לה - סימן שי_ג ס_ו
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## טעם האיסור להחזיר כלי של פרקים בהידוק

א] השו"ע בס"ו כתב דמטה של פרקים אסור להחזירה ולהדקה ואם תקע חייב חטאת, ובטעם הא דאסור להחזירה ולהדקה נחלקו הראשונים, דהר"ן והמאירי בשבת מ"ז א' כתבו דהוא מגזירה שמא יתקע, וכ"נ בפסקי רי"ד שם, וכ"כ האו"ז בסימן ע"ח.

אך הנה האו"ז בסימן כ"ט כתב בשם רבו דאף דמדאורייתא אין בנין וסתירה בכלים מ"מ מדרבנן אסור, ולפ"ז הרי דמה"ט הוא דאסור להחזיר במהודק, דהו"ל כבנין מדרבנן,[[1]](#footnote-2) וכ"ה בד' הרמב"ן במלחמות בביצה ז' ב' בדין תריסי החנויות שיש להן ציר מן הצד, דאף דאין בנין בכלים, מ"מ כיון שהיא מלאכה קבועה ומתקיימת ה"ז אסור מדרבנן, ומבו' דאין האיסור בזה מגזירה שמא יתקע אלא משום דמדרבנן הו"ל בכלל בנין, וכ"ה מבו' בד' הרמב"ם בפכ"ב משבת הכ"ו דהאיסור בזה הוא משום שנראה כבונה, (ועמש"נ להלן סקי"ד בדעת הטור בזה).

## פירוק כלי של פרקים המהודק

ב] ונפ"מ רבתא בזה לדינא הוא בדין פירוק כלי של פרקים המהודק, דלדעת הסוברים דאיסור חיבור הפרקים הוא משום דמדרבנן יש בזה משום בנין, הרי דה"נ יש לאסור לפרקו משום איסור סותר, (וכמש"כ כן האו"ז שם דמדרבנן יש סתירה בכלים), אך לדעת הסוברים דאיסור חיבור הפרקים הוא מגזירה שמא יתקע, אין לאסור לפרקו דליכא בזה להגזירה, (וכמש"כ כן הריטב"א והשיטה להר"נ בשבת קכ"ב ב', ונתבאר להלן סק"ו).

ג] ומד' השו"ע הכא משמע להדיא דפירוק כלי של פרקים אסור, וזה ממש"כ דכוס של פרקים מותר לפרקו ולהחזירו בשבת ומשמע דלדעת האוסרים אסור אף לפרקו, וכ"ה להדיא במקור הדברים בד' המהר"ם מר"ב בתשב"ץ קטן סימן ל"ו, ז"ל, ואומר שאותן כוסות שעושין על ידי פרקים שנוטלין אותם מן הרגל ומחזירין אותם בדוחק אסור "בין לפרקן" בין להחזיר בשבת, עכ"ל, וכ"כ הכל בו בסימן ל"א בשם המהר"ם דאם מכניסן בחוזק אסור בין לפרקן ובין להחזירן, ולהדיא דאסור לפרק כלי של פרקים המהודק.

ומצינו כן בד' הרמב"ן במלחמות בביצה שם שכתב בדין תריסי החנויות שיש להן ציר מן הצד, דלפ"מ דפרכינן עלה התם דלא התירו משום שמחת יו"ט, נטילתן נמי קשיא ליה, והרי דאף פירוק התריסין אסור, ואזיל לטעמיה שם דהא דאסור להחזירן הוא משום דהיא מלאכה קבועה ומתקיימת והוי מדרבנן בכלל בונה, וע"כ ה"נ יש לאסור ליטלן.

וכ"כ הלח"מ בפכ"ב משבת הכ"ה דלמש"כ הרמב"ם שם הכ"ו דאיסור החזרת כלי של פרקים הוא משום דנראה כבנין יש לאסור אף לפרקו משום דנראה כסתירה.

ד] ומצינו כן עוד בפירש"י בביצה י"א ב' (ד"ה דאין בנין) דמשמעות דבריו דתריסי כלי הבית אסור לסלקן ביו"ט, (ודקדקו כן הראש יוסף שם והשעה"צ בסימן תקי"ט סק"ד), וכ"כ הר"י מלוניל שם דאלמלי שמחת יו"ט אסור אף לסלק את התריסין דגזרו בכלים אטו קרקעות דיש בהן בנין וסתירה, וכ"כ ההשלמה והמאורות שם דאסור אף לסלק את התריסין משום דדמי לסתירת בנין.

ה] אמנם הנה הרשב"א בשבת קמ"ו א' כתב דהא דתנן התם דשובר אדם את החבית הוא משום דאין בנין וסתירה בכלים כלל, וכ"כ הרשב"א בעירובין ל"ד ב' ובביצה ל"ג ב', והתורי"ד בעירובין ל"ה א', והר"ן בשבת ובעירובין שם, וכ"כ היראים בסימן ער"ד והראבי"ה בסימן תשל"ז, ולפ"ז בע"כ דאף מדרבנן לא אסרו בבנין וסתירה בכלים, וכל הא דאסור להחזיר כלי של פרקים הוא מגזירה שמא יתקע, אך פירוקו מותר, (דכיון דשבירת הכלי מותרת, כ"ש דפירוקו מותר).

## טעם הא דמותר לפרק דלת של שידה תיבה ומגדל

ו] והנה לכאו' ברייתא ערוכה היא דאף דאסור להחזיר כלי של פרקים מ"מ מותר לפרקו, והוא בשבת קכ"ב ב' דתניא התם דדלת של שידה ושל תיבה ושל מגדל נוטלין אבל לא מחזירין, ולהדיא דאף דנאסר לחברן מ"מ הותר לפרקן, והריטב"א שם פירש הטעם בזה דהא דאסור להחזירן הוא מגזירה שמא יתקע, אך בנטילתן לא גזרו תקועין אטו שאינו תקועין, (והיינו דהא דגזרו שמא יתקע הוא דחיישינן דכשבא לחברו יבא לתקוע, אך כשאינו תקוע לא אסרו לפרקו אטו כלי אחר התקוע), וכ"כ השיטה להר"נ שם,[[2]](#footnote-3) ומבו' להדיא דכל הא דאסור להחזיר את דלתות הכלים הוא מגזירה שמא יתקע וע"כ לא אסרו לפרקם, וכ"כ הריא"ז בפ"ק דביצה (ה"ד דין ה') דדלתות של כלים כגון שידה תיבה ומגדל הרי אלו מותרין ליטלן וכו' שאין בנין וסתירה בכלים ואסור להחזירן שמא יתקע, ותיקשי מינה לדעת הסוברים דהא דאסור להחזיר כלי של פרקים בהידוק הוא משום דמדרבנן יש בזה משום בנין, דלפ"ז היה לנו לאסור אף את פירוקם, (וכאשר כ"ה להדיא בד' הרמב"ן והמהר"ם מר"ב דאף פירוק כלי של פרקים אסור, וכ"ה מבו' בד' רש"י ודעימיה בדין סילוק תריסין, וכנ"ל).[[3]](#footnote-4)

וכבר הק' כן הלח"מ בפכ"ב משבת הכ"ה במש"כ הרמב"ם שם דדלת שידה תיבה ומגדל ושאר דלתות הכלים נוטלין ולא מחזירין, דלמש"כ הרמב"ם שם הכ"ו דאיסור החזרת כלי של פרקים הוא משום דנראה כבנין, היה לנו לאסור לסתרו משום דנראה כסתירה ומ"ט הותר ליטול את דלתות הכלים.

ז] אך הנה בלא"ה קשיא מהא דאמר רבא בשבת שם דהא דאסור להחזיר דלת שידה תיבה ומגדל הוא מגזירה שמא יתקע, ולדעת הרמב"ם ודעימיה הרי ל"ב בזה להגזירה שמא יתקע אלא יש לאסור בזה משום דנראה כבנין.

ונראה לישב למש"כ המאירי בשבת שם דההיא דדלתות שידה תיבה ומגדל איירי ברפויין, וכ"כ הרמב"ן במלחמות שם ק"ב ב', (ועיי"ש שכתב דהא דאסרו להחזירן הוא משום דדרכן בתקיעה וע"כ גזרינן בהו שמא יתקע), ולפ"ז ניחא דאף דהחזרת כלי של פרקים אסורה מדרבנן משום דהיא מלאכה קבועה ומתקיימת ומשום דנראה כבנין, הרי כ"ז הוא במהודק, אך ברפוי לי"ב משום בונה כלל, וכל הא דאסור להחזיר הוא מגזירה שמא יתקע.[[4]](#footnote-5)

והדברים מבוארים כן להדיא בד' הרמב"ן במלחמות בביצה שם דאף דאיסור החזרת החנויות המהודקין הוא משום דהיא מלאכה מתקיימת, מ"מ איסור החזרתן כשהן רפויין הוא מגזירה שמא יתקע, עיי"ש, וכ"ה מבו' גם ממש"כ הב"י בסימן ש"ח ס"ט במש"כ הרמב"ם דדלת שידה וכו' נוטלין אבל לא מחזירין דהוא מגזירה שמא יתקע, ואף דהרמב"ם גופיה שם הכ"ו כתב דהאיסור להחזיר כלי של פרקים הוא משום דנראה כבונה, והיינו משום דבדלת שידה וכו' איירי ברפויין, ולא נאסר להחזירן אלא מגזירה שמא יתקע.

ח] ולפ"ז מתישב היטב הא דתניא דדלת שידה וכו' נוטלין אבל לא מחזירין ופסק כן הרמב"ם בפכ"ב משבת הכ"ה, ולא תיקשי מינה ע"ד הרמב"ן ודעימיה דפירוק כלי של פרקים אסור, (אשר כ"נ למש"כ הרמב"ם שם הכ"ו דאיסור החזרת כלי של פרקים הוא משום דנראה כבונה), דכ"ז הוא בכלי של פרקים המהודק דאסור לחברו משום דהו"ל כבונה, וה"נ אסור לפרקו משום דהו"ל כסותר, אך ברפוי דלי"ב משום בנין כלל וכל הא דאסור להחזירו הוא מגזירה שמא יתקע, לא נאסר אלא להחזירו, אך לפרקו מותר דליכא למיגזר מידי.

וכ"ה להדיא בד' הרמב"ן במלחמות בביצה שם, עיי"ש שכתב דבתריסין שיש להן ציר באמצע שהן רפויין נטילתן מותרת אפי' בשבת ובחזרתן אין בהן משום שמא יתקע, והרי דאף אם היתה חזרתן אסורה היתה נטילתן מותרת, ול"ד לתריסין שיש להן ציר מן הצד שכתב לעיל מינה דאף נטילתן אסורה, והיינו משום דבתריסין שיש להן ציר מן הצד שהן מהודקין הוי איסורן משום דהוא מלאכה קבועה ומתקיימת, וכמו שאסרו להחזירן משום לתא דבנין ה"נ אסרו ליטלן משום לתא דסתירה, אך בתריסין שיש להן ציר באמצע שכתב הרמב"ן שם דהן רפויין ואי"ז מלאכה קבועה ומתקיימת ולי"ב משום בנין וסתירה, הרי דאף אם היה אסור להחזירן היינו רק מגזירה שמא יתקע, ואין מקום לאסור ליטלן.

ט] אמנם הנה המאירי בשבת מ"ז א' בסו"ד כתב להדיא דהך ברייתא דדלת שידה תיבה ומגדל איירי בין במהודק ובין ברפוי, ובד' הרשב"א מ"ו א' משמע דאיירי במהודק, ולפ"ז נתפרש להדיא דאף במהודק לא נאסר אלא להחזיר את הדלת אך נטילתה מותרת, והיינו משום דאיסור החזרת כלי של פרקים המהודק הוא מגזירה שמא יתקע, (וכמש"כ המאירי שם), וע"כ לא נאסרה אלא החזרתו אך נטילתו מותרת.

## הכרעת ההלכה בדין פירוק כלי של פרקים המהודק

י] והנה השו"ע בסימן ש"ח ס"ט הביא להך דינא דדלת של שידה תיבה ומגדל יכולים ליטלה מהם ואסור להחזירה גזירה שמא יתקע, ומסתימת השו"ע והפוסקים נראה להדיא דהוא אף במהודק, (דאם איירי רק ברפוי הרי דכל כי האי הו"ל לפרושי), אך מאידך נתבאר לעיל סק"ג דמד' השו"ע הכא משמע להדיא דנאסר לפרק כלי של פרקים המהודק, וצ"ע בסתירת הדברים.

והגר"ז הכא בסכ"ב כתב להתיר בזה, דלא נאסר לפרק כלי של פרקים אלא אם הוא מהודק בחוזק בענין שהיה מחייב משום הידוק זה, אך כל שהוא מהודק קצת אין בו משום סותר ומותר לפרקו לכתחילה, ולא נאסר להדקו אלא מגזירה שמא יתקע, וכ"כ החזו"א בסימן נ' סק"י (ד"ה שבת).

## דעת המ"ב בדין פירוק כלי של פרקים המהודק

יא] ויש ללמוד עוד לדין זה, דהנה השו"ע בסימן תקי"ט ס"א כתב דמסלקין תריסין חנויות ומחזירין אותו ביו"ט כשיש להן ציר באמצע, והמ"ב שם סק"ב כתב דכשעומדין החנויות בבית וליכא למיחש לגניבה אסור להחזירן, ובשעה"צ שם סק"ד כתב דלסלקן מותר, וכתב דמפירש"י בביצה משמע דאפי' לסלק אסור מדרבנן משום סתירה, וכתב דאיירי כשאין מונח בהן דבר שהוא צורך יו"ט, ומבו' להדיא לפ"ז דכל דליכא משום שמחת יו"ט אסור לפרק כלי של פרקים המהודק, וע"כ הוא דאסור לסלק את תריסי החנויות כשאין מונח בהן דבר שהוא צורך יו"ט.

אך השעה"צ שם סק"ט וסק"י כתב דאף בציר מן הצד לא נאסר אלא להחזיר ולא לסלק, ומשום דלא שייך החשש דשמא יתקע אלא בחזרה, ולכאו' מבו' מזה דלא נאסר לפרק כלי של פרקים המהודק, וע"כ אף בתריסין שיש להן ציר מן הצד שאסרו להחזירן לא אסרו לסלקן.

יב] וי"ל בזה בפשיטות דלעולם אסרו לפרק כלי של פרקים המהודק משום דנראה כסותר, ואך דהרי איסור זה התירוהו משום שמחת יו"ט, וכ"ה שהתירוהו כשיש להן ציר באמצע, ה"נ התירו כשיש להן ציר מן הצד, וכל מה שאסרו להחזיר תריסין שיש להן ציר מן הצד הוא מגזירה שמא יתקע, (כמש"כ השו"ע שם ס"א), וע"כ כ"ז הוא בהחזרת התריסין דאיכא להגזירה שמא יתקע, אך סילוק התריסין דלי"ב להגזירה שמא יתקע מותרת.

## הידוק כלי שאין דרכו בתקיעה

יג] הטור הכא כתב בשם המהר"ם דכוס של פרקים אסור להחזירו אא"כ יהא רפוי, ונחלק ע"ז דכוס אין דרך להדקו כ"כ ושרי בכל ענין, ובביאור הפלוגתא בזה כתב הגר"ז בסכ"א דהוא אם מותר להחזיר את הכוס בהידוק, דהמהר"ם ס"ל דהו"ל ככל של פרקים דאסור להחזירו בהידוק, והטור ס"ל דמותר להחזירו אף בהידוק משום דאין דרכו כלל בתקיעה ולא נאסר הידוק אלא בדבר שדרכו אף בתקיעה,[[5]](#footnote-6) וכ"כ החזו"א בסימן נ' סק"י (ד"ה ובב"י).[[6]](#footnote-7)

ולכאו' ד"ז תליא בפלוגתת הראשונים בטעם האיסור להחזיר כלי של פרקים בהידוק, דלדעת הרמב"ם ודעימיה דהוא משום שנראה כבונה, ודאי דיש לאסור אף היכא שאין דרכו כלל בתקיעה,[[7]](#footnote-8) אך לדעת הר"ן ודעימיה דהוא מגזירה שמא יתקע י"ל דכל שאין דרכו כלל בתקיעה אין לאסור בזה, וכ"כ המאמ"ר הכא בסקי"א בדין כלי של פרקים המתהדק ע"י הברגת הפרקים זב"ז, דאין דרך לתקוע כלל וגם אם יתקע לא יועיל ולא יוסיף מידי, דתליא אם איסור הידוק הוא משום דנראה כבונה או מגזירה שמא יתקע, (ועיי"ש שצידד דהעיקר לדינא דאיסור הידוק הוא מגזירה שמא יתקע ואין לאסור בכה"ג).

יד] ויש להוסיף, דהנה כבר נתבאר לעיל סק"ג מד' המהר"ם דכוס של פרקים אסור אף לפרקו, אך הנה הטור כתב בשם המהר"ם רק להא דאסור להחזירו ולא כתב דאסור אף לפרקו, ולמש"נ נמצא דלטעמייהו אזלי, דהמהר"ם דס"ל דאסור אף לפרקו הוא משום דס"ל דהאיסור בהידוק הוא משום בנין וע"כ אף פירוקו אסור משום סתירה, וע"כ לטעמיה ס"ל דהידוק אסור אף שאין דרכו כלל בתקיעה, אך הטור שלא הביא להא דאסור לפרקו הוא משום דס"ל דעיקר האיסור בהידוק הוא מגזירה שמא יתקע וע"כ אין מקום כלל לאסור בפירוקו, וע"כ לטעמיה ס"ל דלא אסרו בהידוק בדבר שאין דרכו כלל בתקיעה.

טו] אך יש להעיר בזה ממש"כ הטור בסימן תקי"ט בדין תריסי החנויות דהא דמותר להחזירן הוא דוקא כשיש לו ציר באמצע ואינו נראה כ"כ כבונה אבל יש לו ציר למעלה ולמטה אפי' בחנויות אסור, ומבו' דהא דאסור להחזיר תריסין שיש להן ציר מן הצד הוא משום שנראה כבונה, (וזהו שכתב דבציר באמצע אינו נראה כ"כ כבונה, והרי דהאיסור בציר מן הצד הוא משום דנראה כבונה), ולפ"ז הדין נותן דיש לאסור בהידוק כלי של פרקים אף אם אין דרכו כלל בתקיעה, וגם פירוקו אסור.

וי"ל בזה בדעת הטור דס"ל כמש"כ בפי' הר"י מלוניל בביצה כ"א ב' דאף דבתריסי החנויות שיש להן ציר מן הצד גזרו אטו בנין בקרקע, היינו רק בתיבות החנויות דהם גדולות ודומות לחדרים הבנויים בקרקע, אך בכלים גמורים לא גזרו, וע"כ אף דבתריסי החנויות שיש להן ציר מן הצד אסרו משום שנראה כבונה וגזרו בזה אטו בנין בקרקע, מ"מ בשאר כלים לא אסרו להחזירן אלא מגזירה שמא יתקע, וע"כ לא אסרו אלא להחזירן אף לפרקן שרי, וע"כ נמי אין לאסור כשאין דרכן כלל בתקיעה, וצ"ע.

1. ומה"ט הוא דברפוי מותר, דהרי אף למ"ד דיש בנין בכלים היינו רק במהודק ולא ברפוי כמש"כ הראשונים בכ"ד, (אלא שאסרו רפוי אטו מהודק), וע"כ אף דמדרבנן יש בנין בכלים, היינו רק במהודק, (וכיון דאין האיסור במהודק אלא מדרבנן לא אסרו אטו זה ברפוי). [↑](#footnote-ref-2)
2. צע"ג דמ"ט הוצרכו לטעם זה, הרי דעתם שם דאין בנין בכלים אף בתקיעה, והא דאם תקע חייב חטאת הוא משום מכה בפטיש, ולפ"ז הדין נותן דאף דאסור לתקוע מ"מ מותר לפרק כלי תקוע, (דליכא מלאכה בסתירת מכה בפטיש, וליכא למיגזר מידי), - והעירו דשמא דבריהם קיימי בגונא דהדלת נתקנת לשימוש ע"י נטילתה, (ע"ד שמצינו בפירש"י בביצה י' א' בתריסי החנויות, שהיו מסלקין אותן ומניחין אותן לפניהם ושוטחין עליהן תבלין), ובכה"ג שפיר יש לחייב בנטילתם משום מכה בפטיש, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-3)
3. אך הנה בפי' הר"י מלוניל בביצה כ"א ב' מבו' דאף דבתריסין אסרו חכמים לסלקן ולהחזירן גזירה אטו בנין בקרקע, היינו רק בחנויות גדולות דדומות לחדרים הבנויים בקרקע, אך בשאר כלים לא גזרו אטו קרקע, ולפ"ז ניחא דע"כ הוא דבדלת שידה תיבה ומגדל נוטלין אבל לא מחזירין, דלא גזרו בזה אטו קרקע, וכל הא דאסרו להחזירן הוא מגזירה שמא יתקע, ובנטילתן ליכא למיגזר. [↑](#footnote-ref-4)
4. ובזה מתפרש הא דפשיטא ליה להרמב"ן דהך ברייתא איירי ברפויין, וזה מהא דמפרש רבא דטעם הא דאסור להחזירן הוא מגזירה שמא יתקע, ואם איירי במהודק הרי ל"ב לגזירה זו אלא יש לאסור משום דהוי מלאכה קבועה ומתקיימת, וגם היה אסור גם ליטלן, ובע"כ דאיירי ברפויין דאי"ז מלאכה קבועה ומתקיימת וכל הא דאסור להחזירן הוא מגזירה שמא יתקע, ומה"ט הוא דמותר ליטלן. [↑](#footnote-ref-5)
5. ובדבריו שם מבו' דיש בזה ג' חלוקות, דהיכא דדרכו תמיד בתקיעה אסור להחזיר אפי' רפוי, והיכא שאין דרכו תמיד בתקיעה אך לפעמים תוקעין אותו אסור להחזיר בהידוק ושרי להחזיר ברפוי, והיכא דאין דרכו כלל בתקיעה, פליגי בזה המהר"ם והטור אם אסור להחזירו בהידוק. [↑](#footnote-ref-6)
6. אך הנה הב"י כתב לדקדק מד' הטור אלו דכל שדרך להדקו אסור להחזירו אפי' ברפוי, ומבו' דס"ל דמה שהתיר הטור להחזירו הוא משום דס"ל דהחזרת הכוס לא חשיבא כהידוק אלא כרפוי, (ונחלק ע"ד המהר"ם דס"ל דחשיב כהידוק), וכ"כ הלבו"ש ע"ד המג"א בסקי"ב, (ועמש"כ המ"ב בסקמ"ה וסקמ"ח ובשעה"צ סק"ל וסקל"ה לפרש הפלוגתא בזה בע"א, ואכמ"ל). [↑](#footnote-ref-7)
7. וכ"נ להדיא בד' הרמב"ן במלחמות בביצה ז' ב', דאף דבתריסין שיש להן ציר באמצע אין לחוש כלל שיתקע משום דאין עשוי כלל לתקוע בתריסין, מ"מ אין להתיר מכח זה אלא ברפוי וכדתניא דאם היה רפוי מותר, עיי"ש, וזה לטעמיה דהאיסור במהודק הוא משום דהוי מלאכה קבועה ומתקיימת ויש בזה משום בנין, וע"כ יש לאסור בזה אף בדבר שאין עשוי כלל לתקוע. [↑](#footnote-ref-8)