הדלקת הנר גdocx
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רסא וסימן רסג - הדלקת הנר

**שיעורי הלכה**

הלכות הדלקת הנר

##### **או"ח סימן רסג סעי' ד - ה שיעור ג**

## *[סעיף ד] לא יקדים למהר להדליקו בעוד היום גדול שאז אינו ניכר שמדליקו לכבוד שבת וגם לא יאחר. ואם רוצה להדליק נר בעוד היום גדול ולקבל עליו שבת מיד רשאי כי כיון שמקבל עליו שבת מיד אין זו הקדמה ובלבד שיהא מפלג המנחה ולמעלה שהוא שעה ורביע קודם הלילה.*

## הזמן הרגיל להדלקת הנר

מבואר בשו"ע שאם מקדים להדליק נרות, צריך לקבל שבת מיד בהדלקה, אך אם מדליק סמוך לשבת א"צ לקבל שבת מיד בהדלקה. אמנם לא התבאר מהו שיעור הזמן שבו אפשר להדליק ואינו נחשב שמקדים. ושאלה זו מצויה באשה שרוצה להדליק נרות ולהתנות שאינה מקבלת שבת בהדלקתה, משום שבדעתה לעשות מלאכה לאחר ההדלקה, דיש לדון מהו הזמן שבו מותר לה להדליק אף שאינה מקבלת שבת. ונראה דהדבר תלוי בזמן שבו היא רגילה להדליק נרות, ובזמן זה יכולה להדליק נרות אף אם אינה מקבלת על עצמה שבת בהדלקה.

## הדליק לפני הזמן ולא קיבל שבת מיד

כתב המשנ"ב (ס"ק כ) אם הדליק לצורך שבת אף שלא קבל עליו שבת בהדלקתו מ"מ אין צריך לכבותו, אף דלכתחלה לא היה לו להדליק כ"כ מקודם, שאינו ניכר שמדליקין לצורך שבת, מ"מ בדיעבד שפיר דמי.

ובביאור הלכה (ד"ה מבעוד) ציין דמקור דבריו הוא מדברי הגאון רעק"א דפירש מש"כ השו"ע שלא יקדים להדליק דהיינו לכתחילה, אך בדיעבד אפילו אם הדליק קודם יוצא ידי חובתו. אמנם בעולת שבת (ס"ק ד) נקט שמש"כ השו"ע שאין להקדים זה לעיכובא, ואם מדליק קודם לכך לא מהני, וכן הביא הביאוה"ל בשם הדרך החיים. ובמשנ"ב סתם כדעת הרעק"א.

והנה בביאור הלכה (שם) הביא את דברי העולת שבת שאם הדליק קודם פלג המנחה, אפילו אם הדליק לצורך שבת, לא מועילה הדלקתו בדיעבד, וצריך לחזור ולהדליק בברכה. ודבריו צ"ע שהרי דין זה הוא מדברי העולת שבת, וכבר נתבאר דלדעת העולת שבת אם הדליק נרות שלא בסמוך לשבת, אפילו לאחר פלג המנחה, צריך לחזור ולהדליק, אא"כ קיבל שבת מיד, וכל שכן שאם הדליק קודם פלג המנחה אפילו אם הדליקו לכבוד שבת, צריך לחזור ולהדליק שהרי אי אפשר שיקבל עליו שבת בהדלקה שהיא קודם פלג המנחה. אך לדעת המשנ"ב שפסק כהרעק"א דבדיעבד אם לא קיבל שבת מיד מועילה הדלקתו כיון שהדליק לכבוד שבת, נראה דה"ה שאם מדליק קודם זמן פלג המנחה, שפיר דמי וא"צ לחזור ולהדליק, שהרי החיוב לקבל שבת מיד אינה לעיכובא, וא"כ אין נפק"מ מתי מדליק, ובלבד שידליק לכבוד שבת.

וכן יש לדקדק בדברי הרעק"א שכתב על לשון הרמ"א שאם היה הנר דלוק מבעוד היום גדול יכבנו ויחזור וידליקנו, וכתב הרעק"א דלפי דבריו הוא לאו דווקא, שהרי אין הדבר תלוי באיזה זמן הודלק הנר, אלא רק האם הוא הודלק לכבוד שבת או לא, ואם הדליקו לכבוד שבת אפילו זמן גדול קודם השבת, יוצא ידי חובה בדיעבד. ומשמע בדברי הרעק"א שאם הדליקו לכבוד שבת אפילו לפני פלג המנחה, מועילה הדלקתו בדיעבד, ודלא כמסקנת הביאור הלכה.

ומעשה שהיה באשה שטעתה והדליקה נרות לפני פלג המנחה, ונראה שבדיעבד יצאה ידי חובתה, וכמש"כ בשם הרעק"א. אכן לכו"ע לא קיבלה עליה שבת בהדלקה זו, שהרי אי אפשר לקבל שבת קודם לפלג המנחה, ולכן יכולה היא להדליק עוד נר לאחר זמן פלג המנחה, לחוש לדעת העולת שבת והדרך החיים שההדלקה אחר פלג המנחה היא לעיכובא, אך אין לברך על הדלקה זו.

## מהו זמן פלג המנחה

מבואר בשו"ע דאפשר לקבל שבת רק לאחר פלג המנחה שהוא שעה ורביע קודם הלילה. ובמשנ"ב (ס"ק יט) הביא דדעת הלבוש והגר"א דפלג המנחה הוא שעה ורביע קודם השקיעה.

[ואף שמצינו לעיל (סימן רסא) דדעת הב"ח דזמן קבלת שבת הוא כשעתיים לפני שבת, מ"מ דעתו היא רק לשיטת ר"ת דהיינו שעתיים קודם הלילה, אך לדידן אין לקבל שבת קודם פלג].

ובאמת בזמנינו המנהג להדליק זמן רב קודם השקיעה, ואף שלדעת רבינו תם צריך להדליק שעה ורביע קודם הלילה, שהוא בסמיכות לשקיעה שלנו, מכל מקום המנהג לברך אף קודם לכך, וסומכים בזה על דעת הגאונים דפלג המנחה הוא שעה ורביע קודם השקיעה שלנו. [וכן בכל הנידונים העיקר כשיטת הגאונים, ורק לגבי קריאת שמע יש שהחמירו משום דדעת המג"א שבזה יש להחמיר אף לשיטת הגאונים לחשב את השעות מעלות השחר].

***[סעיף ה] כשידליק יברך ברוך אתה ה' אלוקינו מלך העולם אשר קדשנו במצותיו וצונו להדליק נר של שבת אחד האיש ואחד האשה. גם ביום טוב צריך לברך להדליק נר של יום טוב.***

## שכחה להזכיר של שבת

ויש לדון ביום טוב שחל בשבת ושכחה האשה להזכיר את השבת בברכת הדלקת הנר, אם צריכה לחזור ולברך, ובשו"ת התעוררות תשובה (חלק א סימן קיב) צידד שצריך לחזור ולהדליק בברכה את הנר של שבת, מכיון שיש שתי מצוות בהדלקת הנר כשיום טוב חל בשבת, מצוות הדלקת הנר של שבת, ומצוות הדלקת נר של יום טוב (כמבואר במשנ"ב סימן תקיד ס"ק מח), ולכן אם לא הזכיר את שבת בברכתו, צריך לחזור ולהדליק נר לכבוד שבת. אכן נראה דאין צריך לחזור ולהדליק, דמסתבר שהכל מצוה אחת היא, להדליק את הנר ובשבת ויו"ט יש שתי סיבות לחיוב ההדלקה.

## בן חו"ל ביו"ט שני שחל בשבת

והנה הגרש"ז (שש"כ פרק מה הערה סז) הסתפק בבן חו"ל שיו"ט שני של גלויות חל בשבת, ותארח אצל בן ארץ ישראל, אם מועילה ההדלקה של בעל הבית עבורו, או דכיון שאצלו יש חיוב להדליק אף משום יו"ט לא מועילה ההדלקה של בעל הבית. ונראה דלפי מה שביארנו שגם ביום טוב שחל בשבת יש רק מצוה אחת להדליק את הנר, א"כ מסתבר שיכול בן ארץ ישראל להוציא בן חו"ל בהדלקתו.

## *[המשך סעיף ה] יש מי שאומר שמברך קודם ההדלקה ויש מי שאומר שמברך אחר ההדלקה. וכדי שיהא עובר לעשייתו לא יהנה ממנה עד לאחר הברכה ומשימין היד לפני הנר אחר ההדלקה ומברכין ואחר כך מסלקין היד וזה מקרי עובר לעשיה וכן המנהג.*

## ברכה ביו"ט קודם ההדלקה או לאחריו

וכתב המשנ"ב (ס"ק כז) דהטעם לברך אחר ההדלקה הוא דאם תברך הוי כאילו שבת בפירוש ושוב אסורה להדליק. והוסיף דלפי"ז ביו"ט דלא שייך טעם זה, לכולי עלמא תברך ואח"כ תדליק, אך הביא דעת המג"א דלא פלוג ולעולם תדליק ואח"כ תברך.

ומקור דברי המשנ"ב הוא מבנו של הפרישה שהביא בשם אמו שאמרה דביו"ט תברך ואח"כ תדליק כיון שאפשר להדליק אף לאחר שקיבלה על עצמה את היו"ט, אלא שהמג"א (ס"ק יב) חלק על דבריה שאין חכמתה אלא בפלך, ולא פלוג בברכות, וציין למש"כ השו"ע לעיל (סימן קנח סעיף יא) לגבי נטילת ידיים דמשום שפעמים אין ידיו נקיות תיקנו שלעולם מברך אחר הנטילה. ובדגול מרבבה דחה את ראיית המג"א דשאני התם שמברכין תמיד אחר הנטילה משום שנוסח ברכת הנטילה שוה, אך כאן שיש חילוק בנוסח הברכה בין שבת ליום טוב לא שייך לומר לא פלוג. והביא ראיה לכך מברכת הדלקת הנר של חנוכה שמברכים לפני ההדלקה, ולא אמרינן דלא פלוג רבנן בכל ברכות ההדלקה.

ובהגהות הרעק"א הקשה על דברי המג"א דלא שייך הכא לומר לא פלוג, כיון שמעיקרא לא הייתה תקנה שתברך אחר ההדלקה, שהרי באופן שהאשה מתנה שאינה מקבלת שבת בהדלקה, מברכת ואח"כ מדליקה, וא"כ לא שייך לומר בכהאי גוונא לא פלוג.

## אשה שהתנתה לא לקבל שבת או איש המדליק

ויש עוד נפק"מ בנידון זה באופן שהאשה התנתה שאינה מקבלת שבת בהדלקה, או באיש שמדליק שאינו מקבל שבת בהדלקה (כמבואר במשנ"ב לקמן ס"ק מב, וכ"ה לקמן סימן תרעט ס"ק א, אך ע"ש בשעה"צ ס"ק ב די"א שאם האיש מדליק הוא מקבל שבת בהדלקה) דנתבאר ברעק"א הנ"ל דקודם מברכים ואח"כ מדליקים, וכ"כ בביאור הלכה (ד"ה אחר) בשם הדה"ח דכיון שלא מקבלים שבת בהדלקה מברכים לפני ההדלקה, אך לדעת המג"א דאף בזה אמרינן דלא פלוג, ומברך אחר ההדלקה.

## להתנות שאינה מקבלת שבת בהדלקה

אלא שכתב המג"א (ס"ק כ) דלכתחילה אין להתנות שלא מקבלת שבת בהדלקה אלא לצורך, דאל"כ לעולם תברך תחילה ותתנה, אלא על כרחך דלכתחילה יש לחוש לדעת הראשונים שאי אפשר לעשות תנאי.

## מתי מקבלת שבת בהדלקה או בברכה

ויש לדון מהו הזמן שבו האשה מקבלת שבת, אם הוא רק בברכה או מיד בסיום ההדלקה. ונפקא מינה בזה למנהגינו שמדליקין ואחר כך מברכים אם מקבלת שבת מיד בהדלקה, או שמקבלת שבת רק לאחר הברכה.

והנה כתב השו"ע להלן (סעיף י) דלדעת הבה"ג כיון שהדליק נר שלש בת חל עליו שבת ונאסר במלאכה, ועל פי זה נוהגות קצת נשים שאחר שבירכו והדליקו הנרות משליכות לארץ הפתילה שבידן שהדליקו בה ואין מכבות אותה. ובפשטות לשון השו"ע נראה דמיירי שבירכו לפני ההדלקה ולכן היו צריכין להשליך את הפתילה דודאי קיבלה שבת בסוף ההדלקה, אך יתכן לפרש שאפילו אם מברכים אחר ההדלקה צריך להשליך את הפתילה כיון שמקבלות שבת מיד בסוף ההדלקה.

וממש"כ בביאור הגר"א (שם) יש להוכיח שאפילו אם מברכים אחר ההדלקה צריך להשליך את הפתילה, דהביא מקור לדברי הבה"ג מהתוספתא (סוכה פרק ד הלכה יב) דמיד שסיימו לתקוע בחצוצרות יש להשליך את הנר לארץ, וע"כ גם לאותם השיטות דמברכים אחר ההדלקה צריך לפרש דברי התוספתא שיש להשליך בסוף ההדלקה. וא"כ מוכח דבהדלקה עצמה מקבל על עצמו שבת, ולכן אף אם מברך לפני צריך להשליך הפתילה [ואף דשם משמע שמחמת תקיעת החצוצרות היו מקבלים שבת ולכן היו צריכים להשליך, כבר עמד בזה בהגהות מיימונית (פרק ה משבת אות ר), אך הגר"א הביא ראיה זו בשם ספר התרומות, ומוכח שלא ס"ל לדחיה זו].

וכן נראה להוכיח מדברי הרמ"א לקמן (שם) שכתב דהאשה מקבלת שבת בהדלקה, והוסיף שם דעיקר ההדלקה תלויה בנרות שמדליקין על השולחן. ובדרכי משה מבואר יותר דכיון דמקבלת שבת בהדלקה א"כ צריכה להדליק את הנרות שעל השולחן בסוף, משום שאחר שמקבלת שבת אינה יכולה להמשיך ולהדליק שאר נרות. ומבואר מדבריו שמקבלת שבת בהדלקה העיקרית, ומשום כך צריך שתדליק את הנרות שעל השולחן לאחר שאר הנרות.

אכן במשנ"ב (ס"ק מה) ביאר בשם המג"א דכוונת הרמ"א שעיקר ההדלקה בנרות שעל השולחן היינו דעליהם צריך לברך [ויש לדחוק דמשום שזה עיקר ההדלקה, ובזה מקבלת שבת, ראוי לברך על נרות אלו].

ומדברי המג"א (ס"ק יא הובא במשנ"ב ס"ק כא) משמע להיפך דקבלת שבת היא רק בברכה, דהביא בשם מהר"מ דכשיש חופה בערב שבת ומאחרין בה עד אחר שקיעת החמה, והאשה אינה רוצה לקבל שבת לפני החופה פן תצטרך לעשות עוד דבר האסור בשבת, שתדליק את הנר בלא ברכה קודם החופה, ואח"כ בחשיכה תפרוס ידיה ותברך. ומדבריו מבואר דאף שהדלקתה היתה לאחר פלג המנחה וזהו זמן שאפשר לקבל בו שבת, שהרי כתב שאינה רוצה לקבל שבת בהדלקתה, ומ"מ לא קיבלה שבת בהדלקה, משום שהמתינה מלברך עד לאחר החשיכה. ומוכח דאין האשה מקבלת שבת בהדלקה גרידא, אלא רק בברכה. וצ"ע.

### תיקון והשלמה לשיעור בשבוע שעבר:

## ברכה בהדלקה בערב יום הכיפורים שחל בשבת

לעניין ברכת ההדלקה בערב יום הכיפורים שחל להיות בשבת כתב הרמ"א (לקמן תרי סעיף א) דמברכין להדליק נר של שבת ושל יום הכיפורים, ובביאור הגר"א כתב שלשיטתו כתב כן שצריך להוסיף בברכה דמדליק נר של יום הכיפורים, משום דדעת הרמ"א דמנהגינו לברך על נר של יום הכיפורים, אך לדעת הפוסקים דאין מברכים על נר של יום הכיפורים שחל ביום חול, אין להזכיר יום הכיפורים בברכה.

עוד ציין הגר"א לגמרא בשבת (כד, א) שדנה לגבי יום טוב שחל להיות בשבת המפטיר בנביא במנחה בשבת אם צריך להזכיר של יום טוב, שאילמלא שבת אין נביא במנחה ביום טוב, או דמ"מ מזכירים של יום טוב משום קדושת היום כדרך שמזכיר בשחרית. ובר"ן שם (יב, א מדפי הרי"ף) הביא שנחלקו הראשונים בביאור מסקנת הגמרא שם דדעת הרי"ף והרמב"ם (פרק יב מתפילה הלכה ) דאין מזכירים של יום טוב בהפטרה, אך דעת ר"י ובעל המאור שמזכירים יום טוב בהפטרה [ולמעשה חלוקים המנהגים לגבי ברכת ההפטרה בשבת חוה"מ של סוכות ופסח אם להזכיר של חג בברכה, ועיין משנ"ב סימן תרסג (ס"ק ט) ובשעה"צ (ס"ק ו) ואכמ"ל], ולדעת הראשונים שמזכירים יו"ט בהפטרה של מנחה, ה"ה בהדלקה של שבת יש להזכיר של יו"ט, אך לשיטות הראשונים שאין מזכירים יו"ט בהפטרה, אין להזכיר יו"ט בברכת הדלקת הנר.

אכן נראה דבנידון דידן אין בעיה להוסיף 'ויום הכיפורים' בסוף הברכה, כיון שהוספה זו היא בסוף הברכה, אכן לדעת הנוהגים שביום טוב מברכים קודם ההדלקה [עיין במשנ"ב לקמן (ס"ק כז) שהביא בזה דעות] אין להוסיף סתם בברכה משום הפסק.

### הדינים העולים:

1. אשה שמדליקה קודם הזמן הרגיל שרגילה להדליק בו צריכה לקבל על עצמה שבת בהדלקה. ומ"מ לא תדליק קודם פלג המנחה.
2. אם הדליקה קודם הזמן הרגיל ולא קיבלה שבת בהדלקה מועילה הדלקתה בדיעבד, ולדעת המשנ"ב אם הדליקה קודם פלג המנחה אפילו בדיעבד לא מהני וצריכה לחזור ולהדליק בברכה. אכן מהרעק"א נראה דאפילו קודם הפלג אם הדליקה לכבוד שבת יצאה ידי חובה, אך יכולה לחזור ולהדליק בלא ברכה שהרי לא קיבלה שבת בהדלקתה.
3. זמן פלג המנחה לדעת השו"ע הוא שעה ורביע קודם הלילה, ולדעת הלבוש והגר"א היינו שעה ורביע קודם השקיעה. ונהגו העולם לחשב את השקיעה בעניין זה כדעת הגאונים, ומדליקים מפלג המנחה שהוא שעה ורביע משקיעת גלגל החמה.
4. יו"ט שחל בשבת, ושכחה להזכיר של שבת בברכה נראה דבדיעבד א"צ לחזור ולהדליק.
5. בן חו"ל שהתארח אצל בן אר"י ביו"ט שני שחל בשבת יש לדון אם יכול לצאת בהדלקת הבעה"ב שאינו מחוייב בנר של יו"ט, ונראה שיש לסמוך שהכל מצוה אחת ומוציאו ידי חובתו.
6. אף שבשבת נוהגים להדליק ואח"כ לברך, ביום טוב מברכים ואח"כ מדליקים כיון שאין איסור להדליק לאחר שקיבלה יו"ט, וכן אשה שהתנתה לא לקבל שבת ואיש המדליק, מברכים ואח"כ מדליקים. אך דעת המג"א דאמרינן לא פלוג, ובאחרונים תמהו על דבריו.
7. יש לדון אם האשה מקבלת שבת כבר בהדלקה או רק בברכה, ונפק"מ אם צריכה להשליך את הפתילה לאחר ההדלקה, כשמברכת אחר ההדלקה. וצ"ע.

**השיעור נמסר מידי יום ה' בביהכנ"ס "אוהל איתן". ניתן לשמוע את השיעורים באמצעות קול הלשון בשידור חי**

**בטלפון [PHONE_REMOVED] וכן לאחר השיעור במאגר השיעורים יש להקיש בכניסה למערכת 1-3-2-2 שלוחה 3.**

**השיעור נכתב ע"י א. ה. והוגה ע"י מורינו הרב שליט"א. נשמח לשמוע הערות ותיקונים בטלפון [PHONE_REMOVED]**