ציונים והערות -ההוא ליואה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב ישעיה הלברשטט / הזרוע והלחיים

**הערות בגפ"ת קל"א.**

**ת"ש** תשעה כו' וספר תורה, **עי'** רש"י דפי' אע"פ שאינו לאכילה, **ועי'** רמב"ן ורשב"א דפי' דקמ"ל דאע"פ דאין גופו ממון ואינו אלא לראיה שבו, ומילי לא מיקנו בכספא, **ועי'** דרך אמונה פ"ד מביכורים הי"ד בביה"ל מש"פ, **וע"ע** רדב"ז שם.

**ההוא** ליואה דהוה כו', **עי'** ב"ח סי' ס"א וש"ך שם סקי"ב דנחלקו אי נותנים מתנות ללוים להך גיסא דלא איקרי עם.

**מספקא** ליה כו', **עי'** שפ"ד ס"א סקי"ב דנסתפק אי כהן חלל חייב במתנות כי היכי דחייב בפדיון הבן, או דילמא לא הוי בכלל עם דלא גרע מלוי .

**תד"ה** ה"ג כו' אבל מ"מ איסורא איכא לאכול, **עי'** ב"ח ס"א דכונת התוס' דאיכא מצוה להפרישם מיד [ולאו איסורא ממש], **אולם** עי' פר"ח ס"א סק"י דנקט דהוי איסורא מדרבנן.

תד"ה עשר, ובספרי מפרש כו', **עי'** משנה ראשונה פ"ח מפאה מ"ה דכתב דחלוק לשו"פ ממעשר המתחלק בגורן, דלשו"פ כיון דכתיב תעזוב, אסור אפי' לסייע לקרוביו, משא"כ מעשר עני הנלמד מקרא ד"והנחת" משמע דשרי ליטול בידו ולהניח לפניהם ועיי"ש דמה"ט כתב הר"מ פ"ו ממתנ"ע הי"א דמותר לסייע לקרובו, עיי"ש.

שם בסוה"ד, הא כיצד עד הפסח כו', עי 'ריטב"א לקמן ע"ב דפי' דהטעם דבחורף נתנו לו טוה"נ כדי שיהא זריז להכניס לביתו שלא יפסד, וע"ע ר"ן נדרים פד ב' דהביא אית דמפרשי דבחורף מחלקו בביתו והנותר ממנו בימות החמה מניחו בגורן. והנה מהא דשייך חילוק באותה מתנה בין התקופות יש ללמוד דמ"מ אין בזה טוה"נ ממון, דענינה בעלות בגוף החפץ לגבי נתינה ודבר זה לא יתכן דבתחילה לא היה לו ומאיליו נזדכה בזה, וע"כ אי"ז אלא טוה"נ שאינה ממון דאינה אלא כגזברות.

קלא ב' ואפי' עני שבישראל מוציאין, להזהיר עני על שלו, עי' נדרים פ"ד א' דמבואר דאי מפקר נכסיה והוי עני שרי ליטול המתנות לעצמו וברעק"א שם תמה דהא איכא איסורא דלהזהיר עני על שלו, ועי' שו"ת מהרי"ט ח"א סי' פ"ה דכתב ליישב דשאני התם דהיה עשיר בשעת הפרשה ואח"כ ירד מנכסיו דבכה"ג מותר לקחת המעשר עני לעצמו דפנים חדשות באו לכאן, ועי' שיעור ר' שמואל ב"מ ט ב' [אות קמ"ב] .

וע"ע תוס' פסחים לח א' ד"ה" אתיא" דמבואר דישראל עני מפריש מעשר עני ומעכבו לעצמו, ובשאג"א סי' צ"ז תמה משמעתין.

ע"ע חזו"א דמאי סי' ט סק"ג דנסתפק בעני המפריש מתנ"ע משלו על של חבירו אי שרי ליטול המתנות לעצמו כיון שאינו בעל השדה, או דילמא כיון שהוא בעל המתנות נמי קרי' ביה להזהיר עני על שלו.

ולא מלוי ללוי, עי' לב אריה דהקשה מאי ס"ד דמוציאין ליתן ללוי יעו"ש.