ב - אכל ב_ שמות בשגגה אחת, אם חייב על כל אחת ואחת
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / שגגות / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / קונטרס בענייני שגגות

אור ליום ד' י"ג מנ"א תשע"ט

**א**

א] כריתות י"א ב', אכל חלב וחלב בהעלם אחת אינו חייב אלא אחת, אכל חלב ודם ופיגול ונותר בהעלם אחת חייב על כל אחת ואחת.

ויש להסתפק בהא דאכל חלב ודם וכו' בהעלם אחת חייב על כל אחת ואחת משום דהוו שמות חלוקין, אם הוא אף היכא שאכלן בשגגה אחת, או דהוא רק היכא דהוו ב' שגגות, אך כל דהוי שגגה אחת אינו חייב אלא אחת.

ב] ומצינו בד' האחרונים שנסתפקו בזה, דהרש"ש לקמן י"ז ב' נסתפק בגונא שנעלם ממנו שספק איסור אסור ואכל ספק חלב וספק דם, ואח"כ נודע לו שהם חלב ודם, אם הוא חייב ב' חטאות, או דכיון דאי"ז אלא שגגה אחת אינו חייב אלא חטאת אחת, עיי"ש,[[1]](#footnote-2) ועיי"ש שכתב דל"ד לתינוק שנשבה, דהתם חשיב כטובא שגגות, דסבר שחלב מותר וסבר שדם מותר וכו', ומשא"כ בכה"ג דהוי חדא שגגה שסבר שספק מותר.

והאפיקי ים בח"ב סימן ו' נסתפק בגונא שטעה בשיעורי אכילה דכל התורה והי' סבור שהוא יותר מכזית, ואכל כזית חלב וכזית דם, אם הוא חייב ב' חטאות, או דכיון דהוי שגגה אחת אינו חייב אלא חטאת אחת, ועיי"ש מש"כ בזה, ובקו"א שם כתב די"ל דבכה"ג חשיב כב' שגגות, דאין הכרח משיעור חלב לשיעור דם, ועמש"כ המרחשת בח"א סימן י"ג ענף ב' בענין זה.

**ב**

ג] ומצאנו דברים מפורשים בזה בפירש"י לעיל ד' א', שפירש במה שאמרו דאם אכל חלב דנותר חייב ב' חטאות, ז"ל, חלב דנותר, דאיכא ב' שגגות מב' כריתות חלב ונותר וחייב ב' חטאות, עכ"ל, ולהדיא דכל הא דבב' שמות חייב ב' חטאות, הוא משום דהוו ב' שגגות, אך בגונא דהו"ל חדא שגגה, אינו חייב אלא חטאת אחת.

ד] ולכאו' יש ללמוד עוד לזה, דהנה בר"פ כלל גדול תנן דבשגגת שבת אינו חייב על כל המלאכות אלא אחת ובשגגת מלאכות חייב כל אחת ואחת, ומפרשינן שם ס"ט א' דהוא משום דבשגגת שבת הוי חדא שגגה ובשגגת מלאכות הוי טובא שגגות.

והנה התורי"ד שם קל"ח א' כתב דיסוד דינא דחילוק מלאכות הוא משום דהוי כאילו כתיב לאו אכל מלאכה ומלאכה, והו"ל כמו לאוין דחלב ודם שהן חלוקין זמ"ז, עיי"ש, - ולפ"ז הרי מהא דבשגגת שבת אינו חייב אלא אחת משום דהוי חדא שגגה, יש ללמוד דכל הא דבב' שמות חייב ב' חטאות הוא רק בדהוו ב' שגגות, אך כל דהוו חדא שגגה אינו חייב אלא חטאת אחת.[[2]](#footnote-3)

ה] והנה אמנם לכאו' יש לדחות לזה, דהנה בפירש"י בר"פ כלל גדול בסוד"ה היודע כתב דעיקר החילוק שבין שגגת שבת לשגגת מלאכות נלמד מקרא דפעמים שהוא חייב על כל אחת ואחת ופעמים שאינו חייב אלא חטאת אחת, ומסתברא דחיובא בזדון שבת ושגגת מלאכות דאיכא שגגות טובא ופטורא בשגגת שבת וזדון מלאכות דחדא שגגה היא, והרי דמסברא ל"ה מפלגינן בינייהו, ואף בשגגת שבת דהוא שגגה אחת הי' חייב על כל מלאכה ומלאכה, אלא ילפינן לה מקרא דבכה"ג אינו חייב אלא אחת,[[3]](#footnote-4) - ולפ"ז י"ל דאין ללמוד מזה דבכל ב' שמות אם הוו בשגגה אחת אינו חייב אלא אחת, דשאני במלאכות שבת דגלי קרא דבכה"ג אינו חייב אלא אחת.[[4]](#footnote-5)

אך הנה התוס' הרא"ש שם ע' ב' ד"ה אחת שהיא הנה, כתב דלכולהו תנאי ואמוראי דנפקא להו חילוק חטאות מקראי אחריני, הרי דהא דבשגגת שבת וזדון מלאכות אינו חייב אלא חטאת אחת, הוא מסברא, דקרבן אשגגה קאתי, ושגגת שבת חדא שגגה הוא, - ומבו' לפ"ז, דאף דכל מלאכה הוי כשם בפנ"ע, מ"מ מסברא אינו חייב על כל מלאכה ומלאכה אלא בדהוו כמה שגגות, אך בשגגה אחת אינו חייב אלא אחת, - ולפ"ז הרי דה"נ בכל ב' שמות, אם הוו בשגגה אחת, אינו חייב אלא אחת.

**ג**

ו] אמנם הנה בפירש"י בריש מכילתין ד"ה ועל לא הודע כתב דאם אכל ועשה מלאכה בשגגת יוהכ"פ חייב ב' חטאות, וכ"כ הרמב"ם בפ"א משגגות ה"ה, והרי דאף דבכה"ג הו"ל שגגה אחת, מ"מ כיון דב' שמות הן חייב על כל אחת ואחת.

וכן הוכיח המצפ"א בריש מכילתין, דמי שנעלם ממנו שהוא טמא ואכל קדש ונכנס למקדש חייב ב' חטאות, אף דהוי שגגה אחת, ועיי"ש מש"כ לדון בזה, והרי דהא דבב' שמות חייב על כל אחת ואחת הוא אף בשגגה אחת.

ז] אך נראה דלעולם י"ל דהא דבב' שמות חייב ב', הוא רק בדהוו ב' שגגות, ואך דגם באכל ועשה מלאכה בשגגת יוהכ"פ חשיב כב' שגגות.

והטעם בזה, דהנה כבר נתבאר בסימן א' סק"ד וסקי"ז ובכ"ד דהקובע אם הוי שגגה אחת או ב' שגגות, אינו אם הוא מכח טעות אחת או מכח ב' טעויות, אלא תליא בשם השגגה אם הו"ל חדא שגגה או הוי ב' שגגות, - וע"כ אף דהא דאכל ועשה מלאכה הוא מכח שטעה וסבר שאינו יוהכ"פ, מ"מ הו"ל כב' שגגות, דשגג דליכא איסור אכילה, ושגג דליכא איסור מלאכה, וע"כ הוא חייב ב' חטאות.

ח] והדברים מוכרחים כן, שהרי מש"כ בפירש"י דבחלב דנותר הוי ב' שגגות, קאי על חתיכה אחת שהיא חלב ונותר, והנה הרי בפשוטו איירי בגונא שנתחלפה חתיכה זו בחתיכה אחרת, ואפ"ה חשבינן לה כב' שגגות, - והיינו משום דאף ששגגתו היא מכח טעות אחת, שנתחלפה חתיכה זו באחרת, מ"מ יש בזה ב' שמות שגגה, דשגג דאי"ז חתיכה דחלב, ושגג דאי"ז חתיכה דנותר, וע"כ הוא חייב ב' חטאות.

ט] ולפ"ז נראה, דה"נ הוא בגונא ששגג שספק איסור מותר ואכל ספק חלב וספק דם, או בגונא ששגג בשיעורא דכזית ואכל כזית חלב וכזית דם, דחייב ב' חטאות, דכיון דב' שמות הם, חשבינן לה כב' שגגות, דסבר דליכא איסור חלב בכה"ג, וסבר דליכא איסור דם בכה"ג, ומה דב' השגגות הוו מכח טעות אחת, אי"ז חושבם כשגגה אחת.[[5]](#footnote-6)

**ד**

י] ובטעם הא דבשגגת שבת אינו חייב על כל המלאכות אלא אחת משום דהוי חדא שגגה, ולא חשבינן לה כב' שגגות, משום דסבור שקצירה מותרת היום וסבור שטחינה מותרת היום, נראה דהוא משום דאף דכל מלאכה הוי כשם בפנ"ע, מ"מ יסוד האיסור כולם הוא מכח דהו"ל חילול שבת, וע"כ כל ששגג ביסוד האיסור חשיב כשגגה אחת, ואינו חייב אלא אחת.[[6]](#footnote-7)

יא] והנה האפיקי ים בח"ב סימן ו' בקו"א כתב להוכיח דבשגגה אחת אף בב' שמות אינו חייב אלא אחת, מהא דס"ד בסנהדרין ס"ב א' דמשכח"ל בע"ז הנה שהיא אחת, בשגגת ע"ז וזדון עבודות, והיינו כששגג וסבר דמותר לעבוד ע"ז מאהבה ומיראה, והרי דכיון דטעות אחת היא, אינו חייב אלא חטאת אחת, וכתב דלפ"ז ה"נ כשטעה בשיעור איסור אכילה ואכל כזית חלב וכזית דם אינו חייב אלא אחת.

אך למש"נ נראה דל"ד זל"ז, דהרי דין חילוק מלאכות בע"ז דמי לדין חילוק מלאכות בשבת, וכ"ה דבחילוק מלאכות בשבת כיון דיסוד האיסור הוא משום חילול השבת, ע"כ אם שגג בשבת חשיב כחדא שגגה ואינו חייב אלא אחת, ע"כ ה"נ בחילוק מלאכות בע"ז, כיון דיסוד האיסור הוא משום הע"ז, ע"כ אם שגג בע"ז חשיב כחדא שגגה ואינו חייב אלא אחת.[[7]](#footnote-8)

1. וצ"ע דלמש"כ שם לעיל מינה דאם אכל ספק חלב במזיד ואח"כ נודע לו שהוא ודאי חלב, חייב חטאת, דכלפי איסור ודאי חלב הו"ל כשוגג, נמצא דכשהי' סבור שספק איסור מותר ואכל ספק חלב וספק דם, ואח"כ נודע שהם חלב ודם, הרי דאף בלא שגגתו דספק איסור מותר, הו"ל כשוגג כלפי איסור ודאי חלב וודאי דם, ובשגגה זו הו"ל ב' שגגות, וא"כ מה לי דמלבד זה שגג עוד בשגגה אחת דספק איסור מותר, וי"ל. [↑](#footnote-ref-2)
2. ומצאנו בד' המגיני שלמה בשבת ס"ח ב' שעמד בזה דמהא דבשגגת שבת חייב אחת על כל המלאכות, אף דכל אב מלאכה הוא איסור בפנ"ע כחלב ודם, כמשמעות הגמ' שם ע"ב ב', יש ללמוד דאף בב' שמות אם הוי חדא שגגה אינו חייב אלא חטאת אחת, ועיי"ש שכתב לפ"ז דגם בתינוק שנשבה הוה ס"ד דאינו חייב על כל האיסורים אלא אחת, ולא נתפרש בדבריו טעם הא דבאמת הוא חייב על החלב אחת ועל הדם אחת וכו', ושמא הוא כמש"כ הרש"ש לקמן י"ז ב' דחשבינן לה כטובא שגגות, דסבר שחלב מותר וסבר שדם מותר. [↑](#footnote-ref-3)
3. וגם בהא דהשוכח עיקר שבת אינו חייב אלא חטאת אחת על כל השבתות, פירש"י בר"פ כלל גדול ד"ה אינו חייב ושם ס"ט ב' ד"ה ה"ג, דילפינן לה לקמן שם מקרא, ומסתברא דהוא בכה"ג דכולה חדא שגגה היא, והרי דאלמלי הך קרא הי' חייב כמה חטאות, אף דכולה חדא שגגה היא. [↑](#footnote-ref-4)
4. והיינו דכיון דחזינן דאלמלי קרא הו"ל דאף בשגגת שבת חייב על כל מלאכה ומלאכה, הרי נלמד מזה דבב' שמות חייב אף כל אחת ואחת אף בדהוי חדא שגגה, ואף דילפינן מקרא דבשגגת שבת חייב על כל מלאכה ומלאכה, י"ל דאין ללמוד מזה לשאר ב' שמות, והתם חייב ב' חטאות אף בדהוו בשגגה אחת. [↑](#footnote-ref-5)
5. והנה הראש יוסף בשבת ע' ב' נסתפק בגונא דידע לאיסור קצירה וטחינה, אלא ששגג בשיעור המלאכה, שסבר דהוא ב' גרוגרות, אם הוא חייב ב' חטאות, או דכיון דכל הא דבשגגת מלאכות חייב על כל אחת ואחת הוא משום דהוי טובא שגגות, הרי דבכה"ג י"ל דהוי חדא שגגה ואינו חייב אלא אחת, - ולמש"נ מסתברא מילתא דאף בכה"ג הוא חייב ב' חטאות, דחשבינן לה כב' שגגות, דשגג בשיעור מלאכת קצירה ושגג בשיעור מלאכת טחינה, ולא גרע מהא דאם שבתות הוו כגופי מלאכה שאינם דומים, חשבינן לה כב' שגגות, וכמש"נ בסימן א' סקי"ח. [↑](#footnote-ref-6)
6. וי"ל לפ"ז, דלמאן דיליף מקרא להא דבשגגת שבת אינו חייב אלא אחת, י"ל דהא דבעינן קרא לזה, הוא כ"ה דלא נימא דאף בשגגת שבת חשיב כשוגג באיסור כל מלאכה ומלאכה והוי טובא שגגות, אלא הוי שגגתו בשבת, וחשיב כחדא שגגה, - ולאידך מ"ד דליכא קרא להכי, צ"ל דמסברא הוא כן דשגגתו היא בשבת וחשיב כחדא שגגה. [↑](#footnote-ref-7)
7. ועד"ז הוא אי נימא דהא דבשגגת שבת אינו חייב אלא אחת, הוא משום דב' מלאכות ל"ה שמות חלוקין ממש, וע"כ תליא דינם אם הוי טובא שגגות או הוי שגגה אחת, ולפ"ז הרי דה"נ הוא בע"ז, דב' עבודות ל"ה שמות חלוקין ממש, וע"כ כל הא דחייב על כל עבודה ועבודה הוא רק היכא דהוו טובא שגגות, אך בשגגה אחת אינו חייב אלא אחת. [↑](#footnote-ref-8)