2דבר שאינו מתכוין
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / כללי המלאכות / קונטרס דעת המחשבת

**דבר שאינו מתכוין**

**המקור להתירא דדבר שאינו מתכוין**

הנה בש"ס לא מצינו מהו מקןר ההיתר לדבר שאינו מתכוין לר"ש. ובפשטות הוא מסברא, שאין בזה מעשה איסור כלל מכיון שאינו מתכוין לאיסור. וכ"כ הקובץ שיעורים (ח"ב סי' כג).[[1]](#footnote-1) וע"ע אבני נזר (או"ח סי' רנ).

אמנם בריטב"א (יומא לד:) מבואר שהמקור הוא מ"מלאכת מחשבת", ומינה ילפינן לכל שאר דיני התורה, דשבת בנין אב לכולם. וכ"כ הפנ"י (שבת מב.).[[2]](#footnote-2) ועוד כתב שם הפנ"י דיתכן שהמקור הוא מקרא אחרינא, כדאיתא ביבמות ד: דממעטינן מוכרי כסות מקראי, ופירש"י דמוכרי כסות אינם מתכוונים להנאת חימום, וא"כ חזינן דדבר שאינו מתכוין מותר, ומהתם ילפינן לכל התורה, [אמנם הראשונים שם נחלקו על פירש"י, עי"ש ברשב"א ועוד].

**הגדרת דבר שאינו מתכוין**

יש לחקור האם אינו מתכוין היינו שאינו מעונין במלאכה, ו'כוונה' היינו רצון, או ש'כוונה' היינו 'דעת', שכיון שאינו עושה עבור כך הרי שאין לו דעת על מלאכה זו.

ועי' בחידושי הגר"ח (שבת פ"י הי"ד) שחקר בזה, והוכיח ד'אינו מכוין' היינו שאין לו חפץ ורצון במלאכה, עי"ש שהוכיח כן מדברי הר"ן בחולין.

אמנם כתב הגר"ח שכל זה רק לענין שאר איסורי התורה, אולם לענין שבת דכתבו כמה מהראשונים שאף לר' יהודה דבר שאינו מתכוין מותר מה"ת, ומשום דאין כאן "מלאכת מחשבת", בזה יסוד הפטור אינו משום שחסר ברצון, אלא משום שחסר בדעת על המלאכה, שזהו הביאור ב"מלאכת מחשבת" וכדחזינן לענין מתעסק, וכדחזינן בגמ' בב"ק כו: שאם היתה אבן בחיקו ולא הכיר בה, ונפלה דפטור מטעם מלאכת מחשבת, ומשום שלא ידע שעושה מלאכה. ולפ"ז כתב הגר"ח שסברת הערוך שפסיק רישיה דלא ניחא ליה מותר אינה שייכת לענין "מלאכת מחשבת", ד"מלאכת מחשבת" הרי אינה תלויה בניחותא אלא בידיעה, וסברתו שייכת רק לענין אינו מכוין דכל דיני התורה, ומה שהערוך התיר גם בשבת הוא משום דשבת לא גרעא משאר דיני התורה שלר"ש אינו מתכוין מותר בפסיק רישיה דלא ניחא ליה, עי"ש.

אמנם כבר העירו האחרונים (חי' ר' שלמה כתובות סי' ג', ועוד) שבראשונים לכאו' מבואר היפך סברת הגר"ח, דכמה ראשונים כתבו שדברי הערוך הם רק לענין שבת מלבד דבעינן מלאכת מחשבת, אבל לא לענין שאר האיסורין. ולכאו' חזינן שגם "מלאכת מחשבת" בשבת ענינה הוא רצון דניחותא ולא ידיעה.

[ואף לענין מתעסק עי' \* שנתבאר שיסוד פטורו אינו משום שחסר בידיעה, אלא משום שחסר ברצון לעשיית המעשה, ומתעסק דמיא לאינו מתכוין כמבואר בתוס' סנה' פה. ועוד, עי' \*].

1. אמנם התוס' (שבת מא:) ועוד ראשונים כתבו שלענין שבת מודה ר' יהודה שדבר שאינו מתכוין מותר מן התורה, דילפינן לה מ"מלאכת מחשבת", ואינו אוסר אלא מדרבנן, אולם ר"ש ס"ל שבכל איסורי התורה אין איסור כלל באינו מתכוין ואף לא מדרבנן. [↑](#footnote-ref-1)
2. וצ"ב שהרי ממלאכת מחשבת ילפינן כמה וכמה דינים לענין שבת וכגון מקלקל ומלאכה שאצל"ג, ודינים אלו הרי אינם אלא בשבת בלבד ולא בשאר דיני התורה, וא"כ מדוע רק דין אינו מתכוין ילפי' לשאר דיני התורה. [↑](#footnote-ref-2)