ד - הלך לעיר או לכרך אחר תחילת הלילה
קטגוריות: ש_ס / כא מגילה / קונ_ בדין פרוז ומוקף בן יומו - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

יום ג' פורים דפרזים תשפ"ג

**א**

א] מגילה י"ט א' בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר אם עתיד לחזור למקומו קורא כמקומו ואם לאו קורא עמהן וכו', אמר רבא לא שנו אלא שעתיד לחזור בלילי י"ד, אבל אין עתיד לחזור בלילי י"ד קורא עמהן וכו'.

ופירש"י, ז"ל, אם קודם עמוד השחר יצא מן העיר הוא דקתני שא"צ לקרות עמהן בלילי י"ד אע"פ שעודנו שם הואיל וביום לא יהי' שם אי"ז אפי' פרוז בן יומו, אבל אין עתיד לצאת משם בלילה דהשתא הוי פרוז לאותו יום אע"פ שעתיד לחזור למחר ביום נקרא פרוז וקורא עמהן, עכ"ל, ועד"ז כתב הר"י מלוניל.

ומבו' בדבריהם דלדינא דפרוז בן יומו בעינן שיהא ביום בעיר, ולא סגי במה שהוא שם בלילה, וכ"כ ההשלמה, ז"ל, אבל אם לא יחזור בלילה, כיון שיעמוד בלילה וקצת היום הוי פרוז בן יומו.

ולכאו' הטעם בזה הוא משום דבעינן שיהי' בזמן בעיר קריאת המגילה דיום, וע"כ כל שיצא קודם עלות השחר ולא יהי' שם ביום לא חשיב כפרוז בן יומו.

וכ"כ הרא"ש בסימן ג', ז"ל, דאם אין עתיד לחזור בלילי י"ד אלא ישאר בעיר עד אור היום "חל עליו חובת קריאת היום" והרי הוא כבן עיר והוא פרוז יום, עכ"ל, ולהדיא בדבריו דהא דבעינן שלא יהא עתיד לחזור בליל י"ד הוא כ"ה שיהא שם בשעת חלות חיוב קריאת היום, וכ"נ בד' הטור בסימן תרפ"ח,[[1]](#footnote-1) וכ"כ המג"א שם סק"ז והגר"א שם ס"ה.[[2]](#footnote-2)

ב] אמנם הנה בחי' הר"א מן ההר בסוגיין כתב, ז"ל, ה"ג רבינו שלמה וכו' ומפרש וכו', ופי' שאם לא יהי' שם ביום הרי ודאי לא הי' שם כל הלילה שכשר לקריאת המגילה, ול"ה פרוז לכל זמן קריאת המגילה, עכ"ל.

ומבו' בדבריו דעיקר הקובע לדין פרוז בן יומו הוא במה שהוא בעיר בזמן קריאת הלילה, ואך דלא סגי שיהא שם במקצת מזמן הקריאה, אלא בעינן שיהא שם כל זמן הקריאה, וע"כ הוא דבעינן שיהא שם כל הלילה, וזה כיסוד ד' הט"ז בסימן תרפ"ח סוסק"ו, ופירש כן גם בד' רש"י, ודלא כפשטות דבריו.[[3]](#footnote-3)

**ב**

ג] והנה נחלקו רבוותא בדין בן כרך שבא לעיר באמצע ליל י"ד ונשאר שם עד אחר עלות השחר, אם דינו כפרוז בן יומו, או בעינן שיהא בעיר מתחילת הלילה.[[4]](#footnote-4)

ובפשוטו הי' נראה דדין זה תליא בפלוגתא זו, דלדעת הר"א מן ההר ודאי דבעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה, שהרי לדעתו לדין פרוז בן יומו בעינן שיהא בעיר בכל שעת קריאת הלילה, ומה"ט הוא דבעינן שלא יצא עד עלות השחר, וע"כ ה"נ בעינן שיהא שם כבר מתחילת הלילה, אך לדעת הרא"ש ודעימי' דדין פרוז בן יומו תליא במה שדעתו להיות בתחילת היום, י"ל דל"ב שיהא שם בתחילת הלילה.

ד] אמנם הנה הרא"ש שם כתב בתו"ד, ז"ל, שמועיל לבן כרך להיות כבן עיר "כשעמד שם ליל י"ד" ומקצת מן היום, עכ"ל, ומשמע להדיא מדבריו, דלא סגי במה שהי' שם בתחילת היום, אלא בעינן שיהא נמי בלילה, ומשמעות דבריו דבעינן שיהא שם כל הלילה ולא סגי במקצתו.

וכ"ה מבו' גם בד' ההשלמה בסוגיין, ז"ל, כיון שיעמוד בלילה וקצת היום הוי פרוז בן יומו, עכ"ל, והרי דבעינן גם שיעמוד שם בלילה, - וכ"ה מבו' גם בד' הר"ן, ז"ל, אבל אם דעתו בליל י"ד להתעכב שם "ליל ט"ו וקצת מן היום" א"צ לקרות בליל י"ד וביום י"ד וכו' ה"נ מוקף בן יומו נקרא מוקף ובן יומו היינו "בליל ט"ו וקצת מן היום", עכ"ל, והרי דלדין מוקף בן יומו לא סגי במה שהוא שם קצת מן היום, אלא בעינן שיהא שם בלילה ובמקצת מן היום.[[5]](#footnote-5)

וצ"ב בטעמא דמילתא דכיון דס"ל דדין פרוז בן יומו תלי במה שהוא בעיר בשעת קריאת היום, מ"מ בעינן שיהא שם גם בלילה.

ה] ובפשוטו י"ל בזה דהוא משום דס"ל דלא סגי במה שהוא בעיר בשעת חלות חובת קריאת היום, ובעינן נמי שיהא שם בשעת חלות חובת קריאת הלילה, וע"כ הוא דבעינן שיהא שם בתחילת הלילה ובתחילת היום.[[6]](#footnote-6)

**ג**

ו] והנה הריטב"א בסוגיין כתב, ז"ל, אבל אם אין עתיד לחזור למקומו לילי י"ד והאיר לו יום י"ד בעיר שחל חיוב קריאת היום "שהוא עיקר הקריאה" על בני העיר בעודו שם, קורא עמהם הלילה והיום, דפרוז בן יומו נקרא פרוז, עכ"ל, וכעי"ז כתב הרשב"א, ומבו' בדבריהם דהא דבעינן שיהא בעיר בזמן חלות חובת קריאת היום, הוא משום דביום הוא עיקר הקריאה, וכ"ה מבו' בד' המג"א בסימן תרפ"ח סק"ז והגר"א שם ס"ה, עיי"ש.

והי' נראה לפ"ז דלדעת הרשב"א והריטב"א ל"ב שיהא בעיר בתחילת הלילה, דכיון דלדעתם עיקר הקובע לדין פרוז בן יומו הוא במה שהוא בעיר בשעת חלות הקריאה דהיום דהוא עיקר הקריאה סגי במה שהוא בעיר בתחילת היום, ול"ב שיהא בעיר גם בתחילת בלילה, שהרי א"צ שיהא בעיר בשעת חלות הקריאה דהלילה, ולא תלי אלא במה שהוא בעיר בתחילת היום דהוא שעת חלות חובת הקריאה דהיום דהוא עיקר הקריאה.[[7]](#footnote-7)

ז] אמנם הנה בחי' הרשב"א בסוגיין כתב בתו"ד, ז"ל, אבל אם אין דעתו לחזור למקומו בלילי י"ד אלא שמתעכב שם "אותה הלילה" וקצת מן היום שהוא עיקר הקריאה אע"פ שיצא משם קודם ט"ו וחזר למקומו אפ"ה קורא כעיר, לפי שבשעה שחל חיוב העיר הוא היה שם ופרוז בן יומו נקרא פרוז, עכ"ל, ומשמע להדיא מדבריו דבעינן שיתעכב שם אותה הלילה,[[8]](#footnote-8) ומשמע דבעינן שיהא שם כל הלילה ולא סגי במקצתו.

אך הדבר צ"ב, שהרי לדעתו עיקר דין פרוז בן יומו תליא במה שהוא בעיר בשעת חלות חובת הקריאה דהיום שהוא עיקר הקריאה, ומ"ט בעינן שיהי' שם בלילה.

**ד**

ח] ונראה לפרש בזה, דהנה נראה פשוט דאף אי נימא דדין פרוז בן יומו לא תלי אלא בתחילת היום, וכל שהי' בתחילת היום בעיר חשיב כפרוז, מ"מ כ"ז שלא יצא מכרכו ודאי לא חשיב כפרוז בן יומו, ואף דדעתו הוא להיות בעיר בתחילת היום, ובן כרך שדעתו להגיע לעיר קודם עלות השחר, ל"מ לקרוא את המגילה בעודו בכרכו, שעדין לא נתחייב בה.

והטעם בזה הוא, דכ"ה דאלמלי דינא דפרוז בן יומו נקרא פרוז, ודאי דבן כרך שדעתו לעקור דירתו לעיר באמצע הלילה אינו חייב בחיוב הקריאה די"ד עד שעקר דירתו, ה"נ הוא אחר דינא דפרוז בן יומו נקרא פרוז, - שהרי בהך דינא לא נתחדש דין בפנ"ע דאזלינן בתר דעתו אף שעדיין אינו פרוז, דודאי דעיקר הא דיש עליו תורת פרוז הוא משום שהוא יושב בערי הפרזות, ואך דנתחדש בדינא דפרוז בן יומו דל"ב שיקבע עצמו בעיר לגמרי, אלא סגי במה שהוא דר שם בתחילת יום י"ד ועי"ז חשיב כפרוז, אך ודאי דכ"ז שהוא בכרכו, אין עליו תורת פרוז כלל.[[9]](#footnote-9)

ט] ולפ"ז נראה בדעת הרשב"א, דהגם דעיקר תורת פרוז בן יומו תליא רק במה שיהא בעיר בתחילת היום, מ"מ בעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה, דכיון דכ"ז שאינו בעיר עדין אין עליו תורת פרוז, ע"כ אף שבא אח"כ לעיר ל"מ זה לחייבו.

והטעם בזה הוא לפמש"נ בסימן ח' סק"ו בדעת הרשב"א והריטב"א בביאור ד' הירושלמי דבעינן שיהא פרוז בתחילת י"ד כדי שיתחייב במגילה, וכל דבתחילת הלילה הי' מוקף ונעשה פרוז אח"כ ל"ש שיתחייב בחיוב העיר, כיון דבזמן חלות החיוב לא נתחייב בחיוב העיר, - ואשר ע"כ ה"נ הוא בדינא דפרוז בן יומו, דהגם דתורת פרוז בן יומו הוא מכח מה שיהא בעיר בתחילת היום, מ"מ בעינן שיקבע עי"ז לפרוז מתחילת הלילה, וכל דל"מ שהייתו בעיר לקבעו כפרוז אלא בתחילת היום ל"מ מידי, וע"כ הוא דבעינן שיהא בעיר כבר בתחילת הלילה, דבכה"ג חייל עליו תורת פרוז כבר בתחילת הלילה, דכיון שדעתו להיות שם בתחילת היום מהני קביעותו עתה בעיר לקבעו בפרוז, אך כל שהי' בכרכו בתחילת הלילה ועדין לא הי' עליו תורת פרוז, ל"מ מה שהלך אח"כ לעיר לחייבו.

**ה**

י] ויש להוסיף בזה, דהנה הריטב"א בסוגיין כתב, ז"ל, כתוב בהל' הרי"ף ז"ל וכו', ונראה מדבריו לפום פשטייהו דכל שהי' בדעתו לחזור לילי י"ד, אע"פ שנאנס ונתעכב שם עד יום י"ד אינו קורא עמהם עד שיתעכב שם יום י"ד מדעתו, כלומר שכך היה בדעתו "בתחילת ליל י"ד" ולהכי חשוב פרוז בן יומו, עכ"ל.

ונתחדש בד' הריטב"א, דלדעת הרי"ף דתלי הדבר בדעתו להתעכב שם, הרי דהשעה הקובעת לדעתו הוא תחילת ליל י"ד, - וזה מתפרש כמש"נ, דאף דדינא דפרוז בן יומו הוא מכח שהייתו בעיר בתחילת היום, מ"מ בעינן דיקבע עי"ז לפרוז בתחילת הלילה, וע"כ הוא די"ל דבעינן שיהא דעתו בתחילת הלילה להתעכב שם, ורק בכה"ג הוא דיש עליו תורת פרוז, דאי נימא דסגי במה שיש עליו תורת פרוז בתחילת היום, מה מקום יש להצריך דבתחילת הלילה יהא דעתו להתעכב בעיר בתחילת היום, ונתבאר בזה בסימן ה' סק"ז.

יא] ולפ"ז מסתברא מילתא דגם לדעת הריטב"א לא חשיב כפרוז בן יומו אלא כשהוא בעיר בתחילת הלילה, דכיון דבעינן שיקבע לפרוז בתחילת הלילה, ע"כ בעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה, דהרי כל זמן שאינו בעיר אין עליו תורת פרוז.[[10]](#footnote-10)

יב] ואמנם י"ל דלפ"מ שנחלק הריטב"א ע"ז וס"ל דלא תלי כלל בדעתו בתחילת הלילה, היינו משום דל"ב כלל שיהא עליו תורת פרוז בתחילת הלילה, וסגי במה דבתחילת היום הוי בעיר לחשבו כפרוז, ולפ"ז אף אם בא לעיר אחר תחילת הלילה, חשיב כפרוז בן יומו, וצ"ע.

**ו**

יג] ומכלל דברינו נלמד דלדעת כל הראשונים לא חשיב כפרוז בן יומו אלא כשהוא בעיר בתחילת הלילה, ורק בדעת הריטב"א אין הדבר מוכרע, ואך דבטעמא דמילתא מצינו ג' דרכים, **א** דדינא דפרוז בן יומו תליא במה שהוא בעיר בכל זמן קריאת הלילה, **ב** דבעינן שיהא בעיר בזמן חלות חיוב הקריאה דהלילה ובזמן חלות חיוב הקריאה דהיום, **ג** דאף דהקובע בפרוז הוא מה שהוא בעיר בתחילת היום, מ"מ בעינן שיחול עליו תורת פרוז מכח זה בתחילת הלילה, וע"כ בעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה, דכ"ז שהוא בכרך אין עליו תורת פרוז.[[11]](#footnote-11)

יד] ונפ"מ רבתא בין הדרכים נראה בגונא דעקר דירתו ממש ובא לדור בעיר אחר תחילת הלילה, דבכה"ג לא אתינן עלה מדינא דפרוז בן יומו, אלא הוי בן עיר גמור, דלדרך בתרא אף בכה"ג אינו מתחייב בחיובא דפרזים, כיון דל"ה פרוז בתחילת הלילה, אך לב' הדרכים הראשונות י"ל דבכה"ג הוא מתחייב בחיובא דפרזים, דהא דבעינן שיהא בעיר כל הלילה או שיהא בעיר בתחילת זמן הקריאה דהלילה, י"ל דהוא רק בדינא דפרוז בן יומו, דתליא במה שהוא פרוז בשעת החיוב דהקריאה בלילה, אך כל שעקר דירתו ונעשה פרוז גמור אחר תחילת הלילה, י"ל דשפיר הוא מתחייב בחיובא דפרזים, ועמש"נ בזה בסימן ח' סק"ז וסק"ח, וצ"ע בזה

1. אך הט"ז שם סוסק"ו פירש בד' הטור דלא תלי בתחילת היום אלא בכל הלילה, והא דבעינן שיהא אף מקצת מן היום הוא משום דקריאה דלילה כשרה עד הנה"ח, עיי"ש, וצ"ע מד' הרא"ש המפורשים דבעינן שיהא בעיר בזמן קריאת היום, ועמש"כ הפמ"ג שם באורך בזה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-1)
2. והמג"א והגר"א שם פירשו הטעם בזה הוא משום דעיקר הקריאה היא ביום, וסייעו מזה לדעת הסוברים בסימן תרצ"ב ס"א דמברכין שהחיינו ביום, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
3. וכ"נ גם בד' המכתם שפירש כן בד' רש"י, ז"ל, אבל אם ל"ה עתיד לחזור למקומו בליל י"ד, שנמצא שקבע עצמו לדעתו להיות עמהם "בליל י"ד" ה"ה פרוז בן יומו, עכ"ל, - וכ"נ גם בד' הראב"ד בכתוב שם, ז"ל, ואם ל"ה בדעתו לצאת משם קודם האיר המזרח "ובשעת חיוב מגילה של בני העיר ל"ה בדעתו לצאת משם" ה"ה פרוז וקורא עמהן, עכ"ל, ומש"כ בשעת חיוב מגילה של בני העיר, לכאו' מכוון דבריו הוא לחיוב המגילה דהלילה, דכיון שאין דעתו לצאת בכל שעת חיוב המגילה של בני העיר הו"ל כפרוז, דאם מכוון דבריו הוא לחיוב המגילה דהיום, הרי אף כשדעתו לחזור למקומו ביום הוא חוזר בשעת חיוב המגילה של בני העיר, אך שמא מכוון דבריו הוא דאין דעתו לצאת משם בשעת חלות חיוב המגילה של בני העיר, וקאי על חיוב המגילה דהיום, וזה כדעת הר"א מן ההר. [↑](#footnote-ref-3)
4. ובד' הפמ"ג במש"ז בסימן תרפ"ח סק"ו בתו"ד משמע דלפשטות ד' הרא"ש והר"ן לא תליא אלא ביום ול"ב שיהא שם בלילה, וזהו שכתב דלא תליא בשהה בלילה שם. [↑](#footnote-ref-4)
5. ונתחדש בד' הר"ן אלו דגם בדינא דמוקף בן יומו הפוטרו מקריאת פרוז בעינן שיהא שם בלילה וביום. [↑](#footnote-ref-5)
6. והא דל"מ אם יהא שם בתחילת הלילה ויצא וישוב קודם תחילת היום, נראה דהוא משום דכל כה"ג הרי הוי זה ב' שהיות נפרדות בהעיר ול"מ מידי, אלא בעינן שתהא קביעות אחת בהעיר בזמן חלות חובת קריאה דהלילה ובזמן חלות חובת קריאה דהיום, וע"י קביעות זו בעיר חייל עלי' תורת פרוז בן יומו. [↑](#footnote-ref-6)
7. דאין לומר דבעינן שיהא בעיר גם בזמן חלות חובת הקריאה דהלילה, דא"כ ל"ה בעינן לפרש דהא דבעינן שיהא בעיר בזמן חלות חובת הקריאה דהיום, הוא משום שהוא עיקר הקריאה, רק הול"ל דכ"ה דבעינן שיהא בעיר בזמן חלות חובת קריאת הלילה, ה"נ בעינן שיהא בזמן חלות חובת קריאת היום, ובחד מינייהו לא סגי. [↑](#footnote-ref-7)
8. אך יש לדחות, דכיון דאיירי שכבר הוא בעיר בתחילת הלילה, ע"כ נקט דבעינן שיתעכב שם אותה הלילה, אך לעולם לא תלי אלא במה שיהא בעיר בתחילת היום. [↑](#footnote-ref-8)
9. ומשל לדבר, הוא לדעת רש"י ודעימי' דתורת מוקף בן יומו להפקיע מחיוב די"ד תלי במה שדעתו להיות בכרך ביום ט"ו, ונתבאר בסימן ?, דבפשוטו כל שעדיין הוא בעירו ודעתו לילך לכרך קודם עלות השחר דיום ט"ו, ודאי שדינו כפרוז, ואמנם דיש לחייבו גם מדינא דפרוז בן יומו נקרא פרוז, אך ודאי דא"צ לזה, והיינו משום דכ"ז שאינו בכרך ליכא עלי' תורת מוקף, וכ"ה דבלא דינא דמוקף בן יומו חשיב מוקף, הי' קורא בי"ד אף אם דעתו לעקור דירתו לגמרי לכרך בט"ו, (ועמש"נ בסימן ? בד' הירושלמי בזה), ה"נ אחר דינא דמוקף בן יומו חשיב מוקף, ה"ה קורא בי"ד אף שדעתו להיות בט"ו מוקף בן יומו, וה"נ הוא בדינא דפרוז בן יומו נקרא פרוז, ודאי דאין עליו תורת פרוז כל זמן שאינו בעיר. [↑](#footnote-ref-9)
10. ואמנם אי נימא דכל שדעתו להיות בעיר בתחילת היום יש עליו תורת פרוז אף כשהוא בכרך, הרי דשפיר י"ל דאף דבעינן שיהא דעתו בתחילת הלילה להיות בעלות השחר בעיר, ומשום דבעינן שיהא עליו תורת פרוז בתחילת הלילה, מ"מ ל"ב שיהא בעיר בתחילת הלילה, דאף שהוא בכרך, מ"מ כיון דדעתו להיות בעיר בעלות השחר יש עליו תורת פרוז, - אך למש"נ דמסתברא מילתא דכ"ז שהוא בכרך אין עליו תורת פרוז, מסתברא מילתא דכ"ה דבעינן שיהא דעתו בתחילת הלילה להיות בעיר בעלות השחר, ה"נ בעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-10)
11. ועמש"נ בסימן ב' סק"ב בהערה לדון לפ"ז בדין בן כרך שהי' בעיר בתחילת הלילה ובאמצע הלילה הלך מעיר זו לעיר אחרת, אם יש בו לדינא דפרוז בן יומו, לדעת הסוברים דהדרך לא חשיבא כעיר לדינא דפרוז בן יומו, ונתבאר בסימן ג', עיי"ש. [↑](#footnote-ref-11)