חבורה י
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / מנחות חבורות - הרב משה יפהן

חבורה י

אמר רב מנחת העומר שקמצה שלא לשמה פסולה הואיל ובאת להתיר ולא התירה. ומבואר מדברי רב שני חידושים חלק ראשון שמנחה שהיא נעשית שלא לשמה אינה פועלת התר. וחלק שני שאם המנחה לא פעלה התר אז הקרבן נפסל. והנה בחלק הראשון נראה דזה היה סברא פשוטה וגם ריש לקיש שחולק להלן ה. על רב וסובר דאין הקרבן נפסל מכל מקום מודה הוא לחלק הראשון דאין המנחה שנעשית שלה לשמה מתרת. ויש לעיין מדוע אינה מתרת. ולכאורה הביאור הוא דיסוד הפסלות דשלא לשמה הוא משום דאינה הקרבה שלמה דחסר בה את הלשמה ומשום כן היא לא עולה לבעלים לשם חובה ולכאורה הביאור הוא דגם התורת מתיר מיתלא תלי בהא דההקרבה היא הקרבה שלמה. וכל כמה דאין ההקרבה שלמה אין היא יכולה לפעול את פעולת ההתר של הקרבן.

והנה בעצם דברי רב יש לעיין מהי הסברא דבאה להכשיר ולא הכשיר באה להתיר ולא התיר ולכאורה המכוון הוא דהקרבן שלא פעל את תכלית פעולת הקרבן הוא נפסל.

ויש לעיין הרי באשם שבא לכפר ולא כיפר נלמד מאותה דכשר . ואם כן חזינן דקרבן שבא לפעול את פעולת הקרבן ולא פעל אינו נפסל משום כן ומאי שנא מנחת העומר ואשם נזיר ואשם מצורע.

ולכאורה זה קושיית רבי ירמיה להלן אלא דיש לעיין מהי תשובתו דמצינו מכפרים שבאים לאחר מיתה אבל לא מצינו מכשירים דבאים לאחר מיתה. א. דמה אכפת לן אמנם עדיין ניתן להביא ראיה דהנה חזינן דהקרבן לא פועל את עיקר תכליתו דכו"ע מודים דעיקר תכלית הקרבן לכפר ואם כן חזינן דאין זה מעכב מה שאינו פועל את עיקר התכלית. ב. ובעיקר יש לעיין דהרי מה שאין מכשירין באין לאחר מיתה אין זה הלכה כלל במכשירין אלא הוי הלכה בחטאות המתות ואותו דין יהיה גם בחטאת שעיקרה לכפרה שאינה באה לאחת מיתה וזהו דין חטאות המתות.

ושמא יש לומר באופן זה דעיקר התשובה היא דבאמת חלוק מכפרין ממכשרין דמכפרין הם מכפרים קצת דקצת כפרה יש ואם כן זה נקרא שהקרבן כן פעל במקצת את פעולתו אמנם מכשירין אם אינו פועל התר אז לא חל כלל המתיר. אמנם יש לעיין דלא זה החילוק שהגמרא אמרה. ואפשר דבאמת זהו עיקר החילוק אלא דהוי הוכחה דחלוק מכפרים ממכשירין דבמכפרין למעשה מצינו שהוא בא לאחר מיתה ובמכשירין לא מצינו ובאמת אין זה ראיה מוכחת דבמכשרין ליכא ה"ת אמנם למעשה לא מצינו שהם באין לאחר מיתה ואפשר שבאמת לא היו באים גם לולי דין חטאות המתות אמנם במכפרין למעשה מצינו שהם באין לאחר מיתה ואם כן זהו הוכחה לזה דשייך בהם הקרבה של כפרה קצת אמנם אין זה הוכחה על מכשירין דמכשירין שונה כדבאירנו ושמא מצד עצמם לא היו באים לאחר מיתה. וזהו דוחק קצת.

ואפשר לומר דבאמת הוי סיבה ובאמת ליכא חילוק כלל בעצם בין מכפרין לבין מכשרין דבשניהם יסוד הקרבן הוא לפעול את פעולת הקרבן. אלא דבמכפרין למעשה יש דין שהוא קרב לאחר מיתה ובאופן זה הרי למעשה אינו מכפר ואם כן מונח בעצם קדושת הקרבן שדינו ליקרב אפילו באופן שהוא לא יכפר ולמעשה מונח בעיקר הקדושה שאינו מחייב דווקא לכפר ואם כן באופן שלא כיפר לא נפסל דשייך בו כזה מציאות של הקרבה מה שאין כן במכשירין הגם שהסיבה שאינם קרבים לאחר מיתה אין זה שייך לשם מכשירין שבהם אלא למה דהוי חטאת מכל מקום אין מונח בעיקר קדושתם שיש להם דין ליקרב לאחר מיתה וממילא במקום שאין הקרבן פועל את עיקר התכלית שלו . אין לו כזה אפשרות של הקרבה שזהו הקרבן וממילא הוא נפסל.

ובאמת אפשר שנחלקו בזה רש"י והשיטה דבשיטה באמת משמע כהצד השני אמנם מלשונו של רש"י משמע דהוי הוכחה ולא סיבה. וכסברא הראשונה.

בביאור הסוגיא בנזיר. דיסוד המכשיר אינו תלוי בבפעולת ההכשר אלא בכח הקרבן לעשות את ההכשר. וכן בסוגיא של ה' חטאות ומה שהגרי"ז הביא ראיה מאשם יש לחלוק דשם הוא מתירו להיכנס למקדש והוי מכשיר גמור. ואין זה תוספות הכשר וצ"ע דברי הגרי"ז.

למעשה ביאור דברי רש"י, י ש לומר דבר חידוש דעצם הקרבן נפסל ולא רק העבודה וזה החידש ששייריה אין נאכלין.