30 חומש
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

**בס"ד**

**תשרי ע"א**

**פרשת תולדות**

בפשוטו עשיו היה רשע גדול כמבואר בכל דוכתי רק שיצחק טעה בו מסיבה שכך עלה לפני הבורא יתברך שיהיה אמנם עיין המספיק לעובדי ה' לר"א בן הרמב"ם בשער הפרישות שהאריך בטעם שיצחק רצה מטעמים לצורך הברכה וכתב שזה היה לצורך ברכה מכח הנפש ולכן יצחק אמר בעבור תברכני נפשך והוסיף וז"ל ועשו אף הוא הבין סוד אמירתו של יצחק תברכך נפשי ושמר אותו וכשבא לפניו אמר בעבור תברכני נפשך כי הגם שלא הגיע למעלת שלמותו של יעקב היתה בו גם מדת השלמות אף כי פחותה מזו של יעקב ודייך בראיה שיצחק טעה בו וחשבהו כליל השלימות ואמר להקדימו ליעקב ועוד מה שמורה על שלמותו היא חריצותו ושקידתו על הברכה וצערו על שהזניח את בכורתו עכ"ל ועיין בספר הארת דרך על מדות שהביא עוד כמה מקורות שרשעותו של עשיו היה דבר דק וצ"ע בזה

**ט' אייר ס"ט**

**פרשת אחרי מות**

א]לשון התורה לעניין הוידוי על הפר וכיפר וצ"ב למה לעניין הוידוי על השעיר כתוב מפורש והתודה את עוונות של עם ישראל

**פרשת קדושים**

א]מבואר בתורה בכמה דוכתי שאסור לצער גר כי גרים הייתם בארץ מצרים וביאר רש"י שמום שבך אל תאמר לחברך וצ"ב הרי עד כמה שדרך בני אדם לבזות במום של חברו אפילו שזה מעלה טיבעית דבמציאות יש לו חיסרון זה א"כ מה זה סברא שפעם גם לי היה חיסרון זה אבל עכשיו אין לי והסברא שמום שבך וכו' הוא כי גם לך יש מום זה וצ"ב