קינים 1
קטגוריות: ש_ס / מט קינים / קינים - הרב נחמן זילברמן

**מראי מקומות מסכת קינים פרק א משנה א**

**הקדמה**

1. כל המחוייבים להביא קרבן מן העוף, מביאים קן, היינו שני תורים או שני בני יונה אחד חטאת ואחד עולה [היינו זב זבה יולדת נזיר ומצורע, טומאת מקדש וקדשיו, שמיעת קול אלה, וביטוי שפתיים, וגר שנתגייר]. אולם מי שנדר או נדב קרבן מן העוף מביא קן ששני העופות הם עולה.
2. מסכת קינים עוסקת באופנים שונים של תערובת של כמה קינים סתומות [היינו שלא נקבע עדיין איזו פרידה עומדת לחטאת ואיזו לעולה] או קינים מפורשות [היינו שנקבע זו לחטאת וזו לעולה], כמה מן הפרידות שבתערובת יוקרבו לשם חטאת, כמה יוקרבו לשם עולה, וכמה נפסלו להקרבה. לצורך זה מקדימה המשנה במשניות א-ב שלש הקדמות:
3. א. קיני חובה קריבים אחד חטאת ואחד עולה, וקיני נדר ונדבה שניהם עולה. ב. חלוקה עבודת חטאת העוף מעולת העוף, שהחטאת נעשית במזבח למטה, והעולה נעשית במזבח למעלה, ואם שינה נפסל הקרבן. ג. אם נתערבו חטאות ועולות כולן אסורות בהקרבה, כיון שמספק א"א לעשותן לא למעלה ולא למטה.

**בהא דב' הפרידין חשיבי קרבן אחד**

1. **המפרש במתני'** הביא דרשת **הגמ' בזבחים סה.** דהמתנדב אינו חייב להתנדב קן שלם, אלא יכול להתנדב אפי' פרידה אחת, דכתיב "והקריבו" לשון יחיד. וכ"ה **בכריתות ט.** אלא ששם נוסף "לפי שנאמר בתורים והקריב, שומע אני האומר הרי עלי עולת העוף, לא יפחות משני פרידין, ת"ל והקריבו. **וצ"ב** מאי ס"ד ללמוד מדכתיב והקריב דצריך להביא שניים.
2. **ברגמ"ה שם** פי' [נדפס בדף י.] דכוונת הגמ' להמשך הפס' "והקריב מן התורים" ומיעוט תורים שניים, וכ"מ **ברש"י זבחים סה. אולם ברש"י בכריתות** שם כ' דוהקריב משמע קרבן שלם. **ובחי' הגרי"ז פי"ד ממעה"ק ה"ב** ביאר דקרבן שלם דעוף היינו דווקא שניים, ולכן בכל קרבנות חובה מן העוף מביא קן, ולכן ס"ד דגם בנדבה לא יוכל לנדוב פרידה אחת דהוי חצי קרבן, קמ"ל קרא דיש הבאה מחודשת דפרידה אחת בנדבה.
3. **ועפי"ז** ביאר דעת **רש"י בזבחים סז** בביאור המשנה לקמן בסוף המסכת, דהנה לקמן בפ"ב מבואר דכל קן צריך להיות או ב' תורים או ב' בני יונה אבל אחד תור ואחד בן יונה פסול, ודעת רש"י שם דה"ה לנדבה. ולכאו' היה מקום לומר דנדבת קן הרי היא כב' נדבות נפרדות של ב' פרידות, ואמאי בעי' תרוויהו ממין אחד, **אלא צ"ל** כנ"ל דהב' פרידות הם קרבן אחד שלם, והדין שצריך להביא שניהם ממין אחד הוא מפני זה עצמו דתרוויהו ב' חלקי קרבן, עיי"ש עוד מה שביאר עפ"י יסודו.
4. ובאמת **באבן עזרא ויקרא ה ז** כ' דהא דכל קן חובה הוא אחד עולה ואחד חטאת, דהעולה שעולה על המזבח, משמשת כאימורין של החטאת, דהא חטאת העוף אינה עולה על המזבח אלא נאכלת לכהנים, וא"כ הפרידה השניה שהיא עולה, הרי היא כאימורין. **ומשמע** כיסוד הגרי"ז דתרוויהו שני חלקי קרבן אחד. **ובאו"ש מע"ש ז ג** יישב עפי"ד האבן עזרא את קו' התוס', אמאי בעי' קרא ללמד שעולה אינה באה מן המעשר אלא מן החולין, תיפו"ל דאין בה אכילה ובספרי דריש דבעי' דבר שיש בו אכילה. ותי' האו"ש דס"ד דעולת העוף שאני שחטאת העוף הבאה עמה נאכלת, וא"כ תחשב גם העולה כקרבן הנאכל, קמ"ל קרא.

**אם הזאת חטאת שלא במקומה פוסלת**

1. נתבאר במתני' דחטאת העוף שנעשתה למעלה היינו שנזרק דמה למעלה פסולה, גם במשנה בזבחים סו. נשנה דין זה. **ובתוס' בזבחים שם ד"ה למעלה** הק', **דבזבחים כו:** אמר שמואל דאם הגיע הדם למזבח אפי' שלא במקום הראוי לזריקה, כשר הקרבן ובעלים מתכפרים אלא שאין הבשר נאכל, דמדכתיב ואני נתתיו וגו' על המזבח לכפר, דרשי' דהזאה שלא במקומו כבמקומו דמי. **ותי'** דבאמת ה"ה הכא ודאי הקרבן כשר, ומה שנאמר במשנה פסול היינו שאין הבשר נאכל.
2. אמנם **הר"מ בפ"ז מפסוה"מ ה"ה**, כלל דין פסול זה דחטאת העוף יחד עם דין חטאת שעשאה לשם עולה דשם ודאי פסול לגמרי, ודייקו האחרונים דלא ס"ל כתוס' שהקרבן כשר והבשר אינו נאכל אלא פסול לגמרי, וא"כ הדרא קו' התוס' מדינא דשמואל דהזאה שלא במקומו כבמקומו. ובאמת **בשיטמ"ק זבחים סו.** תי' דדינא דשמואל נאמר דווקא בזבחים ולא בעופות, דקרא דשמואל בזבחים איירי.
3. **בחי' הגרי"ז מנחות ב: ד"ה מליקה**, הובא דהגר"ח יישב דעת הר"מ, דבאמת מצד זריקה שלא במקומו אין הקרבן נפסל כשמואל, אלא דיש כאן פסול אחר מפני שעשה בחטאת מעשה עולה וזה פוסל לגמרי.
4. **עוד תי' הגרי"ז** עצמו שם, דחלוקה הזאת חטאת העוף מהזאת שאר קרבנות, דבשאר קרבנות דין מקום ההזאה אינו אמור כלפי מעשה העבודה דהכהן המזה, אלא כלפי הגעת הדם על המזבח דצריך שיגיע הדם למקום פלוני במזבח, וע"ז אמר שמואל שאף שהגיע למקום אחר במזבח כשר, אולם בהזאה דחטאת העוף עיקר דינה אמור כלפי מעשה העבודה של הכהן המזה, ולכן בזה לא יועיל שהגיע הדם למקום אחר במזבח. והוכיח דבריו דהא דין הזאה דחטה"ע בקרן מערבית דרומית נלמד בהיקש מהגשת מנחה בזבחים סג:, וא"כ הילפותא אינה אלא הגעת הדם על המזבח אלא על מעשה העבודה דהזאה, וכדמשמע **מרש"י זבחים סג: ד"ה מה מנחה** דכ' דמה מנחה טעונה הגשה בקרן דרומית מערבית, אף חטאת העוף עבודתה בקרן דרומית מערבית.
5. **דעת הראב"ד** במתני' שמיצוי עולת העוף אינו נעשה בכל חלקו העליון של המזבח אלא על קיר הקרן עצמה בלבד, לפי שהקרן ראויה להקרבה בשעת הדחק, ואילו **דעת הרז"ה** דנעשית בכל חלקו העליון של המזבח, וכן דקדק **הגרי"ז בהל' ביה"ב מלשון רש"י בזבחים סה.** עיי"ש מה שביאר בשורש מחלוקתם.