8. הערותבסוגיא דשהיה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה חזרה הטמנה מרחצאות בישול / שיעורים

א]עיין סוגית הגמ' והנה שיטת תוס' דהלשון בין חמין ובין תבשיל משמע בין נתבשל כל צרכו ובין לא נתבשל כל צרכו וכן לענין חמין ולפ"ז נקטו שלצד שלשהות תנן ס"ל לתנא דמתניתין דהכל אסור וכן הוכיחו מר"מ ור"י דס"ל דבאינה גרו"ק הכל אסור ובדעת כל האומראים שכתבו חילוקים עיין תוס"ר דס"ל מעיקר הדין כחנניה אלא שהחמירו יותר

והנה הגמ' אומרת להחזיר תנן דהמשנה בסיפא אומרת ב"ה אומרים יחזיר וזה רק בגרו"ק ועיין או"ש ושפת אמת שהקשו מה ראיה אולי המשנה זה לשהות וממילא כיון ששהיה אסור גם חזרה אסור אבל לדידן ששהיה מותר אולי חזרה אסור וע"ש שתירצו דעד כמה שר"ש ס"ל כחנניה שלהחזיר תנן א"כ מוכח מהמשנה שבאינה גרו"ק אסור להחזיר ושמעתי להעיר דהרי הגמ' הביאה את הסיפא ולא את הרישא ובפשוטו כי רצתה ראיה לכולם גם למ"ד לשהות וכן משמע ברש"י ולכאורא מכאן אין ראיה וכנ"ל וצ"ע אמנם לראשונים שיש דברים שמותר לשהות ואסור להחזיר כגון מצטמק ורע לו א"ש דבסיפא הכל אסור אמנם עדין צ"ב דאין הכרח במשנה שזה כך

והנה לתוס' בהכרח שלב"ש מותר חמין אפילו לא הוחמו כל צרכן ולכאורא הביאור כמבואר ברשב"א שני סברות או כיון שרק רוצה עד המצטמק וזה וודאי יעשה או שלא כדאי לו לחתות כי אחרי זה זה יהיה מצטמק ורע לו אמנם צ"ע דלכאורא יש כאן סברות הפוכות דב"ש ס"ל שיותר צריך להקל בחמין בלא נתבשלו מתבשיל שנתבשל ור' יוחנן ס"ל שחמין שלא הוחמו כל צרכן אסור ותבשיל שבשיל כל צרכו מותר וצ"ע

אמנם שיטת הרשב"א דרב יהודה שלא גזר באינה גרו"ק על תבשיל דהינו שכל שאין חשש חיתוי מותר ה"ה שס"ל באינה גרו"ק שמצטמק ורע לו מותר ובמחלוקת ר"מ ור"י מדובר בדבר שלא נתחמם עדין כל צרכו ורק לכן ר"י אוסר אמנם מבואר ברשב"א שאין צד בדעת רבנן שמצטמק ויפה לו מותר והנה הראשונים נקטו שבאינה גרו"ק אסור להחזיר אפילו מצטמק ורע לו וצ"ב מה טעם הרי בגרו"ק מותר כיון שאין חשש חיתוי וצ"ל שזה מצד מחזי כמבשל

אמנם הרמב"ן כתב שדעת ר"מ שמצטמק ויפה לו מותר וכל דבריו בלא נתבשל כל צרכו ומה שר"מ אומר על בדיעבד זה גם על לכתחילה ומה שהגמ' אומרת שזה בדיעבד למ"ד מצטמק ויפה לו אסור אבל למי שמתיר זה כר"מ עוד כתב לדון דרק כיון שס"ל שגם גרו"ק אסור ממילא גם באינה גרו"ק אסור מצטמק ויפה לו אבל לדידן שחולקים בזה ה"ה כל שמצטמק ויפה לו מותר

ב]עיין רשב"א שהביא מרב האי גאון שכתב שאין סתירה בר"י אלא שבא לומר חידוש שגם מצטמק ויפה לו שצריך חיתוי קצת מותר ובתחילה רק אמר דבר שצריך חיתוי גדול שמותר ולפ"ז כתב שדעת רב שמצטמק ורע לו מותר לחנניה ומצטמק ויפה לו כל זמן שלא נתבשל אסור ומשנתבשל כל צרכו מותר ועיין ברשב"א שאין זה במשמעות דבר חנניה דסתם תבשיל זה מבושל כל צרכו והנה צ"ב כיון שבתחילתהשבת זה עדין לא מבושל כל צרכו ואין חש שחיתוי אבל למה לאחר שזה נהיה מבושל כל צרכו לא נהיה פה איסור ומשמע שכל שבתחילה לא היה חשש חיתוי לא חל על זה חשש חיתוי וצ"ע מה זה שונה מתורמסין דביאור הראשונים שחוששים שיחתה בסוף השבת לאחר שזה מצטנן

ג]עיין בעל המאור שביאר דלחנניה מצטמק ורע לו מותר אפילו רק נתבשל כמאכל בן דורסאי אבל מצטמק ויפה לו כל זמן שלא נתבשל וודאי אסור ולאחר שנתבשל תלוי במנהג המקומות ולכאורא הביאור על דרך סברת תוס' שכיון שלאחר שזה יתבשל זה יהיה רע לו לכן זה סברא שכבר מעכשיו לא מחתה ועיין תוס' ל"ז. ד"ה אא"ב דכמדומה באו לשלול צד זה והוכיחו מביצים שמותר והרי זה מצטמק ויפה לו אבל יש שדחו ששם זה היה על גבי האש שזה מצטמק ורע לו

ב]עיין רש"י שביאר בקטמה והובערה שגלי אדעתיה דלא ניחא ליה בצימוקיה ועיין הגהות הגרא"מ דביאר דלרש"י שיסוד האיסור מצד שזה דבר שאינו מוסיף הבל א"כ לא יעזור מה שגילה דעתו דלמעשה עכשיו זה מוסיף הבל ולכן הוצרך רש"י לבאר שזה נשאר כמו מצטמק ורע לו מה שלא ביאר בכל דין קטימה עד עכשיומוהנה ברש"י בע"א מבואר שנתלבתה זה כמו הובערה והנה מבואר בנתלבתה שמותר גם להחזיר ולכאורא לפ"ז מבואר ברש"י שמצטמק ורע לו מותר גם להחזיר באינה גרו"ק ושמעתי לדחות דמה שמותר להשהות בהכרח שזה לא בכלל איסור הטמנה ובזה מה שאסור להחזיר הוא כשאר הראשונים מצד שמא יחתה או מחזי כמבשל ובזה רש"י מודה שמועיל מה שקטם שגילה דעתו שהוא לא יחתה ורק כאן שאסור מצד שהיה שבזה שיטת רש"י שזה מצד מוסיף הוצרך רש"י לביאור וז"ב

ג]עיין תוס' ושאר ראשונים שהוכיחו מהגמ' שמצטמק ורע לו אסור חזרה באינה גרו"ק דאל"כ מה ראיה מרב אושעיא דמחזירין אפילו בשבת ועיין שיטה לר"ן מהרא"ה שמתיר וכתב שהראיה של הגמ' שאם מותר חזרה במצטמק ורע לו באינה גרו"ק ה"ה תבשיל בגרו"ק וצ"ב כוונתו וביאור בזה שהצד לאסור גזירה אטו אינה גרו"ק וכיון שבמצטמק ורע לו לא גוזרים אטו מצטמק ויפה לו ה"ה לא גוזרים גרו"ק אטו אינה גרו"ק ועל דרך שדן הרשב"א בדעת ב"ש

והנה בעיקר ראית תוס' היה מקום לומר שהגמ' דנה אולי יש איסור חדש של מחזי כמבשל והגמ' הוכיחה שאין כזה איסור וממיאל מצד חשש חיתוי אין סיבה לאסור במצטמק ורע לו והנ בתוס' משמע שעיקר ראיתם דדעת ב"שלאסור וממילא בלשון המשנה זה גם בב"ה אמנם בשא ראשונים לא משמע כן וכן בדעתתוס' יש מקום לדון שגם בדעת ב,שלא ברור לגמ' שתלוי מה טעמם וצ"ע בכל זה