30 מדות ומשקלות
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / אונאה ומק_ט

מוצש"ק בהעלותך אור לי' סיון תשע"א

א] ב"מ דס"א:, אמר ליה רב יימר לרב אשי לאו דכתב רחמנא במשקלות למה לי, א"ל לטומן משקלותיו במלח היינו גזל מעליא הוא לעבור עליו משעת עשי'.

והנה כתב הרמב"ם פ"ז מגניבה ה"א, ז"ל, השוקל לחבירו במשקלות חסרות מן המשקל שהסכימו עליו בני אותה המדינה, או המודד במדה חסרה מן המדה שהסכימו עליה הרי זה עובר בלא תעשה שנאמר לא תעשו עול במשפט במדה במשקל ובמשורה, עכ"ל.

והנה מבו' בד' הרמב"ם, דאינו עובר על הלאו דלא תעשו עול, אלא בשעה ששקל ומדד, וצ"ע שהשמיט לדינא דגמ' שעובר עליו משעת עשי', דכששקל ומדד בלא"ה גזל מעליא הוא.

ב] והנה אמנם כתב הרמב"ם שם ה"ג, ז"ל, כל מי שמשהה בביתו או בחנותו מדה חסרה או משקל חסר עובר בלא תעשה שנ' לא יהי' לך בכיסך וכו', ואין לוקין על לאו זה שהרי אין בו מעשה, וכתב המ"מ שם, ז"ל, זה מבואר שם באיזהו נשך דאמרינן לעבור עליו משעת עשי' וכו', עכ"ל.

אך כבר תמהו ע"ז האחרונים, שהרי מש"א באיזהו נשך לעבור עליו משעת עשי', הוא משום הלאו דלא תעשו עול וגו', ואילו מש"כ הרמב"ם דמי שמשהה בביתו עובר בל"ת, הוא משום הלאו דלא יהי' לך בכיסך.

עוד ילה"ע בזה, דהנה במש"כ הרמב"ם שם דאין לוקין על לאו זה שהרי אין בו מעשה, הק' הרש"ש שם, דאם עשה או קנה משקל ומדה חסרים מ"ט אינו לוקה, ומ"ש ממש"כ הרמב"ם בהל' חו"מ דאם קנה חמץ בפסח או חימצו לוקה, עיי"ש מש"כ בזה, וכ"ז ניחא לגבי איסור שהי', אך אי נימא דמכוון ד' הרמב"ם הוא גם משום הלאו דלא תעשו עול, דהוא איסור על עשיית משקל חסר, הרי דלאו זה יש בו מעשה.

ג] ונ' בדעת הרמב"ם, דס"ל דמש"א בגמ' לעבור עליו משעת עשי', לאו היינו משעת עשיית המשקל או המדה החסרין, דזה נאסר משום לא יהי' לך וגו', אלא היינו לעבור עליו משעת השקילה והמדידה אף קודם שמכרו לו ונטל הדמים, וזה ע"ד מש"כ התוס' באיסורא דלא ירתיח, דעובר עליו משעת הרתחה, וזהו מש"כ הרמב"ם דהשוקל לחברו או המודד וכו' ה"ז עובר בל"ת, והרי דעובר משעת השקילה והמדידה.

ד] ובעיקר הא דפריך בסוגיין דגזל מעליא הוא, הקשו האחרונים דמ"ט לא משני דאיצטריך איסורא דמשקלות לאסור אף בגוי, לדעת הסוברים דבגזל גוי אין עוברין משום לא תגזול, ואילו במשקלות עוברין אף בשל גוי, וכן נפ"מ לאסור אף בפמשו"פ, למש"כ החינוך והטוש"ע סימן רל"א בדינא דשלא ירתיח, דעובר אף בפמשו"פ, אך בתוס' הרא"ש בסוגיין כתב דאינו עובר בפמשו"פ, עיי"ש.

בפי' רשב"ם ב"ב כתב דאם עושה עביט של מי רגלים, אי"ז אסור אלא מדרבנן, אך בל' הרמב"ם בסהמ"צ נ' להדיא דהוי זה בכלל עיקר הלאו.

עוד מחודש בד' הרמב"ם, דהאיסור אינו משום שפעמים שישקול הוא בזה, אלא הוא שמא ישקול בזה אחר, ופירש הרמב"ם דגם הא דסלע שחסרה אסור לקיימה, הוא שמא ישקול בה אחר.

ונתחדש לפ"ז, דאיסורא דשהיית משקלות חסרין, אי"ז משום דהוי זה הכנה לעולה דילי', אלא הוי זה איסור בפנ"ע דשהיית משקלות שאפשר שיבא מזה מכשול.