יח - בדין ב_ בתים הסמוכין זל_ז אם מודדין מן האחרון, ובדין יושבי צריפין
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תחומין מהדו_ב

**סימן יח**

**בדין ב' בתים הסמוכין זל"ז אם מודדין מן האחרון**

**ובדין יושבי צריפין**

**א**

א] **עירובין ר"פ כיצד מעברין,** יש להסתפק בב' בתים הסמוכין זל"ז בתוך ע' אמה ושירים, אם מודדין לכל אחד מפתח ביתו, או מודדין לשניהם מהבית החיצון.

**וטעם** הספק בזה הוא, אם הך דינא דבעיר מודדין מן הבית האחרון הוי זה דין מסוים בעיר שכולה כד' אמות, וע"כ מודדין מקצה העיר, אך ב' בתים שאין עליהן תורת עיר,[[1]](#footnote-2) מודדין לכל אחד מפתח ביתו, או דהא דמודדין מן הבית האחרון אי"ז דין מסוים בעיר, אלא אף בתים המצורפין זל"ז חשיבי כד' אמות לענין מדידת תחומין.

**ויש** לדון בזה עוד מטעם אחר, די"ל דכל דין הצירוף בתוך ע' אמה ושירים, לא נאמר אלא בעיר, אך ב' בתים אף אם הם בתוך ע' אמה ושירים, אינם מצורפים כלל זל"ז,[[2]](#footnote-3) וע"כ מודדין לכל אחד מפתח ביתו.

ב] **ונראה** שנחלקו בזה הראשונים, דהנה התוס' לקמן נ"ז א' ד"ה רב הונא כתבו, ז"ל, ונראה דאפי' בית ובית בלא עיר נותנין להן קרפף אחד לשניהן וכו', עכ"ל.

**ומשמעות** דבריהם דאף היכא דליכא אלא ב' בתים נותנין קרפף אחד לשניהן ומודדין להן מן החיצון, וכן פירש בדבריהם הגאו"י לקמן נ"ז ב',[[3]](#footnote-4) וכן נקט החזו"א בסימן ק"י ריש סק"כ, וכ"נ להדיא בל' התוס' בסוכה ג' ב' בסו"ד, עיי"ש.

**וכ"ה** להדיא בד' הרשב"א לקמן נ"ז א', ז"ל, וא"ת לחייא בר רב מ"ש עיר, "דאפי' ב' בתים שהם תוך ע' אמה ושירים מודדין מן החיצון" דהא עיר אע"פ שאין לה חומה מודדין לה מן החיצון ואע"פ שלא הגיעו בית בבית כההיא דלעיל דאהלי מדבר, עכ"ל, ולהדיא דאף היכא דליכא אלא ב' בתים מודדין להן מן החיצון.

ג] **אמנם** בדעת רש"י נראה דפליג בזה, דהנה בפירש"י לקמן נ"ה ב' ד"ה צריפין כתב, ז"ל, צריפין וכו' ואינו קבע, הלכך אפי' יש הרבה במקום אחד כשיעור מהלך מאה אמה "אין חשובין עיר" להיות כד' אמות, וכל אחד מודד מפתח ביתו אלפים לכל רוח, אם בא לצאת, עכ"ל, ומשמע להדיא דהא דבעיר מודדין מן האחרון, הוא דין מסוים בעיר דחשיבא כד' אמות, וזהו יסוד דינא דיושבי צריפין, דאינם חשובין עיר, וע"כ מודד כל אחד מפתח ביתו, וכמש"נ להלן סק"ד.

**וכ"ה** משמעות ד' רש"י לקמן ס"א א', ד"ה לאו משום, ז"ל, דבני גדר וכו' כשאר עיירות וכו', ואילו בני חמתן וכו' "לפיכך ל"ה עיר" ומודדין לכל אחד מפתח ביתו וכו', עכ"ל, ומשמע דרק בעיר מודדין מן האחרון, וכל דל"ה בכלל עיר, מודדין לכל אחד מפתח ביתו.[[4]](#footnote-5)

**ב**

ד] **והנה** לקמן נ"ה ב' א"ר הונא יושבי צריפין אין מודדין להן אלא מפתח בתיהן וכו'.

**ובביאור** הך דינא, נראה דתליא בפלוגתת הראשונים, דלדעת התוס' והרשב"א דאף ב' בתים המצורפין מודדין לשניהם מן החיצון, הרי בע"כ דהא דיושבי צריפין מודדין להן מפתח בתיהן, הוא משום דאינם מצטרפין כלל זל"ז כיון שאינם קבועין.

**אך** לדעת רש"י ודעימי' י"ל דלעולם אף בתים שאינם קבועין מצטרפין זל"ז, ואך דאין עליהן תורת עיר, והיינו דכ"ה דדינא הוא דלא חשיב כעיר אלא כשיש בה ג' חצירות של ב' בתים, ה"נ לא חשיב כעיר אלא כשהבתים שבה קבועין, אך צריפין שאינם קבועין ל"מ לאשוויי עיר, וע"כ הוא דמודדין להן מפתח בתיהן, וכאשר כ"ה בל' רש"י לקמן שם דהא דמודדין להן מפתח בתיהן הוא משום דאינם חשובין עיר.

**וכ"נ** בל' השו"ע בסימן שצ"ח ס"י, ז"ל, יושבי צריפים וכו' "אין להם דין עיר", ולפיכך אין מודדין להם אלפים אמה אלא מפתח בתיהם, וכ"ה בל' הביאוה"ל שם.

ה] **והנה** הרמ"א שם כתב, דכל הא דמודדין להן מפתח בתיהן, היינו אם אין להן כמין היקף מחיצה י' או חריץ י' סביב בתיהם, והשעה"צ שם סקכ"ז כתב דהוא משום דלא גריעי מבית אחד שהוקף מחיצה סביב לה דמודדין האלפים מחוץ למחיצה.

**ועיי"ש** בשעה"צ שכתב דמסתבר דבזה אין נותנין לה ע' אמה ושירים אף למ"ד דנותנין לעיר אחת בעלמא, דלא חשיבא עיר, עכ"ל.

**ולכאו'** כל מקום הנידון בזה, הוא אי נימא דהא דיושבי צריפין מודדין להן מפתח בתיהן הוא משום שאינם מצטרפין זל"ז, דלפ"ז יש מקום לומר דהיכא דהוקפו מחיצה ומצטרפין זל"ז אף יהא דינם כעיר ליתן לה קרפף,[[5]](#footnote-6) אך אי נימא דהא דיושבי צריפין מודדין להן מפתח בתיהן הוא משום דאף שמצטרפין הן זל"ז מ"מ לא חשיבי כעיר וע"כ לא הוו כד' אמות, הרי פשיטא דל"מ מידי מה שיש להן היקף מחיצה סביב לחשבן כעיר, כ"ה דהיכא דליכא ג' חצירות של ב' בתים דלא חשיב כעיר אין מקום שיועיל היקף מחיצה לחשבן כעיר.[[6]](#footnote-7)

**ג**

ו] **והנה** לקמן שם א"ר אשי אם יש שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו.

**ובביאור** דין זה כתב החזו"א בסימן ק"י סקכ"ב, ז"ל, ונראה דהא דר"א דג' חצירות קובעין היינו מדין בורגנין דעושין עיבור לעיר, וכיון דיש שיעור עיר הני מתעברין עמהן וכו', עכ"ל, והיינו דאף דצריפין אין דירתן קבועה, מ"מ סגי בזה ליעשות עיבור לעיר, וע"כ כל דאיכא שיעור עיר ואית בה דין עיבור, אף הני מתעברין עמה.[[7]](#footnote-8)

**אמנם** הנה מד' הרא"ש יש להוכיח דטעם אחר יש בזה, דהנה הרא"ש בפירקין סימן ג' הביא מירושלמי דפליגי אמוראי אם נותנים עיבור לעיר אף כשהוא מרובה על העיקר, וכתב לדון אם גמ' דידן פליגא ע"ז, עיי"ש, - והנה אי נימא דדינא דיושבי צריפין דאם הי' שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו, הוא משום דהוו הצריפין כעיבור לעיר, הרי מוכח מזה דגמ' דידן פליגא על הירושלמי, דודאי דסתימת הדברים הוא דהך דינא הוא גם כשמקום הצריפין הוא יותר ממקום הג' חצירות של ב' בתים.

ז] **וע"כ** נראה דהא דאם יש שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו, הוא מטעם אחר, ותליא בפלוגתת הראשונים, דלדעת תוס' והרשב"א דיסוד דינא דיושבי צריפין הוא דאינם מצורפין זל"ז כיון דאינם קבועים, הרי דהא דאם יש שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו, הוא כלישנא דגמ' "הוקבעו", והיינו דכל דיש שם ג' חצירות של ב' בתים, ויש עליהן תורת עיר, חזינן אף להצריפין כבתי קבע, וי"ל דהיינו משום דאף בתים דמצ"ע אינם קבועים, כל דהוו בעיר חשיבי טפי והוו כבתים קבועין, - וכ"נ בד' הרשב"א בעבוה"ק ש"ה פ"ו הכ"ט, ז"ל, אם יש שם ג' חצירות של ב' בתים קבועים וכו', בתים וחצרות אלו "עושין את כולן קבע", עכ"ל.

**אך** לדעת רש"י נראה דהא דאם יש שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו, אי"ז משום דמהני הנך בתים וחצירות לאשוויי להצריפין כקבועין, אלא היינו דכיון דהא דיושבי צריפין מודדין להן מפתח בתיהן, הוא משום דאין תורת עיר עליהן, ע"כ כל שיש שם ג' חצירות של ב' בתים דיש עליהן תורת עיר, הוו אף הצריפין מכלל העיר, שהרי לדעת רש"י לא מצינו כלל דצריפין שאינם קבועין אין מצטרפין זל"ז, וכל הא דמודדין להן מפתח בתיהן, הוא משום דאין תורת עיר עליהן, וע"כ כל שיש שם ג' חצירות של ב' בתים ויש ע"ז תורת עיר, מצטרפין הצריפין לעיר, והוו מכלל העיר,[[8]](#footnote-9) וזהו שפירש"י שם, ז"ל, ג' חצירות של ב' בתים קבועין וכו', "בהכי חשיבי עיר" וקובעת את כולן.

ח] **ונפ"מ** רבתא בזה לדינא הוא בגונא שיש שם ג' חצירות של ב' בתים, אך אינם סמוכין זל"ז בתוך ע' אמה ושירים, אך יש ביניהם צריפין המובלעין להן בתוך ע' אמה ושירים, ויש להסתפק אם בכה"ג מצטרפין כולן יחד, או מודדין לכל א' מפתח ביתו.

**והנה** למש"כ החזו"א דהא דמהני ג' חצירות של ב' בתים, הוא משום דחשיבי עיר ונותנין עיבור לעיר, הרי פשיטא דבכה"ג דאין הנך בתים וחצירות סמוכין זל"ז בתוך ע' אמה ושירים מודדין לכל אחד מפתח ביתו, דהרי בכה"ג אינם מצטרפין זל"ז וליכא עלייהו תורת עיר,[[9]](#footnote-10) וכ"ה מבו' בד' החזו"א בסימן ק"י סק"כ (ד"ה והא דמבעי).

**ואמנם** למש"נ נראה דהדבר תלוי בפלוגתת הראשונים, דלדעת התוס' והרשב"א דהא דאם יש שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו, הוא משום דבעיר חשיבי אף הני צריפין כקבועין, מסתבר טפי דכיון דבלא דחשיבי הבתים והחצירות כעיר, הוו הצריפין עראי ואין מצטרפין, אף אינם מועילין לצרף הבתים זל"ז, דאף דאם יצטרפו הבתים זל"ז תו יהיו חשובין אף הצריפין קבע ויהא בכחן לצרף, מ"מ כיון דכ"ז שלא נצטרפו הבתים זל"ז הוו הצריפין עראי, אין בכחם לצרף את הבתים.[[10]](#footnote-11)

**אך** למש"נ בדעת רש"י דהא דאם יש שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו, הוא משום דכל שיש שם ג' חצירות של ב' בתים שיש עליהן תורת עיר הוו אף הצריפין מכלל העיר, נראה דאף בכה"ג דאין הבתים והחצירות סמוכין זל"ז בתוך ג' אמה ושירים, ה"ה מצטרפין ע"י הצריפין, וחשיבי כולהו כעיר אחת, - שהרי אף צריפין מצטרפין זל"ז, ואך דלא סגי בהו לאשוויי עיר, ולזה שפיר מהני הג' חצירות של ב' בתים שהן מצורפין זל"ז ע"י הצריפין לאשוויי עיר.[[11]](#footnote-12)

ט] **עוד** נפ"מ בזה הוא, דלמש"כ החזו"א דהא דאם יש שם ג' חצירות של ב' בתים הוקבעו, הוא משום דהוו הצריפין עיבור לעיר, הרי דאין נותנין קרפף לעיר מן הצריפין, אלא מבתי העיר, וכמש"כ הראשונים דאין נותנים קרפף לעיבור העיר, - אך למש"נ דכל דיש שם ג' חצירות של ב' בתים הוו אף הצריפין מכלל עיקר העיר, נותנים קרפף מן הצריפין.

**ונפ"מ** עוד בגונא שכלתה מידתו בין הבתים לצריפין, דלמש"כ החזו"א דהא דהוקבעו הוא משום דהוו עיבור לעיר, הרי הו"ל ככלתה מידתו בין העיר לעיבורה, שכתבו הראשונים בשלהי פירקין בשם הראב"ד דחשיב ככלתה מידתו בסוף העיר, - אך למש"נ דהא דהוקבעו היינו דבכה"ג הוו אף הצריפין מכלל עיקר העיר, הרי דכל שכלתה מידתו בין הבתים לצריפין הו"ל ככלתה מידתו באמצע העיר.

**ד**

י] **והנה** יש להסתפק בדין הדר בבית שאינו רה"י, אם מודדין לו ממקומו, או דמודדין לו מקצה הבית, דומיא דעיר דהויא כולה כד' אמות אף כשאינה רה"י.

**ולכאו'** ד"ז תליא בפלוגתת הראשונים, דלדעת התוס' והרשב"א דאף ב' בתים המצורפין זל"ז מודדין מן האחרון, והרי דהא דעיר הויא כד' אמות אי"ז דין מסוים בעיר, אלא כל מקום דיורים אחד הוי כד' אמות, הרי הדין נותן דה"נ בית אחד חשיב כד' אמות אף כשאינו רה"י, כ"ה דבב' בתים מצטרף ביניהם מקום שאינו רה"י, והרי דגם במקום דיורים דבית ל"ב שיהא רה"י, וה"נ אף אם הבית עצמו אינו רה"י הוי כד' אמות.[[12]](#footnote-13)

**אך** לדעת רש"י דהא דמודדין מן האחרון הוא דין מסוים בעיר דחשיבא כד' אמות, וב' בתים המצורפין זל"ז אין מודדין להן מן האחרון, הרי לא מצינו כלל דמקום דיורין אחד חשיב כד' אמות, ומסתבר לפ"ז דאף בית אחד לא חשיב כד' אמות, אלא כשהוא רה"י.[[13]](#footnote-14)

יא] **ויש** להוסיף, דהנה בחי' המאירי לקמן נ"ז א' כתב בדעת ר"ת דאף בין בית לבית נותנין ב' קרפיפות, עיי"ש, ולכאו' יש ללמוד מזה דס"ל דהא דבית הוי כד' אמות, הוא משום דהוי מקום דיורין אחד, ואינו מדין רה"י, וע"כ הוא דנותנין לו קרפף, - ולפ"ז נראה דהא דבית הוי כד' אמות הוא אף כשאינו רה"י.[[14]](#footnote-15)

1. וכאשר כ"ה מבו' בסוגיית הגמ' לקמן נ"ה ב' דלא חשיב כעיר אלא כשיש שם ג' חצירות של ב' בתים, וכמש"כ כן בגליון הגרע"א בסימן שצ"ח ס"ז בדין נתינת קרפף לעיר, וכ"כ החזו"א בסימן ק"י סקי"ט וסקכ"ב, אך הבית מאיר בסימן שצ"ח ס"ז נסתפק בהך מילתא מהו דחשיב עיר, ולא פסיקא לי' לדמותו לדינא דלקמן נ"ה ב' דבעינן ג' חצירות של ב' בתים, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. וכל הא דמצרפים בתים בתוך ע' אמה ושירים, הוא רק היכא דעי"ז יצטרפו להיות עיר. [↑](#footnote-ref-3)
3. ועיי"ש שהק' ע"ז דמהא דתנן כיצד מעברין את "הערים" מבו' דדין עיבור הוא דין מסוים בעיר, ועמש"נ בזה בסימן ט"ז, ומשמעות דבריו שם דמסיק דכל דאי"ז עיר מודדין לכל אחד מפתח ביתו, וכמש"נ להלן סק"ג בדעת רש"י, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-4)
4. וכ"ה משמעות פירש"י בשבת ק"נ ב' ד"ה שאם יש בורגנין, ז"ל, שאם יש בורגנין וכו' הולך אפי' בשבת "שהכל חשוב כעיר אחת וכל העיר כד' אמות" וכו', עכ"ל, ומשמע דרק משום דהוי כעיר אחת, הוי זה כד' אמות, אך אי"ז מוכרח, די"ל דהאמת קאמר דהוי הכל עיר אחת, וביותר, שהרי בורגנין אינם מתעברין אלא לעיר, וכמש"נ בסימן ט"ז סק"?, וע"כ בעינן להא דהוו כעיר אחת. [↑](#footnote-ref-5)
5. ויש להוסיף, דמדברי השעה"צ אלו יש ללמוד דס"ל דמהני היקף מחיצה לצרף בתים זל"ז לעיר אף אם יש ביניהם ע' אמה ושירים, ודמי לעיר שיש לה חומה דמצטרפין הבתים זל"ז אף כשיש ביניהם יותר מע' אמה ושירים, כמבו' בד' התוס' לקמן נ"ז א', דאי נימא דהיקף מחיצה ל"מ כלל לצרף לעיר, ול"מ אלא לאשוויי להמקום המוקף רה"י והוי כד' אמות, אף אי"ז מועיל כלום לגבי צירוף העיר, ל"ה מקום כלל לדון שיועיל היקף המחיצה בצריפין לחשבן כעיר, דהרי היקף מחיצה ל"מ כלל לענין צירוף לעיר.

   ובטעם הא דכל היקף המחיצה הוי בכלל העיר, יש שפירשו דהוא משום דכל מקום שהוקף לדירה מתעבר עם העיר, אף טפי נראה דהוא משום דכ"ה דאם אין בין הבתים ע' אמה ושירים הם מצטרפין זל"ז, כ"ש דהיכא דהם ברשות אחת וחשיבי כמקום אחד וכד' אמות דהם מצטרפין זל"ז, - ומד' השעה"צ יש לסייע לדרך זו, דאי נימא דהוא משום דמקום המוקף לדירה מתעבר עם העיר, ל"ה מהני זה לאשוויי לעיר, וכאשר כ"ה מוכח בד' התוס' לקמן נ"ז א', דאף אם חצר מתעברת עם העיר, מ"מ אינה מועלת לצרף בתים יחד לחשבם כעיר, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-6)
6. ויש להעיר לפ"ז בד' המ"ב, דבדבריו בביאוה"ל שם מבו' דיסוד דינא דיושבי צריפין הוא דלא חשיבי כעיר, וממש"כ בשעה"צ לדון אם בכה"ג שהם מוקפין מחיצה נותנין להן קרפף מבו' דיסוד דינא דיושבי צריפין הוא דאינם מצורפין זל"ז, - ושמא ס"ל דלעולם יסוד דינא דיושבי צריפין הוא דלא חשיבי כעיר, ואך דהא דלא חשיבי כעיר אי"ז משום דל"מ בתים שאינם קבועין לאשוויי עיר, אלא הוא משום דאינם מצורפין זל"ז. [↑](#footnote-ref-7)
7. ועיי"ש שכתב לפ"ז דכ"ז הוא בא"י דבורגנין מתעברין עמה, ועמד ע"ד הרמב"ם וטוש"ע שסתמו בזה, וכתב דאולי פירשוהו באופן ששמור מן הגנבים. [↑](#footnote-ref-8)
8. ויש לדמות ד"ז לבית בלא חצר, דאף אי נימא דאינו מצטרף לאשוויי עיר, מ"מ ודאי דכל דאיכא עיר הוי אף הבית בכלל העיר, וה"נ הוא בצריפין שאינם קבועין, דאף דל"מ לאשוויי עיר, מ"מ כל שיש שם עיר הוו אף הצריפין מכלל העיר. [↑](#footnote-ref-9)
9. דהרי הצריפין ל"מ להצטרף כלל להיות מכלל העיר, ואינם אלא עיבור לעיר, וע"כ פשיטא דבגונא דבעינן ע"י הצריפין לצרף הבתים והחצירות זל"ז, דל"מ זה מידי. [↑](#footnote-ref-10)
10. אך אי"ז מוכרע, די"ל דכיון דאם יצטרפו הבתים ויהא עליהן תורת עיר יהיו חשובין הצריפין כקבע, שפיר הם מועילין לצרף. [↑](#footnote-ref-11)
11. ודמי לבית בלא חצר, דאף אי נימא דל"מ לאשוויי עיר, מ"מ פשיטא דאם יש בין הבתים והחצירות יותר מע' אמה ושירים ויהא ביניהם בית בלא חצר המובלע בתוך ע' אמה ושירים, ה"ז מועיל לצרפן ויהא עליהן תורת עיר, וה"נ הכא דכוותה. [↑](#footnote-ref-12)
12. אך העירו דיש מקום לדחות, דלעולם תחילת הדין הוא דהבית עצמו דהוי רה"י הוי כד' אמות, ומכח זה בטל לו אף המקום הסמוך לו, וזה ע"ד שמצינו בד' הריטב"א לעיל ל"ב ב' דבעיר המוקפת מחיצות חשיב גם עיבורה כרה"י אף שאין לו מחיצות. [↑](#footnote-ref-13)
13. אמנם אי נימא דהא דבב' בתים הסמוכין זל"ז מודדין לכל אחד מפתח ביתו, הוא משום דאינם מצורפין כלל זל"ז, דכל דין הצירוף דתוך ע' אמה ושירים הוא בעיר, יש מקום לומר דעיקר הך דינא דמקום דיורים אחד הוא כד' אמות, אינו דין מסוים בעיר, והא דב' בתים הסמוכין זל"ז אינם כד' אמות, הוא משום דדנים כל בית לעצמו, ואין רואים את המקום שביניהם דהוא בכלל הבתים, ולפ"ז י"ל דבית אחד חשיב כד' אמות אף כשאינו רה"י. [↑](#footnote-ref-14)
14. ואמנם מסתבר דהיינו רק בבית גמור דחשיב כד' אמות אף כשאינו רה"י, אך גדודיות וכיו"ב לא חשיבי כד' אמות אלא כשהם רה"י, והיינו משום דבית הוי מקום דיורים, וכ"ה דבעיר אמרינן דכל העיר הוי מקום דיורים אחד, ה"נ בבית אמרינן דכל הבית הוי מקום דיורים אחד, אך גדודיות אינו מקום דיורים מצ"ע, אלא דהוא המשך של העיר, וכאשר כ"ה מבו' ממש"כ המאירי בסוגיין דאף לדעת ר"ת דב' בתים נותנים להם ב' קרפיפות, מ"מ בגדודיות אין נותנין קרפף, ונת' בסימן ט"ז סק"ח בהערה ובסימן י"ט סקי"א, וכל שהוא עומד בפנ"ע לא חזינן לה כלל כמקום דיורים לעצמו, אך כשהוא מתעבר עם העיר, ל"ב שיהא רה"י. [↑](#footnote-ref-15)