מ_מ - חמור זה וחמור סתם
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / פועלים - הרב יהודה אלבוים

**בס''ד**

**בענין שכירות חמור זה וחמור סתם**

**בדברי רש''י במתני'**

א. כתב רש''י 'מתה או נשברה חייב המשכיר למכור העור והנבילה לכלבים, ולהוסיף מעות ולהעמיד לו חמור, או ישכור לו אחר בדמי נבילה, שהרי חמור זה שיעבד לו, או יחזור לו שכרו' ונח' בדברי רש''י האם כוונתו דחייב להוסיף מעות מכיסו, או דאינו חייב אלא שאם לא יוציא מעות מכיסו מכלינן קרנא.

ב. הרא''ש סי' י' והרמב''ן דף ע''ט א' והר''ן דף ע''ח ב' נקטו בדעת רש''י כאן ובדף ע''ט א' ד''ה לא מכלינן דכשהבעלים כאן, אף בחמור זה חייב להוסיף מעות ולקנות חמור אחר, ונראה שהבינו בדברי רש''י דאף כשאין בדמיה לשכור, אכתי מחוייב להוסיף מעות ולקנות חמור אחר, והקשו הראשונים הרי לא שיעבד לו אלא חמור זה, ולא התחייב להוציא מעות, ולכן העמידו הרא''ש והר''ן - וכ''כ הרמב''ן דאפשר להעמיד כן - דבמתני' איירי בחמור סתם, והרמב''ן כתב שאפשר להעמיד את המשנה בחמור זה ואיירי שיש בדמיה ליקח חמור אחר, והרשב''א דף ע''ח א' הקשה על פי' זה דהיאך שנה סתם בלא שום תנאי חייב להעמיד לו חמור, דמשמע דבכ''ג חייב להעמיד לו חמור, אף כשאין בדמיה ליקח או לשכור.

ג. כתב המהר''ם שי''ף דרש''י הוכרח להעמיד את המשנה בחמור זה, דאל''כ היאך אומר לו הרי שלך לפניך בנעשית אנגריא.

ד. רעק''א דף ע''ט א' והדרישה סי' ש''י והמהר''ם שי''ף והמהדורא בתרא כתבו ליישב את דברי רש''י דאין כוונתו דחייב להוסיף מעות, אלא כוונת רש''י במתני' ובדף ע''ט א' הוא דאף לרב דלא מכלינן קרנא, כל זה רק משום דשמא חפץ המשכיר להוסיף מעות ולקנות אחר ולא יכלה קרנו, אך כשהוא לפנינו ואינו רוצה להוסיף מעות ולקנות אחר אף לרב מכלינן קרנא,

ה. היש''ש ב''ק פ''ה סי' ל''ג נקט כדברי הראשונים, וכתב דנח' רש''י ושאר ראשונים בשכר חמור זה ומת האם חייב להעמיד לו חמור אחר, ומשמע בדבריו דלא רק להוסיף מעות חייב אלא אף כשהנבילה אינה שוה כלום חייב להעמיד חמור אחר, וצ''ב היאך יפרש את דברי הגמ' בדף ע''ט א' שבחמור סתם חייב להעמיד לו חמור אחר, ובחמור זה א''צ להעמיד חמור אחר, וצ''ל דכוונת הגמ' הוא דכיון שאין הבעלים כאן ואין יכולים להוסיף מעות, בחמור זה לא מכלינן קרנא לרב, ובחמור סתם שכל נכסיו משועבדים להעמיד חמור אחר ממילא מכלינן קרנא דלא גרע הנבילה משאר נכסיו - ואף לדעת הרמב''ן דלא חל השעבוד, בחמור זה יכול לחול זכות ע''י משיכת החמור - ולמד''א דמכלינן קרנא ההבדל בין חמור זה לחמור סתם הוא אם רק הנבילה משועבדת, או שכל נכסיו משועבדים, ואכתי צ'ע אם כשהמשכיר כאן הרי הוא צריך להוציא מעות מכיסו, א''כ בע''כ שיש עליו שעה''ג, וא''כ מדוע אין כל נכסיו משועבדים ככל חוב, עוד צ''ע מדברי הגמ' בדף ק''ג א' דבשכר בית זה ונפל אינו חייב להעמיד לו בית אחר, ובשלמא לדברי הראשונים דא''צ להוציא מעות מכיסו יש לחלק בין בית לחמור כמוש''כ הראשונים, אך לדברי רש''י דחייב להוציא מעות מכיסו צ''ב מאי שנא בית מחמור.

ו. התשובות מימוניות משפטים סי' כ''ז וההגה''א בסוגיין כתבו דרש''י בדף ק''ג א' ס''ל דהשוכר בית זה, ונפל הבית, חייב השוכר לשלם לו את כל שכרו אף על הזמן שלא דר, וצ''ע מדברי הגמ' בדף ע''ט א' דבחמור זה ואין בדמיה לקנות או לשכור משלם רק על מה שהלך, ושמעתי מהרב מרדכי יפה שליט''א ליישב על פי דברי האחרונים הנ''ל, דאין מבואר בגמ' דבאין בדמיה לשכור חייב רק חצי הדרך, ורק מבואר דכשאין בדמיה ליקח לרב דלא מכלינן קרנא חייב רק שכר חצי הדרך, ובכה''ג כשהבעלים כאן יש לו זכות שיעמידו לו הבעלים חמור אחר, ורק כשאין הבעלים כאן אינו יכול לשכור משום שיש זכות לבעלים להוסיף וליקח אחרת, ונמצא שיש לו זכות לקבל חמור, רק אין לו זכות לבחור באיזה דרך יתן לו הבעלים חמור אחר, ולכן כשאינו כאן אינו יכול לשכור אחר, וכיון שהבעלים מחוייבים להעמיד לו אחר, אלא שאינם כאן, אין מגיע להם כל שכרם, ורק בבית שאינו מחוייב להעמיד לו בית אחר אף כשהוא בפנינו חייב את כל שכרו.

ז. יש לעיין לדברי האחרונים בדעת רש''י כשאין הבעלים כאן, האם רשאי השוכר להוסיף משלו ולקחת חמור אחר, ויהיה המשכיר שותף בחמור, או''ד דכיון שלא יקבל בכה''ג המשכיר את כל שכרו, מכיון שחלק מהחמור אינו שלו, יש לו זכות שימכרו את הנבילה וישכרו חמור אחר, ויקבל את כל שכרו, ולכן אינו רשאי להוסיף משלו ולקחת אחר.

ח. אי נימא דרש''י ס''ל דמתני' איירי בחמור זה, וחייב להעמיד לו חמור הכוונה מדמי הנבילה, וכן מבואר ברמב''ן דיש להעמיד כך את דברי המשנה, וצ''ע - תוס' הרא''ש ותוס' ר''פ - מדברי הגמ' דבאנגריא שאינה חוזרת חייב להעמיד לו חמור, והרי כאן אין נבילה, ולדברי היש''ש בדעת רש''י דבחמור זה שמתה חייב להעמיד לו חמור אחר ניחא.

בביאור דברי רש''י 'או יחזור לו שכרו'

א. נח' בביאור דברי רש''י, הטור והב''י נקטו בדעת רש''י דביד המשכיר להחזיר שכרו, ובכה''ג אין זכות לשוכר בנבילה לקנות או לשכור חמור אחר, ורק כשאין מחזיר לו את שכרו יש לו זכות בנבילה, והב''ח נקט בדברי רש''י שיש זכות לשוכר בנבילה וכדלהלן.

ב. כתב הטור סי' ש''י שכתב 'ומדברי רש"י יראה שיוכל המשכיר לומר אחזיר לך שכרך ולא נהירא דכל זמן שיש בדמיה לשכור כאילו היא עדיין קיימת ואין אחד מהם יכול לחזור בו'.

ג. כתב הב''י בסי' ש''י 'ונראה שטעמו משום דנהי דחמור זה שיעבד לו ואינו יכול לומר לו בחצי הדרך אחזיר לך מעותיך ואקח חמורי היינו דוקא בעוד החמור חי אבל כשמת אזדא ליה לענין זה שאם רצה להחזיר לו שכרו אינו יכול לכופו למכור הנבלה וליקח או לשכור בדמיה זה נראה לומר לדעת רש"י', וכעין זה מבואר בדברי הגר''א שם סק''ט, דהיינו דאע''פ שיש לו זכות בחמור, כשמת פקע זכותו, אך אכתי יש זכות לשוכר לומר למשכיר שיחזיר לו את כל מעותיו אם לא ישכור בדמי הנבילה חמור אחר, אע''פ שאם אין בדמי הנבילה לשכור חייב לשלם לו את הדרך שהלך כמבואר בגמ' - ולפי''ז גם החילוק שכתב רש''י בין אם מתה בבית הבעלים וכו' הוא רק סברא לענין להחזיר מעותיו -.

ד. עי' ברמב''ן דף ע''ט א' שכתב שיש להעמיד את המשנה בחמור סתם, אע''פ שאם מת החמור אין חייב המשכיר להביא לו חמור אחר, יש לפרש במתני' דחייב להעמיד לו חמור שאם לא ימעיד לו חמור מחזיר לו את שכרו, והביא שגם רש''י פירש כן במתני' דחייב להעמיד לו חמור אם אינו רוצה להפסיד את שכרו - והרמב''ן חלק על רש''י וס''ל דבחמור זה הנבילה משועבדת לשוכר, אך הביא את רש''י לגבי הפי' במשנה דחייב לעמיד לו חמור אין הכוונה אלא דאם לא יעמיד לו חמור יחזיר לו את שכרו -.

ה. התשובות מימוניות משפטים סי' כ''ז וההגה''א בסוגיין כתבו דרש''י בדף ק''ג א' ס''ל דהשוכר בית זה, ונפל הבית, חייב השוכר לשלם לו את כל שכרו אף על הזמן שלא דר - ובדברי המ''מ פ''ה ה''ו לא נראה שפי' כן ברש''י - וברש''י כאן מבואר דבחמור זה אם לא יעמיד לו חמור מדמי הנבילה מחזיר לו את כל שכרו - כמבואר בדברי הרמב''ן שכוונת רש''י שיחזיר אף את דמי הדרך שכבר הלך', וכן מבואר בדברי הגר''א סי' ש''י סק''ט, אך בדברי המל''מ מבואר דכוונת רש''י שיחזיר לו שכר הדרך שלא הלך - והחילוק הוא בין היכא דיש על המשכיר ליקח או לשכור להיכא שאין מוטל עליו, דבחמור דעתם שאם לא ישכור לו בדמי הנבילה לא ישלם מידי, משא''כ בבית הוי כאין בדמיה לשכור - כמבואר בראשונים דף ע''ט א' - דחייב את כל שכרו.

ו. הב''ח כתב דאף רש''י פי' מתני' בחמור סתם, וכוונת רש''י הוא דבין בחמור זה ובין בחמור סתם כשיש בדמי הנבילה לשכור לו חמור אחר הרי הוא משועבד לכך, אפי' אם אפשר למצוא לשכור רק ביוקר גדול, וכוונת רש''י הוא דחייב להעמיד לו חמור אחר מדמי הנבילה, ואם אין בדמי הנבילה בכדי להעמיד לו חמור אחר, כיון שאמר חמור סתם, אם לא יעמיד לו חמור אחר יחזיר לו שכרו, ואע''פ שאמר חמור סתם 'פשיטא דלא נשתעבד להעמיד לו חמור אלא בשביל שכרו וכשמחזיר לו שכרו לפי שנאנס דמת החמור אין המשכיר חייב כלום'.

ז. לדברי הראשונים שפירשו בדברי רש''י שחייב להוסיף מעות, משמע שיש עליו שעה''ג ואינו יכול להיפטר בהשבת שכרו, ולפי''ז צ''ל דכוונת רש''י במה שכתב או יחזיר שכרו כוונתו דאם אינו עושה כדין, יש זכות לשוכר לקבל את כל שכרו.

בדברי רש''י 'מזלך גרם ונפסיד שנינו'

א. כתב רש''י מזלך גרם ונפסיד שנינו - ופי' הגר''א בסי' ש''י סק''ד דמפסיד המשכיר חלק מהשכר, וכן מבואר בנמוק''י, ונחלק רש''י על הרמב''ם שכתב שמשלם כל שכרו - ולפי''ז לכא' במכת מדינה רק המשכיר מפסיד אף בהבריקה ונעשית אנגריא.

ב. צ''ב - כן הקשה הרשב''א - לדברי רש''י דפטור המשכיר באנגריא והבריקה משום דאומר לו מזלך גרם, מדוע במתה אינו יכול לומר לו מזלך גרם, ואין לומר דכיון דבמתה שנפסד המשכיר א''א לומר דמחמת מזלו של השוכר הפסיד המשכיר, דאכתי יקשה מכלי זכוכית ורכיבה דחייב להעמיד לו חמור אחר אע''פ שלא הפסיד המשכיר, ועי' בדברי הריטב''א שכתב 'פירש רבינו אנגריא חוזרת בתוך ימי שכירותה דכיון דכן מיחזי דמזלו של שוכר גרם דהא משכיר לא מפסיד מידי, אבל אנגריא שאינה חוזרת בתוך ימי שכירותה מזלו של משכיר הוא' וצ''ל דכתב כן רק על אנגריא, אך בהבריקה אין פטור משום מזלו גרם כדמוכח מרכיבה וכלי זכוכית, וע''כ דבהבריקה פטור משום שעדיין ראויה החמור למלאכה, ורק באנגריא שאינה ראויה למלאכה הוצרך לומר שפטר משום שמזלו גרם, ואולי בהבריקה לא שייך מזלו גרם, משום שאף אחר שיחזיר למשכיר ישאר כן ונמצא שגם המשכיר נפסד.

**בענין שוכר חמור זה או בית זה, ומת החמור, או נפל הבית**

נח' הראשונים האם בית שנפל דינו כחמור שמת, רוב הראשונים נקטו שבית שנפל אין לוקח או שוכר באבנים, ושיטת הרמ''ה - הובא בטור סי' שי''ב - שאף בבית אם יש בעציו ובאבניו כדי ליקח אחר יקח ואם אין בהם כדי ליקח אחר ויש בהן כדי לשכור ישכור.

א. הראשונים הוכיחו מדברי הגמ' בדף ק''ג א' 'אי דאמר ליה בית זה נפל אזל ליה' ולא קאמר דאם יש בדמיו וכו' דבבית אין הדין כחמור שמת.

ב. ובישוב דברי הרמ''ה כתב הדרישה 'לפי סברתו צ"ל הא דפריך תלמודא בסוף השואל היכי דמי אי דאמר ליה בית זה נפל אזדא ליה ר"ל ואמאי קתני במתניתין (קג א) חייב להעמיד לו בית דמשמע שהחיוב מוטל על המשכיר ליתן לו בית כשהיה לו אחר או להחזיר לו שכירותו משלם וכמ"ש עוד בסמוך ואמאי הא אזדא ליה'.

ג. בביאור החילוק בין בית לחמור כתבו הראשונים ב' סברות, תוס' כתבו 'אין הבית עומד לימכר אלא להוסיף עליו ולחזור ולבנותו כבתחילה וכיון דא"ל בית זה ונפל אין למוכרו וגם לא קבל עליו להוסיף יציאה בבנין בית זה אלא בית זה כמו שהוא השכיר לו לדור בו כל זמן שיוכל וכי נפל אזדא אבל חמור שמת אין עומד אלא למכרו בדמים ולכך יש בדמיה ליקח יקח לשכור ישכור'.

ד. והרמב''ן בדף ק''ג א' אחרי שכתב כדברי התוס' כתב 'ועוד דהתם חמור זה קאמר ובין חי ובין מת חמור הוא ומשתעבד ליה, אבל הכא בית זה אמר ליה ואין כאן אותו בית שהרי נפל ולאו בית הוא'.

ה. הרא''ש בשו''ת כלל ל''ה סי' ו' הביא את דברי התוס' וכתב 'ומזה יש ללמוד דאם נתקלקלו הקורות והתקרה מסתמא עומד הוא ליתקן ולא שייך למימר אזדא ליה דעדיין נקרא בית אלא שמסוכן לדור בו ודמי לההיא דחמור הילכך חייב המשכיר ליתן' ולכא' דברים אלו מתאימים לדברי הרמב''ן שרק משום שאין על הבית שם בית אין משועבד לו, משא''כ לדברי התוס' שלא השתעבד להוסיף דמים, מדוע כאן השתעבד להוסיף דמים.

ו. כתב הב''י בסי' שי''ב 'וכתב הרב המגיד בפרק י"ח מהלכות אישות (ה"ב ד"ה נפל המדור) גבי מדור אלמנה שנפל אין מחייבים אותו לבנותו כתב הרשב"א ז"ל ולאו למימרא שאין חייבים לבנותו אבל אם בנאוהו שתהא היא דרה בו אלא מכיון שנפל נסתלק זכותה ממנו עכ"ל. ומשם יש ללמוד דהוא הדין למשכיר' ויש לפרש בתרי אנפי י''ל דכיון שאין דעתו להתחייב לבנותו, דעתו שיהיה לו זכות בבית רק עד שנפל, וי''ל דנתן לו זכות רק בבית הזה, וכשנפל ובנאו פנים חדשות באו לכאן, וכמבואר בדברי הרמב''ן דשעבד לו רק בית ולא את האבנים.

ז. עוד כתב הב''י שם 'ונראה לי דכי היכי דמדור אלמנה שנפל ואמרה הניחו לי לבנותו אין שומעין לה הוא הדין לשוכר' וגם כאן יש לפרש בתרי אנפי, י''ל דכיון שלא השתעבד להוסיף מעות דעתו שיהיה לו זכות רק עד שיפול, ולא עלה על דעתם שישאר לו זכות לבנותו, וי''ל שנתן לו זכות רק בבית, וכשנפל אף אם יבנהו אין זה אותו הבית שהיה לו בו זכות אלא בית אחר.

ח. עי' שטמ''ק שהביא מהראב''ד שחלוק בית מחמור, משום שבחמור שכרו ללכת למקום פלוני, וכל הדרך הוא ענין אחד, משא''כ דירה בבית כל חלק אינו קשור לחלק האחר, ולכן רק בחמור שיעבד לו את הנבילה משא''כ בבית.

**האם בחמור סתם יש לו זכות כמו שיש לשוכר חמור זה**

יש לדון האם שכירות חמור סתם, הוי כשכירות חמור זה בתוספת חמור סתם, או''ד דבחמור סתם אין לו זכויות כמו שיש בשכירות חמור זה.

אי נימא דחמור זה הוא מקח של קנין גוף לפירות, וחמור סתם הוא שעה''ג, יש לדון אם בחמור סתם יש גם מקח וגם שעה''ג או רק שעה''ג, ואי נימא דבחמור זה יש גם שעה''ג יש לדון אם מכיון שמשועבד רק להעמיד לו חמור זה, לכן יש לו יותר זכויות בחמור ממה שיש בחמור סתם, או שכל חמור סתם הוא חמור זה עם תוספת שעבוד לחמור אחר.

א. יש לדון - רעק''א בגליון שו''ע סי' ש''י על דברי הסמ''ע סק''ו - לדעת הרמב''ן שלא חל שעה''ג בחמור סתם, האם יש לו זכות בחמור שנתן לו דומיא דחמור זה, או''ד דבחמור סתם אין כוונתו לתת לו זכות בחמור, אלא דעתו רק להשתעבד להעמיד לו שימוש של חמור, וכיון שלא חל השעבוד, לא חל מאומה, וכמו שלשיטת הרמב''ם יכול בבית סתם להעבירו מבית לבית, כך לרמב''ן בחמור יכול לקחת את החמור, ולא השתעבד להביא לו חמור אחר, אלא שאם יקח את החמור לא יהיה השוכר חייב לשלם לו אפי' על הדרך שהלך.

ב. את''ל שיש לו זכות בחמור, יש לדון האם יש לו זכות בנבילה לגבי כמו שיש לשוכר בנבילה בחמור זה, האם יש לו זכות גם בחמור סתם, בפשטות לראשונים שיש בחמור סתם שעה''ג על המשכיר להעמיד לו חמור אחר, א''כ הנבילה לא גרע משאר נכסיו שמשועבדים לו, ומקום הספק הוא לשיטת הרמב''ן שלא חל שעה''ג בלא קנין, האם זכה בחמור במשיכה לשכרו בנבילה, וא''ת מנה אין כאן משכון אין כאן, י''ל דהקנה לו את גוף הבהמה בתנאי דומיא דמש''כ הריטב''א בדף ע''ח א' לגבי באתה חבילה לידו עי''ש, אך י''ל דאין כוונתו להקנות לו את גוף הבהמה, אלא דעתו רק להתחייב להעמיד לו חמור, וכיון שלא חל שעה''ג, אף אין לו זכות בחמור שנתן לו.

ג. הב''ח בסי' ש''י כתב דבחמור סתם אין כוונתו להשתעבד להביא לו חמור אחר אם ימות החמור, ואפילו הכי כתב דיש לשוכר זכות בנבילה כמו שיש לשוכר חמור זה, וצ''ב מהיכי תיתי ששעבד לו את הנבילה יותר משאר נכסיו, ורק אי נימא דחמור סתם הוי כחמור זה ורק התחייב בנוסף לחמור זה להעמיד לו חמור אחר ניחא - ואף אם לא חל ההתחייבות כדברי הרמב''ן, או לא התכווין להתחייב כדברי הב''ח, אך ההסכם היה שישלם לו רק אם יעמיד לו חמור אחר, וזה התוספת שיש בחמור סתם יוצר מחמור זה - ועי' בב''ח בסי' שי''ב סקי''ח שכתב בדעת הרמ''ה שאין זכות בחמור סתם בנבילה אלא רק בחמור זה עי''ש.

ד. לדעת הראשונים שיש שעה''ג בחמור סתם, א''כ אף בבית זה יהיה לו זכות באבנים, אע''פ שבבית זה כתבו הראשונים - מלבד דעת הרמ''ה - שאין זכות לשוכר באבנים, אפילו הכי בבית סתם כיון שיש שעה''ג ויכול לגבות מכל נכסיו, לא גרע האבנים משאר נכסיו.

**זכות השוכר בנבילה**

א. מבואר בטור סי' ש''י דאף ביוקר גדול יכול לשכור מהנבילה, ועי' תוס' דף ע''ט א' דהקשו אי לא שכיח לאוגרי למה יתן לו שכר חצי הדרך, והעמידו תוס' דיכול לשכור בטפי פורתא, וצ''ע מדברי הגמ' 'אם יש בדמיה לשכור ישכור' וא''כ מה הקשו תוס' ומה חידשו בתי', ולכא' מוכח בתוס' כדברי הטור דיכול לשכור בדמיה אפי' ביוקר גדול, ולרב דלא מכלינן קרנא אין שוה לשוכר לשכור ביוקר גדול משום שלא ירויח מידי ממכירת היין לאחר ששילם ביוקר גדול עבור חמור אחר, ולכן הקשו תוס' וכו', ותי' דאיירי ביוקר קצת ולא ביוקר גדול, וישאר רווח לשוכר במכירת היין, ועי' דרישה סי' ש''י.

ב. מבואר בטור סי' ש''י שרק הנבילה משועבדת, אך אין שכרו משועבד.

ג. ונראה שנח' בביאור דברי הטור הב''ח והפרישה ורעק''א, בדברי רעק''א מבואר דיכול לשכור רק היכא דאחרי שישכור ישלם למשכיר שכר כל הדרך, אך אם אין בנבילה בכדי לשכור, ונצרך גם שכר חצי הדרך שלא הלך אינו יכול לשכור, דשכר הדרך אינו משועבד, ואע''פ שאם לא ישכור גם לא ישלם על חצי הדרך שלא הלך, אכתי ישאר למשכיר הנבילה, אך אין זכות לשוכר שגם הנבילה לא ישאר למשכיר וגם לא ישלם לו על כל הדרך.

ד. אך בדברי הפרישה מבואר דאף חצי מדמי השכירות שלא הלך משועבד, ורק אם נתייקר אע''פ שהנבילה משועבדת אף לשכור ביוקר גדול, אין שכר חצי הדרך שלא הלך משועבד לשכור ביוקר, אלא רק כפי השכר שקבעו בהתחלה עי''ש, ועי' בדברי הב''ח.

ה. המ''מ והגר''א סי' ש''י סק''ו כתבו דדעת הרמב''ם דרק במת החמור יש זכות לשוכר ליקח או לשכור, אך בהבריקה אף באופן שאינו יכול לומר הרש''ל כגון בשכרו לרכיבה או בכלי זכוכית, אין זכות לשוכר ליקח או לשכור בדמיה, אלא רק אם רוצה המשכיר את שכרו חייב הוא להעמיד לו חמור אחר, ועי' סמ''ע שם סק''ה שכתב שבטור מבואר דף בכה''ג יש זכות לשוכר בנבילה, וכתב שאף הרמב''ם ס''ל הכי.