שיעור סב סימן קצד סעיף אdocx
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן קסו עד סימן רא - ברכות

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורי הלכה**

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**הלכות ברכות**

**שיעור סב**

**~ סי' קצד סעי' א ~**

[סימן קצד סעיף א] שלשה שאכלו כאחד ושכחו וברך כל אחד לעצמו בטל מהם הזימון ואין יכולים לחזור ולזמן למפרע, וכן אם ברכו שנים מהם, אבל אם שכח אחד מהם וברך השנים יכולים לזמן עם השלישי אף על פי שכבר ברך יכול לומר ברוך שאכלנו משלו, והם יוצאים ידי חובת זימון והוא אינו יוצא ידי זימון שאין זימון למפרע. הגה: ואם האחד זימן עם אחרים אף שנים הנשארים אינן יכולים לזמן.

# הטעם שמי שכבר בירך מצטרף לזימון

ובמשנ"ב (ס"ק ב) ביאר דהטעם שיכול לומר ברוך שאכלנו משלו אף שהוא כבר בירך משום דבאמת מחויב בזימון הוא. ומבואר דאף אחר שכבר בירך בעצמו עדיין הוא נחשב כ'מחויב' בזימון. אך צ"ע ממה שמצינו במי שאכל ירק וכבר בירך עליו ברכה אחרונה דאינו יכול לחזור ולזמן עמהם כמבואר במשנ"ב לקמן (סימן קצז ס"ק ט), כיון שהוא כבר בירך ומדוע לא אמרינן שהוא עדיין מחוייב בזימון. וביאר הפמ"ג (סימן קצד א"א ס"ק א) דמה שהאוכל ירק מצטרף עמהם הוא משום שהוא מחוייב לברך ברכה אחרונה ושייך לומר לו 'נברך שאכלנו משלו', אך הוא מעולם לא היה מחוייב בזימון.

אכן ברא"ש בברכות (פרק ז סימן כח) כתב דהטעם שיכול לזמן אחר שכבר בירך בעצמו ברכת המזון הוא משום דלא גרע ממי שאוכל ירק שיכול לזמן עמהם. ובחזו"א (סימן לא ס"ק ב) דקדק מדברי הרא"ש הנ"ל דהטעם שיכול לזמן אחר שבירך הוא משום שאין דין שיהיה ברכת הזימון בשלושה, אלא צריך לברך ברכת הזימון בשניים כשיש שלישי המצורף עמהם שיוכל לענות עמהם 'ברוך שאכלנו משלו'.

# אם האוכל ירק צריך לאכול כזית

ובחזו"א (שם) כתב על פי דברי הרא"ש הנ"ל חידוש לדינא בהא דהאוכל ירק מצטרף לזימון, דבשו"ע לקמן (סימן קצז סעיף ב) מבואר דהאוכל כזית ירק מצטרף לזימון, ומבואר שצריך שיאכל כזית שהוא שיעור ברכה אחרונה כדי להצטרף לזימון, אך כתב החזו"א דלפי המבואר ברא"ש דאף אחר שכבר בירך הוא יכול להצטרף לזימון דלא גרע מאכל ירק, אף שאינו מחוייב בברכה אחרונה כלל, מוכח דאינו צריך שיהיה מחוייב בברכה אחרונה בשביל שיוכל להצטרף לזימון. ולפי"ז אף באכילת ירק א"צ שיאכל כזית אלא כל שאכל עמהם הוא יכול להצטרף לזימון [ועיין גם בביאור הלכה (שם ד"ה כזית) דשיטת הגר"א שלגבי זימון בעשרה א"צ לאכול כזית פת ע"ש].

# אם השותה מים מצטרף לזימון

עוד מבואר בחזו"א שם ע"פ דברי הרא"ש דהנה מצינו בשו"ע לקמן (סימן קצז סעיף ג) שיש אומרים דבשביל להצטרף לזימון בעינן שיאכל כזית פת וי"א דסגי שאוכל כזית דגן וי"א שאפילו אם אוכל כזית ירק מצטרף לזימון [ולדעת החזו"א אף פחות מכזית וכנ"ל], ובמשנ"ב הביא דעות דהשותה מים אינו יכול להצטרף, משום דמים לא זייני, ובסוף דבריו הביא דכן צידד החמד משה, וציין בשעה"צ (ס"ק י) דלדידן דפסקינן דברכת הזימון היא גם בברכת הזן (כמבואר ברמ"א לקמן סימן ר סעיף ב ונתבאר כבר לעיל בשיעורים) ודאי אי אפשר להצטרף לזימון אם הוא שותה מים, וכוונתו דכיון שמשום ברכת הזימון צריך לשמוע את כל הברכה הראשונה מהמברך א"כ צריך שהוא יהיה קשור לברכה, ומשום כך בשתיית מים דאינו זיין הוא לא שייך כלל לברכה הראשונה. אמנם החזו"א (שם) כתב דלפי המבואר כאן דאף אחר שבירך יכול להצטרף לזימון, מוכח שאין צריך שיהיה קשור לברכה וא"כ אף בשותה מים לכאורה יוכל להצטרף ואפילו בזימון בשלושה.

[ועיין בחזו"א קודם לכן (סימן ל ס"ק יד) שכתב דאף אי נימא שצריך שיהיה מחוייב בזימון כדי שיצטרף לזימון, מכל מקום בזימון בעשרה יוכלו להצטרף אפילו בשתיית מים, משום דדעת החזו"א שם דבזימון בעשרה ברכת הזימון היא רק עד 'נברך שאכלנו משלו', וכיון שכך בזה אינו צריך לשמוע ולהצטרף לברכת הזן ואם כן אין סברא לחלק בין מים לשאר מאכלים. אכן החזו"א שם סיים דבגמרא משמע שאין זימון רק באכל משהו ולא סגי בשתיית מים ע"ש].

# אם האוכל ירק צריך לשמוע ברכת הזן מפי המזמן

עוד מבואר בחזו"א (סימן לא ס"ק ב) דכיון שמוכח מכאן שבשביל להצטרף לזימון הוא אינו צריך להיות חלק מברכת הזימון, וא"כ אף דקיי"ל שצריכים לשמוע כל ברכת הזן מפי המברך, מכל מקום האוכל ירק אינו צריך לשמוע את הברכה מהמזמן, שהרי סגי בשניים המזמנים והשלישי מצטרף עמהם, אמנם בקצות השולחן (סימן מה ס"ק ז) כתב שאף האוכל ירק כשמצטרף לזימון הוא צריך לשמוע את ברכת הזן מפי המזמן [וכ"כ בחזו"א שם ששלישי המברך בעצמו צריך לענות עמהם אך אינו צריך לשמוע בעצמו את ברכת הזימון].

# העונה לברכת המזון ושומע ברכת הזן אם צריך לחזור ולברך ברכה זו

כתב הרמ"א לקמן (סימן ר סעיף ב) דמי שהפסיק כדי לשמוע את ברכת הזן מפי המברך והיה בדעתו להמשיך לאכול עוד פת, כשהוא חוזר לברך צריך לברך מתחילה אף את הברכה הראשונה, ודקדק הביאור הלכה (ד"ה לחזור) שאם לא היה בדעתו לאכול פת אלא רק בשר ופרפרת, הוא יוצא ידי חובה מהמברך את הברכה הראשונה ואינו צריך לשוב ולברך אלא מ'נודה לך', וכן דעת הרבינו יונה.

ובביאור הגר"א שם כתב שהוא לא כפירוש התוס' (מו, ב ד"ה להיכן). ונראה כוונתו דלדעת הר"מ מאיברא שם בתוס' חלק מחיוב הזימון הוא שהשומעים יצאו ידי חובתם מהברכה של המברך, ולדיעה זו אף אם יהיה בדעתו להמשיך לאכול מכל מקום הוא יוצא ידי חובתו מהברכה של המזמן [אא"כ בפועל הוא אכל פת דאז הוא מחוייב לברך מתחילת ברכת המזון מחמת מה שאכל]. וכן ביאר החזו"א (סימן לב ס"ק ב) בדעת הגר"א שיש מחלוקת בין ר' משה מאיבר"א והרבינו יונה אם חלק מעניין הזימון הוא שצריך לצאת יד"ח מהמברך בברכה, ולדעת הרבינו יונה אינו מחוייב לצאת ידי חובה מהמברך בברכה הראשונה, וכן פסק הרמ"א שם.

וכן יש להוכיח ממש"כ הפמ"ג (סימן קפג משבצו"ז ס"ק ו) שכתב שם עיצה שיכול לענות אמן אחר ברכת המברך דיכול שלא לברך יחד עם המזמן, אלא ישמע הברכה מהמברך ויכוין שלא לצאת בזה, ואחר כך יברך לעצמו בלחש מתחילת הברכה, ומוכח דשפיר מהני לזימון אף שאינו יוצא ידי חובה בברכה זו מהמזמן. [ונראה שאין צריך לכוין להדיא שלא לצאת, אלא כל שאינו מכוין לצאת אינו יוצא ידי חובה וצריך לחזור ולברך בלחש, ונראה דגם דעת הפמ"ג כן].

[ובשו"ע מהדורת פריעדמאן הביאו מי שפירש דכוונת הגר"א לבאר הטעם שהשו"ע לא הביא שם דברי הרמ"א משום דס"ל שהעיקר דברכת הזימון היא רק עד 'נברך שאכלנו משלו' וכדמוכח מפירוש הראשון בתוס' שם, ודלא כר"מ מאיבר"א דס"ל שברכת הזימון היא עד סוף ברכת הזן. אך יותר נראה דאין זו כוונת הגר"א אלא כמו שפירשנו שנחלקו אם מחוייב לצאת ידי חובה בברכה הראשונה מפי המברך, וכמו שהבאנו דכן מבואר בחזו"א].

# העונה לזימון ובדעתו להמשיך ולאכול קינוח לסעודה

ומכל מקום מתבאר מדברי הרמ"א בשם הרבינו יונה דכל שאין בדעתו להמשיך ולאכול פת אמרינן בסתמא שיצא ידי חובה בברכה ראשונה מפי המברך, וכשהוא מברך ברכת המזון צריך לברך רק מברכת 'נודה לך' ואילך. ודבר זה מצוי באופן שאחד עונה לזימון ובדעתו לאכול אחר כך קינוח סעודה כגון תפוח או גלידה וכדו' דלכאורה לדעת רבינו יונה הוא יצא כבר ידי חובת ברכת הזן וצריך לברך ברכת המזון רק מ'נודה לך' וע"ש בביאור הלכה שהאריך בזה [ואם רוצה לאכול עוגה אפשר הוי כמו שדעתו לאכול פת שאינו יוצא ידי חובה ואכמ"ל].

ובאמת ענין זה צ"ע שהרי לכתחילה אין להפסיק בין ברכה הראשונה לברכה השניה וכמו שכתב הביאור הלכה שם שיזהר לכתחילה שלא ישיח בינתיים, ועוד העיר שם הביאור הלכה שיתכן שבכה"ג יתחייב בברכה ראשונה ע"ש, ועל כל פנים מצדד שם שאין לנהוג כן, וא"כ מדוע אמרינן דבסתמא אם שמע את הברכה הראשונה מהמברך דיצא ידי חובתו, אף שבדעתו להמשיך ולאכול קינוח לסעודתו, הרי מסתמא אינו רוצה לגרום שיהיה לו הפסק בין הברכה הראשונה לשאר ברכת המזון וצ"ע. ובאמת נראה שהמנהג בימינו שגם כששמעו ברכה ראשונה של ברכת המזון מהמברך דלאחר מכן מתחילים את ברכת המזון מתחילה.

# לכוין לצאת מדין חובת זימון ולא מדין ברכת המזון

ובעיקר מה שכתב הפמ"ג דהשומע ברכת הזן מפי המברך יכוין לצאת רק ידי חובת ברכת הזימון, ושלא יצא ידי חובת חיוב הברכה עצמה. ובאמת מצינו נידון כעין זה בהקדמת הפמ"ג להלכות ברכות (אות י, הודפס קודם סימן רב) שכתב במי שאכל מאכל ושתה מים ורוצה לברך בורא נפשות ולפטור רק את המאכל ולא את המשקה ששתה, דאינו יכול להגביל את חלות הברכה שתפטור רק מאכל אחד.

ונתבאר גם בשיעורים בהלכות ליל הסדר שיש שרצו אחר הכרפס לאכול עוד מיני מאכלים [וכגון מי שצם תענית בכורות שרוצה לאכול מיד לאחר הקידוש], ואחר כך יברך עליהם בורא נפשות, אך יתכוין שלא לפטור בברכתו את אכילת הכרפס, כיון שהכרפס בא לפטור את ברכת בפה"א על המרור. ונתבאר שאין לעשות כן ע"פ דברי הפמ"ג הנ"ל שאי אפשר להגביל את הברכה שלא תפטור מאכל מסויים. וא"כ צ"ע מדוע כאן יכול להגביל את הברכה שיצא בה רק ידי חובת זימון ולא יצא ידי חובת ברכת המזון של ברכה זו [ואמנם מצינו דלעניין ברכה שלפניה נחלקו הפרי חדש והתבואות שור (יורה דעה סימן יט ס"ק יז) אם יכול אדם להגביל את ברכתו שלא תפטור אלא מאכל מסויים, (והובא באורך בשיעורים סימן קעד סעיף ב) ואכמ"ל] וצ"ע.

# להתחלק לשלשה שלושה כשאחד כבר בירך

עוד מבואר בפמ"ג שם דאף שאם אכלו ששה כאחד יכולים להתחלק לשלשה שלשה כמבואר לעיל (סימן קצג סעיף א), מכל מקום אם אחד מהששה כבר בירך ברכת המזון לכתחילה לא יתחלקו, אף שמדינא גם מי שבירך יכול להצטרף לזימון בשלושה, מכל מקום דבר זה נחשב רק כ'זימון בדיעבד', ולכן לכתחילה לא יתפרדו כי בכך הם יפסידו זימון לכתחילה עם ג' שעדיין לא בירכו. ונראה דכן הדין גם בה' שאכלו פת ואחד אכל ירק שלכתחילה לא יפרדו ויזמנו ב' שאכלו פת עם אותו אחד שאכל ירק, כיון שיש מן הפוסקים דס"ל שהאוכל ירק אינו מצטרף לזימון בשלושה אלא רק לעשרה (כמבואר בסימן קצז סעיף ג)].

# שניים שאכלו אם יכולים לצרף מי שכבר זימן או אחר מן השוק

כתב הרמ"א אם אחד זימן עם האחרים אף שנים הנשארים אינן יכולים לזמן. וכתב המשנ"ב (ס"ק ד) שאם נזדמן להם אחד מן השוק יכולין לזמן עליו כשיטעום עמהם. ומשמע במשנ"ב שרק האחר מן השוק יכול לאכול עמהם ולהצטרף, אך אותו שכבר זימן אינו יכול להצטרף עמהם, אף אם יחזור ויאכל עמהם. וכעין זה מבואר במג"א לקמן (סימן ר ס"ק ג) לגבי חמשה שאכלו כאחד, דאותו שענה לשניים מתוך החמשה אינו יכול לשוב ולענות לשניים הנותרים אף אם חוזר ואוכל עמהם, משום ד'פרח זימון מינייהו', וכשפרח זימון מאכילה זו שוב לא שייך שיתחייב גם אם ממשיך ואוכל פת. וכבר הקשה עליו באבן העוזר שם דכיון שחוזר ואוכל מדוע לא יתחייב שוב בזימון עם החבורה השניה. וגם בחזו"א (סימן לא ס"ק ג) דקדק מדברי המשנ"ב דדוקא אחד מן השוק יכול להצטרף אך אותו שלישי שכבר ענה עם אחרים אינו יכול להצטרף עמהם גם אם אוכל, ותמה על דבריו דאין חילוק ביניהם, אלא כל שחוזר ואוכל עמהם מצטרף אף כשענה כבר לזימון.

עוד יש לציין מש"כ האליה רבה שאם הזדמן אחד מן השוק שמחוייב בזימון ולא ענה עם אחרים, דאז הוא יכול לענות עם שניים שאכלו אף כשאינו אוכל עמהם [וכבר נתבאר עניין זה בשיעורים הקודמים].

**הדינים העולים:**

1. מבואר בשו"ע שהאוכל ירק המצטרף לזימון הוא רק אם אכל כזית וי"א אף בפחות מכזית.
2. השותה מים אינו מצטרף לזימון לדעת המשנ"ב משום שצריך שיהיה לו שייכות בברכת הזן. ולדעת החזו"א צ"ע.
3. לדעת החזו"א האוכל ירק אינו צריך לשמוע ברכה ראשונה מפי המברך. אך הבדי השולחן כתב שצריך לשמוע את כל הברכה.
4. העונה לזימון ושומע ברכה ראשונה כשחוזר ומברך מתחיל מ'נודה לך' ואם התכוין להמשיך לאכול פת חוזר לתחילת ברכת המזון. [ולדעת ר"מ מאיבריא חייב לצאת יד"ח מהמברך בברכה ראשונה].
5. המנהג היום שבסתמא מתכוונים לא לצאת מהמברך.
6. יכול לשמוע ולכוין שאינו יוצא ידי חובת הברכה אף שיוצא ידי חובת זימון. ומשמע שיכול להגביל את הברכה שתפטור ענין אחד ולא העניין השני ולא כמו בברכה אחרונה וצ"ע.
7. לדעת המשנ"ב אחד מחמשה שענה לזימון אינו יכול להצטרף עם הב' הנותרים אף אם יאכל עמהם, אבל דעת החזו"א שיכול לזמן עמהם אם חוזר ואוכל עמהם.