משקין היוצאין מטבל
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / העור והרוטב / משקין היוצאין

חולין קכ: משקין היוצאין מטבל

**א. אם שייך טבל בלא תרומה-**

מצאנו בסוגיין לדון בכמה אופנים ששייך טבל בלא אפשרות להפרשת תרומה.

א. מבואר בסוגיין דא"א להפריש תרומה מתחילה על משקין שיצאו מפירות אלא בזיתים וענבים, ויל"ע אם יהיה איסור טבל במשקין היוצאין מן הפרי קודם מירוח שעדיין לא נעשה הפרי טבל ואח"כ ממרח את הכרי אם יחול בו דין טבל או דכיון שא"א להפריש עליו לא יהיה בו טבל.

[ובתוס' אנשי שם תרומות יא-ב כתב דאף דלר"א אם יצא מטבל נאסר אבל קודם מירוח דאכתי לא חייל ביה דין טהבל ויצאו ממנו משקין לא חל בהם דין טבל, שאין דינו של ר"א אלא ביוצא מן האיסור שמקבל דינו של האיסור, אבל צ"ע דהא דינא דר"א הוא גם לענין ברכות וכה"ג שאין שום חלות דין בפרי, ועחזו"א משכ"ב].

ב. עוד יל"ע אף לדעת ר"י, לשיטת החכ"צ דאף ר"י מודה דמשקין היוצאין מהם כמותן בכל איסור הבא מאליו, ובפשוטו אף לענין טבל כן ונמצא שיש לנו טבל שא"א להפריש עליו תרו"מ [אבל לדעת הפנ"י לר"י משקין היוצאין מטבל לאו כמותן הם ואין בהם איסור דאורייתא].

ובחזו"א מעשרות-ז כתב דאף לשיטת החכ"צ דמשקין היוצאין אסורין מדאורייתא באיסור הבא מאליו, מ"מ יודה בטבל שאין בהם איסור תורה, דכל שא"י להפריש תרו"מ מיניה וביה ל"ש בו טבל, וכנראה הוא ע"ד האתוו"ד דעיקר איסור טבל הוא משום דפתיך ביה דין הפרשת תרומה.

אלא דתיקשי מדעת ר"א בסוגיין דמבואר שיש טבל במשקין היוצאין אף שא"י להפריש עליהן, ובאמת מצאנו בזה דברים מהחזו"א יו"ד-ריד שכתב דלר"א באמת יכול להפריש על משקין, ודלא כפשטות הסוגיא דמשמע שהוא דין פשוט שא"א להפריש על משקין, וכתב הטעם משום דאחר דלר"א משקין היוצאין בבכורים הוו כמותן הרי ילפינן ג"כ תרו"מ מיניה ואפשר להפריש בהם תרו"מ.

אבל במו"ז ג-רד הביא מהגרי"ז דאה"נ שייך טבל ואף באופן שא"י להפריש תרומה מיניה וביה, ונקט שם דמשקין היוצאין מטבל אסורין ולא מהני הפרשה עליהם מיניה וביה [ועיין לקמן בדין הפרשה ממקו"א], והביא כן ראיה מירושלמי, עיי"ש.

ועיין בחזו"א מעשרות-ז דעתו דמשקין היוצאין מטבל אין בו איסור תורה רק דרבנן [ואף לדעת החכ"צ כנ"ל], וכיון שאינו אלא מדרבנן תקנו ג"כ שיוכל להפריש מיניה וביה אף שאינו אלא משקין, ולכך יכול שפיר להפריש גם במשקין אלו.

[ולפי"ז מתבאר לד' החזו"א דאף לשיטות דמפרשי לשון הר"מ שיש איסור תורה במשקין היוצאין בטבל וודאי לא שייך אלא איסור דרבנן].

ולשיטת הפנ"י [דלא כהחכ"צ] דמשקין היוצאין אין בו איסור תורה אף באיסור הבא מאליו, והבאנו כן במקו"א מד' הרמב"ן, כתב במו"ז דכיון שאין בו אלא איסור דרבנן הרי מסתבר כהחזו"א שיכול להפריש עליו מיניה וביה.

וכבר הביא המו"ז שם מהמאירי בסוגיין דמשקין היוצאין צריך להפרישן, מבואר דמהני בהו הפרשה.

ובעיקר נידון זה אם שייך דין טבל בלא הפרשת תרומה, עיין בשאג"א-צז דאף דילפינן לו ולא לאורו שא"י להפריש תרומת חמץ בפסח מ"מ אית ביה דין טבל, אבל בגבו"א יומא ח: כתב שאין בו איסור טבל כיון דילפינן שאין בו תרומה וא"א להפריש מיניה וביה ממילא אין בו טבל, עיי"ש מה שהביא מבכורות יב: גבי חלה בעיסת שביעית שאין בו טבל[[1]](#footnote-2).

וע"ע בקו"ש פסחים-קנב שהאריך בזה דבכ"ד משמע דכל ילפותא דפטור מתרומה ממילא אמרינן שאין בו טבל, וכגון פטורא דלקוח דילפינן לה בתרומה וממילא ידעינן שאין בו טבל, וכן בכורות יב: הנ"ל.

ומ"מ מצאנו לענין לו ולא לאורו דעת השאג"א דאף שאין בו תרומה מ"מ יש בו טבל, וכנראה התם המיעוט הוא דוקא במעשה ההפרשה ולא בחיוב הטבל שבו, וא"כ ה"נ בניד"ד י"ל דמשקין היוצאין כל החסרון הוא בהפרשה אכתי אית בהו טבל וזה דעת הגרי"ז.

**ב. הפרשה ממקו"א על משקין היוצאין מטבל-**

והנה כל ד' הגרי"ז הוא סברא שלא יוכל להפריש מיניה וביה אבל ממקו"א לכאו' יוכל שפיר להפריש, ועיי"ש במו"ז מה שהביא מהירושלמי תרומות יא-ב.

אבל כתב במו"ז די"ל דאף ממקו"א לא יוכל להפריש שאם נפרש כדעת הקרי"ס והמאירי בר"מ שהוא איסור תורה רק שאין לוקין עליו, הרי נתבאר במקו"א ד' הקר"א ומנח"ב דגדרו הוא כאיסור יוצא.

והנה גדר איסור יוצא נתבאר לעיל די"ל שהוא איסור חדש ואין שם טבל עליו ולא מהני ביה הפרשה אף ממקום אחר [ועי' משמר הלוי בכורות-ד מש"כ בזה ומירושלמי פסחים פ"ב].

אבל במו"ז הביא מהחת"ס חולין שם דאף שיוצא א"א להפריש עליו מיניה וביה מ"מ יכול להפריש עליו ממקו"א, עיי"ש.

ובכל הני עניינים ע"ע מעדני ארץ תרומות פ"ב סוף ה"א באורך ולא היה לי פנאי לעיין בו.

וע"ע בתורי"ד ע"ז עג: מש"כ לדון דלא מהני הפרשה על טבל שנימוח בתבשיל, וטעמו דדין טכע"ק הוא דין חדש שהרי דעת כמה ראשונים שאין לוקין עליו ול"ש בו הפרשה, והוא כעין יסוד ד' הגרי"ז.

וגם מדבריו למדנו דלית ליה סברת החזו"א דכל דלא שייך בו דין תרומה פקע מיניה דין טבל [שו"ר שעמד בזה במו"ז שם].

וע"ע במש"כ במקו"א לענין הפרשה על טבל הבלוע בכלי שאב"י דעת הגריש"א דל"ש בו הפרשה ונשאר באיסור טבל ודעת הגרשז"א דכיון שא"א להפריש עליו ממילא פקע איסור טבל שבו.

ובמשמר הלוי שם הביא שהעירו להגרי"ז דלפי דבריו דל"מ ביה הפרשה הדין נותן שהיוצא מטבל יתבטל בשישים ולא יהיה כדין טבל,

דל"ש בו הטעמים דטבל אינו בטל בשישים ע"ז עג:.

ובאמת כ"נ בתורי"ד ע"ז עג: דלפי דרכו טבל שא"א להפריש עליו בטל בשישים.

והגרי"ז אמר דאין לסמוך ע"ז דיתכן שהיה לחז"ל איזה אופן לתקן גם את היוצא [עי' משמר הלוי האריך לדון לפרש כוונתו].

אבל במשמר הלוי הביא מחי' חת"ס דלא פלוג רבנן בטבל ובכל ענין אינו בטל בשישים, עיי"ש.

1. וע"ע בעויו"ט-קיד מה שבאר בזה הטעם שאם היתה לו שעה"כ בתרומת חמץ חייב להפריש. [↑](#footnote-ref-2)