3. בדין סמיכה לכירה ולמדורה לענין שהיה וחזרה ונתינה בתחילה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה תנינא

ל' שבט ע"ז

# בדין סמיכה לכירה ולמדורה לענין שהיה וחזרה

### ביאור חומרת תוכו והאם זה מקור להחמיר לענין סמיכה

א] גרסינן שבת ל"ז. איבעיא להו מהו לסמוך בה תוכה וגבה אסור אבל לסמוך לה ש"ד או דילמא לא שנא ולבסוף הגמ' מביאה ברייתא שמותר להשהות בסמיכה בכירה שאינה גרופה וקטומה לרבנן דס"ל בעלמא דאסור להשהות ובביאור ספק הגמ' כתבו הראשונים דאם קי"ל כרבנן שאסור שהיה א"כ אפשר להעמיד לגבי שהיה אבל אם קי"ל ששהיה מותר בהכרח שנידון הגמ' גם לענין חזרה לחנניא ובתוס' כתבו לדון שהספק בפחות ממאכל בן דורסאי שזה ודאי אסור לכו"ע והנה בראיית הגמ' ברשב"א כתב שהגמ' פשטה רק על שהיה ועד כמה שיש סברא לחלק ביניהם בחזרה אסור אמנם ברמב"ן וריטב"א מבאר שנקטו שמבואר מהבריתא של שני כירות המתאימות מוכרח שמדובר גם לענין חזרה והבעל המאור ותוס' נקטו שהגמ' פושטת משהיה לחזרה

ועיין ברי"ף שכתב שמסוגין מוכח שהלכה כרבנן דחנניה ותמה עליו הבעל המאור דמה ראיה אולי ספק הגמ' בין לרבנן לגבי שהיה ובין לחנניה לגבי חזרה והגמ' מביאה ראיה לגבי שהיה לרבנן ומזה נלמד לחנניה לגבי חזרה דכמו שלרבנן מותר לסמוך בשהיה חזינן שזה כגרופה וקטומה ה"ה לחנניה מותר להחזיר כדין אינה גרו"ק וכתבו הראשונים לבאר בכוונת הרי"ף דהרי חזינן שחמור חזרה משהיה דהרי בתוכו בגרו"ק שהיה מותר וחזרה אסור וא"כ יתכן שגם לגבי סמיכה אפילו ששהיה מותר אבל חזרה אסור

והנה בעיקר הטעם דתוכו חמור לגבי חזרה ולא לגבי שהיה מצאנו שלשה שיטות בראשונים א. במאירי והשלמה ובכל בו כתבו שכל האיסור מצד שהוא מזיז גחלים ועובר על איסור מוקצה וזה רק סיבה בחזרה ולא בשהיה ב. ובתוס' תלמיד ר"י הזקן וכן בתו"ש סימן רנ"ג סקכ"ו ביארו שלגבי חשש חיתוי בחזרה כיון שמחזיר סמוך לגחלים לכן זה סברא יותר שיבוא לחתות משא"כ בשהיה שלא עושה מעשה סמוך לגחלים לכן זה לא סיבה להחמיר לגבי בתוכו ג. אמנם ברמב"ן ריטב"א ור"ן ביארו שהחומר של תוכו זה רק מצד מחזי כמבשל דהינו שמצד חשש חיתוי אין סברא להחמיר בתוכו יותר מעל גביו ולכן לגבי שהיה שכל הנידון מצד חשש חיתוי מה שמותר על גביו ואין בזה חשש חיתוי מותר גם בתוכו אבל בחזרה שיש בזה איסור מצד מחזי כמבשל בזה יש חומר בתוכו שאפילו שזה גרופה וקטומה אבל כיון שחומו שם רב ממילא זה מחזי כמבשל

והנה לכאורא כל מה שהראשונים הקשו שחזינן שחזרה חמור משהיה מהדין של בתוכו ודימו שזה גם סברא לגבי סמיכה זה רק לשיטתם שהחומרא מצד שזה מחזי כמבשל דהיינו שיתכן שגם מקום שלגבי חשש חיתוי זה כגרו"ק אבל לגבי מחזי כמבשל זה כאינה גרו"ק וממילא גם סמיכה יתכן שלגבי חשש חיתוי כיון שזה סמוך לתנור אין חשש חיתוי אבל לגבי מחזי כמבשל גם סמוך לתנור הוי מחזי כמבשל אבל אם נימא דהחומרא של תוכו זה סברא בחשש חיתוי ולמה זה סברא בחזרה יותר משהיה כנ"ל מצד שמתעסק סמוך לגחלים שזה הסיבה שיש יותר חשש שיחתה או מצד מוקצה א"כ כאן שהנידון בסמיכה מחוץ לתנור שבזה אין סברא להחמיר בחזרה יותר משהיה דאין כאן סברא שיהיה יותר חשש חיתוי א"כ לגבי זה באמת יש ללמוד משהיה לחזרה [ואין לומר שבאמת בתוכה יש יותר חשש חיתוי גם לגבי שהיה רק שרבנן החמירו רק לגבי חזרה דהרי מפורש בגמ' שלגבי שהיה אין סברא להחמיר בתוכו יותר מעל גביו אמנם עיין תוס"ר וצ"ב]

והנה הבאינו כבר בשיעור הראשון דבבעל המאור מבואר שהדין חזרה באינה גרופה וקטומה זה מצד חשש חיתוי ורק בגרו"ק ביאר שזה מצד מחזי כמבשל ובפשוטו מצד שכל שיש תנאי חזרה לא שיך לאסור מצד מחזי כמבשל ורק מצד שמא יחתה ולפ"ז בהכרח שמה שתוכו חמור מעל גביו לגבי חזרה זה לא מצד מחזי כמבשל דהרי מתי שיש תנאי חזרה אין כאן מחזי כמבשל ובהכרח שהחומרא של תוכו זה מצד שיש יותר חשש חיתוי וכנ"ל ולפ"ז לשיטתו א"ש שהגמ' מוכיחה משהיה לחזרה דבאמת אין ראיה בגמ' שחזרה חמור יותר משהיה בעצם ורק שזה סברא צדדית לגבי תוכו

והנה עיין ברא"ש שגם הביא את קושית הראשונים על הפוסקים כחנניה שאיך הגמ' מוכיחה משהיה לחזרה ולנ"ל בהכרח שהוא למד שחומרת תוכו זה מצד מחזי כמבשל ולכן הקשה שלגבי סמיכה יש להחמיר מצד מחזי כמבשל ולפ"ז בהכרח שנקט שחזרה באינה גרופה וקטומה אסור מצד מחזי כמבשל אמנם הדבר צ"ע שהרי מפורש בדבריו מ: שהאיסור חזרה לכל הפחות באינה גרופה וקטומה זה מצד שמא יחתה ולפ"ז בהכרח שהחומר של תוכו זה מצד שמא יחתה ששיך רק בחזרה וזה סברא מיוחדת לענין תוכו ולפ"ז אין מקום לקושיה על הבעל המאור וככל הנ"ל

והנה עיין בשיעור הקודם שכתבנו להוכיח מהשיטה לר"ן שבאינה גרו"ק יש לדון לאסור משני טעמים גם מצד שמא יחתה וגם מצד מחזי כמבשל ולפ"ז יתכן שמה שבתוכו אסור אפילו שזה אם תנאי חזרה זה באמת רק מצד מחזי כמבשל ולא מצד שמא יחתה וכן הוא בשיטה לר"ן שם והנה עיין בדבריו שגם הקשה על הבעל המאור מה הגמ' מוכיחה משהיה לחזרה הרי לגבי תוכו מבואר שזה יותר חמור ולנ"ל הכוונה שכיון שלגבי מחזי כמבשל מצאנו שזה גדרים יתר חמורים מאשר שמא יחתה ממילא אולי גם סמיכה זה כך ולפ"ז יש לדחוק גם בדעת הרא"ש כך שאפילו שדן לקמן מצד שמא יחתה אבל ס"ל גם למחזי כמבשל ונקט שזה חומרת תוכו ולכן הקשה מזה ועיין לקמן מה שיש לישב גם לפ"ז את דברי הבעל המאור

אמנם המעיין בדברי הרא"ש שהקשה וז"ל הא ודאי חמירא שהיה מחזרה אפילו לרבנן דפליגי עליה דחנניה דהא לענין שהיה לא שנא גבה ולא שנה תוכו ולענין חזרה גבה מותר ותוכה אסור וכו' עכ"ל ומדויק בלשונו שלחנניה ודאי חזינן שחמור חזרה משהיה שהרי באינה גרו"ק ונתבשל כמאכל בן דורסאי שהיה מותר וחזרה אסור ורק הוסיף שגם לרבנן מצאנו חומר והנה בחנניה ודאי שהחומר הוא בגדרי שמא יחתה למאי דס"ל לרא"ש שחזרה באינה גרו"ק אסור מצד שמא יחתה ולפ"ז ודאי שקושית הרא"ש שאין לפשוט משהיה לחזרה מצד שיש שם יותר שמא יחתה ולפ"ז צ"ב מה הוסיף להוכיח מהדין של תוכו שהרי עד כמה ששם זה חומר מצד שמא יחתה א"כ אין זה ענין לכאן וצ"ל שזה ודאי שרואים שבפועל יותר חמור שהיה מחזרה מחנניה רק שהיה מקום לדון שלרבנן בגדר הדברים תמיד העמידו הכל כאותם גדרים ולא חילקו ביניהם ולזה הוכיח מתוכה שחזינן שלא העמידו הכל באותם גדרים וממילא יתכן שגם לגבי סמיכה זה כגרו"ק לגבי שהיה ולא לגבי חזרה אלא שצ"ב למה הרא"ש לא הביא ראיה ממצטמק ורע לו ודבר זה צ"ע לכל הראשונים ויתכן מצד שיש מ"ד שגם את זה אוסר בשהיה ויתכן מצד שיש צד שזה גם מותר בחזרה וצ"ע

והנה לפ"ז דעיקר מכוון הראשונים להוכיח שאין הגדרים דומים בשהיה לחזרה הדרא קושית הראשונים איך הגמ' מוכיחה משהיה לחזרה הרי חזינן מחנניה שחזרה חמור יותר משהיה לגבי שמא יחתה וכן לראשונים שתמיד חזרה אסור מצד מחזי כמבשל וודאי צ"ע לפוסקים כחנניה איך אפשר להוכיח משהיה לחזרה הרי שם יש חשש מחזי כמבשל וחזינן שזה לא אותם גדרים ועיין בריטב"א ובשיטה לר"ן שכתבו שבאמת הגמ' הסתפקה גם על שהיה וגם על חזרה והראיה רק על שהיה ורק מדין ספק דרבנן לקולא יש להקל בחזרה אמנם הבעל המאור נקט שספק הגמ' רק על חזרה ועיין ברשב"א ובר"ן שכתבו שס"ל לגמ' שלגבי סמיכה אין לחלק בין שהיה לחזרה וצ"ב הסברא בזה

### בדין ההיתר סמיכה לכתחילה וביאור הדברים

ב] והנה מצאנו שנחלקו הראשונים האם מותר סמיכה לכתחילה בשבת דבריטב"א ל"ח: וכן לקמן מ: נקט שמותר אפילו סמיכה לכתחילה אמנם בשיטה לר"ן מ: בשם הרא"ה מבואר שאסור סמיכה לכתחילה ועיין שער הציון סימן רנ"ג סקכ"א שהביא את שיטות האחרונים בזה וע"ש בבה"ל שכתב שמדברי הרא"ש סימן י' משמע שמותר סמיכה לכתחילה [ועיין לקמן שזה רק לגירסתינו] ועיין ביאור הגר"א סימן שי"ח ס"ו שביאר שהמקור של השיטות שמותר סמיכה למדורה לכתחילה זה מסמיכה לתנור דהינו שנקטו שודאי ההיתר בסוגין זה גם לסמוך לכתחילה והנה לכאורא הדבר פלא כמו שהקשו החזו"א סמן ל"ז סק"ט והתהלה לדוד שהרי לגמ' היה צד שזה כמו אינה גרופה וקטומה א"כ גם על הצד שמותר הכוונה שזה דרגא פחות וזה כמו גרו"ק אבל מהיכי תיתי לומר שמותר לגמרי

והנה עיין סימן רנ"ג ס"א דבשו"ע מבואר שסמיכה מותר לענין שהיה ובמג"א סק"ה כתב לדייק מלשון הרמב"ם שרק שהיה מותר אבל חזרה אסור וכתב המג"א שכל זה לשיטתו שפסק כרבנן אבל לשיטות שפסקו כחנניה בהכרח שהגמ' פושטת שמותר גם חזרה ועיין בגליון רעק"א שביאר שהכונה שלשיטת הרי"ף ספק הגמ' היה על שהיה והגמ' פשטה רק על שהיה ואין ללמוד להתיר משהיה לחזרה כמבואר בדבריו משא"כ לשיטת שפוסקים כחנניה א"כ בהכרח שספק הגמ' היה גם על חזרה וכן שהגמ' פשטה משהיה לחזרה וודאי שגם חזרה מותר אמנם כל זה לענין חזרה כדין גרו"ק שזה אם תנאי חזרה אבל לענין נתינה בתחילה בזה וודאי אסור לכו"ע וכמבואר ברמ"א בס"ה שהתיר סמיכה לתנור רק כדין חזרה בגרו"ק ע"ש

אמנם עיין דגול מרבבה שכתב שזה וודאי שמותר חזרה שהרי מהבריתא שהגמ' רצתה לפשוט ממנה דהינו משני כירות המתאימות מבואר שגם מותר להחזיר [דהינו שנקט שלמסקנא ששהיה מותר אין סיבה לדחות ששאני התם דמידליא אוירא] אלא שלדעת הרמב"ם אסור נתינה בתחילה בשבת עכ"ד והנה היה מקום לומר שכונתו לחלוק על המג"א ולהעמיד שהרמב"ם מדבר על נתינה בתחילה ובזה כולם מודים אמנם עיין בה"ל שנקט שכוונתו לבאר את המג"א שלגבי נתינה בתחילה בזה לדעת הרי"ף אסור וכמבואר ברמב"ם ולדעת שאר הראשונים מותר וכן משמע יותר בלשונו וצ"ב כוונתו שהרי הגמ' לא דיברה כלל על נתינה בתחילה ומהיכי תיתי לומר שלפוסקים כחנניה שהגמ' דימתה שהיה לחזרה שזה סיבה גם להתיר נתינה בתחילה ועיין גר"ז ס"כ שנקט שכוונת המג"א שלדעת הרמב"ם מותר רק שהיה ולא חזרה וכמו שביאר רעק"א אמנם לדעת הפוסקים כחנניה מותר הכל וצ"ע כנ"ל [והנה בדבריו מבואר שבסמיכה באינה גרו"ק מותר גם לרמב"ם ודבר זה יבואר בס"ד לקמן] ובאמת כן הוא פשטות המג"א סק"ו שלדעת הרמב"ם אסור אפילו חזרה בשבת [דהרי שם מדבר בשני כירות המתאימות ומניח על הגרופה שנתינה בתחילה אסור מצד עצמה ובהכרח הנידון מצד חברתה אמנם צ"ע מה הצד לאסור במקרה זה הרי מפורש בבריתא שמותר] ומאידך בסוף סימן רנ"ט לגבי על גב התנור נקט שלפוסקים כחנניה מותר אפילו נתינה בתחילה ומדין סמיכה וכבר נתקשה שם רעק"א שאין שום מקור לדברי המג"א

והנה בפשוטו יסוד הספק בגמ' בסמיכה לתנור שיש שם חום פחות שאולי כה"ג זה כמו דרגת גרו"ק והראשונים דנו שאולי זה רק כדרגת גרו"ק לגבי שהיה ולא לגבי חזרה ובפשוטו גם אם נדמה שהיה לחזרה אבל כל נידון הגמ' שזה כמו גרו"ק אבל מהיכי תיתי לומר שזה יותר מגרו"ק וכנ"ל מהגרעק"א סוף סימן רנ"ט ומהחזו"א והתהלה לדוד

אמנם יש מקום לבאר שיסוד ספק הגמ' על סמיכה זה לא מצד שזה חום נמוך וזה סברא שאין כאן חשש שמא יחתה או מחזי כמבשל אלא שהגמ' דנה בגדרי התקנה של שהיה וחזרה שהרי כל התקנה דרבנן היא בנתינה אצל האש אבל אין איסור לתת סתם במקום חם וכדחזינן שבמקום שאין היד סולדת ודאי מותר אפילו שיש כאן חשש שמא יחתה ובפשוטו הביאור שכל התקנה היתה שלא להניח אצל האש וכה"ג זה לא נחשב שמונח אצל האש ולפ"ז יש לבאר שספק הגמ' איך להגדיר הנחה על יד התנור האם זה נחשב שזה מונח אצל האש וממילא כיון שזה אינה גרו"ק יש כאן איסור שהיה חזרה או שזה מוגדר שזה לא מונח אצל האש דהינו שתנור שמקום ההנחה הוא על גביו או בתוכו א"כ הנחה בצידו אין זה בכלל הנחה על האש ולפ"ז ודאי שמותר גם שהיה וגם חזרה ואפילו נתינה בתחילה דאין יסוד ההיתר שזה חום נמוך והרי כגרו"ק אלא יסוד ההיתר שזה לא מונח אצל האש

והנה אם נימא כנ"ל א"ש שיטת הבעל המאור שהגמ' פושטת משהיה לחזרה שכיון שסיבת ההיתר מצד שזה לא אצל האש לגבי זה אין שום סברא לחלק בין שהיה לחזרה וכלשון הרשב"א לעיל וכן א"ש הראשונים שלמדו מכאן להתיר שהיה לכתחילה כיון שיסוד ההיתר שזה לא אצל האש וכן א"ש הדגול מרבבה הנ"ל שלרי"ף שחילק שזה רק על שהיה ולא על חזרה בהכרח שכל יסוד ההיתר שזה חום נמוך וזה כגרו"ק ולכן שיך לחלק לגבי מה הנידון ולכן לענין סמיכה לכתחילה ודאי אסור אמנם לראשונים שלומדים משהיה לחזרה א"כ בהכרח שהסברא להתיר מצד שזה לא נחשב אצל האש ולכן אין סברא לחלק בין שהיה לחזרה ממילא ודאי שזה גם סברא להתיר נתינה בתחילה

והנה עיין תוס' שכתבו לבאר ספק הגמ' הוא גם לענין פחות ממאכל בן דורסאי שזה אסור אפילו לחנניה ובפשוטו לפ"ז מוכח בכוונתם שבגרו"ק מותר אפילו בפחות ממאכל בן דורסאי דלר"י המובא ברא"ש אסור כה"ג א"כ גם אם כאן זה כגרו"ק אבל כל שזה פחות ממאכל בן דורסאי ודאי אסור אמנם לנ"ל אין ראיה דכאן לצד הגמ' שזה מותר זה כאילו שזה לא אצל האש וממילא מותר הכל ובאמת בתוס' משמע שנקטו שכאן בסוגין על הצד שמותר זה אפילו נתינה בתחילה שדנו האם ללמוד מכאן שזה גם ההיתר המבואר בגמ' מ: בסמוך לאש [דהינו שבגמ' לקמן מפורש ששמן מותר רק נסתפקו האם כתו"י שזה סברא מיוחדת בשמן כי אין בו בישול ובמים כי זה מקום שלא יכול להגיע ליד סולדת או שנסתפקו האם צריך לההרחיק קצת כמבואר ברא"ש שם] והרי שם מותר אפילו נתינה בתחילה והא דלא ביארו שספק סוגין על נתינה בתחילה כי משמעות הדברים שמדובר דומיא דכל הסוגיא שמדובר על חזרה

והנה מבואר לקמן ל"ח: שהגמ' דנה שבתנור מותר סמיכה ובפשוטו צ"ע כיון שבתנור אסור גרו"ק א"כ סמיכה זה רק קולא שזה חום נמוך כמו גרו"ק ולמה ששם זה יהיה מותר אמנם לנ"ל א"ש שהנידון שזה כאילו לא אצל האש וממילא לא משנה גודל החום אמנם למסקנא מבואר שאסור ולכאורא עד כמה שזה נחשב שזה לא אצל האש אין סיבה לאסור וצ"ל שתנור שחומו רב והדרך להניח גם במקום זה חשיב כאילו זה אצל האש ולא חשיב כסמיכה

והנה לפ"ז הרא"ש שהביא הקושיא על הפוסקים כחנניה ולא ישב אמנם פסק כחנניה בהכרח כונתו שצריך לדחוק שספק הגמ' כנ"ל ולכן אפשר ללמוד משהיה לחזרה ולפ"ז מה שכתב לקמן שמותר סמיכה לכתחילה לתנור זה מצד שקי"ל כחנניה אבל לרי"ף באמת זה יהיה אסור וכמבואר במג"א וצ"ע שסתם מ: להתיר ולא הזכיר שזה תלוי ברי"ף ובפרט לבה"ל שאין כונתו להקל אלא מצד שמוטב שיהיו שוגגים וכו' ובאמת עדיף להחמיר א"כ גם לגבי נתינה בתחילה ראוי להחמיר עוד קצת צ"ב דמהיכא פסיקה להו שאם מדמים שהיה לחזרה בהכרח שזה הגדר וממילא גם נתינה בתחילה מותר אולי רק דימו שהיה לחזרה דיש כאן נידון כללי בגדר גרו"ק או אינה גרו"ק אבל לא לגבי נתינה בתחילה וצ"ב

### ביאור שיטת הריטב"א שכל הסברא לחלק בין שהיה לחזרה ולא בין חזרה להנחה בתחילה

ג]אמנם הפלא הגדול הוא בריטב"א שכתב שמותר חזרה מצד ספק דרבנן לקולא דהינו שנקט שזה ודאי שיש מקום לחלק בין שהיה לחזרה ולא שזה ספק על הכל יחד ולכן נקט שמה שמותר חזרה מצד שזה בכלל ספק הגמ' וספק דרבנן לקולא ולפ"ז לכאורא לגבי סמיכה לכתחילה שלא מצאנו בגמ' צד להתיר אין סיבה להתיר ובכל אופן מבואר בדבריו ל"ח: מ: שמותר אפילו סמיכה לכתחילה

ולכאורא כן מבואר גם בהגהות מרדכי מ"ב. [ובדפי המרדכי ע"ט: ובהוצאת פרידמן ל"ט.] ע"ש שהביא תשובת מהר"ם שדן לגבי סמיכה בער"ש וכתב שהספק של הגמ' היה בין לענין שהיה ובין לענין סמיכה בתחילה ורבו בו פתרונים והמחמיר שבכולן שהגמ' פושטת לענין שהיה ולכן מותר גם חזרה בער"ש ע"ש והנה הא דכתב שהמחמיר שבכולן זה הרי"ף שהגמ' פושטת רק על שהיה והשאר אסור והנה צ"ב מנ"ל שהגמ' הסתפקה גם על נתינה בתחילה ובהכרח כונתו שכיון שבחלק מהראיות של הגמ' זה גם על חזרה ממילא זה גם סיבה לנתינה בתחילה וצ"ב עד כמה שיש כאן סברא לחלק בין הדברים א"כ מנ"ל שבכלל יש צד להתיר נתינה בתחילה ומנ"ל שזה אותה דרגא של חזרה ולכאורא מוכרח מדבריהם שכל הסברא לחלק זה בין שהיה לחזרה אבל עד כמה שחזרה מותר ה"ה נתינה בתחילה וצ"ב הסברא בזה

והנה מבואר בגמ' מ: שמותר לסמוך למדורה במקום שאין חשש בישול כגון שמן למ"ד שאין בו משום בישול או מים שיפשירו ולא יתבשלו והקשו הראשונים שאפילו שאין כאן איסור בישול אבל למה שלא יהיה כאן איסור נתינה בתחילה שנאסר אפילו בגרו"ק וכ"ש כאן שזה אינה גרו"ק ועיין רשב"א ריטב"א ור"ן שביארו שכיון שזה מקום שלא רגילים לבשל לכן אין כאן מחזי כמבשל ולכאורא כל זה לשיטתם שכל האיסור חזרה זה מצד מחזי כמבשל אבל אם האיסור מצד שמא יחתה עדין צ"ב ובאמת שגם לשיטתם צ"ב שרק לחנניה אין לדון בסוגין לאסור מצד שמא יחתה שכיון שבנתבשל כמאכל בן דורסאי אין חשש חיתוי ממילא שמן שאין בו משום בישול או מים והנידון שזה לא יגיע ליד סולדת זה רק כמו מצטמק ויפה לו אבל לרבנן שגם מצטמק ויפה אסור לכאורא יש כאן מקום לאסור מצד איסור שהיה ובהכרח צ"ל כמבואר במג"א סימן רנ"ג סקל"ג דהביא את סברת הראשונים לגבי שמא יחתה דהיינו שמי שמניח במקום שלא רגילים לבשל אין בזה חשש חיתוי ולפ"ז צ"ל שזה היה פשיטא להו לראשונים שמצד שמא יחתה יש לחלק שכאן אין סיבה לחשוש ורק הוקשה להם שבכל אופן מצד מחזי כמבשל כיון שזה חום חזק אין סיבה שלא יהיה בזה מחזי כמבשל וחידשו שכיון שזה לא מקום בישול גם אין כאן מחזי כמבשל

והנה מתבאר מהנ"ל שיש מקום שאין שום גרו"ק באש ובכל אופן יש כאן סברא שלא יהיה שמא יחתה או מחזי כמבשל מצד שזה לא מקום שרגילים לבשל ולפ"ז יש לדון שגם בסוגין באמת אין לגמ' צד שזה מותר מצד שזה כמו גרופה וקטומה כיון שמפסיק דבר, שכיון שבאש לא חל שום קטימה אין זה בכלל היתר דגרו"ק וכמבואר במג"א ובחזו"א באריכות וכל נידון סוגין שכיון שזה מקום שאין דרך לבשל לכן זה סברא להתיר ויש כאן נידון בגדרי שמא יחתה שזה סברא שאין כאן שמא יחתה ויש כאן נידון בגדרי מחזי כמבשל שזה לא מחזי כמבשל ולפ"ז יש לבאר שקושית הראשונים שיש לחלק בין גדרי מחזי כמבשל לגדרי שמא יחתה דהינו שיתכן שזה לא מקום בישול שזה סברא שאין שמא יחתה אבל זה לא סברא לגבי מחזי כמבשל ולפ"ז א"ש הריטב"א שנקט שאם מותר שהיה דהינו שזה לא שמא יחתה עדין יתכן שיש בזה מחזי כמבשל וכדחזינן בתוכו אמנם עד כמה שמותר בתוכו מצד שדנים שזה לא מקום בישול ולכן אין כאן מחזי כמבשל ממילא זה גם סברא לגבי נתינה בתחילה שבמקום שאין מחזי כמבשל שזה לא מקום בישול בזה אין חילוק בין חזרה לנתינה בתחילה

והנה עיין חזו"א ל"ז י' שכתב שאפילו שאסור לתת מהטמנה לכירה אבל מסמיכה לשהיה מותר והנה לשיטתו שאסור סמיכה לכתחילה ודאי שמותר אמנם לשיטות שמותר אפילו נתינה בתחילה בפשוטו אסור אמנם יש מקום לדון שאם ההבנה כנ"ל שזה לא נחשב אצל האש א"כ ודאי שאסור דזה חשיב נתינה בתחילה אבל אם נימא שזה רק סברא שזה לא מקום בישול ואין כאן סיבה לאיסור א"כ יתכן שזה נחשב אצל האש ומותר להחזיר אמנם עיין חזו"א סקי"א שנקט שגם מעל גבי קדירה מלאה להניח על הכירה שאסור דהינו שכל שאין בזה איסור דהנחה לכתחילה אפילו שזה אצל האש אסור לתת ממצב זה לכירה ועיין בשיעור הראשון מה שכתבנו בזה

והנה בדברי הרא"ש הרי מבואר שחזרה באינה גרופה וקטומה זה מצד שמא יחתה ובפשוטו לפ"ז בהכרח שנידון הגמ' גם מצד גדרי שמא יחתה

### ישוב דברי הרא"ש וביאור הגר"ז בדברי המג"א

ד]אמנם כל זה ליישב שיטת הריטב"א והמג"א שמותר אפילו נתינה בתחילה בסמיכה אמנם הרי בשיטה לר"ן מבואר שאסור נתינה בתחילה וכן עיין בבעל המאור שסיכם את מסקנת הסוגיא וכתב שבסמיכה מותר חזרה ומשמע שנתינה בתחילה אסור וכן הרמב"ן שביאר לישב את ראית הרי"ף שהבריתא נקטה חזרה ג"כ משמע שרק חזרה מותר ולא יותר מזה וכן הרשב"א במסקנת הסוגיא כתב שמותר חזרה בסמיכה ולא הוסיף שמותר גם נתינה בתחילה וכן הרא"ש שכתב שהגמ' דימתה שהיה לחזרה משמע יותר שנשאר אם הטענה שאין לדמות ושהגמ' דימתה אבל לפ"ז לגבי סמיכה בתחילה נשאר שאסור ועיין בטור שלא הביא היתר סמיכה רק בשהיה ובחזרה כתב לאסור רק בתוכו ועל גביו ומשמע שנתינה בתחילה אסור וצ"ע דברי הרא"ש מ: שדימה סמיכה לכנגד המדורה ודייק מזה הבה"ל שמשמע שנקט שזה מותר לכתחילה כמו דמבואר בגמ' שם שזה מותר לכתחילה

והנה עיין רא"ש שכתב שאין לדמות סמיכה למדורה לסמיכה לתנור דבסמוך למדורה אין כותלי התנור מפסיקים ולכן חידש שבאמת צריך להרחיק קצת מהמדורה והנה אם ננקוט שס"ל לרא"ש שיש איסור בחזרה גם מצד מחזי כמבשל צ"ע א"כ למה אין כאן מחזי כמבשל ועיין גר"ז ס"כ [כך מתבאר מתוך דבריו למעיין אמנם גם אם אין זה כוונתו הדברים מצד עצמם יתכן שהם נכונים] שביאר שודאי ס"ל כראשונים שכיון שאין זה מקום שרגילים לבשל לכן אין כאן מחזי כמבשל רק כל מה שהוקשה לו שעדין יהיה שמא יחתה [ולא ס"ל שבמקום שאין דרך בישול אין חשש לחתות] ולכן ביאר שמדובר שמרחיק קצת מהמדורה ולפ"ז מבואר שיש כאן שני נידונים א. למה אין כאן שמא יחתה ב. למה אין כאן מחזי כמבשל ועיין גר"ז שכתב לפ"ז שספק הגמ' לגבי סמיכה זה רק האם מה שיש כותל שמפסיק זה נחשב הפסק אויר כמו כנגד המדורה ואין כאן חשש חיתוי או שכאן זה גרע [וע"ש ס"ג שכתב עוד שכאן לא יעזור לחתות כיון שיש הפסק ביניהם] ולפ"ז חידש הנ"ל שלגבי מחזי כמבשל היה פשוט לגמ' שאין כאן מחזי כמבשל שאין זה מקום בישול וכמו ליד המדורה שחזינן שגם ללא הרחק אין כאן מחזי כמבשל וכל הנידון לגבי שמא יחתה והנה נקט הגר"ז שבאינה גרופה וקטומה יש חשש חיתוי משא"כ בגרופה וקטומה כל האיסור רק מצד מחזי כמבשל ולפ"ז כתב [בס"כ] שקושית הרי"ף שאין ללמוד משהיה לחזרה לגבי החשש חיתוי ולשאר הראשונים הגמ' דימתה הדברים אבל לגבי מחזי כמבשל הגמ' מעולם לא דנה וודאי שזה מותר בסמיכה לתנור וכמו בנגד המדורה ובזה ביאר את המג"א שמותר אפילו נתינה בתחילה שכונתו שלרא"ש שכל תנור מותר חזרה ואין כאן חשש חיתוי ממילא אין כאן מקום לחוש למחזי כמבשל ולפ"ז גם לרי"ף בתנור גרו"ק יהיה מותר נתינה בתחילה עכת"ד למעין היטב בדבריו [ובפשוטו זה מוכרח במג"א שדיק מהרמב"ם שכתב שכל שאסור להחזיר אסור למוך עליו בשבת ומדויק שבגרו"ק שמותר להחזיר עליו מותר להחזיר בשבת]

אמנם היה מקום לומר על פי דרכו אבל איפכא דהינו שכל נידון הגמ' לגבי שמא יחתה שבזה כיון שיש כאן חום יותר נמוך זה סיבה שלא יבוא לחתות אבל לגבי מחזי כמבשל וודאי שזה נחשב מקום בישול שיש כאן מחזי כמבשל וכמבואר בראשונים הנ"ל שנגד המדורה התירו נתינה בתחילה ובסמיכה אסור נתינה בתחילה ולפ"ז יש לבאר כוונת התוס"ר מ: שבתחילה הקשה על כנגד המדורה שזה כמו אינה גרו"ק דהינו שיש כאן חשש חיתוי ועל זה תירץ שזה כמו סמיכה שחזינן שכה"ג אין חשש חיתוי וחזר והקשה ששם יש מה שמפסיק וכאן אין מה שמפסיק ותירץ שבאמת צריך הפסק אויר ולפ"ז יתכן שלגבי נתינה בתחילה בגרו"ק לא הוקשה לו כלל שידע שכאן זה לא מקום בישול ואין בזה מחזי כמבשל ובאמת בסמיכה ודאי שאסור נתינה בתחילה דשם יש מחזי כמבשל מה שכאן אין וכל מה שהרא"ש דימה זה רק לגבי שאין חשש שמא יחתה עוד אפש"ל שס"ל שבשמן לא שיך מחזי כמבשל כיון שאין בזה בישול וכן במים כיון שזה רק הפשר ס"ל כרמב"ן שאין בזה מחזי כמבשל וכל הנידון רק מצד שמא יחתה אמנם בלשנו מבואר שמים ללא בישול מותר לתת גם במקום שזה נהיה יד סולדת

אמנם כל זה למבואר בתוס"ר שהקושיא מכירה שאינה גרו"ק ולפ"ז מגרו"ק באמת יתכן שס"ל לתוס"ר שזה רק מצד מחזי כמבשל וכמבואר בדבריו ל"ח: ולכן לא הוקשה לו כלל וכנ"ל דכאן לא שיך לדון מצד מחזי כמבשל ולפ"ז אין שום ראיה שבסוגין מותר לכתחילה דהרי הרא"ש רק שאל מצד הדין אינה גרו"ק שזה ודאי לא סיבה להתיר לכתחילה אמנם ברא"ש הרי הגירסא ששואל מכירה גרו"ק ועל זה תירץ שזה כמו סמיכה ולפ"ז בהכרח שכונתו ללמוד משם שמותר לכתחילה אלא שצ"ע איפה מבואר בגמ' שמותר לכתחילה אמנם יש לדחוק שבתחילה רק הביא משם שדבר שזה לא על האש זה גדרים אחרים ושם זה סברא לגבי שמא יחתה וכאן זה סברא לגבי מחזי כמבשל [ויש להוכיח כן דאל"כ למה לא לדמות סמוך לאש לסמוך לתנור שאסור] אמנם חזר והקשה אבל למה של יהיה כאן שמא יחתה דהינו שלגבי מחזי כמבשל הבין שכאן אין מחזי כמבשל וכוונתו להקשות כמו כירה שאינה גרו"ק ועל זה כתב לחלק שאין לדמות לסמיכה דשם יש סברא מצד שמפסיק דופני הכירה [והנה מה שנקט הבה"ל שכונת הרא"ש להתיר סמיכה לכתחילה וזה מדין סמוך למדורה צ"ע שזה ודאי שאין כונת הרא"ש לדון על הלכתחילה דהרי זה לא מוכח מהגמ' של סמיכה וזה רק למד מהדין כנגד המדורה ובהכרח שנידון הרא"ש רק להוכיח משם על שמא יחתה או לגירסתינו שחזינן שיש חילוק בגדר התקנה בין אם זה על האש או בצד הדבר וכנ"ל]

והנה עיין בשיעור בגדר איסור חזרה שכתבנו לדייק מהשיטה לר"ן שבאינה גרו"ק שאסור חזרה זה משני סיבות א. מצד שמא יחתה ב. מצד מחזי כמבשל ויתכן שגם הדין מחזי כמבשל הוא לא שורש התקנה אמנם יתכן שכה"ג הגדירו חז"ל הדבר כנתינה בתחילה שיש בזה גם איסור מחזי כמבשל ועיין לעיל סק"א שכתבנו שלפ"ז הקשו הראשונים מה הגמ' מוכיחה משהיה לחזרה אפילו שלגבי שמא יחתה זה אותם גדרים אבל יש כאן גם מחזי כמבשל ומצד זה יתכן שחזרה יותר חמור אמנם יתכן שהתשובה שהגמ' נקטה כדבר פשוט שבסמיכה לכירה לא שיך לדון מצד מחזי כמבשל שזה ודאי לא מקום בישול וכל הנידון לגבי שמא יחתה ולגבי זה הגמ' דימתה ולפ"ז יש לבאר כונת הרא"ש לשאול בתחילה שכאן זה כמו נתינה בתחילה שאסור מצד מחזי כמבשל ותירץ שבגמ' מבואר שבסמיכה לכירה אין מחזי כמבשל דהינו אפילו שהנידון היה מצד שמא יחתה אבל מבואר שמצד מחזי כמבשל זה לא סיבה לאסור או שבכל אופן גם על זה לגמ' היה צד שמותר וחזר והקשה שעדין לגבי שמא יחתה יש לחלק ביניהם [אבל לגבי מחזי כמבשל אין לחלק שעיקר הסברא כי זה לא מקום בישול וכנ"ל סק"ג בביאור הריטב"א] וכתב שכאן צריך להרחיק ולפ"ז א"ש מה שכתב הבה"ל שמדויק ברא"ש שמותר סמיכה לכתחילה דבאמת הביא משם שאין מחזי כמבשל

והנה הרי"ף כתב להוכיח גם מלשון הגמ' תוכה וגבה אסור אבל לסמוך שפיר דמי דמזה מוכח שספק הגמ' על שהיה ותמה הבעל המאור מה הראיה שהנידון על שהיה וביאר הרא"ש בשם רבינו יונה שמשמע שלגמ' יש צד שסמיכה זה כמו תוכו וגבו ויש צד שזה יותר קל והניחא אם מדובר על שהיה א"כ בצד שזה אסור זה כמו תוכו אבל אם מדובר על חזרה הרי ודאי שזה לא חמיר כמו תוכו דהרי בגרו"ק חזרה אסור בתוכו וסמיכה ודאי מותר אמנם לנ"ל שכל נידון הגמ' מצד שמא יחתה אבל מצד מחזי כמבשל ודאי שאין כאן א"כ א"ש שכאן לצד שזה אסור הוא כמו תוכו וגבה לגבי האיסור של שמא יחתה אבל לגבי מחזי כמבשל וודאי שזה שונה ולא על זה נידון סוגין ודו"ק בזה אמנם יתכן שלראשונים עדין הוקשה שאין זה מתאים לדמות לתוכו כיון ששם יש עוד סיבת איסור שכאן לא שייכת

### ביאור בדברי הרי"ף על דרך הגר"ז

ה] והנה הרי"ף נקט שאין להוכיח משהיה לחזרה ויש כאן מקום עיון הרי כשהגמ' מוכיחה מהבריתא של שני כירות מוכח שגם לגבי חזרה זה מועיל וכמבואר ברמב"ן [אמנם יש לדחוק שלגבי חזרה ברור הסברא שמידליא אוירא וכן מוכח בפשוטו ברשב"א וצ"ע] ובהכרח שגם על זה היה ספק של הגמ' ולפ"ז צ"ע שהגמ' אומרת מאי הוי עלה ומביאה בריתא הרי עדין נשאר ספק גם לגבי חזרה וצ"ל שמסברא לגבי חזרה אין מקום להסתפק רק כשהגמ' הביאה ראיה מהבריתא של שני כירות היה מוכרח שזה גם מועיל לגבי חזרה אבל עד כמה שהגמ' דחתה הראיה משם באמת אין להסתפק לגבי חזרה ולכן הגמ' לא המשיכה לשאול מה הדין בחזרה אמנם לנ"ל מהגר"ז אפש"ל שס"ל כראשונים שכל חזרה זה רק מצד מחזי כמבשל ואדרבא שהגמ' באמת לא הסתפקה לגבי חזרה שזה וודאי שאין כאן מחזי כמבשל ורק על שהיה ורק הקשה שאם קי"ל כחנניה חייבים לומר שהספק של הגמ' גם לגבי חזרה וא"כ צ"ע איך אפשר להוכיח משהיה לחזרה הרי שם זה נידון של מחזי כמבשל ויש לחלק בין הנידונים

### סיכום הדברים בביאור הסוגיא דסמיכה לכירה

ו] העולה מהנ"ל בעיקר ספק הגמ' לענין סמיכה לכירה יש לבאר דבר זה בארבע אופנים

א. הביאור הפשוט כמו שביארו רעק"א והחזו"א שהגמ' דנה שכיון שזה דרגא של חום פחות מכירה רגילה ולכן הגמ' דנה שזה כדרגת גרו"ק ולדעת הרי"ף זה רק לגבי שהיה משא"כ לגבי חזרה יתכן שזה כאינה גרו"ק ולדעת הפוסקים כחנניה מוכח שאין לחלק בין שהיה לחזרה אלא שאם זה כגרו"ק זה גם לגבי חזרה אבל וודאי שזה לא עדיף מגרו"ק ולכן נתינה בתחילה ודאי אסור ואפילו בגרו"ק

ב. היה מקום לומר שלגמ' היה צד שכה"ג זה לא נחשב אצל האש וכמו במקום שלא יכול להגיע ליד סולדת ולפ"ז עד כמה שמותר כי זה לא נחשב אצל האם אין שום טעם לחלק בין שהיה לחזרה או נתינה בתחילה שכל שטעם ההיתר דזה לא בכלל נתינה אצל האם אין כאן סיבה לאיסור כלל ובפשוטו זה הביאור בדגול מרבבה

ג. מדברי הריטב"א והמרדכי מבואר שאם רק שהיה מותר וחזרה אסור א"כ גם נתינה בתחילה אסור אבל אם חזרה מותר אפילו שיש סברא לחלק בין שהיה לחזרה בכל אופן גם נתינה בתחילה מותר וביארנו שהכונה שנתחדש שאין כאן מחזי כמבשל וממילא אין לחלק בין המקרים

ד. עיין גר"ז שביאר לפי מה שחידש שבאינה גרו"ק האיסור מצד שמא יחתה ובגרו"ק האיסור מצד מחזי כמבשל ולפ"ז נידון הסוגיא מצד גדרי שמא יחתה אבל לא דנה כלל מצד מחזי כמבשל וע"ש שנקט שוודאי שאין בזה מחזי כמבשל כמו סמוך למדורה ולפ"ז גם לרי"ף בגרו"ק יהיה מותר נתינה בתחילה וכן מדויק במג"א מדיוקו ברמב"ם עיין סק"ב אמנם בפשוטו דעת המג"א דהכל מצד שמא יחתה]

ה. כתבנו לדון שאם באינה גרו"ק יש גם שמא יחתה וגם מחזי כמבשל א"כ מוכח מהגמ' שאין כאן מחזי כמבשל אבל אם יש רק שמא יחתה א"כ אין שום מקור מהגמ לגבי מחזי כמבשל וכתבנו לדון איפכא שלגבי מחזי כמבשל וודאי שזה לא דומה לסמיכה למדורה וכאן יש ודאי מחזי כמבשל וכל הנידון לגבי שמא יחתה ולכן גם אם בסמיכה למדורה מותר נתינה בתחילה כאן אסור