יט - שבת ק_א א_ - ק_א ב_
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / מ_מ הוצאה מהדו_ק

ק"א א' - ריבר"י אומר נעץ קנה ובראשו טרסקל וזרק ונח על גביו חייב, אלמא אמרינן גו"א מחיצתא, - עי' תוס' שהק' דלפ"מ דס"ד דמודו רבנן לריבר"י, מ"ט בגזוזטרא בעינן מחיצה י', וכתבו דהא דלריבר"י הוי רה"י הוא רק על גביו אבל למטה ל"ה רה"י דלהכי לא אהני גו"א, ועי' תוס' הרא"ש דהא דל"מ גו"א בזה הוא משום דליכא עשרה, ולכאו' היינו, דכל הא דחשיב דאיכא מחיצות לטרסקל, אף דליכא מחיצות י', הוא רק לגבי המקום שע"ג הטרסקל, שהוא מובדל בגובה י' מרה"ר, אך לגבי המקום שמתחת הטרסקל, ליכא ע"ז תורת מחיצות כלל.

עו"כ התוס', דאף דהוי רה"י דאורייתא גם בדליכא מחיצה י', מ"מ לא התירו חכמים לטלטל אלא בדאיכא מחיצה י', - ועי' חזו"א סימן ס"ח סקי"ב שהק' דאם מדאורייתא הוי רה"י למטה אף בדליכא מחיצה י', א"כ בעשה מחיצה תלוי' כ"ש באויר הוי תחתיו רה"י מה"ת, ובסוכה דט"ז לא שרי מ"ד דמחיצה תלוי' מתרת, אלא בדאיכא מחיצה י', וי"ל, דמחיצה כ"ש באויר ודאי אין עלי' תורת מחיצה כלל, ול"ש בזה גוד אחית, ורק בטרסקל דהמקום שע"ג הטרסקל מובדל בגובה י' מרה"ר, הוא דיש ע"ז תורת מחיצה, וע"כ י"ל דמהני זה אף לגבי המקום שתחתיו.

עי' בקו"א להגר"ז סימן שנ"ה סק"ב דהא דלא הק' התוס' אלא לפ"מ דס"ד, ומבו' דלפי המסקנא ניחא, ועי' מהרש"א שהאריך בזה, וצ"ב, היינו משום דלפ"מ דמסקינן דלא התירו אלא במים משום דקל הוא שהקילו במים, לא התירו אלא בעשיית מחיצה, וזה לפי דרכו, דהא דבעינן לקל שהקילו במים, הוא משום דמן הדין אף בקיעת דגים שמה בקיעה, ונת' להלן, - ועי' חזו"א סימן ס"ח סקי"א שכתב דהוא משום דלפ"מ דמסקינן דהיכא דגדיים בוקעין ל"ה רה"י אף ע"ג הדף, הרי דאף היכא דאין גדיים בוקעין, ל"ה רה"י אלא על גביו, ועיי"ש מש"כ לפרש הטעם בזה, וזה לפי דרכו בדינא דמחיצה תלוי', ונת' להלן.

ועי' תוס' לעיל צ"ט ב' ד"ה זרק, שכתבו דעמוד ברה"ר גבוה י' ורחב ד' ואין בעיקרו ד', ל"ה רה"י אלא על גביו אבל תחתיו לא, והובא במג"א סימן שמ"ה סוסק"א, ועיי"ש בביאור הגר"א דט"ס הוא, דבכה"ג דליכא בקיעת גדיים אף תחתיו הוי רה"י, ולכאו' כונתו, דד' התוס' לעיל הוו כתי' קמא דהכא, אך לתי' בתרא דהכא דבטרסקל לריבר"י אף תחתיו הוי רה"י, הרי דה"נ בעמוד דאין בעיקרו ד' דמודו רבנן דהוי רה"י, אף תחתיו הוי רה"י, - ועי' חזו"א סימן ס"ח סקי"ב דמש"כ התוס' שם בפשיטות דתחתיו ל"ה רה"י, הוא משום דלפי המסקנא ודאי דל"מ דינא דגוד אחית לענין תחתיו, וכנ"ל, ועי' בשו"ע הגר"ז סימן שמ"ה ס"ג שכתב דהא דתחתיו ל"ה רה"י, הוא משום דאין שם ריוח דע"ד שיהא ראוי להשתמש שם שהרי תחתית העמוד מפסיק שם, (אך אי"ז מתישב בד' התוס' לעיל שם שלמדו מזה לדין זרק דף ונח ע"ג יתידות.

בעירובין ל"ג ב' אמרינן דבכלכלה וכו' מודה ריבר"י דלא אמרינן גו"א, דלא אמר ריבר"י אלא היכא דהדרן מחיצתא, ובפירש"י כתב דהיינו דהיכא דאף אחר דאמרינן גו"א אכתי אית לן למימר חוקקין להשלים וכו' תרתי לא אמרינן, - אך בתור"פ שם כתב דהיינו דבטרסקל מחיצותיו סובבות את הקנה שהקנה תחוב באמצעיתו, וע"כ אמרינן גו"א, ומשא"כ בכלכלה התלוי באילן שהיא כולה לצד א', וע"כ לא אמרינן גו"א, וכעי"ז כתבו התוס' הרא"ש והריטב"א שם, - ועי' תוס' שם פ"ו ב', דכל הא דבעינן הדרן מחיצתא, הוא רק בדינא דגו"א לריבר"י, אך בדינא דגו"א לדידן היכא דליכא בקיעת גדיים ל"ב הדרן מחיצתא, וכ"ה מבו' גם בדבריהם שם ל"ג א' ד"ה דהדר זקיף וד"ה וכלכלה משלימתו לד', עיי"ש, (וצ"ע ד' האג"מ או"ח א' סימן קל"ט סוף ענף א', שנקט בפשיטות דלא כן).

עמוד ברה"ר גבוה י' ורחב ד' ואין בעיקרו ד' ויש בקצר שלו ג' וכו', - בפירש"י כתב דהיינו דאותו המקום הקצר הוא גבוה ג' דליכא למימר לבוד, ואפ"ה הוי רה"י דאמרינן גוד אחית, אך התוס' כתבו דהיינו דיש בעובי הקצר ג', וע"כ הוא דאמרינן גו"א, אך אם הקצר דק הרבה כמו קנה, הוי כמו טרסקל ומבטלי בקיעת גדיים גוד אחית, - ועי' ריטב"א בדעת רש"י, דכל דיש בקצר שלו כ"ש יותר מטפח, ולא נשאר בו ריוח ג"ט, לא חשיב בקיעת גדיים, ומשא"כ בטרסקל דריבר"י דהקנה אינו רחב טפח, ואיכא בקיעת גדיים.

ועי' ריטב"א בשם התוס', דאיירי כשהקצר שלו אינו גבוה ג', וע"כ ליכא בזה בקיעת גדיים, והא דבעינן שיהא בקצר שלו ג', הוא משום דבעינן שיהא בעיקרו של עמוד יסוד דחשיב, ורק בכה"ג אמרינן גו"א, וכ"כ בשיטה להר"נ, ועיי"ש שהק' ע"ז, דאם אין הקצר שלו גבוה ג', מה בעינן לדינא דגו"א, ותיפו"ל מדין לבוד, וכתב דהוא משום דמדין לבוד חשבינן כאילו הקרקע עולה עד המקום ד', וחשיב דאין גובהו של העמוד אלא ז' ומשהו ואינו רה"י, וע"כ בעינן לדין גו"א, וצ"ל דאף דבמחיצה דעלמא מהני דין לבוד דעי"ז הו"ל מחיצה גבוהה י', מ"מ בגידוד ל"מ, וצ"ע.

אין מחיצה תלוי' מתרת אלא במים, - עי' ריטב"א דהיינו לענין שבת, אך לענין סוכה אשכחן דהיא מותרת דאמרינן בה גו"א מחיצתא, וכ"כ בשיטה להר"נ בשם הרא"ה, ולכאו' הוא כדעת הר"ח בסוכה ט"ז ב' דקי"ל כר' יוסי דמחיצה תלוי' מתרת בסוכה, - אך הרא"ה והריטב"א בסוכה שם כתבו דלא קי"ל כר' יוסי, וכן דעת ש"ר שם, וצ"ע.

ועי' ריטב"א עירובין פ"ו ב', דמש"א התם די"ל דאף דמחיצה תלוי' ל"מ בשבת דאיסור סקילה, מ"מ מהניא בסוכה דאיסור עשה, היינו דהא דמחיצה תלוי' ל"ה מחיצה אינו אלא מדרבנן, ולא החמירו אלא בשבת דאיסור סקילה, ועי' גאו"י שם שהאריך בזה, והביא מד' הרשב"א בעבוה"ק דמחיצה תלוי' ל"מ מדאורייתא, (ולכאו' כ"נ גם בד' הריטב"א שם דמשמע דרק לפום ה"ט הוא דאמרינן דמחיצה תלוי' הויא מחיצה מדאורייתא, עיי"ש, אך הגאו"י שם נקט לא כן, וצ"ע), ועי' בתשו' בנין שלמה סימן ט"ו, ועיי"ש שחידש דהא דמחיצה תלוי' ל"מ, הוא רק לגבי המקום שלמטה, אך שפיר היא מועלת להמקום שבין הדפנות, וצ"ע.

קל הוא שהקילו חכמים במים, - עי' רש"י סוכה ט"ז א', דכיון דהא דמהני מחיצה תלוי' במים הוא משום קל שהקילו במים, ע"כ ל"מ אלא במחיצה שנעשית בשביל המים, וכ"ה מבו' בפירש"י בעירובין פ"ו ב', דזהו דמייתינן התם מדר' יהודה דמחיצה תלוי' מתרת אף ביבשה, דאם ל"ה מתרת אלא במים, ל"ה שרי במחיצות שלא נעשו לשם המים, וכ"כ התוס' שם ד"ה עד כאן.

ואמאי הא איכא בקיעת דגים אלא ש"מ בקיעת דגים ל"ש בקיעה, - עי' ריטב"א שהק' דאם בקיעת דגים ל"ש בקיעה, מהו שהקילו במים, וכתב דהא דבקיעת דגים ל"ש בקיעה אי"ז מן הדין, דאדרבה בקיעת דגים שכיחא טפי מבקיעת גדיים, אלא הקילו במים שלא לחוש לבקיעת דגים שאינה נראית, וכ"כ בשו"ע הגר"ז סימן שנ"ה ס"י ובקו"א שם סק"ב.

אך עי' בעבוה"ק ש"ג פ"א דביצאתא דמישן הוי רה"י דאורייתא משום דבקיעת דגים ל"ש בקיעה, ומבו' דהא דבקיעת דגים ל"ה בקיעה הוא מדאורייתא, וכ"נ גם בדבריו שם פרק ו' בדין גזוזטרא,.[[1]](#footnote-2) - ועי' קר"א עירובין פ"ו ב', דהא דבעינן לקולא שהקילו במים, הוא משום דהי' לנו להחמיר גם בבקיעת דגים, אף דמן הדין לא שמה בקיעה, אלא שהקילו במים משום דא"א לעשות מחיצה של ברזל, וע"כ לא התירו אלא במחיצה שנעשית לשם מים, אך בל' הרשב"א בפרק ו' מ' דהא דבעינן להקולא במים, אי"ז להא דבקיעת דגים ל"ש בקיעה, עיי"ש, - ועי' תוס' שבת סימן שנ"ה סק"א וסק"ב דמשמע דהוא משום דמדרבנן ל"מ גו"א להתיר לטלטל, וע"ד שכתבו התוס' בד"ה וזרק בתי' בתרא, ורק במים הקילו דיועיל גו"א אף להתיר לטלטל.

אך עי' חזו"א סימן ס"ח סק"י שכתב, דמחיצה תלוי' אינה מחיצה אף היכא דליכא בקיעת גדיים, וע"כ אף במים דבקיעת דגים ל"ש בקיעה, בעינן להא דהקילו חכמים במים, ולא הקילו אלא היכא שנעשית המחיצה לשם כך, וכ"כ גם בסימן ע"ז סק"ב ובסימן ק"ח סק"ח, וכ"כ בחי' הגר"מ הלוי בהל' שבת, ועי' בס' שלום יהודה סימן ל' שהאריך הרבה בזה,[[2]](#footnote-3) - ועיי"ש בחזו"א בסימן ס"ח ובסימן ק"ח, דכל הא דל"מ מחיצה תלוי' אף בדליכא בקיעת גדיים, הוא רק לענין תחתיו, אך לענין על גביו שפיר מהני, וע"כ בעמוד שאין בעיקרו ד' דליכא בקיעת גדיים, הוי על גביו רה"י, ועיי"ש מש"כ לפרש הטעם בזה, וצ"ב.

עיי"ש בחזו"א בסימן ע"ז שכתב, דאין לומר דזה עצמו טעם הא דהקילו במים ולא ביבשה, משום דביבשה איכא בקיעת גדיים ובמים ליכא אלא בקיעת דגים, וכאשר כן נראה בד' הריטב"א בסוגיין ובסוכה ט"ז א', דבעירובין י"ב א' מוכח דבמים הקילו ולא ביבשה אף באופן שוה, עיי"ש, וכתב לפ"ז דהא דמיבע"ל במחיצה תלוי' בחורבה, הוא בגונא דליכא בקיעת גדיים, וכגון דאיכא גידוד ג', ואפ"ה ל"מ משום דמחיצה תלוי' ל"ה מחיצה.

אך בד' הרא"ש בעירובין פ"ח סימן ז' מבו' דהא דל"מ מחיצה תלוי' בחורבה, הוא רק משום דאיכא בקיעת גדיים, ובזה הוא דשאני ממחיצה תלוי' במים דליכא אלא בקיעת דגים, וכ"ה מבו' בתשו' הרא"ש כלל כ"א סימן ד', ובמרדכי במכילתין סימן שע"ו, ובס' ההשלמה והמאורות בסוגיין, ובכל בו סימן ל"א, עיי"ש.

עי' חזו"א סימן ס"ח סק"י, דכל הא דמחיצה תלוי' אינה מחיצה, אף בדליכא בקיעת גדיים, הוא רק בדליכא עומ"ר בתוך י', אך כל דאיכא עומ"ר בתוך י', לא חשיב כמחיצה תלוי', וכל הא דל"מ הוא משום בקיעת גדיים, - ובזה ניחא מש"א לקמן צ"ז א', דהא דמשלשל דפנות מלמעלה למטה וגבוהין מן הארץ ג"ט פסולה, הוא משום בקיעת גדיים, דהתם דאיכא דופן י' הגבוהה ג"ט מן הקרקע, נמצא דאיכא עומ"ר בתוך י', וע"כ ל"ה מחיצה תלוי', וכל הא דל"מ הוא משום בקיעת גדיים, וכ"כ בס' שלום יהודה סו"ס ל'.

עי' בשו"ע הגר"ז סימן שנ"ה ס"ז, דלפ"מ דמסקינן דהא דמהני מחיצה תלוי' במים הוא קל שהקילו במים, ול"מ אלא במחיצות שנעשו להתיר הטלטול במים, הרי דבביציתא דמישן לא אמרינן גוד אחית, וזהו טעמא דהני קמאי שפסקו כרב הונא, - אך עי' בס' יחוסי תנו"א ע' רב טבלא הובא בקובץ שיטות קמאי שכתב דאף בביצאתא דמישן הקילו חכמים, שלא הטריחו למפרשי ימים ונהרות וכו', עיי"ש, ועיי"ש שכתב דזהו טעמא דרב הונא דלא שרי בביצאתא דמישן ע"י גו"א, דס"ל דבזה לא הקילו חכמים, וכ"ה בס' ההשלמה והמאורות בסוגיין, דהא דבביצאתא דמישן אמרינן גו"א, הוא משום שהקילו חכמים במים, וכ"ה בכל בו סימן ל"א, ולד' החזו"א דכל הא דלענין על גביו ל"ב להקל שהקילו במים, הרי דמה"ט בביצאתא דמישן אמרינן גו"א אף שלא נעשו המחיצות לשם המים.

עי' תוס' עירובין פ"ו ב' שהק' דמ"ט שרי לטלטל בגזוזטרא אף שאין לה מחיצות, ועי' תוס' שם פ"ט ב' דמבו' דאי נימא דאין כרמלית למעלה מי' הוא אף היכא דליכא י' מקרקע הכרמלית, ניחא, וכתבו בתי' קמא דהוא משום דבקיעת דגים ל"ש בקיעה ואמרינן גו"א, אך בתי' בתרא כתבו דסתמא פתוח לרה"י והוי חורי רה"י.

ועי' חזו"א סו"ס ק"ג דכל ד' התוס' בתי' בתרא הם לדעת רב הונא בסוגיין דפליג, אך לדינא קושטא דמילתא דהוי רה"י אף כשאינו פתוח לבית, דבקיעת דגים ל"ש בקיעה, - אך בטוש"ע סימן שנ"ה ס"א כתבו דדינא דגזוזטרא שהיא למעלה מן המים דאין ממלאין ממנו, הוא כשחלון פתוח לה מן הבית, ועי' מג"א שם סק"א דאם אין חלון פתוח לה מן הבית הויא כרמלית, - ועי' תוס' שבת שם שפירש, דאף דבקיעת דגים ל"ש בקיעה, מ"מ ל"מ זה להתיר לטלטל, וכמש"כ התוס' בסוגיין בתי' בתרא בטעם הא דלא שרי למלאות בגזוזטרא אלא כשעשו מחיצה י', וכ"כ בביאוה"ל שם, ובזה ניחא מש"כ הביאוה"ל בסימן שמ"ה סט"ז דגג הבולט כ"ש הוי כרמלית, ממשה"ק החזו"א סימן ק"ד סוסק"ו דכיון דאין תחתיו בקיעת גדיים הוי רה"י, - ועי' בקו"א להגר"ז שם סק"ב שפירש דהוא משום דהא דבקיעת דגים ל"ש בקיעה, הוא קולא שהקילו במים, ולא הקילו אלא במחיצות שנעשו לשם המים.[[3]](#footnote-4)

עי' מאירי בשם גדולי הדורות, דלא אמרינן גוד אחית אלא בדאיכא מחיצה י', והא דבטרסקל אמרינן גו"א, איירי כשהוא גבוה י', וגם הא דבעמוד וכו' אמרינן גו"א, איירי כשיש גובה י' במקום הרחב ד', ועיי"ש שכתב די"ל, דבטרסקל ובעמוד אמרינן גו"א אף כשאין בהן גובה י', כיון שהן נוגעין בארץ, הטרסקל ע"י הקנה, והעמוד ע"י הקצר שלו, - ומבו' דעמוד גבוה י' ורחב ד' העומד באויר, ל"ה רה"י אלא מדינא דגו"א, ולרבנן דריבר"י ל"ה רה"י, וצ"ע מהא דהעגלות הוי על גביהן רה"י, אף שהגדיים בוקעין תחתיהן, ועי' תוס' לעיל צ"ט א' ובעירובין ל"ג א' ותוס' הרא"ש לעיל מ"ט ב' דהוא משום שיש מהעגלות והקרשים עצמן גובה י', ובכה"ג לא איכפת לן בבקיעת גדיים תחתיהן.

1. **ועי' פסקי רי"ד עירובין ד' ב', שכתב במש"א התם דמחיצין הלכה למשה מסיני לגוד אסיק וגוד אחית, והק' דבשום מחיצה דאוריתא לא אמרי' גוד אחית, אם אינו גבוה ג"ט היינו לבוד, ואם גבוה ג"ט הו"ל מחיצה שהגדיים בוקעין בה ואינה מחיצה, ולא התירו מחיצה תלוי' אלא במים, ואין לומר דלהכי אתי הלכתא, דאיסור מים אינו אלא מדרבנן, ומדאורייתא בלא שום מחיצה מותר, ועיי"ש שתירץ דמצינו לדין גוד אחית בעמוד גבוה י' ורחב ד' ואין בעיקרו ד' וכו', - וצ"ע דאף דאיסור מים אינו אלא מדרבנן, מ"מ מהני בזה דינא דגו"א מדאורייתא דהו"ל רה"י, והזורק מתוכו לרה"ר חייב, - ושמא מכוון דבריו הוא דכיון דאיסור מים אינו אלא מדרבנן, ע"כ מסתברא מילתא דכל מה שמצינו שהתירו במים, אי"ז אלא קולא דרבנן, ומדאורייתא לא אמרינן בזה גו"א, וכד' הריטב"א, וצ"ע.** [↑](#footnote-ref-2)
2. **ועיי"ש שכתב לישב בזה, מה שדנו בסוגיין אם לרבנן אמרינן גוד אחית, ולא מייתינן ממתניתין דסוכה דמחיצה תלוי' ל"מ בסוכה, ולמתניתין דעירובין דל"מ מחיצה תלוי' להתיר למלאות אלא בשנעשית לשם מים, - ובזה ניחא גם מש"א בסוכה ובעירובין דר' יהודה בשיטת ר' יוסי אמרה, ולא מייתינן לדריבר"י, - אך צ"ע דא"כ מ"ט אמרו דר' יהודה בשיטת ר' יוסי אמרה, הרי לא מצינו בד' ר' יהודה דמהני מחיצה תלוי' אף בגונא דאיכא בקיעת גדיים, ואכמ"ל, ולפ"ד הבעה"מ בעירובין שם דבההיא דר' יהודה איכא בקיעת גדיים, ניחא.** [↑](#footnote-ref-3)
3. **ובדעת התוס' בתי' קמא צ"ל, דכל הא דלא התירו אלא במחיצות שנעשו לשם המים, הוא רק להתיר לטלטל למטה, אך לטלטל ע"ג הגזוזטרא שרי אף בלא"ה, - וזה מתפרש היטב לפ"ד החזו"א דכל הא דבעינן להקולא שהקילו במים, הוא רק לטלטל למטה, אך לטלטל למעלה שרי מן הדין**. [↑](#footnote-ref-4)