סי_ קמט, ליכנס בבית תפילה
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

**ליכנס לבית ע"ז**

יו"ד סימן קמ"ט

1. ליכנס לבית ע"ז.
2. האם מותר להכנס למסגד של ערבים.
3. תכנס לבנין של קאנסערוואטיוון.
4. חדר המיוחד לתפילה עבור בני כל הדתות.
5. ליכנס לבית ע"ז.
   1. **אסור ליכנס לבית ע"ז**.
      1. ש"ך (יו"ד סי' קמ"ט ס"ק א') – "ואסור ליכנס בתוכה כו'. כתב הרמב"ם בפי' המשנה ולפיכך יודע לך שכל עיר של אומה עובדת כוכבים שיהיה להם בית תפלה שהוא בית עבודת כוכבים בלי ספק אותה העיר אסור לעבור בה בכוונה וכ"ש לדור בה (עיין לקמן ס"ק ד') אבל בעת שאנחנו תחת ידיהם בעונותינו ושוכנים בארצם אנוסים ונתקיים בנו מה שנאמר ועבדתם שם אלהים מעשה ידי אדם עץ ואבן ואם העיר דינא כן ק"ו בית עבודת כוכבי' עצמה שהוא אסור לנו כמעט לראותו **וכ"ש ליכנס בו** ע"כ".
      2. חכמת אדם (כלל פ"ד סעי' ט"ז) – "כיון דבית עבודה זרה אסור בהנאה אם כן **אסור לכנוס לתוכה** ואפילו לישב בצלה אבל לעבור בצלה מותר (סימן קמ"ב סעיף ט') ומצוה להתרחק שלא ילך נגד הפתח בתוך ארבע אמות (שם סעיף י') ואסור לשמוע הכלי שיר ולהריח הריח ולהסתכל בנויה וכל שכן בעבודה זרה עצמה (סעיף ט"ו) ואם צריך לילך דרך שם (יאטים אזנו ויעצים עיניו ויסתום נחיריו) [ישמור את עצמו] שלא יהנה ואף על גב דאינו מתכוון כיון דהוי פסיק רישיה ובמתכוון אסור אפילו אין לו דרך אחר (סימנים קמ"ב קמ"ט סעיף א' וב' ובש"ך שם סימן ק"נ סעיף א' ובש"ך שם)".
      3. שערים מצויינים בהלכה (סי' קס"ז ס"ט).
      4. אג"מ (יו"ד ח"ג סי' קכ"ט אות ו') – "איסור ליכנס לכנסית הנוצרים פשוט שליכנס לכנסית הנוצרים שהוא מקום שעובדים ועושין תפלותיהם שאסור אף ליכנס רק להביט בצורות שהיו ידועין שרק לנוי נעשו שליכא לתוס' שבת איסור הסתכלות בהו כלמקום הע"ז גופא כדאיתא בע"ז דף י"ז הרחק מעליה דרכך זו מינות ולבית אבידן שהיו הולכין כמה אמוראי כתבו התוס' שם שלא היה בית מינות ממש אלא מקום ויכוח, וגם הוא איסור הנאה, ונידון התוס' הוא כשהן נמצאים במקומות אחרים. ובית אלילים שבסימן קמ"ב סעי' י' אינו בית ששם עושין תפלותיהם ועבודותיהן דהא לא היה שייך לומר שאיכא שם דרך לעבור בו אלא בית מיוחד להע"ז לפי מחשבות העובדים את הע"ז שהאליל בא לשם ואין עושין שם כלום, **אבל בבית שעושין עבודותיהם אסור בכל אופן**, ודין החצר הוא חצר שאין שם כלום והנידון הוא רק מפני החשד שלכן כשדרך עובר בו למקום אחר מותר, וגם הא שכתבו התוס' דצורות לנוי מותר הוא דוקא לנוי בעלמא כאנדרטא של מלכים וצורות שבמטבעות ותמונות (פיקצ'ס) שבבתים, אבל אם נעשו לנוי הע"ז ובית הע"ז אסור בהנאה כמו הע"ז, כמפורש בע"ז דף נ"א וכל הצורות הנמצאים שם כולם אף אלו שלא נעבדו נעשו לנוי להע"ז ולבית הע"ז שזה אסור, וגם לבד האיסור דבר השחתה הוא באמונה ובדעות שיהיה רצון לילך לשם, וגם בני הרר"ד שליט"א אומר שכל הענין נעשה להסית ולהדיח בהתקרבות שזה ודאי הוא דבר אסור לעשות רצונם ולהתקרב להם ולכן ח"ו מלילך לשם".
      5. ציץ אליעזר (חי"ד סי' צ"א, אפילו מנזר) – "אם מותר ליכנס לכנסיה או מנזר או מסגד וכן לחצרותיהם. שאלה. בס"ד. לרה"ג אליעזר וולדינברג שליט"א. השלום והברכה. לאחרונה פנו אלי מספר אנשים בשאלות אקטואליות המטרידות רבים, לכן החלטתי להפנות שאלות אלו אל כבוד הרב בתקוה לקבלת תשובה. השאלות הן: האם מותר להכנס בטיול לכנסיה, רק לצורך ביקור אומנותי, דהיינו, לשם התרשמות מהאומנות שבכנסיה? האם יש הבדל בין כנסיה לבין מנזר בו אין צלמים? (ב) מה הדין לגבי מסגד. (ג) האם מותר להכנס רק לחצר כנסיה או מסגד אך ורק כדי להשקיף משם על הנוף. הרב שלמה מן ההר שליט"א מסר לי בשמו של הרב שלכל בית של דת אחרת יש דין של בית ע"ז וגם למסגד, האם זה נכון, ומה המקור לכך? אני יודע היטב עד כמה כבוד הרב עסוק וטרוד, אך הואיל ובקרוב מתחילה עונת הטיולים, ושאלות אלו הן שאלת רבים, בטוחני שכבוד הרב יבין את החשיבות שבמתן תשובה עליהן בהקדם. אאחל לכבוד הרב אריכות ימים, ושיזכה להוציא לאור חלקים נוספים מספרו החשוב לתועלת הרבים. בברכת התורה ובתקוה להענות בהקדם שמואל כץ.

תשובה. ב"ה, יום ט"ז אדר תש"מ, ירושלים עיה"ק תובב"א. לכבוד התורני היקר הר"ר שמואל כץ שליט"א. שלום וברכה.

יקרת מכתבו עם מספר שאלותיו הנוגעות למעשה קבלתי ביום ועש"ק, ונענה למבוקשו הנני להשיב לו עליהן, וכדלקמן.

(א) תנן במס' ע"ז ד' י"א ע"ב: עיר שיש בה עבודת כוכבים חוצה לה מותר וכו' מהו לילך לשם בזמן שהדרך מיוחדת לאותו מקום אסור וכו'. וכותב ע"ז הרמב"ם בפיה"מ וז"ל אמרו מהו לילך לשם שישים אותה דרך לילך משם לזולתה, לפי שאסור ליכנס לעיר שיש בה עבודת כוכבים כל שכן לדור בה וכו' ולפיכך יודע לך שכל עיר של אומה שיהיה להם בה בית תיפלה שהוא בית עבודת כוכבים בלא ספק אותה העיר אסור לעבור בה בכוונה וכל שכן לדור בה, אבל אנחנו תחת ידיהם בעונותינו ושוכנים בארצם אנוסים וכו', ואם העיר דינה כן קל וחומר בית עבודת כוכבים עצמו שהוא אסור לנו כמעט לראותו וכל שכן ליכנס בו עכ"ל. למדנו דברים ברורים מדבריו הקדושים האלה של הרמב"ם ז"ל שהדבר פשוט כביעתא בכותחא שאסור ליכנס לבית עבודת כוכבים, ולא עוד אלא שאסור אפילו כמעט לראותו, [וזכורני עוד מימי קטנותי, דכשהיו צריכים לעבור על יד כנסיה מובהקת שלהם היו המבוגרים מאיצים בנו לא להסתכל לשם ולמהר לעבור ובדרך המהירות לומר ג"פ =ג' פעמים= שקץ תשקצנו וגו', וכפי הנראה המקור לכך הוא מדברי הרמב"ם אלה, וענין הריצה נפסק בדומה לזה ביו"ד סי' קמ"ב סעיף ט' בלעבור תחת אשירה עיין שם הגם שזה לא דומה ממש לשם עד שיצטרכו לעשות כן גם כאן מעיקרא דדינא, אבל יש משם מקור להריצה בכאן משום מדת חסידות]. ועל דין השו"ע ביו"ד סי' קמ"ט סעיף א' דעיר שעושים בה יריד ביום חגם וכו' דאסור ליכנס בתוכה וכו' מעתיק גם הש"ך בסק"א בפשיטות דברי הרמב"ם בפיהמ"ש הנז', דבית ע"ז עצמה אסור לנו כמעט לראותו וכ"ש ליכנס בו ע"ש. וכמו"כ על יסוד דברי הגמרא בע"ז דף י"ז ע"א נפסק ביו"ד בס' ק"נ סעיף א' דמצוה להתרחק מדרך אלילים ד' אמות ע"ש, ומינה ג"כ דמכ"ש דאסור ליכנס בה.

(ב) ובנוגע אם מותר ליכנס לחצר ולישב לנוח, הנה הרמ"א ביו"ד שם בסי' קמ"ט סעי' ב' פוסק בזה בזה"ל: חצר של עבודת כוכבים י"א דדינו כעיר של עבודת כוכבים ובזמן שאין העובדי כוכבים מתקבצים שם לתרפותן מותר ליכנס שם וי"א דבכל ענין אסור אם אין דרך עובר בו למקום אחר אבל כשדרך עובר בו למקום אחר לכו"ע מותר וכן המנהג פשוט לילך דרך אותו חצר למקום אחר, ומ"מ מדת חסידות הוא להתרחק מלילך בו אם יש לו דרך אחרת קצר כמוהו עכ"ל. וידוע דהיכא שהרמ"א כותב י"א וי"א הלכה כי"א בתרא, וא"כ למדנו מכאן שאסור מדינא בכל ענין ליכנס לחצר של עבודת כוכבים אפי' בזמן שאין העובדי כוכבים מתקבצים שם לתרפותן [והגר"א שם בסק"ז מציין המקור לכך גם מדברי הרמב"ם בפיהמ"ש הנ"ל], ורק להשתמש בהחצר כדרך מעבר למקום אחר שצריך לילך מותר מעיקרא דדינא להשתמש בכזאת, אבל משום מדת חסידות יש להחמיר שלא ליכנס לחצר אפילו לשם מטרה כזאת אם יש לו גם דרך אחרת קצר כמוהו שיוכל לשמש לו כתחליף למקום המעבר, ויעוין בס' חסידים סי' תל"ה שכתוב בזה"ל: יהודי אחד הלך בחצר בית ע"ז כשיצא שמע בת קול שאמרה ואותי השלכת אחר גוך עכ"ל עי"ש. וא"כ ברור שאסור ליכנס לחצר כדי להשקיף על הנוף.

(ג) וכדי שלא יעלה על הדעת להחיל על זה הדין הנפסק ביו"ד סי' קמ"ח סעיף י"ב, די"א שאין כל דברים אלו אמורים אלא באותו זמן אבל בזה"ז אינם בקיאים בטיב אלילים וכו' כדיעו"ש, אוסיף לצטט דברים האמורים בזה בספר שו"ת חיים ביד להגאון הגר"ח פלאג'י ז"ל סי' כ"ו, הוא נשאל שם ג"כ על אודות הכניסה לבית ע"ז שלהם, ובדברי תשובתו הרחיב לבאר חומר האיסור שיש בזה, וכן שאפילו לחצר אסור ליכנס אפילו לדבר עם אחד מהם, ואפילו על עסקי רבים, ואפילו אינו יום אידם, ובסופם של דברים הוסיף וכתב וז"ל: ואל יקחך לבך לומר דבזה"ז ליכא ע"ז כדכתבו הפוסקים לכמה מילי, דזהו לגבי הגוים דאין לדונם לעוע"ז, אכן בית טפילתם מקום מוכן לפור' דמקטרין ועושים עבודתם זכר לע"ז של קדמונים תינח דאינו ע"ז ממש נקוט מיהא פלגא דמידי סרך טומאה וסט"א לא פלט, ובפרט כשהנכנס הוא ישראל זרע קדש דהחיצונים דבקים בו כמי שנכנס למקום הדבורים, וזה פשוט וברור ושכלי, וצריכים טבילה ומלקות ולתת מלבושים שנכנסו בהם לעניים מרודים דתיהוי להו כפרה, ויעוין מ"ש בזה גם בספרו רוח חיים יו"ד סי' ק"נ אות א' עיין שם, [ויעוין גם בשו"ת ירך יעקב חאו"ח סי' ג' יעו"ש], וא"כ פשוט וברור שאין לחלק בנוגע לאיסור הכניסה לבין הימים הקדמונים לבין זמנינו, וגם בזה"ז אסור ליכנס לבית הע"ז שלהם וגם לא לחצר. ועוד יעוין בשו"ת פרי השדה ח"ב סי' ד' שהעלה ג"כ דהא דאסור ליכנס בבית תפלתם דהוא אפילו במקום דליכא צלמים עיין שם. וא"כ ברור הדבר שאין הבדל בזה בין כנסיה לבין מנזר שבו אין צלמים, ובכל גוונא אסור. ונוסף להנ"ל יעוין גם בספר שו"ת מנחת אלעזר ח"א סי' נ"ג אות ג' מ"ש להוכיח מהרמב"ם שעבודת הנוצרים גם בזה"ז הוא ע"ז ממש, וגם מ"ש בדינא דב"נ =דבן נח= מצווה גם על השיתוף עיין שם, ומזה שמצווה גם על השיתוף כותב גם בשו"ת פרי השדה שם עי"ש.

(ד) ומה שכותב כבו' שהרב מן ההר שליט"א אמר לו משמי שלכל בית של דת אחרת יש דין של בית ע"ז, וגם למסגד, ושואל אותי אם זה נכון ומה מקור לכך. הנה אמנם כן נכון הדבר, וחילי דידי מדברי חדושי הר"ן בסנהדרין דף ס"א ע"ב ד"ה יכול, שכותב וז"ל: ולמדנו מכאן שהקדשים של כותים וגם המשוגע של הישמעאלים אף על פי שאין טועין אחריהם לעשותן אלהות, הואיל ומשתחוים לפניהם השתחואה של אלהות דין ע"א יש להן לכל דבר איסור של ע"א, שלא בהדור לבד הם משתחוים לפניהם שאין הדור למתים אלא כענין עבודה של אלהות היא עבודתן עכ"ל. הרי למדנו מפורש מדברי הר"ן דגם לעבודת הישמעאלים והשתחויתם לנביא השקר שלהם דין ע"א יש לקדשיהם לכל דבר, וא"כ ברור לפי"ז שגם בית המסגד שלהם שבו הם מבצעים עבודתם יש לו ג"כ דין של בית ע"א לכל דבר ואסור ליכנס לשם".

* + 1. עי' מנחת שמואל (עמ' קנ"ג).
    2. בין ישראל לעמים (יו"ד סי' כ"ז סעי' י"ג).
    3. יביע אומר (ח"ב יו"ד סי' י"א) – "ב"ה. קהיר תש"ט לפ"ק. מעשה בא לידי, בהיות כי קונסול ערל אחד מת. ומנהגם להוביל אותו לכנסייה שלהם, ואז הכומרים מתפללים עליו שם. ונתבקשתי מהרב הראשי מטעם המלך לייצג אותו, ולהכנס שם עד גמר הטקס, שיש בזה מפני דרכי שלום. ואמר שכן היו נוהגים כמה רבנים. ועמדתי ואתבונן כדת מה לעשות אם יש להתיר דבר זה. (א) הרמב"ם בפי' המשניות פ"ק דע"ז (יא:) כ' בזה"ל: יודע לך שכל עיר של אומה שיהיה להם בה בית תפלה /תיפלה/ שהוא בית עכו"ם בלא ספק אותה העיר אסור לעבור בה בכוונה, וכ"ש שאסור לדור בה. אבל אנחנו תחת ידיהם בעונותינו, ושוכנים בארצם אנוסים, ונתקיים בנו מ"ש ועבדתם שם אלהים מעשה ידי אדם עץ ואבן. ואם העיר דינה כן, ק"ו דין בית ע"ז עצמו שאסור לנו כמעט לראותו, וכ"ש להכנס בו. עכ"ל. מבואר להדיא שאסור להכנס בבית ע"ז. וגרסינן בע"ז (יז סע"א), ר"ח ור' יונתן הוו קאזלי באורחא, מטו להנהו תרי שבילי, חד פצי אפיתחא דע"ז, וחד פצי אפיתחא דבי זונות. א"ל חד לחבריה ניזיל אפתחא דע"ז דנכיס יצריה. א"ל אידך ניזיל אפתחא דבי זונות ונכפייה ליצרין ונקבל אגרא. כי מטו התם חזינהו איתכנעו מקמייהו. א"ל מנא לך הא (דסמכת אנפשך ולא מסתפית מיצר הרע. רש"י.) א"ל מזימה תשמור עליך תבונה תנצרך. וכ' התוס' (שם רע"ב), ניזיל אפתחא דבי זונות, מכאן יש ללמוד שדרך להרחיק מפתח בית ע"ז כל מה שיכול, משום דכתיב אל תקרב אל פתח ביתה, ומוקמי לעיל בע"ז, שהרי היה רוצה ללכת יותר אפיתחא דבי זונות. עכ"ל. ולכאו' יל"ד בד' התוס', דמנ"ל להוכיח מכאן להרחיק מפתח בית ע"ז. דילמא התם ה"ט כדקאמר דנכפייה ליצרין ונקבל אגרא. ונראה דמשמע להו הכי, שאם לא היה שום איסור בעברם על פתח בית ע"ז, בודאי שלא היו מביאים עצמם לידי נסיון. כמ"ש בסנהדרין (קז) לעולם אל יביא אדם עצמו לידי נסיון. ואין לומר דהתם ה"ט משום דסמך אקרא דמייתי מזימה תשמור עליך, דהא חלפי תרוייהו מקמי דא"ל אידך האי דרשא דקרא. א"ו שאף בעברם על פתח בית ע"ז לא פלטי מאיסורא. +וע' בס' חזון איש (על אמונה ובטחון, עמוד מט) שפי' ראית התוס' כמש"כ בפנים. ובמש"כ (באות ד) שאף בזה"ז יש לכנסייה שלהם דין בית ע"ז (אף על פי שמותר לשאת ולתת עמהם ביום אידם, מטעם שאינם עוע"ז בזה"ז.) וכן מצאתי הלום בשו"ת מהר"ש ענגיל (סי' פג), שאסר לנגר להעמיד חלונות בבית כנסייתם, דהוי נהנה מבית ע"ז. ול"ד לענין מו"מ ביום אידיהם. ע"ש. ומכאן צריך להזהיר לכל בעלי אומניות שלא להכנס לבית כנסייתם לתקן להם את המקום בבנין וסיוד וכיור וריהוט של כלים קבועים וכדומה.+ וכ"כ מהר"ם לובלין שם. והא דלא סגי להו להתוס' קרא דהרחק מעליה דרכך ואל תקרב אל פתח ביתה, דדרשינן ליה (יז) אמינות. (והיינו ע"ז, וכמ"ש (ע"ז כו:) אזהו /איזהו/ מין זה העובד ע"ז.) כבר תירצו לנכון בס' מקראי קודש (דס"ז ע"א), ובס' פתח עינים (ע"ז שם), דהאי קרא איתמר מקמי דאתו אנשי כנה"ג דנכסי ליצרא דע"ז (יומא סט:). א"נ כמ"ש בעיון יעקב (שם), דקרא מיירי ביחיד, משא"כ בשנים. קמ"ל דאף בזה"ז ובשנים אסור. וע"ע בעירובין (יח:), א"ר יוחנן אחרי ארי ולא אחרי אשה, אחרי אשה ולא אחרי ע"ז. ופרש"י, שמא ימשך אחריה, וכתיב הרחק מעליה דרכך, ואמרינן (ע"ז יז) זו אפיקורסות. ע"כ. וכ"ה בברכות (סא). וע"ע ע"ז (כז:) שאני מינות (דע"ז) דמשכא. וע' שבת (קטז) א"ר טרפון אקפח את בני שאם יבאו לידי (ספרי מינים), שאני אשרוף אותם ואת אזכרותיהן. שאפילו אדם רודף אחריו להרגו נכנס לבית ע"ז, ואין נכנס לבתיהן של אלו. ע"ש. ומבואר שאסור להכנס לבית ע"ז. וכן מוכח בתוספתא (פ"ק דע"ז ה"ג). ע"ש. ודו"ק ...".
    4. בית אבי (ח"ג סי' קמ"ה אות ג').
  1. מראי מקומות.
     1. מחבר (יו"ד סי' קנ"ז סעי' ג') – "מי שנתחייב מיתה מותר לברוח לבית עבודת כוכבים ולהציל את עצמו".
     2. בנין ציון (ח"א סי' ס"ג) – "אשר שאל מר נ"י כי נדחקו ראשי ביהמ"ד לקנות להם בית לביהמ"ד ולא יוכלו להשיג רק בית שנבנה בתחלה לבית דירה ואח"כ קנאו אותו כהני האומות שעובדים ע"ז בשיתוף והתפללו שם לאליל שלהם איזה שנים אבל לא הביאו שם שום תמונת ע"ז ועתה מכרוהו אם מותר לעשות בית זו לבית המדרש לתורה ולתפלה. תשובה הנה מצד איסור הנאה ודאי אין חשש בזה דאפילו היו עובדי עבודה זרה ממש ואפילו נדון הבית כתשמישי ע"ז הרי כיון שמכרוהו בטלוהו כמבואר י"ד (סי' קל"ט) וא"כ מותר בהנאה אכן אם מאוס לגבו' או לא תלוי בפלוגתא דלפי משכ' /מש"כ =מה שכתב=/ המג"א (סי' קנ"ד ס"ק י"ז) בשם הרא"מ בבית שעבדו שם ע"ז אין בו משום מיאוס להשתמש בו דבר שבקדושה אבל העיר שם בדגול מרבבה שמהתוספ' מגילה (דף ו') משמע שס"ל שאסור ע"ש ולכן הי' נראה קצת לאסור אם לא מצדדי היתר דלאו לע"ז ממש נשתמש הבית דב"נ לא מצווים על השיתוף וגם לא הכניסו בתוכו ע"ז ממש אכן בזה יש לפקפק דמה בכך שלא הכניסו ע"ז מכ"מ הרי התפללו בו לאליל להם והאומר לע"ז אלי אתה והמקבלו לאלוה אפי' שלא בפניו ג"כ מקרי עע"ז כדילפינן בסנהדרין (דף ס"ג) מויאמרו לו אלה אלדיך /אלהיך/ וגם מה שב"נ אינם מצוים על השיתוף לא מהני שהרי ישראל נצטו' ואכתי לגבי ישראל מקרי עע"ז ממש כנראה (שם /סנהדרין ס"ג/) ולכן לכתחלה ודאי יש להחמיר אבל לעת הצורך כדי /כדאי/ הרא"מ לסמוך עליו בנדון זה שלא נבנה הבית לכתחלה להיות בית ע"ז רק להיות בית דירה ולא נקרא שם עע"ז עליו י"ל דגם להתוספ' לא נקרא מאוס כנלענ"ד הקטן יעקב".
     3. דר"ת (סי' קמ"ג ס"ק ו', וסי' ק"נ ס"ק ב').
     4. אג"מ (יו"ד ח"ג סי' ע"ז אות א') – "בדבר שאי אפשר להשיג מקום להישיבה קטנה אלא בבנין השייך לבית ע"ז של נוצרים וגם צלב גדול עומד בחוץ אצל הבנין, פשוט שאסור אף לחשוב דבר כזה אף שהוא בנין נפרד מבית התיפלה מכיון שהוא סמוך לבית תיפלה שלהם וכ"ש כשהצלב הוא שם וטוב עושין הרבנים שאין מסכימים לזה. וצריכין לבקש לבנות או לקנות מקום ראוי להישיבה ובודאי יעזרכם השי"ת".

אג"מ (או"ח ח"ד סי' מ' אות כ"ו) – "משחקי ילדים באולם השייך לתיפלה דעכו"ם ובדבר לשחוק ילדים בשחוק כדור באולם השייך לתיפלה דעכו"ם ודאי אסור אף שאין שם צורות דהרחק מעליה דרכך כתיב זו מינות בע"ז דף י"ז והמסיתים והמדיחים הא הם הרבה ונמצאים שם ביותר, ואדרבה יש ללמד להילדים שיתרחקו משם ושהוא מקום משוקץ ומתועב, ואף שצריך זה לאיזו ת"ת אין להתיר וביותר כסף ישיגו איזה מקום".

* + 1. תשובות והנהגות (ח"ב סי' ת"י) – "שאלה: נשאלתי אם מותר להצביע לבחירות בפה יוהנסבורג באולם המחובר לבית אלילים שלהם. אין ליכנס לבית אלילים, ומפורש בש"ע יו"ד (ק"נ) שמצוה להתרחק מדרך אלילים ד' אמות, והיינו אפילו דרך אלילים ולא רק בבית עצמו, ולכאורה כאן האולם מחובר והיה ראוי להחמיר, אבל כפי מה שמציין השואל משמש האולם גם לכל מיני וועידות וכינוסים שאין להם שום קשר עם אליל שלהם, וגם נכנסים בפתח אחר מהפתח שנכנסים בו לטומאה, נראה שבזה אין להחמיר בדיעבד, שכבר מאוחר מדי מכדי להשפיע לשנות. אבל לעשות שם לכתחילה מסיבה כשחופף לטומאה נראה להחמיר, ואולי גם מחזק בזה בית ע"ז שנמצא במקום חשוב, אבל בנידון דידן דאי אפשר ולא קא מכוין לא מצאתי שום מקום לאסור להשתתף בבחירות לפי מה שהבנתי שהפתח לבית ע"ז עצמו אינו הפתח לאולם, וביסוד הדין שמצוה להתרחק, עיין היטב בדברינו בח"א (סימן תס"ג). אמנם גם אם הם נכנסים לטומאתם דרך אותו פתח, כיון שלכתחילה מיוחד ומיועד לאולם לא נקרא פתח ע"ז, שהרי משתמשים בו גם כפתח לאולם לכל מיני וועידות, וכאן דלא ניחא ליה וניכר כן שהרי בא לשם רק ביום הבחירות וביום זה משמש כפתח לאולם לבחירות נראה שאין לאסור, מיהו נראה שכדאי להשפיע על השלטונות ולהסביר להם שאין אנו נכנסים דרך טומאה, אבל בנדון דידן שכבר מאוחר מכדי לשנות מותר לבחור באולם שניכר היום שאינו נכנס אלא למטרה זאת ואין לאסור, כנלע"ד".
  1. **ישיבה קטנה או לשחק בבנין ששייך לע"ז** – אג"מ (יו"ד ח"ג סי' ע"ז אות א', או"ח ח"ד סי' מ' אות כ"ו), משנה הלכות (ח"ו סי' קכ"ט, וסי' קל"ט), עי' מלמד להועיל (ח"ב סי' נ"ד).
  2. **בחירות בתוך אולם בבית תפילתן** – אג"מ (רשומי אהרן ח"א יו"ד סי' קמ"ב אות ב'), תשובות והנהגות (ח"ב סי' ת"י), משנה הלכות (ח"ו סי' קל"ט), עי' רמ"א (יו"ד סי' קמ"ט ס"ב), הגר"י רייזמן שליט"א.

1. האם מותר להכנס למסגד של ערבים.
   1. **מחמיר**.
      1. דברי יציב (יו"ד סי' מ') – "במה שעורר כת"ה אם מותר להכנס לבית התיפלה של הישמעאלים. א) הנה בע"ז יש ב' ענינים, העבודה לאלילים, והכפירה באלקי אמת כפי המסור למשה רבנו בתוה"ק, שזה עצם איסור ע"ז. וענין ההתרחקות מע"ז מסונפת לעצם הכפירה, ולא לאיסור עבודה לאלילים. וידוע מ"ש הרמב"ם בפי"א ממאכלות אסורות ה"ז, וכן כל גוי שאינו עובד ע"ז כגון אלו הישמעאלים יינן אסור בשתיה ומותר בהנאה עיין שם ובכ"מ, ובתשובות הרמב"ם [סי' רכ"ג ונדפס גם בהוספות ליד החזקה לרמב"ם לספר קדושה והפלאה דף י' ע"ב] דמ"מ אינם רחוקים מע"ז יותר מקטן בן יומו דאמר רב שהוא מנסך והלכה כמותו, ולא הקלו כל הגאונים ביינם של אלו יותר משיהיה מותר בהנאה וכו', כשנזדמן שנגע ישמעאלי ביין שלנו נגיעה המביאה לידי ניסוך שאוסרים לשתות ומתירים למוכרו כדין יין הישמעאלים עצמם עיין שם, ובטו"ז יור"ד סי' קכ"ד סק"ד, וע"ע בסי' קכ"ח ס"א ובש"ך שם, ובסי' קכ"ט סעיף י"א. ובברכי יוסף סימן קכ"ג בשיו"ב אות א', מגע ישמעאל ביין שלנו אינו אוסר בהנאה כ"כ הרב מהריק"ש בהגהותיו, וכן מוכח מדברי הרדב"ז החדשות וכו' סי' תנ"ג [ולפנינו ח"ג סי' תתצ"ד], וכתב שם הרדב"ז דכוחו של ישמעאל אוסר היין בשתיה וכו', אמנם בעיר עוז לנו ציון קרית מועדנו וכולא ארעא דישראל המנהג לאסור איסר מגע ישמעאל ביין שלנו אפי' בהנאה עיין שם מה שהאריך בזה. ושם באות ה' מהרדב"ז דבמצרים שהם ישמעאלים והפסד מרובה יש להקל דאתריה דהרמב"ם הוא והוא מגע ישמעאל והפסד מרובה עיין שם. ועכ"פ הרי הן כשאר עכו"ם בזמה"ז וכמ"ש הש"ך שם בסי' קכ"ט ס"ק כ"ה עיין שם, ולא עדיפי משאר עכו"ם שבחו"ל דלאו עובדי כוכבים ומזלות נינהו כמ"ש בחולין י"ג ע"ב. ועיין בברכ"י הנ"ל אות ב', ממ"ש גורי האר"י זצ"ל משם הרב מהרח"ו וז"ל, פ"א שתיתי עם מומר אחד ישמעאל שעשה תשובה ועדיין לא השלים תשובתו, והראו במצחי ששתיתי יי"נ, ואמר לי מורי ז"ל שצריך לעשות תיקון שותה יי"נ שהם ע"ג תעניות עכ"ל ... ולפי מ"ש לעיל שלענין התרחקות בודאי שיש להם דין עוע"ז, א"ש מאד מ"ש לעיל מהברכ"י בשם הרח"ו, שדוקא לפי ששתה ביחד עמו, שלענין זה לכו"ע דינם כדין עוע"ז ודו"ק".
      2. ציץ אליעזר (חי"ד סי' צ"א אות ד' [לשונו לעיל], חי"ח סי' מ"ז) – "הערתו הראשונה היא לספרי שו"ת ציץ אליעזר חי"ד סימן צ"א אות ד', שהסתמכתי בדברי ע"ד הר"ן בסנהדרין לאסור ליכנס גם למסגד של ישמעאלים. ומעיר ע"ז, דלדעתו דעת הר"ן היא דעת יחיד, ועוד דגם הר"ן סותר בזה א"ע ממ"ש בתשובותיו שהובא בב"י בטור יו"ד סו"ס קכ"ג. ואשיבנו בראשונה כי הר"ן איננו סותר את עצמו כלל. דבחידושיו בסנהדרין איננו מדבר על דין הישמעאלים שסוגדים שם, אלא מדבר על דין 'הבתים' שסוגדים שם, ובלשונו על דין 'הקדשים' שלהם, והיינו הבתים. ואילו בתשובתו שם הוא מדבר על די ה'ישמעאלים' לומר שאין יינם אסור אלא בשתיה ולא בהנאה כלל לפי שאינם עובדי ע"ז ואין ביינם משום ניסוך, ודבר זה שאינם עובדי ע"ז הרי הר"ן בעצמו בחידושיו שם ג"כ מדגיש זאת וכותב 'שאין טועין אחריהם לעשותן אלהות', ובכל זאת סובר דבתיהם שאני. ואם כן החילוק בינם לבין בתיהם לדעת הר"ן מבורר הנהו, והוא, דלענין מגע יינם ס"ל להר"ן שאין נאסרין בהנאה הואיל שאינם עובדי ע"ז ממש, אבל לענין 'קדשיהם' (המסגדים) ס"ל להר"ן שאעפ"כ דין ע"ז יש להם לכל דבר איסור של ע"ז הואיל ומכל מקום ענין השתחויותיהם לפניהם הוא השתחואה של אלהות, וכלשונו שם 'כענין עבודה של אלהות הוא עבודתן', אמנם 'כענין' בכף הדמיון, אבל עכ"פ לא יצאו מידי סרך טומאה. ויעו"ש בספרי באות ג' מה שהבאתי שכותבים לחלק בכעין זה לגבי הנוצרים אפילו להסוברים דלא כהרמב"ם בזה וס"ל דאינם עובדי ע"ז ע"ש ... ומכיון שבאנו לחלק בין הישמעאלים עצמם לבין מסגדיהם (קדשיהם), תו אין הוכחה שדעת הר"ן היא דעת יחיד ושמוכח שלא פסקינן כן, כי לפי האמור אין לראות סתירה לדעתו של הר"ן מהנפסק בזה בנוגע לישמעאל בטור ויו"ד סי' קכ"ג וקכ"ד שם (כפי שחושב כבו', ושואל שפסקתי כדעת יחיד), דהרואה יראה ויוכח שהמדובר בכל המקומות שם הוא רק בנוגע למגע הישמעאלים ביין לומר שלא נאסר אלא בשתיה ולא בהנאה. אבל לא נזכר כלל מדין מסגדיהם, והחילוק ביניהם הוא מוסבר כנ"ז (וגם לגבי עצמם הא אסרו מיהת יין מגעם בשתיה). ורק ברמב"ם בתשובה נזכר מבתיהם, ומזה אין עוד הכרע למעשה, ואדרבה הר"ן אחרון הוא וראה דברי הרמב"ם בזה, כדיוצא מתשובתו שם כדיעו"ש, וא"כ הלכה בזה כבתראי".
   2. **מיקל**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י' אות י', אבני ישפה ח"א סי' קנ"ג סוף ענף א') – "אין איסור ליכנס למסגד".
      2. יביע אומר (ח"ז יו"ד סי' י"ב) – "נשאלתי בדבר שגריר ישראל בחו"ל שהוזמן מטעם השלטונות שם לטקס השכבה בכניסיה או במסגד שלהם, במות אחד השרים החשובים שלהם, אם רשאי ללכת לשם משום חשש איבה מצדם כלפיו וכלפי מדינת ישראל?

א) הרמב"ם בפ"ק דע"ז (יא ב) כתב וז"ל: יודע לך שכל עיר של אומה שיש להם בה בית תפלה, שהוא בית עבודה זרה בלי ספק, אסור לעבור בכוונה באותה עיר, וכל שכן שאסור לדור בתוכה, אבל אנחנו בעונותינו תחת ידיהם, ושוכנים בארצם אנוסים וכו', ואם העיר דינה כן, קל וחומר לבית עבודה זרה עצמו, שאסור לנו כמעט לראותו וכל שכן להכנס בו. עכ"ל. וכ"כ הריטב"א בחידושיו לע"ז (יא ב), שאסור להכנס לבית ע"ז במקום שאין הגוים רגילים להכנס לשם אלא לצורך ע"ז בלבד. והוא בכלל אביזרא דע"ז וכו'. ע"ש. וכבר דנתי בענין זה לפני למעלה מארבעים שנה, וכמו שמבואר בספרי יביע אומר ח"ב (חיו"ד סי' יא). ע"ש. ושם הובאו דברי הרב שבילי דוד יו"ד (סי' קנד) שאיסור הליכה לבית תפלתם הוי איסורא דאורייתא, ואפי' במקום איבה אין להתיר. ע"ש. וכן מבואר בארעא דרבנן (סי' שנד), בשם תלמידי רבינו יונה בכת"י שאין להתיר איסור תורה בשביל איבה. ע"ש. ובחידושי הריטב"א (ע"ז כו א) בד"ה אולודי, כתב, דהא פשיטא דמשום איבה לא שרינן אפי' שבות של דבריהם ח"ו. ע"ש. וכן מוכח בחידושי הראב"ד (ע"ז כו א). וע"ע בתוס' והר"ן שם. וכן מבואר בדברי הרמב"ם (פ"ב מהל' שבת הלכה יב). ובש"ע א"ח (סי' של ס"ב). ע"ש. והן עתה ראיתי להגאון רבי משה שתרוג בשו"ת ישיב משה ח"א (סימן רלה) שכתב וז"ל: וששאלת בענין היריד שהוזמנו היהודים לבא אל הכניסיה שלהם שיש שם ע"ז, ואם לא ילכו לשם תהיה איבה ושנאה, ויש מי שהתיר להם להכנס לשם אפי' בגילוי הראש, להוראת שעה, ונכנסו לשם רוב הקהל. תשובה, ודאי שלא נכון הורה, שהרי נאמר אל תקרב אל פתח ביתה, וצריך להרחיק משם ד' אמות, וכמ"ש בש"ע יו"ד (סי' קנ). ועכ"פ לא נתיר אלא למעט המוכרחים להכנס ולנודעים להם, משום איבה, ויגלו ראשם קודם כניסתם לכניסיה שלא יראו כמשתחוים להם. ע"כ. ותימה שלא זכר שר מדברי הרמב"ם והריטב"א שהדבר אסור מן הדין, וא"כ א"א להתיר משום איבה. ובפרט לפמ"ש הריטב"א דהוי אביזרא דע"ז. ועוד שביום יריד שהכל נקבצים ובאים לשם, ההולך לשם נראה כאחד מהם, וכמ"ש הרא"ש (פ"ק דע"ז סי' ט) והטור (סי' קמט) בשם רבינו יונה. ע"ש. וע' בספר חסידים (סי' תלה) שכתב, עכו"ם אחד היה חייב כסף ליהודי, וכשהיה תובעו היה העכו"ם בורח לבית ע"ז, ופעם אחת הלך היהודי אחריו לבית תפלתם, ואח"כ נתחרט, ואמר לו זקן אחד, בכל שנה באותו היום תתענה. וכן עשה. ומעשה ביהודי אחד שנכנס לחצר בית ע"ז, וכשיצא שמע בת קול אומרת, ואותי השלכת אחרי גויך, ונתענה כל ימיו. ע"כ. ואין לומר שסמך על מ"ש מרן הש"ע (סי' קמח סעיף יב): "יש אומרים שכל הדברים האלה לא נאמרו אלא באותו זמן, אבל בזמן הזה אינם עובדי ע"ז, לפיכך מותר לשאת ולתת עמהם ביום חגם ולהלוותם וכל שאר דברים". והרמ"א שם הוסיף טעם להקל משום איבה. ע"ש. שהרי מרן הש"ע (סי' קכג ס"א) פסק, "שסתם יינם של עכו"ם אסור בהנאה, והוא הדין למגעם ביין שלנו". ולהלן (סי' קכד ס"ו) כתב, כל נכרי שאינו עובד ע"ז יינו אסור בשתיה ומותר בהנאה, וכן מגעם ביין שלנו שוה ליינם שאסור בשתיה. ע"ש. וכתב הט"ז שם, נכרי שאינו עובד ע"ז, פירוש, כגון הישמעאלים. (וע' במה שכתבנו בס"ד בכף החיים יו"ד סי' קיז ס"ק עט). הרי שמרן סובר שהגוים בזה"ז בכלל עובדי ע"ז הם, ולכן סתם יינם אסור בהנאה. וע"ע בספר בן איש חי ש"ב (ר"פ בלק) שפסק כדברי מר"ן. וכ"כ אחרונים רבים. אלמא שבית תפלתם בית ע"ז הוא גם בזה"ז. וכ"כ הגר"ח פלאג'י בשו"ת חיים ביד (סי' כו) על אודות איזה אנשים מישראל שהלכו לבית ע"ז ללוות את הקונסול, ונכנסו לבית תפלתם, והאריך להוכיח איסור זה מהש"ס והפוסקים, וסיים, ואל יקחך לבך לומר שבזמן הזה ליכא ע"ז, כמ"ש הפוסקים לכמה מילי, שזהו רק לגבי הגוים שאין לדונם ממש כעובדי ע"ז, אבל בית תפלתם המוכן לפורענות ומקטרים שם לע"ז חשיב בית ע"ז, ולא יצא מסרך טומאה וסטרא אחרא וכו'. ע"ש. הרי שאין חילוק בזה בין זמנם לזמנינו. וכ"כ בשו"ת פרי השדה ח"ב (סי' ד) אודות אנשים שנועדו יחדיו והלכו לבית תפלתם ביום הזכרון לאחד משרי המדינה, וכתב, שבודאי עשו איסור גמור מאביזרא דע"ז, ואפי' במקום שאין צלמים אסור, ובפרט כשמתאספים לכבוד אדם חשוב שלהם הו"ל כמו יום אידם. ע"ש. וכבר הבאתי דבריהם בשו"ת יביע אומר ח"ב סי' יא הנ"ל. וע"ע בשו"ת ערוגת הבושם (חיו"ד ס"ס קטו) שכ', אותו איש שהלך לבית תפלתם ביום אידם, ועמד עמהם בגילוי ראש, גדול עונו מנשוא, ואין לצרפו למנין עד שישוב בתשובה ויקבל עליו דברי חברות שלא ישוב עוד לכסלה, ואין לך דבר שעומד בפני התשובה. ע"ש. גם הרה"ג ר' עובדיה הדאיה בשו"ת ישכיל עבדי חלק ח' (חאו"ח סי' כ סעיף מו) כתב, אודות הקלפי של הבחירות שנמצא בבית תפלתם, אם מותר להכנס לשם, וכתב, שהדבר פשוט שאסור להכנס לכניסיה שלהם ששם תלוי שתי וערב, ומקור לסטרא אחרא, והנכנס לשם לא יבצר ממנו השראת טומאה של הסטרא אחרא, ויפגל גופו ונפשו. ובס' מגיד מישרים פ' בחקותי מבואר שיש בזה משום אל תפנו אל האלילים וכו'. עכת"ד. גם בשו"ת משנה הלכות חלק ו' (סי' קלט) נשאל בכיוצא בזה, בקלפי של הבחירות לעיריה או למדינה, שנתונה באולם המחובר לכניסיה של הנוצרים, ופסק לאסור להכנס לשם כדי להצביע, כי אף שאין באולם הזה ע"ז, מ"מ כיון שהוא מחובר לבית ע"ז אסור להכנס לשם כדין בית ע"ז עצמו, ועוד דהא קי"ל שצריך להתרחק ד' אמות מבית ע"ז, וכו'. ע"ש. וכ"ש בבית ע"ז עצמו שאסור להכנס לשם. וכן העלה הגר"מ פיינשטיין בשו"ת אגרות משה ח"ג מיו"ד (סי' קכט סעיף ו). ע"ש. וכעת ראיתי בשו"ת ציץ אליעזר חלק י"ד (סי' צא) שאסר ג"כ. ע"ש. אלא שלא זכר שר את יוסף שכבר קדמתיו בשו"ת יביע אומר ח"ב הנ"ל. וע' להגאון החסיד מהר"א מני בזכרונות אליהו א"ח (עמוד קכז) שכתב, ולפע"ד נראה שרוב מה שהתירו הפוסקים משום איבה, אין להתירם בזמן הזה, שדוקא בזמניהם שהיו הגוים עושים עלילות ברשע, יש לחוש שיעליל עליו עלילה, אבל בזמן הזה שאינו יכול לעשות שום היזק, בלא דין ומשפט, וליכא להאי חששא, תהוי ליה איבה ואיבה, והרי בענין דררא דממונא אין חוששים היהודים לאיבה, ולמה לנו לחוש להתיר באיסורים משום איבה. אטו לא תהיה כהנת כפונדקית. ע"ש.

ב) עוד רגע אדבר לענין כניסה למסגד של הערבים, שנראה שהדבר תלוי במחלוקת הראשונים, אם הישמעאלים עובדי ע"ז הם, או לא, כי בספר האשכול ח"ג (סי' נח עמוד קנ) כתב בשם הגאון, שסתם יינם של ישמעאלים, ומגען ביין שלנו אין בו חומר כל כך, ואין חוששים מכוחם לנסך, כיון שבדתם אסור היין, ומתעבים ומקללים את השותים אותו. ומר רב יהודאי לא אמר בזה לא איסור ולא היתר, מפני האמגושים שהיו באותו זמן, ויצאו לדת ישמעאל, ועדיין לא היו נקיים מן האמגושים שמנסכים היין, וגם בדור השני והשלישי היו רופפים, ונשאר בידם מדת ראשונה, והיה חשש בהם לניסוך. וכאשר נתישנו הדורות לא נשאר מהם כלום, והשותה יין בעיניהם כעושה תועבה. אבל אם נוצרים הם יש חשש הרבה שהם מנסכים וכו'. ע"כ. ושוב הביא תשובה אחרת לגאון וז"ל: כך ראינו ישמעאל האידנא עובד ע"ז הוא, אף שאינו מכיר שעובד ע"ז, דאמרינן (ע"ז יא ב) חמשה בתי ע"ז קבועים הם, ואחד מהם נשאר בערביא. ע"כ. גם המאירי (ע"ז נז עמוד רי"ד) כתב, וישמעאלים הללו יש מי שאומר עליהם שאינם עובדי ע"ז, ודנים אותם כגר תושב, ואין מגעם אוסר בהנאה, וכו', ומ"מ חכמי ספרד חולקים בה, שהרי בפרק ראשון (ע"ז יא ב) מונה בכלל בתי ע"ז גישרא שבערביא. ע"כ. וע' בחידושי הר"ן סנהדרין (סא ב) בד"ה יכול, שכ' וז"ל: ולמדנו מכאן שהקדשים של עכו"ם, וגם המשוגע (מוחמד) של הישמעאלים, אף על פי שאינם טועים אחריהם לעשותם אלהות, מ"מ הואיל ומשתחוים לפניהם השתחואה של אלהות, דין עבודה זרה יש להם לכל דבר איסור של ע"ז, שלא בהידור בלבד הם משתחוים לפניהם, שאין הידור למתים, אלא כענין עבודה של אלהות היא עבודתם. ע"כ. וע"ע בשו"ת הרדב"ז ח"ד (סי' צב) בשם הריטב"א. ע"ש. אבל הרמב"ם בתשובה (הוצאת מקיצי נרדמים סי' שסט) כתב, אלו הישמעאלים אינם עובדי ע"ז כלל, וכבר נכרתה אמונת הע"ז מפיהם ומלבם, והם מיחדים לאל יתברך יחוד כראוי, יחוד שאין בו דופי, ואם יאמר אדם שהבית שהם מקלסים בו בית ע"ז הוא, וצפונה בתוכו ע"ז שהיו עובדים אותה אבותיהם, מה בכך, אלו המשתחוים כנגדו היום אין לבם אלא לשמים, וכבר אמרו בסנהדרין (סא ב) שהמשתחוה לבית ע"ז וכסבור בית הכנסת הוא הרי לבו לשמים. ולכן אלו הישמעאלים היום כולם נכרתה ע"ז מפיהם, רק טעותם וטפשותם בשאר דברים, אבל ביחוד ה' אין להם טעות כלל. ואמת שהיה לישמעאלים מקודם שלשה מיני ע"ז, פעור ומרקוליס וכמוש, וכולם מפורשים וידועים מקודם שתעמוד דת הישמעאלים, אבל היום אומרים הישמעאלים כי זה שנשליך אבנים, בפני השטן אנו משליכים אותם כדי לערבבו וכו'. עכת"ד. וכן פסק הרמב"ם (פרק יא מה' מאכלות אסורות ה"ז): "כל גוי שאינו עובד ע"ז, כגון אלו הישמעאלים יינם אסור בשתיה ומותר בהנאה, "וכן הורו כל הגאונים", אבל אותם העובדים ע"ז סתם יינם אסור בהנאה". וז"ל הרשב"א בתורת הבית (דף קל ע"ב): גר תושב אינו אוסר יין במגעו, וכן יינו מותר בהנאה, ומכאן סמכו הגאונים להתיר מגען של ישמעאלים אלו בהנאה, שהרי אינם עובדים ע"ז וכו', ע"ש. גם בשו"ת הרשב"ץ ח"ב (סי' מח) כתב, שאין חולק בהיתר הנאה של מגע ישמעאל ביין שלנו, ואפי' נגע בכוונה, שכבר הסכימו הגאונים דלאו עובדי ע"ז הם, ואדרבה היין אסור להם ונמאס עליהם ואיך ינסכוהו. ומיהו סתם יינם אסור בהנאה משום גזרת בנותיהם, וכמ"ש הרמב"ן. ע"כ. (וע"ע בשו"ת הרשב"ץ ח"ג סי' קמח). גם הר"ן פרק ר' ישמעאל (נז א) ד"ה גופא, הביא דברי הרמב"ן שלפי מ"ש הגאונים שישמעאלים אלו אינם עובדי ע"ז מגען ביין שלנו מותר בהנאה אבל לא סתם יינם. ע"ש. ומרן בש"ע (סי' קכד ס"ו) כתב, כל נכרי שאינו עובד ע"ז יינו אסור בשתיה ומותר בהנאה, וכן מגעם ביין שלנו, וכ' הט"ז שם דהיינו הישמעאלים. נמצא שהגאונים הראשונים שאמרו שהישמעאלים עובדי ע"ז הם, כוונתם על הישמעאלים בדורות ראשונים שעדיין היו אדוקים בע"ז. וכמ"ש הרמב"ם בתשובה הנ"ל שאז היו להם שלשה מיני ע"ז, אבל בהמשך הדורות הגיעו למסקנא נכונה ביחוד ה', שאין עוד מלבדו. (ובספר טהרת המים (מע' י אות כז) הקשה על מ"ש הרמב"ם ומרן הב"י שסתם יינם של ישמעאלים מותר בהנאה, דלאו עובדי ע"ז הם, שהרי הם זורקין אבנים למרקוליס, כמ"ש הר"א בן עזרא וכו', אשתמטיתיה מ"ש הרמב"ם בתשובה הנ"ל, שעמד בזה, והשיב, שאף שכן היו עושים הישמעאלים מקודם, אבל היום הם אומרים נשליך אבנים בפני השטן, ואינם עובדים ע"ז. ע"ש).

ג) וראיתי למרן החיד"א בשיורי ברכה (סי' קכג סק"א) שכ', שאף שכתבו הגאונים שמגע ישמעאל ביין שלנו מותר בהנאה, אולם בעיר עוז לנו ציון קרית מועדינו וכולה ארעא דישראל המנהג לאסור מגע ישמעאל ביין שלנו אף בהנאה, זה כתבתי לפי זכרוני. ועתה ראיתי בתשובת גדול אחד מרבני ירושלים ת"ו שמשמע מדבריו שגם בעה"ק מתירים מגע ישמעאל בהנאה. ואני בתוך הגולה. עכ"ל. ונראה שנתכוון לדברי הגאון מהר"א ישראל בשו"ת קול אליהו ח"א (חיו"ד סי' כג) שכ', שכיון שיין של ישמעאלים מותר בהנאה, ואינו אסור אלא בשתיה, כנודע, וכו'. וכ"כ עוד בשו"ת עוגת אליהו (ר"ס כד) דאנן נקטינן כדעת מרן ז"ל וכו', הילכך בנ"ד אף על פי שנגעו ביין ברגליהם, כיון שהישמעאלים לאו עובדי ע"ז הם כנודע, אמרינן שאסור בשתיה ומותר בהנאה. ע"ש. וכ"כ הגאון מהר"י נבון בשו"ת נחפה בכסף ח"ב (ס"ס ד, דף מב ע"א). ע"ש. ומרן החיד"א עצמו הדר תבר לגזיזיה, כי בספרו מראית העין (בליקוטים סי' ח, דף עט ע"א) חזר והביא תשובת הרמב"ם הנ"ל, שאף שמקודם היו הישמעאלים עובדי ע"ז, אך עתה ענין ע"ז נכרת מפיהם ומלבם, והם ונשיהם וטפם מיחדים את ה' יחוד כראוי שאין בו דופי. ע"ש. ובאמת שכן פסק הרמב"ם להדיא גם בחבורו (פי"א מהמ"א ה"ז) הנ"ל, ושכן דעת כל הגאונים. וכ"כ בבן איש חי (ר"פ בלק), שסתם יינם של ישמעאלים ומגען ביין שלנו מותר בהנאה, כיון שאינם עובדי ע"ז, כמ"ש הרמב"ם בתשובה. ומ"ש החיד"א בברכי יוסף יו"ד (סי' ד) וכו', כבר חזר בו בספרו מראית העין (דף עט ע"א) והביא תשובת הרמב"ם הנ"ל. וכן נראה מדברי רבינו האר"י בשער טעמי המצות. ע"כ. וכן פסק בספרו רב פעלים ח"א (חיו"ד ס"ס כח), ושכן רגילים להורות. וכן היה המנהג במצרים, וכמ"ש בספר נהר מצרים (דף פב ע"ב). וע"ש. וכ"כ הגאון מהר"ש לניאדו בשו"ת בית דינו של שלמה (חיו"ד סי' יב). ע"ש. (ושם דף פ ע"ב, העיר לנכון על מ"ש הכנה"ג (סי' קכד הגב"י אות יט) בשם מהרלנ"ח, שהרמב"ן כתב שסתם יינם של ישמעאלים אסור בהנאה, וכ' שטעמו משום חשש מגע גוי עובד ע"ז. והשיג עליו דאשתמטיתיה מ"ש הר"ן (ע"ז נז א) בשם הרמב"ן דה"ט גזירה משום בנותיהם וכו'. והנה גם הערך השלחן (סי' קכד סק"ט) השיג כן על מהרלנ"ח, מדברי הר"ן הנ"ל. ושכ"כ הריטב"א בחי' שם, והרא"ה בבדק הבית (דף קלח ע"ב). ועוד. ע"ש). וכ"כ בשו"ת ויאמר יצחק (חיו"ד סי' נב) שסתם יינם של ישמעאלים מותר בהנאה, וכמ"ש מרן בש"ע (סי' קכד ס"ו), אבל בשל הנוצרים אנו אין לנו אלא דברי מרן שסתם יינם אסור בהנאה. ע"ש. וע"ע בשו"ת תפארת אדם (חיו"ד ס"ס לד). ובשו"ת באר המים (סי' לג). ובשו"ת משנת ר' אליעזר די טולידו ח"ב (חיו"ד סי' ט - י). ובשו"ת בני בנימין (סוף סי' ו). ובשו"ת ישכיל עבדי (חיו"ד סי' ד אות יד וכב). ע"ש. וכן המנהג פשוט להלכה ולמעשה.

ד) **ומעתה נראה שהמסגדים של הערבים אין להם דין בתי עבודה זרה, ומותר להכנס בתוכם**. ואפילו הר"ן שאמר שהואיל ומשתחוים לפניהם כעבודה של אלהות דין ע"ז יש להם, י"ל שאילו הוה שמיע ליה כל מ"ש הרמב"ם בתשובה לא היה אומר כן. שבודאי הרמב"ם היה בקי בהם ביותר. וכל רז לא אניס ליה. ואמנם ראיתי להרה"ג החסיד הפרד"ס בספר אות היא לעולם ח"ב (דף קעח ע"ג) שכ', שגם המסגד של הישמעאלים טמא טמא יקרא, כי הם משיחין בו לפי טומאתם באמונתם במוחמד יש"ו שמכחיש תורת משה רבינו, ושם (דף קעט ע"א) הביא מ"ש בשו"ת מעשה אברהם (סי' כה) שלמד ממ"ש הר"א מזרחי ח"א (סי' עט) בדין בהכ"נ שנעשית בו עבירה, שהעלה בכחא דהיתרא שמותר להתפלל בו, וא"כ הוא הדין שמותר להתפלל במסגד של הערבים, והשיג עליו דשאני התם שנעשית עבירה באקראי, אבל מסגד הקבוע לתפלתם, שם מצאה סטרא אחרא מקום לנוח, וקן לה, ושם הרגיעה לילית, וקבעה לה קביעות גדולה, ובכה"ג אף הרא"ם יודה לאסור. עש"ב. וכן ראיתי לידי"נ הגאון ר' יקותיאל הלברשטם, אדמו"ר מקלויזנבורג, בחוברת ישראל סבא (כרך ד' גליון מח) שהעלה לאסור להתפלל במסגד של הערבים. ונסתייע מדברי החיד"א בשיורי ברכה (סי' קכג) שלפי זכרונו המנהג בירושלים לאסור מגע ישראל ביין שלנו אף בהנאה. אלמא דחשיבי עובדי ע"ז וכו'. ע"ש. ואשתמיטתיה מ"ש החיד"א עצמו במראית העין (דע"ט ע"א) ע"פ תשו' הרמב"ם, שהישמעאלים אינם עובדי ע"ז. ובשיו"ב ג"כ סיים, שראה לגדול אחד מירושלים שמוכח מדבריו שגם בירושלים מתירים מגע ישמעאלי ביין שלנו בהנאה. והבאנו כבר שכן הוא בתשו' קול אליהו ועוד. ושכ"כ הגרי"ח בבן איש חי ורב פעלים. וא"כ גם במסגד של ערבים שאין שם ע"ז, ותפלתם להשי"ת ביחוד שאין בו דופי, אין שום איסור להתפלל שם, וכן ראיתי לכמה גאונים וצדיקים שהיו מתפללים בתוך המסגד של מערת המכפלה, ועד עכשיו יש שם בהכ"נ קבוע לתפלה, לאחינו תושבי חברון וקרית ארבע. ואמנם בשו"ת ציץ אליעזר חלק י"ד (ס"ס צא) כתב להשוות דין המסגד של ערבים לכניסיה של נוצרים, ע"פ דברי הר"ן סנהדרין (סא ב). ובמחכ"ת עמו הסליחה. שאנו תופסים עיקר כדברי הרמב"ם שהישמעאלים לאו עובדי ע"ז נינהו, וממילא אין למסגדיהם דין בית ע"ז. ושוב מצאתי להגאון רבי יצחק אלחנן בשו"ת עין יצחק (חאו"ח סי' יא), שנשאל אודות אנשי צבא יהודים שבקשו מאת השר לתת להם מקום כדי להתפלל, ונתן להם את המסגד של הישמעאלים, האם מותר להם להתפלל שם, והשיב, שהואיל ומבואר בטור (סי' קכד) בשם הגאונים והרמב"ם והרשב"א שהישמעאלים אינם עובדי ע"ז, וכ"כ הרמ"א (בסי' קמו ס"ה), יש להתיר בפשיטות להתפלל שם, ומ"ש התוס' מגילה (ו א) ד"ה טרטיאות, שקשה לומר שבאותם מקומות יכולים ללמוד שם, זהו רק בבתי ע"ז, אבל במסגדים של ישמעאלים שאין שם ע"ז כלל אף התוס' מודים שמותר להתפלל וללמוד שם. ע"ש. וכן עיקר. והנלע"ד כתבתי".

* + 1. אבני ישפה (ח"א סי' קנ"ג ענף א').
    2. עי' תשובות והנהגות (ח"ד סי' ל"ה, מערות המכפלה) – "בשו"ת דברי יציב (יו"ד סימן מ') לכ"ק האדמו"ר מקלויזנבורג זצ"ל כתב דמערת המכפלה שבחברון הואיל ומקומו היום הוא מסגד יש לחוש שדינו כבית ע"ז ואסור ליכנס שם. אמנם שמעתי שהיום חילקו המקום ליהודים ולהם וא"כ לפ"ז גם לדידיה שרי, אבל עיין בתוס' סוכה (לא: ד"ה באשרה) דאפילו ע"ז שנתבטל בזוי הוא להשתמש בו למצוה, ועיין תוס' מגילה (ו. ד"ה טראטריות) שבתי ע"ז ממש יהיו לשממה, ולא ילמדו בם תורה דמאיסי ע"ש, ולפ"ז אפשר שגם היום אינו ראוי להתפלל שם לפי דבריו, וביותר שבאמת האי מקום שנמצאים שם היום אינו על מקום קבורתם ממש רק סמוך למקום ונבנה לזכרם. אבל לענ"ד עיקר הנחתו שדינו כבית ע"ז תמוה, דידוע שהישמעאלים מאמינים בייחוד השם, רק שהיה להם נביא שקר. ואמנם יהודי שמשתמד לדת הישמעאלים ודאי דינו כע"ז ויהרג ואל יעבור, מאחר שאינם מאמינים בתורת משה, וכדכתב הריטב"א, והאריך בזה בשו"ת הרדב"ז ח"ד תשובה צ"ב, מ"מ כלפי העכו"ם שאינם מצווין על כך לכאורה לא נקרא בית ע"ז כיון שלמעשה אינם עובדים ע"ז. והאחרונים דנו בגדר דין ישמעאלים, אבל כפי הידוע לנו היום המצב כמ"ש:

ומה"ט כתב הרמב"ם הל' מאכ"א פי"א ה"ז דגר תושב שקיבל עליו ז' מצוות יינו מותר בהנאה וכן כל גוי שאינו עובד ע"ז כגון הישמעאלים יינן מותר בהנאה, וכ"כ הרמב"ם בתשובותיו, ואף למש"כ הרשב"א בחי' בע"ז (ס"ד ב') דכיון דלא קבלו עליהם אין עליהם דין גר תושב ודינם ככל הגויים (ועי' בתוה"ב ב"ה ש"א). מ"מ מודה דאינם עוע"ז. אלא דס"ל דכדי להתיר יינם, בעי ליכנס לגדר גר תושב, ואין ג"ת אלא ע"י קבלה. ואולם דעת כ"ק האדמו"ר זצוק"ל נראה דעכ"פ לא גרע מבית אפיקורסות דגם בזה אסור ליכנס, אך אי משום הא, יש לדון ולומר... **ולפי זה המוסלמים אינם עובדי ע"ז ובית תיפלותם אינו לע"ז, וממילא מותר ליכנס לתוכם כשיש צורך**. אכן בהא צדקו דברי האדמו"ר זצוק"ל שראוי להתרחק מהם ומבית תיפלותם, כי כל הגויים ערלי לב ומתעסקים בהבלי שוא ובכחש תורתינו הקדושה, ויש בזה חילול השם להחשיבם לבקר שמה, אמנם בעניננו שניכר שגזלוהו בעוה"ר להשתמש בו כמסגד, ובעת תפלתינו אינו משמש כמסגד, והכניסה לשם ניכרת שהיא בשביל קברי אבות אולי קיל שאין למיחש לאיסור. **מיהו** במאירי בע"ז נז: הביא מגמרא בע"ז יא: 'נשרא שבערביא' דמשמע דהיינו שהישמעאלים עובדי ע"ז, וכ"כ באשכול ובשיבולי הלקט ח"ב הל' י"ז בשם ר' נחשון גאון ע"ש, ותמוה שמחמד חי אחרי חתימת התלמוד, והדברים תמוהין גם מסברא שלא שמענו שאמונה שלהם לב"נ אסור כע"ז, ולא דמי לנצרות שהם כע"ז ממש שמגשימים אלקינו ית"ש עם אמונת השילוש, וצ"ב. שוב הראוני בחי' הר"ן לסנהדרין ס"א דהואיל ומשתחוים לפני הדמויות המקודשות אצלם הוי השתחוייה של ע"ז, ולדעת הרמב"ם צ"ל דהוי השתחוייה של כבוד ולא של עבודת אלילות, אבל צריך בירור אם באמת בזמנינו בני ישמעאל משתחוים לנביא שלהם וצ"ב".

* 1. מראי מקומות – שערים מצויינים בהלכה (סי' קס"ז ס"ק ט'), בין ישראל לנכרי (יו"ד סי' כ"ז אות ט"ו).
     1. הגר"א נבנצל שליט"א (***ביצחק יקרא סוף ח"ו, צבור אות ל"ב) – "אסור להתפלל במסגד משום מראית עין, במערת המכפלה אין מראית עין ומותר"***.

1. תכנס לבנין של קאנסערוואטיוון.
   1. מראי מקומות – אג"מ (או"ח ח"ד סי' צ"א אות ו', וח"ג סי' כ"ה), עי' ועליהו לא יבול (ח"ב עמ' ס"ז).
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י' הע' ד') – "אסור לבקר בבית הכנסת קונסרבטיבי, אע"פ שחייב הרבה הכרת הטוב לאדם שמזמינו לבית הכנסת".
2. חדר המיוחד לתפילה עבור בני כל הדתות - nondenominational prayer room.
   1. **האם מותר להתפלל בחדר המיוחד לתפילה עבור בני כל הדתות**.
      1. וישמע משה (פר' פנחס תשע"ח עמ' א', עי' פר' מטות תשע"ח עמ' ד') – "שאלה: בהרבה שדות תעופה בעולם מקצים חדר מיוחד לתפילה, אבל שלא כמו בארץ ישראל שבה החדר מוגדר כבית כנסת ומיועד לתפילת יהודים בלבד, במקומות אחרים בעולם החדר מוגדר כמקום תפילה עבור בני כל הדתות, ואף נוצרים ומוסלמים וכדו' עורכים שם את תיפלתם. האם מותר להתפלל בחדר הזה או שעדיף להתפלל במקום פתוח בשדה התעופה שיש בו רעש ובלבול מעוברים ושבים ובלבד שלא להיכנס לשם. תשובה: הגאון הגדול רבי חיים קניבסקי שליט"א אמר שיתפלל במקום שבו יש לו יותר ישוב הדעת, ואם תפילתו מיושבת יותר בחדר זה יתפלל שם ולא איכפת לן כלל במה שבזמנים אחרים מתפללים שם נוצרים וכדו'. ומ"מ טוב שלא יהיו נוצרים וכדו' בשעת התפילה באותו חדר. וכן הסכימו הפוסקים הגאונים רבי יצחק זילברשטיין, רבי מרדכי גרוס, רבי שמואל אליעזר שטרן שליט"א. וביאר הגר"מ גרוס הטעם דמכיון שהמקום הוא קרקע עולם אינו נאסר ע"י השימוש של עובדי ע"ז ומותר ליהודים להשתמש בו כרצונם. והגרש"א שטרן הוסיף שהרי הנהלת שדה התעופה היא זו שהקצתה את השטח לתפילה ואין לנוצרים בעלות עליו יותר מבני שאר כל הדתות ולכן אינם אוסרים אותו בשימוש על האחרים. והגאון רבי שמאי גרוס שליט"א אמר שטעם זה אמת, אבל דוקא באופן שהנהלת שדה התעופה מעצמה הקצתה שטח זה לתפילה, אבל אם הקצאת השטח היתה בתרומתו של אדם נוצרי או ארגון נוצרי כל שהוא, אע"פ שהם מאפשרים לבני כל הדתות להתפלל שם, יש לצדד לאסור את התפילה שם. ועוד הוסיף הגר"ש גרוס דהני מילי שאין כל איקונין בחדר זה, אבל אם יש איזה צורה שלהם וכל שכן שתי וערב אסור חלילה להתפלל שם כלל ועיקר. וכן הסכימו בב"ד שבט הלוי להתיר את התפילה שם, וכ"ש שעדיף להתפלל שם במנין מאשר להתפלל בחוץ ביחידות. והגר"מ גרוס אמר שיש להסתפק מה הדין אם המנין אינם רוצים להיכנס לחדר להתפלל, והיחיד מעדיף להתפלל בחדר בישוב הדעת מאשר להתפלל בחוץ במנין, היאך ראוי לנהוג למעשה - להתפלל בחוץ במנין או בפנים ביחידות. ואילו הגאון רבי יעקב מאיר שטרן שליט"א כתב לנו בזה"ל: דהאיל והמקום מיועד בעיקר לגויים נוצרים ועובדי ע"ז שעורכים שם את תפילתם, אין מן הראוי להתפלל שם ועדיף לקבוע את המנין בפינה אחרת של שדה התעופה. והגר"ש גרוס הכריע למעשה שאין להקל בזה אלא בשעת הדחק, וכמו שהאריך בזה בשו"ת שבט הקהתי ח"ו סימן פג".
      2. מראי מקומות – רץ כצבי (אקטואליה בהלכה ח"א סי' י"ד).