י - בדין הצירוף ע_י הש_צ העומד על המפתן
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / צירוף לציבור בב_ מקומות, וע_י רואין אלו את אלו, והמסתעף

סימן י

בדין הצירוף ע"י המברך או הש"צ העומד על המפתן

**א**

א] ברכות נ' א' ב' חבורות שהיו אוכלין בבית אחד, בזמן שמקצתן רואין אלו את איו הרי אלו מצטרפין לזימון וכו', ובירושלמי שם אמרו דר' ברכי' מוקי לאמורי' על תרעא מציעא דבי מדרשא והוא מזמן על אילין ועל אילין.

ובביאור הך דינא נחלקו הראשונים, דהנה כתב רי"ו בנתיב ט"ז ח"ז, ז"ל, אם מקצתן רואין אלו את אלו וכו' מצטרפין לזימון, כלומר ומזמנין כולן יחד, פי' וצריך שיעמוד המברך במקום אמצעי שישמעו כולם, עכ"ל.

והב"י בסימן קצ"ה כתב בדעתו דמפרש לד' הירושלמי דאיירי בגונא שנצטרפו ב' הבתים יחד, ע"י שהיו רואין אלו את אלו, או ע"י צירוף שמש, והעמיד ר' ברכי' את המברך במקום שביניהם כדי שישמעו אותם כולם.

ב] אך הנה הטור בסימן קצ"ה כתב, ז"ל, אכלו מקצתן בבית ומקצתן חוץ לבית, אם המברך יושב על מפתן הבית הוא מצרפן, וכ"כ השו"ע שם ס"ב, ומבו' דמפרשי לד' הירושלמי דנתחדש בזה דין צירוף ע"י המברך העומד על המפתן, שהוא מצרף את האוכלין בב' המקומות.[[1]](#footnote-2)

וכ"כ הטור בסימן נ"ה בשם הרא"ש בדין צירוף לתפילת הציבור, דאם מקצתן בפנים ומקצתן בחוץ וש"צ תוך הפתח, הוא מצרפן,[[2]](#footnote-3) והב"י שם כתב דהוא נלמד מהא דלענין זימון הן מצטרפין בכה"ג ע"י המברך, וכ"כ השו"ע שם סט"ו.

**ב**

ג] והנה בביאור דין זה דהמברך או הש"צ העומד במפתן מצרף את ב' החבורות, נחלקו האחרונים, דהפרישה בסימן נ"ה סק"ז כתב לפרש בזה, ז"ל, שאם המברך יושב על מפתן הבית מצרפן, דכיון דכולן דעתייהו עילוי' דהאי שהוא מוציא אותן יד"ח מצרפינן לי' להאי חבורה ולהאי חבורה והוא מחבר ומייחד להן ג"כ וכאילו יושבין יחד במקום אחד, וכן הכא בש"צ וכו', ודוקא ש"צ, אבל איש אחר העומד על המפתן, לא מיבעיא מקצתן לחוץ ומקצתן לפנים דודאי לא מחשבינן לי' לכאן ולכאן, אלא אפי' ט' מבפנים והוא על המפתן אינו מצרף להן כלל, דלגבי ביהכנ"ס חשבינן לאגף עצמו כממנו ולחוץ וכו', עכ"ל, והביאו הא"ר שם סקי"ג, וכ"כ הזרע אמת בח"א סימן י' ד"ה איברא וד"ה ועתה שבתי, וכ"כ המ"ב שם סקנ"ד, ועד"ז מבו' בד' הרשב"ש בתשו' סימן ל"ז, עיי"ש.

ובד' המ"ב שם מבו' דאיירי בגונא דאין רואין את הש"צ העומד על המפתן, וכמש"כ שם דאדם אחר שאינו ש"צ אפי' הוא לבדו על מפתן הבית אינו מצטרף עמהן, והיינו כשאינם רואין זל"ז, וכמו שסיים שם, ואפ"ה כיון שהוא עומד על המפתן הוא מצרפן.

ד] אמנם הנה המג"א בסימן קצ"ה סק"ג פירש להך דינא, ז"ל, דהוא רואה אלו ואלו וה"ל כמקצתן רואין זא"ז, עכ"ל, וכ"כ המ"ב שם סק"ט, ובפשוטו מבו' בדבריהם דהא דהמברך מצרפן, אי"ז משום דהוא דדעתם עליו והוא מחברן וכו', אלא הוא משום דהוא רואה את ב' החבורות ועי"ז חשיב כמקצתן רואין אלו את אלו.[[3]](#footnote-4)

וכ"כ הגר"ז שם ס"ג, ז"ל, אם המברך יושב על המפתן הוא מצרפן, לפי שהוא יכול לראות אלו ואלו בהפיכת פניו לכאן ולכאן, וה"ז כמקצתן רואים אלו את אלו, שהוא נחשב מאלו ומאלו וכו', עכ"ל, וכ"כ הגר"ז גם בסימן נ"ה סי"ד, ז"ל, וש"ץ ע"ג האסקופה תוך הפתח הוא מצרפן, מפני שהוא רואה אלו ואלו, וה"ז כאילו מקצת העומדים בחוץ נראים למקצת העומדים בפנים שהם מצטרפין, עכ"ל.

ה] ולמשמעות ד' הב"י והשו"ע בסימן נ"ה דבדין ציבור לתפילה כל שהם בב' מקומות אינם מצטרפין, ול"מ הא דהן רואין זא"ז, וכן נקטו רבים מרבוותא, ונתבאר בסימן ג' סק"ה, בע"כ דהא דכשהש"צ עומד על המפתן הוא מצרפן, הוא משום דכולן דעתי' עילוי' דהאי וכו', וה"ז מצרפן, וכמש"כ הפרישה, וכ"כ בתשו' זרע אמת ח"א סימן י'.[[4]](#footnote-5)

**ג**

ו] והנה למש"כ המג"א ודעימי' דהא דהמברך מצרפן הוא משום דהוא רואה אלו ואלו והו"ל כמקצתן רואין אלו את אלו, צ"ב דמ"ט אינם מצטרפין אלא ע"י דהמברך יושב על המפתן, ול"מ שישב אחר מבני החבורות על המפתן.

והגר"ז שם כתב לפרש בזה, ז"ל, אם המברך יושב על המפתן הוא מצרפן וכו', וה"ז כמקצתן רואין אלו את אלו, "שהוא נחשב מאלו ומאלו שהרי מוציא את כולם יד"ח", עכ"ל, והשעה"צ שם סק"ו כתב, ז"ל, והטעם דהקילו במברך, אפשר משום דכיון דב' החבורות צריכין לו שיוציאם, נחשב כשמש המשמש לשתיהם דהוא מצרפן, עכ"ל.[[5]](#footnote-6)

ז] והנה למדנו מזה, דג' חבורות שהיו אוכלין בג' בתים ואין החבורה הא' רואה את החבורה הג', אף דתרוייהו רואין את החבורה האמצעית, אינם מצטרפין זל"ז, דאף דהחבורה הא' והב' מצורפין זל"ז, וכן החבורה הב' והג' מצורפין זל"ז, מ"מ החבורה הא' והג' אינם מצורפין זל"ז, דאם היו מצטרפין בכה"ג, הרי הי' בדין דאף אם אחר מבני החבורות יושב על המפתן הוא מצרפן, כיון דהוא רואה את ב' החבורות והוא מצורף להן.

ונפ"מ רבתא לדינא בזה הוא בנידון המצוי בג' גזוזטראות דבני הגזוזטרא הראשונה רואין את בני הגזוזטרא השני' ובני הגזוזטרא השני' רואין את בני הגזוזטרא השלישית, דאי"ז מועיל לצרף את ג' הגזוזטראות יחד, וכיון דבני הגזוזטרא הראשונה אינם רואין את בני הגזוזטרא השלישית, אינם מצטרפין.

**ד**

ח] אמנם הנה יש לדון בזה בגונא דהש"צ עומד בגזוזטרא השני' ורואה את בני ב' הגזוזטראות, ועד"ז הוא בגונא דהש"צ עומד בחצר והוא רואה את בני כל הגזוזטראות, אם ה"ז מועיל לצרפן.

ויש שהורו דבכה"ג דמי להא דהש"צ העומד בפתח מצרף להעומדים בפנים ובחוץ, כיון דהוא רואה את אלו ואלו, וה"נ הוא כשהש"צ עומד בגזוזטרא אחרת או בחצר ורואה את בני כל הגזוזטראות.

ט] והנה אמנם למש"כ הפרישה ודעימי' דהא דהש"צ העומד בפתח מצרפן הוא משום דכולן דעתייהו עילוי' דהאי, הרי בע"כ דהוי זה דין מסוים כשהוא עומד על המפתן, דבכה"ג חשיב דהוא עמהן במקום אחד, אך כל שהוא עומד ברשות אחרת אינו מצטרף, - וכמו שאמרו בעירובין צ"ב ב' דציבור בקטנה וש"צ בגדולה אין יוצאין יד"ח.[[6]](#footnote-7)

ומצאנו כן בתשו' הרשב"ש סו"ס ל"ז, ז"ל, ולא הכשיר הרא"ש ז"ל צירוף לתפלה, אלא כשמקצת צבור בפנים ומקצתן בחוץ וש"ץ עומד בתוך הפתח וכו' שאז הוא מצטרפן מפני שהוא עומד באמצע וכו', אבל וכו' שיהי' ש"צ שלא יהי' בפתח הבית, אע"פ שרואה לאותן שבחוץ לא הכשיר הרב ז"ל, עכ"ל.

וכ"כ הפרישה בסימן נ"ה, ז"ל, ואם הי' עומד בחוץ ודאי ל"ה יכול לצרף, שהרי יש כאן מחיצה ודלת שאפשר לסוגרה וכסגור דמי, עכ"ל, וכ"כ הזרע אמת בח"א סימן י' ד"ה איברא, ז"ל, וכיון "שהוא על המפתן שהוא רשות לשניהם" משו"ה מצרף אותם כאילו הם כולם ברשות אחת, עכ"ל, וכ"כ בגל' הגרע"א שם סט"ו, ז"ל, ובההיא דסי"ז שאני כיון דהוא בחצר גדולה ומופלג מן הציבור, עכ"ל, וכ"כ בגל' הגרע"א לפמ"ג באש"א שם סקי"ב.[[7]](#footnote-8)

י] אמנם הנה למש"כ המג"א ודעימי' דהא דהש"צ מצרפן הוא משום דהוא רואה אלו ואלו והו"ל כמקצתן רואין אלו את אלו, והוא דין מסוים בש"צ המוציא את כולם יד"ח וכולם צריכין לו, יש מקום לומר דה"נ אם הש"צ הוא ברשות אחרת והוא רואה אלו ואלו ה"ה מצרפן, ול"ד להא דציבור בקטנה וש"צ בגדולה דאין יוצאין יד"ח, דהתם איירי כשאין רואין זא"ז.

אך נראה דכיון שלא מצינו להך דינא אלא כשהש"צ עומד בפתח, מסתברא מילתא דרק בכה"ג הוא דאמרינן דחשיב דהש"צ הוא מכלל החבורה שבפנים ומכלל החבורה שבחוץ, וכמש"כ הגר"ז דהוא נחשב מאלו ומאלו, וחשיב עמהם כחבורה אחת, ועי"ז חשיב כמקצתן רואין אלו את אלו, אך כל שהש"צ עומד ברשות אחרת, לא חשיב מכלל החבורה, ול"ה כמקצתן רואין אלו את אלו, - ואחר דעיקר הא דמהני הא דרואין זא"ז לצירוף הציבור לתפילה, הוא חידוש רב, וכמש"נ בסימן ז', הבו דלא לוסיף עלה.

**ה**

יא] אמנם הנה לכאו' יש ללמוד דבכה"ג הן מצטרפין, ממה שאמרו במכות ו' ב' דאם היו רואין את המתרה או המתרה רואה אותן מצטרפין, והרי דאף דב' הכתות אינם רואין אלו את אלו, מ"מ כיון דכל כת רואה את המתרה והוא מצורף לכל אחת מב' הכתות, מצטרפין עי"ז ב' הכתות יחד, וא"כ לכאו' הדין נותן דה"נ הכא, אף דב' החבורות אינם רואין אלו את אלו, מ"מ כיון דכל חבורה רואה את הש"צ, ה"ז מצרפן יחד.

ויש להוסיף, דבד' התוס' במכות שם ד"ה הוא והן נהרגין מבו' לכאו' דאי"ז דין מסוים בצירוף ע"י המתרה, והיינו משום דהמתרה הוי כשמש המצרף, וכמש"כ האו"ש בפ"ה מברכות הי"ב,[[8]](#footnote-9) אלא כל שהעומד באמצע ראה את המעשה והוי מכלל עדותם, ה"ה מצרף את ב' הכתות, עיי"ש, ולפ"ז הרי דאי נימא דיש ללמוד מהתם לדהכא, הדין נותן דאף אדם אחר שאינו ש"צ מצרף את ב' החבורות יחד.

יב] אך נראה פשוט דאין ללמוד כן כלל מהתם, דהנה מסתברא מילתא דכל דיש ג' חבורות בבית אחד, ובני החבורה האמצעית רואין את החבורה הא' והג', שפיר הן מצטרפין זל"ז, דכיון דהן רואין את החבורה הא', חשיבי ב' חבורות אלו כחבורה אחת ממש, וכיון דמקצתן רואין את החבורה הג' ה"ה מצטרפין זל"ז.

וכל מש"נ דלא סגי במה דבני החבורה האמצעית רואין את בני החבורה הא' והג', הוא בג' חבורות שבג' בתים, דכיון דהם במקומות חלוקין, הרי אף דבני החבורה הא' רואין את בני החבורה הב', לא חשיבי כחבורה אחת ממש,[[9]](#footnote-10) וע"כ לא סגי במה שמקצת מחבורה הב' רואין את החבורה הג', וכיון דבני החבורה הא' והחבורה הג' אין רואין זא"ז, אינם מצטרפין.

יג] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה בעיקר מש"נ לעיל להוכיח דבכה"ג דג' חבורות בג' בתים ובני החבורה האמצעית רואין את בני החבורה הא' והג' ל"מ, שמעתי לפרש בזה למש"נ בסימן ה' סק"ו מד' רב שר שלום ודעימי' דהא דמהני רואין זא"ז הוא משום דעי"ז חשבינן להו כמו שהן במקום אחד, ומה"ט ה"ז מועיל אף לענין צירוף לתפילה בציבור, אף דבעינן שיהיו העשרה במקום אחד, ולפ"ז הרי דמה"ט לא סגי במה שבני החבורה הב' רואין את בני החבורה הא' והג', דמ"מ א"א לנו לראות את החבורה הא' והג' כמו שהן במקום אחד, כיון דאין רואין זא"ז.

ולטעם זה, הרי ודאי דכ"ז הוא בג' חבורות בג' בתים, אך בג' חבורות בבית אחד שהם במקום אחד, ואלא דבעינן לצירופן שיהיו רואין זא"ז, שפיר י"ל דסגי במה שבני החבורה האמצעית רואין את החבורה הא' והג', דע"י שהן רואין את החבורה הא' חשבינן להו כחבורה אחת, ותו סגי במה שהן רואין את החבורה הג', דעי"ז הו"ל כמקצתן רואין אלו את אלו דמצטרפין, וכנ"ל.

יד] ולפ"ז הרי דמה"ט הוא דלענין עדות שפיר הן מצטרפין ע"י המתרה הרואה את ב' הכתות, או ע"י עד אחר הרואה את ב' הכתות, דהנה כבר נתבאר בסימן ט' סק"ז ובהערה שם, דלענין עדות ל"ב כלל שיהיו העדים במקום אחד, ול"ד לזימון דבעינן שיהיו במקום אחד, ואף אם כל שרואין זא"ז מצטרפין אף כשהם בב' בתים, היינו משום דחשבינן לה כמקום אחד, ואשר ע"כ שפיר סגי במה שרואה המתרה את ב' הכתות, דע"י שהוא רואה כת אחת, הוי מכלל כת זו, וכיון דהוא רואה אף את הכת השני', הו"ל כמקצת מכת זו רואה את הכת השני' דמצטרפין, - דכיון דבעדות ל"ב כלל שיהיו במקום אחד, הרי דאף אם הוו במקומות חלוקין, שפיר הן מצטרפין ע"י המתרה הרואה את ב' הכתות, ודמי לג' חבורות שבבית אחד, דכל שמקצת מן החבורה האמצעית רואה את החבורה הא' והג' ה"ה מצטרפין, וכנ"ל.

1. וכן משמע קצת בד' המאירי בפסחים פ"ה ב', דנתחדש בד' הירושלמי אלו דין צירוף בפנ"ע ע"י שהמברך עומד באמצע, והוכיח מזה דבלא"ה לא היו ב' בתים מצטרפין, עיי"ש, אך שמא יש לפרש לדבריו שם בע"א. [↑](#footnote-ref-2)
2. ומשמעות הדברים דהוא מצרפן גם לעיקר התפילה דהויא כתפילה בציבור, ולא אמרינן דאינו מצרפן אלא לאמירת קדיש וחזרת הש"צ הנעשין על ידו, וצ"ל דדמי להא דלענין זימון המברך מצרפן, דהן מצטרפין מכחו אף לעיקר האכילה. [↑](#footnote-ref-3)
3. והנה אמנם הי' מקום לומר דעיקר הא דהמברך מצרפן אי"ז כלל מדינא דרואין אלו ואלו, אלא הוא משום דדעתייהו עילוי' דהמברך וע"כ הוי המברך מכלל ב' החבורות, אך אכתי בעינן שיהא רואה אלו ואלו, דאל"כ לא עדיף מב' חבורות האוכלין בבית אחד דאם אינם רואים זא"ז אין מצטרפין, וה"נ אף דהמברך הוא בכלל חבורה זו ובכלל חבורה זו, מ"מ אינם מצטרפין אלא ע"י דחשבינן דמקצתן רואין אלו את אלו, - ולפ"ז נמצא, דאף דלענין זימון אין מצטרפין אלא ע"י דהמברך רואה אלו ואלו, מ"מ לענין תפילה בציבור מצטרפין אף שאינו רואה אותם, דלענין תפילה בציבור כל שהן במקום אחד מצטרפין אף שאין רואין זא"ז, וכן משמע קצת בד' הגרע"א בגל' הפמ"ג באש"א סימן נ"ה סקי"ב, - ובזה הי' מתישב סתירת דברי המ"ב בטעם דין זה.

   אך אי"ז מתישב, ומתרי טעמי, חדא, דזה נסתר ממה שעמד השעה"צ בסימן קצ"ה סק"ו בטעם הא דאינם מצטרפין אלא ע"י המברך, ולא ע"י אדם אחר מן החבורות, - ועוד, דאם אכן לענין זימון איירי כשהמברך רואה אלו ואלו, א"כ היאך למד מינה הרא"ש דהש"צ מצרף את העומדים בפנים ובחוץ, הרי לענין זימון לא מצינו אלא דהמברך חשיב בכלל החבורות, ועי"ז חשיב כמקצתן רואין אלו את אלו, ולא מצינו דהא דהוי בכלל חבורה זו ובכלל חבורה זו מועיל לחשבן כמו שהן יחד ולצרפן, שהרי לענין זימון לא מצינו דמהני הא דהמברך על המפתן לחשבן כאילו הן במקום אחד, אלא אף דהם בב' מקומות, מ"מ הן מצטרפין זל"ז מדינא דמקצתן רואין אלו את אלו. [↑](#footnote-ref-4)
4. ועיי"ש בסו"ד ד"ה ועתה שבתי שכתב דזהו שלמד הרא"ש דין צירוף לציבור לתפילה מדין צירוף לזימון, אף דלענין הצירוף דרואין זא"ז ל"ד זל"ז, משום דהא דהמברך מצרפן אי"ז משום דרואין זא"ז, אלא משום דדעתם של ב' החבורות עליו והו"ל כאילו הם ברשות אחת, וע"כ ה"ז מועיל אף לענין צירוף לתפילה. [↑](#footnote-ref-5)
5. צ"ע דהיאך זה מתישב עם מש"כ במ"ב דהא דהמברך מצרפן הוא מדינא דמקצתן רואין אלו את אלו, ואי"ז מדינא דשמש דמצרפן, והנה אמנם בהל' ברכות להריטב"א ס"פ ז' מבו' דגם הא דהשמש מצרף, הוא משום דהוא רואה את כולן, וכ"נ בד' הרשב"ש בסו"ס ל"ז, אך משמעות ד' ש"ר והפוסקים דדינא דשמש אינו ענין לדינא דרואין אלו את אלו, וצ"ל דהוא צירוף דב' טעמים, דכיון דדמי לשמש דמצרפן, וגם דמי למקצתן רואין אלו את אלו, ע"כ הן מצטרפין. [↑](#footnote-ref-6)
6. אמנם הנה הפמ"ג באש"א סימן נ"ה סקי"ב כתב דהא דציבור בקטנה וש"צ בגדולה אין יוצאין יד"ח, ול"ד לההיא דש"צ על המפתן, הוא משום דדוקא כשיש בכאן וכאן בנ"א והוא באמצע מצרפם, אך אם יש ט' בביהכנ"ס וש"צ על המפתן אינו מצטרף, ועפי"ז כתב הפמ"ג שם סקי"ג במש"כ הפרישה שם סק"ט בחצר גדולה וקטנה דכל שהש"צ על מפתן הקטנה מצטרף לקטנה, דהיינו רק משום דהקטנה אינה מופלגת ונראה כאילו הכל אחד, ומשא"כ בב' חדרים ממש, וכתב עוד לפ"ז, דבכה"ג מצטרף גם אדם אחר שאינו ש"צ שעומד על המפתן, אך כבר תמה ע"ז הגרע"א בגל' הפמ"ג שם ובגל' שו"ע שם סט"ו, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-7)
7. ובגל' הגרע"א לפמ"ג שם בסו"ד כתב לפרש עוד בזה, דהא דהש"צ העומד על המפתן מצרפן, הוא משום דהבית והמפתן וכן החצר והמפתן הוו כחצר גדולה וקטנה, דכל דט' בגדולה וא' בקטנה מצטרפין, ונמצא דהש"צ העומד במפתן מצורף לבני הבית, וכן הוא מצורף לבני החצר, וע"כ הוא מצרפן, ועד"ז כתב המשכנות יעקב בסימן ע"ה. [↑](#footnote-ref-8)
8. ולכאו' זה ניחא רק אי נימא דהא דשמש מצרפן, הוא משום דהוא רואה את אלו ואת אלו, וכמש"כ בהל' ברכות להריטב"א פ"ז הט"ו, שהרי צירוף המתרה הוא רק כשהוא רואה את ב' הכתות, ונתבאר לעיל סק"ו בהערה. [↑](#footnote-ref-9)
9. וזה ע"ד מש"נ לעיל לדעת המג"א ודעימי' דהא דהמברך הוי מכלל החבורה שבפנים, הוא רק כשהוא עומד על המפתן, אך כל שעומד בחוץ אף דהוא מצורף עם החבורה, כיון דהוא רואה אותם, מ"מ ל"ה ממש מכלל החבורה, ועד"ז הוא בב' חבורות הרואין זא"ז, דאם הם בבית אחד חשיבי כחבורה אחת ממש, ואם הם בב' בתים לא חשיבי כחבורה אחת ממש. [↑](#footnote-ref-10)