סי_ שיג 4 ה-ו
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

אחר לימוד הראשונים ב-קב גבי בנין וסתירה בכלים,

וברשב"א מקשה על הרי"ף שהשמיט מנורה של חוליות ומסיים "ובמקומה כתבתיה" יל"ע בדברי הרשב"א [מו.] שהאריך בזה.

נצרך ללמוד הגמ' מז. גבי מיטה של טרסים שיטת רש"י בסוגיא, שיטת תוס', שיטת הרמב"ן בחידושים, הרמב"ן במלחמות, וכן הובא בריטב"א בשם תוס'.

ודרך הראשונים נצרך ללמוד את הגמ' בביצה [יא:, כב].

**★שבת מז.**

**א.** לשיטת רש"י נחלקו **במטה רפויה** אם מותר, ורב ושמואל שחייבו חטאת מיירי במיטה רפויה, וצ"ל דמיירי רפוי שראוי לשימוש וכך היו ישנים ע"ז, ולא רפוי בעלמא.

וקושית הגמ' מקנה של מנורה שחייב, וקנה של סיידים משמע ברש"י שגם במהודק יהיה פטור דל"ש ע"ז בונה, דצורת שימושו שמפרקו כל פעם.

**ב.** לתוס' רב ושמואל שחייבו חטאת מיירי באינו רפוי ומחלוקת האמוראים היה ברפוי האם גזרו אטו אינו רפוי.

וא"כ קושית הגמ' מקנה של סיידים שכתוב פטור אבל אסור.

ומוכח דתוקע בסיידים חייב חטאת דלא כדמשמע ברש"י.

**ג.** לרמב"ן רב ושמואל חייבו בשלא תקע אלא די לה בכך, וגם זה חשיב גמר מלאכה, וקושית הגמ' דהיה לנו לגזור ברפוי [לא שבזה נחלקו אלא שכה"ג לכו"ע היה ראוי לגזור אטו דאו' וע"ז ענתה הגמ' כרשב"ג ס"ל דלא גזר].

**ד.** הרמב"ן במלחמות וכן בריטב"א בשם תוס' דרב ושמואל בשלא תקע **וס"ל דיש בנין בכלים מדאו'** ולכך גזרו רפוי אטו מהודק, וקושית הגמ' מהברייתא של קנה מוכח שיש בנין בכלים ולכן גזרו, ותירצה הגמ' דס"ל כרשב"ג **דאין** בנין בכלים ומהודק נאסר מדרבנן לכן לא גזרו רפוי.

**★**ומבואר עוד בראשונים דיש ג' דרגות.

**א.** רפוי. **ב.** מהודק. **ג.** תקיעה.

ומבואר במלחמות ובמאירי בשם הראב"ד דהיתר דרפוי דוקא דבר שאין דרכו בתקיעה, והובא בב"י בשם הכלבו.

וכעי"ז ברא"ש [פ"ד ה] "לולאות של מלבושים שעל הכתף אם יצאו יש מתירים להחזירם בשבת אם הנקב רחב ויכול להחזירם בקל וכו', ונראה דאסור להחזירן **שרגילים לקושרם** והוא קשר של קיימא כדאמר לקמן בריש כל הכלים דאסור להחזיר פתח של שידה תיבה או מגדל **גזרה שמא יתקע.**

וכן הוא בהג"א הכא.

**ס"ה**

**★**והעליון כאן וכאן אסור.

לרש"י דהוא מלאכת בונה ומלאכה לא הותרה [וס"ל דיש בנין בכלים].

ולתוס' הוי דרבנן **ושבות גדולה** לא התירו גם במקדש. יל"ע בכוונתם האם זה **איסור יותר חמור** או שהמכשול יותר מצוי ולכן לא ראוי להתיר גם במקדש.

וע"ע בשבת [קכב:] ת"ר דלת של שידה תיבה וכו' ומבואר דהחזרת דלת שידה תלוי אם יש בנין בכלים או לא.

ואמר רבא גזרה שמא יתקע, וברש"י שם "בחזקה בסכין ויתדות והוה ליה גמר מלאכה וחייב משום **מכה בפטיש**".

ותוס' בעירובין מקשה על רש"י דאסר החזרת ציר העליון מדאו' אטו מתניתין כב"ש דס"ל יש בנין בכלים, ע"כ דהוא איסור דרבנן וכנ"ל.

ובדעת רש"י יל"ע אי ס"ל דמתניתין כב"ש או דהמשנה בעירובין ס"ל דבנין גמור חייב בכלים, וגם זה חשוב כבנין גמור.

ויל"ע בשבת [קכב:] דחזרת דלת שידה תיבה מבואר ברש"י רק מצד מכה בפטיש ובעירובין ביאר מצד בונה.

וע"ע שעה"צ [כז] גבי ציר העליון שיצא ודוחקו בשבת אי הוה דאוריתא או דרבנן שתלה ברש"י ותוס' הנ"ל.

מוכח שלמד ברש"י לא שהעמיד את המשנה כב"ש אלא דס"ל דכה"ג גם לב"ה הוה דאו'.

**★**עי' ט"ז [שיד ז] שלמד בדעת רבנו פרץ שמא יתקע "ישים הצירים" וזה הוה בנין גמור, וא"כ ה"ה בהסרתם הוה סותר, ולפי"ז צ"ל ההיא דנוטלין מיירי כשאין שם צירים וכו'.

ועי"ש במשנ"ב [שיד-לג] "וכן המחזיר דלת הכלי על ציריה יש בזה משום בונה".

ובשעה"צ [לא] "ט"ז וכן כתב הב"י".

וזה כדעת רש"י הנ"ל דחזרת ציר העליון הוה בנין גמור וחייב גם לב"ה.

ועי"ש בט"ז [ח] שלדעת הר"י מקינון שמא יתקע [שבת קכב] לא כר"פ שמא יניח על ציריה אלא שמא יתקע ביתדות.

ופליג וסובר דבהחזרת הדלת על צירה אין בונה.

וע"ע במג"א [שיג-ט] ומדבריו יוצא שחזרת ציר לא הוי בונה דאוריתא [כתוס'].

ופלוגתת הר"י מקינון והר"פ מיירי בהסרת המסמרים המחברים את הצירים.

וגזרת שמא יתקע שיבוא לחבר את המסמרים המחזקים את הציר.