פתיחה למסכת מקואות
קטגוריות: ש_ס / נו מקוואות / מקוואות - מורשת משה

בעזרת המלמד לאנוש בינה

ספר

מורשת משה

על מסכת

מקואות

מכיל

שני חלקים

חלק א' – חלק הסימנים

מכיל ל"ב סימנים

הכוללים ב' עניינים:

א- חקר ועיון ביסודות הסוגיות.

ב- ליקוט וסיכום שיטות הראשונים והאחרונים.

חלק ב' – חלק הציונים

ציונים והערות

ביאורים ומראי מקומות

על כל המסכת

מאת

משה בן אאמו"ר הג"ר יעקב שליט"א

שטיינהויז

שנת תשס"ט

כתובות להשגת הספר:

בירושלים

מש' שטיינהויז

רח' עלי הכהן 28

טל' [PHONE_REMOVED]

רח' בית וגן 41

טל' [PHONE_REMOVED]

מש' סקרוביש

רח' סולם יעקב 11/17

טל' [PHONE_REMOVED]

בבני ברק

טל' [PHONE_REMOVED]

לידיעת המעיינים

הציונים שבספר בעלי הנפש לראב"ד הם לפי הוצאת הרב בוקוולד שנת תשנ"ב

הציונים שבספר תורת הבית לרשב"א הם לפי הוצאת מוסה"ק

ספר הפרדס הכוונה [בדרך כלל] לספר שחיברו רש"י

ספר זה מוקדש לזכרו ולעילוי נשמתו הטהורה והזכה

של דודינו הר"ר אברהם משה (אלן) כהן

ב"ר אליעזר הכהן זללה"ה

אשר אנו עומדים בתום שנה לפטירתו

ביום שב"ק י' אדר א' תשס"ח

הצטיין באהבת הבריות,

וקיים את המשנה באבות "אוהב את הבריות ומקרבן לתורה",

על ידי אהבת הבריות, וסבר פנים יפות לכל אדם, היה אהוב על כל רואיו,

ועל ידי זה קירב את הבריות לאהבת הבורא ית"ש.

קבע עיתים לתורה. והרבה לפזר את ממונו לצדקה.

נפטר בקיצור שנים, לאחר שקיבל יסורים רבים באהבה.

על מצבתו נחרט:

**א**והב את הבריות וביניהם מעורב

**ב**נתיבות רבותיו ניהל את חייו

**ר**ץ בזריזות לחנך בנים ובנות

**ה**שריש והזריע תורה בלבבות

**מ**דת יסוריו קבל וידם

**מ**סביר פנים יפות לכל אדם

**ש**מח ושימח גם את הזולת

**ה**וא נסע למנוחות ואותנו עזב לאנחות

לעילוי נשמת

הרב ר' יצחק הכהן ב"ר משה מנחם ז"ל

ומרת שפרה ב"ר אברהם זאב ע"ה

תנצב"ה

לעילוי נשמות

זקנינו

הגה”צ רבי דוב זאב

ב”ר משה שטיינהויז זצללה”ה

הר"ר זאב פרומר

ב"ר שאול דב זללה"ה

ורעייתו מרת הינדא פרומר ע”ה

ב”ר אלכסנדר אפרים זללה”ה

הר”ר משה ב”ר צבי הלוי

גולדבלום זללה”ה

ורעיתו מרת פייגא ע”ה

ב”ר אהרן חיים זללה”ה

הר"ר יעקב סלומון

ב"ר משה זללה"ה

ורעיתו מרת עטל ע"ה

ב"ר משה זללה"ה

אחותי הברוכה ונעימה במדותיה ומעשיה

ברכה נעמי ע”ה

בן דודינו הבה”ח אליהו רפאל מנחם זללה”ה

בן הרב מרדכי אבנסון שליט”א

מורי ורבי הגה”צ רבי שלמה כהן ב”ר מיכאל יהודה

מנהל רוחני בישיבת בית מתתיהו

תנצב"ה

לעילוי נשמת

הרה"ח ר' אלטר מאיר ב"ר לוי יצחק ז"ל

וזוגתו מרת בלומה ב"ר מאיר ע"ה

תנצב"ה

פתיחה

"תורה צוה לנו **משה מורשה** קהלת יעקב" (דברים ל"ג ד')

כתב הגרי"ז (בחי' עה"ת שם) שפסוק זה מוסב על התורה שבע"פ, שהיא הנקראת 'מצוה', כמבואר בהקדמת הרמב"ם, לאפוקי תורה שבכתב הנקראת 'תורה', וזהו מה שמסיים בה מורשה קהלת יעקב, שהיא כמו נחלה הנמסרת מדור לדור, וה"נ התורה שבע"פ כך הוא עיקר דינה, שתימסר בקבלה מדור לדור, וכיון שעיקרה בקבלה, הרי משה הוא המקבל, וממנו מתחיל סדר הקבלה, כמו ששנינו משה קבל וכו' ומסרה ליהושע וכו', וכן הוא בהקדמת הרמב"ם שמונה סדר הקבלה ממשה עד רב אשי וכו', הרי דסדר הקבלה מתחיל ממש"ר. וזהו הביאור של הכתוב צוה לנו משה וכו', שהוא היה מקבל התורה שבע"פ, וממנו מתחיל סדר הקבלה, שהיא מורשה קהלת יעקב, למסור לדורות הבאים. עכ"ד. לפ"ז מבואר מדוע התורה שבע"פ נקראת בל' מצוה ולא בל' תורה, כיון שאינה כתובה, אלא היא נאמרת מרב לתלמיד, דכל רב מצווה את תלמידו, וע"כ נקראת בל' 'מצוה'.

\* \* \*

כתב הרמב"ם (מקואות יא-יב) "הטבילה מן הטומאות מכלל החוקים היא שאין הטומאה טיט או צואה שתעבור במים אלא גזירת הכתוב היא, והדבר תלוי בכוונת הלב, ולפיכך אמרו חכמים טבל ולא הוחזק כאילו לא טבל, ואעפ"כ רמז יש בדבר כשם שהמכוון לבו לטהר כיון שטבל טהר, ואע"פ שלא נתחדש בגופו דבר, כך המכוון לבו לטהר נפשו מטומאת הנפשות שהן מחשבות האון ודעות הרעות, כיון שהסכים בלבו לפרוש מאותן העצות והביא נפשו במי הדעת טהר" וכו'.

בדברי הרמב"ם מבואר שהטהרה אינה נובעת ממעשה הטבילה גרידא, אלא היא תלויה גם בכוונת הלב, ולכן תנן (חגיגה יח:) "טבל ולא הוחזק כאילו לא טבל", ופירש רש"י "לא נתכוון לשם טבילת טהרה אלא לרחיצה בעלמא".

אלא דיש לעיין דדין זה נאמר רק לגבי מעשר תרומה וקדשים, ולא לגבי חולין, כדקאמר בגמ' (שם וחולין לא:), ומוכח שמדאו' א"צ בכוונת הלב, אלא רק מדרבנן, וכדכתב הרמב"ם (אבה"ט יג-ב), וא"כ היאך כתב הרמב"ם שהטבילה תלויה בכוונת הלב, והא מדאו' אינה תלויה בכוונת הלב. [אמנם עי' במש"כ הרמב"ם (שם ט-א) ובמה שהעיר השפ"א (חגיגה יח: ד"ה במשנה טבל), דמשמע שמדאו' ל"ה טבילה לענין תרומה].

וכן יש להעיר על מש"כ הקדמונים ביוצרות לפר' פרה, שבו נאמר "אם לא ימך כאזוב ויחשב כתולעת לא יטהר וכו' ואם לא ישפוך כמים לא יטהר בזריקת מים", ויש לעיין דלכאורה פשוט שהזריקה מטהרת גם אם לא שפך לבו ולא השפיל רוחו.

וי"ל דהנה מצינו טבילה גם באדם טהור, כגון כה"ג שטובל ביוה"כ, וכן כל אדם טובל בערב יוה"כ, ומוכח שיש בכח הטבילה לקדש ולרומם את האדם. והשתא יש לדון האם זהו גם עניינה ומהותה של טבילת אדם טמא, דהטבילה מתקנת ומקדשת את האדם, וממילא הטומאה מסתלקת, א"ד אצל אדם טמא הטבילה מסלקת את הטומאה, ואינה דומה לטבילת אדם טהור.

וכבר עמדו הראשונים על מהות הטבילה: ס' החינוך (מצ' קעג) כתב טעם לטהרת האדם ע"י המקוה, "בטעם המים שיטהרו כל טמא, אחשוב על צד הפשט כי הענין הוא כדי שיראה האדם את עצמו אחר הטבילה כאילו נברא באותה שעה, כמו שהיה העולם כולו מים טרם היות בו אדם, וכמו שכתוב (בראשית א-ב) "ורוח אלקים מרחפת על פני המים", ויתן אל לבו בדמיון כי כמו שנתחדש בגופו יחדש גם כן פעולותיו לטוב, ויכשיר מעשיו וידקדק בדרכי ה' ברוך הוא. ועל כן אמרו חכמים שלא תכשר הטהרה במים שבכלי, רק במים חיים או מכונסין שהן על קרקע ולא בכלי מכל מקום, כדי לתת אל לבו מחשבה כאילו העולם כולו מים, והוא נתחדש בעלותו מהן כמו שאמרנו" וכו'[[1]](#footnote-2).

ונראה שאין זה רק רמז בעלמא, שמי המקוה מזכירים את המים שקדמו לבריאה, אלא זהו תוכן הטבילה במים, דהנה הריב"ש (רי"ס רצד) כתב "דרשו עוד מדכתיב כל בשרו שיהיה כל גופו עולה בהן, ר"ל בטל בהן, מלשון תעלה באחד ומאה, וזהו אמה על אמה ברום שלש אמות, ר"ל שהמקום שיטבול בו האדם המחזיק כל גופו ושיהיה בטל במים שבו" וכו', מבואר שענין הטבילה הוא "התבטלות" גופו של האדם במים.

לפ"ז מבוארים דברי ס' החינוך, דע"י הטבילה מתחדש גוף האדם, כיון שהוא התבטל למים, שהם קדמו לבריאה, וכשעולה מהמים, חוזרת ומתחדשת בריאתו, וכדכתב הרש"ר הירש (ויקרא סוף פי"א) שענין הטבילה במקוה הוא שהאדם חוזר "לראשית הבריאה - לעולם היסודות, כדי להתחיל חיים חדשים של טהרה", [ועי' בס' עלה יונה במש"כ בענין].

לפ"ז י"ל דהטבילה פועלת תרתי, היא גם מועילה לתקן את האדם, ועי"ז לסלק את טומאתו, וחלק זה נעשה גם בלא כוונה, והיא גם מועילה לתקן את האדם ולקדשו, כדמצינו לגבי אדם טהור שטובל, שמתווספת בו טהרה וקדושה, כנ"ל, אך חלק זה תלוי בכוונה. וכך י"ל גם לגבי זריקת אפר פרה לטהר מת, דסילוק הטומאה נעשה ע"י עצם הזריקה, אבל תוספת טהרה וקדושה מותנים בשפיכת לבו והשפלת רוחו. ואפשר שכדי לזכות ל"כפרה" [דכתיב בה כקדשים] לא סגי במעשה הזריקה.

והשתא י"ל דאף מדאו' יש פגם בטבילה בלא כוונה, ואף שטבילה זו מועילה לסלק את הטומאה ודיניה, מ"מ כדי שיזכה לטהרה וקדושה, צריך שיכוון בטבילתו, וע"ז כתב הרמב"ם שהדבר תלוי בכוונת הלב.

והא דהביא הרמב"ם מקור לדבריו מדין כוונה לענין מעשר, אפשר דהרמב"ם ס"ל שאם מדאו' לא היה קיים חילוק בין טבילה עם כוונה לטבילה ללא כוונה, לא היו מחדשים רבנן שטבילה ללא כוונה לא מועילה למעשר, אלא כיון שגם מדאו' יש פגם בטהרת הטבילה בלא כוונה, לכן הוסיפו רבנן ותיקנו שלגבי מעשר בעי שיטבול טבילה המטהרת ומקדשת, והיא טבילה בכוונה.

\* \* \*

כתב ס' החינוך (מצ' קעה) "ומ"מ אין זה ממידת החסידים ואנשי מעשה להיותם מטומאים בטומאתם, כי הטומאה מאוסה והטהרה אהובה, ונפשו של אדם מתעלה ומזדככת בטהרה", מבואר שהטהרה מסייעת לעליית האדם, ולזיכוכו, ואילו הטומאה מעכבת את העילוי והזיכוך של האדם.

יהי רצון שאזכה להתעלות ולהזדכך בטהרה, ותתקיים בי ובזרעי התפילה "טהר טומאתינו ולמאור תורתך עינינו גל".

\* \* \*

מה אשיב לה' כל תגמולוהי עלי על שזיכני להוציא ספר שמיני לאור, על מסכת מקואות. אשר נלמדה בחבורה נפלאה העוסקת בלימוד כל המסכתא מריש ועד גמירא, לאסוקי שמעתתא אליבא דהלכתא, עם טור ושו"ע, בעידודו והכוונתו של מורנו ראש הישיבה הגרנ"צ פינקל שליט"א. יזכהו ה' להאריך ימים על ממלכתו, ולהגביר חילים לתורה. ברכה אשגר להגר"א שפירא שליט"א העומד בראש החבורה. ברכה מיוחדת אשגר להגר"א קופרמן שליט"א, נושא ונותן בחבורה, המחייה בתורתו את בני החבורה, ולהגר"א מאירוביץ שליט"א, נושא ונותן בחבורה, ועל שיעוריו הנפלאים, שחלקם שובצו בתוך הספר, פעמים בגלוי ופעמים בהצנע. ברכה בפנ"ע אקבע להרב הלל רוטמן שליט"א על נשיאת עול החבורה. בזכות דקדוק חברים יוצא ספר זה לאור בשלמותו. ובעיקר בזכות החברותא הרב מאיר וינשטוק שליט"א שידיו רב לו בספר זה, בתוכנו ובעומקו. יהי רצון שיזכה לעלות מעלה מעלה במעלות התורה ויראה, ולהגדיל תורה ולהאדירה.

אשא עיני אל ההורים, לאבי מורי שליט"א ולאמי מורתי שליט"א להודות על להם על אשר גדלוני עד הלום, ועל סיועם ועזרתם בכל התחומים. אשא את ברכתי למורי חמי שליט"א ולמרת חמותי תליט"א על אשר גידלו את אשתי לאשת חיל מושלמת, ועל ידם המושטת בכל עת ולכל צורך. ולמעלה בקודש אברך את סבתי מורתי מרת פריטה שטיינהויז תליט"א על סיועה בהוצאת כל ספרי לאור, ועל עזרתה הקבועה לכל צאצאיה. יהי רצון שיזכו לראות ולרוות אך ורק מלא חפניים נחת דקדושה מכל צאצאיהם, מתוך בריאות גופא ונהורא מעליא עד ביאת גואל צדק במהרה בימינו. ברכה מיוחדת אשלח לעזר כנגדי שבזכותה העיקריות יוצא ספר זה לאור, שנזכה לגדל את צאצאינו לתורה לחופה ולמעשים טובים.

1. אמנם הרמב"ם כתב שהטבילה היא מכלל החוקים. אך אין דבריו סותרים את מש"כ החינוך שיש לטבילה טעם, דיש להוכיח שגם ס' החינוך מודה שדין הטבילה הוא חוק, מהא דכתב האו"ש (מקואות שם) שלדברי הרמב"ם יש מקור מפורש בפסיקתא (לפרשת פרה יד-יד) "אמר להם חייכם שאין המת מטמא ולא המים מטהרים אלא גזירת מלך מלכי המלכים היא" וכו'. [וכ"ה במד"ר ותנחומא שם]. מוכח שאין כוונת החינוך לומר שטבילה אינה חוק, אלא זוהי דרכו של ס' החינוך לפרש את טעמי כל המצות כולל החוקים, כדמצינו בשאר החוקים, שהחינוך ביאר את טעמם, כגון שעטנז וכלאים. [↑](#footnote-ref-2)