אם ביטול ברוב צריך כפל
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / יבש ביבש

חולין ק. אם ביטול ברוב צריך כפלים בהיתר

דנו האחרונים אם ביטול ברוב סגי בכל שיש בההיתר יותר מן האיסור, וכגון בלח אפי' במשהו, וביבש אפי' חתיכה אחת יותר, או דבעי כפלים בההיתר על האיסור דוקא [ולענין הלך אחה"ר כתב בשו"ת חת"ס דכו"ע מודו דאי"צ כפל].

א. כתב במנ"י לט-א,נ-ו [וכ"ה בתורת האשם כלל לט] דדין ביטול ברוב בעי שיהיה בהיתר כפלים מן האיסור ולא סגי במה שהוא יתר עליו מעט, מיהו כתב דה"מ מדרבנן אבל מדאורייתא סגי במשהו בין ביבש ובין בלח.

ב. במהרלב"ח-פח ד"ה נפל חילק דביבש סגי במשהו יותר ואי"צ כפל משא"כ בלח בעי כפלים., וכן מבואר דעת מהרש"א פסחים מד. דלכה"פ בלח בעי כפלים דוקא.

והביא כן מלשון הר"מ טו-ד דדברים הנבללים בעי כפלים מן האיסור, וכבר תמה עליו במנ"י מה"ת לחלק בזה, וצ"ב.

ועיין בפמ"ג פתיחה לתערובות א-אד"ה והנה ובחת"ס יו"ד-צט שבארו דלענין סנהדרין חזינן שאי"צ כפל וכיון שהוא מפורש בתורה א"א לחכמים לאסור, אבל ה"מ ביבש דומיא דסנהדרין אבל ביטול דלח החמירו בו חכמים להצריך כפל.

ג. אבל בפר"ח קט-ד ובש"ך סק"ו והגר"א שם נקטו דסגי במשהו יותר, וע"ע בכו"פ קט-ב שהוכיח כן מדם הפר והשעיר שאי"צ כפל, מיהו לכו"ע מדאורייתא אי"צ כפל.

ועיין בפמ"ג הביא בשטמ"ק ביצה ד. דסגי במשהו יותר, אבל כתב בשטמ"ק דעוף שיתבטל בעוף ומחצה לא יהני, ורק אם יתבטל בשתי חתיכות שלימות יהני אלא שאי"צ כפלים, עיי"ש [ומדבריו שם למדנו הטעם בזה דילפינן ביטול ברוב מסנהדרין והתם שנים מזכים ואחד מחייב].

וע"ע בפר"ת קט-ב שכתב דאף מע"מ היינו חתיכה אחת משתי חתיכות ג"כ אין דינו מפורש בתורה לא לאיסור ולא להיתר, ואסרוהו חז"ל, וכל שיש יותר משהו הדר להיתר, עיי"ש.

אבל בפמ"ג בפתיחה א-ג תמה ע"ז דח"ו לומר כן דוודאי מע"מ לאו כרוב ואסור מדאורייתא.

ודעת הפר"ת צ"ב מ"ש מכל סד"א דקי"ל לרו"ר דאיסורו מה"ת?

ונראה דעת הפר"ת דלא דמי לכל ספק דאורייתא דקי"ל לחומרא, דהכא בתערובת הרי נתבאר במקו"א שהנידון הוא על כלל התערובת והאיסור צריך לאסור את כל התערובת, ואף במע"מ אין לנו מקור שיוכל האיסור לאסור את כל התערובת, וכבר הבאנו במקו"א ד' הש"ך סו-י דאיסור בתערובת אף חד בחד קיל טפי.

ולהלכה, עיין בפמ"ג בפתיחה שהמיקל בזה אפי' באיסור תורה אין גוערין בו, ובפמ"ג שפ"ד קט-ו כתבה דלדינא צ"ע בזה, והבאנו לעיל שבש"ך ובפר"ח והגר"א מבואר דסגי במשהו, וכן מסיק ביד יהודה קט-ד, ועיין בכו"פ דכיון דאף למחמירים הוא רק דרבנן שומעים למיקל.