כלים פי_ט מ_י
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_מ

**כלים פי"ט מ"י**

א] **משפלת נפחתה מלקבל רמונים ר"מ מטמא וחכמים מטהרין,** הרמב"ם והרא"ש פירשו דכשנפחתה המשפלת עדין היא ראוי' לישיבה, וע"כ ס"ל לר"מ שהיא מתטמאת מדרס, וחכמים מטהרים משום דכל שבטל העיקר בטל הטפילה, ולפ"ז הוי חד דינא עם דינא דלעיל מ"ט, ועי' תפא"י ומשנ"א מש"כ לפרש דאיצטריך הני תרי בבי.

אך הר"ש פירש, דכשנפחתו שולי' הופך צד עליון למטה ומשתמש בו, ומטהרי רבנן משום דעיקר תשמיש שלה בטל, וכנראה איירי בגוונא דאף קודם שנפחתה פעמים הופכין אותה ומשתמשין בה, וע"כ מטמא ר"מ, וחכמים מטהרי משום דכל דבטל עיקר תשמישה בטל הטפלה, ומבו' לפ"ז דדינא דבטל העיקר בטל הטפלה הוא אף בשאר טומאות, וכמש"נ לעיל מ"ט אות ז'.

ב] ובסד"ט הק' ע"ד הר"ש, דאם אכתי ה"ז ראוי לקבלה, מ"ט מטהרי רבנן, הרי כל שמשמש מעין מלאכתו לקבלה טמא כמו שמצינו לעיל בכ"ד, אך נ' פשוט, דכל הא דכשעדין הוא ראוי לקבל מעין מלאכתו טמא, הוא רק כשהוא ראוי לקבל כפי שהי' מקבל מתחילה, אך הכא שאינו ראוי לקבל על שוליו אלא על צד העליון, לא חשיב כלל כעושה מעין מלאכתו, ולא מטמא ר"מ אלא משום דגם בעודו שלם הי' משמש לקבלה גם באופן זה, וע"ז הוא דפליגי רבנן וס"ל דאינו טמא מכח זה, משום דכל דבטל העיקר בטל הטפלה.

והנה אמנם מצינו דפליגי בזה תנאי לעיל רפ"ד, בדין חבית שנפחתה והיא מקבלת על דפנותי' או שנפחתה כמין ב' עריבות, דר' יהודה מטהר וחכמים מטמאין, ופירש הר"ש שם דטעמא דר"י דמטהר הוא משום דאינם מקבלין כדרך ישיבתו בעודו שלם שהיתה כך ישיבת קבלתו, וטעמא דחכמים דמטמאין, הוא משום דכולם עשויים להושיבם על צידם לפעמים, עיי"ש, וצ"ע דא"כ מ"ט מטהרי חכמים הכא, ודוחק לומר דחכמים דהתם הוא ר"מ.

ונ' לישב, דהא דמטמאי חכמים התם, הוא דוקא בחבית שהיא כ"ח, דכיון דאיתרבי מקרא דשברי כ"ח טמאין, אף שאין עיקר הכלי קיים, וע"כ אף שאינם מקבלין אלא על דפנותיהן ובטל העיקר, ה"ה מקב"ט, ומשא"כ בשאר כלים, כל דבטל עיקר הכלי, אינם מקב"ט.

ג] הרמב"ם בפיהמ"ש כתב, דר"מ אומר דאע"פ שאינה מתטמאת במת, ה"ה מתטמאת במדרס, וכ"כ הרע"ב, ובחזו"נ תמה ע"ז, דמ"ט אינה מתטמאת במת, הרי כל המטמא מדרס מטמא ט"מ, ועמש"נ בזה להלן פ"כ מ"א אות ?.

ד] **שם בר"ש, תניא בתוספתא תיבה שחצי' פתוח וחצי' נעול טמא מדרס וט"מ,** בביאור הגר"א לתוספתא ובחס"ד פירשו דקמ"ל, דאף דתיבה שפחתה מלמעלה אינה טמאה מדרס, משום שאומרים לו עמוד ונעשה מלאכתנו, מ"מ כל שחצי' נעול ה"ה טמאה מדרס, משום שיכול לישב עלי' בחצי' הנעולה שלא יבטל לה מתשמישה.

ה] **שם, תניא בתוספתא וכו' נפחתה מצד א' טמאה מפני שהיא מקבלת מצד שני נפחתה מצד שני טהורה, פי' כר"מ דמתניתין אתיא,** בהגה' הגר"א מחק לתיבות אלו דאתיא כר"מ דמתניתין, וגם בחס"ד תמה ע"ז, דכיון שהיא מקבלת מצד השני, עדין היא עושה מעין מלאכתה, ומודו חכמים דטמאה, ובדעת הר"ש צ"ל, דכיון דעיקר מלאכתה הוא לקבל בב' צידי' יחד, ע"כ כל שאינה מקבלת אלא בצידה האחד, חשיב דבטל העיקר, ורק לר"מ דס"ל דאף דבטל העיקר לא בטל הטפלה ה"ה טמאה, וצ"ע.

עוד צ"ב בד' הר"ש, דאם אתיא כר"מ, א"כ מ"ט אם נפחתה מצד שני טהורה, הרי עדיין היא ראוי' להפוך צד העליון למטה ולהשתמש בו, וצ"ל דאיירי בשפתחה מלמעלה, וע"כ כל שנפחתה מב' צידי' לא חזי כלל, וצ"ע.

ו] ולדעת הרמב"ם והרא"ש דהא דמטמא ר"מ במשפלת שנפחתה הוא משום שהיא ראוי' לשכב או לישב עלי', בע"כ דהתוספתא דמטהרא בשנפחתה מב' צידי', אתיא כחכמים, והא דכשנפחתה מצד א' טמאה, הוא משום דחשיבא כעושה מעין מלאכתה, כיון דמקבלת בצידה השני, וע"כ פסק הרמב"ם בפ"ו מכלים ה"י להך דינא דנפחתה מצד א' טמאה, אף שפסק שם פכ"ו ה"ו כחכמים דמטהרי במשפלת שנפחתה.