ט,ב
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק מדף ט - הרב יחזקאל זילבר

**ההספק השבועי עד מתני' י. פירס עליה סדין**

**בביאור דינא דמתני'.**

א. העושה סוכתו תחת האילן כאילו עשה בתוך הבית וכו'. ופרש"י 'ופסולה כדתניא בברייתא בגמ'. דת"ר בסוכות תשבו ולא בסוכה שתחת האילן וכו'. ואח"כ פרש"י שהטעם שסוכה תחת הסוכה פסולה דשני סככים יש לה וקרא פסיל וכו'. מתוך דברי רש"י משמע שיש כאן שני חסרונות, בסוכה תחת הסוכה הוא פסול של ב' סככים, ובסוכה תחת האילן הוא פסול אחר מגזה"כ, והגדר הוא שהתורה אמרה שתחת אילן ותחת בית אין הסוכה נחשבת כמקום דיור של סוכה אלא המקום קבוע כבר כבית או כאילן. [[1]](#footnote-2)

וכן ביאר ברא"ה כאילו עשאה בתוך הבית 'דאין סכך לסוכה זו דאילן דמיצל עילוה מבטל ליה'. והיינו שהגדר של הפסול במשנה הוא משום שילפינן מקרא שכיון שיש אילן מעל הסוכה הרי שהצל נעשה ע"י אילן, וממילא הוא מבטל את הסכך שכנגדו למטה. ומכיון שהסכך העליון הוא סכך פסול משום שהוא מחובר ממילא יש כאן פסול של יושב תחת האילן. וזה גופא ילפינן מקרא.

והרא"ה לשיטתו ביאר את דברי רבא דקאמר לא שנו אלא באילן שצלמ"מ פירש הרא"ה דהוא מבטל את כל הסכך, אבל באילן שחממ"צ כשרה. וע"ז הק' בגמ' הא קא מצטרף וכו' פי' דכל מה שתחת האילו הרי הוא כמי שאינו וא"כ אין לסוכה זו שיעור. הרי שהרא"ה פירש שהכל דין אחד הוא שילפינן מקרא שהאילן והבית מבטלים את הסוכה שתחתיה.

אבל בריטב"א מבואר לא כך, ומשמע מדבריו שהפסול של תחת האילן הוא מאותו הדין של סוכה תחת הסוכה דהכל דין אחד הוא דב' סככים פסולים. דאמרינן בגמ' אמר רבא ל"ש אלא באילן שצלמ"מ וכו' וביאר בריטב"א דבאילן שחממ"צ 'לאו חשוב אילן, ולא הויא סוכה שתחת האילן', ומקשינן ע"ז בגמ' והא קא מצטרף וכו' וביאר בריטב"א 'נהי דודאי ליכא משום סוכה שתחת האילן כדקאמרת, מ"מ הא איכא פסולא אחרתי שהאילן שהוא מחובר ופסול לסכך קא מסכך על הסוכה ומסייע בצילתה וכו'. הרי מבואר להדיא בדבריו שהפסול של המשנה אינו משום שקא מצטרף סכך פסול וכו', אלא דין אחר הוא דסוכה שתחת האילן או תחת הבית פסולה דהוי ב' סככים, [ואפי' אם לא היה פסול של מחובר, מ"מ יש לפסול את הסוכה מטעם אחר. וע"ז רבא אמר חשוב רק כשצלמ"מ, אבל בחממ"צ לאו אילן הוא. וע"ז הק' בגמ' שמ"מ יהיה כאן פסול אחר.

ב. ברש"י יש שני דקדוקים שהפסול של תחת האילן הוא פסול של ב' סככים. א' שרש"י פי' בקו' הגמ' והא קמצטרף סכך פסול וכו' ופרש"י דמחובר סכך פסול הוא דכתיב באספך וכו' מבואר דעל דינא דמתני' לא הוצרך רש"י לבאר שמחובר פסול הוא, אלא אפי' שהאילן היה סכך כשר מ"מ הוא פסול כמו הדין של סוכה תחת הסוכה, ורק באילן שחממ"צ שאין בו חסרון של העושה סוכה תחת האילן, אלא החסרון הוא משום דמצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר הוצרך רש"י לפרש שמחובר פסול הוא. וכן מבואר ברש"י בסמוך ד"ה מאי למימרא שכתב שאם חבטן פשיטא דכשרה, 'דמהכי"ת למיפסלא, לאו משום שני סככים איכא דהא חד סככה הוא, ולא משום מחובר איכא דהא בטל ליה ברובא'. הרי מבואר שבלא חבטן הפסול של תחת האילן הוא משום ב' סככים. וע"ע בפי' הר"ח ובמאירי.

**והא קא מצטרף סכך פסול**

א. שיטת התוס' שהחסרון הוא מפני שהסוכה מצד עצמה חמ"מ, ורק בצירוף הסכך הפסול הויא צלמ"מ, וע"ז מקשינן שפיר איך הסכך הפסול מצטרף עם הסכך הכשר להכשיר את הסוכה. אבל באופן שהסכך הכשר צלמ"מ אינו נפסל מחמת הסכך הפסול שעל גביו. והסברא בזה כתבו התוס' 'דכי שקלת ליה לפסול אכתי צלתה מרובה'.

ועי' ברש"י שפי' בד"ה הא קא וכו' 'ומהני צל האילן לצל הסוכה להשלים צלתה של סוכה'. משמע שרש"י מפרש כתוס' דאיירי באופן שהסכך הכשר צריך את האילן להשלים את שיעור הסוכה. וכן משמע ברש"י בהמשך העמוד ד"ה הא קמצטרף וכו' 'וצריך להיות צלתה מרובה מחמתה לבד מזה'. וכך נקט הטור והרא"ש בדעת רש"י. אך הראשנים הק' ע"ז שרש"י לקמן י. לענין תחתונה כשרה ועליונה פסולה ה"ד כגון שהתחתונה צלמ"מ וכו', וכתב דאי קיימא עליונה למעלה מעשרים אף תחתונה פסולה משום דמצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר, הרי מבואר שאפי' שהתחתונה היא צלמ"מ מ"מ שייך לפסול מחמת הסכך הפסול[[2]](#footnote-3). והראבי"ה כתב שרש"י חזר בו.

וליישב שיטת רש"י מצינו ב' דרכים, הפנ"י והק"נ אות ק' כתבו דבאמת רש"י נקט כשיטת הראבי"ה וכל מה שכתב רש"י לעיל 'ומהני צל הסוכה להשלים צילתה של סוכה', היינו נמי בשיטת הראבי"ה ומכיון שהסכך שתחת האילן כמאן דליתא דמי, נמצא שצל האילן מצטרף עם הסכך הכשר שאינו תחת האילן להשלים צלתה של סוכה. ומ"מ הראשנים עצמם נקטו בשיטת רש"י דלא כארבי"ה, וא"כ חוזרת השאלה למה בעליונה פסולה כתב רש"י שאם העליונה למעלה מכ' יש חסרון של קא מצטרף וכו'.

ולכך כתב השפ"א באופ"א דלעולם רש"י ס"ל כהתוס' דאם הסוכה היא צלמ"מ הסכך העליון לא פוסל דיש סברא דכי שקלת ליה וכו', [אבל גם בתוס' מבואר דבלא הסברא דכי שקלת וכו' יש כאן חסרון של קא מצטרף, והיינו כמו שהראבי"ה כתב שיש כאן זה וזה גורם, וזה סיבה לפסול]. וס"ל לרש"י שסברא זו שייך רק באילן וכדו', דמכיון שהוא עשה סוכה תחתיו והאילן הוא חמ"מ יש סברא דכי שקלת דהיינו דאינו חפץ ורוצה באילן ממילא האילן לא מפריע. אבל בלי הסברא דכי שקלת גם התוס' מודו שהסכך העליון פוסל, דסו"ס יש כאן סכ"פ עם סכ"כ שמסככים בסוכה וזה עצמו סיבה לפסול, אבל בסוכה ע"ג סוכה שהוא עצמו הנח סכך שחממ"מ אין סברא דכי שקלת, דסו"ס יש כאן סכך ע"ג סכך, שהרי הוא הניח אותו לסיכוך. [וכך נקט השפ"א בשיטת רש"י לקמן גבי סדין, וע"ש מש"כ להעיר בזה].

ב. הרא"ש הביא כאן שיטת הראבי"ה בשם ריב"א שנחלקו עם התוס' וכתבו שאפי' באופן שהסוכה צלמ"מ והאילן הוא חמתו מרובה מ"מ יש לפסול את הסוכה.

ומצינו בזה ב' נוסחאות בראשנים ברמב"ן כאן ובר"ן כתבו שכיון שהצל נעשה מחמת האילן ממילא האילן מבטל את הסכך כשר. וז"ל הרמב"ן שכל סכך כשר שתחת סכך פסול אע"פ שחמתו של עליו מרובה מצלתו, ותחתון צלתו מ"מ, כיון שהעליון מאהיל על התחתון נמצא מקצת התחתון עצמו פסול, שאינו עשוי לצל, שאותו העליון הפסול מסכך עליו ומבטלו. וכ"ה בר"ן כאן 'כיון שצל האילן שהוא פסול עומד למעלה, הרי הוא מבטל צל סכך כשר שהוא למטה ממנו. שהרי אינו משמש כלום כיון שהעליון מיצל עליו. הרי שפי' הראשנים שכיון שהצל בא מחמת העליו ממילא הוא מבטל התחתון, ושוב נמצא שאין הסוכה צלתה מרובה אלא מחמת האילן וזהו ק' הגמ' והא קמצטרף סכך פסול וכו'. [[3]](#footnote-4)

אבל בראבי"ה עצמו כתוב נוסח אחר, 'וכן מסתבר שהצל הוא מן האילן ולא מן הסוכה, שהרי אם יטול סכך הסוכה אכתי מיצל האילן, וכו' כיון שמונחין ענפי האילן כנגד הסכך כשר זה וזה גורם פסול'. משמע מדבריו שצריך שצל הסוכה יקבע ע"י הסכך כשר, ולכך באופן שגם בלי הסכך כשר יהיה כאן צל, שוב א"א לדון שהצל נעשה ע"י הסכך כשר, וזה וזה גורם. ולכך שוב נמצא שיש כאן צירוף של הסכך פסול עם הסכך כשר. וכן מבואר בדברי הרא"ש כאן.

ויש כאן ב' נפק"מ. חדא דלפי סברת הרמב"ן והר"ן אי"צ להגיע לדין ביטול בחבטן, אלא סגי בזה שהשפיל את הענפים, וממילא העליון לא מבטל את התחתון. אבל לפי הסברא של זה וזה גורם וכו' בעינן לדין ביטול כדי שלא יהיה כאן זה וזה גורם. ובאמת הלשון ברמב"ן הוא ''ולפיכך הצילהו מזה כשחבטן, כלומר שערבן יחד וכו'', ולא כתב שיש כאן ביטול על הענפים. אבל בר"ן כתב שהוא מדין ביטול וז"ל ''ומתרץ ר"פ בשחבטן וכו' כיון שחמתו של אילן מרובה מצילתו מיבטיל ברובה מאחר שהכל מעורב''.

ועוד נפק"מ לכאו' סברת הרמב"ן והר"ן שייך רק באופן שהעליון הוא הסכך פסול, דמכיון שהעליון הוא המיצל לכך הוא מבטל את התחתון ממילא אין כאן צל מסכך כשר, אבל באופן שהניח סכך פסול תחת הסכך כשר יש להכשיר דאדרבא מכיון שהעליון מבטל את התחתון נמצא שהוא יושב בצל סכך כשר. אבל לפי סברת הראבי"ה אין מקום לחלק בזה, דעיקר הסברא הוא שזה וזה גורם פסול, ומכיון שא"א לדון שהצל הוא מחמת הכשר, שהרי גם אם ניטול את הכשר אכתי איכא צל, ממילא אין מקום לחלק בין למעלה למטה. [ועי' במ"מ פ"ה מסוכה הי"ב שהביא שיטה זו וכתב 'וכן אם היה פסול למטה וכשר למעלה פסול. ובב"ח תרכו סק"ד].

ג. התוס' הביאו ראיה לשיטתם ותדע דגבי מקרה סוכתו בשפודין וכו', והיינו דאם הסכך כשר הוא צלמ"מ לא אכפת לי שיש כאן סכך פסול אפיי' בלא ביטול. בפני"י העיר דאם כל סברת הראבי"ה הוא שענפי האילן מבטלים את הסכר כשר שתחתיו, א"כ אין משם ראיה כלל, שהרי אין השפודין עומדין כנגד הסכך כשר, אלא זה לצד זה, אלא זה היה פשוט להתוס' שלא אמרינן סברא זו שהעלין מבטל התחתון, אלא שהיה מקום לפסול משום שזה וזה גורם, שהרי צל הסוכה נעשה מחמת שניהם, וכל אחד יש בו כדי לסכך על הסוכה, ולכך הביאו התוס' ראיה משפודין דלא אכפת לן שהצל הוא בין מהסכך כשר ובין מהשפודין.

ובעיקר ראית התוס' משפודין יל"ע הרי אין שם את הסברא דכי שקלת וכו', שהרי בלא השפודין יש כאן חצי סוכה אויר, וכזוזא מלעיל וכו', וא"כ הסוכה מוכשרת רק בזכות שיש בחציה שפודין, ועמד בקו' זו המג"א. וע"ע' בביאור הגר"א ריש סי' תרכו ד"ה וי"א

**בדברי המהרש"א**

ג. במהרש"א בסמוך י. הק' בשם אחיו למה צריך כלל את הדין של העושה סוכתו תחת האילן, דילפינן לה מקרא מדין סוכה תחת הסוכה, הרי בגמ' מבואר שהדין של המשנה הוא רק באילן שצלתו מרובה, אבל בחמתו מרובה אין פסול, וע"ז הק' בגמ' והא קמצטרף וכו', ובשלמא לשיטת התוס' שאין מושג שעליון מבטל התחתון מובן למה צריך את הפסול של העושה סוכתו תחת האילן בגוונא שהתחתונה צלמ"מ, דבכה"ג ליכא למיפסל משום קא מצטרף וכו', וניחא שצריך את הדין של המשנה באילן שצלתו מרובה שהוא פוסל את הסוכה גם באופן שהסוכה היא צלמ"מ, משום שיש כאן פסול חדש של סוכה תחת האילן. אבל לשיטת הראבי"ה שגם באופן שהסוכה מסוככת כהילכתה והאילן הוא חממ"צ מ"מ הוא מבטל את שכנגדו, א"כ לעולם יש לפסול מדין קא מצטרף סכך פסול וכו', ול"ל קרא.

ובמהרש"א כתב ע"ז שהתוס' לא הביאו ראיה מזה, וכתב דאפשר שאין ה"נ דלעולם הוא מבטל את הסכך שתחתיו, ובאילן שצלמ"מ איכא נמי לפסול מקרא דבסוכת. ודין העושה סוכתו תחת האילן תנא אגב הדין של העושה סוכה תחת הסוכה.

ועי' בבית מאיר שכתב שכל סברת הראבי"ה הוא מכח הגזה"כ, וכמו שפי' הרא"ה דהטעם של המשנה שהעושה סוכתו תחת האילן הוא משום שילפינן מקרא שהאילן שהוא הסכך העליון מבטל את צל הסוכה ולכך הוא פסול. ודבר זה ילפינן מקרא. ובא רבא וקאמר שהדין הזה שהאילן מבטל את הצל סוכה הוא רק באילן שצלמ"מ, אבל באילן שחממ"צ אינו פוסל את הסכך שלמטה. וע"ז הק' בגמ' דאפי' שהוא לא פוסל את הסכך שלמטה, מ"מ את הענפים שעומדים מתחתיו ממש הוא מבטל. ונמצא שכל היסוד של הראבי"ה בנוי על הגזה"כ.

ד. ובשם אחיו הביא המהרש"א שיש נפק"מ בין הפסול של העושה סוכתו תחת האילן שנלמד מקרא דבסוכות, לבין הדין שקא מצטרף סכך פסול וכו', דפסול של סוכה תחת האילן או סוכה תחת הבית שילפינן מקרא דבסוכת הוא רק בכה"ג שיש ביניהם י"ט או ד"ט כמבואר בגמ' לגבי סוכה תחת הסוכה, אבל אם אין ביניהם שיעור הפלגה ליכא למיפסל משום סוכה תחת הסוכה. אלא כל הפסול הוא מחמת קא מצטרף סכך פסול. והמהרש"א הק' ע"ז שלא מצינו בש"ס ובפוסקים שהדין של אילן מיירי בהפלגה של י"ט.

ועי' בבית מאיר ריש סי' תרכו שכתב דרק לגבי סוכה כיון שאין הסוכה אלא עראי אין ראוי להיות לה שם סכך של סוכה העומדת בפנ"ע אלא רק באופן שיש לה שיעור סוכה, ולכך בעינן שהעליונה תהיה מופלגת י"ט בכדי להחשיב אותה ל'סוכה שע"ג סוכה'. משא"כ תחת האילן או תחת לבית יש להם שם בית ושם אילן מצד עצמם, ולכך הם פוסלים אפי' שאין בהם שיעור הפלגה. [ואפשר לבארו בב' אופנים, או שכוונתו שכיון שהאילן הוא קבוע לכך יש לו שם של ב' סככים אפי' בלי שיעור הפלגה. או שכוונתו שכל דין שיעור הפלגה הוא רק בב' סככים, אבל באילן עיקר הפסול שהעליון מבטל התחתון וזה שייך גם בלא דין הפלגה]. וכ"כ בפנ"י ובקה"י סי' ח'.

**א"ר פפא בשחבטן.**

לשיטת התוס' שמיירי שענפי האילן מצטרפים בכדי להשלים את הכשר הסוכה צריך לבאר שהתי' של הגמ' הוא כפרש"י שהסכך מעורב ואינו ניכר וממילא הוא בטל ברוב. דמדאורייתא כל דבר בטל ברוב. ויש בזה כמה וכמה קו'.

א. בר"ן הק' דלא שייך כאן כלל דין ביטול 'שאין לך איסור שאדם יכול להתירו ולעמוד עליו שיהא בטל', והיינו דכיון שהוא יכול להכיר ולברר את ענפי האילן ולהוציאו מתוך הסכך כשר ל"ש כאן ביטול. ועי' בשער"י ש"ג פי"ט.

ב. האחרונים דנו [עונג יו"ט סי' ד] האם ע"י דין ביטול ברוב אפשר רק להוריד את השם איסור שיש על החלק, או שאפשר ליתן על המיעוט את דיני הרוב. ולכאו' כאן מרש"י יש ראיה שהרי מקצת הסכך הוא מחובר ופסול, וע"י הדין ביטול הוא נותן לאילן דין סכך כשר. וכמו שכתב רש"י ''דבטיל אגב כשר והו"ל כוליה כשר'' וזה פלא גדול וכי אפשר לבטל לימון בין אתרוגים ולבכך עליו, וכי אפשר לבטל חמץ במצות ולצאת בו יד"ח מצה. [[4]](#footnote-5)

ג. ועוד הק' דבגמ' מבואר דשרי אפי' לכתחילה דאמרינן דאי ממתני' דהדלה וכו' הו"א הנ"מ בדיעבד וכו'. והיינו שלא רק בדיעבד אם הוא אכל או ישן בסוכה כזו הוא יצא יד"ח, אלא אפי' לכתחילה הוא יכול ליישב בסוכה כזו. ואם הוא מטעם ביטול הרי אין מבטלין איסור לכתחילה. ועי' בראבי"ה ובס' המכתם וע"ע במג"א סק"ג.

ולפי שיטת הראבי"ה דמיירי שהסוכה מסוככת כהילכתה אלא שהאילן פוסל את הסכך הכשר. לפי הנוסח שיש בראבי"ה שזה וה גורם א"כ ה"נ בעינן לדין ביטול ברוב וכמו שפרש"י, דבלא ביטול על הסכך פסול יש כאן סכך פסול שמיצל עם סכך כשר, אלא שעדין לא צריך לעשות ביטול בכדי שהסכך פסול יצטרף להכשר הסוכה, אלא מעשה ביטול על הסכך פסול, וממילא יש כאן סכך כשר שמיצל. אבל לפי מש"כ הרמב"ן והר"ן שהסברא הוא שהעליון מבטל את התחתון, א"כ ברגע שהוא חבטן שוב אין הסכך הפסול עומד מעל הסכך כשר, ולא צריך להגיע לדין ביטול כלל. ובאמת שבריטב"א כתב שהשפיל ענפי האילן וערבן עם הסכך כשר שאין הסכך הפסול מבטל כלום מן הסכך הכשר. וכן הלשון ברמב"ן ולפיכך הצילהו מזה כשחבטן וכו'. אבל הר"ן כתב להדיא 'שחבטן כלומר שהשפילן לענפי האילן וערבן עם הסכך כשר דכל כה"ג כיון שחמתו של אילן מרובה מצלתו מיבטיל ברובה מאחר שהכל מעורב'. הרי להדיא שהוצרך הר"ן לדין ביטול, ולכאו' צ"ב ל"ל לדין ביטול, הלא מכיון שחבטן שוב אין ענפי האילן שלמעלה מבטלים את הסכך כשר שלמטה.

בשו"ע תרכו הביא את שיטת התוס' דסוכה שצלמ"מ בלא האילן והאילן חממ"צ כשרה אפי' לא השפיל הענפים לערבם, אבל אם צלתה מרובה רק ע"י צירוף האילן צריך להשפיל הענפים ויערבם עם הסכך בעינן שלא יהיו נכרים ויהא סכך רבה עליהם ומבטלן. ואח"כ הביא שיטת הראבי"ה וי"א שאפי' אם הסוכה צלמ"מ בלא האילן [והאילן חמ"מ] אם ענפי האילן מכוונים כנגד סכך הכשר פסולה, וכתב ע"ז הרמ"א ומיהו אם השפיל הענפים למטה ועירבן עם הסכך שאינן ניכרין בטלין והסוכה כשרה, וכתב ע"ז המג"א דהא דמהני עירבן הוא רק בגוונא שהסוכה צלמ"מ, אבל אם צריך את ענפי האילן לצירוף שיעור הסוכה לא מהני ביטול. ונמצא לפי דבריו שהראבי"ה חולק בתרתי על התוס', חדא דלא מהני חבטן להשלים שיעור סכך כשר, ועוד שאם שאם הסוכה יש בה שיעור סכך כשר אפ"ה ענפי האילן מבטלים את הסכך התחתון. [ועי' בסמוך בדברי הר"ן].

**באילן שצלמ"מ האם מהני שחבטן.** ושאלה זו נתחלקת לשנים.

א. באופן שהסוכה מסוככת כהילכתה ויש בה סכך כשר מרובה, ויש מעליה אילן שיש בו שיעור סכך של צלמ"מ, ומ"מ סכך האילן יותר מועט מסכך הכשר, האם מהני חבטן כמו שמהני באילן שחמתו מרובה, ובאמת מבסברא אין מקום לחלק בזה, וכמו שמהני ביטול על אילן שחמ"מ, כך יועיל ביטול על אילן שצלמ"מ, דסו"ס בסוכה יש שיעור סכך כשר יותר מהאילן. אבל בר"ן כתב להדיא 'אבל אילו היה צילתה מרובה מחמתו לא מבטיל ברובה כיון שאין הסכך הכשר מועיל בסוכה כלום' ודבריו צ"ב סו"ס הרי הסכך הכשר הוא הרוב, ולמה שהאילן לא יתבטל ברוב. ועמד בזה בתשו' נחל"ד סי' מד.

והביאור הוא דכשהאילן הוא צלמ"מ הוי דבר חשוב מאד שאינו בטל לסוכה, אפי' שהסכך כשר הוא יותר. [[5]](#footnote-6)

ב. עוד יש לדון לפי סברת התוס' שבאופן שהסוכה מסוככת כהילכתה לא אכפת לי שיש מעליה אילן, משום 'דכי שקלת וכו' האם סברא זו היא רק באילן שחממ"צ או גם באופן שהאילן הוא צלמ"מ נמי אמרינן דכי שקלת. [[6]](#footnote-7) בטור ובשו"ע ריש סי' תרכו כתבו 'שאם האילן צלמ"מ פסולה בכל ענין' אף אם הסוכה צלמ"מ, והביאור בזה כתב בפנ"י דכל סברת התוס' הוא רק באילן שחממ"צ דאין בו את הפסול של סוכה תחת האילן, דאי"ז נחשב אילן, אלא שמ"מ הגמ' אמרה שיש כאן חסרון של קא מצטרף סכך פסול וכו', ובזה ס"ל להתוס' שחסרון זה הוא רק באופן שהסוכה צריכה את האילן להשלים את השיעור סכך, אבל באופן שהסוכה מסוככת כהילכתה ואי"צ לאילן שוב ליכא סברא של קא מצטרף סכף פסול וכו. אבל כשהאילן הוא צלמ"מ החסרון הוא מגזה"כ של סוכה תחת האילן ולכך לא מהני מה שהסוכה מסוככת כהילכתה. [[7]](#footnote-8)

ג. והנה התוס' הביאו ראיה לשיטתם מהוצין יורדין לתוך עשרים וכו', ולכאו' יל"ע הרי גם התוס' מודים שאם הסכך כשר הוא צלמ"מ הוא פוסל את הסכך התחתון, אפי' שהסכך התחתון גם הוא צלמ"מ, וא"כ גם לפי התוס' קשה איך מהני בהוצין יורדין, הרי הסכך הפסול הוא צלמ"מ. ועמד בקו' זו האבני נזר. וצ"ל דהטעם שאם האילן הוא צלמ"מ הוא פוסל בכל ענין, הוא רק מחמת הגזה"כ של בסוכות תשבו ולא בסוכה שתחת דבר אחר, וזה שייך בב' סככים כמו בית ואילן וכדו', אבל בהוצין כלל לא שייך לדון כאן ב' סככים, שהרי הכל סכך אחד הוא, אלא שחציו למעלה וחציו למטה, וכל הפסול הוא רק מחמת קא מצטרף סכך פסול וכו', ובזה ס"ל להתוס' שאם יש בתחתון שיעור סכך כשר לא אכפת לי שיש גם בעליון שיעור סכך כשר.

ד. והמהרש"א הוכיח מהתוס' שאם האילן הוא צלמ"מ אין את הסברא דכי שקלת וכו'. דהתוס' כתבו 'דהא דלא משני כגון דבלאו פסול מלמ"מ משום דא"כ מאי למימרא, מבואר בתוס' שהיה מקום להעמיד את דברי רבא ומתני' באופן שהסוכה מסוככת כהילכתה ואפ"ה אמר רבא שהפסול של המשנה הוא באילן שצלמ"מ, הרי מבואר שאף שהסוכה היא צלמ"מ אפ"ה אם גם האילן הוא צלמ"מ פסולה. וכן הביא בביאור הגר"א בריש סי' תרכו כמה ראיות בזה.

אלא שהמהרש"א הק' ע"ז דבסמוך גבי סדין מבואר בתוס' בשם הגאונים שכל הפסול הוא רק בגוונא שהסדין מסייע לסוכה להיות צלמ"מ, ובלא הסדין היתה הסוכה חמ"מ, אבל אם גם בלא הסדין היתה הסוכה צלמ"מ לא היה פסול סדין. הרי שגם באופן שהסכך פסול הוא צלמ"מ, כמו בסדין שהיא סכך פסול, אפ"ה אמרינן שאם הסוכה הכשרה היא צלמ"מ אינה נפסלת מחמת הסדין. וא"כ מאי נפק"מ בין אילן לסדין בדין זה.

ובמהרש"א תי' שבאילן מיירי באופן שהאילן קדם לסוכה, ולכך אם האילן הוא צלמ"מ הוא פוסל את הסוכה אפי' שהסוכה גם היא צלמ"מ, אבל בסדין מיירי שהסוכה קדמה לסדין ולכך אינה נפסלת אפי' שהסדין הוא גם צלמ"מ. [[8]](#footnote-9)

ובשם אחיו תי' שפסול אילן הוא רק אם יש בו שיעור הפלגה של י"ט או ד"ט, כמו שנח' אמראי גבי סוכה תחת סוכה. אבל אם אין ביניהם שיעור הפלגה אין פסול של סוכה תחת הסוכה, אלא כל הפסול הוא רק של קא מצטרף וכו', [ופסול זה לא שייך כיון שהסוכה הכשרה היא צלמ"מ]. ולכך רק אילן שצלמ"מ פוסל את הסוכה שתחתיו, משום שיש בו שיעור הפלגה, אבל גבי סדין אין בו שיעור הפלגה. ובמהרש"א דחה דבריו דלא מצינו שיעור הפלגה באילן ובית.

ועי' בבית מאיר שכתב שאפי' אם אי"צ שיעור הפלגה באילן ובית מ"מ צריך שיהיה ביניהם רק ריוח, בכדי שיחשב שיש כאן ב' סככים, אבל בסדין מכיון שהסדין מונח ע"ג הסכך ממש לא מיקרי ב' סככים, ולא הוי סוכה שתחת דבר אחר. ואין מקום לפסול אלא מחמת קא מצטרף סכך פסול, ובזה ס"ל להתוס' שאם הסוכה מסוככת כהילכת ליכא חסרון זה.

**בדברי הר"ן.**

א. הר"ן פירש שאפי' שהסוכה צלמ"מ מ"מ כיון שענפי האילן מכוונים כנגד התחתון, נמצא שהוא ממעט את השיעור צלמ"מ של הסוכה. וע"ז משני בשחבטן ושוב אינו מבטלו. נמצא שכל מה שמהני באילן שחממ"צ הוא רק באופן שהסוכה עצמה היא צלמ"מ. אבל אם הסוכה היא חממ"צ לא מהני דין חבטן, שהרי הר"ן לית ליה לדין ביטול של הסכך פסול. וכן נקט במג"א סק"ד בדעת הר"ן. [[9]](#footnote-10) [הובא לעיל]

והק' הר"ן דאי מיירי בשחבטן מדוע צריך שיהיה רוב סכך כשר ולא סגי בפלגא ופלגא. [כדאמרינן אם היה הסיכוך הרבה מהן וכו'] מ"ש משפודין דאמרינן דאם יש ריוח ביניהם כמותן כשרה. הרי שאם הסכך כשר שווה לסכך פסול נמי כשר, ולמה כאן צריך רוב כשר[[10]](#footnote-11). ותי' הר"ן דכל דבר שהוא עומד בעצמו ואינו מעורב חשיב טפי, ולכך סגי בפלגא, אבל הכא שמחצית הכשר מעורב נתמעט בחשיבותו ובעינן רובא. וכו'. ובריטב"א תי' באופ"א, דהתם כיון שאין מקום בסוכה שלא יהא צל סכך כשר מיצל על האדם לכך כשר בחציו, אבל הכא שהוא מעורב יש חשש שמא במקום שהוא יושב יהיה רוב סכך פסול, לפיכך צריך שיהיה עליו רוב סכך כשר וממילא יש ביטול ברוב ע"ש.

**רש"י ד"ה מאי למימרא** מהיכ"ת למיפסלא לאו משום ב' סככין איכא דהא חד סככה הוא וכו'. בט"ז תרכו סק"ג העיר למה רש"י הוצרך לומר שאין כאן ב' סככין משום שחבטן, הרי מכיון שמיירי כאן באילן שחממ"צ ממילא אין כאן ב' סככין. וחידש מזה הט"ז דגם באופן שהאילן חממ"צ אפי' שאינו פוסל את הסוכה אסור ליישב תחתיו ע"ש.

ועי' בבית מאיר שם סק"ג שכתב דאי הטעם הוא שלא חשיב ב' סככין משום שהאילן חממ"צ מה הק' בגמ' מאי למימרא, הלא זה גופא חידש רבא דדין ב' סככין שייך רק תחת אילן שצלמ"מ, ורק אחרי שהעמידו בגמ' שמיירי בחבטן הק' מאי למימרא, כלשון הגמ' 'ואי בחבטן מאי למימרא', לכך פרש"י דחד סככה הוא

**שניהם פסולות היכי דמי כגון דתרוויהו צלמ"מ וכו'** בתורי"ד דייק כאן דלא כשיטת רש"י בסמוך, דמבואר הכא דמה שהעליונה פוסלת את התחתונה הוא רק בגוונא שהעליונה היא צלמ"מ, אבל באופן שהעליונה היא חמ"מ אפי' שהיא למעלה מעשרים היא לא פוסלת את התחתונה.

**תחתונה כשרה ועליונה פסולה** ה"ד כגון שתחתונה צלמ"מ וכו' וקיימי ''תרוויהו'' בתוך עשרים. כך היא גירסת רש"י. הראשנים נחלקו כאן האם גרסינן וקיימי תרוויהו בתוך עשרים, ר"ת גורס וקיימי ''תחתונה'' בתוך עשרים, ושורש המח' הוא האם סכך למעלה מעשרים הוי כמו סכך פסול ושוב יש חסרון של קמצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר, או שסכך למעלה מעשרים אין פסולו בגופו ואין בו חסרון של קא מצטרף וכו'.

רש"י כתב שאם העליונה היתה למעלה מעשרים פסולה אף התחתונה משום דמצטרף סכך וכו'. והתוס' [לעיל שס"ל שאם התחתונה צלמ"מ לא אכפת לי שיש מעליה אילן שחמ"מ] העמידו שכאן מיירי שהתחתונה צריכה את העליונה להשלים שיעור הסכך. אך בק"נ דקדק שמרש"י לא משמע הכי, ומשמע שהתחתונה אינה צריכה את העליונה, ואפ"ה ס"ל לרש"י שיש חסרון של קא מצטרף וכו'.

אבל ר"ת בתוס' ס"ל דסכך למעלה מעשרים לא חשיב סכך פסול דאין פסולו אלא בגובה. והיינו דאמרינן מהו דתימא וכו' כלומר שיחשב סכך פסול וכו' קמ"ל דכה"ג לא חשיב סכך פסול. וכתב במהרש"א דלפי ר"ת מיירי אפי' באופן שאין צל התחתונה מרובה אלא מחמת העליונה, דאם מיירי שהתחתונה יש לה שיעור צלמ"מ בלא העליונה א"כ תיפוק ליה מסברת התוס' דלעיל דכי שקלת וכו', וע"כ מיירי שהיא צריכה את הצירוף, ואפ"ה כתבו התוס' שאין חסרון לצרף סכך שלמעלה מעשרים. והדבר צריך הסבר מסברא דמה אכפת לן שכל הפסול שלו הוא בגובה, סו"ס יש כאן צירוף של סכך פסול.

**ושמואל אמר עשרה וכו'.** הנה בשיטת ר"ה שצריך שיהיה ביניהם שיעור טפח פרש"י דבפחות מטפח אינו פוסל משום דהוי חד סככה. והיינו דכל הפסול הוא משום שיש כאן ב' סככים, ובפחות מטפח הוי חד סככה. וכן יש לפרש בדעת ר"ח שצריך ד"ט בכדי שיהיה כאן ב' סככים אבל בשיטת שמואל דאמרה כהכשרה כך פסולה יל"ע האם גם הוא סובר שגדר הפסול הוא ב' סככים, אלא שהוא סובר שב' סככים הוא רק בשיעור הפלגה של י"ט מדין כהכשרה וכו', או ששמואל סובר שגדר הפסול הוא לא ליישב תחת ב' סוכות.[[11]](#footnote-12) ועי' רש"י כאן שכתב בשמואל 'משום שתי סוכות פסלה קרא' וכו'.

ונפק"מ מה שנסתפק הפרמ"ג תרכח סק"א הוא מה הדין באופן שאין לסוכה העליונה דפנות, או שאין העליונה רחבה ז"ט אם התחתונה פסולה מחמת סוכה שתחת הסוכה או לא, דאם גדר הפסול הוא ב' סככים א"כ אי"צ שיהיו לסוכה שאר הלכות, אלא סגי בהפלגה של י"ט, אבל אם גדר הפסול הוא ב' סוכות אולי י"ל שצריך בעליונה כל דיני סוכה ועי' בשער הציון תרכח סק"ה.

והנה אמרינן בגמ' ר"י אומר אם אין דיורין וכו' אלא לאו מאי אין דיורין בעליונה כל שאינה ראויה לדירה והיכי דמי וכו' וקשיא לשמואל, כי אתא וגו' מכלל דת"ק סבר אע"פ שאינה יכולה וכו' ופרש"י שקו' הגמ' היא על שמואל דאם ת"ק סבר שאפי' שאינה יכולה לקבל כרים וכסתות פסולה הרי שלא צריך הכשר סוכה וכך גם לא צריך י"ט, ולכאו' יש כאן ב' ענינם דהדין של י"ט אינה משום ראויה לדירה, אלא הוא דין בשיעור סוכה, ולכאו' יש מכאן ראיה ששמואל סבר שצריך שיהיה על העליונה דין 'סוכה' ועי'.

ועוד דבסוגיא של חוטט בגדיש אמרינן בגמ' טז. אמר ר"ה ל"ש אלא שלא הניח וכו' וכתבו התוס' שא"א לומר שר"ה לשיטתו הכא שאמר ששיעור הפלגה הוא בטפח, שהרי לשמואל דאמר עשרה לא שייך התם, פירוש שלשמואל שאומר שצריך הפלגה של י"ט לא שייך לומר את הקולא שאם הניח שיעור י"ט בגדיש הסוכה כשרה, שאי"ז חוטט בגדיש כלל אלא סוכה כשרה, ומכיון שבשמואל חזינן שהם ב' ענינים שונים ולכך אולי גם לר"ח שאומר כאן שצריך שיעור הפלגה של ד"ט אולי לענין חוטט בגדיש סגי בטפח. ע"כ דברי התוס'. ולכאו' בשלמא אם הטעם של שמואל כאן שבפחות מי"ט לא הוי ב' סככים, שפיר הביאו התוס' ראיה משמואל שלענין חוטט בגדיש הוא מודה שלא צריך י"ט, אבל אם הטעם של שמואל כאן הוא משום שגדר הפסול הוא מדין ב' סוכות א"כ שפיר יש לומר שבחוטט בגדיש סגי בטפח, אבל לפי ר"ח שאומר כאן שהפלגה בד"ט משום שסכך הוא רק בשיעור הפלגה הוא בד"ט, אולי גם לענין חוטט בגדיש צריך ד"ט, ואין ראיה משמואל לר"ח.

**תוד"ה אמר ר"ה טפח וכו',** רע"א העיר בזה למה התוס' תלו קו' בר"ה, הרי דין חבוט רמי נאמר כשהקורה העליונה היא רחבה טפח, אבל כאן הנידון הוא מה שיעור ההפלגה שבין הסוכה התחתונה לעליונה, וזה נידון אחר, ותוס' היה צריך לשאול למה לא אומרים חבוט רמי על כל הסוכה. כיון שהסכך העליון רחב יותר מטפח, וביותר תוס' היה צריך לשאול על רב הונא למה אין כאן לבוד, ומדין לבוד הוא חד סכך. והניח בצ"ע.

1. ועי' בבית מאיר שהעיר דבגמ' משמע שגם סוכה תחת האילן וגם סוכה שבתוך הבית וגם סוכה תחת סוכה כולם נטמעטו מקרא דבסוכות וגו', והק' הבי"מ דבשלמא סוכה תחת הסוכה איכא למילף מקרא דבסכת דסוכה אחת משמע, אבל תחת האילן ותחת הבית היכי נפיק לה מקרא הרי אינו יושב אלא תחת סוכה אחת. וביאר בזה דילפינן מקרא דבעינן שישב בצל סוכה דוקא, ואם הוא עושה סוכה תחת האילן ותחת הבית הרי אינו יושב בצל סוכה, משום שמקום הדיור נחשב ונקבע ע"י האילן והבית. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובאמת שהתוס' כתבו ע"ז והא דאמרינן וכו' התם מיירי כשאין התחתונה צלמ"מ אלא מחמת העליונה וכו'. ובשיטת רש"י א"א לומר כן, דרש"י לקמן י. ביאר בד"ה מ"ד ניגזור וכו' דלא מסיק אדעתיה למיחש וכו' ומדחזי לעליון חמתה מרובה סבר כמאן דליתא הוא'. הרי שמיירי באופן שאינו נצרך כלל לסכך העליון. [↑](#footnote-ref-3)
3. והרמב"ן והר"ן הדגישו בדבריהם דבגוונא שגם אחרי שינטל מהכשר מה שתחת הפסול ישאר הסוכה צלמ"מ בודאי כשר. [↑](#footnote-ref-4)
4. ועי' בהגה' רעק"א לשו"ע או"ח סי' יא שדן האם אפשר לבטל חוטי שלט נטוו לשמה בתוך חוטין שנטוו לשמה, וציין ועי' לקמן סי' תרכו. [↑](#footnote-ref-5)
5. והדברים מפורשים בראבי"ה וז"ל 'ואי קשיא למה תלה רבא טעם הפסול באילן שצלמ"מ וההכשר שאין צלמ"מ, הלא בשניהם פעמים כשרה ופעמים פסולה, ולא קאי אלא אם יש רוב סכך כשר כדי לבטל את האילן, ואם יש רוב אפי' שניהם צלמ"מ כשרה, ואם אין שם רוב אפי' שניהם חממ"צ פסולה. י"ל דלהכי תלה טעמא משום דשהאילן צלמ"מ הוי כמו דבר חשוב ולא בטיל אפי' יש מן הסיכוך הכשר מרובה. [↑](#footnote-ref-6)
6. ודאין להביא ראיה מהגמ' עצמה, שמשמע שרק באילן שחממ"צמהני בחבטן, אבל באילן שצלמ"מ לא מהני. דאת הגמ' יש להעמיד באופן שהסוכה עצמה אין בה שיעור סכך כשר כמו שכתבו התוס'. [↑](#footnote-ref-7)
7. והדברים מפורשים ברבינו פרץ בסמוך י. שכתב 'ואפי' לפ"ה דמכשר לעיל גבי תחת האילן כשיש הכשר סוכה מן הסכך הכשר, ה"מ באילן שחממ"צ שאין האילן ראוי לישיבת צל תחתיו, אבל אם האילן צלמ"מ אז מיפסלא הסוכה תחתיו אפי' יש הרבה סכך כשר תחתיו, משום דאמר רחמנא בסוכות תשבו וגו' שתהא הישיבה נקראת על שם צל הסוכה ולא תחת צל דבר אחר, דכולהו תחת הבית ותחת האילן ותחת הסוכה מימעטו מחד דרשא דבסוכות וגו'. [↑](#footnote-ref-8)
8. והביאור בזה הוא שמכיון שהאילן קדם הרי שהצל והדירה שתחתיו כבר נקבעו שהם מחמת האילן, ולכך לא מהני מה שעשה סוכה תחתיו. אבל באופן שהדיורים נקבעו ע"י הסוכה, לא אכפת לי שהוא הוסיף סדין. [↑](#footnote-ref-9)
9. ויש להעיר בזה שהר"ן בדין השני כתב 'בשחבטן ועירבן דאי איכא רובא סכך כשר ואין האילן צלמ"מ כשרה' ולא הזכיר אלא שיהא הסכך כשרה מרובה, ולא שצריך שהסוכה תהיה בשיעור צלמ"מ. ועי' ברא"ה. [↑](#footnote-ref-10)
10. קו' הר"ן אין לה מובן הרי האילן הוא חממ"צ ואפ"ה הר"ן שאל למה צריך סכך פסול רבה עליו, למה לא סגי בפלגא ופלגא, הרי בפלגא ופלגא אין שיעור בסכך כשר צלמ"מ, ואפ"ה הר"ן רוצה להכשיר נמצא שהר"ן מודה שמהני דין ביטול של הסכך פסול עם הסכך כשר, אפי' שאין בסכך הכשר שיעור צלמ"מ. ועי' בבית מאיר. [↑](#footnote-ref-11)
11. ועי' בתוס' לקמן בריש פ"ב דתנן הישן תחת המטה לא יצא יד"ח, ואמר שמואל דהיינו דוקא במטה שיש בה עשרה, וכתבו שם התוס' ששמואל לשיטתו דאמר בסוגין שאם אין בעליונה עשרה התחתונה כשרה, הרי שהדין של שמואל הוא משום שבפחות מעשרה אין כאן אוהל. [↑](#footnote-ref-12)