בדיקת סכין במומר וכותי
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / הכל שוחטין / מומר

חולין ג: בדיקת סכין במומר וכותי

מבואר בסוגיין דמומר לתאבון בעי בדיקת סכין כיון שהוא טורח עבורו חשדינן ליה.

**א. בדיקת סכין במומר לתאבון-**

בר"מ כתב דאפי' מומר לשאר עבירות לתאבון צריך בדיקת סכין, ותמה ע"ז הרשב"א בחי' ועיין דם בלשון הרא"ש, ובשו"ע ב-ו הביא שתי הדעות.

ועיין בחזו"א דמה דאמרו בגמ' דבדיקת סכין צריך משום טירחא אינו משום דחשיב כמו לתאבון שהוא חשוד עליו שהרי יכול שלא לשחוט רק הכוונה שסכין צריך מסירות הלב יתירה ועובר עבירה לתאבון לא שייך בזה, ולכך ס"ל להר"מ דאף בשאר עבירות נמי.

אבל בפמ"ג מבואר לא כן, דהנה כתב בשו"ע דחשוד לאכול נבילות אינו נאמן ששחט כדין אף אם נשבע ע"ז.

ויל"ד לשיטת הר"מ דאף בכל עבירה צריך בדיקת סכין יל"ע אם יהיה נאמן בשבועה, ועיין בפמ"ג שפ"ד ב-יב שצידד להאמינו עיי"ש שתלה זה בטעם הדבר שאינו נאמן ע"י שבועה [ונתבאר ענין זה במקו"א].

אבל לד' החזו"א וודאי לא יהיה נאמן שאינו מתורת חשוד אלא שאין לו מסירות הלב הנדרשת לזה ואף אם סבור שהוא שחט כדין א"א לסמוך עליו, ופשוט, ומבואר בד' הפמ"ג דלא ניח"ל בטעמו של החזו"א ולעולם הוא מתורת חשוד.

עוד מבואר בר"מ שגם מומר לשאר עבירות צריך שידוע שהוא מומחה, והרשב"א דחק כוונתו דלאו דוקא הוא רק כוונתו דבסתמא הוא מומחה, עיי"ש, ורק במומר לנבילות ממש נסתפק הרשב"א בזה.

**ב. בדיקת סכין בכותי-**

בתוס' ג: כתבו דלא מצאנו בשום מקום שיצטרכו בכותי בדיקת סכין.

אבל בכס"מ ד-יד כתב מקורו של הר"מ דמומר לתאבון בכל עבירות בעי בדיקת סכין משום דקתני בברייתא ד: מומר לערלות בהדי מומר לנבילות ומומר לערלות ס"ל להר"מ דע"כ איירי לתאבון דאי להכעיס פסול אף בכל עבירה דהוי מין, ומדכייל ליה בהדי מומר לנבילות משמע דבעי בדיקת סכין.

ולפי"ז ה"נ כותי קודם גזירה או צדוקי ובייתוסי בעי בדיקת סכין מדכייל ליה בהדי הנך, וכ"כ ביה"ל ג-כח.

ובאמת כ"ה בשו"ע ב-ט להדיא ובש"ך סקכ"ד ופר"ח והגר"א תמהו ע"ז טובא שהוא נגד התוס' ומה"ת לשו"ע ד"ז, ולהנ"ל נתגלה לנו מקורו עפי"ד הכס"מ.

ובאמת כבר ציין שם בהגר"א שכ"ה שיטת הריטב"א ג. וברעק"א ציין שכ"ה שיטת הר"ן בחידושיו שם, ובזמנינו נדפסו גם חי' הרמב"ן וגם דעתו כן.

וכ"נ ברדב"ז על הר"מ גבי צדוקי דבעי בדיקת סכין, וע"ע בתבו"ש ב-מה.