מראי מקומות ברכות רד א-ה_2
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות זימון וברכות הנהנין - הרב יהושע ננקסקי

**ברכות ר"ד א-ה**

**ס"א**

**★נוסח ברכת שהכל**

בגמ' [דף לח] גבי ברכת המוציא מבואר דראוי לברך **בלשון עבר**.

דברי הגמ' קאי שעדיף עבר מעתיד, ויל"ע אי עדיף לשון עבר מלשון הווה.

ועי' "חכמת מנוח" [לח.] שצריך לברך נהיה בסגו"ל שהוא לשון בינוני ולא בקמ"ץ שהוא לשון עבר.

וכן הוא ב"מעשה רב" [עו].

וע"ע במג"א [יד] שמביא לחכמת מנוח הנ"ל וציין למה שכתב לעיל קסז.

וע"ע במג"א [קסז-ח] ובמחה"ש שנקט דהמג"א ס"ל כחכמת מנוח.

וע"ע בשע"ת [סוף רד] באר היטב [רד-כ] ובהגהות החת"ס דס"ל דהמג"א פליג וסובר דמברך בקמץ.

וע"ע בפמ"ג [א"א קסז-ח].

**★**עיין א"ר [רב-ב] שמביא "אבודרהם" שהקשה למה בכל הברכות תקנו לומר **בורא** והכא

**נהיה** ולא מברכים שהכל **ברא** בדברו.

ותירץ כיון שמברך שהכל גם על בע"ח וא"א לומר ברא, שעיקרם לא נבראו בשביל אכילה שהרי אדה"ר נאסר בבשר.

ועוד תירץ כיון שתוקן גם על יין שהחמיץ ואין זה תיקון הבריאה אלא קילקול [א"א לומר ברא].

**★**ביצים

עיין שע"ת [ז] שמביא "מחזיק ברכה" **שהאוכל חלבון חי** לצחצח קולו מברך כיון שהוא מזוני.

וע"ע "דעת תורה" שמביא דעת המהרש"ק שפטור מברכה.

ולענין שיעורו בברכה אחרונה עיין כה"ח [א].

**★**"ותבשיל **שנשתנה** צורתו ונתקלקל" בגמ' [מ:] "על תבשיל **שעבר** צורתו", ועי"ש ברש"ש דכמו עיבור צורה בכל מקום הכוונה **שעבר לילה** ה"נ.

ולשון השו"ע שנשתנה **ונתקלקל**.

ובדברי השו"ע צ"ל דלא נתקלקל **לגמרי** דא"ה פטור מברכה, משנ"ב.

וע"ע בגר"ז "דאם נתקלקל לגמרי עד שאינו ראוי לאכילה אפי' ע"י הדחק אפי' שהכל לא שייך לברוכי".

מבואר דנאכל ע"י הדחק עדיין בברכתו.

**★**ועל מי מלח

מיירי באינו מלוח ביותר ועדיין ראוי לשתיה דאל"ה לא מברך [כה"ח].

**★**בענין קורא

בדעת ר"י דמברך אדמה עי' "נחלת דוד" שמברך אדמה שאין זה פרי העץ אלא **עץ עצמו**, וכמו שאוכל עץ [אי הוה ראוי לאכילה] מברך האדמה, וכעי"ז ברמב"ן [לו:] לענין פלפלין.

ועוד טעם נאמר היות ולא נטעי אדעתיה דהכי וגם שמזיק לאילן לכן גם לר"י יורד **חד דרגא**.

**★למסקנא** האם נשאר הטעם **בקורא שסופו להקשות.**

עיין רא"ש [ג] וע"ע פנ"י.

וע"ע במאירי שנקט בצלף נמי שסופו להקשות.

**★**עי' ט"ז [סק"ב].

ועי' אבן האזל שהקשה מדברי הרשב"א **שבעיקר הפרי** לא אמרינן לא נטעי.

וע"ע ביד אפרים.

וע"ע במשב"ז.

**★**"ועל קמחא".

עי' משנ"ב לקמן [רח-כ].

**★**"ועל מי שעורין שמבשלין לחולה".

עי' משנ"ב [יז] ג"כ מטעם הנ"ל שלא נעשה כי אם לשתיה.

ויל"ע מקור הדין משו"ת הרא"ש [ד-טו] וכתב שם מפני שלא נעשה לצורך הפרי אלא רק לצורך מימיו.

וא"כ מ"ש לשכר דבשכר בא לבאר אמאי אין לו חשיבות של מזון ויברך עליו מזונות מדין כל שיש בו, וע"ז ענה שתיה, משא"כ כאן זה נושא של מי שלקות, וע"ז הרא"ש ביאר טעם אחר.

**ס"ב**

**★**"על החומץ לבדו".

עי' "עולת תמיד" [ד] ובא"ר [ו] דלא ישתה חומץ לבדו מפני שהוא ספק חייב בברכה דלתר"י מברכים על חומץ.

**★**והגדרת חומץ עיין מג"א [יג].

וע"ע בא"ר [ט].

וע"ע שע"ת [י].

**ס"ה**

**★**במשנ"ב [כח] "אבל ביין צימוקים שלנו שנשרה מתחלה הצמוקים עם מים וכו' בודאי נתבטל כח היין שהיה בו תחילה".

בפשטות דבריו משמע אפי' שכלפי האמת יש רבע יין, בכ"ז לא מהני היות ומתחלה נחלש כוחו.

**★**"ונראה שמשערין בשיעור שמוזגים יין שבאותו מקום".

ואם נהגו באותו מקום למזוג בפחות משיעור של חז"ל מסתבר דלא מהני.

**★**עי' בא"ר [י] בשם ה"עולת תמיד" דיינות שלנו שהם רפויים ואפי' נתערב בו מעט מים אין מברכים עליהם הגפן, **ולכן הלבוש השמיט את דברי הרמ"א.**

וע"ע בפמ"ג [א"א טז] "בינות שלנו שאינם חזקים כל שיש בו **רוב** **מים** ראוי לברך שהכל", משמע דאפי' מחצה על מחצה עדיין מברך הגפן.

**★**בדברי הרמ"א "אחד מששה במים".

עי' גר"ז [ט] שהכוונה שלא יהיה שביעית "שיש במים ששה פעמים כמותו".

וכן הוא בשעה"צ [ערב-כה].

**★**וע"ע בתהלה לדוד [רד-ג].

וע"ע במשנ"ב [ערב יד,טז] וביאו"ה [ערב ו ד"ה מקדשין עליו].

**★**יל"ע האם נאמר דין מזיגה במיץ ענבים, וא"כ בכמה.

**★**במים שנאמר דין מזיגה, דהיינו צורת יין שמוסיפים עליו מים שהם חסרי טעם והם מחלישים את היין וזהו היין המשובח.

וזה פשוט ששיעורים חד תלת וכדו' נאמרו במים [שהם ניטרליים], ואם יקח תמצית פטל ורבע יין ודאי שלא יחשב יין, דטעם היין לא יורגש בתמצית החזקה, וא"כ יל"ע כמה מיץ ענבים מותר להוסיף ליין.