10. הלכות הונאה
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב מאיר קאופמן / אונאה ומקח טעות

ח' סיון ע"א

**דיני הונאה**

א]איכא לאו בתורה לא תונו איש את אחיו וזה כולל כל עניני הונאה במקח וממכר בממון וזה בין בהונאה בשויות החפץ ובין בהונאה במכירה דבר שיש בו מום אמנם צ"ע האם זה גם בדבר שאין זה מום בגדר מקח טעות [סימן ד']

ב]מבואר בגמ' דקרקעות שטרות ועבדים נתמעט מהונאה ודעת תוס' בב"מ ס. ורש"י ב"מ נ"ו: שאין בזה איסור אמנם בעדר"י בב"ב ע"ח וכן בחינוך וכן צידד ברמב"ן על התורה שיש בזה איסור ובסמ"ע כתב בשם המהרש"ל שיש בזה הונאת דברים אם עשה במתכוין ויש לעיין האם בהקדשות יש איסור דיתכן שם זה מיעוט מעצם הפרשה [ס"ג]

ג]מבואר בגמ' ששכירות יש בזה הונאה ודעת תוס' כי יש ריבוי ודעת הראשונים דזה מכירה גמורה על הזכות שימוש ובפשוטו שכירות קרקע אין הונאה כקרקע וכן נפסק בשו"ע ודעת המרדכי שיש בזה הונאה [ס"ג]

ד]דעת הרמב"ן רשב"א ריטב"א ור"ן דבשכירות פועל או קבלנות אין הונאה דזה לא מכר ויש להסתפק האם איסור יש בזה אמנם ברמב"ם הובא בטור ושו"ע מבואר דבפועל זה כקרקע ואין הונאה ובקבלן יש הונאה ובפשוטו כי לא צריך מכר אמנם במהרי"ט ביאר שזה רק בקבלנות של בגד או עשה דבר חדש ולא על שמירת צאן ע"ש ומבואר בגמ' דגם בחלוקת שותפין איכא הונאה ולא אמרינן שזה לא מכר וצ"ע הטעם [ס"ג]

ה]הגמ' מביאה מחלוקת האם בקרקעות יש ביטול מקח ובפשוטו דעת רש"י שקי"ל שיש ביטול מקח ביותר משתות ודעת רוב הראשונים שאין ביטול מקח ודעת ר"ת שנידון הגמ' בפלגא או ביותר מפלגא וקי"ל שיש ביטול מקח והשו"ע פסק שאין ביטול מקח והרמ"א הביא את דעת הרא"ש וכתב שזה ספיקא דדינא וכתב הגרעק"א שמעמידים אצל המר"ק כדין ספיקות בקרקע ולפ"ז בעבדים ושטרות הדין מוחזק זה אחרת [ס"ג]

ו]בשו"ע מבואר שלענין מכירת חוב במעמד שלשתן יש הונאה וכתב הקצוה"ח שחוב עצמו הוי גופו ממון ורק מלוה בשטר לא הוי גופו ממון וכן משמע ברשב"א וצ"ע בזה הרי אינו ניתן מיד ליד [ס"ג]

ז]חיטים שזרען בקרקע הגמ' מסתפקת האם זה כקרקע ודעת הרמב"ן שזה בהונאה בשויות הדבר ותוס' נקטו שכה"ג זה כמטלטלים והתוס' ביארו הספק שאמר לו שמוכר חמש אלא שזה מספיק והתברר שאינו כן וכה"ג הוי ספק מה דין החיטים וברש"י מבואר שאמר כדבעי וטעה בשיעור כדבעי וכיון שזה דבר שאפשר לטעות זה לא כמו דבר שבמדה וברמב"ם לכאורא מבואר על דרך רש"י אלא שהעמיד סוגין בקבלן דהינו שקבלן קרקע זה קרקע וקבלן מטלטלין זה מטלטלין ובחיטים שזרען בקרקע הגמ' מסתפקת [ס"ג]

ח]בטור מבואר שאיסור הונאה זה גם אם הונה בשוגג אמנם בלשון הרמב"ן על התורה מבואר שרק אם עשה במזיד יש איסור וברא"ש מבואר לענין פחות משתות על הצד שזה אסור שזה רק אם נתכוין להונותו

ט]בגמ' איכא מאן דאמר שאין הונאה לפרוטות ודעת הרמב"ם שקצת יותר מפרוטה יש הונאה ודעת רש"י שצריך איסר ודעת הרא"ש שצריך מעה ולהלכה הרא"ש פסק דלא כמ"ד זה והשו"ע פסק כרמב"ם שרק יותר מפרוטה יש הונאה והרמ"א פסק כרא"ש שגם פרוטה יש הונאה ובלשון הרמב"ם מדויק שכל המחלוקת על חזרת הונאה אבל איסור וודאי יש

י]אין הונאה לעכו"ם אבל עכו"ם שהונה ישראל דינו כמו ישראל שהונה ישראל

**שיעור הונאה וזמן חזרתו**

א]פחות משתות קי"ל שאין צריך להחזיר וברמב"ן מבואר שיש איסור וברא"ש נסתפק האם יש איסור ובתוס' נ"ב. ובבעל המאור וכן ברמ"ה בב"ב צ"ה. משמע שאין איסור והשו"ע פסק שזה ספק והנה דנו האחרונים דבדבר ששומתו קבועה על יד המדינה גם בשיעור קטן יש חזרת הונאה והסברא דפחות משתות הוי מחילה כמבואר ברש"י שאי אפשר לדיק אמנם לכאורא כיון דברמב"ם כתוב הטעם דרוב אנשים מוחלים וכן לצד הרא"ש שמותר לכתחילה כי לפעמים אדם דחוק ומוכן בשיעור זה א"כ אין בזה חזרת הונאה והממע"ה ולענין מטבעות לכו"ע בפחות משתות אין איסור [ס"א סק"ו]

ב]דעת הראב"ד שבקטן אין מחילה ודעת הרמב"ם שיש מחילה שזה בכלל תקנת שמקחו מקח

ג]אם אמר לפני עדים שלא מוחל פחות משתות הט"ז נקט שאין כאן מחילה והב"ח נקט דהוי מחילה וכן הוא ודאי לרא"ש שמותר לכתחילה ואם הכסף בידו ואומר שלא מחל המחנ"א דן דלרמב"ם נאמן שהוא מהמיעוט שלא מוחלים ולרא"ש אינו נאמן והמשכנות יעקב דן שכיון שזה שיעור הונאה לא חל החיוב כלל ובסמ"ע והנתה"מ מפורש שחייב לשלם וכן הוא סתימת הדברים [ס"א סק"ו]

ד]בהונאת שתות נחלקו תנאים האם קנה ומחזיר הונאה או שהמתהנה רצה קנה ותובע הונאתו רצה חוזר בו ולהלכה ר"ת פסק שרצה וכו' וכל הראשונים וכן נפסק בשו"ע שהמקח חל ורק מחזיר הונאה

ה]דעת תוס' בב"מ שבהונאת שתות שקנה ומחזיר הונאה אם קודם שהחזיר נשתנה השער ואין כאן שיעור הונאה לא צריך להחזיר וכל הראשונים חלקו על זה וצ"ע על הגרעק"א שהעתיקו [סימן א]

ו]ביותר משתות קי"ל ששניהם חוזרים ויש ראשונים שזה כמו יין וחומץ ולפ"ז אם המתהנה הסכים יתכן שהמהנה יכול עדין לחזור בו ודעת העדר"י והרא"ש וכן פסק הרמ"א שכל שהמתהנה לא גילה דעתו שרוצה לקיים המקח המהנה יכול לחזור בו ודעת הריב"ם ורוב הראשונים וכן פסק השו"ע שרק אם המתהנה תובע הונאתו המהנה יכול לחזור בו אבל אם מוותר על ההונאה אין המהנה יכול לחזור בו

ז]הנתה"מ נקט דביפות ונמצאו רעות ויש גם הונאה שתות הלוקח לא יכול לתבוע הונאתו דהמוכר יכול לומר עד כמה שאתה תובע הונאה אני מבטל המכר וד"ז צ"ע [סימן א']

ח]בפשוטו ביותר משתות אם שניהם מסכימים זה חל למפרע וכן הוא בסמ"ע ונתה"מ אמנם בעדר"י משמע שזה לא חל למפרע וצ"ע [ א' סק"ד]

ט]בפשוטו נחלקו הראשונים האם יש דין חזרת הונאה ביותר משתות ונפק"מ כגון שהמהנה והמתהנה הסכימו שיחול המקח ויהיה חזרת הונאה האם יכולים לחזור בהם ובפשוטו השו"ע פסק שיש חזרת הונאה והרמ"א פסק שאין אמנם יש בזה סתירות וצ"ע [סימן ב' סק"ז ]

י]שיעור חזרת הונאה זה עד כדי שיראה לתגר או לקרובו וכל זה בלוקח שמקחו בידו אבל מוכר לעולם חוזר ודעת הרשב"א שזה תמיד אמנם הרמב"ם ושאר ראשונים כתבו שאם נודע לו ולא תבע הונאתו יש כאן מחילה וכן קי"ל וכתב הרא"ש שאם הלוקח מוכיח שהיה אנוס מלחזור יכול לחזור גם לאחר כדי שיראה

י"א]אם יש ויכוח האם היה הונאה דהמהנה טוען שלא הונה ורק עכשיו נשתנה השער על המתהנה להביא ראיה שהונה אותו [סימן א]

י"ב]אם המהנה טוען שהמתהנה ידע ומחל עליו להביא ראיה [שם]

י"ג]בשכירות מטלטלים או קבלן כתב הרמב"ם שלעולם יכול לתבוע הונאתו ומבואר בדבריו שגם בשיעור ביטול מקח יכול לתבוע והנתה"מ נקט שבטל הקציצה וממילא מדין נהנה יכול לתבוע אמנם פשטות לשון הרמב"ם שזה מצד דין חזרת הונאה [ס"ג]

י"ד]נחלקו רב ושמואל בשיעור שתות האם זה שתות מקח או שזה או שתות מעות או שתות מקח וקי"ל כשמואל שזה או זה או זה ודעת התוס"ר והמ"מ והשו"ע שכדי שיהיה מחילה צריך שאין שתות לא בזה ולא בזה וכדי שיהיה ביטול מקח צריך שיהיה שתות בין בזה ובין בזה וכל שזה באמצע הוי חזרת הונאה ודעת הריטב"א והמרדכי וכן גירסתינו ברמב"ם שצריך שם שתות וכל שאין לזה שם שתות דנים לפי המקח וכן העתיק הרמ"א [ס"א]

**המקומות שאין בזה הונאה והפרטים בזה**

א]מבואר בגמ' שבעל הבית שמוכר אין הונאה כיון שכליו חביבים עליו הוא לא מוכן למכור אלא ביוקר ואין עליו תביעת הונאה ורש"י ביאר הטעם כי זה כמו תנאי ויש חולקים שחשיב מכירה שלא בשוייו ונחלקו הראשונים האם יש בזה איסור במיוחס לריטב"א נקט שיש איסור וברשב"א מבואר שאין בזה איסור ודעת הרא"ש שזה רק על שתות וכן פסק בשו"ע ולא ביותר ודעת הרשב"א שזה גם ביותר

ב]יש ראשונים שגם בעל הבית שמוכר בזול אין הונאה כי וודאי עשה כי דחוק למעות ויש שכתבו שגם אם קונה ביוקר אין הונאה כי וודאי זה היה דבר מאוד חשוב לו ויש חולקים ובשו"ע לא הוזכר אלא שמכר ביוקר [ס"ב]

ג]מבואר בגמ' שגם אם הקונה חשב לתבוע הונאה ולא ידע שבעל הבית זה אחרת יכול לתבוע הונאה אמנם כתב הרא"ש שכל זה אם ידע שקונה מבעל הבית דלא פלוג רבנן אבל אם קנה משלוחו או שלא ידע מזה יש בזה הונאה ובמכר על ידי שליח והוא ידע שהוא שליח נחלקו האחרונים האם חשיב לוקח מבעל הבית

ד]בעושה תנאי על מנת שאין לך הונאה נחלקו הראשונים האם יש הונאה ולהלכה קי"ל שיש בזה הונאה כי לא ידע דמחיל ויש ראשונים שזה חיסרון במתנה על מה שכתוב בתורה ויש שכתבו שזה חיסרון תמיד וכן קי"ל בפשוטו ובפשוטו אם אין הונאה אין גם איסור והשאג"א נקט שאיסור יש וודאי וזה נגד רוב הראשונים [ס"ב]

ה]במפרש שיש כאן הונאה מועיל תנאי ודעת הרמב"ם שצריך לפרש כמה הונאה יש בזה ויש שנקטו שזה הרמב"ם לשיטתו שלא מועיל מחילה על דבר שאינו מסוים והב"י נקט שדין זה מוסכם וביאר הסמ"ע מצד דללא שמפרש כמה ההונאה יכול לומר שהיה ברור לו שלא היה כזה שיעור הונאה ולפ"ז בספק גמור יועיל תנאי גם ללא לפרש את מחיר ההונאה ובפשוטו וודאי שאין איסור הונאה במפרש גם לר"מ [ס"ב]

ו]באומר על מנת שאין בו הונאה מבואר בגמ' שלא מועיל התנאי ודעת רש"י שהכוונה שאומר שבמציאות אין הונאה ולפ"ז ודאי דהוא ביטול מקח ונחלקו האחרונים האם בכלל זה גם פחות משתות אמנם דעת תוס' ושאר ראשונים שזה תנאי בצורה שלא מועיל והקצוה"ח נקט שאם יש הונאה בטל מקח והנתה"מ נקט שהתנאי בטל ואם זה שתות יש חזרת הונאה ובפשוטו זה תלוי בשיטות הראשונים בצורת הדין תנאי על מה שכתוב בתורה [ס"ב]

ז]דעת המיוחס לריטב"א והרי"ד דבמפרש גם לר"מ עוזר דאין כאן מציאת של הונאה ודעת רוב הראשונים שזה רק מדין תנאי ולר"מ זה לא יעזור והנתה"מ ביאר שזה רק מצד שאמר על מנת שאין הונאה דהינו שרצה שיחול מצד תנאי אבל אם סתם ביאר שמוכר יותר ביוקר אין כאן חפצא דהונאה כלל ובגר"א לא משמע כן וצ"ע מהרבה דוגמאות ששיך מכר שלא בשויו ואין בזה הונאה [ס"ב סק"ו]

ח]בידע המתהנה שנתהנה דעת הב"ח שזה כמו לאחר שיראה ולא יכול לתבוע הונאתו רק אם פירש לפני עדים שרוצה לתבוע הונאתו ובנתה"מ כתב שיש לו מיגו ודעת הסמ"ע שבין בביטול מקח ובין בחזרת הונאה יכול לתבוע הונאתו וביאר הקצוה"ח שזה רק אם המהנה לא ידע שהמתהנה יודע ודעת המחנ"א והנתה"מ שרק בחזרת הונאה יכל לטעון שרצה לתבוע הונאתו אבל בביטול מקח וודאי שיש כאן מחילה [ס"ב סק"ז]

ט]דבר שאין הדעת טועה מבואר בגמ שני תירוצים האם יש הונאה ודעת הר"ח שקי"ל שיש הונאה ורוב הראשונים נקטו שאין הונאה וצ"ע מכמה דוכתי דמשמע לא כך [ס"ב סקי"ב]

י]כתב הריטב"א שדבר ששוה לקונה אין בזה הונאה והכוונה לכאורא ששוה לו אפילו שיכול להשיג בזול [ס"ב]

י"א]מכור לי באלו נחלקו אמוראים האם יש בזה הונאה ודעת הרמב"ם שאין הונאה והרא"ש פסק שזה ספק ומבואר שרק מצד שאמר מכור אבל ללא לשון זה וודאי שאין הונאה ובטעם הדבר הרמב"ן ביאר כי לא ידוע כמה יש שם וממילא אין דעתם לשויות הדבר ומלשון רש"י דיקו שסתם חליפין זה כך ואין בזה הונאה אמנם נקטו שכל זה אם לא שמו אבל אם שמו שמראה שמקפיד וודאי שיש הונאה אמנם בשו"ת הרי"ף מבואר שאין הונאה בחליפין שזה לא מכר והנה ברמב"ם מבואר שאין הונאה בחליפין ומצאנו בזה שני ביאורים יש שביארו שדעתו כרי"ף ויש שביארו שדעתו כרימ"ג שזה מצד שאין דעתו על השויות ולפ"ז אם שמו קודם וודאי שיש הונאה ובמכירת סחורה לדרך הרי"ף נחלקו האחרונים ובפשוטו לדינא בצירוף כל הצדדים יש חזרת הונאה ונפק"מ בין הטעמים בפלגא לראשונים שיש ביטול מקח בקרקעות ויתכן נפק"מ האם יש איסור [סימן ב' סק"ט]

י"ב]אם אומר לחברו שבכמה שקניתי אני מוכר לך אין הונאה וביארו הראשונים כי לא יורד אדעתא דהשווי וזה בין אם אומר לו כמה המחיר ובין אם לא אומר לו והנתה"מ נקט שזה רק אם המוכר לא יודע שיש בזה הונאה אמנם בתוס' מבואר לא כך וכן סתימת הדברים [ס"ב]

י"ג]דעת הב"י שדבר שלא יצא השער וכל אחד מוכר במחיר אחר אין בזה הונאה והב"ח והש"ך חלקו עליו [סימן ב' סק"י]

י"ד]דבר שלא שיך למוכרו בשוק אמנם יש עליו שומת שמאים מבואר בתוס' שיש בזה הונאה [שם]

ט"ו]הקונה דבר שיש בו צד הפסד ויש בו צד רווח וחל המקח עכשיו כתבו הרבה אחרונים שלא דנים את ההונאה לפי מה שיהיה בסוף ויש שכתבו שיש בזה הונאה [שם]

ט"ז]דבר שאין לו שוק דאנשים לא קונים את זה כלל יש שכתבו שאין לזה שער ולא שייך בזה הונאה [שם]

י"ז]אדם לא יכול לקבוע שער לעצמו ויש שכתבו שהולכים לפי הרוב [שם]

י"ח]שלח שליח למכור חפציו גם בפחות מכדי הונאה חוזר אמנם אם רוצה להעמיד המקח ולתבוע הונאה יכול ובנתה"מ כתב שזה גם בקרקע ובתומים חלק על זה