1. פתילות ושמנים שאסור להדליק בהם
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / ענייני במה מדליקין / נר שבת וחנוכה - הרב מאיר קאופמן / שיעורים

י"ח חשון ע"ד

**הערות בדין שמנים ופתילות שאין מדליקין בהם**

**א] בטעם האיסור להדליק בפתילות ושמנים שאסרו חכמים**

**ב] בגדר האיסור להשתמש בפתילות ושמנים שאסרו חכמים**

**ג] בדין הדלקה בנר שעוה**

**בטעם האיסור להדליק בפתילות ושמנים שאסרו חכמים**

א]מבואר בגמ' שאסור להדליק בשמנים ופתילות שמנו חכמים בפתילות מצד שהאש מסכסכת ובשמן כי זה לא נמשך אחרי הפתילה ובטעם האיסור כתב רש"י וכן הרמב"ם וכן בתוס' בע"ב דזה מצד שמא יטה אמנם בפיה"מ וכן ברע"ב כתבו מצד שמא יניחנו ויצא דהינו שלמסקנת הגמ' שנר שבת חובה ולכן אסור בעיטרן יש לומר שזה הסיבה בכל הנרות וכן עייין תו"י שביאר דמה שלא מדליקין בחלב מבושל ואין זה גזירה לגזירה מצד שיש כאן חשש שמא יכבה ועיין אחרונים שתמהו ומה ירויח שיצא הרי לא יהיה לו יותר אור וכתבו שהיה מקום לבאר שהחשש שמא יכבה וכמבואר בגמ' שלמ"ד כבתה זקוק לה לכן לא מדליקים בנר זה שמא יכבה ולא יחזור וידליק ועיין פמ"ג שכתב בזה כמה נפק"מ א. ביש עוד נר דמצד שיכבה אין חיסרון אבל מצד שמא יטה יש חיסרון ב. בנעול במנעול דמצד שמא יטה אין חיסרון ומצד שיכבה יש חיסרון [ובדבריו מבואר שגם בשני קומות דהינו שנקט שכאן לא גזרו שהחשש פחות משמא יטה בקורא לאור הנר וצ"ע שהרשב"א דימה הדברים] ג. ביש לו רק פסול דאם זה מצד שמא יטה אסור ואם מצד שמא יניחנו ודאי שזה עדיף מאשר כלום

ועיין בית הלוי שהקשה דהרי הגמ' אומרת שלמ"ד שמותר להשתמש לאורה אסור להדליק בו והרי בהכרח מדובר שיש עוד נר דאם מדליק בחוץ ודאי שזה כך ואם מדליק בפנים הרי הגמ' אומרת וצריך נר אחר להיכר וא"כ אין סיבה לאיסור כלל דלא שיך כאן שמא יניחנו ויצא ובפרט במדליק בחוץ לא שיך בזה האיסור דלא שייך כאן שמא יניחנו ויצא ועוד שלפ"ז אין האיסור בפשוטו אלא במקום האכילה לכן כתב שודאי שכולם מודים שיש גם הטעם של שמא יטה אלא שהוסיפו עוד טעם ובפשוטו גם טעם זה נכון וכמו שלענין נר חנוכה למ"ד כבתה זקוק לו זה סיבה לא להדליק בו ונפק"מ שגם במקום שיש לזה מנעול אסור אמנם במקום שיהיה עוד נר בזה ביש מנעול יהיה מותר דהינו שכל שסיבת האיסור מצד שמא יכבה בזה כל שיש נר אחר זה לא שייך

**ס"ק זה עיקרו שמעתי מהגר"א מאירוביץ**

**בגדר האיסור להשתמש בפתילות ושמנים שאסרו חכמים**

ב]בעיקר הדין שפתילות ושמנים שמנו חכמים שאסור להדליק בהם יש לדון האם האיסור זה המצב שזה דולק או שהאיסור עצם הדלקתם והנה עיין שו"ת הרשב"א ח"א סימן קע"א שכתב שודאי שאסור להשתמש לאורה אחר שהדליקו כיון שכל סיבת האיסור שמא יטה אמנם הא"ר הביא מהרוקח שזה רק איסור להדליק אבל אם הדליק מותר להשתמש והנה יש לדון לדעת הרשב"א האם כל האיסור זה ההשתמשות או שיש גם איסור בעצם ההדלקה והנה לשון המשנה ובמה אין מדליקין והמשמעות הפשוטה שיש איסור בעצם ההדלקה ועיין תו"ש שהביא מהראב"ן שכתב שקוראים במה מדליקין לאחר מעריב שידעו שבוע הבא במה לא להדליק וכתב מזה לדייק שאין איסור שימוש בשבת ודחה התו"ש שמצד לשון המשנה אין ראיה ליותר מזה ומשמע שודאי שיש גם איסור בעצם ההדלקה והנה מבואר בגמ' שנר חנוכה למ"ד מותר להשתמש לאורה אסור להדליק בשמנים דמתניתין וסתימת הדברים שגם אם מדליק בחלון שלא נהנה ובהכרח מצד שמא יהנה מזה והנה כה"ג אין איסור להיות בבית שמא ילך שם להנות ובהכרח שיש דברים שזה איסור מצד מעשה ההדלקה ואינו מוכרח שיתכן שהאיסור מה שיש לו נר שיש בו חשש שישתמש [ובעיקר הדבר יש לעיין מהא דמבואר ברמ"א שדבר שלא צריך נר אין איסור דמשמע שמותר להשאיר הנר ואולי שם אין דרך לעשות שום שימוש עדיף]

והנה עיין בה"ל ד"ה אסור להשתמש שכתב להסתפק בדברים שאין בהם את האיסור מצד עצמם אלא מצד גזירה אטו דבר דומה כגון שמן מבושל או תערובת שמן כשר אם פסול, האם בהדליק מותר להשתמש או לא ולכאורא שורש הספק דיתכן שכאן שאין בזה חשש שמא יטה וזה רק אסור גזירה א"כ האיסור רק על מעשה ההדלקה וכל שכבר הדליק יכול להשתמש או דנימא שכיון שזה גזירה אטו דבר שיש בו חשש א"כ כמו ביש בו חשש אסור עצם המצב ולא רק מעשה ההדלקה ה"ה כאן [ולכאורא זה אותו נידון שדנו בהטמנה בדבר שאין מוסיף הבל שזה גזירה אטו האם גדר האיסור מעשה ההטמנה או המצב] והנה אם נימא דבדברים שזה גזירה אטו יש איסור רק בעצם מעשה ההדלקה מסתבר שגם בכל דבר זה כך ולא שכאן זה יותר חמור

והנה דנו הראשונים במקום שיש עוד נר האם מותר להדליק נר פסול ובתוס' ובמרדכי הביאו מאחד מהראשונים שאם יש אפילו נר אחד בבית כשר זה מזכיר לו ומותר להדליק נר פסול אמנם הראשונים חלקו על זה והוכיחו מהגמ' של נר חנוכה דודאי מדובר שיש לו נר כשר של שבת ובכל אופן אסור להדליק בנר פסול שמא ישתמש

וכתב המג"א סימן רס"ד דאם זה באותו חדר דבזה יכול הרי להשתמש ללא הנר הנוסף אפילו שזה יותר נח לו מותר וכמו לענין נר שהדליק עכו"ם בסימן רע"ו שאם היה נר אחר מותר להשתמש וכתב שאע"ג שהב"ח מחמיר בזה זה לשיטתו שגם בנר חנוכה פסק לאיסור אבל לדידן שקי"ל להיתר ה"ה כאן מותר ועיין רעק"א שהקשה שזה לא דומה דשם כיון שלמעשה הוא נהנה יש צד לאיסור אבל כאן כיון שיש לו נר אחד אין חשש שיטה וכמו בכל נר שלא חוששים שיטה לתשמיש קל אמנם עיין א"ר שכתב לדון שודאי שאדם מעדיף יותר אור וכיון שכאן יש חשש יותר גדול להטיה ממילא גם בשני נרות אסור אלא שא"כ לא שייך כאן סברת המג"א שזה לא נחשב שנהנה דלמעשה יש כאן שמא יטה ויש מקום לומר שאפילו שהאיסור שמא יטה אבל גדר הדין הוא שלא יהנה מזה ולכן כל שזה לא נחשב הנאה אין בזה איסור אמנם בפשוטו הדברים מחודשים דהרי בדין שמא יטה אם יש שני נרות ומינה שומר על אחד אסור לקרוא באור השני מצד שמא יטה אפילו שלא חשוב הנאה

והנה בעיקר האיסור דמבואר ברמ"א דאם הדליק בדברים האסורים אסור להשתמש בפשוטו זה מצד שמא יטה וכנ"ל אמנם עיין ביאור הגר"א שכתב כמו רנ"ה ס"א והנה שם מבואר שאסור להדליק עצים לחימום אלא אם עלה האש ברובה ואם לא עשה כן אסור להשתמש וכתב הגר"א שם והמג"א בשם המ"מ שזה מצד קנס ע"ש ומבואר שגם כאן מצד גדר האיסור זה רק שלא להדליק וכפשטות המשנה ורק שאם הדליק אסור להשתמש מצד קנס [ויש שרצו לדחוק שכונתו ללשון השו"ע שם ולא לעיקר המקור המבואר שם בביאוריו] וכן כתב ביד אפרים סימן תרע"ג לבאר למה בהדליק אסור ללמוד אם שנים לומדים וכתב לדון שמותר ורק שחז"ל אסרו שמא ילמד לבד אבל אם הדליק באמת מותר ואחרי זה הוסיף שיתכן שכל האיסור להשתמש מצד קנס ע"ש ולפ"ז ודאי א"ש דברי המג"א דגדר הקנס רק דבר שחשיב הנאה אלא דבפשוטו זה דלא כרשב"א שדימה את זה לדין שאסור לקרוא לאור הנר שמא יטה

והנה דנו האחרונים האם דברי המג"א רק לגבי בדיעבד או גם לגבי להתיר לכתחילה ובתו"ש נקט שזה גם סברא להתיר לכתחילה וכן מבואר בגר"א שנקט שהמקור מנר חנוכה שמבואר שאם אסור להשתמש לאורה מותר להדליק בנרות אסורים אפילו שיש שם תמיד עוד נר ומשתמש בזה אמנם הפמ"ג והלבושי שרד נקטו וכן פסק המ"ב שזה רק לענין בדיעבד אבל לכתחילה אסור ובטעם הדבר בלבושי שרד משמע שיש כאן קצת חשש רק שזה לא סיבה לאסור להשתמש וצ"ע מהיכי תיתי לחדש כזה דרגא [ובפר"ח סימן תרע"ג ביאר מצד שיש דברים שאיא פשר לעשות אלא בשני נירותוזה ודאי אסור וחוששים אולי יעשה שימוש זה ע"ש] אמנם הפמ"ג ביאר שבאמת אין כאן חשש שמא יטה רק מצד לא פלוג שמא ידליק בזה לבד לכן אסור והנה לפ"ז מבואר כאן דגם דבר שזה מצד לא פלוג יש בו איסור השתמשות דהרי המג"א התיר רק מצד שאין כאן הנאה ודימה לדין של נר חנוכה ואמירה לעכו"ם ולפ"ז יש מקום לחדש שאפילו שגם כה"ג אין איסור רק ההדלקה אבל כיון שאין כאן שמא יטה גדר האיסור הוא איסור הנאה ולכן כל שיש עוד נר ולא חשיב הנאה אין כאן מקום לאיסור ויש להוסיף ביאור שאם בעלמא גדר האיסור שימוש שיש בו חשש הטיה א"כ כאן שאין חשש זה לא שייך את אותו איסור ובהכרח שכאן זה סתם איסור השתמשות וכנ"ל

ויש להוסיף שיתכן שכאן באמת אדרבא עיקר הסברא כמו הבה"ל שכיון שזה מצד לא פלוג זה לא סיבה לאיסור השתמשות אלא שכה"ג יש לאסור מצד סברת קנס המבוארת בגר"א וביחס לדבר זה גדר האיסור הוא השתשמות וכנ"ל ולכן כל שלא חשיב משתמש מותר

והנה עיין בה"ל סימן רע"ה ס"א ד"ה וכן בנר שדן לגבי לקרוא לאור נר שמן אם נר אחר שאין בו שמא יטה האם זה כמו סימן רס"ד דמבואר במג"א שמותר ולכאורא לנ"ל אין זה דומה כלל דהרי כאן כל יסוד ההיתר מצד שכאן האיסור הוא איסור הנאה אבל שם שהאיסור מצד שמא יטה א"כ כל שיש שמא יטה זה סיבה לאסור ואם אין שם שמא יטה א"כ אין זה ענין לדברי המג"א וצ"ע כוונת האחרונים שם

**בדין הדלקה בנר שעוה**

ג]מבואר בגמ' ששעוה פסולה לשמן אבל היא כשירה לפתילה ועיין רא"ש שהביא לבאר שהכוונה שאם הפתילה דבוקה לנר כה"ג אפילו אם שניהם פסולים אפשר להדליק ובפשוטו הביאור מצד שכל האיסור להדליק גם בפתילות זה מצד שכיון שזה פתילה לא טובה זה לא מושך את השמן טוב וכה"ג שזה דבוק זה מושך את השמן טוב אמנם הרא"ש חלק עליהם ובפשוטו מצד שהחיסרון בפתילה שהיא מצד עצמה לא דולקת יפה ולכן לא עוזר שזה דבוק וכל שיש כאן פתילה שפסולה להדלקה גם בכזו צורה היא פסולה להדלקה ואפילו אם יהיה דבוק לה חומר כשר וכמבואר במ"ב

ובפשוטו ביארו הראשונים שהכוונה פתילה שהשעוה עשויה כמין נר שלנו שכה"ג כיון שזה דבוק לפתילה אין החיסרון שזה לא נמשך לאחר הפתילה ולכן אפשר להדליק בזה אמנם הביאו בשם חכמי נרבונה שכה"ג אסור להדליק בזה והאופן שאפשר להדליק מצאנו בזה שני מהלכים בראשונים או כפשוטו שעשה פתילה מהשעוה כן מבואר במ"מ פ"ה ה"ח ובשלט"ג אלא שבמ"מ תמה על זה שאי אפשר כה"ג להדליק וכתב שהיה להם צורה איך להדליק בזה אמנם הראשונים הביאו שמדובר שעשה נר כעין שלנו ונתן את זה בתוך שמן כשר ורק כה"ג הגמ' הכשירה ומצד שיש כאן שמן כשר ופתילה כשירה עכ"ד

והקשה על זה הר"ן דהרי מבואר בגמ' לקמן שאסור להדליק בשמן כשר שמעורב בו שמן פסול א"כ מה עוזר שיש כאן שמן כשר הרי יש כאן גם שמן פסול שזה השעוה והרי גם בתערובת אסור דהינו שנקט שכמו שבנר דבוק אסור כי דנים את השעוה כשמן א"כ גם כשיש שמן אחר זה סיבה לפסול אמנם עיין רא"ש שהקשה וכן בתוס' דהרי מבואר בגמ' שכרך פתילה שמדליקין בפתילה שלא מדליקין אסור להדליק בזה דהינו שנקט שכה"ג דנים שזה שני פתילות והשעוה היא דבר שאין מדליקין בו וצ"ב הרי מתי שמדליק בנר לבד גדר האיסור מצד שזה כמו שמן א"כ למה כאן זה אחרת וצ"ל שאם אין שמן בהכרח צריך לדון שהשעוה זה השמן משא"כ אם יש שמן אפשר לדון שזה הכל פתילה והקשה הרא"ש הרי זה כרך דבר וכו' דהינו שיוצא שנחלקו הראשונים לדעת חכמי נרבונה מתי שמדליק נר בשמן מה גדר הדבר האם זה תערובת שמן כשר ופסול או פתילה כשירה ופסולה

והנה בישוב קושית הראשונים יש לדון לדעת הר"ן ולדעת הרא"ש ,והנה לדעת הרא"ש הגדר שזה תערובת פתילה עיין בית הלוי שכתב לישב דהנה הגמ' לקמן אומרת שאסור להדליק בפתילה שעשויה גם מדבר שאין מדליקין והגמ' מחלקת בין להקפות או לעבות ודעת רש"י שהכונה שההבדל אם זה דולק או לא דולק ודעת הרי"ף שבשניהם זה דולק רק ההבדל מה המטרה האם רק שזה יחזיק הפתילה או גם שזה ידלק והקשה הרשב"א על מה שנוהגים להדליק בפתילה מסביב לגמי הרי גמי זה דבר שאין מדליקין בו והניחא לרי"ף כיון שזה לא לצורך שידלק אלא רק להחזיק הפתילה אבל לרש"י קשה וכתב הרשב"א לחדש שכל האיסור רק בדבר שאפשר להדליק בו לבד ויש בו חשש שיבאו להדליקו בו אבל דבר שאי אפשר להדליק בו לבד אין את הגזירה ולפ"ז ישב הבית הלוי דכאן ששעוה לבד בפשוטו זה לא ראוי להדלקה ממילא לא שיך לגזור מצד שזה תערובת של הפתילה שהרי זה דבר שאי אפשר להדליק בו אמנם כל זה להבנת הרא"ש אבל להבנת הר"ן זה לא תשובה דהרי דנים את זה כשמן ובתור שמן אפשר להדליק בזה

ובעיקר הדבר עיין בית הלוי שכתב דלכאורא מוכח מהראשונים דלא כסברת הרשב"א דהנה הגמ' שואלת מהא דהדליקו ממכנסי כהנים הרי זה מצמר והקשו הראשונים הרי מעורב בזה פשתן וכאן לא שיך לגזור דהרי תמיד רק בזה הדליקו ומבואר ששיך לגזור בזה והרי הגמ' לעיל אומרת דתנא דמתניתין לא אמר את זה כי אי אפשר להדליק בזה כלל ולרשב"א הרי כה"ג לא גזרינן ודוחק לומר דכל קושיתם לתנא דבריתא דפסל מצד שזה לא נמשך דמשמע שזה דבר שאפשר להדליק בו

ועיין קה"י שכתב ליישב דהנה מבואר בגמ' דבשמן מבושל שאסור להדליק בגלל גזירה אטו שאינו מבושל כה"ג אם ערבו בזה שמן כשר מותר להדליק בו דהוי גזירה לגזירה ולפ"ז הרי כאן השעוה הוא במצב שאין בו חיסרון דהרי הוא דבוק לפתילה וכל הסיבה לאסור מצד גזירה אטו לבד ובזה בתערובת לא גזרו ועיין רשב"א שגם דן לבאר כך אלא שדחה דא"כ כשהגמ' אומרת שתערובת מותר במהותך ומבושל היתה צריכה לומר גם שעוה ולכאורא יש לדחות שהרי שעוה מותכת אסורה ורק בצורה של נר ובדעת הר"ן שהקשה יתכן שלמד שהסיבה שזה לא טוב כמבואר ברמב"ן כי גם נר שעוה לא דולק יפה וממילא זה לא רק גזירה אטו אלא ששעוה גם בצורה של נר זה סיבת האיסור