שיעורי תערובת ז
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / תערובת / קמא

שיעורי תערובת – ז

**ממו"ר הגאון רבי צבי ובר שליט"א**

יו"ד סי' צח, ט

**הטעם שדם וחלב שנפלו לתערובת מבטלים זה את זה**

**[ס"ט] קדירה שיש בה חמישים ותשעה זיתים היתר ונפלו בה שני זיתים אחד של דם ואחד של חלב כל אחד מצטרף עם החמישים ותשעה של היתר לבטל את חבירו.** דין זה הוא מתשובות הרא"ש (כלל כ סי' ב) שאיסורים מבטלים זה את זה, וכתב הש"ך (סקל"ג) שהוא סברא, דכיון שטעם הדם וטעם החלב אינו שוה, א"כ אינו מרגיש לא טעם של דם ולא טעם של חלב, וכל שאין מרגיש טעם אין לאסור, אף שמה שגורם שלא ירגיש את טעם האיסור, הוא איסור אחר. אמנם בתשו' הרא"ש אחר שכתב דברים אלו שהביא הש"ך, הוסיף שהם דברי ר"ל (זבחים עח.) שאיסורים מבטלים זה את זה.

**והקשה** הפלתי (סקי"א) שאם הטעם הוא משום שאין מרגישים את טעם האיסור, א"כ מה צריך לריש לקיש שאיסורים מבטלים זא"ז, והא אפי' אם אינם מבטלים זא"ז מותר, דהא אין מרגישים את הטעם. וכתב לבאר שמה שהוצרך הרא"ש לדברי ריש לקיש, הוא משום שיטת רש"י שעד ששים אסור אפילו כשאין טעם, וא"כ אף שאין מרגישים את טעם האיסור עדיין צריך שיהיה ביטול בששים, ולכן צריך להגיע לטעמו של ריש לקיש שאיסורים מבטלים זא"ז. אבל באמת לדעת שאר ראשונים שכל שאין נרגש הטעם שרי אף בפחות מששים, א"כ אפילו אם איסורים אין מבטלים זא"ז שרי דמ"מ לא נרגש טעם האיסור [וכן מבואר בחוו"ד (סק"ח) דכתב גבי איסור אחד ושני טעמים דלדעת המחבר שכל שאין טעם שרי אף בפחות מס', א"כ אף שהם איסור אחד שרי כיון שמ"מ אינו מרגיש את הטעם, אבל לדעות שאף כשאין טעם אסור עד שיהא ששים, א"כ באיסור אחד אף שהם שני טעמים אסור כיון שאין כאן ביטול. ומבואר כסברת הכו"פ, שכל מה שצריך לטעם שאיסורים מבטלים זא"ז הוא רק אם נסבור שאף כשאין מרגישים את הטעם אסור כל שאין ששים].

**אמנם** היד יהודה כתב שא"א לבאר כן, שנראה ברור שעיקר יסודו של הרא"ש רק משום ביטול איסורים, ובנוסף לכך ידוע שדעת הרא"ש שקפילא מהני גם בפחות מששים. ועל כן כתב שמדברי הרא"ש מוכח שכל שאין נרגש הטעם מותר רק משום ביטול [ושיעור ביטול הוא כל שיש הרבה היתר עד שיש בכחו לבטל את הטעם], וכשאין מרגישים את הטעם מחמת האיסור, נמצא שביטול הטעם נעשה ע"י האיסור, ואי לאו שאיסורים מבטלים זה את זה לא היה נחשב ביטול והיה אסור.

**ומה** שכתבנו שצריך ביטול גם לאחר שאין טעם, כן מבואר בחידושי הגר"ח (תרומות פי"ג) וכן מוכח מהדין המבואר (ע"ז עג:) גבי שני כוסות יין שנתערבו, שבכל כוס יש שלש חלקי מים ואחד יין, ואם נתערבו תרומה וחולין מבואר בגמ' דשרי, דרואים את היין של חולין כמי שאינו, וכיון שיש ו' חלקים מים כנגד התרומה שרי [כן הביאור לשיטת הראשונים דיין בטל בו' חלקים מים], ואם נאמר שאין צריך ביטול, א"כ אמאי מבטלים רק ע"י המים, ולא מצטרף היין חולין לבטל את היין תרומה, אע"כ שצריך לדין ביטול, ולכן אין מצטרף היין של חולין לבטל, כיון דמין במינו מתבטל רק במאה.

**איסור אחד ושני טעמים או שני איסורים שטעמם שווה**

**ונידון** זה אם ההיתר הוא מחמת שאין מרגישים את הטעם או משום שאיסורים מבטלים זה את זה, הוא נפק"מ כשנפלו ב' חתיכות שאסורים באיסור אחד וטעמיהם שונים [כגון שני מיני פירות האסורים באיסור ערלה], דאם טעם ההיתר משום שאין מרגישים את הטעם, א"כ אף שהם איסור אחד מ"מ אין מרגישים את הטעם, אבל אם ההיתר מחמת שאיסורים מבטלים זה את זה, כאן ששניהם אסורים באיסור אחד הרי לא שייך שיהיה ביטול.

**והנה** הרא"ש בתשובתו כתב להתיר דוקא בחלב ודם שהם איסורים שונים וטעמים שונים, ולכאו' מוכח מדבריו שאם איסורם שוה אסור, וה"נ אם יהיו שני איסורים שונים וטעמם שוה [כגון כזית בשר נבילה וכזית בשר טריפה], ג"כ אסור.

**ומצינו** באחרונים שדנו בזה, ועיין ברע"א שהביא מהתבואות שור (סי' לג סק"ה) שאם טעמם שוה אף בשני איסורים מצטרפים לאסור, ומבואר מדבריו שלא רק שאין האיסור מצטרף לבטל, אלא שהוא מצטרף לאסור, וא"כ יצטרכו מאה עשרים לבטלם [ובפמ"ג ריש הפתיחה כתב שהוא דין דאורייתא, וכ"כ היד יהודה (קצר סקמ"ג)]. וביאר בפלתי (סקי"א) דאף אם ננקוט כהרא"ש שאיסורים מבטלים זא"ז, מ"מ טבל נותר ופיגול שעירבם זה בזה ודאי אסורים באכילה [ורק מלקות אין], והוא דבר פשוט. וע"כ דבר ברור הוא שאם טעמם שוה, מה שאיסורים מבטלים זא"ז אינו סברא להוריד את האיסור [אמנם בחוו"ד כתב שפיגול ונותר שנתערבו עם עוד חתיכה אחת של היתר יהיה מותר באכילה, וא"כ הכא הא יש קצת היתר, ולטעמו של החוו"ד צריך להיות מותר].

**וכתב** התבואות שור שבנידון זה של שני איסורים שהיה טעמם שוה, אם נפלו למינם [בדבר ששוה בטעם] אפשר להקל, דבזה דנים לגבי כל איסור בפני עצמו אם ראוי ליתן טעם. והפמ"ג בפתיחה (ח"ג פ"ה ד"ה ולענין) פליג על התבואות שור, שכיון שאם טעמם שוה דינו דאורייתא, למה לא יהיה גזירה במינו אטו אינו מינו [ואולי התבואות שור סובר שדין זה הוא מדרבנן וצ"ע].

**ובשני** חתיכות מאיסור אחד שאין טעמם שוה, נראה שהסכימו האחרונים שאינו אסור מהתורה [ואף שנתבאר שאף כשאין טעם אינו מותר בלא ביטול, וכאן אין ביטול כיון שהוא איסור אחד. צ"ל שכל דין זה שצריך ביטול הוא מדרבנן, אבל מן התורה כל שאין מרגישים הטעם מותר], ורע"א כתב בדין זה שאינם מבטלים זה את זה, ולא כתב שהם מצטרפים לאסור. מיהו בחוו"ד (סק"ח) נראה דגם הם מצטרפים לאסור ויצטרכו מאה ועשרים לבטלם, וכן נראה בפמ"ג [פתיחה שם ד"ה וראיתי, דהוכיח מבשר וחלב דמצטרפים].

**איסור אחד ושני טעמים איך שייך לאסור הא אין מרגישים טעם**

**ואף** שאין מרגישים טעם ולדעת המחבר מהני קפילא, כתב הפמ"ג (בפתיחה שם וכ"כ במ"ז סי' צד סק"ד) לבאר שכיון שאיסורם שוה מצטרפים יחד לאסור. וכעין שמצינו לענין בשר וחלב, דכתב האו"ה (כלל כד דין י) שבשר וחלב שכל אחד נפל בפני עצמו לקדירה מבטלים זא"ז וכדכתב הרמ"א כאן, אבל אם נתבשלו יחד קודם לכן ואח"כ נפלו לקדירה, צריך ששים כנגד שניהם, ואין אומרים שכ"א יבטל את חבירו, והיינו משום שאחר שנעשו בב"ח א"כ איסורם שוה, וכל שאיסורם שוה מצטרפים שניהם לאסור. אמנם הגר"ח (שם) כתב לבאר שבשר וחלב שנתערבו אוסרים עד ששים כנגדם, דיש כאן איסור חדש של בשר וחלב מעורב, וטועמים טעם בשר בחלב מעורב, וכ"כ החזו"א (סי' כה סק"ז), וא"כ ה"נ יש לומר גם כאן שטועם טעם שניהם והוא הטעם האיסור [אמנם אינו דאו' אף שבב"ח אסור מהתורה].

**דעת היד יהודה והחזו"א דדוקא בשוים במין או בטעם שייך צירוף**

**ובחזו"א** (שם) כתב להוכיח מהירושלמי דאי אפשר לומר שכשאינם שוים במינם מצטרפים לאסור, וכ"כ היד יהודה (בקצר ס"ק מג) שאין לומר שיצטרפו לאסור אלא דוקא אם שוים לכל הפחות במין, אבל אם הם שני מינים וגם אינם שוים בטעם, אף שאיסורם שוה אינם מצטרפים. והיד יהודה (סקכ"ו ד"ה מיהו כל זה) כתב להוכיח כן מדברי האו"ה (שם) דכתב שאפי' שניהם מלאו אחד מצטרפים אם טעמם שוה, ומזה מבואר שבלאו אחד צריך שיהא גם טעמם שוה, אבל אם אין טעמם שוה יהיה מותר, ועי' בפמ"ג (בפתיחה שם) שדחק בזה. ואף לשיטתם נראה שאין האיסור אלא מדרבנן, שאז י"ל דגזרו דוקא באופן ששוים בדבר אחד, אבל אם אינם שוים כלל לא גזרו, אבל אם היה זה דין מדאו' מה שייך לחלק בין אינם שוים כלל לשוין רק במין או רק בטעם [ומ"מ בשר וחלב אוסרים מהתורה עד שיהא ששים כנגדם, דכיון שביארו שבב"ח נעשה איסור חדש שטעמו עירוב של בשר וחלב, א"כ הוי שוים גם באיסורם וגם במינם וגם בטעמם].

**דעת כמה אחרונים דקיי"ל שאין איסורים מבטלים זא"ז**

**הבית** הלל (סק"ד) כתב להק' אמאי פסקו שאיסורים מבטלים זה את זה, ומחמת זה לא רק שאינן מצטרפים לאסור אלא גם מצטרפים לבטל, הא הרמב"ם (פסולי המוקדשים פי"ח ה"כ) פסק שאין איסורים מבטלים זה את זה. וכתב הפלתי (סקי"א) בשם זקנו מהרא"ל צינץ לבאר, דהרמב"ם לשיטתו, דמבואר בגמ' (זבחים עט.) שהלל שכרך מצה ומרור יחד סבר שאיסורים אין מבטלים זא"ז, ופסק הרמב"ם (חו"מ פ"ח ה"ו) כהלל, אבל אנן קיי"ל כחכמים שאין כורכים מצה ומרור יחד, וא"כ איסורים מבטלים זא"ז. אמנם הקשה עליו הפלתי שלא מצינו שאין הלכה כהלל, אלא הוא ספק.

**והנה** כל דברי הרא"ש שאיסורים מבטלים זא"ז, בנויים על ביאורו במשנה בערלה (פ"ב מ"ג) שהכלאים מעלים את הערלה והערלה מעלה את הכלאים, וביאר דמיירי שנפלה ערלה לקצ"ט היתר ואין שיעור כדי לבטל את הערלה, ואח"כ בא עוד איסור שהוא מצטרף לבטל. אבל שאר ראשונים [הר"ש שם ועוד] ביארו את המשנה כשנפלה הערלה למאתים ונתבטלה, וחידוש המשנה שאם נפל אח"כ עוד איסור אין אומרים חוזר וניעור, וא"כ בפשטות לא קיי"ל כטעמו של הרא"ש בדין מבטלים זה את זה, ופסק היד יהודה (שם) דלא כהשו"ע אלא דאין איסורים מבטלים זא"ז.

**נפל כל איסור לקדירה אחרת ואסרה אם מצטרפים האיסורים לבטל**

**וכתב** השו"ע **וכן כ"ט זיתים של היתר שנפל בהם כזית חלב וקדירה אחרת היו ל' של היתר ונפל לתוכם כזית של דם ונתערבו בשוגג מותר.** והנה בטור כשהביא דין זה כתב ששניהם נפלו לתוך ל', ועי' בש"ך (סקל"ד). וכתב היד יהודה (ס"ק כו ד"ה וראיתי) לבאר דעת הטור שאם נפלו יחד יש להקל כדברי הרא"ש, אבל בציור השני שכבר נאסר, בזה אין אומרים שהאיסור מצטרף להיתר [דכל טעמו של הרא"ש הוא מכח המשנה בערלה כמשנ"ת, ורוב הראשונים ל"ס כביאורו], וע"כ דוקא בנפל לשלושים ושלושים שרי, כיון שאי"צ שהאיסור יצטרף לבטל.

**הדין לדידן שקיי"ל חנ"נ בשאר איסורים**

**וכתב** הש"ך (סקל"ד) שלדידן דקיי"ל חנ"נ בשאר איסורים, א"כ אחר שנפל לקדירה של שלושים כבר נאסר, וא"כ קשה אמאי לא השיג הרמ"א על דין זה [והנה הש"ך הביא שבלא נודע יש הסוברים שא"א חנ"נ, אמנם דחה הש"ך שיטה זו מהלכה לגמרי]. ותירץ הש"ך דמיירי במקום שהיה לח בלח, ומבואר ברמ"א (סי' צב ס"ד) שבלח בלח יש להקל בהפסד מרובה שלא אמרינן חנ"נ בשאר איסורים.

**● השיעור נמסר בימי שישי בשכונת נוה יעקב ירושלים ● ניתן לשמוע בקול הלשון טל: [PHONE_REMOVED] קוד 1-3-2-2-1 ובשידור חי יום ו' בשעה 12:30 ●**

**● נכתב ע"י א. ה. והיה לעיני מו"ר שליט"א ●**