מראי_מקומות_שיח_4
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סי' שיח**

**סעיף ג-ד**

**מעשה שבת 4**

**השבוע בעז"ה נלמד סעיפים ג-ד.**

**הב"י על סעיף ד מאוד יסודי על החילוק בין דבר לח ליבש, שאין ע"ז גמ' מפורשת רק נתחדש בראשונים עיש"ה.**

★ מדאוריתא נאסר בישול באור או בתולדת האור, ועיין באו"ש פי"ד **דמחדש** דנאסר רק בכוח האש לא כוח כוחו. ולכן ברזל שנתחמם במים רותחים ויבשל על הברזל [כגון ביצה וכדו'] לא חייב ע"כ.

★ לבשל בחמה מותר, והטעם דכתב רש"י "דאין דרך בישול בכך", ואין לומר הטעם דבעינן דומיא דמשכן ובמשכן בישלו באור ולא בחמה דעין נובי"ת יור"ד מג, וכן באבנ"ז יור"ד פח.

ומה דכתב רש"י אין דרך בישול י"ל דאין כונתו לדין שינוי, אלא שזה **איכות אחרת של בישול** ולא בכזה, **סוג בישול דברה תורה.** [ונפק"מ גם לו יצויר שהאם זה דרך ואין כאן שינוי, לא זה בישול שאסרה תורה ונפק"מ למקרוגל].

★ **מליח** **כרותח** כלפי דין בליעות דכמו דע"י בישול בולע ה"נ ע"י מליחה בולע.

האם נאסר למלוח בשבת מדין **מבשל**, עיין ר"ן בע"ז [לח ע"ב מדפי הרי"ף] דמביא רמב"ן דאין במלח משום בישול, ומסיים הר"ן ולא הבינותי וכו', "אבל שלא יהא בו משום בישול לא למדנו".

ולכאורה נראה דפליגי בדאוריתא, ובמנ"ח מביא שעה"מ דמסביר דפליגי בדרבנן.

★ עיין פמ"ג משב"ז סק"ו דמליח כרותח ואח"כ בישלו חייב, משא"כ מבושל בחמי טבריא [דפטור] מסתפק אולי מותר לבשלו אח"כ, וצ"ב מ"ש.

★ שגזרו תולדות חמה אטו תולדות אור, ביאר רש"י דהרואה יטעה ויחשוב שבישל בתולדות האור [לא שיחשוב שכמו שזה מותר כך זה מותר].

★ **איכות הבישול** שחייב משהגיע לבן דרוסאי, ונחלקו הראשונים האם הוא שליש בישול או חצי.

מאכל שהתבשל כבן דרוסאי ובשבת גומרו, נחלקו הראשונים האם הגומר נחשב מבשל. השו"ע מחייב, ועיין ביאה"ל ד"ה "אפי' בעודו רותח".

מאכל שהתבשל כ"צ מער"ש ובשבת מבשלו ומצטמק ויפה לו, **בכ"ז מותר** [רק שלא יבשל ע"ג האש ממש].

★ **לבשל פחות מבן דרוסאי** בביאה"ל ס"ו ד"ה "ויכול", מבואר שלבשל פחות מב"ד נאסר רק אם יכול להגיע מב"ד ובל"ז לא נאסר [עי"ש].

בחזו"א נ-ט ד"ה ויש אסר לבשל פחות מב"ד מדין **חצי שיעור** [דהיינו חצי שיעור באיכות, תמיד חצי שיעור זה בכמות דהיינו בישל רק כמות קטנה, כאן לא בישל באיכות בישול רק התחיל לבשל ובזה חידש החזו"א דנאסר].

★ במים חייב על חום שיד סולדת בו.

מים שהתחממו בע"ש ליד סולדת ובשבת מחממו עד רתיחה, יש באחרונים שמתירים, ויש מחייבים כמו בתבשיל [שהשו"ע מחייב על הוספת בישול].

**פחות מיס"ד** מותר דעדיין לא התחיל לבשל [בישול זה יס"ד].

גבי ממיס שעוה או דונג שחייב היות ומשתבח ע"י הבישול בפמ"ג [א"א-לז] מחדש שהיות ונמס גם **בפחות מיס"ד** נחשב בישול וחייב ע"כ.

באג"ט [סק"ט-י] הקשה גבי דונג למה הממיסו חייב ה"ז "מלאכה שאינה מתקיימת".

★ דבר שנקרש מחמת הקור מותר להמיסו [אורחות חיים הל"ש ס' ע"ז].

יל"ע חמאה מה דינה.

★ נתינת יתד לח באש חייב משום מבשל [גמ' עד: הובא במ"ב סק"א].

**לרש"י** משום ריכוך היתד, **ליראים** משום בישול המים שבתוך העץ למרות שלא קיימים בעין אלא בלועים בעץ ומתאדים וכלים חשיב בישול.

ועיין בשו"ע [ש"א-מו] "בגדים השרויים במים אסור לנגבם סמוך לאש" ובמ"ב [קסט] מביא שחייב משום מבשל ומשום מלבן [המבשל הכוונה משום המים הבלועים, ועי"ש ברע"א שלפ"ז במים חמים או מים שנתבשל ונבלעו בבגד שרי].

★ יל"ע מד חום כספית האם אסור למדוד מצד שהכספית מתרככת ומתפשטת, הנידון למדוד מים חמים שנתחממו באור.

**סעיף ד**

★ **בדבר יבש** הבישול זה הריכוך והטעמתו, וגם כשנצטנן נשאר בהשבחתו, דהיינו נחשב עדיין מבושל ושם הבישול עדיין עליו, לכן אין בו משום בישול אחר בישול [והבישול השני נחשב חימום ולא בישול וביבש החימום לא מוגדר בישול].

**במבשל את המתכת** שכל הבישול זה הריכוך וכשנצטנן חוזר לקדמותו כל השבח חלף והלך ולכן לכו"ע חייב על בישולו השני.

**בדבר לח** נחלקו מה השבח של הבישול, האם השבח זה **החום** וזה הגדרת הבישול דהיינו החימום ולכן כשנצטנן חזר לקדמותו וממילא חיב על בישולו השני [דכעת מחמם].

או שיש שבח אחר למים בבישול [כגון עיקור חיידקים וכדו'] ולכן אין בישול אחר בישול [כמו בדבר יבש ששם בישול נשאר עליו גם בעודנו קר].

★ דעת רבינו ירוחם [שהב"י מביא וכן הובא ברמ"א בשם י"א] צ"ע דס"ל דמים מבושלים כ"צ ובכ"ז חייב על התוספת בישול, אבל רק בצירוף זה שזה נצטנן.

אם זה חם ומוסיף רק את המצטמק ויפ"ל פטור, ואם זה מבושל כל צורכו [גם הצימוק] ונצטנן ומחממו שנית פטור.

בצירוף שניהם חייב וצריך ביאור נוסף מה זה הצירוף הנ"ל, ועיין בחזו"א לז-יג ד"ה ס"ד.

★ להכרעת השו"ע שגם דבר שנתבשל כמאב"ד שיך בו עדיין תוספת בישול צריך להזהר דלפעמים המאכלים לא הגיעו לבישול כל צרכם, ואז נאסר לכסות את כיסוי המאכל דע"י הכיסוי מזרז את בישולו.

וכן הוצאת מים ממיחם שלא נתבשלו כ"צ, וע"י זה שמוציא כוס מים מקרב את שאר המים לאש ומתבשלים במהרה ונאסר.

ודבר זה מצוי בצ'ולנט שאפי' אם מבושל כמה שעות וכל המאכל נתבשל כ"צ, ויש בתוכו עצמות עוף והם לא מבושלים כ"צ, וע"י זה שיסגור את הסיר גורם לבישולם מהרה **יאסר,** וכנ"ל.

★ **בגדר דבר יבש** בשו"ע לקמן טז מבואר **ששומן קרוש** נחשב יבש.

דבר יבש שנשאר עליו מעט לחות או טיפי מים נידון כיבש.

במאכל שרובו יבש ומיעוט לח [לכה"פ במיעוט ניכר] ויבשלו בשבת, על היבש [המבושל] לא חייב, ועל הלח חייב [לדעת השו"ע] וכן משמע מלשון השו"ע **תבשיל שיש בו מרק**, דהיינו העיקר תבשיל ויש מעט מרק משמע.

דלא כיש שאומרים שעד רוב מים מותר, ואם לזה כיון השו"ע א"א לכתוב **שיש בו מרק**.

במנח"פ ש"ב פ"ב נקט שהולכים בתר רוב, ועיין א"ר [שיח-יא] דנשאר בצ"ע, וע"ע באגו"מ [ח"ד עד-ז].

וכן בשעה"צ [רנג-עח] גבי עירוי על קטניות שואל השעה"צ, ואפי' שהקטניות דבר יבש, ומתרץ מ"מ ע"פ רוב יש בו מרק ג"כ, ובודא לא מיירי שרובו מרק.

כלפי עירוי **לכוס תה שנשאר מעט רטיבות** [ממים שכבר נתבשלו] עי' שו"ת אג"מ [ח"א צג]. ובשו"ת מנ"י [ח"ט-ל], ובשו"ת שבה"ל [ח"ז מב-ב].

★ כלפי **לאסור את המים שנתבשלו שנית**, למרות שדעת הרמב"ם והרשב"א הסוברים שמותר, לא הוזכרו בשו"ע, בכ"ז מצרפים את דעתם כלפי דיעבד, היות וכל איסור מעשה שבת זה דרבנן וכל שיש מחלוקת מקילין עיין שעה"צ קח.

★ דבר יבש שאין בו בישול שנית, בכ"ז מדרבנן **אסור להניחו ע"ג האש**, ועיין בשעה"צ ס"ק מו וז"ל "מפני שיש מחמירים **דעל האש יש בישול** אחר בישול, ועוד דיש בזה חשש חזרה" וכו' ונפק"מ האם מותר להחזיר לח שנטלו מאש קטומה ע"ד להחזיר ועודנו בידו, שמצד דיני חזרה שרי ולנוסח א' שיש כאן בישול מדרבנן ע"ג האש, יאסר.