סי_ כה-מה, הלכות תפילין
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**הלכות תפילין**

סימן כ"ה - סימן מ"ה

[סימן כ"ה 1](#__RefHeading___Toc22587146)

[סימן כ"ז 4](#__RefHeading___Toc22587147)

[סימן כ"ח 4](#__RefHeading___Toc22587148)

[סימן ל' 5](#__RefHeading___Toc22587149)

[סימן ל"א 5](#__RefHeading___Toc22587150)

[סימן ל"ג 10](#__RefHeading___Toc22587151)

[סימן ל"ז 10](#__RefHeading___Toc22587152)

[סימן ל"ח 10](#__RefHeading___Toc22587153)

[סימן ל"ט 11](#__RefHeading___Toc22587154)

[סימן מ' 11](#__RefHeading___Toc22587155)

[סימן מ"ה 11](#__RefHeading___Toc22587156)

1. פ
2. .

**דור המלקטים** - זכרון אליהו (מרגנשטרן), הגר"ש איידר זצ"ל (הל' תפילין), טוטפת ותפילין (שוורץ), קובץ הלכות (הנחת תפילין, אדלר).

ר ברקוביץ שיעורים

**דיני תפילין בפרטות**

# סימן כ"ה

1. לילך בתפילין לבהכ"נ - סעיף ב'.
   1. **מי שבביהכ"נ: אם צריך לצאת להניחם ולהיכנס בהם**.
      1. מחמיר.
         1. חסד לאלפים (ס"ק ב') – "וכן אם הטלית והתפילין מונחים בבהכ"נ ואין לו מי שיוציאם יכנס ויטלם ויצא לחוץ ויניחם".
         2. כה"ח (ס"ק י"ז) – "אם הטלית והתפילין הניחם בבית הכנסת ואין לו מי שיוציאם יכנס ויטלם ויצא לחוץ ויניחם, ואז יאמר ואני ברוב חסדך וכו'. חסד לאלפים שם".
         3. הגרח"ק זצ"ל (ומשחרי ימצאוני ח"א שער ג' פרק כ"ה אות כ"ה, אות כ"ו, דעת נוטה ח"ג תשובה נ"א) – "אם לומד לפני עלות השחר ומתפלל בהנץ, האם עדיף שילמד בביתו עד עלות השחר ויצא לביהכ"נ כשהוא מעוטר בתפילין, כדי לזכות במעלת הכניסה לביהכ"נ בטו"ת, או עדיף שילך לביהכ"נ לפני עלוה"ש וילמד שם, כדי שתהיה תפילתו במקום לימודו. תשובה: ילמד בביהכ"נ, ולתפילה יצא החוצה וילבש שם טו"ת ויכנס לביהכ"נ".
         4. משנת יוסף (חי"ד סי' י"ט) – "כתב הכף החיים ... עוד ... שאפילו במי שלומד בקביעות בביהכ"נ לפני התפילה, ואחרי הלימוד מניח טו"ת, מסתבר שצריך לצאת להניחם ולהיכנס בהם ולומר אז ואני ברוב חסדך וגו'".
         5. פסקי תשובות (אות ו', הע' ס') – "ואם תיק הטלית ותפילין בביהכ"נ אם יוכל יבקש ממאן דהו שיוציאם ואם לאו הוא עצמו יוציאם ויתעטף בהם בחוץ. [כה"ח סקי"ז בשם חסד לאלפים, ובשלחן הטהור סעי' א' אף כשאין ברירה בידו אלא להניח בהיכל התפילה ילך ממקומו ואח"כ יחזור למקומו]".
      2. מראי מקומות – זה השולחן (ח"ב על מג"א ס"ק ג'), ומשחרי ימצאוני (ח"א שער ב' פרק ה' בירור סעי' א' אות י').
         1. שלחן הטהור (סעי' ב'), פסקי תשובות (הע' ס', לשונו מובא לעיל) – "בחוצה לארץ שאינו מקום נקי יניח תפילין בבית הכנסת **וילך לאחוריו** וישתחוה לפני אדון כל וילך למקומו".
   2. **חוץ לארץ**.
      1. להניחם רק בביהכ"נ.
         1. שלחן הטהור (סי' מ"ג סעי' ב') – "זה שהזהירו חז"ל לכנס לביהכ"נ בטלית ותפילין הוא בארץ ישראל אויר קדוש, **אבל בחו"ל אין להניחם אלא בביהכ"נ** מקום קדושה, ושם יתוסף קדושה על קדושה. אם הוא מניחם כאבנים על ראשו בלי הרגש קדושה והארה וחיות אלקות יכול לילך עמהם על השוק ולהשתין בהם בבית הכסא עראי ולילך בהם כל היום מבוקר עד הערב אף בזמן הזה".
      2. אין לחלק.
         1. מנחת יצחק (ח"ה סי' מ"א אות ד') – "וכמש"כ הרה"ג המחבר בעצמו בס' נדברו שם, דמתבייש לילך בחוץ בתפילין, בשעה שהרבה בנ"א הולכים ברחוב, וזה אף באה"ק ומכ"ש בחו"ל, שאין אף גם אחד שילך ברחוב בטו"ת ומ"מ **לא חילקו בזה** בש"ע ופוסקים".
         2. בית ברוך (כלל י"ד הג' על אות רל"ז בסוף) – "בספר שלחן הטהור מהג' דקאמרנא הנדפס מחדש, דאזהרת הזהר לילך בטו"ת לבהכ"נ זה רק בא"י ולא בחו"ל דאוירו טמא. זה דבר חדש **היפך מכל הפוסקים**, וגם מסתברא דבחו"ל שאין אוירו טהור **מצוה יותר** לילך לבהכ"נ בטו"ת לטהר את האויר ואת עצמו".
         3. ומשחרי ימצאוני (ח"א שער ב' פרק ה' בירור סעי' ז').
   3. **בשבת**.
      1. אין ענין לילך מעוטף בטלית לבית הכנסת.
         1. כה"ח (פלאג'י, פרק י' אות כ"ה ).
         2. בן איש חי (שנה פר' מקץ סוף אות ג' ).
         3. כה"ח (ס"ק כ' ).
         4. פסקי תשובות (אות ו', הע' ס"ב) – "ודע כי ענין היציאה מהבית לביהכ"נ הוא דווקא בטלית ובתפילין, לכן בשבתות וימים טובים אין ענין לילך מעוטף בטלית לבית הכנסת. [כה"ח סק"כ, ובס' מאסף לכל המחנות סקכ"ה שבמחוזותיו נהגו לצאת לביהכ"נ מעוטף בטלית עיין שם, אך אפשר הטעם משום איסור טלטול ברשה"ר, ויו"ט אטו שבת, **ומיהו** בילקוט הראובני סו"פ שלח מוכח שגם בטלית לבד יש ענין לצאת מהבית]".
      2. אפי' בשבת.
         1. חמדת הימים (שבת ר"פ י"א ).
         2. הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה תשובה מ"ד) – "שאלה: למש"כ הרמ"א (סי' כ"ה ס"ב) דאף יתעטף בטלית גדול בביתו קודם שהולך לבית הכנסת, האם גם בשבת ויו"ט וחול המועד יתעטף בטלית גדול קודם הליכתו לבית הכנסת. תשובה: נכון".
      3. מראי מקומות – לקראת שבת (פרק כ"א סעי' ד').
   4. מראי מקומות – הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה ח"ג תשובה מ"ג - תשובה נ"א), ומשחרי ימצאוני (ח"א שער ב' פרק ה').
      1. לקט יושר (ח"א עמ' ז' סוף ענין ב') – "ואח"כ הלך לביהכנ"ס. וזכורני בבית הכנסת שלו עמד לפני הארון ומשתחוה ואמר מה שאמר, והוה מתעטף בציצית ומניח תפילין ומברך עוטר ישראל וכל הסדר כדלעיל, וכל הבחורים עומדים על רגליהם בבית הכנסת שלו משרואים שיבא כל זמן שמשתחוה ומניח טלית ותפילין עד שיושב במקומו".
      2. במחיצת רבנו (עמ' מ"ו) – "מנהג רבינו היה להניח את הטלית והתפילין שלו במקומו בבית הכנסת ולא נהג כאלו המניחים טלית ותפילין חוץ לבית הכנסת ונכנסים לבית הכנסת מעוטרים בטלית ותפילין".
      3. הגרשז"א זצ"ל (תפילה פרק ד' הע' ג') – "בערוב ימיו הידר רבנו לצאת מביתו לבוש בטלית ובתפלין, והשיב לשואל דאין לחוש מפני פחי האשפה שברחוב (וראה להלן פ"כ ה"א). ומ"מ לבחור ששאל בענין זה, יעץ שלעת עתה לא יקבל על עצמו הנהגה זו. ואמר לשואל, דהשכמה לביהכ"נ להמנות מעשרה הראשונים, נראה דעדיפא מהליבה לביהכ"נ בטלית ותפלין, שהרי היא מדינא דגמ' כמבואר בברכות מ"ז ע"ב (ועיין בה"ט סי' כ"ה סק"ב, הביאו המ"ב סי' צ' סקמ"ז, דהאריז"ל לא הי' מעשרה ראשונים מפני שלא רצה לילך לביהכ"נ בלא תפלין, עיי"ש, אך בס' סור מרע ועשה טוב (למהרי"א מזידיטשוב) הביא בשם הכתבים איפכא, דהאריז"ל ביטל ההליכה מביתו בתפלין כדי שיהי' מהעשרה הראשונים)".
      4. אז נדברו (ח"א סי' ס"ט ד"ה ולעצם) – "אני מיום שעמדתי על דעתי אני הולך לתפלה בעטיפת טו"ת כמובא בב"י בשם הזוהר וכפי מה שנפסק בש"ע, למרות זאת כשאני מאחר תפלת שחרית אני מרגיש בעצמי קושי בעטיפת טו"ת ברחוב שכולם הולכים אף שלבי אומר לי שזה מצד 'הצנע לכת', אבל האמת אינו כן אלא פשוט מתביישים לילך בדבר שאין רגילים בזה הרבה אנשים".
      5. הגריש"א זצ"ל (איש על העדה עמ' כ', הע' י') – "רבינו היה נוהג להתעטף בטלית ולהניח תפילין בביהמ"ד עצמו [סמוך למקום תפילתו], ולא בביתו ואף לא בחדר החיצון הסמוך לבית המדרש. (וא"ת שיצא מביתו כמה דקות קודם כדי שירויח ג"כ להיות מי' הראשונים בביהכנ"ס, א"כ יהיה על חשבון ת"ת שיצטרך להפסיק מלימודו כמה דקות קודם, ואין לנו שום שייכות לגודל התמדתו ושקידתו של רבינו או אפי' שום השגה אליה וכידוע. ובל אמנע מלציין דבשנים האחרונות בהם הסיעו את רבעו לביהמ"ד בקלנועית, הניח טו"ת בביתו ונכנס לביהמ"ד כשהוא לבוש בטלית ומוכתר בתפילין)".
2. יניח תפילין בשעת קר"ש ותפילה - סעיף ד'.
3. כוונה - סעיף ה'.
4. עניית אמן: לברכת תפלין של ראש - ספרדי השומע אשכנזי מברך על מצוות תפילין, האם יענה אמן.

פמ"ג (א"א ס"ק י') – "**ויש להסתפק** אם יענה אמן אחר על מצות בשומע מחבירו, דבסימן רט"ו [סעיף ד] אין עונין אמן אחר ברכה לבטלה, וזה ספק היא".

* 1. **חייב לענות אמן**.
     1. הר צבי (או"ח ח"א סי' ל"ח), הו"ד באשי ישראל (פרק ד' הע' א') – "אם ספרדי עונה אמן על ברכת תפלין שמברך אשכנזי. על דברתו של ת"ח אחד שספרדי אינו רשאי לענות אמן אחר ברכת תפילין שמברך אשכנזי. כת"ר מביא מדברי ברכי יוסף (סימן קצו) דיש לענות אמן אחר המברך על דבר שהשומע נוהג בו איסור, כגון האוכל פת עכו"ם וכיוצא, שאחרים נוהגים בהם איסור וכדומה וכו'. וע"ז מסיים כת"ר דקו"ח הדברים בנ"ד דעושה הוא את חיובו, ע"כ. הנה, אי משום הא לא איריא, דיש לדון ולחלק בין ברכת הנהנין לברכת המצות ... וראיתי במשנה ברורה, בביאור הלכה (סוף סי' רטו) שכתב: ומ"מ נראה, דאם אחד נוהג כאיזה דעה ואותה דעה לא הודחה לגמרי מן הפוסקים, אף דמן הדין אינו מחויב לענות עליו אמן וספק אמן לקולא, מ"מ אין איסור אם עונה עליו וכמו שכתב הפמ"ג באות א' דאין בו חשש, עכ"ל. ולכאורא נראה דכללא כייל בכל מיני ברכות, דמותר לענות אמן על כל ברכה שלא הודחתה לגמרי מההלכה. וא"כ מעתה בנידון השינוי בין כתב אשכנזי לספרדי, דבודאי לית כאן דיחוי מההלכה, לא מיבעיא דשרי לענות אמן, אלא דגם מחויב הוא לענות, מכיון דליכא חשש איסור למה לא יהא מחויב לענות אמן מספק, ובפרט דהמברך אומר ועושה כדינו ... עכ"פ, בעיקר השאלה יפה העלה כת"ר דמחויב לענות אמן על ברכת אשכנזי, ואין להאריך בזה".
     2. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ו עמ' כ"ז טור ג') – "שאלה: ספרדי ששומע אשכנזי, מברך על מצוות תפילין, על תפילין של ראש, האם יענה אמן, או לא. תשובה: כן, (תשובה בע"פ לתלמיד). [א"ה: הטעם בזה שאפי' שכלפי הספרדי הוא 'ברכה לבטלה', מ"מ מכיון שכלפי המברך שנוהג כרמ"א הוא ברכה כדין, צריך לענות אמן, וכמו שפוסק הביאור הלכה (בה' עניית אמן) שכל שהמברך יש לו על מי לסמוך, צריך לענות אמן על ברכתו]".

הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים ריש עמ' קע"ח, אות מ"ז) – "שאלה: האם מותר לענות אמן אחר ברכת על מצות תפילין. תשובת מרן שליט"א: מותר, כי ספק אמן לקולא".

* 1. **שלא לענות אמן: שב ואל תעשה עדיף [ויהרהר אמן בלבו]**.
     1. כה"ח (ס"ק מ') – "ויש להסתפק אם יענה אמן אחר על מצות בשומע מחבירו, בסי' רט"ו אין עונין אמן אחר ברכה לבטלה, וזה ספק הוא. פמ"ג שם. פתחי עולם שם. וע"כ יש לברך ברכה זו בלחש, קיצור ש"ע שם. ואם ברך בקול רם ושמע חבירו יש לענות אמן בלבו".
     2. יביע אומר (ח"א סי' כ"ט אות י"ד) – "ולענין אם רשאי לענות אמן אחר ברכה זו, הנה הפמ"ג (סי' כה, א"א סק"י) כ' שהשומע ברכת על מצות תפלין לא יענה אמן. ע"ש. וכ"כ שאר האחרונים כמ"ש בכף החיים (שם סק"מ). וכ"פ בשו"ת הרמ"ץ (ר"ס יג). ואם אמרו כן אף לדידהו שמברכין, אעפ"כ אין לענות אמן, ק"ו לדידן דלא מברכינן שהשומע מהם אינו עונה אמן. וה"ה בנ"ד. וכן יש להביא ממ"ש הרמב"ם בתשובה (ירושלים תרצ"ד, סי' פד) שכל העונה אמן אחר ברכה לבטלה או ברכה מסופק חיובה עתיד ליתן את הדין. עכ"ל. הן אמת שראיתי להמשנ"ב בבאה"ל (ס"ס רטו) שכ', שאם אחד נוהג כאיזה דעה, שלא נדחית לגמרי מן הפוסקים אף שמדינא אינו חייב לענות אמן, שספק אמן לקולא, מ"מ אין איסור אם עונה. ע"כ. וכ"כ הגאון מהר"ש קלוגר בשו"ת האלף לך שלמה (חאו"ח סי' נז). ע"ש. וע"ע בס' יין הטוב (ר"ס כד). **מ"מ נלע"ד דשב ואל תעשה עדיף**. וכדאשכחן נמי בשו"ת יכין ובועז (סי' קיח) בשם הרשב"ץ והרשב"ש, שלא היו עונים אמן אחר המקדש בבהכ"נ בליל שבת. ע"ש. אע"פ שהרבה פוסקים קיימו המנהג בזה, עמש"כ לעיל (סי' טו אות כה כו), וק"ו לנ"ד".
     3. ילקוט יוסף (סעי' נ"ג, קיצור שו"ע סעי' נ"ד, סי' קכ"ד סעי' י"א, קיצור שו"ע סעי' י"א) – "לא יברך כי אם ברכה אחת לשתיהם, שברכת להניח תפילין על תפילין של יד פוטרת גם תפילין של ראש. אולם האשכנזים מברכים על תפילין של ראש על מצות תפילין, ונהגו לברך ברכה זו בלחש. ואחר הנחת תפילין של ראש והידוקן על הראש, אומרים 'ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד'. ומכל מקום אם ספרדי שמע ברכה זו מאשכנזי, נכון שיהרהר אמן בלבו, ולא יענה אמן בפיו, שהרי לדעת רש"י והרי"ף גם לאשכנזים הוי ברכה לבטלה, ולדעתם הוי אמן יתומה. ולכן שב ואל תעשה עדיף".
     4. הלכה ברורה (סעי' כ"ד) – "השומע מחבירו שמברך ברכת 'על מצות תפילין' על תפילין של ראש, לא יענה אחריו 'אמן' מפני ש'ספק אמן להקל', ואפילו אם השומע הוא מעדות האשכנזים הנוהגים לברך על תפילין של ראש. וכ"ש אם השומע הוא מעדות הספרדים הנוהגים שלא לברך על תפילין של ראש כלל. ויענה 'אמן' בלבו".
     5. אדרת תפארת (ח"ה סי' ט', סי' י') – "ועלה בידינו שהיכן שרוב הפוסקים סוברים שאין לברך ברכה זו, וכן במקום שאשכנזי מברך איזה ברכה במקום שהספרדים אינם מברכים וכן ההיפך, נראה דשווו"ת ולא יענה אמן, ויהרהר אמן בלבו".
  2. **לברך בלחש**.
     1. קיצור שו"ע (סי י' סעי' ד') – "וקודם שמהדקה על ראשו, מברך על מצות תפילין (הוא"ו בפתח). ומהדקה על ראשו ואומר ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד. והטעם שצריך לומר ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד, הוא מפני שיש קצת ספק בברכה זאת, ומפני שיש ספק בברכה זאת, לכן יש גם כן ספק אם השומע יענה אמן או לא, על כן נראה לי כי טוב לברך ברכה זאת בלחש".
     2. כה"ח (ס"ק מ') – "יש לברך ברכה זו בלחש, קיצור ש"ע שם".
     3. שלמת חיים (סי' קצ"ז, א"נ או"ח סי' קצ"ד) – "ובברכה שאינה צריכה אם יאמר אמן דאמרינן דהוי כמברך נראה כאילו הוא אמר ברכה שאינה צריכה פשיטא דלא יענה, ומהאי טעמא המברכים שתי ברכות בתפילין יאמר בלחש".
     4. משנה הלכות (ח"ה סי' ז) – "... והעולה לדידן נראה לפענ"ד פשוט דמנהגו שלא לברך בקול רם מקורו טהור ברמ"א הנ"ל ובכל הפוסקים הללו אי משום טעם דלא תתגודדו כדעת המג"א ול"ח וא"ר וכרם שלמה אי מטעם דעניית אמן כהפמ"ג ודרכי חיים ומחנה ישראל ועוד כמו שהבאתי לעיל בס"ד וח"ו לצחוק על מנהג ישראל והגם שגם מרן אדמו"ר ממונקאטש נהג ג"כ לברך בקול רם כדעת האדמו"ר מקאמארנא מ"מ לפענ"ד ברור לעשות כמנהגינו וכפסק הרמ"א בחוה"מ שהוא הוא וכ"ש הוא מחוה"מ וח"ו לומר על מנהג אבותינו המיוסד בגדולי הפוסקים שהוא מנהג שטות ושרי ליה מרי להגה"ק ז"ל. ומה שכתב הגרש"ק בספרו האלף לך שלמה סי' נ"ז דלדעתו אין בזה איסור לענות אמן ג"כ אינו סותר לדידן דאפילו נודה לו דאין בזה איסור לענות אמן מ"מ אכתי צריך לברך בלחש מטעם הרמ"א בחוה"מ ומשום לא תתגודדו וכנ"ל וזה לענ"ד ברור בס"ד".
     5. ילקוט יוסף (סעי' נ"ג, קיצור שו"ע סעי' נ"ד) - לשונו לעיל.
     6. הלכה ברורה (סוף סעי' כ"ד).
     7. פסקי תשובות (אות י"א) – "ולבני אשכנז הנוהגים לברך תמיד 'על מצות' על של ראש מהנכון שיברכוהו בלחש כדי שלא יכנסו השומעים לספק עניית 'אמן' על ברכה המוטלת בספק".
  3. **חייב לענות אמן, אבל טוב לברך ברכה זאת בלחש**.
     1. באר משה (ח"ה סי' י"ב אות ט"ז) – "ברור כשמש שהשומע ברכת מצות תפילין מחוייב לענות אמן. בודאי לכתחלה כל אחד יהי' נזהר שלא לברך בקול רם ברכת מצות תפילין אבל טעה ובירך בקול השומע חייב לענות אמן".
     2. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' ד' אות ח', הליכות שלמה תפילה פרק ד' סעי' י"ט, ס"ק כ"ז) – "ברכת 'על מצות תפילין', טוב לברכה בלחש, כדי שלא יתחייבו השומעים לענות אמן. [ואף שברור כשמש שברכה לבטלה חמור טפי מאמן לבטלה, ואם לא חיישינן לגבי ברכה למה נחוש לענין אמן, מ"מ נראה דלגבי המניח, כיון שלהניח את של ראש בלא ברכה ג"כ חשיב קצת כעין עבירה, לכן הכריעו שהוא עצמו טוב שיברך ויאמר אח"כ בשכמל"ו, אבל אחרים דלא עבדי שום מעשה, אפשר שטוב יותר שלא יעבור על ספק אמן לבטלה בקום ועשה, ולכן יפה יעץ הקצש"ע (סי י' ס"ד) לברך בלחש. ברם אם שמע, פשוט דמדינא יש לו לענות אמן על ספק ברכה, וגם מצינו דמותר לענות אמן על הלל של ר"ח, אפילו לנוהגים כהמחבר שאין מברכים כשאין גורמים כל ההלל (עיין בבה"ל סי' רט"ו ד"ה דאסור). ומ"מ גם לענין הברכה, **אף אם יתברר לעתיד לבוא שא"צ לברכה**, אף על פי כן לא יחשב הדבר שעבר ח"ו על איסור ברכה לבטלה בשוגג, וכן בכל מקום שהכרעת ההלכה לברך מספק, דעכ"פ עשה כן משום כבוד שמים ולא ביזה ח"ו את השם]".
  4. מראי מקומות.
     1. פסקי תשובות (אות י"א) – "אבל אם שמע השומע ברכה זו יש לו לענות 'אמן' אחריה, ויש אומרים שאם השומע הוא מאלו הנוהגים שלא לברך ברכה זו, מוטב שלא יענה אמן אחריה".
  5. **עניית אמן אחר שבירך על מצוות תפילין לפני אמירת בשכמל"ו**.
     1. *אמת ליעקב (הע' רי"ג) – "נראה דבשכמל"ו* ***אינו תיקון גמור****, אלא כיון שאמר ברכה לבטלה צ"ל דבר של שבח. וראיה לזה, שהרי קי"ל ספק ברכות להקל, ואי נימא דהו"ל תיקון גמור, אמאי לא אמרו שיברך מספק ואח"כ יאמר בשכמל"ו, אלא ע"כ דאינו תיקון גמור, ועדיין יש לחוש לברכה לבטלה. ואין לסתור זה מהא דמברכים על מצות תפילין ואח"כ אומרים בשכמל"ו, דשאני התם דמעיקר הדין קיי"ל דצריך לברך שתי ברכות".*
     2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ד' סעי' י"ז) – "המברך על של ראש וקודם שאמר 'ברוך שם ככוד מלכותו לעולם ועד' הוצרך להפסיק בדבר אחר, כגון לענות קדיש או קדושה עם הצבור, כיון שכבר נסתלק מהענין שוב אין טעם לאמרו. אבל אם הוצרך להפסיק לאמירת אמן יהא שמיה רבא וכו', אפשר דטוב שיכוין בזה גם על הספק של ברכה לבטלה, ונחשב בכך כאומר בשכמל"ו. ואף שבלאו הכי חייב באמירת איש"ר, מכל מקום הרי זה עולה לכאן ולכאן".
     3. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק ב' אות כ') – "[המברך על תפילין של ראש, שאומר לאחר מכן ברוך שם כבוד וכו'] האם עונה על סתם אמן אחר הנחת תפילין לפני שאמר ברוך שם, מאחר שמעיקר הדין לא היו צריכים לאומרו. תשובה כן".

הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ל"ד) – "שאלה: מי שבירך על תפילין של ראש על מצות תפילין, וקודם שאמר בשכמל"ו שמע ברכה, האם יענה אמן או לא. (דמצד אחד הוא חומרא בעלמא, ומצד שני מחמירים שאולי הוא ברכה לבטלה). תשובה: נראה שלא יענה, וצ"ע".

הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ל"ד) – "שאלה: בתפילין של ראש לפני שאמר בשכמל"ו, כתוב בשאלת רב (עמוד קנ"ד) בשם רבינו שיענה אמן על ברכה, ולי ענה רבינו לכאורה לא יענה, ושמא רבינו חזר בו. תשובה: צ"ע".

אליבא דהלכתא (חל"ו עמ' כ"ז טור א') – "א"ה: בעל השאלת רב שליט"א אמר לי, שדן בעל פה באריכות עם מרן שליט"א [זצ"ל] בשאלה זו, ובסוף הסכים עמו שהלכה, כמו שענה לו בשאלת רב, שכן יענה".

1. מברך עובר לעשייתן - סעיף ח'.
2. להפסיק בין התפילין - סעיף ט'.
   1. oops
3. שמע קדיש או קדושה - סעיף י'.
4. הזיזם ממקומם - סעיף י"ב.
   1. **נכנס לבית הכסא**.
      1. מראי מקומות.
         1. הגרחפ"ש זצ"ל ( ).
         2. שבט הלוי (ח"ט סי' ג') – "איברא להלכה ודאי הכריעו הפוסקים כט"ז וב"ח ודעמי' דבביה"כ מברכים, אפילו בקרוב ועיין ג"כ בשו"ע הרב ובדע"ת לגאון מהרש"ם, ולענין ברכה יש מנהגים דלא מברכים רק להניח מפני חשש שיטת מג"א מכ"מ מאן דמברך על שניהם להניח ועל מצות גם אין מזניחין כיון דלרוב פוסקים פשיטא להו לברך, ומג"א כ' בלשון אפשר, ונכנס להשתין מנהג העולם שאין מברכים בפרט בתי כסאות שלנו, ואין להאריך".
5. לחלוץ תפילין - סעיף י"ג.
   1. זמן חליצתו.
   2. **בראש חודש**.
      1. שלא יסירו השל יד קודם שיניחו השל ראש בתיק [ע"פ הטור סי' כ"ח, מ"ב ס"ק ח', "ונכון ליזהר שלא יחלוץ של יד עד שיניח ש"ר בתוך התיק כדי שלא ישכח ויניח של יד תחלה בתוך התיק"] – תפלה למשה (עמ' רנ"ו), הו"ד בראש חודש (פרק ח' הע' י"ז).
         1. אפשר י"ל המנהג, כיון שלא תשים התפילין חד על שני, רק בצד השני. אמנם, גם למנהגינו, כל תפילה הולך על צד מיוחד שלו, משום אין מעברין [או כמנהג המ"ב, או כמנהג הערה"ש]. וא"כ, אם לחזור שניהם, יהיה שוכח, ותשים חד תפילה שלא כדרכו, בצד תפילה השני.
      2. אין לקפל התפילין באמצע חזרת הש"ץ – פמ"ג (סי' ל"ד מש"ז ס"ק ב', "וחדשים מקרוב חולצין תפילין דרש"י לאחר קדושה של י"ח, ובאמת מלבד שעושין שלא כדין המבואר בסימן כה סעיף י"ג גם צריך לכוין בתפלת י"ח לש"ץ, לא לעסוק בדבר אחר, ולא רציתי לשאול כלל אותם ולא רוצה אני בתירוצם"), תפלה למשה (עמ' רנ"ו), הו"ד בראש חודש (פרק ח' הע' י"ז).
      3. מראי מקומות.
         1. תשובות והנהגות (ח"א סי' מ"ה) – "בשו"ע סוס"י כ"ה איתא ביום ר"ח חולצין אותן קודם תפלת מוסף, ובמ"א כתב (עפ"י כתבי האריז"ל) שלא לחלוץ עד אחר חצי קדיש שלפני מוסף, והנה מחמת כן יש מקומות שממהרים להתפלל מוסף ולכן חולצין ומניחים אותם על השולחן כשאינם מקופלים, ושמעתי על כמה גדולים זצ"ל שהקפידו שזהו בזיון לתפילין, ובסידור הגרש"ז כתב שחולצין קודם הקדיש, וכן בא"ר כתב לחלוץ לפני הקדיש שלא להפסיק בין הקדיש לשמו"ע, וכתב שיחלוץ אחר קדושת ובא לציון קודם שאומר יהי רצון וכו' שנשמור חוקיך ע"ש, להורות שאין הורדתן משום רצונו ליפטר מן המצוה אלא משום שהדין הוא להוריד כמו המבואר בגמ' דבמערבא אמרי על הסרת התפילין בלילה לשמור חוקיו, וכ"פ במ"ב שם סקנ"ט ואמנם העולם נהגו לחולצן אחר הקדיש. ונראה למעשה שאם יצטרך להניחם בלתי מקופלים כראוי ודאי יחלוץ קודם הקדיש, ולא כדאי להניחם בלתי מקופלים, ושמעתי מגדולים זצ"ל שהקפידו מאד ע"ז. (ובמשנ"ב כתב שבשעת אמירת הקדיש אין לקפלן ולהניחם בתיקן שצריך לכוין בעניית הקדיש ולא לעשות אז אפילו תשמיש קל) ודעת רמ"ע מפאנו (ק"ח) בלאו הכי שחולץ אחר קדיש תתקבל לפני קריאת התורה שקריאת התורה דר"ח במקום קרבן מוסף ואין ראוי לשמוע בתפילין, וטוב הדבר לחלוץ באופן שיוכל להספיק בודאי להתחיל להתפלל מוסף כשהתפילין מקופלים ומונחים בכיסם. וע"פ האמת החצי קדיש קודם מוסף כמו הקדיש שקודם מנחה, שהוא כתפלה לפני תפלת לחש דמוסף ושייך למוסף, ולכן צריך שיהא סמוך ממש ולא כדאי להפסיק, ועיין רמב"ם ספ"ט דתפלה שהקדיש קשור לתפלת מוסף, ומה שנהגו להקפיד לא לחלוץ עד אחר חצי קדיש שלפני מוסף וכמבואר בהאריז"ל היינו גם שבזה נוסף עוד קדיש בתפילין, אבל אין ראוי לעשות כן אם עי"ז יגיע בזיון לתפילין כיון שמונחין בלתי מקופלין וגם מצוי שמפסיקים זמן רב בין הקדיש למוסף, ולכן **לדעתי ראוי יותר מדינא שיחלוצו התפילין כשאומר יהי רצון בבא לציון ואז מסמיך הקדיש למוסף והם מקופלים** אבל לא נהגו כן (ובכתבי הקדוש האריז"ל מביא שעד אז חול ולכן התפילין עליו, והיינו כפי מנהגו שבחול נמי מניחן עד סוף התפלה ממש אחר קדיש יתום דעלינו וכמבואר בשער הכוונות סוף דרוש ה' מתפילין, ולכן גם בר"ח דורש עד סוף חצי קדיש, אבל לדידן כשלא מקפידים גם בחול עד סוף קדיש דעלינו, פשיטא שבר"ח יחלוץ קודם קדיש ולא יניח בלתי מקופלים דהוה כעין בזיון לתפילין, וכמו שהקפידו גדולי ישראל זצ"ל".

**מקום הנחתן ואופן הנחתן**

# סימן כ"ז

1. מקום הנחתן של יד - סעיף א'.
2. שלא תזוז יו"ד של הקשר מהתפלה - סעיף ב'.
3. דבר חוצץ בין תפילין לבשרו - סעיף ד'.
4. איטר יד - סעיף ו'.
   1. שואל תפילין מאיטר יד, הדרך לשים התפילין, להפוך.
   2. **בדיני איטר שכותב ביד אחת וכחו לשאר מלאכות ביד שניה**.
      1. דברי יעקב (בתשובות הגרי"ש עמ' תר"נ) – "ושמעתי בערך בשנת תשנ"ב מהג"ר עזריאל אויערבאך שליט"א שגם אביו הגרשז"א וגם חמיו הגריש"א מורים בזה דילד בר מצוה שכך אצלו יורו לו שיניח כשיטת הרמ"א דתלוי בכתיבה ורק אחרי כמה שנים יסבירו לו טוב את הענין שכדאי שיבין שחשוב שיניח בשתי ידים וכך יעשה מרצונו אבל בצעירותו אין להכביד עליו בזה עכ"ד".
5. כריכות - סעיף ח'.
6. מקום הנחתן של ראש - סעיף י'.
   1. **לראות במראה בשביל התפילין**.
      1. מחמיר.
         1. דברי חיים (ח"ב או"ח סי' ו') – "אם לראות במראה שהתפילין יהי' באמצע הוא **דברי בורות** כי אפילו אם אינם מכוונים ממש כשר דידוע דיש מקום בראש להניח שני תפילין [עירובין צ"ה ע"ב] ואפילו ברוחב ואין שיעור לתפילין ברוחב וכן משמעות המרדכי [הל' תפילין י"ב ע"א בשם הסמ"ג וי"ג ע"ב ד"ה בין עיניך] בהדיא [ועיין תוס' עירובין צ"ה ע"ב ד"ה מקום ובב"י סי' כ"ז ד"ה ומקום תפילה של ראש] והגאון בספרוז לא הקפיד ממש בצמצום".
         2. משנה הלכות (ח"ה סי' ח', חי"א סי' כ"ט, סי' ל') – "כתבתי בזה פסק מרן בעל ד"ח דאין להסתכל בראי ואבותינו ורבותינו מאז ומעולם לא עשו כן וקיימו מצות תפילין ואין לזוז מדבריו הקדושים".
         3. ציץ אליעזר (חי"ב סי' ו' אות ב') – "על כן ברור ופשוט שאם כי בודאי יש לדקדק ולחזר שהתפילין יהיו מונחים בדיוק באמצע הראש, אבל ניתן לעשות זאת במישוש ידים והשוואתן בבין העינים, כנהוג בכל מקום, אבל בשום פנים לא באמצעות מראה דדרך בורות הוא, וכדברי הגה"ח בדברי חיים ז"ל, וכאמור הגיב כנראה הד"ח ע"ז כ"כ בחריפות מפני שעי"כ נתקלים בשאלה יותר חמורה של לא ילבש, וחשב זאת כנראה גם לכיעור, ובפרט ע"פ הסוד ... וכך אפשר בדומה לזה לומר לכאלה אשר משום התחסדותם לא חלים ולא מרגישים הכיעור והמוזרות שבדבר להסתכל עבור כן בביהכ"נ במראה שבידם, או לחפש הבבואה שלהם באיזה דלת זכוכית שבאיזה ארון ספרים שבבית הכנסת. ואין להאריך יותר, וד"ל".
      2. מיקל.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ד' הע' ק"ח) – "נהג רבנו בסוף ימיו כשהוזקק למראה, מפני שע"י מיחוש שהי' לו בראשו לא הי' יכול להרגיש מקום עמידת התפלין".
         2. ***הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא סי' ש"ב ס"ק ס"ד, ומילואים) – "ולהסתכל במראה כדי לבדוק אם התפלין מנחות במקומן מסתבר דאף להגר"א מתר".***
      3. מראי מקומות – פסקי תשובה (סי' י"ב, ובהשמטות ריש ח"א), אורחות חיים (סי' כ"ז), אות חיים (דרכ"ת, סי' כ"ז אות י"ב), מאסף לכל המחנות (סי' כ"ז ס"ק ע"ה), דברי יואל (ח"א סי' ד' אות י"א), אוצרות יוסף (סי' י', בס' הלכה ברורה ח"ב), ילקוט יוסף (בשארית יוסף).

What is the shiur of length of hair that poses a problem regarding chaziza for Tefillin Shel Rosh?

R' Y. Berkovits wrote: M’ikir hadin nothing. Whatever causes the shel rosh to move out of place.

1. רצועות - סעיף י"א.

**דיני חליצת התפילין**

# סימן כ"ח

1. הנחה בתיק - סעיף ב'.
   1. **על איזה צד יש להניח השל יד בתוך התיק**.
      1. בצד ימין – מ"ב (ס"ק ז', "ומה שכתב המחבר ועליו של יד פירושו שיתנו קצת לצד מעלה כדי לפגוע בהם תחלה ובספר שולחן שלמה כתב דטוב שיהיו התש"י בצד ימין של התיק ג"כ מטעם זה").
      2. בצד שמאל – ערה"ש (סעי' ח', "ומנהגינו להניח השל ראש לצד ימין והשל יד לצד שמאל").
      3. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ד' סעי' א', ס"ק א') – "תיק-של-תפלין המצוי כיום שהוא **ע"י רוכסן**, והרוכסן נפתח מצד השל-יד לצד השל-ראש, מותר לפתחו לכל ארכו. ואע"פ שע"י כך תהיה ידו סמוכה להשל-ראש ויצטרך להעביר על המצוה כדי ליקח השל-יד תחלה, אין לחוש לכך. [דכיון שהתחיל להתעסק בשל יד תחלה רשאי להמשיך, ואף כשממשיך לפתות את הכיס אינו חייב לצמצם רק עד החצי, כי התחיל בכך לצורך השל-יד, וגס סוף סוף יוכל עי"ז להכניס ידו לצד השל-יד יותר בריוח]".
2. מנהג חליצתו - סעיף ג'.
   1. **נשיקה**.
      1. בשעת הנחתן ובשעת חליצתו – מחבר (סעי' ג').
      2. אם הוא הפסק – אג"מ (או"ח ח"ד סי' י', "ראיתי לחכם אחד שהביא ראי' מכריכת רצועת תפילין של יד שלא הוי הפסק בין תפילין של יד לתפילין של ראש, שגם הנשיקה הואיל ומצוה שוב לא הוי הפסק בין תפילין ש"י לש"ר. והנה מהכריכות ראיה להיפוך דהא הטור כתב בסימן כ"ה בשם הרא"ש דיניח של ראש קודם שיכרוך סביב זרועו מטעם שהכריכה אינה מן המצוה, ופסק כן השו"ע בסעיף י"א, אף המג"א ס"ק י"ח כתב שהאר"י כרך קודם שהניח של ראש משום שסובר דהכריכה מצוה היא, ופירש במחצית השקל דלהרא"ש אינה ממצות הנחת תפילין דכן איתא בב"י בטעמו, והאר"י סובר דהכריכה היא ממצות הנחת תפילין, וא"כ נשיקה שודאי אינה ממצות הנחת תפילין לכו"ע אפשר הוא הפסק, אך מסברא נוטה שאינה הפסק כיון שאין בזה ענין שיהוי כלל").
   2. **כשמקפל התפילין**.
      1. מראי מקומות.
         1. ערה"ש (סעי' ח') – "ויש שמקפידים על מה שכורכים הרצועות על התפילין משום דתפילין קדושתן הרבה יותר מן הרצועות ולכן כורכין אותן בפ"ע ככנפים אבל אין שום קפידא בזה כיון דכן דרך תשמישן וכמו שכורכין מפה סביב הס"ת וכן בכריכת הרצועות סביבן נשמרים יפה וכן אנו נוהגים וגם בזה יש נוהגים שהדלי"ת של הקשר של ראש מניחים על המעברתא **ולא תחת המעברתא** דאחרי שהוא משם שדי לא נאה שיונח בתחתיתו וכורכים הרצועות סביב הקצוות [עמג"א סק"ד]".

**זמן הנחתן**

# סימן ל'

1. זמן הנחתן בבוקר - סעיף א'.
   1. *קריאת שמע בתפילין או זריזין****.***
      1. ***קריאת שמע בתפילין – מ"ב (סי' נ"ח ס"ק י', "להקדים. דזריזין מקדימין למצות ומ"מ אין צריך להתפלל עבור זה ביחידי או לקרות בלא תפילין").***
   2. *תדיר ושאינו תדיר שתדיר קודם, או זריזין****.***
      1. ***זריזין – רמ"א (או"ח סי' כ"ה סעי' א', דרכי משה ס"ק א', "מיהו אם תפילין מזומנים בידו ואין לו ציצית, אין צריך להמתין על הציצית, אלא מניח תפילין וכשמביאים טלית, מעטפו"), מג"א (סי' כ"ה ס"ק ב'), מ"ב (סי' כ"ה ס"ק ז', "מפני שאין משהין את המצוה אף על פי שי"ל שיעשה אח"כ יותר מן המובחר מצוה בשעתא חביבא וכן בתדיר ושאינו תדיר דקי"ל דתדיר קודם אם אין התדיר לפנינו א"צ להמתין").***
      2. ***מראי מקומות – שבות יעקב (ח"א סוף סי' ל"ד), בית היהודי (ח"ו סי' י"ז סעי' ד').***

**דין תפילין בשבת וי"ט**

# סימן ל"א

1. מוקצה - סעיף א'.
   1. **כלי שמלאכתו להיתר** – תרה"ד (סי' ע', "שאלה: מה שנמנעים ליגע ולטלטל התפילין בשבת וביו"ט, יש חשש איסור בדבר או לאו. תשובה: יראה דהיתר גמור הוא לטלטל תפילין בשבת וביו"ט, אם יש שום צורך בדבר. ומשנה שלימה היא בפ"ק דביצה: משלחין תפילין ביו"ט. וקאמרינן התם דאע"ג דאין נאותין מהן ביו"ט, משלחין אותן. אלמא דמותר לטלטלן, דאל"כ היאך משלחין אותן"), מהר"י ברונא (סי' מ', "שרי לטלטל תפילין אפי' בלא הצלת דליקא ובלא ביזיון"), מחבר (סי' ש"ח ב"י ס"ק ד'.א'), רמ"א (סי' ש"ח סעי' ד', "ותפילין אין לטלטלם כי אם לצורך"), שכנה"ג (סי' ש"ח הג' ב"י אות ב'), עטרת צבי (סי' ש"ח ס"ק ו'), עולת שבת (סי' ש"ח ס"ק י"ב), מקור חיים (חו"י, סי' ש"ח על סעי' ד'), גר"א (סי' ש"ח על סעי' ד'), ים יששכר (עמ' כז., ובסוף הספר בחלק מצודת יששכר סי' א' סעי' ט"ו, "תפילין הוי ככלי שמלאכתו להיתר ומותר לטלטלם בשבת וי"ט לצורך"), שבילי דוד (סי' ש"ח ס"ק א'), אור יצחק (או"ח סי' ק"נ, "גדר כלי שמלאכתו לאיסור, אינו כל דבר שעושים בו מעשה האסור בשבת, אלא רק דבר שעושים בו ממש מלאכת איסור. ולפי"ז תפילין שאין עושים בהם מלאכה, ורק אסור להניחם בשבת לשם מצוה, אין להם דין של כלי שמלאכתו לאיסור").
   2. **כלי שמלאכתו לאיסור** – עי' ט"ז (סי' ש"ח ס"ק ג', "ותימא לי דכיון דהיתר הטלטול תלוי במה שאין איסור בהנחתן הא כבר פסק הב"י וש"ע בסי' ל"א שיש איסור בהנחתן בשבת ויו"ט כדברי הזוהר וא"כ שפיר אסור הטלטול מטעם מוקצה ולמה הסכימו ב"י ורמ"א כאן להתיר הטלטול וצ"ע"), עי' מג"א (סי' ש"ח ס"ק י"א, "ומ"מ הוי ככלי שמלאכתו לאיסור ואסור לטלטלו כ"א לצורך גופו ומקומו כ"מ בתו' שבת דף מ"ו מיהו בש"ג רפ"ו דשבת כ' בשם הפוסקים דשרי בטלטול עסי' ש"ג סי"ח ומ"ש סל"ג"), תו"ש (סי' ש"ח ס"ק כ"א), א"ר (סי' ש"ח ס"ק י"א, "האחרונים [מג"א ס"ק יא ט"ז סק"ג] החמירו דדוקא לצורך גופו או מקומו מותר, כיון דלדידן אסור להניחם בשבת ויו"ט"), ברכ"י (סי' ל"א ס"ק א'), מנורה הטהורה (קני המנורה סי' ש"ח ס"ק ט', עי' ס"ק ט"ו), שלחן שלמה (סי' ש"ח סעי' ד'), גר"ז (סי' ש"ח סעי' י"ט, "התפילין אין דינן כספרי הקודש ולא אפילו ככלי שמלאכתו להיתר שהרי אסור לצאת בהן לרשות הרבים וכל דבר שאסור לצאת בו אסור ללבשו כלל בשבת אפילו בתוך הבית שמא ישכח ויצא בו כמו שנתבאר בסי' ש"ג ואף להמתירין שם ללבוש בבית אין התפילין כלי שמלאכתו להיתר הואיל והן מיוחדים ללובשן לשם מצוה ובשבת אסור ללבשן לשם מצוה כמו שנתבאר בסי' ל"א לפיכך אסור לטלטלן אפילו לצורך עצמן כגון להצניען שלא יגנבו אם הוא מקום שרוב הגנבים המצויים שם הם ישראלים שלא יבאו התפילין לידי בזיון בידם"), חסד לאלפים (סי' ש"ח סעי' ג'), גדולת אלישע (סי' ש"ח ס"ק ל"א), תפלה למשה (ח"א סוף סי' י"ח), יביע אומר (הליכות עולם ח"ג עמ' קצ"ו), עי' ילקוט יוסף (שבת ח"ב עמ' ת"ל, "שנכון להחמיר").
   3. **מקום הדחק** יש להקל – מ"ב (ס"ק ב', בה"ל ד"ה אסור, סי' ש"ח ס"ק כ"ד, "ומ"מ במקום הדחק יש להקל כדעה הראשונה"), בן איש חי (שנה ב' פר' מקץ אות ב', "התפילין אסור לטלטלם, ואם רוצה לישב במקומן, או כדי שלא יטנפו, או שאר בזיון, שרי לטלטלם"), פתחי עולם (סי' ש"ח ס"ק י"א), קצות השלחן (סי' ק"ח סעי' ט', ס"ק י"ח), כה"ח (סי' ש"ח ס"ק מ"ו, ס"ק מ"ז), הגרשז"א זצ"ל (שולחן שלמה סי' תקט"ז סוף אות ג', "תפילין ... דשרי לטלטל משום בזיון, נראה דבכה"ג חשיב מצוה ושרי אף בשבת"), ברית עולם (מלאכתו לאיסור סעי' י"א, סעי' י"א\*, "שופר הוי כשמ"ל דהא אסור לתקוע בו ... ולולא דמסתפינא הייתי אמר דשופר ותפילין הויין מוקצה מחמת חסרון כיס, דבזמן הגמ' היו משתמשין עם שופר למלאות בו מים וגם היה מצוי כמבואר בשבת דף ל"ה ע"ב, וכן תפילין. משא"כ כהיום שהם ביוקר וכן לפי דברי מור וקציעה הנ"ל בס"ח מיהו תפילין יש מתירים דאפשר להתלמד בעשיית הקשר וצורת השי"ן כמו שמביאים בשם שו"ת מהר"י ברונא ופשיטא דאם התפילין מוטלין בבזיון דמותר לטלטלן להצניען"), ששכ"ה (פרק כ' סעי' י"ד [דפו"ח, סעי' י"ד]), טלטולי שבת (ריש עמ' נ"ו), הל' מוקצה (ארטסקרול, עמ' ע"ג), שלמי יהונתן (ח"ג פרק ב' סעי' י"ד), ארחות שבת (פרק י"ט סעי' ג', סעי' ל"ד, "ולהלכה כתב המשנ"ב שבמקום הדחק אפשר להקל, ולכן אם נפלו תפילין על הארץ והן מונחות בבזיון מותר ליטלן ולהניחן במקום שירצה").
   4. **מצד חסרון כיס**.
      1. הוי חסרון כיס – ***הגר"י ברקוביץ שליט"א (זרע שמואל הע' שכ"ב).***
      2. אינו חסרון כיס.
         1. תוס' שבת (סי' ש"ח ס"ק כ"א) – "שדינם ככלי שמלאכתם לאיסור ... דלפ"ד היה ראוי לאסור אף לצורך גופו ומקומו דהא וודאי פשיטא דקפיד עלייהו טפי ומייחד להו מקום וליהוי דינם כמו מוקצה מחמת חסרון כיס כמש"ל וצריך לומר דס"ל דכיון דדמי קצת לספרים וכתבי הקודש א"כ כמו דספרים עדיפי משאר כלים שמלאכתן להיתר שאסורים לטלטלן שלא לצורך כלל והם מותרים א"כ ה"ה תפילין נמי עדיפי משאר מוקצה מחמת חסרון כיס שאסורים אפילו לצורך גופם ומקומם והם מותרים כנ"ל".
         2. הגריש"א זצ"ל (שלמי יהודה פרק א' הע' א', אשרי האיש ח"ב פרק י"ז סעי' רמ"ג) – "שאפילו בזמנינו שהתפילין יקרים אינם מוקצה מחמת חסרון כיס, כי גם בזמן הגמ' היו התפילין יקרים ובכ"ז כתוב שזה כלי שמלאכתו לאיסור".
      3. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה פרק כ' הע' ל"ב [דפו"ח, הע' ל"ג], שולחן שלמה ס"ק כ"ב, סי' תקט"ז סוף ס"ק ג', הע' שם), ברית עולם (מלאכתו לאיסור סעי' י"א\*, לשונו לעיל), ששכ"ה (פרק כ' הע' ל"ב [דפו"ח, הע' ל"ג]), טלטולי שבת (פרק ד' הע' ס"ד), ילקוט יוסף (שבת ח"ב סוף עמ' תל"ב), חוט שני (ח"ג סוף עמ' ק"א), הל' שבת בשבת (פרק כ"ג סעי' י"ד).
         1. ארחות שבת (פרק י"ט הע' נ"ה) – "ובספר תו"ש ... ועיין בספר שש"כ פ"כ הערה ל"ב שהגרש"ז אויערבאך זצ"ל כתב בזה טעמים נוספים, דכיון שמותר להניח תפילין בשבת לנטורי נפשיה, וכן אפשר להתלמד בהן דיני תפילין, לכן אין כאן הקצאה גמורה ולא הוו מוקצה מחמת ח"כ [ודמי למש"כ הסמ"ג, מובא בד"מ סי' ש"ז סק"ח ובמשנ"ב שם ס"ק ס"ג, לגבי גט דל"ה מוקצה כיון שאפשר להתלמד ממנו דיני גט. והנה בגוף סברא זו שהתפילין ראויות להתלמד בהן הקשה לן הגר"ח קניבסקי שליט"א דא"כ גם בהמה לא תהא מוקצה דאפשר להתלמד בה דיני שחיטה, ומה גבול יהא לדבר, ולכאו' צ"ל שהדבר תלוי במציאות עד כמה אכן החפץ עומד להתלמד בו, דגט הוא דבר שאינו מצוי כ"כ אצל בני אדם ולכן כאשר הוא מזדמן לידם דרכם לעיין בו ע"מ להתלמד בו, משא"כ בהמה שאין דרך כלל לעיין בה כדי ללמוד דיני שחיטה, לכן לא אמרינן שהבהמה מוכנה לשימוש זה. ומעתה אפשר דתפילין שכיח טפי לעיין בהם כאשר לומד דיני תפילין, ולכן נקט הגרשז"א שאין הם מוקצה מחמת ח"כ, וצ"ע]".
   5. **מצד כלי איסור שאין בו שימוש של היתר**.
      1. מראי מקומות – מגילת ספר (סי' מ"ו סוף אות ו'), הל' מוקצה (ארטסקרול, פרק ח' הע' ג' ד"ה הערה).
         1. מנורה הטהורה (קני המנורה ס"ק ט"ו) – "אם אינו ראוי לגופו אלא למוקו אסור לכ"ע ומההיא דס"ד בהג"ה דתפילין שרי בטלטול הגם דאסור להניחם בשבת כמ"ש בסי' ל"א ליכא ראי' די"ל ...".
         2. תהלה לדוד (סי' ש"ח ס"ק י') – "ראיתי בקני המנורה ...".
         3. אבני נזר (או"ח סי' ת"א) – "כתב הב"י בסי' ש"ח דתפילין מותר לטלטלם ככלי שמלאכתו להיתר דאין איסור להניח תפילין בשבת ויום טוב. וקשה לי דהא אפילו כלי שמלאכתו לאיסור שמותר לטלטלו לצורך גופו ומקומו היינו בדחזיין לאיזה דבר. אבל בדלא חזיין כי אם לדבר איסור ההוא פשיטא דאוסר לטלטלן. כמו שרגא דנפטא לחד מ"ד בפרק כירה. ואף המתיר לא התיר אלא משום דחזי לכסויי בי' מנא. ואם כן תפילין למה חזיין בשבת להניחן. אם להניחן למצוותן וודאי לא דעובר עלייהו בבל תוסיף כשמניחן למצוותן כדאיתא בפ' המוציא תפילין ואי כשמניחן למלבוש הא תפילין תשמישי קדושה נינהו ואסור ליהנות בהם שום הנאה. וכיון דהנחתן בשבת לאו מצוה. אם כן תשמיש הדיוט בעלמא הוא דאסור בתפילין: ונראה דלא קשה מידי דהא קיימא לן בגדי כהונה במקדש ניתנו ליהנות בהם אפי' שלא בשעת עבודה. וכתבו התוספות בפרק התכלת לענין ציצית בלילה דמותר כלאים כמו בבגדי כהונה במקדש דשלא בזמנו לא דמי למדינה ועיין שם. ועל כן הכי נמי בתפילין מותר ליהנות בהם דרך מלבוש אפילו בשבת דלאו זמן תפילין".
   6. מראי מקומות – תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ב סי' צ"ט אות י"ט ערך תפילין), יסודי ישרון (מער' הל' שבת, סוף עמ' קנ"ט), ציץ אליעזר (ח"ח סי' ה').
      1. חזו"א (דעת החזו"א פרק ד' אות י"ט, מעשה איש ח"ה עמ' י"ז) – "פעם כשנפלו תפילין על הרצפה בשבת אמר מרן להגר"ח קניבסקי שירים את התפילין וישב במקום שהיו מונחים כדי שיהיה נחשב שהרים לצורך מקומו".
         1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חנ"ז עמ' מ"ז טור ג') – "שאלה: הנה בענין תפילין שנפלו לארץ בשבת, ידוע שהחזו"א הורה שיחליט לשבת במקום שבו מושלכות התפילין, ושוב יהיה מותר לו להרימו כדין טלטול כלי שמלאכתו לאיסור לצורך מקומו, עכ"ד. ורצוני לדעת האם ידוע למרן שליט"א זה המעשה, מפני שיש בזה נ"מ לשאר מילי. תשובה: נכון. (בירורי משנה (להרה"ג ר' אברהם שקלאר), עמוד ס"ח)".
      2. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חנ"ז עמ' מ"ז טור א') – "שאלה: הנה במ"ב (סי' ש"ח ס"ק כ"ד) כתב שתפילין התירו טלטולן רק לצורך [לשיטה הראשונה שסוברת שתפילין נחשבים כלי שמלאכתו להיתר], וכתב שם דהיינו שישמרוהו מהמזיקין. וצ"ע דהרי נפסק ברמב"ם (פי"א מע"ז הי"ב) דאסור להניח תפילין על הקטן בשביל שישן, וצ"ע. תשובה: כוונת המשנה ברורה שזכות המצוה תגן. (אש התורה, תורת חיים, כת"י)".

הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חנ"ז עמ' קע"ד טור ב') – "זכיתי לדבר עם רומעכתו"ר שליט"א בחג הפסח על מש"כ המ"ב (שם ס"ק כ"ד) דתפילין חשיב כשמל"א, ומאי דשרי לצורך גופו היינו כדי שישמרוהו מהמזיקין, ושאלתי האם טעם זה מספיק לכאו"א, ובפרט למי שאינו חושש לזה אף בחול, האם נימא דכיון דאין לו שימוש של היתר בשבת א"כ שוב יהיה אסור לטלטלו אף לצורך מקומו, כמבואר בהגהות רעק"א (סו"ס רס"ו) ובפמ"ג (סי' ש"ח א"א סקי"ב) ובחזו"א (סי' מ"ד סקי"ג), דכל שיש לו מציאות היתר בשבת לטלטל לגופיה, היינו לתשמישין הרגילין בחול, מותר אף לצורך מקומו, אבל חפץ כזה שאין לו שום שימוש של היתר בשבת, בזה גם לצורך מקומו אסור, עכ"ד. וא"כ לפי"ז תפלין שאין לו שום שימוש של היתר בשבת, למה לא יחשב כמוקצה מחמת גופו, ולא זכיתי למענה ברור. ואח"כ מצאתי בערוך השולחן (שם סי"ז) שנקט להדיא שתפילין בשבת הגם שאין לו שום שימוש של היתר בשבת, מ"מ שרי לטלטלו לצורך מקומו, ולא נתן טעם, ומדברי המ"ב שטרח לבאר מהו צורך גופו, נראה שלא ס"ל הכי, וצ"ב. תשובה: כבר שריוהו רבנן".

* 1. **תיק התפילין** [אפילו ריק].
     1. יש דין כמו התפילין – מנחת שבת (סי' פ"ח ס"ק ל"ח), הל' מוקצה (ארטסקרול, עמ' ע"ד), טלטולי שבת (עמ' ס"ב), ארחות שבת (פרק י"ט סעי' ל"ו, "וכן הדין בקופסאות של התפילין").
     2. מראי מקומות – תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ב סי' צ"ט אות י"ט ערך תפילין, "ונ"ל דבצד אחד חמירי עוד מתפילין דאילו בתפילין נתבאר שיש מתירין היכי שיכולין לבא לידי בזיון משא"כ באלו הביתלע"ך י"ל דלא קפדינן כ"כ"), ברית עולם (מלאכתו לאיסור סעי' י"א).
        1. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות קל"ו) – "שאלה: אדם שמשתמש בטלית של ימות החול גם בשבת, ושכח להוציאו מערב שבת מנרתיק התפילין, האם מותר לו בשבת להוציא הטלית מנרתיק התפילין, או לא. תשובה: אם שכח מותר".
  2. **תפילין המונחים על הטלית**, האם מותר לטלטל הטלית בשבת - מצד בסיס [מצד ביטול כלי מהכנה, עי' לעיל].
     1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חנ"ז עמ' נ' סוף טור ב') – "שאלה: יש להסתפק, בהיה מונח התפילין ע"ג טלית בבין השמשות מדעת, ונצרך לטלית בש"ק, האם הוי מוקצה משום בסיס או לא. ויש לדון להקל מכמה טעמים, ואלו הן: א. דתפילין לא חשיב כלי שמלאכתו לאיסור, לדעת השו"ע והרמ"א, כמבואר בב"י [סי' ש"ח ובשו"ע ס"ד]. ב. גם אם נפסוק כשיטת הט"ז והמ"א, הובא במ"ב (ס"ק כ"ד), שתפילין נחשבות כלי שמלאכתו לאיסור, עדיין המ"ב לא הכריע להדיא האם יש דין בסיס לאיסור גם בכלי שמלאכתו לאיסור, וא"כ יתכן שאין כלל דין בסיס בזה, והטלית מותרת בטלטול לכל דבר. ג. אפי' אם יש דין בסיס, וממילא גם הטלית שהיא בסיס לתפילין אסור, מ"מ לא גרע ממנו, ומותר לטלטל הטלית לצורך גופו ומקומו (כמו התפילין). ד. עוד י"ל דמה שהתפילין מונח על הטלית לא נחשב לבסיס, דאין לו ענין שהתפילין יהיה מונח על הטלית כדי שיתיישב עליו בטוב, אלא עיקר ענינו שהטלית לא תהא מונחת על התפילין, וה"ז דומה למש"כ המ"ב (סי' ש"ט סקי"ח) בשם המ"א, דמה שמניח באקראי לא נחשב לבסיס, וגם בנד"ד דומה קצת לאקראי, וצ"ע. תשובה: לצורך גופו ומקומו מותר. (בירורי משנה (להרה"ג ר' אברהם שקלאר), עמוד פ"ד)".
     2. ***הגר"י ברקוביץ שליט"א (זרע שמואל*** הע' תט"ו) – "לגבי שתיט של טלית ותפילין. שהניח התפילין ע"ג הטלית מחמת הלכה (שאין להניח הטלית ע"ג התפילין). לכאורה אין הטלית בסיס לה (לדעת המג"א). שהא בעצם רוצה שניהם במקום אחד, וא"א להיות שניהם במקום אחד אלא לפי ההלכה. וכן שמעתי מרי"ב של' שאין הטלית בסיס לתפילין".
  3. *בתי תפילין****.***
     1. ***מוקצה* –** הגריש"א זצ"ל (שלמי יהודה פרק א' הע' ח', אשרי האיש ח"ב פרק י"ז סעי' רמ"ד), ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(***אליבא דהלכתא חנ"ח עמ' נ' טור א', "***שאלה: ידועים דברי המ"ב (סי' ש"ז) שגט אינו מוקצה, מחמת שיכולים ללמוד ממנו הלכות גט, ויש להסתפק 'בבתי תפילין' אם הם מוקצה, או לא, ששמא נאמר שאינו מוקצה, שראויין ללמוד מהם הלכות הבתים, וצ"ע. תשובה: אם מטעם זה לא יחשב מוקצה, א"כ כל בהמה לא תחשב מוקצה, שיכולים ללמוד ממנה דיני שחיטה וטריפות. (לוח המוקצה השלם, עמוד ע"ח)"*), שלמי יהודה (פרק א' סעי' א'),** לוח המוקצה (ערך בתי תפילין בלי פרשיות, "מוקצה").
  4. *בנרתיק טלית ותפילין****, האם המוציא את הטלית בשבת מבטל כלי מהיכנו***.
     1. מיקל – ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(נזר חיים עמ' קצ"א אות צ"ג, שאלה: "היו בנרתיק טלית ותפילין, האם המוציא את הטלית בשבת מבטל כלי מהיכנו". תשובה: "אין זה נקרא מבטל כלי כי אין זה בידים אלא בגרמא"),*** ילקוט יוסף (שבת ח"ב עמ' תפ"ב סעי' י' בדפו"ח, "טלית ותפילין הנמצאים בכיס אחד, אף לדעת האומרים שתפילין חשיבי מוקצה, מותר להוציא את הטלית מהכיס, ואין זה מבטל כלי מהיכנו, [שעושה את הכיס הגדול כבסיס לתפילין שהם אסורים בטלטול], מאחר שביטול הכלי מהיכנו נעשה מאליו ולא בידים. ויש שמחמירים ומניחים איזה ספר בכיס הגדול קודם הוצאת הטלית מתוכו, אך מעיקר הדין אין צריך להחמיר בזה").
     2. עי' ערך מבטל כלי מהיכנו, לשיטות ומראי מקומות.

1. **חול המועד - סעיף ב'.**
   1. **הלכה**.
      1. כמנהג המקום – מ"ב (סי' ל"א ס"ק ח', "עוד כתבו האחרונים [והובאו בארה"ח ע"ש] דאין נכון שבהכ"נ אחת קצתם יניחו תפילין וקצתם לא יניחו משום לא תתגודדו. ומי שאין מניח תפילין בחוה"מ שמתפלל בבה"מ שמניחין תפילין יש לו ג"כ להניחן ובלי ברכה וצבור שנהגו להניח תפילין אין להם לשנות מנהגם").
      2. מראי מקומות – דברי משה (סי' ל"ה אות ה'), בית אבי (ח"ג סי' ט"ו).
         1. אג"מ (או"ח ח"ה סי' כ"ד אות ו') – "הנה במ"ב סימן ל"א סק"ח איתא דכתבו האחרונים דבבהכ"נ אחת אין נכון שקצתם יניחו וקצתם לא יניחו, מאיסור לא תתגודדו. ומש"כ רק שאין נכון, הוא משום דאפשר דמדינא ליכא בזה הלאו, מאחר דאיכא שני בתי דינים ... עכ"פ מאחר שידוע שאיכא אינשי שמניחין תפילין ואיכא שאין מניחין בחוה"מ, ליכא הלאו דעשיית אגודות, שלכן כתבו האחרונים שהובאו במשנה ברורה שם, רק לשון שאין נכון שקצתם יניחו וקצתם לא יניחו, ולא שאסור. אבל וודאי כשהוא בעיר שכולן מניחין תפילין בחוה"מ, מסתבר שיהיה אסור שלא להניח בלאו דעשיית אגודות, דהא אפשר שאין יודעין כלל בעיר זו שאיכא דאין מניחין תפילין. ואף שידעו שאיכא בעולם ספרדים שאין מניחין, הם במדינות אחרות רחוקות מערים דמדינותינו. ואפילו כאן באמעריקא שיש גם מהספרדים בהרבה ערים, ובפרט בערים הגדולות, הם בקהילות מיוחדות ואין באין להתפלל בבתי כנסיות דקהילות אשכנזים, רק יחידים בהזדמנויות רחוקות, ובכגון דא היה להו להניח תפילין בחוה"מ. אך מצד שאיכא כאן קהילות רבות מהאשכנזים שאין מניחין תפילין בחוה"מ, משום שהם מהקהילות הנוהגין כהבעש"ט ותלמידיו, שנקראו חסידים, וגם יש יחידים מהאשכנזים הנוהגין כהגר"א, ומזדמן טובא שמתפללין יחידים כאלה בביהכ"נ שמניחין תפילין, כיוון שמצוי וידוע זה, ליכא ממש האיסור דעשיית אגודות. ויש מקום לומר שבערים הגדולות כנוא יארק וברוקלין, דהאינשי דרין מעורבין, ובתי כנסיות הרבה איכא, שבחול, ואף בחוה"מ, מחמת שרובא דאינשי מוכרחין לילך לעבודתן, מתפללין כל אחד בביהכ"נ הסמוך לביתו אף שהוא בנוסח אחר ומנהגים אחרים, ליכא אף לכתחילה בזה עניין דעשיית אגודות, כיון דהוא ידוע לכל מתפלל דאיכא דמנחי תפילין ואיכא דלא מנחי בציבור זה ... ומי ששואל איך יעשה לכתחילה כשמוכרח להתפלל בביהכ"נ שמניחין תפילין, ומנהגו מאבותיו ורבותיו הוא שלא להניח. מסתבר אף אחר כל מה שכתבתי, שיניח תפילין. מאחר שעצם המנהג של אבותינו ורבותינו היה להניח תפילין בדין וודאי ואף בברכה, ואף ...".
         2. אג"מ (או"ח ח"ד סי' ל"ד) – "ודין זה הוא אף במנהגים שאיכא בהו איסורא קצת וכ"ש באיסורים גמורים כמו בתפילין בחול המועד שלהלובשין תפילין עובר בעשה כשאינו מניח ולהאין מניחין איכא אסור זלזול במועד ... ורק מה שמניח תפילין גם בתפלת המנחה אין למחות בידו ואף שאיכא בזה משום יוהרא דמכיון דבא ממקום שנוהגין כן ליכא משום יוהרא. אבל על שאר השינוים צריך למחות בידו וגם לכופו בהתראה שיהיו מוכרחין לסלקו ממשרתו אם לא יעשה כהדין שלא ישנה כלום ממנהגי בית הכנסת כשהוא מתפלל בביהכ"נ אף שלא לפני התיבה, לבד הנחת תפילין בתפלת המנחה ואמירת וידוי בלא הכאה על הלב שלא ניכר".
   2. **במי שנהגו אבותיו בחו"ל להניח תפילין בחוה"מ ורוצה לשנות**.
      1. שבט הלוי (ח"ג סי' י"א אות ב') – "אשר שאל אותי בענין הנחת תפלין בחוה"מ, היות כי עלה עם אביו מחו"ל לארה"ק ואביו מנהגו להניח בחוה"מ, ונפשו בשאלתו אם יש בזה גדר ואל תטוש תורת אמך. אין פנאי להאריך בזה, מכ"מ ביסוד הדבר נראה שאין כאן נדון של אל תטוש כיון דקעביד כחומרא דזוהר במדרש הנעלם שה"ש הובא ביתה יוסף סי' ל"א ובכ"מ בהל' יום טוב, ומדברי ב"י עצמו מוכח כן, דהא כתב, ושמעתי שמקדם היו מניחים אותן בחוה"מ כשיטת הרא"ש ואח"כ מצאו שכתב רשב"י שאסור להניחם ע"כ נמנעו מלהניחם, והאיך שינו מנהג אבותם אז שנהגו וקבלו על עצמם חומרת הרא"ש להניח בחוה"מ, וע"כ כיון שנתגלה להם מה שלא ידעו אין כאן אל תטוש. ואף שאינו דומה לגמרי לנדון שלכם, דבנ"ד כבר ידעו אבות האשכנזים בחו"ל דברי הזוהר, ואעפ"כ החמירו כהרא"ש אם כן כך מנהגם, מכ"מ אכתי אמינא דגם מנהגם בידם רק בחו"ל וכיון שידעו שבארה"ק המנהג על פי רוב שלא להניח בחוה"מ א"כ אין זה נכנס בגדר אל תטוש ושוב דומה למש"כ הב"י, ואמנם כבר שמעתי בכאלה להניח בצנעה בלא ברכה, אבל ביסוד דבריהם נראה דאין איסור לשנות, וידעתי שיש באחרונים מו"מ בענין זה אבל אין זמני אתי".
      2. יו"ט שני כהלכתו (פרק אחרון סעי' ו') – "הבא ממקום שנהגו להניח תפילין בחול המועד להשתקע בא"י שלא נהגו להניח, רשאי לנהוג כמנהג א"י (אג"מ או"ח ח"ד סי' ק"ה אות ה'). ומ"מ אם רוצה להחמיר על עצמו ולהניח, רשאי (אג"מ שם, הגרשז"א זצ"ל), ויזהר להניחם במינעא ובלא ברכה (אג"מ שם, הגרשז"א זצ"ל), ויתנה שאם הלכה כדעת המחייבים להניח מניחם לשם מצוה, ואם לאו מניחם לשם מלבוש (הגרשז"א זצ"ל).
   3. **בן ארץ ישראל בחו"ל ביו"ט אחרון**.
      1. יו"ט שני כהלכתו (פרק ג' סעי' י"ט) – "בן א"י השוהה בחו"ל ביו"ט שני שהוא אסרו חג לבני א"י, חייב בהנחת תפילין, ויניחם בצנעא שלא יראו אותו בני חו"ל, ומתפלל כך גם תפלת שמונה עשרה (הגרשז"א זצ"ל), ולאחר שיגמור תפילתו חולץ את תפיליו ויכול לילך לביהכ"נ לשמוע קדיש, קדושה וברכו (הגרשז"א זצ"ל). ויש אומרים שקורא קריאת שמע עם תפיליו ואח"כ חולצן והולך לביהכ"נ להתפלל 'שמונה עשרה' עם הציבור (הגריש"א זצ"ל).

**סת"ם**

* 1. מראי מקומות.
     1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

A person bought mehadrin parshiyos for son's teffilin. Now when checked, sofer found that 2 lameds were written with short tops (like yudin, not like vuvin). How serious is it bidieved? Does he have a taana against the original sofer? [With today's larger parshiyos, is it possible that even though the meticulous sofer/checker is claiming that it is like a yud top, there really is enough there to be a vuv size bidieved, or is it all proportional to ksav?] Thanks! R' Y. Berkovits wrote: Yes, it’s a problem. All shailos in the size of the ksav, are judged proportionally to the kulmas being used. If the sofer sold it to you as “mehadrin” parshos - then of course you have tayna on him. If not, then unless it is clearly pasul good luck arguing with him about the size.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Our sons Tefillin just arrived and I made the mistake of asking for a photocopy of the Parshiyos... It's a top of the line pair from a very trusted man, big Yerei Shamayim. The Tefillin came with a certificate from a computerized comparison lab, and a sticker indicating it had two different people proofread it, all giving it a clean bill of health. But in the photocopy I got it appears as if there are a few letters touching! When I asked him about it he explained that photocopies are not reliable. What needs to be done? R' Y. Berkovits wrote: Although a computer won't catch letters that are touching, I can't believe it got through two different people that both missed it. So if they are reliable, then there is no problem. Yes, I do believe that photocopies aren't reliable.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

My Tefilin are Bais Yosef Kesav. However, I now see that my 16 year old sons kesav (that my father-in-law bought) is the Arizals. Should I buy him a new Bais Yosef Kesav? In the meantime do I need to get one from a Gemach? R' Y. Berkovits wrote: You should try to switch it - no immediate rush.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

An ashkenazi boy owns only a pair of sefardi tefillin. Thats what people originally bought him Can he continue wearing them. Should he also make sure to ware ashkenaz every day. Can he buy a new pair from his own maaser money R' Y. Berkovits wrote: He can continue wearing them and save up for a new pair. As for using maser money - if he is not makpid to give his maaser to עניים, then it’s possible that he could use this for his tefillin since it is a dvar mitzvah that is not his chiyuv. There is a good chance that this bachur is not mechuyav in maaser anyway.

**דין תיקוני תפילין ודין הרצועות**

# סימן ל"ג

1. **רצועות שחורות - סעיף ג'.**
   1. **הגדר.**

**זמן הנחת תפילין**

# סימן ל"ז

1. **פושעי ישראל - סעיף א'.**
   1. *קנה תפילין ממומחה* ***וגילה לאחר זמן רב שהן פסולות, אם נחשב שוגג וצריך תשובה או נחשב אנוס ואין צריך כפרה.***
      1. ***הוי אונס, ממילא אין צריך כפרה – חלקת יעקב (או"ח סי' ט"ז, "בני"ד כשקנה תפילין אצל סופר מוחזק בכשרות דינו כאונס דאינו צריך כפרה, וכמבואר להדיא ביו"ד סוסי' קפ"ה בשמשה שלא בשעת וסתה ומצאה דם אפילו על עד שלו מקרי אונס ואפילו לא בדקה תחילה ואי"צ כפרה לא הוא ולא היא. וכן בפמ"א ח"ב סי' מ"א באכל עוף שלא נבדק מח"י טרפות ונמצא טריפה דאינו צריך כפרה, ובח"ג סי' י"ט ג"כ שאלה כזו דאכל עוף ונמצא טריפה דאינו צריך כפרה"), משנה הלכות (ח"ה סי' א', "אומר אני דבתפילין כיון דלקח מסופר מוחזק בחזקת כשרות אף שהיה יכול לבדוק התפילין בשעת קנייתו מ"מ כיון דרוב העולם אין בודקין התפילין בשעת קנייתן אלא סומכין על הסופר המומחה שכתבן או מוכרן אם הוא בחזקתו ומניחין אותן כך ממילא הכ"נ כן והו"ל אונס גמור לכ"ע בהני תפילין. דומיא די"ח טריפות").***
      2. ***מראי מקומות – פרי השדה (ח"ג סי' קי"ז), מחזה אברהם (ח"א סי' ה'), הר צבי (או"ח סי' ל"ה), חשב האפוד (ח"ב סי' נ"ד), יביע אומר (ח"ז או"ח סי' ה'), פס"ת (סי' ל"ד אות ל"ז).***
         1. ***שבט הלוי (ח"ט סי' ט"ו) – "ראיתי מו"מ בס' פוסקים אם מי שהוא שהי' אונס ע"ז שלא הרגיש בחסרון אות וכדומה נקרא לגמרי קרקפתא דלא מנחא תפילין לענין שכרו, או נהי דאין לו שכר כמניח ממש מכ"מ כיון דודאי נבדקו התפילין לפני הנחתו ולא הי' חייב ע"פ דין לבדוק בכלל ונתגלה הטעות עכ"פ נשתדל זה להניח תפילין כהלכה ולא עלתה בידו, ועשה פעולות לקיים קבלתו עליו, ולא נתבטל קבלתו ע"י מקרה הטעות, ויש בזה גדר חשב לעשות מצוה ולא עלתה בידו מעלה עליו הכ' כאלו עשאה, ואונסא כמאן דעביד כעין דאיתא בירושלמי לענין אחר, וה"נ בדידן כמאן דעביד בחלקו עכ"פ, ויסלח כב' שאיני מאריך כעת בראיות ע"ז".***
2. **קטנים.**
   1. **שהחיינו על התפילין לילד בר מצוה**.
      1. לגבי בין המצרים - עי' סי' תקנ"א סעי' י"ח, לשיטות ומראי מקומות.
      2. הגר"ח פלאג'י זצ"ל (כף החיים סי' י' אות ח', רוח חיים או"ח סי' כ"ב) – "בטלית חדש יברך שהחיינו אחר ברכת להתעטף, אך בתפילין חדשים אין צריך לברך שהחיינו, (כמו שכתב בספר מחזיק ברכה סימן כ"ב, ובספר יד אבישלום שם. ולענין שהחיינו בפעם ראשונה לדעת התוס' והרשב"א והר"ן, אין מברכין כי אם על מצוה שבאה מזמן לזמן, כמו שכתב הש"ך ביו"ד סימן כ"ח ס"ק ה'. וכן הסכים הרב פרי חדש שם)".
      3. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' ד' אות ל"ג ס"ק ג') – "לענין שהחיינו בתפילין התנהגתי עם בניי שיחיו, שלפני י"ג שנה רק הניחו אבל לא נתתי להם את התפילין במתנה רק במלאת להם י"ג שנה. והברכה היא על ההנחה וגם על המתנה של התפילין. ואף שמצוות לאו ליהנות ניתנו היינו בקונה במעותיו אבל לא במתנה שזה ממש רכוש. [וע' בה"ל סי' כ"ב ס"א ד"ה קנה]".
      4. ילקוט יוסף (ילקוט יוסף שובע שמחות ב הל' הקשורות ל"חגיגת" בר מצוה סעי' י"ז, עי' או"ח סי' ל"ז סעי' ג' אות ו', ואות ז') – "נער בר מצוה המניח תפילין לראשונה בחייו ביום שנעשה לבר חיובא, אינו מברך שהחיינו, שאין מברכים שהחיינו על מצוה שאדם מקיימה פעם ראשונה בחייו. וכן המניח תפילין חדשות, אינו מברך עליהם שהחיינו. **ונכון** שיברך על טלית חדשה ברכת 'שהחיינו' ויפטור את התפילין החדשות".
      5. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Does one make a ברכת שהחיינו on buying a new pair of תפילין? If so can it be made in the 9 days (I saw אג"מ אוה"ח ג פ)? Does one make ברכת הטוב והמטיב?

R' Y. Berkovits wrote: We go with the MB that tefillin is a mitzvah and no shehechiyanu. Some are noheg to wear something new to make a shehechiyanu and include the tefillin. One should not do that during the three weeks - since l'halacha it's unnecessary. 2. Yes. (Not on tefillin.).

* + 1. מראי מקומות – ***פתח הדביר (סי' רס"ג ס"ק ז').***

**מי הם החייבין בתפילין והפטורים**

# סימן ל"ח

1. **גוף נקי - סעיף ב'.**
   1. **אשל אברהם (בוטשאטש, על סעי' ב') – "שאלו הי' מכין את עצמו ביותר בנקיות הגוף או הי' זריז לחלוץ תפילין לפני קר"ש או לפני התפילה ולבדוק גופו הי' ניצול ממיעוט כבוד תפילין על ידי זה נראה שנכון להתענות יום אחד גבי הנ"ל כמו גבי הפלת תפילין כי יש אומרים שהפחה אסור מהתורה הק' ... וחמיר מהפלה לארץ שלכולי עלמא אינו אסור רק מדרבנן וכל שכן כשלא עשה מצד גרעון כבוד דלא שייך כל כך ביזוי כל כך ומכל מקום ביום אחד תענית די".**
2. **הרהור - סעיף ד'.**
   1. **להרהר באשתו.**
      1. שלמת חיים (סי' מ"א) – "שמהרהר באשתו הטהורה, שאם לא היה לבוש תפילין אין ביה איסור".
      2. עי' יו"ד סי' קצ"ה סעי' ז', לשיטות ומראי מקומות.
3. **עוסק במצוה - סעיף ח'.**
   1. **עי' ערך עוסק במצוה, לשיטות ומראי מקומות.**

**מי הם הכשרים לכתוב תפילין ולקנות מהם**

# סימן ל"ט

1. **בדיקת תפילין - סעיף י'.**
   1. **עומק הפשט (גליון שנ"ט).**

**דין איך לנהוג בקדושת התפילין**

# סימן מ'

**דין תפילין בבית הקברות ובבית המרחץ**

# סימן מ"ה

1. **ערום לפני תפילין, ספרים.**
   1. **עי' ערך ביזוי מצוה, לשיטות ומראי מקומות.**
   2. **אם מותר ליקח תפילין לבית החולים** שבעת שיוצאים משם שורפים כל אשר להם.
      1. **עי' ערך גרם מחיקת ה', לשיטות ומראי מקומות.**