ערב חנוכה תשפב שיעור א
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן תרעב עד תרעז - חנוכה

### **החידוש בחיוב של אכסנאי בנר חנוכה**

איתא בגמרא בשבת (כג, א) אמר רב ששת אכסנאי חייב בנר חנוכה. אמר רבי זירא מריש כי הוינא בי רב, משתתפנא בפריטי בהדי אושפיזא, בתר דנסיבי איתתא אמינא השתא ודאי לא צריכנא, דקא מדליקי עלי בגו ביתאי.

ובר"ן שם (ט, ב מדפי הרי"ף) הקשה מה החידוש בכך שאכסנאי חייב בנר חנוכה, וביאר בזה"ל 'דלא תימא דין נר חנוכה כדין מזוזה דכל מי שאין לו בית פטור מן המזוזה', והיינו דהסלקא דעתך היתה שגדר החיוב של נר חנוכה הוא חובת הבית, ומי שאין לו בית פטור לגמרי, וקמ"ל שאף אכסנאי חייב להדליק.

ובביאור מסקנת הסוגיא י"ל דקמ"ל שהחיוב של נר חנוכה אינו תלוי בבית עצמו, אלא הוא חובת גברא להדליק הנר, ועל כן אף אכסנאי שאינו בביתו חייב בהדלקה. אך י"ל באופ"א דאף למסקנא חיוב נר חנוכה הוא רק בביתו, וקמ"ל שהאכסנאי נחשב כמי שיש לו בית, דע"י שמשתתף בפריטי חשיב שמקיים את החובת הדלקה בביתו.

אמנם ברא"ש (סימן ח) כתב בזה"ל 'אכסנאי חייב בנר חנוכה ואינו יוצא בנרו של בעל הבית דלא הוי בכלל איש ואשתו', ומבואר לכאורה דס"ל להרא"ש שיש חובת גברא להדליק את הנר גם כשאין לו בית, ולכן היה פשוט שגם האכסנאי חייב בנר חנוכה, רק שהיה ס"ד שיוצא ידי חיובו בהדלקת הבעה"ב וקמ"ל שצריך להדליק בעצמו [ולדבריו צ"ל שההשתתפות בפרוטה הוא כדי שהנר יהיה גם שלו, אמנם יתכן לפרש שגם להרא"ש מקום האכסנאי חשיב כביתו, רק שאינו יוצא בהדלקת בעה"ב, משום שבשביל כך הוא צריך להיות אחד מאנשי ביתו, וקמ"ל שע"י הפריטי נחשב כבני ביתו].

### אם מחוייב להוציא ממון כדי שיהיה לו בית

בספר טעמא דקרא (עמוד מ) הביא הגרח"ק ששאלו אותו על מי שאין לו בית אם חייב בנר חנוכה, והשיב שפטור כדמוכח מרש"י (שבת כג, א) שתקנו ברכת הרואה למי שבא בספינה, ומוכח שאין עליו חיוב הדלקה כיון שאין לו בית. אך מביא שם שאמרו לו ששאלו שאלה זו את הגרי"ש אלישיב ואמר שחייב לקנות או לשכור בית ולהדליק, וכוונת רש"י שם שמברך ברכת הרואה היינו באנוס שאינו יכול לקנות או לשכור בית.

ומבואר דלא נחלקו בכך שגדר החיוב של הדלקת נר חנוכה הוא חובת בית, דהיינו שיהיה דלוק הנר בביתו, אלא שנחלקו אם יש חיוב לקנות בית כדי לקיים חיוב זה.

ובעיקר הנידון אם האדם חייב להוציא ממון לקנות או לשכור בית כדי שיוכל לקיים מצוות הדלקת הנר, בספר טעמא דקרא שם הביא דנראה שנחלקו בדבר זה הראשונים, דמדברי התוס' בסוכה (מו, א) משמע שאינו חייב לקנות בית, דהתוס' שם דנו בטעם שלא תיקנו ברכת הרואה אלא רק בנר חנוכה, וביארו התוס' שהוא משום חביבות הנס, והוסיפו דאין לומר שהטעם שתיקנו ברכת הרואה רק בנר חנוכה הוא משום שיש כמה בני אדם שאין להם בית ואינם יכולים לקיים את המצוה, דא"כ קשיא ממזוזה, היינו דקשה מדוע לא תיקנו 'ברכת הרואה' גם במזוזה שהרי אינו מקיימה אם אין לו בית, ולכאורה היו התוס' יכולים לתרץ דרק בנר תיקנו לברך משום שהוא חיוב גמור, שהרי הוא חייב לקנות בית כדי לקיים את מצוות ההדלקה שלו [ורק למי שהוא אנוס תיקנו ברכת הרואה] משא"כ במזוזה, ומוכח דס"ל לתוס' דאף כשיש בידו לקנות בית אינו חייב לקנות כדי לקיים מצוות הדלקת הנר, ודמי למזוזה שאינו מחוייב לקנות בית בשביל לקיים מצוה זו.

# שיעור הלכה

# מפי מו"ר הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א

~**בהלכות חנוכה**~

**ערב חנוכה תשפ"ב**

שיעור א

אכן מלשון הרמב"ם משמע שיש עליו חיוב לטרוח שיהיה לו בית כדי שיקיים דינא דנר חנוכה, דז"ל הרמב"ם בפרק יא מהלכות ברכות (הלכה ב) 'יש מצות עשה שאדם חייב להשתדל ולרדוף עד שיעשה אותה כגון תפילין וכו' ויש מצוה שאינה חובה כגון מזוזה וכו'. ועוד שם (בהלכה ג) 'וכן כל המצות שהן מדברי סופרים בין מצוה שהיא חובה מדבריהם כגון מקרא מגילה והדלקת נר בשבת והדלקת נר חנוכה, בין מצות שאינן חובה כגון עירוב ונטילת ידים וכו'... ומבואר ברמב"ם דמצוות הדלקת הנר הוי חיוב גמור [והוא חיוב יותר ממזוזה כמבואר בדבריו] ומבואר דמצוות הדלקת נר חנוכה היא חובה וא"כ צריך לקנות או לשכור בית כדי להתחייב בה ולקיימה.

ויש בזה נפק"מ לגבי אדם שאין לו בני בית המדליקים עליו בביתו, אם מותר לו להכניס את עצמו למקום שבו לא יהיה לו בית להדליק בו, וכגון שרוצה לטוס במטוס בימי החנוכה ששם לא יתאפשר לו להדליק נרות כדין, דלפי המדוקדק מדברי התוס' אין בזה איסור, דכיון שאין לו בית הוא פטור מנר חנוכה, אך לפי העולה מדברי הרמב"ם דהוי מצוה חיובית נראה דאסור לו לטוס בזמן זה, ואפילו אם יש לו הפסד ממון, שהרי יש עליו חיוב להדליק, וכמו שצריך להוציא ממון כדי לקנות בית, כך צריך להוציא ממון כדי שלא יהיה במצב שאין לו בית בזמן קיום המצוה [ועדיין יל"ע דאולי קודם זמן המצווה אינו חייב להוציא ממון עבור המצווה, וכמבואר בחיי אדם (כלל סח סעיף יט ובנשמ"א שם) ע"ש ואכמ"ל].

### אם כשמדליקים עליו בביתו יש דין לברך ברכת הרואה

כתב השו"ע (סימן תרעז סעיף ג) יש אומרים שאף על פי שמדליקין עליו בתוך ביתו, אם הוא במקום שאין בו ישראל מדליק בברכות, והוסיף הרמ"א שהוא משום שצריך לראות הנרות, וכיון שאין לו נרות לראות חייבו אותו להדליק, ולכן מדליק בברכה. ובמשנ"ב שם (ס"ק יד) כתב דדין זה סותר למש"כ השו"ע לעיל (סימן תרעו סעיף ג) דשם מבואר שמי שמדליקין עליו בביתו א"צ להדליק בעצמו, ואף ברכת הרואה אינו מברך, ומסיק המשנ"ב דלכן לדינא אין לנהוג כן להדליק בברכה.

[ובשעה"צ (סימן תרעז ס"ק כא) הביא שהמאמר מרדכי כתב ליישב את הסתירה בדברי השו"ע, דמה שסתם השו"ע בסימן תרעו שמי שמדליקין עליו בביתו א"צ להדליק כלל וא"צ לברך גם ברכת הרואה, היינו כשנמצא במקום שרואה נרות של ישראל אחרים, ואף שאינו מברך על הראיה סגי בכך, ומה שכתב השו"ע כאן שמשום שצריך לברך ברכת הרואה תיקנו שידליק בברכה, איירי כשהוא נמצא בין הגויים דאינו רואה נרות של אחרים, ולכן הוא צריך להדליק בעצמו. אך כתב השעה"צ שתירוץ זה דחוק ואין לנהוג כן לדינא ע"ש, ונראה הטעם דקשה לומר שאם הוא רק רואה נר של ישראל אחר ואינו מברך עליו דבזה הוא יוצא משום פרסומי ניסא, דאין מה שמשייך אותו לאותו הנר].

והנה שיטה זו שאף מי שמדליקים עליו בביתו צריך לברך בעצמו, הובאה בבית יוסף בשם הארחות חיים וז"ל 'מי שבא בספינה או שהוא בבית גוים מדליק בברכות ומניחה על שולחנו, ולא דמי לאכסנאי דאמרינן דאי מדליקין עליה בגו ביתיה לא בעי לאשתתופי דשאני התם שיש פרסום הנס בהדלקת אושפיזו', ומבואר בלשונו דהסברא לחלק בין מי שנמצא בין הגויים לבין אכסנאי שמדליקין עליו בביתו שא"צ להשתתף בפרוטה, הוא משום שלאורח יש פרסומי ניסא בהדלקה של הבעל הבית שלו. ומבואר מזה דיש ב' דינים בחיוב הדלקת נר חנוכה, האחד שיש חיוב הדלקה בביתו, והשני דיש חיוב גברא שישתתף בפרסום הנס ע"י הנרות חנוכה, ובאכסנאי שמדליקין עליו בביתו הרי הוא מקיים את ב' הדינים, שיוצא ידי חובת ההדלקה בבית במה שאשתו מדלקת עליו בביתו, ויוצא ידי חובת הגברא לפרסם הנס בהדלקת אושפיזו.

ולפי זה צ"ל שהדין שאכסנאי שאין מדליקין עליו בביתו דמשתתף בפרוטה ובזה סגי, היינו שעי"ז הוא נעשה שותף עם הבעה"ב גם בביתו, והרי הוא מקיים בזה גם את החובת הדלקה בבית. וכעי"ז הביאו בשם הגרשז"א (בספר הליכות שלמה חנוכה פרק יג).

ובזה מבואר מש"כ המשנ"ב (סימן תרעז ס"ק ג) לגבי אכסנאי שאין מדליקין עליו בביתו שצריך להשתתף בפרוטה, וכתב שם שאם יש לאכסנאי נר, טוב שידליק בעצמו, ולפי דברינו צ"ל דהכא בהדלקת הנר הוא מקיים את שתי הדינים גם את חובת ההדלקה בבית וגם את החובת גברא של פרסומי ניסא [אך יש להעיר דלפי משנ"ת שאכסנאי צריך להשתתף בפרוטה משום שע"י הפריטי נעשה שותף עם הבעה"ב בביתו, א"כ מוכח דבלא פריטי לא חשיב ביתו ואיך יקיים את חובת ההדלקה בבית ע"י שידליק בעצמו].

### אכסנאי המברך בבית כנסת

והנה כתב השעה"צ (סימן תרעא ס"ק נב) בשם הגהות הגאון ר' ברוך פרענקיל שמסתפק לגבי אורח המדליק בנרות בית הכנסת, דאפשר שאין צריך לחזור ולהדליק באכסניא. ומבואר בהגהות הנ"ל דמיירי באורח שמדליקין עליו בביתו, ובזה הוא מקיים את חובת ההדלקה בביתו, אלא דמכל מקום צריך לצאת ידי חובת הגברא ולהשתתף בפרסומי ניסא, ויוצא בזה בהדלקת הבעה"ב, ועל זה כתב דהכא שכבר הדליק בבית הכנסת אינו חייב לצאת מהבעל הבית בברכה, שהרי כבר בירך על פרסומי ניסא בעצמו. ודבריו צ"ע שהרי מדובר באכסנאי שמדליקין עליו בביתו, והרי הוא יוצא במה שמדלקים עליו בביתו, ומדוע בכלל צריך לברך [ואם כוונתו על ה'מהדרין' שנהגו להדליק במקום האכסניא אף אם מדליקין בביתם, איך מקיים דין מהדרין במה שמדליק בבית הכנסת, ודוחק לומר דר"ב פרענקיל סבר להלכה כדעת המרדכי דאכסנאי חייב בהדלקה גם אם מדליקים עליו בביתו, שהרי המשנ"ב הביא דבריו והוא הכריע שאינו מדליק בברכה וכמשנ"ת, וגם בלשונו לא משמע כן דכתב שמכיון שהעטם שחייב להדליק בביתו אחר שהדליק בביהכנ"ס היא רק משום נר איש וביתו, לכן אם אשתו מדלקת בביתו א"צ לחזור ולהדליק ולא משמע כפירושים הנ"ל וצ"ע].

### אכסנאי שמדליקין עליו בביתו ורצה להדליק בעצמו

אכן יש להקשות על יסוד זה דהנה כתב הרמ"א (סימן תרעז סעיף ג) שאף מי שמדליקים עליו בביתו אם רוצה להחמיר על עצמו ולהדליק בפנ"ע מדליק ומברך עליהם וכן נוהגין, ובמשנ"ב (ס"ק טו) הביא דצריך לכוין קודם שעת ההדלקה שאינו רוצה לצאת בהדלקה של אשתו וממילא אין כאן חשש ברכה לבטלה, דכיון שאינו רוצה לצאת בהדלקתה חל חיוב הדלקה עליו.

ומבואר בדברי המשנ"ב שהאכסנאי יכול לכוין שלא לצאת בהדלקת אשתו, אך צ"ע דלפי היסוד הנ"ל שיש חובת הדלקה בבית ויוצא ידי חובה במה שמדליקה אשתו, ורק שיש לו גם את החיוב גברא של פרסומי ניסא, וא"כ איך נאמר לו שיכוין שלא לצאת בהדלקת אשתו, הרי בכך הוא יפסיד את עיקר חיוב ההדלקה בביתו. וצ"ע.

### מתי בעל נפטר בהדלקת אשתו ואשה נפטרת בהדלקת בעלה

ויסוד דין זה שהבעל נפטר במה שמדליקה עליו אשתו בביתו הוא רק באופן שהיא מדליקה את הנר בביתם, אך אם היא לא נמצאת בביתם אינה מוציאה אותו ידי חובה. ונראה דכן הוא במה שהבעל מוציא את אשתו בהדלקה היינו רק כשהוא מדליק בביתם, אך אם גם הבעל אינו נמצא בביתו, אינו יכול לפטור את אשתו מדין אשתו כגופו.

ובעיקר מש"כ הרמ"א שאכסנאי שמדליקין עליו בביתו יכול להחמיר על עצמו ולהדליק בעצמו בברכה, כתב המשנ"ב (שם ס"ק טז) דלדינא ידליק בלא ברכה, משום שיש פוסקים שחלקו ע"ד הרמ"א וס"ל דלאו כל כמיניה להפקיע עצמו מההדלקה בביתו ע"ש. אמנם אם אשתו מדלקת במקום אחר, נראה שבכה"ג היא אינה פוטרת אותו מחובת ההדלקה, והוא צריך להדליק ולברך כדין.

ואם אשתו מדלקת עליו בביתו אך הוא נמצא בארץ אחרת, וזמן ההדלקה אצלו לאחר הזמן שבו מדליקה עליו אשתו [וכגון שהוא במקום הנמצא ממערב לארץ ישראל] יל"ע אם היא מוציאה אותו בהדלקתה. והנה אם היא לא בביתו היא אינה מוציאה אותו וכמשנ"ת, ואם היא מדליקה בביתו לפי מש"כ המשנ"ב שיכול לכוין שלא לצאת גם כאן יכוין שלא לצאת בהדלקתה, אך כיון שיש המפקפקים בזה עדיף שיצא מאחר. אמנם אם הוא נמצא בחוץ לארץ וזמן הדלקתו לפני המקום שבו אשתו מדליקה [וכגון שהוא נמצא ממזרח לארץ ישראל], הרי הוא יכול להדליק בברכה שהרי הוא מדליק קודם הדלקתו.

### שישמעו בני הבית את הברכה מהמברך

ואחר שנתבאר שיש סתירה בשו"ע אם מי שמדליקים עליו בביתו צריך לברך ברכת הרואה, נראה דכדי לא להיכנס לספק יש להקפיד לכתחילה ולהמתין לכל בני הבית שכולם ישמעו את הברכה מבעל הבית או אפילו בהדלקת אדם אחר, דאל"ה נכנסים לספק אם צריכים לברך ברכת הרואה.

### אשה הנמצאת בבית החולים בזמן הדלקת נרות

אשה הנמצאת בבית חולים בחנוכה, אם בעלה מדליק עליה בביתה שפיר יוצאת ידי חובה [ואף שהובא לעיל שיש המחמירים שאף אם יצאה ידי חובת ההדלקה בבית מכל מקום יש עליה חיוב משום פרסומי ניסא נראה דבאשה א"צ להחמיר בזה], אמנם אם בעלה אינו מדליק בביתם, הרי היא צריכה להדליק [וכמשנ"ת לעיל דכשאינו בביתו אינו יכול לפטור אותה מדין אשתו כגופו], אמנם הדבר מצוי שאין אפשרות להדליק במקום חיובה, ועל כן טוב שתשמע ממי שיכול להדליק שם בברכה.

### הנוסע למקום אחר בזמן ההדלקה היכן ידליק

ישנה שאלה מצויה במי שנוסע להתארח במקום אחר היכן הוא מקום הדלקתו, והנה זה נראה פשוט שאם הוא מתארח רק בסעודה אחת אצל חבירו או אצל הוריו דאינו יכול להדליק באותו מקום דאינו נחשב כביתו כלל, וכן מבואר בט"ז (ס"ק ב) שמי שנמצא בבית רק לסעודה אחת, אם ידליק שם הרי זה כמו שמדליק ברחוב העיר, משום שההדלקה אינה שייכת אליו כלל.

ובאופן שנוסע למקום אחר והוא נשאר שם ללון, ידוע דדעת הגריש"א (פניני חנוכה עמוד קיט) שבכדי שייחשב המקום כביתו צריך שישהה שם כל ימי החנוכה או לכל הפחות ברוב ימי החנוכה, דבכך המקום נחשב כביתו לעניין הדלקת הנר, וכן דייקו בפרי חדש (סימן תרעז סו"ס א) שכתב שצריך שישן באותו בית כל ח' ימי חנוכה, ולדעתו אם נוסע מביתו ליום אחד צריך למנות שליח שידליק נרות חנוכה בביתו. אכן מנהג העולם שאם נוסע לבית אחר ולן שם צריך להדליק במקום שנוסע אליו, משום שנחשב שבאותו יום בית זה הוא הבית שלו, וכן מטו בשם החזו"א (שלמי תודה חנוכה סימן כג ס"ק ב) וכן דעת כמה אחרונים וכן נראה לדינא.

ומי שמתארח בשבת בבית של אחרים, נראה שאם הוא חוזר מיד לביתו ואינו נשאר בביתם לסעודת 'מלוה מלכה' יחזור לביתו וידליק שם, אך אם הוא נשאר שם לסעודת 'מלוה מלכה' עדיין נחשב מקום זה כביתו וידליק במקום שמתארח שם.

### חתן המתחתן בימי החנוכה

עוד יש לדון בחתן שמתחתן בימי החנוכה היכן ידליק, ונראה שאם בשעת ההדלקה הוא עדיין לא יצא מבית הוריו, הרי הוא גר שם בשעת ההדלקה וחייב להדליק במקומו, אך אם הוא יוצא קודם זמן ההדלקה הרי הוא יצא מביתו ועדיין אין לו בית אחר, ולכן נראה דצריך להדליק בברכה כשמגיע לביתו בלילה. וכן הדין לגבי הכלה היוצאת מביתה קודם זמן ההדלקה, דנראה שבכה"ג אינה יוצאת בברכת אביה משום שכבר יצאה מביתו, ולכן צריכה להדליק בברכה כשתבוא לביתה בלילה [או שתצא בהדלקת בעלה באופן שהוא מדליק בביתם בלילה].

**הדינים העולים:**

1. **מי שאין לו בית לדעת הגריש"א האו חייב להוציא ממון כדי לקנות או לשכור בית כדי שיוכל לקיים מצוות נ"ח והגרח"ק הביא בזה מח' ראשונים. ונפק"מ אם מותר לנסוע במטוס בחנוכה שעי"ז פוטר את עצמו מחובת ההדלקה. אמנם גם להגריש"א אפשר שיש להקל ע"פ החיי אדם שא"צ להוציא ממון קודם שנתחייב במצוה.**
2. **מצינו סתירה בשו"ע אם אכסנאי שמדליקים עליו בביתו צריך לברך ברכת הרואה. ולכן יש להקפיד שכל בני הבית ישתתפו בהדלקה שלא יכנסו לספק אם צריכים לברך ברכת הרואה.**
3. **אכסנאי שמדליקין עליו בביתו יכול להדליק בעצמו ויכוין שלא ייצא בהדלקת אשתו וצ"ע.**
4. **אשה הנמצאת בבית חולים בחנוכה אם בעלה מדליק עליה בביתם יוצאת בזה ואם מדליק במקום אחר צריכה האשה להדליק בעצמה, או שתשמע ברכה מאחר שמברך שם.**
5. **האוכל סעודתו במקום אחר חייב להדליק כשיחזור לביתו, אך אם נוסע לכל השבת נחשב הדבר לביתו וידליק במקום שנסע לשם. ובמוצ"ש אם נשאר ל'מלוה מלכה' ידליק שם ואם לאו יחזור לביתו וידליק בביתו.**
6. **חתן וכלה המתחתנים בימי החנוכה אם נמצאים בביתם בשעת ההדלקה יוצאים בהדלקה בביתם, ואם לאו צריכים להדליק בלילה כשמגיעים לביתם.**