922 ב_ מתנות שהן ד_
קטגוריות: ש_ס / לט זבחים / זבחים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

אור ליום ד' דסליחות כ"ז אלול תשס"ב

**בגדר דין שתי מתנות שהן ארבע**

א] זבחים דנ"ג:, העולה קדשי קדשים וכו', ודמה טעון ב' מתנות שהן ארבע וכו', ובגמ' שם, היכי עביד, רב אמר נותן וחוזר ונותן ושמואל אמר כמין גמא.

והנה יש להסתפק בעיקר דין ב' מתנות שהן ד', לדעת שמואל דנותן כמין גמא, אם היינו דמתן דמים דעולה אשם ושלמים הוי נתינת ד' מתנות, ואך שכך היא צורתן שנותן כמין גמא, ונתחדש בזה דחשיבא כל מתנה כמין גמא כב' מתנות, והיינו משום דלא נאמר בזה דין פיסוק מתנות, וע"כ הוא דחשיב כב' מתנות, או דנימא דהיינו דהמתן דמים דעולה אשם ושלמים הוא ב' מתנות, ואך שנאמר דין נוסף דסביב דבעי' שיהיו הנך ב' מתנות על ד' רוחות המזבח, וע"כ הוא שנותנן כמין גמא.

ויש לדון כמה נפ"מ בזה, **א'**, אם איכא איסור בל תוסיף ליתן ד' מתנות נפרדות בד' רוחות, ולכאו' הוא תלוי בהנ"ל, דאי נימא דדין המתן דמים דעולה וכיו"ב הוי ד' מתנות, וה"ז מתקיים בב' שהן ד', נ' לכאו' שאם נתן ד' מתנות בד' רוחות אינו עובר בזה בבל תוסיף, כיון שלא הוסיף במתנות, אלא שינה צורת נתינתן, אך אי נימא דדין מתן דמים דעולה וכיו"ב הוי מתן ב', הרי ודאי שאם נתן מתן ד' עבר בבל תוסיף.

[ויש להוסיף בזה, דהנה עי' בליקוטי הלכות שנסתפק לדעת שמואל דנותן כמין גמא, אם מצי יהיב גם כדעת רב, דנותן וחוזר ונותן, ודעתו נוטה דמהני ויוצא בזה ידי דין המתנות, וליכא בזה משום בל תוסיף, ודן שם עוד דאף אם נותן מד' רוחות המזבח, וכונתו שנתן במקום דאיכא יסוד, נמי אין עובר בבל תוסיף, כיון דכתיב סביב, אלא דאם נתן ב' מתנות שהן ד' ג"כ יוצא, עיי"ש בדבריו, והנה מה שדן דיוצא אף בנותן בד' זויות המזבח, והיינו דיוצא ידי ד' מתנות, אך ז"פ דכיפר, דהרי אפי' נתן מתנה א' כיפר, לכאו' יש לפשוט מד' התוס' לעי' דל"ח. ד"ה וכפר שאין יוצא בכה"ג, שהרי כ' שם התוס' דאם נותן למטה מתנה שאינה א' שהיא ב' אינה כמשפט דמים הניתנין למטה, וע"כ פשיטא דל"מ מתנה זו בחטאת אף בדיעבד, והרי להדיא דהניתנין למטה, הוי דין וצורת הנתינה בדוקא במתן א' שהוא ב', וודאי דל"מ אם נותן מד' רוחות.

וגם מה שנקט דמהני לשמואל אם נותן וחוזר ונותן, יש להעיר ע"ז מכמה דוכתי, **א'**, ממש"כ התוס' לעי' דנ"ב. ד"ה גג, דבעולה עדיף ליתן על קיר המזבח מליתן על גג היסוד, כיון דבעי' ב' מתנות שהן ד', וכ"ה בשטמ"ק לק' דפ"א. אות ל"ו, ובי' שם דהיינו דרק בזקיפה כנגד חודו של קרן מתפשט הדם אילך ואילך, עיי"ש בדבריו, והיינו לדעת שמואל דנותן כמין גמא, ואם אף לדעת שמואל מהני שיתן ויחזור ויתן, הרי דשפיר יכול ליתן כן על גג היסוד, **ב'**, בתוס' לק' ד"פ: ד"ה בל תוסיף, הק' דאיזה בל תוסיף יש בדם עולה ובכור שנתערבו, וליהוי מתנה שני' בשביל שיריים, וכ' דליתן בבכור מתנה הניכרת על ב' זויות כעולה, עובר בזה בבל תוסיף, עכ"ד, והיינו דבכה"ג אי"ז בכלל שיריים, כיון דהוי הכל במתנה אחת, ואי נימא דאף לשמואל יכול ליתן ולחזור וליתן, א"כ הי' לו ליתן ולחזור וליתן, והמתה השני' תהא בשביל שיריים דבכור, **ג'**, ביומא די"ד: ודט"ו. מייתי' לדעת ר"ש המצפה דנותן בתמיד מזרחה צפונה, ואח"כ נותן מערבה ואח"כ דרומה, ופי' הראב"ד רפ"ד דתמיד, דהיינו דנותן מתנה א' כמין גם, ובקרן מערבית דרומית נותן וחוזר ונותן, ולפ"ז לכאו' מוכח דר"ש המצפה ס"ל כשמואל דנותן מתנה א' כמין גמא, (וע' עול"ש בסוגיין שעמד בזה), אך ר"י הלבן דלהלן כתב, דאתיא ד' ר"ש המצפה אך כרב דנותן וחוזר ונותן, וכדלהלן, ויליף לה בגמ' שם מקרא דנותן בה מעשה עולה ומעשה חטאת, ובגמ' שם דנו דגם ע"ז נימא דלא מצינו דמים שחציין עולה וחצין חטאת, עיי"ש, וכבר הוכיחו דאי נימא דאף לשמואל מהני אם נותן וחוזר ונותן, א"כ לכאו' אי"ז חציין כמעשה חטאת, כיון דגם בעולה מהני בכה"ג, ויש לדחות, וע"ש בתור"י הלבן בדי"ד:, דלכאו' דעתו דלר"ש המצפה נותן בקרן מערבית דרומית ב' מתנות רחוקות זו מזו, ואי"ז כלמ"ד נותן וחוזר ונותן שנותנן בלא ריוח ביניהם, [[1]](#footnote-2) ולדעתו אין להוכיח מהתם דל"מ לשמואל ליתן ולחזור וליתן בלא ריוח ביניהם, ואמנם אף דלכאו' מוכח דלשמואל אין מתקיים מתן דמי עולה וכיו"ב רק בנותן ב' מתנות כמין גמא, אך מ"מ י"ל דאם נתן ד' מתנות הגם שלא יצא יד"ח, כיון שאי"ז צורת מתן הדם, מ"מ לא עבר בבל תוסיף, וכמו שדן הליקו"ה, כיון שלא הוסיף עוד מתנות, אלא נתן המתנות בצורה שאינה מועלת].

**ב'**, אם איכא איסור בל תוסיף, ליתן בכור מעשר ופסח, שדינן במתנה אחת, במתנה א' שהיא ב', דאי נימא דמתנה כמין גמא חשיבא כב' מתנות, לכאו' ה"ה עובר בבל תוסיף, כיון שנותן ב' מתנות בהנך שדינן במתנה אחת, אך יל"ד ולומר, דהגם דנתחדש דמתנה א' כמין גמא חשיבא כב' מתנות, היינו רק דמצינו למחשבה כב' מתנות, אך במקום שדינו במתנה אחת, הרי דמצינו גם לחשוב כל מתנה זו למתנה אחת, אך אי נימא דמתנה כמין גמא חשיבא כמתנה אחת, ואך דבעולה וכיו"ב איכא דין נוסף שיהיו המתנות על ד' רוחות, ומשו"ז הוא שנותנם כמין גמא, הרי לכאו' ל"ש בזה כלל בל תוסיף, דלכאו' במה שמשנה צורת המתנה, ל"ש איסור בל תוסיף, ובפרט למש"נ להלן דלצד זה ליכא כלל קיום במתנה א' כמין גמא, דלפ"ז ודאי ל"ש בזה בל תוסיף.

**ג'**, בגוונא דלית לי' שיעור דם הראוי ליתן ממנו ב' מתנות שהן ד', ואינו נותן אלא מתנה אחת, יל"ע האם עליו ליתנה כמין גמא, או דכיון דבלא"ה אינו נותן על ד' רוחות, ולא מתקיים בזה דין סביב, ליכא כלל מעליותא במה שיתן להמתנה אחת כמין גמא, ולכאו' ג"ז תלוי בהנ"ל, דאי נימא דדין מתן דמים דעולה וכיו"ב הוא ד' מתנות, וחשיבא המתנה כמין גמא כב' מתנות, הרי לכאו' אף בגוונא שאין נותן רק על קרן אחת, מ"מ עליו ליתן להמתנה כמין גמא, לקיים עכ"פ מתן ב' מתנות, וכי היכי דבמתן ד' בחטאת, בפשוטו אף אם אינו לו שיעור דם ליתן על כל הקרנות, מ"מ עליו ליתן על הקרנות שבידו ליתן, אך בחי' רא"ל כ' לחדש דאף בחטאת אם אינו נותן על ד' קרנות ולא מתקיים דין סביב, א"צ ליתן אלא על קרן אחת, כיון דבלא"ה אין מתקיים דין סביב, ולדבריו הרי שאף הכא פשיטא שא"צ ליתן כמין גמא, אך אי נימא דדין מתן דמים דעולה וכיו"ב הוי ב' מתנות, ואך דאיכא דין נוסף שיהיו המתנות על ד' רוחות ויהיו סביב המזבח, הרי מסתבר דאם אין נותן אלא על קרן אחת, א"צ ליתן כמין גמא, דהרי במה שנותן כמין גמא אין מתקיים מתנה נוספת, ואך דהוי זה קיום דסביב, וכל דבלא"ה אין מתקיים דין סביב, א"צ ליתן כמין גמא.

**ד'**, בזרק לדם העולה וכיו"ב בזריקה שלא במקומו, לדעת הסוברים דאף בזריקה שלא במקומו איכא חילוק מתנות, ואף בהנך שאם נתן מתנה אחת כיפר, ע' חזו"א סי' י"ב סק"א שדן בזה, יש להסתפק אם עליו ליתן ד' מתנות, או שאין נותן אלא ב' מתנות, וזה תלוי בהנ"ל, דאם דין מתן דמים דעולה וכיו"ב הוי ד' מתנות, הרי דאף בזריקה שלא במקומו עליו ליתן ד' מתנות, אך אם דין מתן דמים דעולה וכיו"ב הוי ב' מתנות, ואך דאיכא דין נוסף שיהיו על ד' רוחות, הרי דבזריקה שלא במקומה ודאי דא"צ ליתן אלא ב' מתנות, דהרי בלא"ה אין מקיים בזה לדין סביב.

[ולכאו' הי' מקום לדון עוד נפ"מ בזה, בזרק דם חטאת שלא במקומו, א"נ דאי' בזה חילוק מתנות, אם מהני שיתן ב' מתנות שהן ד', אך באמת ז"פ דלא מהני, דאף אי נימא דב' מתנות שהן ד' חשיבי כמתן ד', מ"מ הרי בחטאת איכא דין פיסוק מתנות, וודאי ל"מ בכה"ג].

ב] ונ' שנחלקו בזה הראשונים, דהנה לקמן ד"פ. תנן, דמתן ארבע (שנתערבו) במתן אחת, ר"א אומר ינתנו במתן אבע, ר' יהושע אומר ינתנו במתן אחת, אמר לו ר"א ה"ה עובר על בל תגרע, אמר לו ר"י ה"ה עובר על בל תוסיף, ופירש"י ר"א אומר וכו', ורואה "המתנות" היתירות מדם הבכור כאילו הן מים ואי"ז בל תוסיף, עכ"ל, ומבו' בלשונו, דלר"י דאיכא בזה משום בל תוסיף, הוי הבל תוסיף בג' המתנות שהוסיף, והרי להדיא דס"ל דאיכא איסור בל תוסיף ליתן להניתנין במתן אחת, במתן אחת שהיא ב', וכ"ה להדיא בתוס' שם ד"פ: ד"ה בל תוסיף בתי' קמא, דמתנה ראשונה של עולה ניכרת בב' צדדין, וזהו בל תוסיף דמתנה של בכור אינה רק מצד אחד, עכ"ל, ולהדיא דאיכא איסור בל תוסיף בזה, ויש ללמוד מזה שדעתם דדין המתן דמים דעולה וכיו"ב הוי מתן ד', ונתחדש בזה דמתנה כמין גמא חשיבא כב' מתנות, וע"כ יש בזה משום בל תוסיף, ובתי' בתרא דלא ניח"ל להתוס' בזה, י"ל דהיינו משום דמצינו לחשוב מתנה זו גם למתנה אחת, וכמש"כ לעי' לדון בזה.

אמנם הנה בפיהמ"ש להרמב"ם במתני' שם, פי' למתני' בנתערב דם חטאת בדם בכור ומעשר ופסח, וכן פירש"י בעירובין ד"ק, וכן נ' גם הרמב"ם בפ"ב מהל' פסוהמ"ק הי"א, שפי' למתן ארבע דמתני' דהיינו דם חטאת, ואך דלבבא דמתן ד' במתן א', הביא לזה הרמב"ם בנתערב מתן א' עם מתן ב' שהן כד', והיינו משום דלהלכה ל"ש נדון זה בנתערב עם דם חטאת, דבכה"ג ישפכו לאמה וכדלהלן, וע"כ הביא הרמב"ם לדין זה בנתערבו עם מתן ב' שהן כד', וכמש"כ בפיהמ"ש דגם הך גוונא הוי בכלל פלוגתייהו, והנה פי' זה תמוה טובא, דהרי בכה"ג הוי זה בכלל הניתנין למטה שנתערבו בניתנין למטה, דתנן במתני' לעי' מינה דלרבנן ישפך לאמה, וע' חש"ל עירובין שם שעמד בזה, ומש"כ שם ליישב דר"א לטעמי' דס"ל לעי' מינה דאף בכה"ג ינתנו למעלה וכו', ומודה לו ר"י בזה, עיי"ש בדבריו, צ"ע דהרי לר"א הא דבכה"ג ינתנו למעלה הוא משום שרואה אני את התחתונים מלמעלן כאילו הן מים, ומ"ש לדון בזה משום בל תוסיף, והרי בלא"ה אי"ז מקום התחתונים, וגם לכאו' אין לדון בזה משום בל תגרע, ועוד יל"ע בזה ואכ"מ, וצע"ג בזה.

והנה מה שהעמידה הרמב"ם בחטאת, ולא הוה ניח"ל להעמידה בעולה וכיו"ב שניתנין במתן ב' שהיא כד', ואשכחן במתני' לקמן פ' כל התדיר דפ"ט. דקרי למתן דמים דשלמים מתן ד', נ' דהיינו משום דס"ל דדין המתן דמים דעולה וכיו"ב הוי מתן ב', ואך שאית בה דין נוסף שיהיו המתנות על ד' רוחות, ומשו"ז הוא שנותן לב' המתנות כמין גמא, וכיון דמתנה כמין גמא לא חשיבא רק כמתנה אחת, ודאי דאין עובר על בל תוסיף בנותן בבכור מתנה א' כמין גמא, וממילא דנמצא דאם באנו לדון שיעבור בבל תוסיף בנותן בבכור ב' מתנות שהן ד', היינו רק מכח שמוסיף מתנה אחת, וכן נ' בל' פיהמ"ש שם, שכ' שכן היא המחלוקת ביניהם גם בתערובת וכו' מתן ב' במתן א', ונ' מלשונו דבזה הוי הבל תוסיף בהוספת מתנה אחת, ובמתני' הרי משמע דהוי הבל תוסיף במה דנותן מתן "ד'", ועובר בבל תוסיף בג' המתנות שמוסיף, וע"כ פירשה הרמב"ם בדם חטאת, דנותן בו ד' מתנות, וממילא דעובר בבל תוסיף בג' המתנות שמוסיף, וזה נ' ברור, ועכ"פ לפ"ז למדנו שדעת הרמב"ם דדין מתן דמים דעולה, הוי מתן ב', ואך דאיכא דין נוסף ליתנן על ד' רוחות.

ובאמת שכ"ה מבו' עוד בפיהמ"ש שם, שכ' דפלוגתת ר"א ור"י הויא אף בתערובת מתן ארבע במתן שתים, ולהדיא שהנותן דם עולה וכיו"ב במתן ד' עובר בבל תוסיף, וזה להדיא כמש"נ בדעתו דדין מתן דמים דעולה הוי מתן ב', וכ"ה לשון הרמב"ם שם דקרי לי' מתן שתים, וכ"ה גם לשונו בפיהמ"ש לעי' ר"פ בית שמאי, וע"כ עובר על בל תוסיף בשנותנן במתן ד', וז"ב.

ובאמת שהדברים מפורשים כן להדיא בד' הרמב"ם, דז"ל הרמב"ם בפיהמ"ש במתניתין, ולא באר בעולה על קרנות המזבח שנאמר שהיא טעונה ארבע מתנות, אלא אמר הכתוב בזריקת דמה וזרקו את הדם על המזבח סביב, לפי שאמר סביב הוצרכנו שיכללו המתנות ארבעת הכתלים, כלומר כתלי המזבח, וזה יהי' אם הזה שתי מתנות בב' הזויות אפי' באלכסון, עכ"ל, וז"ל בפ"ה ממעה"ק ה"ו, זורק ממנו במזרק ב' זריקות על ב' זויות המזבח באלכסון וכו', ומתכוין כשיזרוק הדם על הקרן שיהי' הדם מקיף על הזויות כמין גם, כדי שימצא הדם של ב' מתנות, על ד' כתלי המזבח וכו', עכ"ל, ומבו' להדיא בכל לשונו, דעיקר המתן דמים דעולה וכיו"ב הוי ב' מתנות, ורק שנותנן כמין גם כדי שיהא דם ב' המתנות על' ד' כתלי המזבח, והיינו דהוי זה דין נוסף, שיהי' דם העולה על ד' כתלי המזבח, ומשו"ז הוא שנותן הדם כמין גם, וזה להדיא כמש"נ בדעתו.

ול' הר"ח בפירושו ביומא דט"ו., נותן בחודו של קרן מזרחית צפונית ונחשבת לו כשתים, שכך מעשה ההזאה כל הזאה הניתנת בחודו של קרן כשתי הזאות היא חשובה, ודין העולה שתים בחודם של קרנות ונחשבות ארבע וכו', עכ"ל, ונ' להדיא בלשונו דס"ל דדין המתן דמים בעולה וכיו"ב הוי מתן ד', ומתנות ב' שהן ד' נחשבות כמתן ד', וכמש"נ כן בדעת רש"י ותוס', ול' הגמ' ביומא שם, התם פיסוק מתנות בעלמא הוא, מ' לכאו' כדעת הר"ח ורש"י ותוס', וצ"ע בזה.

והנה בהא דתנן במתני' בד"פ. הנז', דמתן ד' במתן א' לר"י ינתנו במתן א', עיי"ש בס' שפ"א שהק' דמ"ט לא ינתנו עכ"פ במתן א' שהיא ב', ועיי"ש שכתב דלד' התוס' דאף בזה איכא משום בל תוסיף ניחא, אך צ"ע למש"נ בדעת הרמב"ם דליכא בזה משום בל תוסיף, דא"כ מ"ט לא יתן עכ"פ במתן א' שהיא ב', והגם דלהרמב"ם מתני' לא איירי בזה כלל, אך הרי בפ"ב מפסוהמ"ק הי"א כ' הרמב"ם דבנתערבו הניתנין מתנה אחת בניתנין שתים שהן כארבע, יתן הכל מתן אחת, ולא כ' שיתן מתן א' שהיא ב', אך נ' פשוט דלהרמב"ם לטעמי' ל"ק כלל, דכבר נת' לעי' דאי נימא דדין המתן דמים בעולה וכיו"ב הוי מתן ב', ודאי דאם אינו נותן רק על קרן אחת, ליכא מעליותא כלל במה שיתנה כמין גמא, כיון דליכא בזה קיום דמתנה נוספת, וכל עיקר מה שנותן המתנות כמין גמא, הוא כדי שיהי' הדם על ד' כתלי המזבח, וכל דבלא"ה לא יהא הדם על ד' כתלי המזבח, ליכא כלל דין ליתן כמין גמא, וע"כ ממילא דניחא מה שבנתערבו מתן ב' שהן ד' במתן א', אין נותן רק מתן א', ואין נותנה כמין גמא, דכיון דבלא"ה אין ניתן הדם על ד' רוחות, ליכא כלל דין ליתנו כמין גמא, וכמש"נ.

והנה בתוס' לעי' דל"ח., ד"ה וכפר, מבו' דאם הי' הדין בחטאת דבדיעבד אילו נתן ב' ממתנותי' למטה כיפר, הי' דין מתנות אלו כדין מתנות שלמטה, והי' נותן מתנה אחת שהיא שתים, והי' מתקיים בזה ב' מתנות, עיי"ש בדבריהם, אך עיי"ש בהגהת השטמ"ק אות כ"ט, שלפ"ז איכא בזה ב' שי' בתוס', ופשוט דכ"ז הוא רק משום דס"ל דבדין שתים שהן ארבע נתחדש דבכה"ג מתקיים דין ד' מתנות, ודכל מתנה א' שהיא ב' חשיבא כב' מתנות, ואשר ע"כ אף הי' יוצא בה יד"ח ב' מתנות חטאת, אך א"נ דדין שתים שהן ארבע ל"ה רק קיום דב' מתנות, ואך דמתקיים בזה דין דיהיו המתנות על ד' כתלי המזבח, הרי ודאי דלא הי' יוצא במתנה א' שהיא ב' יד"ח ב' מתנות עולה, דהרי מתנה זו לא חשיבא כלל כב' מתנות, ולפמש"נ אזלי התוס' לטעמייהו לקמן ד"פ: דס"ל דמתנה א' שהיא ב' מתקיים בה ב' מתנות, וע"כ ס"ל שם דעובר משום בל תוסיף בנותן בבכור מתנה א' שהיא ב', ואשר ע"כ הי' יוצא בה יד"ח ב' מתנות חטאת, וז"ב, וע"ש עוד בתוס' שכתבו דאם אין נותן המתנות שלמטה א' שהיא ב', אי"ז כדין דמים הניתנין למטה, שכל הניתנין למטה ממתנות ארבע, הויא אחת שהיא שתים, עכ"ל, והיינו דהגם דבכור ודעימי' ניתנין במתן אחת שהיא אחת, מ"מ הניתנין במתן ד' ניתנין במתן א' שהיא ב', וע"כ מדמי' להו חטאת הניתנת במתן ד', ונ' דאזלי' לטעמייהו דס"ל דעולה וכיו"ב הוי דינן שניתנין במתן ארבע, - וכאשר כן הוא לשון התוס' - וע"כ דמו לחטאת, ועיי"ש עוד בסוף דבריהם שהקשו דנדרוש להוכפר אע"פ שלא נתן ד' מתנות אלא ב' שהן ד', ונ' דג"ז לטעמייהו דבעולה וכיו"ב נתחדש שמתקיים בזה ד' מתנות, וע"כ יש לנו לדרוש דיהני כן בדיעבד אף בחטאת.

ג] והנה פשוט, דכל נידון זה הוי לשמואל דנותן כמין גמא, אך לדעת רב דנותן וחוזר ונותן, הרי ודאי דדין המתן דמים בעולה וכיו"ב הוי ד' מתנות, וה"ז מתקיים במה שנותן וחוזר ונותן, וכ"ה להדיא בברייתא דאמר ר' ישמעאל וכו' אף כאן פיסוק וד' מתנות, ולהדיא דמתקיים בזה דין ד' מתנות. [[2]](#footnote-3)

והנה לכאו' מדאמר ר' ישמעאל אף כאן פיסוק וד' מתנות, מ' דלת"ק לי"ב קיום דד' מתנות וכדעת הרמב"ם, אך הנה יעו"ש בפירש"י דגריס פיסוק ד' מתנות ללא ויו, ופי' ז"ל ד' נפסקות זו מזו וכו', ואזיל לטעמי' דאף לת"ק מתקיים בזה ד' מתנות, וכמש"נ לעי' בדעתו, וע"כ לא פליג ר' ישמעאל רק דבעי' שיהא "פיסוק" ד' מתנות, ובתוס' נ' דגרסי פיסוק מתנות, ול"ג כלל תיבת ד', וג"ז מתישב לטעמייהו, וז"ב.

ולעי' ד"י: פרכי' דל"מ למילף אשם מחטאת, שכן טעונה ד' מתנות, ומשני כר'ישמעאל דאמר כל הדמים טעונין ארבע מתנות וכו', ועד"ז אמרי' גם לקמן דצ"ד:, ולכאו' מבו' מד' הגמ', דרק לר 'ישמעאל דנותן וחוזר ונותן אי"ב קיום דד' מתנות, אך לדידן לי"ב קיום דד' מתנות, אלא לי"ב רק קיום דב' מתנות, וכדעת הרמב"ם, אך יעו"ש בפירש"י לקמן דצ"ד: ד"ה והאיכא ז"ל, שכן טעונה ד' מתנות "מפוסקות", ושאר קדשים ב' מתנות שהן ד' ואין בהן אלא "פיסוק" ב' מתנות, עכ"ל, ולהדיא דאף לדידן הוי זה ד' מתנות, ואף שאי"ז ד' מתנות מפוסקות, ואזיל לטעמי', דאף בעולה וכיו"ב הוי דין המתן דמים ד' מתנות, ואך דל"ב בהו פיסוק מתנות, וכמש"נ לעי' בדעתו.

1. וזהו דבר חידוש, דלמ"ד נותן וחוזר ונותן, צריך שלא יהא ריוח ביניהם, והטעם בזה הוא משום דגם להך מ"ד הוי זה מתנה שהיא ב', (דהרי בפשוטו רב פי' כן במתני' שאמרו ב' שהן ד', והרי שאף נותן וחוזר ונותן הויא מתנה א' שהיא ב', וכן מש"כ התוס' לעי' דל"ח. דדמים שלמטה ניתנין רק במתן א' שהוא ב', לכאו' הוו אף לדעת רב), וע"כ צריך שלא יהא ריוח ביניהם. [↑](#footnote-ref-2)
2. והנה הרמב"ם פסק בפ"ה ממעה"ק ה"ו כשמואל, ועיי"ש בכס"מ שעמד בזה מ"ט פסק כשמואל, והרי הלכתא כרב באיסורי, וע' ליקוטי הלכות שכ' דהוא משום דסתמא דגמ' לעי' ד"י: ולק' דצ"ד: הוי כשמואל, ונ' די"ל עוד, דס"ל להרמב"ם דמתני' דאמרה דדמה טעון ב' מתנות שהן ד' הויא כשמואל, דלדידי' אי"ז אלא ב' מתנות, אך לדעת רב הרי הוו ד' מתנות, ול"ה קרי להו ב' מתנות, (וכ"ה גם בל' הברייתא דלת"ק נותן ב' מתנות שהן ד', ולר' ישמעאל נותן ד' מתנות), וע' גבו"א יומא די"ד: שכבר דן לומר דד' רב לא קאי אמתני' דמתני' ודאי ס"ל דנותן כמין גמא, עיי"ש, וי"ל עוד בטעמא דהרמב"ם, דהנה ביומא די"ד: ודט"ו: מבו' ד' ר"ש המצפה דפליג אמתני' רפ"ד דתמיד ומשנה בתמיד דנותן במזרחית צפונית מזרחה צפונה, ובמערבית דרומית נותן מערבה ואח"כ נותן דרומה, וילפי' לה מקרא דנותן בה כמעשה עולה וכמעשה חטאת, ובפי' הראב"ד תמיד שם מבו' דהיינו דלת"ק נותן ב' מתנות כמין גמא, ולר"ש המצפה נותן בקרן א' כמין גמא, ובקרן הב' נותן וחוזר ונותן, וכ"ה מסקנת הגבו"א ביומא שם, (דאי נימא דלת"ק הוי מתן התמיד נותן וחוזר ונותן, א"כ מ"ט דר"ש המצפה, אך עיי"ש בתור"י הלבן שנ' דעתו דיל"פ ד' ר"ש המצפה דבקרן אחת נותן וחוזר ונותן ללא ריוח ביניהם, ובקרן הב' נותן וחוזר ונותן בריחוק זמ"ז, ולפ"ז י"ל דלת"ק בב' הקרנות נותן וחוזר ונותן), ולפ"ז הרי דסתם מתני' דתמיד ס"ל דנותן כמין גמא כדעת שמואל, וזהו שפסק כן הרמב"ם. [↑](#footnote-ref-3)