מראי_מקומות_נדה_וסתות_קפט_כד-כו
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות נדה - הרב יהושע ננקינסקי

**קפט כד-כו**

**סכ"ד**

★מקור הדינים מהמשנה סג: והשוו פרישה לדיני טהרות.

"וברגילה לראות עם התחלת הוסת אסורה כל זמן המשכת הוסת".

צ"ב בשלמא לגבי טהרות אמרינן טמאה למפרע דמסתמא ראתה כדרכה בתחלת הוסת.

אבל אם בדקה ומצאה טהורה מנלן דאסורה כל זמן המשך הוסת.

ועיין חו"ד דביאר דאמרינן דאולי הפיהוק השני הוא שליח הדם עי"ש, ויל"ע אם חיישינן להמשך הוסת ע"כ דזה לא סותרת לוסתה, וא"כ בדרכה לראות בתחלת הוסת ותקבע אח"כ ג"פ לראות בסוף הוסת דלא תעקר את וסתה לתחילת הוסת וצ"ע.

★בנמשך הראיה אחר הוסת חוששת עד סוף **עונה** אחת.

עיין בראב"ד וברו"ב וברשב"א בתוה"ב, וקושית הב"י והגר"א בכלל דבריהם עי"ש וע"ע בב"ח.

★עיין חו"ד, שבכה"ג דרגילה לראות בסופו ונמשך לאחר הוסת דחוששת כל העונה האם אסורה **מתחלת** הוסת או מסופו.

**סכ"ה**

דעת הט"ז [לט] דבמורכב והראיה בתוך הוסת חוששת כל היום, אבל לפני הוסת אינה חוששת.

וע"ע חו"ד [לב] מה שחילק בין רצופין לאינם רצופים עי"ש ובקבעה מורכב [רצוף] תחוש מתחלת העונה.

וע"ע בנקוה"כ.

וע"ע בתוה"ש.

**סכ"ו**

★עבר ג"פ ולא פיהקה ולא ראתה אינו נעקר, לשון השו"ע "אבל במקרה לבדו או זמן לבדו שלא ראתה בהם אינו נעקר".

וע"ע חו"ד [מב] סד"ט [לא] דלענין המבואר לעיל דמורכב תחוש בתחלת העונה שפיר נעקר.

★ומזה שלא נעקר מוכח דפיהוק אינו סימן גרידא, דאי הוה סימן והגורם הוא היום שפיר חזינן דאינו גורם [מזה שלא פיהקה], משא"כ אם **פיהוק הוא גם גורם** [לא הפיהוק גופו גורם אלא יש כאן עוד גורם שגורם לפיהוק וגורם לראיה] שפיר לא נעקר דעדיין לא הגיעו כל הגורמים.