מנח מידי ומשתמש - רשימות
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / מהדו_ק

אור ליום ב' י"ח תמוז תשס"ח

רשימות דברים בדינא דמנח מידי ומשתמש

נכתבו במהרה ולא נסדרו כראוי

א] בד' הרשב"א בד"ח. ובדצ"ט: שהק' בחילקו במחצלת דנימא מנח מידי ומשתמש, וצ"ע שהרי בפשוטו עיקר דינא דמנח מידיו משתמש הוא דהוי הרה"י על גביו, כיון דמצי מנח שם מידי ומשתמש, ובבור שחילקו במחצלת היאך מצינו למימר דעל גביו יהא עיקר הרה"י, הרי מקום זה אינו מחולק כלל במחיצות מן הרה"י, והאמנם י"ל דאמרי' גוד אסיק על גידודי הבור, וע"כ אף המקום שמעל הבור מחולק מן הרה"י, אך בחזו"א הק' ע"ז שהרי הוי מחיצה לפחות מד' ול"מ, עוד הק' שהרי אם יניח מידי תו לא יהא למקום זה מחיצות כלל.

וביותר קשיא לי, שהרי המקום שע"ג המחצלת, אינו מובדל כלל מן הרה"ר, וא"כ היאך יהא מקום זה מכלל הרה"י.

ואמנם מד' האחרונים נ' דניחא להו לפרש ד' הרשב"א דהוי עיקר הרה"י ע"ג המחצלת, ולמדו מד' רשב"א אלו דמכח דינא דמנח מידי ומשתמש הוי גם תוכו רה"י, דאם ל"ה רק על גביו, א"כ שפיר אמר אביי דאינו חייב על זריקת המחצלת, כיון דתוך הבור ל"ה רה"י, עי' כן בחי' חת"ס בשם הג"ר נתן אדלר, וכ"כ הרבה אחרונים, אך בפשוטו ק' לפרש כן, וכנ"ל.

ב] ויותר נ' מד' הרשב"א, דס"ל דדינא דמנח מידי ומשתמש, לאו היינו דעיקר הרה"י היא למעלה, אלא לעולם עיקר הרה"י היא למטה, ואך דלהא דהמקום למטה לא חשיב כמקום ד' כיון שאינו ראוי לתשמיש, לזה מהני הא דמנח מידי ומשתמש דמצי להשתמש על גביו, ועי' ל' הרשב"א עירובין דע"ח. שהוא כבית מלא כלים, והיינו דחשיב השימוש שעל גביהן כשימוש בקרקע הבית.

ועי' היטב בד' הרשב"א בדק"א. שכתב דל"מ הא דמנח מידי רק בשיש שם מקום ד', ואך שאינו ראוי לשימוש, ופירש שם דבעמוד שנעץ בו יתידות חשיב דבקרקע העמוד יש מקום ד' ואך שאינו ראוי לשימוש, ובבור וחוליתו נ' שם דהא דחשיב דאיכא מקום ד' הוא משום דמצרפינן הבור להחוליא, ומפורש בד' הרשב"א, דחלוק דין עמוד שנעץ בו יתידות דחשיב דבקרקע העמוד יש מקום ד', מדין בור וחוליתו דלא חשיב מקום ד' אלא בצירוף הבור והחוליא, והיינו משום דביתידות הגם שהן קבועין בעמוד אינם ממעטין המקום ממקום ד', (ועי' חי' הגר"ח שנקט לגבי דינא דאין מחיצה לפחות מד', שאין היתידות ממעטין ממקום ד', והחזו"א שם פליג ע"ז, וגם הגר"ח נקט דלגבי דינא דקרקע ד' בעי' לצרף קרקע העמוד עם המקום שע"ג היתידות, אך בד' הרשב"א מבו' דל"ב לזה), ומשא"כ בביציתא דמישן דליכא מקום ד' כלל, ונ' דהיינו משום דהקרקע שבשולי' רחב כאצבע, והמקום שהמחיצות משפעין לא חשיב כלל כקרקע, אלא חשיב כפני כותל, (והיינו עכ"פ בשיפוע גמור דלא חשיב כלל כמקום, ועי' בד' הראשונים בפ' המוצא תפילין דמבו' דכותל משופע לא חשיב מקום כלל, ובמק"א נת' דה"ז תלוי בדרגת השיפוע, גם י"ל דתלוי אם השיפוע עולה יותר ממה שהוא מתרחב, דכה"ג חשבינן לי' ככותל, ואכמ"ל), ומבו' מזה להדיא דבדינא דמנח מידי ומשתמש ל"ה הרה"י למעלה, דל"מ הא דמנח מידי ומשתמש כלל ליצור מקום, אלא עיקר הרה"י היא למטה, ול"מ הא דמנח מידי ומשתמש אלא לחשוב שיש כאן מקום שימוש דד'.

אך בד' התוס' שם דפליגי ע"ד הרשב"א, מבו' דס"ל דהא דמנח מידי ומשתמש מהני ליצור מקום.

ומה"ט דעת התוס' בעירובין דע"ח. דמכח הא דמנח מידי ומשתמש ל"ה רה"י אלא מע"ג החוליא, ובעמוד שמילאהו ביתידות נת' במק"א דמודו התוס' דהוי גם קרקע העמוד רה"י, עיי"ש, ואכמ"ל, אך לדעת הרשב"א אין מקום לזה, דאדרבה עיקר הרה"י הוא בקרקע העמוד, וכנ"ל.

ואשר ע"כ ס"ל להרשב"א דבחילקו במחצלת, אם הוה אמרי' דמנח מידי ומשתמש, הי' קרקע הבור רה"י, דחשיב דיש בו מקום שימוש ד' ע"י דמצי מנח ע"ג המחצלת ומשתמש.

ג] ואמנם צריך להוסיף בזה, דלכאו' היאך מצינו למימר דעיקר הרה"י הוי בהבור למטה, והרי כיון שחילקו במחצלת נמצא שאין למטה מקום ד', ולכאו' בזה בעי' לצרף המקום שלמטה עם המקום שע"ג המחצלת, דומיא דמש"כ הרשב"א לגבי בור וחוליתו שמצרפין מקום ד' מן הבור והחוליא.

אך נ', שהרי לא איירי בשביטל את המחצלת לעולם, וכמבו' בד' הרשב"א בדף ק., וע"כ י"ל דאי"ז מבטל שם רה"י מן המקום שתחת המחצלת.

ומקור גדול לזה ממה שלא דנו בגמ' אלא בבור ח' וחילקו במחצלת, אך בור ט' וחילקו במחצלת נ' להדיא דפשיטא דחייב, וצ"ע שהרי מקום המחצלת אינו מכלל הרה"י ומ"ט יהא חייב, וכמדומה דל"ש בזה דינא דלאחרים עושה מחיצה, מכמה טעמים, ודו"ק, אך הוא הדבר אשר דיברנו, דודאי ל"מ המחצלת לבטל מקומה מכלל הרה"י, ול"מ אלא דעי"ז ליכא מקום תשמיש דד' ברה"י, ואשר ע"כ ס"ל להרשב"א דלזה שפיר מהני הא דמצי להניח על גבי' ולהשתמש, ודו"ק.

ד] ובעיקר דינא דמנח מידי ומשתמש, מבו' בד' המאירי בעירובין דע"ח. דהנחת המידי עצמו הוא הוי השימוש.

אך בל' רש"י בעירובין שם מפורש דל"מ אלא משום דמנח מידי ומשתמש על גביו, וכ"ה מבו' בל' הרשב"א בדף ח'. ובעבוה"ק.

ונ' דשורש הפלוגתא בזה הוא, דלדעת המאירי כל הא דבעי' להא דמנח מידי ומשתמש, הוא רק משום דמקום היתידות לא חזי לשימוש, אך המקום שבין היתידות שפיר חזי לשימוש, וראוי להשתמש בו בקרקע העמוד, וכיון דל"ב אלא שיהא המקום שע"ג היתידות חזי לשימוש, שפיר מהני הא דמנח עלייהו מידי, דזה גופא הוי השימוש, דומיא דתלי בהו מידי בנעץ בו יתד א'.

אך רש"י והרשב"א ס"ל, דכיון דמילאהו כולו ביתידות, אין המקום שביניהן ראוי כלל לשימוש, וזהו הא דבעי מילאהו כולו ביתידות מהו, דל"ד לנעץ בו יתד משום דבמילאהו ביתידות א"א להשתמש ביניהן, אך לדעת המאירי היינו דבמילאהו ביתידות א"א לתלות עליהן, ודו"ק, ומכח המנח מידי חשבינן דגם המקום שביניהן חזי לשימוש, וע"כ לא סגי בהנחת המידי עצמה, דהיא ל"ה שימוש אלא במקום היתידות, שעליהן נח אותו דבר, אך לא חשיב כשימוש במקום שבין היתידות, דלא סגי במה שהוא נמצא באויר אותו מקום, אלא בעי' שיהא מונח על אותו מקום, ודו"ק, ובעי' להא דאחר הנחת אותו מידי חזי להשתמש על גביו, וז"ב.

ויש להוסיף, דלדעת הרשב"א הוא מוכח כן דבעי' שישתמש אחר הנחת המידי, ממש"א בירושלמי דבעי' שיהא עומ"ר על החלל, והנה הגר"ח פירשה דהוא משום דין קרקע ד', אך לדעת הרשב"א אין לומר כן, שהרי הביא ד' ירושלמי אלו על מחצלת, שכבר נת' דהתם בע"כ שנקט דהוי הרה"י למטה בקרקע הבור, וא"כ מ"ט ניבעי שתהא המחצלת עומ"ר, ובע"כ דמפרש הרשב"א, דל"מ הא דמנח מידי ומשתמש דמכח זה ניחזי את המקום שלמעלה כמקום תשמיש, אלא בשהוא עומ"ר, ואך שמקצתו חסר, ולזה מהני הא דמצי להניח מידי ולהשלים את מקצתו, אך בשאינו עומ"ר לא מצינו לחשבו כמקום תשמיש ד', וזה קרוב למש"כ הגר"ח בהמש"ד דגם בדין מקום תשמיש אית בי' גם דין שיעורין של מקום ד' האמור ברה"י, וע"כ בעי' בזה עומ"ר, ועכ"פ לפ"ז בע"כ דכל עיקר המקום תשמיש הוא למעלה, ע"י דמנח מידי ומשתמש על גביו, דרק מה"ט הוא דבעי' שיהא עומ"ר, כדי שיהא חשוב גם החלל כקרקע דתשמיש.

ה] ועדין צ"ב במש"כ הרשב"א דבמחצלת לא אמרי' מנח מידי משום דאין המחיצות ראויות להניח על גביהן, וצ"ע דמ"ט שיהא בכח המחצלת להחזיק את הדף, הרי אף אם הויא המחצלת רחבה מ"מ הרי א"א להניח דף על גבה לחוד, אלא ע"י שעומד גם על קרקע רה"ר, וא"כ אף בשאינה רחבה ואין בכחה לתמוך כלל בדף, מ"מ הרי מצי להניח דף ע"ג קרקע הרה"ר מד' צדדים, ולהשתמש על גביו.

והנה אמנם אם הוה בעי' שישתמש בהמחצלת עצמה, שפיר ניחא דבעי' שיהא החזקת הדף ע"י המחצלת, אך כיון דבלא"ה מהני הא דמנח מידי דמכח זה חשיב כשימוש בכל המקום, א"כ מ"ט בעי' שיהא החזקת הדף גם ע"י המחצלת.

אך נ', דכל הא דאין המחצלת ממעטת הוא כמש"כ הרשב"א בעירובין דע"ח. דהוי כבית מלא כלים, ולא מצינו לחשבו כבית מלא כלים, אלא בשמצי מנח מידי ע"ג המחצלת, אך אם א"א להניח על גבי', אלא ע"ג קרקע רה"ר, תו ממעטא המחצלת מן מקום התשמיש הרשות, ודו"ק.

ו] ועדין צ"ב, דביתידות נ' ברשב"א דק"א. להדיא דמקום התשמיש הוא למטה, ובאמת מה"ט נ' דל"ב בהו עומ"ר, שהרי בנעץ יתד א' ליכא התם עומ"ר, ואף אי נימא דיתד א' שאני ע' גליונות חזו"א לחי' הגר"ח, מ"מ לא שמענו דבמילא חציו ביתידות לא יהא רה"י, ואי"ז במשמעות הגמ', וצ"ב דמ"ש ממחצלת דל"ה המקום תשמיש אלא למעלה, וע"כ בעי' שיהא בו עומ"ר.

וצ"ל דשאני מחצלת דהוי דופן הבור, וע"כ ל"ש לראות את השימוש עלי' כשימוש בתוך הבור, ול"ד ליתידות דהוו כבית מלא כלים, ועי' ל' הרשב"א ד"ח. שנרמז בדבריו דהגריעותא במחצלת הוא משום דהוי כותל הבור, ואכתי הדברים טעונים ביאור רב, וצע"ג.

] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה לפמש"כ הגר"ח בביאור דעת הרמב"ן, דהא דלא אמרי' בעמוד רה"י עולה עד לרקיע הוא משום דבעמוד לא אמרינן גו"א מחיצתא כיון דהויין מחיצות שאינן ניכרות, וע"כ לי"ב לדינא דרה"י עולה עד לרקיע, הרי לכאו' הא דע"ג קרקע העמוד הוי רה"י, הוא משום דפני הקרקע חשיבי דהוו בתוך המחיצות, ורק האויר שע"ג הקרקע הוא דל"ה בתוך המחיצות.

ולפ"ז הי' בדין, דאם יהא קרקע העמוד משפע כלפי מעלה, לא יהא ע"ג הקרקע רה"י, דמקום זה שמשפע למעלה אינו בתוך מחיצות העמוד.

אמנם צ"ע רב בזה מסוגיא דעירובין דע"ח. דמסקינן דעמוד ברה"ר גבוה י' ורחב ד' שנעץ בו יתד אינו ממעט משום דאפשר דתלי בי' מידי, ואף אם מילאהו כולו ביתידות הוי רה"י משום דמנח מידי ומשתמש, ואם המקום שע"ג היתידות ל"ה כלל רה"י שאינו מוקף מחיצות, א"כ היאך יצטרף מקום זה לשיעור מקום ד'.

ובדוחק צ"ל בזה, לפי המבו' בד' הרשב"א לקמן דק"א. דבעמוד שמילאהו ביתידות דהוי רה"י משום דמנח מידי ומשתמש, עיקר הרה"י הוי בקרקע העמוד שהוא רחב ד', ואך שהי' בדין שיהיו היתידות מבטלות הרשות כיון שאין ראוי להשתמש במקומן, ולזה הוא דמהני הא דמנח מידי ומשתמש דע"כ אין היתידות מבטלות הרשות, וכמש"כ הרשב"א בעירובין דע"ח. דהוי כבית מלא כלים, ולפ"ז י"ל דאף דהמקום שע"ג היתידות אינו מוקף מחיצות ול"ה רה"י, מ"מ אין היתידות מבטלות הרשות שע"ג קרקע העמוד, כיון דמצי להשתמש עליהן וחשיב דמצי להשתמש בקרקע העמוד, והוי כבית מלא כלים, דאף אם ל"ה רק קרקעו רה"י, מ"מ חשיב דמצי להשתמש ע"ג הקרקע במה שמשתמש ע"ג הכלים, וצ"ע עוד בזה.

אך אי נימא דהא דאין רה"י דעמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דברה"י גרועה שאין לה מחיצות הניכרות ל"ה האויר מכלל הרשות, ניחא בפשוטו, דע"כ הגם דאויר העמוד ל"ה מכלל הרשות, אפ"ה הוי ע"ג היתידות רה"י, דהמקום שע"ג היתידות הוי כקרקע העמוד דהוי רה"י, וז"פ.