סי_ ה - כוונת השם
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**כוונת השם**

או"ח סימן ה'

1. כוונת השם.
2. שם שמים לבטלה.
3. הוגה את השם באותיותיו.
4. מחיקה בשמות הקב"ה.
5. שאר ענינים.
6. כוונת השם.
7. שם שמים לבטלה.
   1. עי' סי' רט"ו סעי' ד', לשיטות ומר"מ.
8. הוגה את השם באותיותיו.
   1. **מקור**.
      1. משנה (סנהדרין דף צ., ע"ז דף יח.) – "ואלו שאין להם חלק לעולם הבא ... אבא שאול אומר אף ההוגה את השם באותיותיו".
         1. יד רמה (סנהדרין סוף דף צ.) – "ברם צריך את למידע דכי פליג ת"ק אדר' עקיבא ואדאבא שאול הני מילי לענין עונש דקסבר ת"ק דהקורא בספרים החיצונים והלוחש על המכה ואומר כל המחלה כו' וההוגה את השם באותיותיו לא נפיש עונש דידהו כולי האי אבל **לענין איסורא כלהו ס"ל דאסירי**".
   2. **אין להם חלק לעולם הבא**.
      1. ראשונים – רי"ף (סנהדרין דף יט:), רא"ש (סנהדרין פרק י"א סי' א', יומא פרק ח' סוף סעי' י"ט), סמ"ג (עשה ד'), ר' פרץ (הג' סמ"ק מצוה ד'), טור (או"ח סי' תרכ"א), האגודה (סנהדרין פרק י"א סי' ס"ה).
         1. דעת הרמב"ם – חיד"א (דבש לפי מערכת ע' סוף אות י"ב, פתח עינים ע"ז דף יח.), לחם שמים (סנהדרין פרק י' סוף משנה א'), מעשה רוקח (הל' תשובה פרק ג' הל' ח'), מפתח לפרנקל (הל' תשובה פ"ג ריש הל' ו').
      2. פוסקים – יעב"ץ (בסידור ח"א עמ' ל"א ד"ה ככה), ח"א (כלל ה' סעי' כ"ז, לשונו לקמן), מ"ב (סי' ה' ס"ק ב', "כמשאחז"ל ההוגה את השם באותיותיו אין לו חלק לעוה"ב"), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' ה' סעי' ח'), ועוד.
   3. עבודה זרה (סוף דף יז:) – "אתיוהו לרבי חנינא בן תרדיון, אמרו ליה: אמאי קא עסקת באורייתא. אמר להו: כאשר צוני ה' אלהי. מיד גזרו עליו לשריפה, ועל אשתו להריגה, ועל בתו לישב בקובה של זונות. עליו לשריפה, שהיה הוגה את השם באותיותיו. והיכי עביד הכי. והתנן, אלו שאין להם חלק לעולם הבא: האומר אין תורה מן השמים, ואין תחיית המתים מן התורה; אבא שאול אומר: אף ההוגה את השם באותיותיו. להתלמד עבד, כדתניא: לא תלמד לעשות - אבל אתה למד להבין ולהורות. אלא מאי טעמא אענש. משום הוגה את השם בפרהסיא [דהוי]. ועל אשתו להריגה, דלא מיחה ביה. מכאן אמרו: כל מי שיש בידו למחות ואינו מוחה נענש עליו".
      1. שיחות מוסר (מאמר מ"ח) – "אמרו בגמ' ע"ז (שם): 'ועל אשתו של ר"ח בן תרדיון להריגה, עד שלא מיחתה בידו, מכאן אמרו: כל מי שיש בידו למחות ואינו מוחה נענש עליו'. והנה כל חטעו של ר"ח בן תרדיון היה דקדוק של כחוט השערה, וכמ"ש רש"י שם, וכמבואר, וקשה, וכי על כך היה עליה חיוב למחות, ולא עוד אלא שעל שלא מיחתה נתחייבה הריגה. ויותר מזה ... קשה כיצד תדע היא שבעלה גאון וגדול הדור, נוהג שלא כפי הראוי לו בדבר שהוא מותר מדינא. ומכאן אנו למדים **סוד גדול ביצירה**, כי האשה נבראה להיות 'עזר כנגדו' לבעלה, ועליה מוטלת האחריות לתקן ולהשגיח על הליכות בעלה, ומכח זה יש לאשה **חוש הריח** ותחושת האמת לבחון את כל דרכי בעלה ואת כל הראוי לו לפי מעלתו ודרגתו, כי מי שהוא אחראי יש לו החוש להריח האמת".
   4. **ע"י הרהור**.
      1. אין איסור – דברי חיים (ח"ב יו"ד סי' ק"ל, "ואודות אשר שאל האיך מותר להרהר השם הא הרהור כדיבור דמי והוי כמזכיר השם הנכתב: והנה בפלפולי בישיבה בלמדי שנה זו על פורים סוגיא דחרש [מגילה י"ט ע"ב] העלתי דעל כרחך לאו בכל גווני הרהור כדיבור לכולי עלמא יעוין בברכות בפ"ב [י"ג ע"ב] שקאמר ר"ז עד כאן מצות כוונה מכאן ואילך מצות קריאה וכו' וקשה הא הך כוונה הוא פירוש המלות ותוכן הענין כמבואר בחידושי רשב"א [שם ד"ה שמע ישראל] וקריאת שמע נאמרה בכל לשון א"כ הוי כוונה קריאה דהרהור כדיבור דמי אלא **ודאי דהרהור לאו כדיבור** דמי בכמות זה שהתורה צוה על שניהם דוקא וה"נ לענין ההוגה השם דוקא בקריאה אבל במחשבה מותר לכולי עלמא ועיין בתשו' ר"ע אייגר ז"ל [סי' ל' ול"א]"), פסקי תשובות (יו"ד סי' רט"ו אות ט"ז).
   5. **ע"י כתיבה**.
      1. אין איסור.
         1. חות יאיר (סי' ט"ז) – "וכ"ש כתיבת השם דאינו בכלל זה שמי לעלם **שהרי** נכתוב בסת"ם ואפילו כתבו בחנם נהי דמגונה הוי ואסור משום דיוכל לבא לידי בזיון כמ"ש מהרי"ל הביאו רמ"א ס"ס רע"ו וטעון גניזה מ"מ אין בו איסור גמור מצד עצם הכתיבה וזה לענ"ד ברור".
         2. רע"א (סי' ל' ד"ה עוד) – "עוד היה נ"ל לכאורה לדחות ראיה זו, דהא בלא"ה קשה אם נידון דכתיבה כד"ד, **איך מצינו** ידינו ורגלינו, סופרי סת"מ שכותבים שם הוי"ה הא אסור לקרותו ככתיבתו בזה"ז, וע"כ צריך לחלק דהיכי דמכוון בהיפוך, דכתיבתו לא יחשב לקריאה לא מקרי קורא השם, וא"כ ממילא לא משכחת דיברך בכתב, כיון דהכתיבה יחשב לו לקריאה הוי כקורא את השם. ברם זהו טעות דהא מ"מ יכול לכתוב השם כקריאתו בשם ה'".
         3. דברי חיים (ליקוטים והשמטות סי' מ"ג) – "מה שכתבת לתמוה על הגאון מו"ה ר' עקיבא ז"ל [בתשו' רע"א סי' ל'] על אשר הביא ראיה דכתיבה לאו כדיבור דא"כ הכותב השם הוי כהוגה השם ח"ו ואמרת דהא שם התירה התורה: ובאמת גם אני נפלאתי על זה בראות התשובה בעת צאתו מדפוס כי דבריו שם נפלאו מאוד והספר אינו תחת ידי אולם לכאורה יש להביא ראיה מכותבי מגילות וקמיעות דאסר [בשבת קט"ו ע"ב] דהוי כשורפי תורה מפני שאין מצילין אותן מפני הדליקה בשבת ואם איתא דהוי כהוגה השם ליקום להו בדרבה מינה דהוה הוגה השם דאין להם חלק לעולם הבא [סנהדרין צ' ע"א] דחמיר מגורמי לשרוף השם. אלא ודאי דזה אינו כלל הוגה השם ובאמת בחוות יאיר [סי' ט"ז] מאריך בהרבה ראיות בזה ומלאו ספרים רבים מזה".
         4. אבני נזר (או"ח סי' תמ"ט אות ב') – "כתב בתשו' ר' עקיבא איגר [מהדו"ק סי' ל'] בענין כתיבה כדיבור דמי. דלא אמרינן כתיבה כדיבור דמי. אלא אם רוצה שיהי' כדיבור. דאם לא כן האיך מצינו ידינו ורגלינו בכותבי סת"ם. שלא יחשבו הוגה את השם באותיותיו".
         5. שפת אמת (סוכה דף ה. בתד"ה יו"ד) – "וי"ל דבכתיבה לא שייך דין הוגה השם".
         6. חיי משה (יו"ד פרק ט"ו סעי' א').
         7. צדקה ומשפט (פרק ט"ז הע' ע"ח).
         8. פסקי תשובות (סי' רט"ו אות ט"ז).
   6. **מה הגדר: רק קריאה ככתיבה, או אף קריאת האותיות**.
      1. רק קריאה ככתיבה.
         1. יד רמה (סנהדרין סוף דף צ.) – "אבא שאול אומר אף ההוגה את השם באותיותיו שקורא שם בן ארבע אותיות ככתבו דהיינו יו"ד ה"א ואו ה"א".
         2. רא"ש (יומא פרק ח' סוף סעי' י"ט).
         3. רע"ב (סנהדרין פרק י' סוף משנה א') – "וההוגה את השם. של ארבע אותיות כמו שהוא נכתב".
         4. עי' נוב"ק (יו"ד סוף סי' צ"ג) - לשונו לקמן.
         5. מ"ב (סי' ה' ס"ק ב') – "כי השם הנכבד והנורא אסור לקרותו ככתבו כמשאחז"ל ההוגה את השם באותיותיו אין לו חלק לעוה"ב אלא צריך לקרותו כאלו היה כתוב שם אדני".
      2. **אף קריאת האותיות**.
         1. תוס' (סוכה דף ה. ד"ה יו"ד) - ע"ש מהרש"א, ומהר"ם.

תוס' (ע"ז יח. ד"ה הוגה) - ע"ש מהרש"א.

* + - 1. רדב"ז (סי' אלף ת"ח) – "ולענין ששאלת מה פי' ההוגה את השם באותיותיו דע כי הפירוש המוסכם אצלנו שהוגה את השם בלא כינוי שם האדנות בכל אחד מנקודותיו אבל התוס' כתבו במסכת סוכה ובכמה מקומות שפירוש ההוגה את השם שקורא אותיות השם כגון יוד הא וכו' והכי דייק לישנא דההוגה את ה' באותיותיו ולכן טועים מלמדי תינוקות שהיו מלמדין את התינוקות בהגיהתה".
      2. שער המצות (ריש פר' שמות) – "אמר לי מורי זלה"ה כי אמיתות פ' דבר זה הוא שלא יקרא ד' אותיות ההוי"ה ככתבן בלי מילוי אבל אם גם יקראנו במילוי יו"ד ה"י וא"ו ה"י, גם זה בכלל הוגה את השם באותיותיו".
      3. חיד"א (דבש לפי מערכת ה' אות כ"ג).
      4. חת"ס (חו"מ סי' קצ"ב סוף ד"ה ועוד) – "ומה שעמד מו"ח הגאון נ"י על דברי תוס' פ"ק דסוכה גם אני תמהתי בזה מאד וחשבתי מפני שבעל המימרא נזהר ואמר יו"ד ה"י למעלה ולא השלים השם ש"מ דס"ל דאפי' להגות השם במילואי' נמי איכא איסורא א"כ יפה הקשה תוס' לסברתו גם חצי השם אסור להגות במילואיו ובאמת העולם נזהרים ואומרים יו"ד ק"י וי"ו ק"י".
      5. ח"א (כלל ה' סעי' כ"ז) – "ההוגה השם באותיותיו, אין לו חלק לעולם הבא. דהיינו שקורא השם בנקודותיו כמו שהוא נקוד היו"ד בשבא והה"א בחולם והוא"ו בקמץ, (ולי נראה מדלא אמר ההוגה השם בנקודותיו, ומדאמר באותיותיו, רצה לומר שאומר השם בהברת האותיות כידוע ליודעי חן, והוא השם המפורש) או שאומר האותיות, ואפילו רק מקצתן, דהיינו יו"ד ה"א, אלא יאמר יו"ד קה וי"ו קה".
      6. עי' רי"פ (על רס"ג עשה א').
      7. מרגליות הים (סנהדרין דף צ. אות י"ז).
      8. כה"ח (או"ח סי' ה' ס"ק ט') – "א"ל מורי זלה"ה כי אמיתות פי' דבר זה הוא שלא יקרא ד' אותיות ההוי"ה ככתבן בלי מילוי אבל אם גם יקראנו במילוי יו"ד ה"י וא"ו ה"י, ג"ז בכלל הוגה את השם באותיותיו, שער המצות פ' שמות, וכ"כ רדב"ז ...".
      9. מאסף לכל המחנות (סי' ח' ס"ק מ"ט ועוד).
      10. יביע אומר (ח"ט או"ח סי' י"ב).
      11. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' ה' סעי' ח', סי' ח' סעי' י"א, סי' כ"ה סעי' כ"ב, יו"ד סי' ש"ה סעי' ע').
    1. מר"מ – אינצקלופדיה תלמודית (ח"ח עמ' שפ"ב הע' י"ג, עמ' שפ"ג הע' ל"ט).
       1. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, ***יו"ד אות ע"ו)*** – "האיסור להגיד את האותיות של שם ה' הוא רק בשם הוי' (דהיינו יו"ד ה"א וא"ו ה"א) אבל המלוי של אותיות שם הוי' מותר, ובשאר שמות אין איסור".
  1. **לשם יחוד קודם ציצית ותפילין**: 'ליחד שם הויה', איך לומר.
     1. **יו"ד ק"י וי"ו ק"י** – מאסף לכל מחנות (סי' ח' ס"ק מ"ט), יביע אומר (ח"ט או"ח סי' י"ב), פתחי הלכה (ארטסקרול, הל' ברכות פרק א' הע' ס"א), ארטסקרול (בתוך סידורו, באנגלית, "kei"), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' ה' סעי' ח', סי' ח' סעי' י"א, סי' כ"ה סעי' כ"ב, יו"ד סי' ש"ה סעי' ע', "אמרו חז"ל: ההוגה את השם באותיותיו אין לו חלק לעולם הבא. וכתבו הפוסקים והמקובלים, שאף ההוגה שם ה' במילוי אותיותיו, דהיינו שאומר כל אות בפני עצמה, הרי הוא בכלל הוגה את השם באותיותיו. ולכן בנוסח ה"לשם יחוד" שאומרים לפני כל מצוה או תפלה, צריך לומר, ליחדא שם יו"ד ק"י בוא"ו ק"י. ולא להזכיר ח"ו שם הוי"ה").
     2. **יו"ד ה"א בוי"ו ה"א** – נוב"ק (יו"ד סוף סי' צ"ג, "אבל מה שפלפל מעלתו מה שאומרים נוסח ליחד שם יו"ד ה"י בוי"ו ה"י אם יש בזה משום הוגה השם ופלפל בדברי התוספות אם בשני אותיות ראשונות יש איסור הוגה השם. הנה לפי מה שאני זכור מילדותי ששמעתי האנשים ההם היו אומרים שם יו"ד ה"י **ב**וי"ו ה"י במילואו ובזה ודאי ליכא משום הוגה השם"), הגר"י ברקוביץ שליט"א (שמעתי מהגר"ד רט, שהוא שואל הגרי"ב).
        1. **אמנם** עי' מאסף לכל מחנות (שם), ויביע אומר (שם) – "נודע ביהודה ... ותמוה, שהרי מבואר בפוסקים הנ"ל שגם במילוי האותיות, יו"ד ה"י וא"ו ה"י, הוא בכלל הוגה שם ה' באותיותיו. ורק לרש"י שפירש דהיינו בהוגה שם בן מ"ב אותיות, נראה שבשם הוי"ה מותר. וצ"ע. וביותר יש להעיר שהרי הרב השואל הזכיר דברי התוס', ואיך הנוב"י כתב בפשיטות היפך דבריהם. ושו"ר בספר מאסף לכל המחנות (בסי' ח ס"ק מט) שכתב, שבספר ישמח חיים כתיבת יד, להגאון רבי חיים דוב גרוס, העיר **שנפל ט"ס** בספר הנודע ביהודה, וצ"ל ששמעתי שהיו אומרים ליחדא שם יוד קא בואו קא, שבזה ודאי ליכא איסורא. ע"כ".
     3. **יו"ד אי' ה"י אי' וי"ו אי' ה"י** – הגהות וחידושים (לס' שער המצות פר' שמות אות א', "וכשאומר לשם יחוד קב"ה ושכינתיה ליחד שם צריך ליזהר ולקראות יו"ד אי' ה"י אי' וי"ו אי' ה"י כדי שלא יהיה הוגה את השם כן היא בס' טעמי מצות פ' שמות").
     4. **יו"ד אי' ה"י, וי"ו אי' ה"י** – קיצור השל"ה (הו"ד ביביע אומר ח"ט או"ח סי' י"ב).
     5. **לייחד שם בריך הוא** – מסביב השולחן (גליון קס"ט עמ' ג' טור ג', "או שאומרים לייחד שם בריך הוא").
     6. **שם הוי"ה** – שמעתי מכמה אנשים.
     7. **ע"י הרהור** – שמעתי מכמה אנשים.
  2. **להוגה את השם בהפסיק בין האותיות**.
     1. **שלשה הפסקים** – חיד"א (דבש לפי מערכת ה' אות כ"ג), מרגליות הים (סנהדרין דף צ. אות י"ז), הגהות וחידושים (לס' שער המצות פר' שמות אות א', לשונו לעיל).
     2. **שני הפסקים** – קיצור השל"ה (הו"ד ביביע אומר ח"ט או"ח סי' י"ב), פתחי עולם (סי' ה' ס"ק ב'), כף החיים (סי' ה' ס"ק ט', "הקי' של"ה"), עי' יביע אומר (ח"ט או"ח סי' י"ב).
  3. **למה האותיות יותר חמור מהקריאה** – הר צבי (או"ח סי' ה' ד"ה ומה), עי' חיד"א (דבש לפי מערכת ע' אות י"א), מרגליות הים (דף קא: אות ד'), עי' רדב"ז (סי' אלף ת"ח).
  4. **הוגה את השם אדנות**.
     1. מיקל.
        1. ר"י (תוס' ע"ז דף יח. ד"ה הוגה) - לשונו לקמן.
        2. רדב"ז (סי' אלף ת"ח) – "וגדולה מזו כתבו בשם ר"ח כי אפי' ההוגה את ה' שם האדנות באותיות ג"כ אסור וזו חומרא גדולה היא שלא תהיה הגיהת האותיות גדולה מהגיהת השם עצמו ובשלמא שם ההויה כיון שהוא אסור לקרות אותו בלא כינוי אבל שם האדנות כיון שהוא בעצמו כינוי שם ההויה אין להחמיר בו בהגיהת אותיות ולא ראינו מי שהיה נזהר בזה ור"ח ז"ל אזיל לשיטת גירסתו שהוא גורס בברייתא אלף דלית מאדנות וקשה עליו מאי שנא מצדיק בית מצבאות ומשין דלית משדי והוצרך לתרץ לפי שיטתו משום דהוי כינוי לשם ההויה וכל זה ודאי דוחק גדול ליודעי חן שהרי יש כמה שמות למעלה משם האדנות ואין אסור להגיה אותם באותיותיהם וכ"ש שם האדנות שאין בכל השמות למטה ממנו והוא כינוי לשם ההויה ונקרא אצלינו היכל וכן עולה שם אדנות ולכן אין להחמיר בו כולי האי והוא יראני נפלאות מתורתו. הלכך נקיטינן מלתא מציעותא דבשם ההויה הכל אסור בין לקרות אותו ככתבו בין להגות אותיותיו והעושה כן אין לו חלק לעולם הבא אבל בשם האדנות אין להחמיר וכדכתיבנא".
     2. מחמיר.
        1. ר' אלחנן (תוס' ע"ז דף יח. ד"ה הוגה) – "הוגה השם. פ"ה שדורשו במ"ב אותיות ועושה בו מה שהוא חפץ ורוב העולם מפרשים שהיה קורא בפי' אותיות של שם המיוחד באותיות של שאר התיבות וזה אין לעשות כדאמר בפסחים ס"פ אלו עוברין (דף נ.) לא כשאני נכתב אני נקרא אני נכתב בי"ה ונקרא בא"ד ונראה לר"י שאין להזכיר אף אותיות י"ה כמו שרגילין העולם שהרי י"ה הוא שם המיוחד ועוד נראה להר"ר אלחנן כי גם אין להזכיר א"ד מאדני דהא א"ד מאדני י"ה מהשם אין נמחקין ש"ד משדי צ"ב מצבאות נמחקין וכן הגירסא (שבועות לה: ושם לה.) בפירוש ר"ח משמע שא"ד מאדני הוא שם כמו י"ה מה' ומיהו נראה לר"י להתיר דכיון דלא נמצא בכתוב דמה שהוא נמצא כתוב בספרים יש לומר שהסופרים כתבוהו כן ולא נתכוונו להזכיר את השם".
     3. שו"ע (יו"ד רע"ו סעי' י') – "כתב אל מאלהים, יה מהשם, או שכתב שם יה, אינו נמחק. אבל שד משדי וצב מצבאות, נמחקים. הגה: וכן אד מאדני או אה מאהיה (ירושלמי פ"ק דמגילה). ויש מחמירין בזה (תוס' פ' שבועות העדות בשם ר"ח)".
  5. **במי תלוי הגדר של הוגה את השם באותיותיו**.
     1. גדר תלוי במחיקה – תוס' (ע"ז דף יח. ד"ה הוגה, לשונו לעיל).
     2. אינו תלוי במחיקה – רדב"ז (סי' אלף ת"ח, לשונו לעיל), וכ"נ מח"א (כלל ה' סעי' כ"ז, וחכ"א כלל פ"ט סעי' ט').

1. מחיקה בשמות הקב"ה.
   1. עי' יו"ד סי' רע"ו, לשיטות ומר"מ.
2. שאר ענינים.
   1. עי' ערך "שם השם", לשיטות ומר"מ.