כלים פי_ז מט_ז
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_מ

**כלים פי"ז מט"ז**

א] **קנה מאזנים וכו' הרי אלו טמאין,** בד' הרמב"ם בפיהמ"ש ובפ"ב מכלים ה"ב מבו' דקמ"ל בכל הני כלים, דאע"פ שהן פשוטי כלי עץ שאינם מקב"ט מדאורייתא, הואיל ונעשה בהן כלי קיבול מ"מ הרי אלו טמאין, והיינו דבכל הני כלים ל"ה עיקר הכלי לצורך הקבלה, וע"כ חשבינן שעיקר הכלי הוא פשוטי כלים, וזהו שנתחדש דמ"מ כיון שיש בו בית קיבול ה"ה טמא.

ב] והנה בתוספתא פ"ז ה"ד תניא דאינו טמא אלא המשמש את הצורך, וכ"כ הרמב"ם בהל' כלים שם דאינו טמא מה"ת אלא בית קיבול לבדו שיש בהן והמשמש את בית הקיבול משאר הכלי שבית הקיבול צריך לו, עכ"ל, ונ' דהיינו ג"כ משום דעיקר הכלי אינו לצורך הקבלה, וע"כ ליכא תורת כלי קיבול אלא על הבית קיבול עצמו, ולא על שאר הכלי, - ובהא דהמשמש את בית הקיבול טמא, יש להסתפק אם הוא מדין ידות, או דכל המשמש את הבית קיבול חשיב מכלל הכלי קיבול, והכי מסתברא? עמש"נ באורך בזה לעיל פי"א מ"ו אות י"ג י"ד?.

ג] עוד כתב הרמב"ם שם, דהיתר על הצורך משאר הכלי הפשוט טהור מה"ת וטמא מדבריהן כמו שביארנו, עכ"ל, ובחזו"א מקואות תנינא סימן ה' סק"ח הביא מחת"ס יו"ד סימן קצ"ח סק"ט שנקט בפשיטות דאם אין שאר הכלי משמש אדם ומשמשיו אינו מקב"ט כלל, ולדעתו כל מש"כ הרמב"ם דהיתר על הצורך טמא מדבריהם, הוא בכה"ג שה"ז משמש אדם ומשמשיו, וע"כ הוא טמא מדבריהן כשאר פשוטי כלי עץ המשמשין אדם ומשמשיו, אך אם אינו משמש אדם ומשמשיו אינו מקב"ט כלל, ועיי"ש שכתב לדון בזה, ז"ל, ולכאו' המותר הוא משמש אדם לחוד כיון שאין לבית קיבול צורך במותר, ואפשר דלעולם הנטפל לב"ק ומשמש אדם טמא מד"ס, ומיהו אין לדברי ר"מ אלו מקור, לכאו' י"ל דהרמב"ם למד לזה ממשנתינו דתנן דהרי אלו טמאין, ומ' דכולן טמאין, וכ"כ בדעת יוסף, ויש לתמוה דהא בתוס' תניא שאין טמא אלא במה שיש לב"ק צורך, ואם איתא דכלו טמא מד"ס הוי תנא לי' תנא דדבר הטמא מד"ס לא תנא לי' בלשון טהרה, עמש"נ להלן מי"ז אות ? שלדעת הרמב"ם מצינו כן בכ"ד דתני תנא טהורה, ומדרבנן ה"ז מקב"ט, ואפשר דהר"מ בעלמא קאי דאם הוא משמש אדם וכלים יש לו טומאה מד"ס, עכ"ל, ועי' עוד בסד"ט מש"כ בזה.

?ולמש"נ להלן פ"כ מ"א בדעת הרמב"ם דכל פשוטי כלי עץ טמאין מדרבנן, מבו' בפשוטו מש"כ הרמב"ם דהיתר על הצורך טמא מדרבנן, וזמש"כ הרמב"ם כמו שביארנו.?

ד] בתפא"י כתב דקמ"ל בכל הני, דאע"ג דבית קיבול הנ"ל כולן באיסור נעשו, אפ"ה מקב"ט ע"י בית קיבול זה, עכ"ד, אמנם הנה זה מתישב רק למשמעות ד' הר"ש והרא"ש דמקל שיש בו בית קיבול מזוזה נעשה כדי לגנוב בו את המכס, אך בתוי"ט דקדק מל' הרמב"ם דמפרש דבית קיבול מזוזה אורח ארעא ולא משום גניבת מכס, וכ"נ גם בד' הערוך ע' מקל, וכ"ה גם בחי' הגר"א, ועיי"ש שכתב דגם קנה של עני שיש בו בית קיבול מים אין בו רמאות, ולדידהו אין לפרש דזהו דקמ"ל מתניתין, אלא קמ"ל דאע"פ שהן פשוטי כלי עץ, כל שעשה בהן בית קיבול ה"ה טמאין, וכמש"כ הרמב"ם.

ה] ובעיקר הא דכלים אלו טמאין אף שאסור להשתמש בהן, צ"ע דמ"ש ממש"כ רשב"ם ב"ב דפ"ט:, דמש"א התם דכדרך שאמרו לענין איסורן כך אמרו לענין טומאתן, היינו דאין מקב"ט אם אין עשויין כך דלא חשיבי כלי כיון דאסור לשקול בהן, ועיי"ש בתורי"ד שנחלק ע"ז, ועמש"נ בדעתו לעיל פי"ב מ"ז אות ג', וכן מ' מד' הר"ש לעיל פי"ב מ"ז, דאם אין עושין משקולת של מתכת, אין סלע שהתקינה להיות שוקל בה מקבלת טומאה, וכמש"נ שם אות ג', וא"כ מ"ש הני כלים דמקבלין טומאה אף שאסור להשתמש בהן,[[1]](#footnote-2) וצ"ע בזה. ? שוב העירוני דשמא י"ל דמכוון ד' רשב"ם הוא דבפועל אי"ז עומד להשתמש בו, אך לאו דינא הוא דתשמיש האסור לא חשיב כתשמיש, וע"כ הכא שדרכם בכך וה"ז עומד לשימוש האסור, ה"ז מקב"ט, וצ"ע אם יש מקום לומר כן.

?שו"ר שהעיר בזה בדובב מישרים ח"א סימן קכ"ד, ועיי"ש מש"כ בכל ענין זה, ז"ל, ועיין במתני' דכלים פכ"ח [מ"י] דסבכה שנקרעה אם אינה מקבלת את רוב השער טהורה, א"כ משמע דאם מכסה רוב שער חשיבה בכלל בגד ומקבלת טומאה, ואי נימא דאסור לצאת בה מחמת איסור א"כ האיסור מבטלה מתורת כלי, כמבואר בש"ס ב"ב דף פ"ט [ע"ב] א"ר מני בר פטיש כדרך שאמרו לענין איסורן כך אמרו לענין טומאתן, ועיין ברשב"ם שם [ד"ה כך] דלא חשיבי כלי כיון דאסור לשקול בהם. [וצע"ק מכאן על הראב"ד בפירושו לתמיד [ריש פ"ב נדפס בדפי הגמ' ל"ד ע"א ד"ה על] שהעלה דכלי שאסור בהנאה מקבל טומאה, כיון דבעצם הוא כלי והיתה ראויה להשתמש בה אם לא היתה אסורה בהנאה. ומתרץ בזה קושית התוס' ביצה י"ד [ע"ב ד"ה מפני] ובחולין צ' [ע"ב ד"ה שלש] שהקשו דאמאי פרוכת מקבל טומאה הא אין השמש רשאי לחמם בה, ולהנ"ל ניחא כיון דרק מכח איסור הנאה אסור להשתמש בה על כן שפיר חשיבה כלי ומקבל טומאה יע"ש. וצ"ע מש"ס דב"ב הנ"ל דמוכח דאע"ג דבעצם היא כלי מ"מ כיון דמחמת איסור אסור לשקול בהם לא חשיבה כלי], א"כ משמע קצת דבכה"ג לא חשיבה בכלל פריעת ראש.

וצע"ק ממתניתין דכלים פי"ז משנה ט"ז קנה מאזנים וכו' שיש בהן בית קבול מתכות וכו' הרי אלו טמאין, ועל כולן אמר רבי יוחנן בן זכאי אוי לי אם אומר וכו', ובהרע"ב שם [ד"ה קנה] דהרמאים עושין אותו חלול ומניחין בחללו כסף חי וכו', הרי דאע"ג דאסור להשתמש בכלי כזה מ"מ מקבל טומאה. ועיין במשנה אחרונה שם [ריש ד"ה קנה] דכיון דביד הרמאים חשיב כלי קבול ואינו עולה מטומאתו אפילו באו אח"כ ליד הכשרים ע"ש.

הוספה מתוך מכתב כת"י, [ויש לעיין נמי ממתני' דכלים פכ"ח מ"ד מטפחות ספרים וכו' ר"ג אומר אלו ואלו טהורות, ועיי"ש בפי' הרא"ש דר"ג סובר כיון דאסור להשתמש בהם על כן לא יקבלו טומאה, אבל ב"ה ס"ל דאינם מצויירות טמאות אף על גב דאסור להשתמש מחמת איסור] עכ"ל הדובב מישרים?.

ו] במשנ"א כתב דקמ"ל דמקבלין טומאה אף שאינו עשוי לקבל תדיר אלא בזמן שרוצה לרמות בו, ועוד קמ"ל דכיון דביד הרמאים חשיב כלי קיבול אינו עולה מטומאתו אפי' באו אח"כ ליד הכשרים דלדידהו לא חשיב כלי קיבול, מ"מ כיון שנעשה לקיבול קודם לכן לעולם טמא, אך ג"ז אינו מתישב לדעת הרמב"ם ודעימי' דמקל שיש בו בית קיבול מזוזה אינו עשוי לרמאות, ופירש לפ"ז שכתב דזהו דאמר ריב"ז אוי לי אם לא אומר, ומפרשינן לה בב"ב דפ"ט: דשמא יאמרו הרמאים אין ת"ח בקיאין במעשה ידינו, ותיפו"ל דתורה היא וצריך ללמדה לתלמידים, אלא דהך מילתא שמעינן לה מהא דתנן לעיל מט"ו בתינוקות שחקקו דפשיטא דטמאין אפי' באו אח"כ לידי גדולים ובני דעת, ועיי"ש שעמד ע"ז מהא דתניא בתוספתא דאם לא אומר עכשיו אני מונע את התלמיד ומטמא את הטהרות, וכתב דהוא משום דבתוספתא מסיים בה דכולן אין טמא אלא הצורך, ולהא מילתא הוא דקאמר שהוא מונע את התלמיד ומטמא את הטהרות, דקולא זו לא שמעינן מתינוקות, עכ"ד, וזה מתישב לגיר' דילן בתוספתא דמטמא את הטהרות, אך לגיר' הגר"א דמטהר את הטמאות, לא א"ש.

1. ואין לומר דכל ד' הרשב"ם והר"ש הם רק במשקולות שבאנו לטמאותן מכח שהם משמשין לשקול בהן, ובזה הוא דאמרינן דכל דאסור לשקול בהן, ל"מ מה שהן משמשין לשקילה לחשבן ככלי מעשה, אך בכלים דהכא שבאנו לטמאותן מכח תשמיש הקבלה, אשר לית בי' איסורא, ה"ה מקבלין טומאה, אף שאסור לשקול בהן, דלכאו' גם הכא איכא איסורא בעצם הקבלה, וכמו שמצינו בב"מ דס"א: דהטומן משקלותיו במלח עובר משעת עשי', אך י"ל דהגם דאסור לעשות הכלי ולהשהותו, מ"מ ליכא איסור בתשמיש הקבלה. [↑](#footnote-ref-2)