12. סיכום דיני טעיות בברכה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

#### ליל שב"ק י"ג שבט תשפ"ג – שיעור בית המדרש נוה יעקב

**הדברים לעורר לב המעין אמנם למעשה יש לבדוק כל דבר**

# דיני טעיות בברכות והמסתעף

### האם ראוי שלא לסמוך על ברכה בדיעבד

א] יש הרבה טעויות בברכות שנחלקו הפוסקים האם יצא בדיעבד ובזה מבואר במ"ב ר"ו סק"י ובעוד הרבה דוכתי שאפילו שספק דרבנן להקל אבל אם יכול לצאת הספק על ידי אחר או על ידי שיברך על דבר אחר או שימלך מלאכול ויאכל אחרי זה זה עדיף והסברא דכל שיכול בקל שלא להשתמש בדין ספק דרבנן לקולא עדיף ומסתבר שכל שיכול אפילו לברך שהכל על דבר אחר ולפטור בדיעבד ראוי לעשות כך [ואולי כיון שזה מחלוקת אין דין לעשות כך אמנם כאן שלא יכול אחרת יתכן שלכו"ע יוצא] ויש מקומות שהמ"ב [עיין קע"ד ס"ז] כתב שיכול להכניס עצמו לחיוב ברכה כגון שיסיח דעת או שיעשה שינוי מקום אפילו שזה גורם ברכה שאינה צריכה אבל האיסור שיאכל ללא ברכה הוא יותר חמור אמנם זה רק כשאין לו עיצה אחרת ויש מקומות שיש מחלוקת וכתב המ"ב שאם אין לו צורך מיוחד שלא יאכל עיין סימן ר"ג ובבה"ל קע"ט ס"א

אמנם במקום שלא בירך את ברכתו הראויה אבל בדיעבד הוא ודאי יצא בזה משמעות המ"ב שלא הזכיר בשום מקום שזה לא לכתחילה שימשיך לאכול אמנם האגרות משה כתב שראוי שלא ימשיך לאכול כיון שהברכה על הדבר הוא רק ברכה של בדיעבד ובפשוטו הסברא שיסוד הנידון מה מוטל עליו מראש לברך וזה הוא כבר עשה שלא כדין אבל עכשיו שאוכל ויש על זה ודאי ברכה אין בזה שום תוספת איסור ועל דרך הפלפול יש לומר שאת האיסור לאכול לא ברכה ודאי שאין לו ומצד החיוב ברכה כאן שכבר לא יכול לברך ולפטור הנ"ל דבפשוטו הרי גם אם יברך על דבר אחר לא יחול ברכה על זה כיון שלא חיב ברכה א"כ הוא נפטר מהברכה וכדין המרדכי ובאבן העוזר סימן ר"ח כתב לבאר שם בדעת התוס' שאם בירך שהכל על יין ויכול לתקן תוך כדי דיבור לא חייב לתקן כיון שהוא ודאי יצא בדיעבד

עוד מבואר במ"ב ר"ו סק"ג ובר"ב סקפ"ד שכל הדין הוא שיצא בדיעבד אבל אם הוא לא יודע לא יאכל עד שילמד ומשמע שגם אם עכשיו לא יכול לברר אבל כל שזה סתם חוסר ידיעה לא יכל לברך בדיעבד שהכל ולהיפטר אמנם במי שאם לא יכול לברך יכול לאכול ללא ברכה כמבואר במ"ב סוף סימן ס"ב לגבי חולה או אנוס בזה ודאי שבלא יודע יברך שהכל ויצא בזה ויתכן שכאן לא צריך דרגא כמו שם

### דיני טעיות בברכה ראשונה

ב] א. מבואר בסימן ר"ו שעל הכל אם אמר שהכל נהיה בדברו יצא ומבואר בפוסקים שהגדר שבשבח של שהכל כלול כל שאר השבחים דהינו שזה פחות בדיעבד מברכה שלא מתאימה וכדלקמן

ב. בירך בורא פרי האדמה על פרי העץ יצא ומבואר בשו"ע ר"ו שאם יש לו פרי שזה ספק בורא פרי האדמה או פרי העץ יברך בורא פרי האדמה

ג. בירך בורא פרי העץ על דבר שברכתו בורא פרי האדמה לא יצא אמנם יש דברים שזה ספק העץ ומספק מברכים האדמה ובזה אם יברך העץ בדיעבד יצא וכגון סוכר הנעשה מקני סוכר ויש שכתבו שעל בננה כיון שיש דיעות שזה העץ מספק לא יחזור ויברך האדמה אמנם בפשוטו לא יכול להמשיך שעל הצד שהוא יצא זה ודאי ערלה ובפשוטו זה בגדר מוכרע שזה האדמה שהרי גם לגבי דאוריתא אנו מקילים בזה [וכן לגבי אננס מא"י מי שאוכל מצד שמוכרע שזה לא נחשב עץ א"כ ודאי גם בדיעבד לא יוצא בהעץ]

ד. ועיין מ"ב ר"ו סק"ג שה"ה דברים שטובים חיים יותר ממבושלים או הפוך שברכתם שהכל או דבר שלא נגמר פריו או דבר שזה לא עיקר הפרי שמברך האדמה אבל כיון שזה פרי העץ בדיעבד הוא יצא אמנם עיין שעה"צ ר"ו א' שזה מחלוקת הפוסקים ורק מצד ספק דרבנן לקולא הוא יצא

ה. והנה יש לדון לדיעות שיצא האם מתי שמברך על דבר אחר העץ בזה יכול לפוטרם לכתחילה וכמו לגבי אכל פירות ומעין ג' בברכה אחרונה שאפילו שזה לא סיבה לברכה משובחת אבל כל שבין כה מברך זה נפטר ונפק"מ גם לברכה אחרונה וכן ראיתי בשם הגריש"א אמנם בפשוטו בדברים אלו שירדו מדרגתם מה שלא מברכים הברכה הראויה זה כעין שקר שלא מתאים לזה השבח הרגיל ויתכן שבזה ודאי שראוי לברך את ברכתם הראויה וכמו שכתב הטור בשם אביו שלכן במברך הגפן על יין לא פוטר ענבים ונפק"מ גם לפרי מרוסק וכדלקמן לדעות שבדיעבד יצא בברכת הפרי

ו. אמנם במי פירות שזה זיעה בעלמא בזה מבואר במ"ב ר"ח סקס"ג שאפילו בדיעבד לא יצא שאין לזה שם פרי אלא שלגבי מי בישול פירות זה מחלוקת ראשונים וסחיטת פירות כגון תפוז או אשכולית שרובם עומדים לסחיטה החזו"א נקט שמעיקר הדין זה העץ לכן בדיעבד יצא [ולענין קפה ותה עיין באר היטב סימן ר"ב שהביא בזה מחלוקת דהרי עיקרו לטעם שלו ובפרט קפה דיש לו שם אוכל והנה בעיקר מטרתו לשתות בזה יש יותר מקום שברכתו שהכל אבל במקום שכל סיבת שתיתו להתעורר בזה יש צד גדול מאוד שברכתו העץ עיין מ"ב ר"ד סקכ"ב]

ז. בירך ברא מיני מזונות על שאר מאכלים הבה"ל ר"ח ס"ז ובשער הציון ל"א הביא את החיי אדם שפסק שחוץ ממים ומלח יצא אמנם יש לדעת שברוב הראשונים בפסחים כתבו שפירות זה לא בכלל מזון וכן פשיטא ליה לרעק"א ברכות ל"ו וכן הוא ברשב"ץ ברכות מ: ורק ביין או תמרים שזה זן בזה יוצא ולכן לכתחילה ראוי מאוד לפטור עצמו בדבר אחר

ח. המ"ב סימן ר"ח סק"ע הביא מחלוקת האם בבירך על יין בורא פרי העץ האם יצא וכתב שספק ברכות להקל והנה בטעם שלא יצא במהר"ש הלוי מבואר מצד שברכת פרי העץ אין משמעותו אלא על מה שיש לו שם פרי אמנם הדבר קשה שהרי מבואר בגמ' דשמן מברכים העץ וכן יין בלא נתן לתוכו מים לר"א מברך העץ חזינן שכיון שזה לא זיעה זה בכלל פרי העץ ורק שרבנן תיקנו לא ברכה יותר פרטנית ובעוללות אפרים סימן ב' ביאר שרק שהכל תיקנו שזה יכלול כל הדברים אבל לא בשאר דברים ולכאורא הביאור שכיון שחז"ל תיקנו שבח מיוחד א"כ חיסר שבח זה וחייב לברך מצד שבח זה ורק בשהכל חז"ל החשיבו שאמר כל השבח בכללות ולכאורא לפ"ז אם בירך העץ על יין ודאי שזה לא ברכה לבטלה רק שחייב עדין ברכה ונפק"מ שאם כיון לפטור בזה דבר אחר שזה העץ אפילו שסח בינתים הוא ודאי נפטר [והנה בספק מה לברך כה"ג כל צד יש בו קולא וחומרא ואין בזה דין ספק להקל אבל כל שיש דרגא של חיוב שזה ודאי חייב ואולי חייב דרגא יותר א"ש שיש בזה דין ספק לקולא]

ט. בירך על פת בורא מיני מזונות המאירי ל"ה. הביא בזה מחלוקת וכן בגר"ז סימן קס"ח ובברכי יוסף קס"ז אמנם הבה"ל קס"ז ס"י הכריע שיוצא וכן אנו נוהגים בכל מיני עוגות שזה נחשב ספק המוציא או מזונות לברך מזונות אמנם לכאורא לדעות שאם בירך על יין העץ לא יצא מצד שחיסר שבח גם כאן לא יוצא אלא שכבר כתבנו לעיל שזה ודאי לא ברכה לבטלה ולכן בספק מזונות אפילו שאם יברך שהכל הוא ודאי יצא אבל כיון שיש צד שאין מחלוקת וכל העוגות זה מזונות לכן זה סברא שעדיף לברך מזונות ועדין צ"ע

י. בירך על פת או על עוגה בורא פרי האדמה בהלכות הריטב"א פ"ב הט"ז ובראה מ: כתב שלא יוצא אמנם ברשב"ץ מ: מבואר שיוצא וכן נקט הנשמת אדם והסיבה שלא יוצא יש לדון משלש טעמים א. שכיון שחיסר השבח הנוסף זה מעכב וכמו בבירך על יין בורא פרי העץ וכאן זה גרע שזה שבח חשוב ומצד זה לכאורא לא חשיב ברכה לבטלה אמנם כאן יש עוד סברא המבוארת בהלכות הריטב"א שכל שזה השתנה לדבר אחר אין לזה שם פרי ועיקר הסברא מבאר בתר"י לגבי פת קיטנית ג. עוד יש סברא המבואר בהלכות הריטב"א פ"ג הי"ב שכיון שחז"ל תיקנו מזון או לחם מן הארץ א"כ כאן הברכה היא על שבח זה וכשאומר פרי האדמה לא הזכיר שבח זה כלל ולטעמים אלו זה ברכה לבטלה ובפשוטו ספק ברכות להקל אבל ספק מזונות או האדמה יש לברך שהכל כיון שיש צד שלא יוצא כלל ולכאורא לסברת הריטב"א הנ"ל גם בירך מזונות על לחם לא יצא שהרי חז"ל תיקנו ברכה על שבח הלחם ואולי בלחם מונח גם השבח שזה מזין וצ"ע בזה

י"א. אם בירך על אורז בורא פרי האדמה נחלקו בזה האחרונים בסימן ר"ח והנה כאן אין את הטעם שאין לזה שם פרי שכל שזה אורז שלם ודאי לא פקע ממנו שם פרי רק שיתכן שכיון שחיסר את השבח המיוחד שלו ועוד שאת השבח שחז"ל תיקנו לא בירך לכן צריך לחזור ולברך וספק ברכות להקל ולכן בפריכיות שזה ספק מזונות או האדמה יברך שהכל א .מצד שכל דבר יש דיעות שאם יברך לא יוצא ב. עיין יד הקטנה פ"ג סקס"ה וכן בחיי אדם נ"א סק"ב דגם אם נימא שבדיעבד יוצא אבל לברך שהכל זה תמיד נחשב פחות בדיעבד מאשר דבר שזה לא ברכתו שזה כעין שקר ולכן בספק אם דרכו להאכל חי או מבושל יברך שהכל אפילו שאם יברך אדמה הוא יצא ידי חובה וכנ"ל [והנה עיקר הדבר מבואר בבה"ל שם שכתב על אורז שיש שכתבו אדמה ויש מזונות ויש שכתבו שמספק יברך שהכל אמנם בפשוטו יש כאן בדיעבד גדול כיון שודאי עושה שלא כדין]

י"ב. אם בירך המוציא על פת הבאה בכיסנין הא"ר והמאמר מרדכי כתבו שלא יצא אמנם בהלכות הריטב"א פ"ב הי"ח מבואר שיצא וכן הכריע הבה"ל קס"ח ס"ח בד"ה טעונים והנה כאן בפשוטו מה שהזכיר שבח יותר גדול זה לא חסרון רק יתכן שכיון שבתקנת חז"ל לא החשיבו הדבר כלחם ממילא יש כאן ברכה לא נכונה ובפשוטו לשיטות שבפרות חיים שאכל מבושלין לא יצא בהעץ ה"ה כאן וצ"ע אמנם בבירך על תבשיל של מזונות כגון אטריות המוציא ודאי לא יצא כיון שאין לזה שם לחם וגם אם זה חייב בחלה כי זה היה עיסה אבל לחם זה ודאי לא נחשב ובבה"ל קס"ח הביא מההלכה ברורה שאם מכוין בברכת המוציא של תחילת הסעודה זה נפטר דהינו שבזה מגדיר שזה נאכל כחלק מהסעודה וצ"ע הסברא בזה

י"ג. מבואר בשו"ע שיש שלש שיטות מה נחשב פת הבאה בכיסנין ולכן מספק אנו מברכים על הכל מזונות וברכה מעין ג' ובטעם הדבר או מצד ספק ברכות להקל או מצד שזה לא מחלוקת כן דעת המאמר מרדכי והדרך החיים וכן מובא כך בשם החזו"א והנה המג"א קס"ח כתב שמברכים על זה באמצע האוכל דהינו שנקט שכיון שהדרך לברך על זה מזונות אין דעת האדם לפוטרו בברכת המוציא אמנם הבה"ל שם ס"ח הביא מהאחרונים שלא לברך תוך האוכל אמנם בפשוטו זה בדיעבד גדול כי הרי יש כאן ס"ס לברך ועוד שהרי תמיד אנו נוהגים לברך על זה מזונות וא"כ יש כאן סתירה בהנהגה ועוד דיש הרבה עוגות שזה לא ספק ולכן מן הראוי או לכוין מפורש בהמוציא שפוטר אבל עדיף אם יש לו דבר שהוא ודאי מזונות או שלכל הפחות יברך שהכל על דבר אחר ויכוין לפטור את זה

י"ד. מבואר בשו"ע ר"ח סט"ו שאם בירך על ענבים בורא פרי הגפן יצא ולכאורא לפ"ז ה"ה אם בירך המוציא על עוגה וכנ"ל [אמנם יתכן שביחס לגדרי ברכות אין לזה שם לחם]

ט"ו. אם פרי נתמעך נחלקו הראשונים האם ברכתו שהכל או העץ והרמ"א ר"ב ס"ז כתב שאפילו שמעיקר הדין ברכתו העץ אמנם יברך שהכל ולצד זה נחלקו האחרונים האם גם בדיעבד לא יצא אמנם כיון שיש צד שלא נשתנה ברכתו ודאי שבדיעבד יצא והנה אם בדיעבד יצא צ"ב למה שלכתחילה לא יברך העץ שהרי זה עיקר הדין ומוכח מכאן שלברך שבח יותר ממה שתיקנו שזה כעין שקר זה יותר בדיעבד מלברך שהכל שבזה כלל השבח בברכתו רק שלא פירט

### בדין בירך על דבר לכתחילה וכיון לפטור דבר שזה בדיעבד

ג] בכל מה דמבואר דבדיעבד יוצא בברכה על משהו אחר נחלקו הראשונים האם זה גם אם בירך על דבר אחר והתכוין לפטור את הדבר שאין זה ברכתו וכגון שבירך בורא פרי האדמה על עגבניה וכיון לפטור תפוח וכתב המ"ב סימן ר"ו סק"י שמספק אין לברך אמנם מן הראוי שימלך ויאכל את זה אחרי זה [וע"ש שער הציון ח' שזה גם בברכת שהכל] ועיין מ"ב קע"ו סק"ב שהביא מהריטב"א לגבי אם בירך מזונות על עוגה וכיון לפטור גם פת שצריך לחזור ולברך ועיין חזו"א ל"ד סק"ו שתמה שכיון שלגבי העץ והאדמה המ"ב הכריע שיצא למה שכאן זה יהיה אחרת [ויתכן שיש לחלק אמנם מהיכי תיתי חילוקים אלו] ולפ"ז כל שמברך ברכה שפוטרת הודאי והספק עדיף שיברך על הספק כיון שכך הוא ודאי יוצא ועוד שדעת הצל"ח שכל שברכתו עדיפה אפילו שמברך שהכל יש בזה דין קדימה

והנה יש לדון האם גם לגבי ברכה אחרונה בדברים שנפטרים בדיעבד כגון יין שנפטר בעל המחיה במברך על מזונות ומכוין לפטור יין האם זה שנוי באותו מחלוקת והנה בטעם הנ"ל בשער הציון קע"ו סק"ב משמע שזה סברא שברכה בדיעבד כל מה שמועילה בגדרי ברכות כדי שלא יהיה לבטלה ולכן כל שבירך על משהו שזה לכתחילה בזה לא מועיל מה שכיון בדיעבד אמנם בחזו"א ל"ד סק"ז מבואר שזה סברא שדין גרירה בברכה זה רק מה שלכתחילה ולפ"ז בברכה אחרונה שזה לא מדין גרירה אלא הברכה חלה על כל מה שמברך בזה לכו"ע יוצא

[והנה כתבנו לעיל שעדיף לברך על הדבר הספק ויש לעיין האם כשיאכל ללא לדבר הדבר הודאי האם לדעת המ,ב זה יגרום שהברכה לא חלה על הדבר הספק שכבר אכל ודבר זה לא מסתבר וצ"ל שכל שבשעת האכילה המצב של הברכה שעדין אל חל על כלום בזה וטדאי זה חל על הדבר המסופק]

### בדין דבר שזה ספק האם מועיל לכוין לא לפטור

ד] נחלקו התבואות שור והפר"ח במי שאוכל שני פירות ומכוין לפטור רק אחד ויברך על השני דהפר"ח נקט שזה מועיל והתבואות שור נקט שזה לא מועיל ויש לדון לדעת התבואות שור האם זה גם בשני מיני פירות והדבר נפק"מ בדבר שהוא ספק העץ או האדמה ובירך על פרי אחר העץ וכיון שלא להוציא הספק כדי שיברך עליו האדמה האם זה מועיל וגם אם נימא שזה מועיל יש לדון האם בסתמא כיון שרגיל לברך עליו האדמה ממילא זה נחשב שהיה כאן כונה שלא לפוטרו [ונפק"מ כגון בדבר שזה ספק מזונות או האדמה כגון פרכיות אורז שמספק מברך שהכל שאם בירך על דבר אחר מזונות ועל דבר אחד האדמה בכל אופן יצטרך לברך שהכל על הפרכיות אמנם ודאי באופן זה מוטל עליו מראש לכוין לפטור ויתכן שכלפי כזה מקרה אין את הסתמא] ועיין מאמר מרדכי סימן ר"ג ובא"ר ר"ב שכתבו לגבי סוכר שאם בירך על דבר אחר האדמה לא יכול לברך שהכל ולכן יקדים לברך קודם על הסוכר שהכל דהינו שאפילו שזה ספק גורם ברכה שאינה צריכה אבל זה עדיף מספק שלא מברך ובדבריהם מפורש שלא מועיל לכוין שלא לצאת אמנם המש"ז רי"א סק"ב ובראש יוסף ל"ו לגבי סוכר כתב שצריך לכוין מפורש שלא להוציאו אבל בסתמא זה נפטר

והנה המ"ב סימן קס"ח כתב לגבי פת הבאה בכיסנים שזה ספק מה נקרא פת הבאה בכיסנים ולכן כתב שלא יברך באמצע האוכל וכן כתב ר"ב סקנ"ד לגבי מי שלקות שזה מחלוקת שאם כבר בירך פרי העץ אין לו לברך על המים ומשמע שדעתו כתבואת שור הנ"ל אמנם צ"ב שהרבה פעמים בספיקות המ"ב אומר לברך על סוכר ולא כתב שאם כבר בירך אדמה שלא יברך וכן בכל ספיקות מה לברך שהכריע מספק לברך שהכל לא כתב שאם כבר בירך העץ הוא יצא ושמעתי לבאר דיש לחלק בין אם זה אותו מין או שזה מין אחר דעוגה ולחם עד כמה ששניהם לחם זה אותו מין משא"כ כל פרי זה יצירה אחרת ולכן נקט שבדבר שזה אותו דבר בזה לא מועיל לא לכוין משא"כ בדבר שזה מין אחר ולפ"ז בבירך העץ על פולי שוקלד בזה אין לברך שהכל על שוקלד וכן בבירך אדמה על בוטנים אין לברך שהכל על במבה ובריך האדמה על תירס אין לברך אדמה על קורנפלקס או בירך על תפוז אין לברך על מיץ תפוזים שלדעת החזו"א ברכתו העץ אבל בבירך על דבר אחר יכול לברך שהכל על הדברים המסופקים

ודעת הגריש"א שכיון שיש אחרונים שאין לברך לכן תמיד כדאי לברך קודם על הדבר המסופק אפילו דיש כאן שינוי בדין קדימה דתמיד מחמת ספק זה נחשב סיבה לבטל דין קדימה כמבואר במ"ב סימן קס"ח וכמובן שאם יש לו דבר שזה ודאי שהכל שיכול לברך עליו זה עדיף [וגם באמצע הסעודה דבש בפשוטו זה ודאי שהכל ובפשוטו גם מלח]

### בדין בירך ברכה בטעות את מה זה פוטר

ה] והנה זה ודאי שמי שבירך ברכה כדינו זה לא פוטר שאר דברים שנפטרים בדיעבד רק אם זה היה דעתו לפטור וכגון בבירך האדמה על עגבניה ודאי לא פטר תפוח אמנם יש לדון בטעה ובירך האדמה על דבר שברכתו העץ האם פטר את כל הפירות שדעתו היה לאכול ולכאורא יש הבדל אם הוא טעה וחשב שברכתו האדמה א"כ ודאי לא היה דעתו על שאר פרי העץ אבל אם ידע שברכתו העץ וטעה ובירך האדמה בזה יש מקום לומר שפטר את כל המינים שברכתם העץ שהרי בא עכשיו לומר ברכה שתועיל לכל הפירות וצ"ע

עוד יש לדון האם בכיון לפטור את כל העץ [וכן אם ננקוט בנ"ל שזה נחשב שבא לפטור את כל העץ] האם זה גם שנוי במחלוקת הנ"ל בבירך האדמה על האדמה וכיון לפטור העץ או שכאן כיון שזה כבר חל על העץ אחרים ממילא זה חל על כולם שהכל כדבר אחד ומסתבר שברצה לברך העץ ובטעות אמר האדמה שלא פטר את שאר פרי האדמה שהרי לא היה דעתו לזה אלא לברך העץ אמנם לתבואות שור שלא מועיל לא לכוין לכאורא יצא וצ"ע בזה

### בדין טעיות בברכה אחרונה

א. בירך בורא נפשות על דבר שברכתו מעין ג' או ברכת המזון לא יצא כמבואר במ"ב ר"ב סקנ"ה וכן הסכמת האחרונים ואפילו בלא יודע לברך מעין ג' אין לו לברך כלל

ב. בירך מעין ג' במקום ברכת המזון בפשוטו לא יצא מצד שמנין הברכות מעכב וכן מצד שלא הזכיר ברית ותורה וכן מבואר באחרונים סימן קס"ח שתמהו בספק פת הבאה בכיסנין איך מברכים מעין ג' אמנם בפשוטו את הברכה של הזן הוא יצא רק דיש לדון בעקר רגליו האם חוזר לראש

ג. בירך ברכת המזון במקום ברכה אחרת עיין סוף סימן ר"ח והמתבאר שם שעל פת הבאה בכיסנין או כל דבר שהוא עשוי מחמשת מיני דגן ועל יין ותמרים יצא [ולגבי מיץ ענבים מסברא אין זה דבר שזיין וצ"ע] אמנם על שאר דברים לא יצא וכן הוא במ"ב קצ"ז סקט"ז ומבואר בשו"ע שגם אם אמר רק ברכת הזן הוא יצא

ד. אם מברך מעין ג' על פירות כולל בזה גם פירות שהם לא ז' המינים ונחלקו האחרונים האם בבירך בדיעבד על פירות מעין ג' האם יצא והמ"ב הכריע תחילת ר"ז שיצא

ה. עיין שערי תשובה ר"ח סק"ט שהביא דנחלקו האחרונים האם באורז בדיעבד יצא בעל המחיה [ומסברא כיון שזה מזין ורק שזה לא ז' המינים א"כ זה ממש כמו פירות אמנם מהא דאף אחד מהראשונים לא הזכיר את זה משמע שלא יצא] ובפשוטו עד כמה שנפטר א"כ במברך כבר על המחיה פוטר אורז כמו שמעין ג' פוטר שאר פירות ובכף החיים ר"ח סקמ"א הביא מהבן איש חי שזה נפטר לכתחילה ויש שכתבו שיברך קודם בורא נפשות דהינו שכאן ודאי הגדר שחייב ברכת בורא נפשות רק שאם בירך ברכה אחרונה נפטר וכיון שיש כאן ספק עדיף שיקדים וצ"ע בזה

ו. אם טעה ובירך על העץ על יין בדיעבד יצא וכן בבירך על ענבים על הגפן ואם בירך על מיני דגן על הפירות לא יצא ואם בירך על המחיה על שאר ז' המינים על יין ותמרים יצא ועל שאר המינים לא יצא

ז. אם התחיל הברכה כדין וסיים שלא כדין כגון שבירך על ענבים על הפרות וסיים על המחיה בפשוטו לא יצא אמנם הם התחיל שלא כדין וסיים כדין בזה הוא תלוי במחלוקת בסימן נ"ט בפתח ביוצר אור וסיים במעריב ערבים ולכאורא מספק אין לברך בפרט כאן שגם בתחילה הזכיר ועל תנובת השדה

ח. בפשוטו אם בירך על המחיה על לחם לא יצא אמנם את הברכה הראשונה הוא יצא ויש לדון בהסיח דעתו ונזכר שאכל לחם האם יש כאן עקירת רגלים וצריך להתחיל מהתחלה או שאין מושג עקירת רגלים בברכת המזון