זכוכית
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / הגעלת כלים

תנא-כו כלי זכוכית

**א. בלע בצונן-**

דעת השו"ע שכלי זכוכית אפי' מכניסן לקיום אינם בולעים ואי"צ הכשר, וברמ"א החמיר דאפי' הכשר ל"מ להו דהוו ככלי חרס.

ברמ"א משמע שהחמיר בזה גם במכניסן לקיום והיינו שלא בלעו בחם רק בצונן, וכ"נ במ"ב תנא-קנה [וכ"ה במג"א סקמ"ט וגר"ז-עג], ובשעה"צ סקר"א הביא מהבי"מ תמה ע"ז דהא אפי' בכלי חרס שבלע בצונן מהני עירוי ג"פ, ומסיק שהוא מנהג בעלמא ובמקום הדחק סגי בעירוי ג"פ, וכ"כ בחיי"א קכה-כב והו"ד במ"ב ס"ק קנ"ו [ועי' בשעה"צ שאין לחוש שמא נשתמש בהם בחמים דלא שכיח שימוש כזה].

ובערוה"ש-נ ויד יהודה סט-פא נקטו דד' הרמ"א קאי על כלים שבלעו בחם, ולפי"ז בבלעו צונן מהני גם לכתחילה עירוי ג"פ ואין ע"ז שום מנהג [ואף לכתחילה לא חיישינן שמא נשתמש בחמין, ובערוה"ש הוסיף דאף אם משתמש בחמין מ"מ לא שכיח שיהיה בו חמץ אלא באקראי בעלמא ולית לן בה].

ועי' אגרו"מ או"ח-קנא שברוסיא נהגו בהרבה מקומות שלא להגעיל אף בבלע בצונן, ויש מקומות שנהגו שאם בלע בצונן מהני עירוי ותלי בהנ"ל [ובמקומות אלו כתב שנהגו שגם אם נשתמש בחמין אבל לא בחמץ יש להגעיל וכד' ערוה"ש הנ"ל שאין לחוש שמא נגע בחמץ].

**ב. בשאר איסורים-**

בשו"ע קלה-ח כתב דבכלי זכוכית אי"צ להחמיר במכניסו לקיום, והרמ"א שם לא השיג ע"ז כמו בהל' פסח, ומשמע מזה כד' ערוה"ש ויד"י שגם כאן לא החמיר בצונן.

אמנם המג"א לשיטתו נתקשה למה לא החמיר הרמ"א, ומסיק שביי"נ הקילו, ובמנ"י פה-יב כתב להיפך דבחמץ החמירו.

ונפק"מ בשאר איסורין, עי' בפמ"ג מ"ז קה-ה (ד"ה ואם) וכתב שהמיקל בהפמ"ר לא הפסיד, וביד יהודה קה-א (ד"ה ומה שיש) היקל בזה אף לכתחילה כפי שיטתו.

**ג. בחמין-**

כתב בד"מ דבדיעבד יש להקל בזכוכית, ועי' בט"ז תנא-ל דבדיעבד נקטינן כהשו"ע שאין בולעים כלל, וכן מסיק ביד יהודה סט-פא.

אבל במג"א סקמ"ט נקט דבדיעבד סמכינן על הגעלה [בחמין ואם בלע ע"י כבישה סגי בעירוי ג"פ], וכ"נ בחיי"א וגר"ז וכ"פ המ"ב תנא-קנה.

ולענין שאר איסורין, עי' בפמ"ג מ"ז תנא-לא הביא מכנה"ג [והוא נמצא ביו"ד-קכא הגה"ט-כה] שלא החמיר הרמ"א אלא לענין חמץ אבל בשאר איסורין יש להקל.

כנראה לדעת המג"א אין לנו להקל אלא בהגעלה כמו לענין חמץ שהיקל הרמ"א רק בהגעלה, אבל להט"ז יתכן להקל גם בלא הגעלה, וכ"נ ביד יהודה בקצר סט-קיז היקל גם בלא הגעלה ולכאו' הוא משום דפסק כהט"ז אבל לדידן דקי"ל כהמג"א כש"כ המ"ב אין להקל.

אמנם בעיקר מה שהביא בפמ"ג מכנה"ג, העיר ע"ז בשד"ח ח"ז אס"ד ה-כט שהמעיין בכנה"ג הביא דעת הרמ"א שלא להשתמש בכלי זכוכית וכתב שגם בני ספרד נזהרין בזה אבל דוקא בפסח ובשאר איסורין המנהג להקל, משמע שמעיד על מנהג בני ספרד שהיה חי ביניהם ולא בין בני אשכנז.

ומ"מ להלכה בכמה פוסקים נקטו חומרת הרמ"א רק בחמץ, עי' בבל"י קכא-י, חמו"ד בב"ח-מה, יד יהודה סט-פא.

במנח"י ח"א פו-ד הוכיח שיכול לסמוך עכ"פ על הגעלה בשאר איסורין גם לכתחילה, דכשם שהקילו בדיעבד בחמץ משום הפסד המאכל ה"נ יש להקל בכל השנה משום הפסד הכלי להגעילו דמ"ל הפסד הכלי ומ"ל הפסד המאכל, ואמנם בפסח לא הקילו משום הפסד הכלי להגעילו לכתחילה שיכול להשהותו לכל השנה אבל בשאר איסורין ל"ש זה א"כ יש לנו להקל משום הפסד הכלי.