32מתעסק דדף עה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / כללי המלאכות / קונטרס דעת המחשבת

**מתעסק דדף עה.**

עי' בגמ' בשבת עה. "מתעסק הוא אצל נטילת נשמה" וצ"ב היאך חשבינן ליה מתעסק, והרי מה דמצינו שמתעסק פטור היינו שבא לעשות מעשה אחד ועשה לבסוף מעשה שני, כגון שמתכוין לחתוך תלוש וחתך מחובר וכדו', אולם בענייננו הרי לכאו' עושה את **אותו מעשה**, אלא שיכולה להיות **תוצאה** לא רצויה ממעשהו. ועוד צ"ב מה דהקשו בגמ' שם מדינא דפסיק רישיה, והרי לא מצינו דינא דפסיק רישיה אלא לענין "אינו מתכוין", ולא מצינו כן לענין מתעסק. ואמנם בתוס' שם מבואר דהאי מתעסק לאו דוקא, אלא הכוונה ל"אינו מתכוין", אולם ברש"י שם לא משמע כן, וכן מבואר להדיא בפי' רב נסים גאון שם ובפי' הר"ח שם, עיי"ש, וכן משמע ברמב"ן, עיי"ש.

ויתכן לבאר שאולי בענייננו אין זה הכרח גמור שהחלזון ימות [כדמוכח ברש"י ד"ה טפי, דאם היה מוכרח, מאי אהני ליה לטרוח ולשמור שלא יקרה כן], וע"כ שהלחיצות להוציא את הדם הם אינן אותם לחיצות שצריך לעשות בכדי להמית את החלזון, ואלו שתי פעולות שונות, והוא בא לעשות רק את הפעולה שמוציאה את הדם ולא את הפעולה שממיתה את החלזון, ולכן לגבי הפעולה שממיתה את החלזון חשבינן ליה כמתעסק.

ומה דהקשו בגמ' מפסיק רישיה, יתכן לבאר שהגמ' דימתה שכפי שלענין אינו מתכוין אמרי' שאם שתי הפעולות מוכרחות אחת עם השניה, הרי הן נידונות כמעשה אחד, כך לענין מתעסק אם בעשיית פעולה אחת בהכרח שיעשה את השניה, הרי שחשבינן כנתכוין לעשות גם את הפעולה השניה, וא"א להחשיבו כמתעסק לגביה.

ותירצה הגמ', שאמנם כמעט ומוכרח שהחלזון ימות, אולם כיון שהוא טורח שהחלזון לא ימות, לכן אף אם לבסוף קרה כך, חשבינן ליה כמתעסק, שאע"פ דהוא פסיק רישיה שכך יקרה, אולם זהו רק היכן שאין לו חילוק אם יקרה כך או לא, אולם כשלהדיא אינו מעוניין בזה וטורח שלא יקרה כך, הרי שאף אם לבסוף קרה כך הרי הוא כמתעסק לגבי זה.

[והנה ברש"י משמע שחילוק זה הוא בכל פס"ר, גם לענין אינו מתכוין, אולם לפמשנ"ת יתכן שכוונתו שחילוק זה הוא רק לענין מתעסק, ולפי"ז מיושב הסתירה מרש"י בדף קג. (כפי שהעיר הרעק"א)].