אפשר לברורי בקל
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי

**אפשר לברורי בקל**

1. סוגיא.
2. גדרים.
3. זמנים.
4. ציורים.
5. סוגיא.

**פסחים** (דף ד.) – "בעו מיניה מרב נחמן בר יצחק: המשכיר בית לחבירו בארבעה עשר, חזקתו בדוק או אין חזקתו בדוק. למאי נפקא מינה. לישייליה. דליתיה להאי דלשיוליה, לאטרוחי להאי מאי".

* 1. **להלכה, חזקת בדוק או לא**.
     1. חזקת בדוק – רמב"ם (הל' חמץ ומצה פ"ב הל' י"ז), בעל המאור (פסחים דף א:), רמב"ן, רי"ץ גיאות, רא"ש (פסחים פרק א' סי' ב'), ר"ן (פסחים דף א: ד"ה גרסינן), טור (סי' תל"ז), ר' ירוחם (ל"ח-ד'), מחבר (סי' תל"ז סעי' ב', "חזקתו בדוק ומבטלו בלבו ודיו"), ב"ח (שם סעי' ב'), פוסקים.
  2. **האם** "**לישייליה**" **למסקנא**.
     1. אפשר רק ה"א – ב"ח (סי' תל"ז סעי' ב', "דאיכא למימר ... הכי פירושו מאי נ"מ בבעיא זו דמספקא לך הלא כיון דספק הוא נשייליה להוציא מידי ספק").
     2. דעת הרמב"ם.
        1. רק ה"א – פמ"ג (סי' תל"ז א"א ס"ק ד', "והר"מ ז"ל השמיט אם בעיר שואלו, ולכאורה יסבור למאי נ"מ בבעיא נישייליה כמו שכתב הב"ח").
        2. גם למסקנא – ר"ן (פסחים דף א: ד"ה גרסינן).
        3. מר"מ – עי' פרנקל רמב"ם (במפתח, וילקוט שנויי נוסחאות).
     3. דעת הרי"ף.
        1. רק ה"א – צל"ח (פסחים סוף דף ד., "דמה דאמרינן למאי נ"מ לישייליה, היינו לפי ההוה אמינא שמסופק אם חזקתו בדוק לכל צריך לשאלו").
        2. גם למסקנא – ר"ן (פסחים דף א: ד"ה גרסינן, עי' חולין דף ג: ד"ה והיכא).
     4. גם למסקנא – ר"י (תוס' פסחים דף ד: ד"ה לאו, רא"ש פרק א' סי' ב'), תוס' הרא"ש, תוס' שאנ"ץ, רי"ץ גיאות, הו"ד ברא"ש (פסחים פרק א' סי' ב'), ר"ן (פסחים דף א: ד"ה גרסינן, חי' הר"ן), מהר"ם חלאווה, חי' רבינו דוד, טור (סי' תל"ז), מחבר (סי' תל"ז סעי' ב', "ואינו יודע אם הוא בדוק אם הוא בעיר שואלו"), ט"ז (סי' תל"ז ס"ק ג', "כפירוש הר"ן הוא עיקר, דמ"מ צריך לשאלו"), מג"א (סי' תל"ז ס"ק ד'), פמ"ג (סי' תל"ז א"א ס"ק ד', "ולדינא קיימא לן דשואלו"), גר"א (סי' תל"ז ס"ק ג'), פוסקים.
  3. **טעם שצריך לברר - בבירור קל**.
     1. כיון שיכול לברר, אין כאן ספק.
        1. פנ"י (פסחים דף ט: ד"ה תד"ה היינו) – "קיי"ל בפשיטות דכל היכא דסמיך בידן שאפשר לברר הספק **לא מקרי ספק כלל**".
        2. משנה למלך (בכורות פרק ד' הל' א' ד"ה והנני חוזר על הראשונות) – "היכא דיכול להתברר לא אזלינן לקולא משום דלא חשיב ספק כל שיכול להתברר ... דכל דבר שיכול להתברר **דלא חשיב ספק**".
        3. פני אריה (סי' ב' ד"ה בשלמא).
        4. בינת אדם (שער רוב אות ט' ד"ה והנה) – "כתב הפרי חדש בשמו בסימן ק"י דאף דלדעת הרמב"ם כל ספק רחמנא שריא דוקא במקום דאי אפשר לברר אבל אם אפשר לברר מודה **דלא מיקרי ספק** כלל".
        5. גר"ז (או"ח סי' רנ"ב קונ"א ס"ק י"ד) – "כיון שיכול להתברר מיד דמיא לחסרון ידיעה".
     2. מר"מ – בדיקת המזון כהלכה (שער ב' פרק ד' הע' ג' ד"ה והנה, עמ' קי"ז).
  4. **אפשר לברורי מה"ת או מדרבנן**.
     1. מן התורה.
        1. עי' נתיבות (שו"ת חמדת שלמה אה"ע סי' י"ח).
        2. ***שו"ת בית יצחק (יו"ד*** ח"ב ***סי' ט"ו אות ה') – "במקום שיכול לברר חיישינן מדאורייתא למיעוט וצריך לברר במקום שאין טורח כל כך וה"ה בס"ס במקום דאיכא לברורי לפוסקים דס"ס לא עדיף מרוב".***
     2. מדרבנן.
        1. פמ"ג (או"ח סי' ח' אשל אברהם ס"ק י"א) – "דכל היכא דאיכא לברורי מבררינן ברוב וחזקה **יראה דמדרבנן**, דמה"ת אין צריך, דאי צריך אין סברא לחלק בין מצי לברורי בקל או בטורח".

פמ"ג (גינת ורדים כלל ס"ב) – "נראה **שהוא מדרבנן**".

* + - 1. תבואות שור (יו"ד סי' א' ס"ק ג') – "**דהאי בירור מדרבנן**".
      2. חמדת שלמה (אה"ע סי' י"ט אות ו' אות ז') – "י"ל דהוי רק **חומרא דרבנן**".
      3. ארצות החיים (סי' ח' ארץ יהודה ס"ק ז') – "מה שאין סומכין על החזקה במקום שיכולים לברר הוא מדרבנן ומדאורייתא א"צ לברר".
      4. ערה"ש (סעי' צ"א, סעי' ק"י) – "**דודאי מן התורה לא שייך** לומר כל היכי דאפשר לברורי מבררינן".
      5. יחוה דעת (ח"ו סי' א' עמ' ח' בהגה"ה) – "שצריך לברר אינו אלא מדרבנן".
    1. תלוי למה צריך לברר.
       1. בדה"ש (בי' ד"ה אף ריש עמ' ר"ב) – "רק מדרבנן דמה"ת אין סברא לחלק בין טורח מרובה לטורח מועט ... דכל שאפשר לבררו לאו שם ספק עליה ... ולפי סברא זו נראה דהוא מן התורה".
       2. עי' אנציקלופדיא תלמודית (ערך חזקה - דמעיקרא, הע' תמ"ה, עמ' תקמ"ח).
    2. מר"מ – בדה"ש (בי' ד"ה ספק אות א', עמ' קפ"ז), הגר"ד אריאב שליט"א (עטרת שלמה ח"ג עמ' פ"א אות ג'), מגיה לרשב"א (חולין דף ג: הע' נ"ט), אנציקלופדיא תלמודית (ערך חזקה - דמעיקרא, הע' ת"י, עמ' תקמ"ה).
       1. ***יד יהודה (סי' ס"ט הארוך ס"ק ס"א ד"ה עוד ראיתי לבאר) – "וכיון דמדאורייתא היא פשוט דאין חילוק בין אפשר לברר בקל או ע"י טורח גדול וכ"כ הפ"מ שם בפ"א ח"ב דאי מן התורה אין לחלק טורח או לאו".***

1. גדרים.
   1. **רק אפשר לברורי בקל**.
      1. פוסקים.
         1. פמ"ג (פתיחה כוללת ח"א אות ד', סי' תל"ז מש"ז ס"ק ג', גינת וורדים כלל ס"ב, שושנת העמוקים כלל י"ב ד"ה ועתה ד"ה ודע, הנהגות הנשאל ס' השלישי אות כ') – "כל היכא דאיכא לברורי בקל מבררינן ואין סומכין על רובא וחזקה כה"ג כ"כ ז"ל מריש פסחים למאי נ"מ נישייליה".
         2. בית מאיר (יו"ד סוף סי' קפ"ח) – "לחלק בין מידי דטורח לבין מידי דבקל איכא לברורי דבמידי דבקל יש לברורי אין לסמוך על חזקה ורובא כדכתב הר"ן הנ"ל בפסחים היכא דאיכא למישאלי'. ובמידי דטורח כמו בדיקת חמץ שכתבו תוס' שהביא מעלתו שאין צריך במקום חזקה ... וא"כ דילמא הא גופה שתדבק ותעיין בהטפות מה הן נמי חשוב מידי דבקל איכא לברורי".
      2. ראיה, דאם לא כן לברר ע"י בדיקה.
         1. פמ"ג (גינת וורדים כלל ס"ב) – "היכא דאפשר לברורי בקל ודאי מבררינן ... אבל ... אין צריך למדבק כולא ביתא אף דבידו לברורי".

עי' פמ"ג (סי' תל"ז מש"ז ס"ק ג') – "אם יכול לבטלו הוה כיש לברר בקל ע"י ביטול, ואה"נ לאחר שש אין צריך בדיקה".

* + - 1. עי' שער המלך (הל' מקואות פרק י' הל' ו' כלל ג' ד"ה ועוד) – "אע"ג דאפשר לעמוד על בוריו של דבר ע"י בדיקה".
      2. מלא הרועים (פסחים דף ט.) – "אבל היכי דהוא טרחא יתירא כגון בדיקת חמץ שפיר סמכינן אחזקה".
      3. ס' העיקרים (ח"א עמ' רל"ז) – אכתי איכא לברורי ע"י שיבדוק הבית ... לבדוק הבית שיש בו טורח לא מיקרי איכא לברורי".
      4. מר"מ – שו"ת מים עמוקים (סי' ל"ח), מצות ראיה (סי' תל"ז), חמד שלמה (ח"ב סי' א' אות ז').
  1. **רק האם יש חזקת איסור**.
     1. ראיה מטריפות.
        1. בית יוסף (או"ח סי' תל"ז סעי' ב') – "ואם תאמר כי איתיה למשכיר קמן אמאי שיילינן ליה ולא סמכינן אחזקה מאי שנא מבהמה (חולין ט.) דאיתא קמן ואפילו הכי לא בדקינן לה בכולהו טרפות אלא מוקמינן לה אחזקתה ויש לומר דשאני בהמה שהיא בחזקת כשרה משנולדה אבל בית כל השנה בחזקת שאינו בדוק הוא".
        2. מג"א (סי' תל"ז ס"ק ד'), הו"ד בדגול מרבבה (סי' קפ"ז על הש"ך ס"ק י"ט) – "ול"ד לבדיק' דלא בדקי' אחר כל י"ח טריפות וסמכינן אחזקה דהתם לא היה לו מעולם חזקת טרפו' אבל הכא כל השנ' הי' בחזק' חמץ ובחזקת בדוק אתה בא להוציאו מחזקת חמץ לא סמכי' עלי' לכתחלה דומיא דשחיטה דבהמה בחיי' בחזקת איסור אבר מן החי עומדת".
        3. אשל אברהם (בוטשאטש, סי' תל"ז).
        4. מ"ב (סי' תל"ז ס"ק ט') – "צריך לשאלו לפי שכל השנה היה הבית בחזקת שיש בו חמץ ובחזקה זו שמן הסתם בדקו אתה בא להוציאו מחזקת חמץ אין אנו סומכין על החזקה לכתחלה במקום שאפשר לברר".
        5. כלי חמדה (פר' שמיני אות ח').
     2. **או טעם לברר הספק**.
        1. גר"א (יו"ד סי' א' ס"ק ד') – "אבל אם כו'. כמ"ש בפ"ק דפסחים ד' א' חזקתו בדוק או לא למנ"מ לישייליה כו' אלמא היכא דאיתיה לא סמכינן והטעם משום דהוי **מיעוט המצוי טובא** וכמו בטריפות הריאה".
     3. מר"מ.
        1. בינת אדם (שער רוב אות ט' ד"ה ואמנם) – "הבית יוסף ... ואמנם ריש חולין דף ג' תוספות ד"ה אבל בא שהקשו למה בשחיטת נכרי צריך לחתוך כזית בשר וביין נסך במצא נכרי בצד הבור מותר בלא בדיקה ולא תירצו דשאני התם דיש חזקת איסור בבהמה מה שאין כן במצא נכרי בצדו שיש חזקת היתר ליין אלא ודאי משמע דתוספות לא סבירא להו חילוק זה אלא דלעולם צריך לברר לכתחילה".
        2. חוט שני (נדה סי' קפ"ז ס"ק ה' ד"ה ונראה) – "דהנה אשה שרואה דם ויש לה מכה, הרי אין לה חזקת טומאה, והטעם משום שיש לה מכה, וממילא יש לה חזקת טהרה ומש"ה תלינן במכה, ואמנם אין זה דומה לי"ח טריפות שאין צריך לברר, משום דשם אין ריעותא של טריפות לפנינו, משא"כ באשה זו אף שיש לה חזקת טהרה, מ"מ איכא דם לפנינו והוא ריעותא, ולכן ס"ל לפרישה שזה דומה קצת ליש לה חזקת איסור, אבל הש"ך ס"ל דכיון דיש לה חזקת טהרה, אין צריך לברר אף שיש ריעותא לפנינו, ואינו דומה כלל לחזקת איסור".
           1. פי': שדעת הפרישה הו"ד בט"ז שכיון שיש ריעותא, צריך לברר. משא"כ דעת הש"ך כיון שעדיין שיש לה חזקת טהרה, אין צריך לברר.
  2. **צריך לברר לגמרי** – כלי חמדה (פר' שמיני אות ח' ד"ה ועוד, "דהא דקיי"ל דברוב כל היכא דאיכא לברורי מבררינן ה"ד אם יכול לברר שיהי' אסור מצד ודאי אבל אם לא נוכל להתברר בשו"א שיהי' אסור כ"א מצד רוב וכיון דעתה איכא רוב להתיר א"צ לברר כיון דבלא"ה לא נוכל לברר יותר לאיסור מרוב"), הו"ד בפרדס יוסף (פר' שמיני אות ע"ג).
  3. מר"מ – הגר' צבי פרצוביץ שליט"א (אהל אברהם כתובות, עמ' תש"ז).

1. זמנים.
   1. **צריך לברר גבי חזקה**.
      1. ראיה מחמץ בפסח.
   2. **צריך לברר גבי רוב**.
      1. ראיה משחיטה.
   3. **ספק ספקא**.
      1. מחמיר - עי' ערך סימן ק"י, "ספק ספיקא אפשר לברורי".
         1. מהר"ם חלווה (פסחים דף ד: ד"ה ולענין) – "וכן בכל ספק דרבנן או ספק ספיקא דאורייתא כל שאיפשר לעמוד על בירורו של דבר אין מתירין עד שיעמדו עליו".
         2. שו"ת בית יעקב (סי' פ"ד) – "דאם יש בו טורח לבדוק שרי ... אבל בדבר שאין בו טירח' צריך לבדוק".
         3. מנחת יעקב (כלל נ"ט ס"ק ח', קונ' ספ"ס סוף ס"ק מ"ה, תוה"ש סי' קפ"ה ס"ק א') – "ספ"ס אף דאיכא לברורי ע"י בדיקה לא מבררינן ... י"ל דדוקא בדבר דאיכא טרחא בבדיקה כזו אין צריך משא"כ בדבור בעלמא לשאול ... מוכרח הוא מהש"ס דפסחים דף ד. דבעי ..."
         4. עי' שער המלך (הל' מקואות פרק י' הל' ו' כלל ג' ד"ה ומ"מ).
         5. פמ"ג (סדר הנהגות השואל עם נשאל סדר ג' אות כ', אות כ"ד) – "ספק ספיקא לקולא וספק דרבנן לקולא דווקא שאי אפשר לברר כי אם על ידי טורח, הא כל היכא דאיכא לברורי בקל מבררינן ואין סומכין על רובא וחזקא כהאי גוונא כ"כ ז"ל מריש פסחים למאי נפקא מינה נישייליה".

פמ"ג (שפ"ד ס"ק ס"ו) – "בדיקה שע"י טורח כי הכא הר"ב מיקל אבל שאלה בעלמא צריך כמו בריש פסחים לישייליה".

פמ"ג (תיבת גמא פר' מסעי אות ב') – "לברורי בקל פשיטא דמבררינן בספק דרבנן ואף בס"ס".

פמ"ג (גינת וורדים כלל ס"א).

פמ"ג (סי' פ"ד מש"ז ס"ק ט', שרק אפשר לברר חד ספק) – "ולענין אי מותר לקנות מיני הריפות גרויפי"ן והיר"ז בלי בדיקה הכל לפי הזמן והמקום בארצות החמין ובזמן החום אין אוכלין אלא לאחר הבדיקה אף דהוה ס"ס שמא אין בהם ושמא לא פירשו חדא היכא דאיכא לברר בקל מבררינן".

פמ"ג (או"ח סי' נ"ה א"א ס"ק ז') – "דקיימא לן כל היכא דיש לברורי בקל מבררינן ולא סמכינן ארובא וחזקה, וי"ח טריפות טורח גדול הוא לחזור אחר נקב משהו, וכההיא דריש פסחים [ד, א] למאי נפקא מינה לישייליה, מבואר דהיכא דיש לברורי בקל לא סמכינן אחזקה ורובא, וכן בספק ספיקא ביו"ד [סימן] ק"י [קונטרס הספיקות אות לה] כהאי גוונא".

פמ"ג (או"ח סי' ס"ז א"א ס"ק א' ד"ה ויש) – "ואף הרב בהג"ה דמיקל בס"ס אפשר ע"י נפיחה קצת טירחא ... וכיון דחזקה צריך לברר בקל כדמוכח ר"פ נישייליה כו' כ"ש ספק דרבנן או ס"ס".

* + - 1. עי' שו"ת רע"א (ח"ג סי' ה' ד"ה ומ"ש) – "אינו ס"ס מעליא גם אנכי לא סמכתי ע"ז כי בקל יוכל להתברר".
      2. עזר מקודש (אה"ע סי' ע"ו על סעי' ה') – "מכל מקום היכא דאפשר בקל לברור מבררינין".
      3. יד יהודה (הארוך ס"ק ס"ג סוף אות מ"ז, דיני ס"ס בקצרה ס"ק ס"ח) ***– "אם הבדיקה בלא טורח יש להחמיר ולברר".***
      4. ***שו"ת בית יצחק (יו"ד*** ח"ב ***סי' ט"ו אות ז') – "דקיי"ל בס"ס צריכה לברר בליכא טורח".***
      5. שבט הלוי (ח"ט סי' ק"ס) – "דבאפשר לברר בקל יתכן דלא סמכינן אס"ס כמו ברוב באפשר לברר בקלות".
      6. בדי השולחן (ס"ק קמ"ט, בי' ד"ה אף עמ' ר"א) – "אבל במקרה שיכול לברר הענין בלא טורח כגון ע"י שאלה למי שידוע לו הענין או שאר עניני בירור שנדרש להם רק טורח קל צריך לברר הדבר ולא לסמוך על הספ"ס".
      7. הגר"י ברקוביץ שליט"א (זרע שמואל הע' ר"פ) – "שבוודאי ע"כ א"א לסגור עינים ולאכול כל מידי ולסמוך על כמה ספיקות. אלא רק שלא צריך לטרוח. וכן הוא לשון הרא"ש וז"ל לא הטריחוהו חכמים עכ"ל".
    1. אין צריך לברר.
       1. שואל ומשיב (מהדורא ג' ח"א סי' קמ"ט) – "ס"ס ... ואף ביכול להתברר א"צ לברר לדעת רוב הפוסקים ועיין שער המלך בהלכות מקואות כללג'. ומכ"ש היכא דאיכא טירחא".
       2. ערה"ש (סעי' ק"י) – "יש מיש אומר דגם למאן דס"ל ספיקא דאורייתא מן התורה לקולא מ"מ גם מן התורה הוא כשיש לברר הספק שמחוייב לברר [פר"ח] וכבר כתבנו בסעיף צ"א שאין דעתנו כן ע"ש ובספק ספיקא גם מדרבנן אינו מחוייב לברר כמ"ש רבינו הרמ"א כמ"ש שם וכל ספק ספיקא דרבנן הוה בספק דאורייתא ואע"ג דגבי רוב מצויים אצל שחיטה מומחים הם קיי"ל בסי' א' דכל היכי דאיכא לברורי מבררינן שאני התם משום דרוב בני אדם אינם שוחטים ולכן אע"ג דרוב המצויים אצל שחיטה מומחין הן מ"מ כיון דרוב בני אדם אינם כן לכן יש לברר אבל בכל מיני רובות לא מצינו שנצרך לברר וכן בספק ספיקא וממילא דכן מן התורה בספק אחד לדינא אין נ"מ בזה כיון דמדרבנן גם להרמב"ם ספיקא דאורייתא לחומרא".
    2. **ספק ספיקא עם חזקה**, או עם רוב.
       1. עדיין מחמיר – פמ"ג (ס' הנהגות השואל עם הנשאל או"ה סדר ג' אות כ"ד, או"ח סי' נ"ה א"א ס"ק ז', "ועיין הלכות נדה [סימן] קפ"ד וסימן קפ"ה, (עיין קפ"ד סעיף י"א) דאין צריך לשאול אותה, וכתב בתורת השלמים [קפה אות א] (מנחת יעקב בתורת חטאת כלל נט אות ח) דספק ספיקא עם חזקה אין צריך לברורי אף בקל. והנה מפסחים ראיה להיפוך, דאם לא כן מה פריך נישייליה, הא נפקא מינה טובא, אי חזקה בדוק ודרבנן (בחמצו של משכיר לשוכר ליכא בל יראה, ואם תמצא לומר שזכה מכל מקום ביטלו הוה דרבנן, וכי תימא דחמץ שאין שלו אין יכול לבטל, א"כ לאו דיליה והוה דרבנן, ובחדושינו ראש יוסף למגילה כ"ג במשנה אין פורסין הערנו בזה), אין צריך לישייליה. שמע מינה דכהאי גוונא נמי צריך").
    3. מר"מ – חכמת שלמה (סי' צ"ד על סעי' ב'), שד"ח (כללים מערכת הס' כלל כ"ט ד"ה והרב).
  1. **איסור דרבנן**.
     1. מחמיר.
        1. מהר"ם חלווה (פסחים דף ד: ד"ה ולענין) – "וכן בכל ספק דרבנן או ספק ספיקא דאורייתא כל שאיפשר לעמוד על בירורו של דבר אין מתירין עד שיעמדו עליו".
        2. מהרלב"ח (סי' קכ"א) - לשונו לקמן.
        3. נוב"ק (יו"ד סי' מ"ג ד"ה אומר) – "דהנה זה פשוט דלרשב"א כיון דבס"ס דאורייתא צריכה לברורי היכא דאפשר ה"ה בחד ספיקא במידי דרבנן אף שספיקא דרבנן לקולא מ"מ היכא דאפשר לברר צריכין לברר לעמוד על הבירור".
        4. פמ"ג (כללי ס"ס מחודשים אות ו') – "אבל היכא דיש לברר בקל לחומרא".

פמ"ג (סדר הנהגות השואל עם נשאל סדר ג' אות כ', אות כ"ד) – "ספק ספיקא לקולא וספק דרבנן לקולא דווקא שאי אפשר לברר כי אם על ידי טורח, הא כל היכא דאיכא לברורי בקל מבררינן ואין סומכין על רובא וחזקא כהאי גוונא כ"כ ז"ל מריש פסחים למאי נפקא מינה נישייליה".

פמ"ג (תיבת גמא פר' מסעי אות ב') – "לברורי בקל פשיטא דמבררינן בספק דרבנן".

פמ"ג (או"ח סי' ס"ז א"א ס"ק א' ד"ה ויש) – "ואף הרב בהג"ה דמיקל בס"ס אפשר ע"י נפיחה קצת טירחא ... וכיון דחזקה צריך לברר בקל כדמוכח ר"פ נישייליה כו' **כ"ש** ספק דרבנן או ס"ס".

פמ"ג (או"ח סי' רנ"ב א"א ס"ק כ"ו) – "במצוי שכל ימי החול יש לו דברים מוקצים גם כל היכא דאיכא לברורי בקל מבררינן אף בדרבנן עיין ריש פסחים למאי נ"מ נישייליה".

פמ"ג (או"ח סי' קכ"ד מש"ז ס"ק א') - לשונו לקמן.

פמ"ג (או"ח סי' תרנ"א מש"ז ס"ק י' ד"ה והנה) – "ולחומרא משום חבוב מצוה, או כמו שכתב הכסף משנה [סוכה ז, י] כיון דלאו טורח, אף על גב דרבנן (דומיא דריש פסחים ד, א למאי נפקא מינה לישייליה, עיין ב"י בהלכות פסח סימן תלז עמוד שלה ד"ה השוכר וב"ח שם עמוד שלו דבור ראשון וט"ז שם ס"ק ג, והבן)".

* + - 1. שער המלך (מקואות פרק י' הל' ו' כלל ג' ד"ה ומ"מ) – "ולכ"ע לא אמרינן ספק דרבנן לקולא, ואמינא לה מההיא דפרק קמא דפסחים".
      2. גר"ז (סי' רנ"ב קונ"א ס"ק י"ד) – "ולא אמרינן ספק דברי סופרים להקל כיון שיכול להתברר מיד דמיא לחסרון ידיעה".
      3. שעה"צ (סי' רנ"ב ס"ק ל"ט) – "ולא שייך כאן ספיקא דרבנן לקולא דדבר מצוי ורגיל הוא לשאת בכיסו כל ימי החול מעות ושארי דברים ועוד דהא איכא לברורי בקל (פמ"ג והגר"ז)".
      4. דברי יציב (או"ח סי' רי"ד סוף אות א').
    1. **ספק דרבנן עם חזקה**, או עם רוב.
       1. עדיין מחמיר – מהרלב"ח (סי' קכ"א, לשונו לקמן), פמ"ג (או"ח סי' נ"ה א"א ס"ק ז', "הא בספק דרבנן כל דאיכא לברורי בקל מבררינן אף שיש חזקה").

1. ציורים.
   1. **לבדוק חוטי ציצית קודם שיברך**.
      1. מחבר (או"ח סי' ח' סעי' ט') – "קודם שיברך יעיין בחוטי הציצית אם הם כשרים כדי שלא יברך לבטלה".
      2. ט"ז (סי' ח' ס"ק ח') – "רק משום חומרא דלא תשא ... ואין להקשות הא אין סומכין על החזקה כל שיש לפנינו לבודקו, כמו שכתב השו"ע יו"ד סי' א'. י"ל הכא שאני דכבר בדק הטלית רק דחיישינן לקלקול, על כן שפיר סומכין מדינא אחזקה".
      3. מג"א (סי' ח' ס"ק י"א) – "חייב לבודקן משום דאין סומכין על החזקה במקום דיכולים לבררו כמ"ש בי"ד סי' א' ... אך נ"ל ט"א דלא מקרי חזקה דעשויה ליפסק בכל שעה".
      4. דגמ"ר (סי' ח', נוב"ק יו"ד סי' נ"ה ד"ה ואני, נוב"ת או"ח סי' א' ד"ה ואמנם) – א"ת, אין חזקת איסור.
      5. מחצית השקל (סי' ח') – "צריך לומר כיון דחזקה גריעה מרובה".
      6. גר"א (סי' ח' ס"ק י"ז) – "כיון דאפשר לברורי כמו שכתוב בפרק קמא דפסחים חזקתו בדוק כו' למאי נ"מ ... **והיינו במיעוט המצוי** כמו שכתוב ביו"ד סי' א'. וכ"ש כהאי גונא דרגיל לפסוק, לא אזלינן, כמו שכתב מג"א".
      7. מ"ב (סי' ח' ס"ק כ"ב) – "האחרונים כתבו דצריך לבדוק כולם אחד דלא סמכינן אחזקה במקום דיכולין לבררו וגם דחזקה גרועה היא דעשויין החוטין ליפסק ולכן צריך לבדוק בכל יום בבוקר כשלובשן".
      8. ערה"ש (או"ח סי' ח' ס"ק י"ד וט"ו) – שמן הדין אין צריך לבדוק הציצית בכל פעם שלובש הטלית, אלא **ממדת חסידות** יש לבדוק הציצית כדי שלא יכנס בחשש איסור ברכה לבטלה, אף על פי שגם בזה מן הדין יש ללכת אחר חזקת כשרות. ולכן אם נכנס בשעה שהצבור מתפללים, לא יבדוק כלל, שאין בדיקה זו אלא כשיש לו פנאי. וכל שכן אם הצניע הטלית במקום שמור, שאין צריך לבדוק הציצית כלל בכל ענין. וגם המגן אברהם מסכים בזה שאין צריך בדיקה כלל עכת"ד.
      9. אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ו') – "דלכו"ע ליכא חשש גדול דהא מדינא אין לחוש דיש לאוקמי אחזקה דהא בסימן י"ג סעי' ב' מפורש ברמ"א לענין לצאת לרשות הרבים דא"צ לבדוק, ומשמע מדסתם הרמ"א שא"צ לבדוק אף כשלא בדקו כלל דהא לא כתב דמוקמינן אחזקתיה דבדקו בבקר קודם הברכה דעל זמן קטן לא חיישינן, אלא דהוא משום דמדינא א"צ לבדוק דסמכינן אחזקה דהיו שלמין אלא דהוא חומרא לענין ברכה כדכתב הט"ז סק"ג דלענין ברכה מחמירים טפי".
      10. יחוה דעת (ח"ו סי' א') – "אין צורך מן הדין לבדוק הציציות בכל פעם שלובש הטלית, ורק ממדת חסידות נכון לבדוק הציצית קודם ברכה, אם יש לו פנאי לכך. ואם הצניע הטלית במקום שמור, אין צורך לבודקו כלל".
      11. מר"מ – גר"ז (סי' ח' סעי' י"ג), בינת אדם (שער רוב אות ט' ד"ה והנה), שערים מצויינים בהלכה (סי' ט' קונ"א ס"ק י', "ואנו מתלבשים בט"ק וט"ג בכל יום ויום והרבה שנים יעבור עד שיופסל אם לא ע"י כיבוס ברותחין, ושאני בזמניהם שהיו עושים מלאכתם וציצותיהם בחוץ ומסתבכים באיזה חפץ ונפסק ונפסל, וכמו כן בזמנינו אלו שתנאי החיים כן, אבל רובא דעלמא ובפרט הט"ג ובפרט של שבת אינו שכיח כלל שיופסק"), מאסף לכל המחנות (סי' ח'), ציצית הלכה פסוקה (סי' ח' ס"ט), רבבות אפרים.
   2. *בחפצו של מצוה, כשבעליו עמו - ראוי שישאל להם****.***
      1. פמ"ג (או"ח סי' י"ד מש"ז ס"ק ***ו') – "****וראוי ודאי* ***כשבעליו עמו שישאל לו וכההיא דר"פ למאי נ"מ לשייליה ואין סומכין על חזקה במקום דאפשר לברורי בקל וכ"ש אם יודע בו שהוא מקפיד".***
      2. ***מ"ב (סי' י"ד ס"ק י"ג) – "דבכל גווני*** *ראוי ליזהר* ***כשבעליו עמו שישאלנו ואין סומכין על החזקה במקום שיכולין לבררו בקל וכ"ש אם יודע בו שהוא מקפיד".***

***מ"ב (סי' תרמ"ט ס"ק ל"ד) – "דבכל גווני*** *ראוי ליזהר* ***כשבעליו עמו שישאלנו שאין סומכין על החזקה במקום שיכולין לבררו בקל וכ"ש אם יודע בו שהוא מקפיד דאסור מדינא ליטול שלא מדעתו".***

* + 1. ממון ישראל (ארטסקרול, עמ' ס"ד)***.***
    2. ***מר"מ – מהרש"ם (ח"א סי' כ"ט, בשם שו"ת הרא"ם סי' נ', "וע"ז הבאת דברי תשו' רא"מ ח"א סי' נ', דאפי' עומד וצווח דלא ניחא ליה בהאי מצוה, אין שומעין לו, דאנן קים לן דניחא ליה. והנה י"ל בזה, דהרא"מ מיירי היכא דליכא הפסד ממון, בזה ס"ל דאפי' עומד וצווח ל"מ, אבל בדאיכא הפסד לכ"ע בעינן דעתו"), שדי חמד (מערכת נ' כלל כ"ח),*** מאסף לכל המחנות (סי' י"ד ס"ק ל"ג), שו"ת רמ"ץ (או"ח סי' א')***.***
  1. **לבדוק בגדיו בשבת**.
     1. או"ח (סי' רנ"ב סעי' ז') – "מצוה למשמש אדם בכליו בערב שבת סמוך לחשיכה שלא יהיה בהם דבר שאסור לצאת בו בשבת".
     2. מג"א (סי' רנ"ב ס"ק כ"ו) – "דאפי' לדידן דליכא ר"ה מצוה למשמש דשמא יש אצלו דבר המוקצה".
     3. פמ"ג (סי' רנ"ב א"א ס"ק כ"ו) – "במצוי שכל ימי החול יש לו דברים מוקצים גם כל היכא דאיכא לברורי בקל מבררינן אף בדרבנן עיין ריש פסחים למאי נ"מ נישייליה".
     4. גר"ז (סי' רנ"ב קונ"א ס"ק י"ד) – "שמא יש כבר חפץ אצלו כיון שרגיל בזה כל ימות החול ולא אמרינן דברי סופרים להקל כיון שיכול להתברר מיד".
     5. שעה"צ (סי' רנ"ב ס"ק ל"ט) – "ולא שייך כאן ספיקא דרבנן לקולא דדבר מצוי ורגיל הוא לשאת בכיסו כל ימי החול מעות ושארי דברים ועוד דהא איכא לברורי בקל (פמ"ג והגר"ז)".
  2. מחבר (סי' תפ"ט סעי' ח') – "אם שכח לברך באחד מהימים, בין יום ראשון בין משאר ימים, סופר בשאר ימים בלא ברכה".
     1. פמ"ג (או"ח סי' קכ"ד מש"ז ס"ק א') – "ואגב ראיתי להעיר קצת בסימן תפ"ט סעיף ח', דאי ספירה בזמן הזה דין תורה סופר בלא ברכה, ושאני בסימן ס"ז דהכי תקינו (עיין מ"א שם), ואי ספירה בזמן הזה דרבנן סופר בלא ברכה די"ל ספק דרבנן לקולא ביש טורח, מה שאין כן באמירה צריך וכההיא דריש פסחים [ד, א] לישייליה, ובלא ברכה, דספק ברכות לקולא משום חומר לא תשא, מה שאין כן כשמברך להוציא אחרים לית כאן לא תשא ומחויב בדבר הוה, וי"ל הוראת הדיין שם בסימן תפ"ט".
  3. **לולב אם קארע**.
     1. הלכה, אם צריך לברר.
        1. מחמיר, צריך לברר – משמיה הגריש"א שליט"א (פרי הדר עמ' ס"ב, "שפסולים אלו הוי מיעוט המצוי - היכא דאפשר לברר מבררינן").
        2. כשר, ואין צריך לברר – שבט הלוי (פרי הדר עמ' ס"ב), חוט שני (פרי הדר עמ' ס"ב).
           1. יש לחלק בכללים של אפשר לברורי, כיון שעל ידי הקערא גורם שלא הוי המניק או נסדק.
        3. עדיף בלא קארע – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ח"ב פרק י' סעי' ב', "אך עדיף ליטול לולב בלא 'קערא'". שלמי מועד עמ' קכ"ו, "שבלולב כזה כשר, אבל אם אפשר עדיף לקחת לולב אחר. וכשהיה רבינו קונה לעצמו לולבים עם קורא היה פותחם ובודקם אם סגורים למעלה").
     2. מותר לקחת אפילו לכתחילה – שלמת חיים (פרי הדר סוף עמ' ס"ב), הגר"ש סלנט זצ"ל (פרי הדר סוף עמ' ס"ב).
     3. מר"מ – ארחות רבינו (ח"ב עמ' רל"ב), פסקי תשובות (סי' תרמ"ה הע' י"ג), ארבעת המינים למהדרין (עמ' ל"ב).
  4. **למה אין חיוב לברר כל יום הד' מינים** על סוכות, עם בדיקה קל [כמו הל' ציצית].
     1. תשובות והנהגות (ח"ד סי' קנ"ח ד"ה ובעיקר) – "דלכאורה כיון דקיי"ל בציצית שצריך לבדוק כל יום הציצית קודם הברכה אף שרחוק הדבר שנפסק, (עי' ש"ע סימן ח', ס"ט) הכ"נ הדין נותן בלולב שמן הדין יצטרכו לבדוק כל יום הלולב שמא נחלקה בנענועים וכדומה שמצוי. ולא ראינו שיקפידו העולם בזה, וצ"ע. וביארתי דעיקר דינא שנחלק מעט בראשו הוא פסול משום לקיחה תמה (כמבואר במג"א תרמ"ה סק"ו) ולכן כל ששה הימים האחרים אין בו חשש מדינא, ורק חומרא בעלמא או הידור הוא, וע"כ אין צריך לבדוק".
  5. **האם השוחט מומחה** – מחבר (יו"ד סי' א' סעי' א', "כשאינו לפנינו, אז מותר לאכול משחיטתו וסומכים על החזקה. אבל אם הוא **לפנינו, צריך לבדקו אם הוא מומחה ויודע הלכות שחיטה**").
     1. משום שיש חזקת איסור – מג"א (סי' תל"ז ס"ק ד', "לא סמכי' עלי' לכתחלה דומיא דשחיטה דבהמה בחיי' בחזקת איסור אבר מן החי עומדת"), אשל אברהם (בוטשאטש, שם ס"ק ב', "דבהמה אבר מן החי עומדת עד שיודע במה נשחטה").
     2. משום דהוי מיעוט המצוי – גר"א (יו"ד סי' א' ס"ק ד', "והטעם משום דהוי **מיעוט המצוי** טובא").
  6. **דם בביצים**.
     1. תוס' (ביצה דף טז: תד"ה קמ"ל) – "ומה שבודקים הביצים בשעה שמשימין אותם ברוטב אם יש בהן דם זהו חומרא בעלמא דהא אם לא נבדקו מותרין".
     2. מחבר (יו"ד סי' ס"ו סעי' ח') – "מותר לאכול ביצים צלויות אף על פי שאינם יכולות ליבדק: הגה וכן א"צ לבדוק הביצים אם יש בהם דם דסומכין על רוב ביצים שאין בהם דם ומכל מקום נהגו להחמיר כשעושין מאכל עם ביצים ביום שרואין בהם אם יש בהם דם".
     3. א"ת היכא דאפשר לברר מבררינן – דרכי תשובה (סי' ס"ו ס"ק ס').
     4. י"ל, כמו דגים לקמן. [הגם יש לחלק. שכאן מצד "רוב" כלשון המחבר]. עיין.
  7. **דגים**.
     1. רמ"א (יו"ד סי' פ"ג סעי' ה') – "בהערינ"ג ומרקדי"ש דמתירין בכל ענין דודאי אין נמלחים עם הטמאים משום דאין דרך למלחן עמהם ואפי' **בשאר דגים אין להחמיר לפשפש ולבדוק אם יש ביניהם דגים טמאים**".
     2. ש"ך (סי' פ"ג ס"ק י"א) – "דאחזוקי איסורא לא מחזקינן ואפילו היכא דאיכא לברורי שם ול"ד למ"ש לעיל ריש סי' א' בהג"ה דאע"ג דרוב מוחזקין הן בשחיטה אין לסמוך לכתחלה על החזקה במקום דיכולים לבררו דהכא אין אנו מתירין הדגים מכח חזקה אלא אדרבה אמרי' **מהיכי תיתי יהא כאן איסור**".
     3. פמ"ג (סי' פ"ג שפ"ד ס"ק י"א) – "**וכללא** הוא כל דמטעם חזקה או רובא כל היכא דאיכא לברורי בקל מבררינן משא"כ היכא דהטעם **דמהיכי תיתי נחזוק** איסור א"צ לפשפש כלל אף דאיכא לברורי בקל".
  8. **לברר אם כלי אינו בני יומו ע"י שאלו**.
     1. עי' סי' קכ"ב סעי' ז', לשיטות ומר"מ.
  9. **מקוה** - יו"ד (סי' ר"א סעי' ה').
     1. מר"מ – בינת אדם (שער רוב אות ט' ד"ה ועם, "ועם כל זאת עדיין אינו מיושב שהרי מצינו כמה מקומות דאפילו בדבר שיש לו חזקת איסור ואפילו הכי אין צריך לברר בגיטין דף ל' המניח פירות להיות מפריש עליהן מעשרות מפריש עליהן בחזקת שהן קיימין עוד שם רבי יהודה אומר בג' פרקים בודקין היין דאז הוא מצוי להחמיץ משמע אבל חוץ לשלושה פרקים הללו אין צריך לבדוק כלל ומשמע ודאי אפילו אין צריך שום טורח כלל וביורה דעה סימן ר"א סעיף ה' מקוה שמימיו פעמים עולין ופעמים מתמעטין כשר הדבר לבדוק מוכח דמדינא אין צריך לבדוק אף על גב שיש כאן חזקת טבל וחזקת טומאה וכן כתב הרשב"א במשמרת הבית דף ה' ע"א דסתם מקוה אין צריך למדוד דמוקמינן אחזקה אף על גב דיש חזקת טומאה ...").
  10. **ספק חיתול מלוכלך**.
      1. עי' או"ח סי' ע"ט, לשיטות ומר"מ.
  11. **האם אשת כהן מעוברת צריך לברר האם העובר זכר**.
      1. עי' סי' שע"א, לשיטות ומר"מ.
  12. **לענין תליה במכה, לגבי רואה מחמת תשמיש**.
      1. עי' יו"ד סי' קפ"ז סעי' ה', לשיטות ומר"מ.
  13. מר"מ – מסביב לשולחן (מספר שצ"ט, ערך חזקה).