70 קדימה א - בגדר דין קדימה בברכותיהן שוות
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / כיצד מברכין

אור ליום ג' י' כסליו תשע"ב

ברכות דמ"א., אמר עולא מחלוקת בשברכותיהן שוות דרבי יהודה סבר מין ז' עדיף ורבנן סברי מין חביב עדיף, אבל בשאין ברכותיהן שוות דברי הכל מברך ע"ז וחוזר ומברך ע"ז.

א] בטעם החילוק דעיקר דין קדימה הוא רק בשברכותיהן שוות ולא בשאין ברכותיהן שוות, נחלקו הראשונים ז"ל.

דהנה בחי' הרשב"א כתב לפרש, ז"ל, וטעמא דהא מילתא דקפיד ר"י בשברכותיהן שוות ולא קפיד בשאין ברכותיהן שוות נ"ל משום דבשברכותיהן שוות דברכה דחד פטר אידך לגמרי הא מילתא חשיבא טפי ודינא הוא דחשוב ליפטר שאינו חשוב, אבל בשאין ברכותיהם שוות דלא פטר חד לחברי' וליכא אלא הקדמה בלחוד כיון דחביב לי' אידך עלי' מברך ברישא והדר מברך אאידך, דהקדמה בלחוד מילתא זוטרתי היא, עכ"ל.

ומבו' בדבריו, דעיקר דין קדימה הוא, משום דדינא הוא דחשוב ליפטר שאינו חשוב, ולכאו' כונתו כמש"כ בהמשך דבריו דאינו בדין שיפטור שאינו חשוב את החשוב, וע"כ כל שאין ברכותיהן שוות דלא פטר חד לחברי', ליכא לעיקר דין קדימה.

אמנם הרא"ש בסימן כ"ה כתב, ז"ל, דודאי כשברכתן שוה דבברכה האחת פוטר את חבירו אז מסתבר לברך על ז' המינים ולפטור את השני, אבל כשצריך לברך על כל אחד ואחד "לא שייכי זל"ז כלל" כיון שצריך לברך על השני אחר אכילת הראשון, הלכך על איזה מהן שירצה יברך תחלה, עכ"ל.

ומ' בד' הרא"ש, דאין עיקר דין קדימה משום דדינא הוא דחשוב ליפטר שאינו חשוב, אלא עיקר דין קדימה הוא דינא בעלמא להקדים את החשוב, ואך דל"ש דין קדימה רק היכא שברכתן שוה, דשייכי אהדדי, ובכה"ג דינא הוא להקדים את החשוב, אך בשאין ברכותיהן שוות דלא שייכי ב' הברכות אהדדי כלל, ל"ב להקדים את החשוב.

ב] ועיקר הך מילתא, דלדעת הרא"ש הא דבאין ברכותיהן שוות ליכא לדין קדימה, אי"ז משום דעיקר דין קדימה הוא כשאחד פוטר את חבירו, אלא הוא משום דלא שייכי אהדדי, מצינו ב' מקורות לזה בד' רבותינו גדולי האחרונים ז"ל.

חדא, הוא במש"כ הב"י בסימן רי"א בדעת רבינו פרץ והטור, ז"ל, מיהו אפשר דטעמו משום דבפה"ג ובפה"ע כיון דתרווייהו אילנות הם חשיב להו ברכותיהן שוות, עכ"ל, וכ"ז ניחא אם כל הא דליכא דין קדימה בשאין ברכותיהן שוות הוא משום דלא שייכי אהדדי, דלפ"ז י"ל דבבפה"ג ובפה"ע דשייכי אהדדי טפי איכא דין קדימה, וג"ז הוא חידוש רב, דבפשוטו הא דבאין ברכותיהן שוות לא שייכי אהדדי, הוא משום דאין האחד נפטר בברכת חבירו, ולא משום דב' מיני ברכות הם, אך אי נימא דהא דליכא דין קדימה בשאין ברכותיהן שוות, הוא משום דעיקר דין קדימה הוא כשאחד פוטר את חבירו דאינו בדין וכו', הרי לא יועיל מידי הא דבפה"ג ובפה"ע תרווייהו אילנות הם, דמ"מ כיון דאין האחד פוטר את חבירו, ל"ש בזה דין קדימה.

עוד מצינו כן בד' השל"ה בס' עמק ברכה, רמזו המג"א בסימן רי"א סק"ג, ז"ל, נלע"ד דהא דאמרו באין ברכותיהן שוות דמקדים איזה שירצה, היינו כשאחד אינו ממין ז' וכו' אבל כששניהם ממין ז' וכו' אז המוקדם בפסוק קודם, וא"ת והלא דברים ק"ו וכו', וי"ל דכבר כתב הרא"ש וכו' וא"ת מ"ש כשברכותיהן שוות וכו' וי"ל וכו' אבל כשצריך לברך על כל אחד ואחד לא שייכי זה לזה כלל, כיון שצריך לברך על השני אחר אכילת הראשון עכ"ל, עיניכם הרואות סברת הרא"ש, כשיש לב' המינים שייכות להדדי בברכה אז יברך על ז' המינים ויפטור את השני, וטעם דמסתבר הוא דמחזי בושתו של המין החשוב אם נקדים לפניו המין השפל ממנו, אבל כשאין להם הצטרפות ושייכות להדדי בברכה אז כל א' נפרד מחבירו ולית דין בר בושת וכו', כן אני אומר בנידו"ד שזית קודם לשעורה אע"ג דאין להם שייכות להדדי בענין ברכה וכו', מ"מ יש להם שייכות להדדי מצד אחר ששניהם ממין ז' שנשתבחה בהן א"י, והואיל ויש להם דיבוק מצד אחד ואין ביניהם פרידה לגמרי, ראוי מפני זה שיהי' חשוב קודם וכו', משא"כ בצנון וזית שהם דברים נפרדים הן מצד ברכה הן מצד החשיבות וכו', והואיל והן פרודים לגמרי אין שייך בהן דין קדימה, דלא שייך כאן טעם כדי שלא יראה בושתו, דזה אינו בר בושת, כיון שהם נפרדים זמ"ז הן בברכה הן בחשיבות, עכ"ל, ועיי"ש בהמשך דבריו מה שדימה ד"ז למש"כ בס' מדרש שמואל דאדם אינו מתכבד אלא במה שמכבדו אדם המכובד, וה"נ אין הזית מתכבד בהקדמתו לצנון, הואיל ואין לו שייכות עמו כלל, כבוד הקדמתו לא נחשב בעיניו למאומה.

והנה פשוט דכל ד' השל"ה שייכי רק לד' הרא"ש וכמפורש כן בדבריו, אך למש"כ הרשב"א דהא דעיקר דין קדימה הוא רק בברכותיהן שוות, הוא משום דעיקר דין קדימה הוא דדינא הוא דחשוב ליפטר שאינו חשוב, הרי דלא יועיל כלל מה דנימא דז' המינים שייכי אהדדי, דמ"מ כיון שאין האחד פוטר את חבירו, ל"ש בהן עיקר דין קדימה.[[1]](#footnote-2)

ג] ונראה לדון כמה נפ"מ לדינא בזה, חדא הוא במה שיש להסתפק במקום שיש ספק בדיני קדימה, אם מצי לאכול משניהם בב"א מתחילה, ויתקיים בזה דינא דקדימה, והנה בפת מצינו דמניח פרוסה בתוך השלמה ובוצע, אך התם לא נזכר שאוכל משניהם בב"א, אלא שבוצע משניהם, ועמש"נ בסימן ג' סק"? דהתם הוא דין מסוים במעלת שלמה או במעלת גדול, שאינו אלא משום כבוד הברכה.

והנה לדעת הרשב"א דעיקר דין קדימה בברכותיהן שוות, הוא משום דאחד פוטר את השני ודינא הוא דחשוב ליפטר שאינו חשוב, נראה פשוט דכ"ז הוא היכא שאוכל מהן בזאח"ז, אך כל שאוכל מהן בב"א, דלכאו' בכה"ג חיילא עיקר הברכה על שניהם ואין אחד פוטר את חבירו, ל"ש דין קדימה כלל, ובפרט אי נימא דעיקר דין קדימה הוא משום דאינו בדין שיפטור שאינו חשוב את החשוב, ודאי דל"ש כן כשאוכל ב' המינים בב"א, דאין אחד פוטר את חבירו.

אך לדעת הרא"ש דכל דשייכי אהדדי איכא דין קדימה, הרי דאף כשאוכל משניהם בב"א, מ"מ כיון שהן נפטרין בברכה אחת איכא דין קדימה, ולפ"ז יש מקום לדון דאינו רשאי לאכול משניהם בב"א, דאין דין קדימה מתקיים אלא בשהוא מקדים את החשוב לשאינו חשוב, אך כל שאוכל משניהם יחד, אין מתקיים בזה דין קדימה, אך למש"כ השל"ה בדעת הרא"ש דעיקר דין קדימה הוא משום בושתו של המין החשוב אם נקדים לפניו המין השפל ממנו, הרי דאם אוכל משניהם יחד שפיר דמי, וצ"ע בזה.

ד] עוד נראה נפ"מ בזה, דהנה כתב הטור בסימן ר"ח, ז"ל, כתב בה"ג שאם אכל פירות מז' המינין ואכל מיני מזונות ושתה יין שיכלול הכל בברכה אחת ויאמר על המחי' ועל הכלכלה ועל הגפן ועל פה"ג ועל העץ ועל פה"ע, עכ"ל, וכתב הב"י שם, ז"ל, וכתב רבינו בסימן רי"א שברכת היין כיון שמפרט בה הגפן היא חשובה וכשכולל אותה עם ברכת הפירות צריך להזכיר תחלה על הגפן וכו', ומיהו מעשה קדרה דחטים ושעורים קודמין לין לפי שברכתן במ"מ שהיא גם כן חשובה שמבוררת וגם קודמין לו בפסוק, עכ"ל, ומבו' בדבריו, דהא דמקדימין על המחי' לעל הגפן, הוא משום שחטים ושעורים קודמין ליין במקרא, וכ"ה בט"ז שם סקט"ו ובמ"ב שם סק"ס.

ולפ"ז מבואר, דהגם דדעת הרא"ש והטוש"ע דכל שאין ברכותיהן שוות ליכא דין קדימה דז' מינים כלל, והמ"ב נקט בדעת השו"ע דגם ליכא דין קדימה דמוקדם בפסוק, מ"מ בברכה אחרונה יש לו להקדים את המוקדם בפסוק.

ונראה דכ"ז ניחא רק לדעת הרא"ש, דהא דבברכותיהן שוות איכא דין קדימה, הוא משום דשייכי אהדדי, וע"כ בברכת מעין ג' שמברכין ברכה אחת על כולן, שייכי אהדדי ואיכא בזה דין קדימה, אך לדעת הרשב"א דהא דבברכותיהן שוות איכא דין קדימה, הוא משום דהאחד פוטר את חבירו וכו', הרי דל"ש הך דינא כלל בברכה אחרונה, שהיא חלה על כולם ואין האחד פוטר את חבירו, ועוד, שהרי אין הנידון על מה לברך, אלא מה להקדים בנוסח הברכה, וזה דמי לדין קדימה באין ברכותיהן שוות, ודו"ק.

ה] עוד נראה לדון נפ"מ בזה, בכה"ג שאם יברך תחילה על שאינו מין ז' ועל שאינו חביב, יפטר המין ז' והחביב בברכתו ולא יהא טעון ברכה אחרת, אך אם יברך תחילה על המין ז' ועל החביב, לא יפטר שאינו מין ז' ושאינו חביב בברכתו ויהא טעון ברכה אחרת, ומשכח"ל בכמה גווני, כגון בדינא דהרמ"א בסימן רי"ב בשם האגור, ויש להסתפק אם איכא בכה"ג לדין הקדימה דברכותיהן שוות.

ולפמש"נ נראה, דלדעת הרשב"א ודאי דבכה"ג איכא לדין הקדימה דברכותיהן שוות, דאין לו לברך על האינו מין ז' והאינו חביב ולפטור את המין ז' והחביב, דאינו בדין שיפטור אינו חשוב את החשוב.

אך לדעת הרא"ש דטעם הא דליכא דין קדימה אלא בשברכותיהן שוות, הוא משום דכה"ג שייכי אהדדי, יש מקום לומר דבכה"ג דמכח דין קדימה יברך על כל א' בפנ"ע ולא יהיו שייכי אהדדי, לא שייך דין קדימה, אך י"ל דגם לדעת הרא"ש, אינו רשאי לברך על האינו מין ז' ואינו חביב ולפטור את המין ז' והחביב, משום דבכה"ג שהוא פוטרם בברכה אחת שייכי אהדדי, ונמצא שהקדים את האינו מין ז' והאינו חביב, ויתכן דזה תליא אם עיקר דין קדימה הוא להקדים את המין ז' והחביב, או דעיקר הדין הוא שלא להקדים את האינו מין ז' ואינו חביב, (ותלי בזה גם מש"נ לעיל סק"ג לדון לדעת הרא"ש אם הוא רשאי לאכול את ב' המינים בב"א).

שוב הראוני בראש יוסף בסוגיין ד"ה והא דאמר עולא שנקט עפי"ד הרשב"א, דלהס"ד דצנון פוטר את הזית, יש להקדים לדעת ר' יהודה את הזית, גם לדעת עולא דבאין ברכותיהן שוות אין מין ז' עדיף, שהרי אם יקדים את הצנון ויפטור את הזית, נמצא דפטר שאינו חשוב את החשוב, וע"כ איכא בזה לדין קדימה דברכותיהן שוות, ועיי"ש שכתב דבאופן ההפוך דפה"א הוא ממין ז' ופה"ע אינו ממין ז', ל"ב להקדים לדעת עולא את פה"א, אלא אדרבה יש לו להקדים את פה"ע, דאין פה"א נפטר בברכתו, דכיון דבכה"ג מברך על כל א' לעצמו, חביב עדיף, עייש"ה, וזה להדיא כמש"נ.

ו] עוד נראה לדון בזה, וראיתי שכבר עמדו בזה, דהנה בחי' הרשב"א בסוגיין כתב, ז"ל, ומסתברא דאפילו לר"י אם היו לפניו אתרוג וזית וקדם וברך על האתרוג אע"פ שאינו רשאי א"צ לחזור ולברך על הזית כיון שברכותיהן שוות, והוא שנתכוון לפטור את הזית בברכת האתרוג וכו', אבל בלא מתכוון לא דאינו בדין שיפטור מי שאינו חשוב את החשוב דרך גררה אלא דרך כונה וכו', ולפי פי' זה אם הי' אוכל תפוחים ובירך עליהן ואח"כ הביאו לפניו אגוזים אם התפוחים חביבים לו יותר פוטר את האגוזים בגררת ברכת התפוחים אבל אם אינן חביבים אינן פוטרין את האגוזים אלא א"כ נתכוין להם מתחלה, כנ"ל, עכ"ל.

ובפשוטו נראה, דעיקר מקור הרשב"א להך דינא מלבד מה דמבו' בתו"ד דיש מקור לזה מהא דאף לת"ק אין מעש"ק פוטר פרפרת, הוא מעיקר דין קדימה, דהוא משום שאינו בדין שיהא שאינו חשוב פוטר את החשוב, וע"כ מסתברא לי' דגם בדיעבד אינו נפטר, אא"כ נתכוין לפטרו.

ולפ"ז הרי כ"ז הוא רק להרשב"א לטעמי' דעיקר דין קדימה הוא משום שאינו בדין וכו', אך לדעת הרא"ש דדין קדימה הוא דינא בעלמא להקדים את החשוב, ואך דל"ש הך דינא אלא בשפוטרין זא"ז דכה"ג שייכי אהדדי, אין מקור כלל לומר דאם בירך על שאינו חשוב לא פטר את החשוב, וגם מה שלמד הרשב"א לזה מהא דמעש"ק אינו פוטר את הפרפרת, הנה למש"כ בתוס' הרא"ש לקמן דמ"ב. יש טעם אחר בזה, עיי"ש, (וגם הנה הרמ"א בסימן קע"ו כתב דאם בירך על מעש"ק פטר את הפרפרת), וצ"ע בזה.

?בדינא דהשר מקוצי, אם מעלתה מפני שהיא נקי', לכאו' מבו' דיש לסלק גם בחביב וראוי לא לאכלו כדי לקיים מעלת חביב, ואי"ז רק משום שאינו בדין וכו', וכן נראה ממה שהוצרכו לפרש דאין מחייבין אותו לאכלו, והרי דהי' מקום לחייבו, ולהרשב"א לכאו' לא שייך הך דינא כלל.

1. והנה בד' הרשב"א בסוגיין נראה שעמד על קו' זו בהא דכל המוקדם בפסוק מוקדם לברכה, דמ"ט חטה ושעורה קודמין לגפן וכו', הרי אין ברכותיהן שוות, ולפמש"נ נמצא, דהרשב"א לטעמי' ל"ה מצי לשנויי דהיכא דתרוייהו מז' המינים שאני משום דשייכי אהדדי טפי, דלדעתו ליכא נפ"מ בזה, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-2)