ז - תחילתו בפשיעה וסופו באונס א
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שומרים / מהדו_ב

**גמ' אביי וכו' אמר חייב וכו' אפי' למ"ד פטור הכא חייב דאמרינן הבלא דאגמא קטלה, - בפירש"י כתב דהוא משום דהויא פשיעה גם לגבי מיתה ול"ד לצריפא דאורבני, והראשונים עמדו דא"כ גם אם הוליכה לאגם ומתה יהא חייב, ומצינו כמה דרכים בדבריהם, עי' רא"ש, רשב"א, ריטב"א, קונט' הראיות להריא"ז, ושטמ"ק בשם תור"פ ותוס' שאנץ ושיטה, ועי' בחי' הגר"ר סימן כ"ב.**

**אך בד' התוס' בע"א מבו' דליכא פשיעה כלל לענין הבלא דאגמא, ואפ"ה חייב לכו"ע ול"ד לצריפא דאורבני, דהתם ל"ה האונס ראוי להיות נארע עד שיבואו גנבים וכו', ועפי"ז כתבו דלדעת אביי גם בשומר שמסר לשומר יש לחייב לכו"ע, ועי' בחי' הגר"ר שם מש"כ לפרש בדבריהם, ובחי' הגרע"א לקמן ע"ח א' הוכיח מד' התוס' שם שנקטו דרבא פליג ביסוד הדין בזה על אביי, ותמה ע"ז.**

**ורבא וכו' אפי' למ"ד חייב הכא פטור, מ"ט דאמרינן מלאך המות מ"ל הכא מ"ל התם, - דעת רוב הראשונים דטעמא דרבא הוא דלא מחייבינן משום תחילתו בפשיעה באונס שאינו בא מחמת הפשיעה, אך בבעה"ע אות פיקדון ע: נראה דטעמא דרבא הוא משום דלא מחייבינן בתחילתו בפשיעה וסופו באונס, אלא באונס שיש ביד השומר לשמור ממנו, עיי"ש.**

**ונחלקו הראשונים בדעת אביי דפליג, דדעת הרי"ף והרא"ש דס"ל דתחילתו בפשיעה חייב אף באונס שאינו מחמת הפשיעה, וכ"ה בשטמ"ק בשם תוס' שאנץ, וכ"ה פשטות ד' רש"י, אך דעת התוס' בע"א ולקמן ע"ח א' ותור"פ והריטב"א דלא מחייב אביי אלא משום דהבלא דאגמא קטלה והו"ל אונס הבא מחמת הפשיעה.**

**ובפשוטו לדעת הרי"ף בדעת אביי, אף אם לא יצאה לאגם ומתה ה"ה חייב למאן דמחייב בתחילתו בפשיעה, וכ"כ בקונט' הראיות להריא"ז בשם הרי"ד, ועיי"ש שתמה ע"ז, - אמנם בד' הרשב"א שכתב דאם חזרה לבית שומר ומתה פטור, מ' דאם מתה בבית שומר אינו חייב משום תחילתו בפשיעה, אך י"ל דכונתו שחזרה לבית שומר והיא שמורה שם, וצ"ב.**

**בטעמא דמ"ד דבתחילתו בפשיעה חייב אף באונס שלא בא מחמת הפשיעה, כתב בחי' הרמב"ן לקמן ע"ח א', דהוא משום דמשעה שפשע בה נעשית ברשותו להתחייב עלי' בכל ענין ואפי' במתה כדרכה.**

**ובחי' הגרע"א בכ"ד בסוגיין ולקמן ע"ח א' וב"ק נ"ו א' פירש, דהפלוגתא אם חייב באונס שלא מחמת הפשיעה, היא ביסוד החיוב דתחילתו בפשיעה, דמאן דמחייב אף באונס שלא מחמת הפשיעה, ס"ל דהא דתחילתו בפשיעה חייב הוא משום דמשעה שפשע נשתעבדו נכסיו ונתחייב לשלם עד שיסלק הפשיעה, ובד"ה אמנם י"ל, כתב דלאביי קם לי' ברשותי' כגזלן, והא דאם בטלה הפשיעה פטור, הוא משום דאף בשליחות יד בהחזיר למקומו פטור, ומאן דמחייב רק באונס הבא מחמת הפשיעה, ס"ל דהא דתחילתו בפשיעה חייב הוא משום דכל מה שבא מכח הפשיעה הו"ל כפשיעה, ובמערכה אות כ"ט כתב דהאונס נגרר אחר הפשיעה והוי כולו בפשיעה, ובב"ק שם כתב דהוא משום דהו"ל לאסוקי אדעתי' גם על האונס, ועפי"ז דן הגרע"א בסוגיין ולקמן ע"ח לתלות דינא דתחילתו בגנו"א וסופו באונס בפלוגתת אביי ורבא, (וכעי"ז כתב בגל' מהרש"א לש"ך סימן רצ"א סקי"ח), ובב"ק שם דן לתלות בזה אם חייב אף באונס דלא שכיח כלל, עיי"ש.**

**אך בל' הרשב"א בסוגייין נראה דלכו"ע יסוד החיוב דתחילתו בפשיעה הוא דקמה לי' ברשותו לאונסין, ואך שנחלקו אם קמה ברשותי' לכל אונסין או רק לאונסין שבאו מחמת אותה פשיעה, וצ"ב, ועי' גל' מהרש"א סימן רצ"א ס"ו וסימן שמ"ו סי"ד.**

**ועי' קצוה"ח סימן ש"מ סק"ד בד' הנמו"י בב"ק, דכל שפשע קצת מתחייב משעת הפשיעה, וכתב הקצוה"ח דהא דאם נאנס אח"כ שלא מחמת פשיעה זו פטור, הוא משום דהאונס הו"ל כחזרה, ולכאו' לדעתו זהו טעמא דמ"ד דבתחילתו בפשיעה אינו חייב באונס שלא מחמת הפשיעה, ועי' בחי' הגר"ר סימן כ"א שהאריך להוכיח כן, - ועיי"ש מה שפירש בטעם חיובא דתחילתו בפשיעה בנזיקין, דבפשוטו ל"ש לומר בזה דנתחייב משעת פשיעה.**

**ועי' בחי' הרמב"ן לקמן צ"ג ב' דאם פשע השומר ולא שמר שמירה הראוי' לגבי נזיקין, יש לחייבו לשלם לבעלים מדינא דתחילתו בפשיעה, ובהגה' הגרא"ז שם תמה ע"ז, ובפשוטו מבו' מד' הרמב"ן דחיובא דתחילתו בפשיעה, הוא משום דל"מ למימר דמאי הו"ל למעבד, וכ"כ באבי עזרי במכתב בסו"ס שופטים.**

**ועי' ב"י בסימן צ"ה שהביא מהמרשים שצידד דבדינא דפושע כמזיק, אין חייבין בתחילתו בפשיעה וסופו באונס, ועי' פרישה שם סק"ג, ונתיה"מ סימן ש"א סק"א, וגל' מהרש"א סימן שמ"ו סי"א, ולכאו' הוא תלוי ביסוד החיוב דתחילתו בפשיעה**

**בל' התוס' בע"א מבו', דבאונס שאפשר שבא מחמת הפשיעה ה"ה חייב, וכ"ה מבו' בפשוטו בד' התוס' לקמן ע"ח א', ועי' בפרישה סימן רצ"א סק"ז וסקט"ז, והגרע"א במערכה אות כ' כתב דהוא או משום משאיל"מ או משום דהו"ל כאיני יודע אם פרעתיך, אך בקצוה"ח סימן ש"מ סק"ד כתב דהכי דינא דתחלתו בפשיעה חייב אא"כ ידוע בבירור שהאונס לא בא מחמת פשיעה הא מסתמא חייב, - ובד' הרמב"ן במלחמות ב"ק נ"ב ב' מבו' דאינו חייב אלא באונס שודאי בא מחמת הפשיעה, וי"ל דהיינו דוקא בנזיקין, ותליא בהנ"ל, ועי' פרישה סימן ת"י סק"ט דגם בנזיקין תלינן שבא האונס מחמת הפשיעה, ועי' חי' הגר"ר סו"ס כ"א.**

**ומודי אביי דאי הדרא לבי מרה ומתה דפטור וכו', - עי' רשב"א מה שפירש בטעם הדבר, ובשטמ"ק בשם שיטה פירש בע"א, ולפי דבריהם אף אם החזירה השומר לביתו ומתה פטור, ועי' נתיה"מ סימן ש"ג סק"ט במש"כ לדון דאינו פטור אלא כשהחזירה לבית הבעלים, ועפי"ז דן בסיגפה ומתה אחר שהחזירה לבית הבעלים, - ועי' בקונט' הראיות להריא"ז שהק' מזה ע"ד הסוברים דלאביי חייב אף באונס שלא מחמת הפשיעה.**

**א"ל אביי לרבא וכו', - בד' רש"י נראה דבשומר שמסר לשומר אין לחייב גם לדעת אביי אלא למ"ד דתחילתו בפשיעה וסופו באונס חייב, וכ"כ בתוס' הרא"ש בדעתו, אך התוס' בע"א כתבו דשומר שמסר לשומר דמי ליצאה לאגם, דאמרינן דאוירא דההוא ביתא קטלה, ועי' תוס' הרא"ש שם, ובמהרש"א ומהר"ם שיף כתבו כן גם בדעת רש"י, ועי' ריטב"א מש"כ בזה, וצ"ב.**

**א"ל לדידכו וכו' - הרמב"ן והרשב"א פירשו דמשום אין רצוני הו"ל כגזלן, וע"כ הוא חייב אף בשמתה כדרכה, ועי' בחי' הגרע"א בזה.**