סי_ א - השקמת הבוקר
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**השקמת הבוקר**

או"ח סימן א'

1. סעיף א'.
2. סעיף ג'.
3. סעיף ה'.
4. פרשת המן.
5. סעיף א'.
   1. **שויתי ה' לנגדי תמיד**.
      1. להרהר במציאות השי"ת בבית הכסא, נ"מ מה פשט ב"תמיד" – פתחי עולם (סי' פ"ה ס"ק ג'), עמק הלכה (ח"א סי' ה'), ציץ אליעזר (חי"ג סי' א' שאלה ג'), נקיות וכבוד בתפילה (עמ' ס"ט), הגרח"ק שליט"א (נקיות וכבוד בתפילה אות צ"א, דעת נוטה ריש הספר תשובה מ"ג - תשובה מ"ה).
      2. רש"י (ריש פר' תצוה פסוק כ') – "תמיד. כל לילה ולילה קרוי תמיד, כמו שאתה אומר (במדבר כח ו) עולת תמיד, ואינה אלא מיום ליום. וכן במנחת חביתין נאמר (ויקרא ו יג) תמיד, ואינה אלא מחציתה בבקר ומחציתה בערב. אבל תמיד האמור בלחם הפנים משבת לשבת הוא".
      3. יסוד ושורש העבודה (שער א' פרק ז') – "מ"ע של ואהבת כו' יכול לקיים אותה בכל עת במעשה ובמחשבה, כיצד אם עושה לרעהו איזה טובה בפועל הוא מקיים מ"ע של ואהבת כו' בפועל ואם רואה או שומע על חבירו איזה טובה והוא שש ושמח בלב שלם ממש כאלו בא לו אותה הטובה הרי קיים מ"ע זו של ואהבת כו' במחשבה וכן ח"ו להיפך ר"ל, נמצא מ"ע זו יכול האדם לקיים בכל עת שתבוא לידו אפי' אם הוא במרחץ או בשאר מקום שאינו נקי".
      4. חכמת שלמה (או"ח סי' פ"ה על סעי' ב') – "אפילו להרהר בדברי תורה וכו'. נ"ב, נסתפקתי אם מותר להרהר בו יתברך או לא. ולכאורה יש ללמוד קל וחומר דאסור להרהר במציאותו ויכלתו. אך לפי מה שכתבו המקובלים דתפילין דרבינו תם מותר לשוח בהם שיחת חולין מכח דקדושים ביותר ואין דבר טמא נתפס בהם, י"ל מכל שכן בזה כן. ולכאורה נראה לי ראיה לזה מן הש"ס פרק קמא דיומא (דף ז' ע"ב) שהביא שם פלוגתא ר' יהודה ור' שמעון גבי ציץ, ואמר שם דטעמיה דר' שמעון דכתיב [שמות כח, לח] והיה על מצחו תמיד אילימא תמיד ממש מי לא בעי מינם פורתא מי לא בעי עייל לבית הכסא אלא לתמיד מרצה הוא דאתי, ור' יהודה ההוא תמיד הוי שלא יסיח דעתו ממנו וכו'. וקשה דהוה ליה להקשות לר' שמעון מה יעשה בהך קרא [תהילים טז, ח] שויתי ד' לנגדי תמיד, קשה נמי כן מהו תמיד מי לא בעי מינם פורתא מי לא בעי עייל לבית הכסא, בשלמא לר' יהודה אתי שפיר דהכוונה שלא יסיח דעתו ממנו אבל לר' שמעון קשה מה יפרש בזה מהו תמיד, ובעל כרחך מוכח דבמציאותו יתברך מותר להיות מהרהר בו גם בבית הכסא, גם לא שייך בו מי לא בעי מינם פורתא די"ל דכל החלומות הוי מהרהורי דיומא ואם מחשב בו יתברך תמיד גם בלילה הן כן רעיוניו ושייך ביה תמיד, ואתי שפיר, כן נראה לפענ"ד, ודו"ק היטב".
      5. להורות נתן (ח"א סי' א', מילואים) – "וע"ד המבואר ברמ"א (או"ח סימן א') שויתי ה' לנגדי תמיד הוא כלל גדול בתורה ובמעלות הצדיקים, ונסתפק בהגהות חכמת שלמה להג"ר שלמה קלוגר ז"ל בשו"ע או"ח (סי' פ"ה ס"ב) אם מותר להרהר במציאות השי"ת במקומות שאסור להרהר בדברי תורה ... גם נראה להוכיח דאסור להרהר בביה"מ בשום דבר שבקדושה, ממה שכתב הפרישה (או"ח סי' פ"ה) ... וכן מוכח ממש"כ המג"א (סי' פ"ה סק"א) דבבית המרחץ יחשוב חשבונותיו שלא יבוא לידי הרהור עיין שם, ולמה ייבטל ממצוה באותה שעה והו"ל למימר שיחשוב במציאות השי"ת שמקיים בזה מצוה, וע"כ דאסור ... ומ"מ נראה פשוט שאם מהרהר במציאות השי"ת ועולה על דעתו ענין שויתי ה' לנגדי תמיד, הנה פסוק זה עצמו דברי תורה הוא ואסור להרהר בו, וכמעט מן הנמנע שכשמהרהר בדברי קדושה שלא יעלה על דעתו פסוק או מימרא מחז"ל שהם דברי תורה ממש וכנ"ל".
6. סעיף ג'.
   1. **הנהגת נוגע לחורבן בית המקדש**.
      1. עי' סי' תק"ס, לשיטות ומר"מ.
   2. **אמירת "על נהרות בבל"** - מ"ב (ס"ק י"א).
      1. עי' סי' תק"ס, לשיטות ומר"מ.
7. סעיף ה'.
   1. **עשרת הדברות**.
      1. מחבר (סעי' ה') – "טוב לומר ... ועשרת הדברות".
      2. מ"ב (סי' א' ס"ק י"ג) – "ואין די באמירה אלא שיתבונן מה שהוא אומר ויכיר נפלאות ד' ... וטעם לאמירת כ"ז ... ועשרת הדברות כדי שיזכור בכל יום מעמד הר סיני ויתחזק אמונתו בה'".
8. פרשת המן: פרשת בשלח (פרק ט"ז פסוק ד' - פסוק ל"ו) - או"ח סימן א' סעיף ה'.

**דור המלקטים** - Halachically Speaking (שנה י"ג גליון ג').

* 1. מחבר (סי' א' סעי' ה') – "טוב לומר פ' העקדה ופ' המן".
     1. **הטעם: כדי שיאמין שכל מזונותיו באין בהשגחה פרטית** – ב"י (ס"ק ה'), לבוש (סעי' ה'), פרישה (ס"ק י"ד, לשונו לקמן), ט"ז (ס"ק ד'), עטרת צבי (ס"ק ט'), עולת תמיד (ס"ק ג'), א"ר (ס"ק ו'), מחה"ש (ס"ק ז'), גר"ז (סעי' י', מהדו"ת סעי' ט'), ארצות החיים (סעי' ה', ס"ק נ"א, "**ואין ההשתדלות מועיל מאומה** [המרבה לא העדיף והממעיט לא החסיר להורות שאין ההשתדלות מועיל מאומה]"), מ"ב (ס"ק י"ג, לשונו לקמן), לקוטי מהרי"ח (סדר י"ג עקרים ד"ה פ', ח"א עמ' ק"ד-ב'), מאסף לכל המחנות (ס"ק נ"ב).
        1. שכן היה במן שהשגיח השם יתברך לתת לכל אחד עומר למספר גולגולת בני ביתו – לבוש (סעי' ה'), עולת תמיד (ס"ק ג'), גר"ז (סעי' י'), מ"ב (ס"ק י"ג, לשונו לקמן).
     2. **שלא לומר**.
        1. ערה"ש (סעי' כ"ג) – "אבל אין אנו אומרים לא פרשת המן ולא ... ואין זה נגד דברי רבינו הב"י דנ"ל דזה שכתב בסעי' ט' יש נוהגין וכו' ג"כ כוונתו כן כלומר יש נוהגין שלא לומר ...".
        2. הלכה ברורה (ס"ק י"ג) – "ומנהג ישראל בזמנינו שלא לומר פרשת המן כלל".
     3. מר"מ.
        1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ח"א עמ' כ"ו אות ס"א) – "שאלה: כתב השו"ע בסי' א' סעי' ה' טוב לזמר פ' העקידה ופ' המן וכו' ופ' עולה ומנחה וכו', מדוע לא נהגו לומר פרשיות אלו. תשובה: אינו חיוב והאומר תבא עליו ברכה".
  2. **המקום הנכון בתפלה להגיד פרשת המן**: בין פרשת העקידה לברכת לעולם יהא אדם, אחרי הקרבנות, או בסוף התפלה.
     1. כרצונך.
        1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ח"א עמ' כ"ז אות ס"ג, הע' נ"ט) – "שאלה: מה המקום הנכון בתפלה להגיד פרשת המן [בין פרשת העקידה לברכת לעולם יהא אדם, אחרי הקרבנות, או בסוף התפלה]. תשובה: כרצונך. [הנה הארצות החיים בסי' א' המל"א סוף ס"ק נ"א כתב בשם הזוהר דיש לאומרה אחר התפלה וכן מבואר בס' נוהג כצאן יוסף דיני הנהגת כל יום סי' ל"ד אמנם בס' מקור חיים סי' א' סעי' ה' מבואר דקפידת הזוהר אינה אלא על הבקשה שאומרים אחר הקריאה אבל עצם אמירת הפרשה אפשר לאומרה גם קודם התפלה ובס' יש נוחלין פ"א בהג"ה אות ט' מבואר שאחר שאמר פרשת העקידה יכול לומר פרשת המן גם עם התפלה שלאחרי' עיי"ש ואמר רבינו שליט"א שלמעשה מאחר ויש בזה דיעות שונות יכול לנהוג כרצונו]".
     2. אחר התפילה.
        1. יפה ללב (ס"ק כ"ד).
        2. ארצות החיים (סוף ס"ק נ"א) – "והראקנטי בס' טעמי מצות בשם הזוהר שיאמרה אחר התפלה ועי' בס' חסידים [ס' תש"ב]".
        3. לקוטי מהרי"ח (סדר י"ג עקרים ד"ה ועיין, ח"א עמ' ק"ד-ב') – "ועיין בזוה"ק ... ע"כ כתב בס' מאורי אור ... **ודע דהתפלה קודם פ' המן הוא בסדר היום והתפלה לאחרי הוא ג"כ בהגהות יש נוחלין**".
        4. מאסף לכל המחנות (ס"ק נ"ג) – "הזוהר ... בארצות החיים ...".
        5. פסקי תשובות (אות ט"ז) – "**וכבר נהגו כל ישראל** שאין אומרים קודם התפילה אלא פרשת העקידה, אבל לא פרשת המן, והוא עפ"י ]כמ"ש הרח"ו בהקדמה לשער הכוונות בשם רבו האריז"ל] האר"י ז"ל עפ"י [מהר"ם ריקאנטי בס' טעמי המצוות, יפה ללב סקכ"ד, אור"ח ספינקא סק"ז] הזוה"ק (פנחס רכ"ו א) שאין לאדם לבקש צרכיו קודם שיבקש חפצי שמים, ולא ישאל על הפרנסה אלא לאחר התפילה".
     3. מר"מ.
        1. ארחות חיים (ס"ק ז') – "כ' בספר מאורי אור בחלק בן נון דף קמ"ה ע"א **דמאן דמצלי על פרנסה אחר פרשה זו** ככתוב בסידורים, יניח עד לאחר שמ''ע משום שכתוב בזוהר פנחס שלא להתפלל על פרנסה קודם תפלת שחרית ובערב דיקא קודם תפלת מנחה ע''ש".
  3. **עשר זכירות** (דברים פרק ח' פסוק ב'-ג') – "וְזָכַרְתָּ אֶת כָּל הַדֶּרֶךְ אֲשֶׁר הֹלִיכֲךָ יְקֹוָק אֱלֹהֶיךָ זֶה אַרְבָּעִים שָׁנָה בַּמִּדְבָּר לְמַעַן עַנֹּתְךָ לְנַסֹּתְךָ לָדַעַת אֶת אֲשֶׁר בִּלְבָבְךָ הֲתִשְׁמֹר מצותו מִצְוֹתָיו אִם לֹא: וַיְעַנְּךָ וַיַּרְעִבֶךָ וַיַּאֲכִלְךָ אֶת הַמָּן אֲשֶׁר לֹא יָדַעְתָּ וְלֹא יָדְעוּן אֲבֹתֶיךָ לְמַעַן הוֹדִעֲךָ כִּי לֹא עַל הַלֶּחֶם לְבַדּוֹ יִחְיֶה הָאָדָם כִּי עַל כָּל מוֹצָא פִי יְקֹוָק יִחְיֶה הָאָדָם".
  4. **האומר פרשת המן בכל יום: מובטח הוא שלא יתמעטו מזונותיו**.
     1. רבינו בחיי (פר' בשלח פרק ט"ז פסוק ט"ז) – "ומזה דרשו רז"ל: (מכילתא ויסע פרשה ב) לא נתנה התורה אלא לאוכלי המן, וקבלה ביד חכמים כי כל האומר פרשת המן בכל יום מובטח לו שלא יבא לעולם לידי חסרון מזונות".
     2. תשב"ץ קטן (סי' רנ"ו) – "ירושלמי כל האומר פרשת המן בכל יום מובטח הוא שלא יתמעטו מזונותיו ואני ערב".
     3. פרישה (ס"ק י"ד) – "ופרשת המן. ז"ל מורי בירושלמי דברכות איתא כל האומר פרשת המן בכל יום מובטח לו שלא יתמעטו מזונותיו וכו' ומפרש **עד עשירית האיפה** עכ"ל וכתב בית יוסף כדי שיאמין שכל מזונותיו באין לו בהשגחה".
     4. פמ"ג (מש"ז ס"ק ד') – "ובפרישה [אות יד] בשם רש"ל, [דאיתא] בירושלמי ברכות כל האומר פרשת המן מובטח שלא יתמעטו מזונותיו".
     5. מגן גיבורים (אלף המגן ס"ק י') – "ופרשת המן, בירושלמי ברכות איתא כל האומר פרשת המן בכל יום מובטח לו שלא יתמעטו מזונתיו, פרישה בשם מורו".
     6. שבט מוסר (פרק מ') – "רבינו בחיי ...".
     7. יפה ללב (ס"ק כ"ד) – "רבינו בחיי ... וכ"כ בעל המנהיג בה' שבת בשם הירושלמי וכן כתב התשב"ץ ...".
     8. ארצות החיים (סי' א' סוף ס"ק נ"א) – "ובס' הישר לר"ת דכל מי שאומר פ' המן שנים מקרא וא' תרגום מובטח שלא יחסר מזונותיו, והראקנטי בס' טעמי מצות בשם הזוהר שיאמרה אחר התפלה ועי' בס' חסידים [ס' תשנ"ב]".
     9. מ"ב (ס"ק י"ג) – "**ואין די באמירה אלא שיתבונן מה שהוא אומר ויכיר נפלאות ד'** ... וטעם לאמירת כ"ז ... ופרשת המן כדי שיאמין שכל מזונותיו באין בהשגחה פרטית וכדכתיב המרבה לא העדיף והממעיט לא החסיר להורות שאין ריבוי ההשתדלות מועיל מאומה ואיתא בירושלמי ברכות כל האומר פרשת המן מובטח לו שלא יתמעטו מזונותיו".
     10. לקוטי מהרי"ח (סדר י"ג עקרים ד"ה פ', ח"א עמ' ק"ד-ב').
     11. מר"מ – מאסף לכל המחנות (ס"ק נ"ב).
         1. ערה"ש (סעי' כ"ד) – "אבל על פרשת המן שהשמיטו לא ידעתי טעם אך באמת לא הוזכרה פרשת המן בש"ס ויש שהביאו מירושלמי ברכות [פרישה אות י"ד] ואני **לא מצאתי זה בירושלמי** והטעם נ"ל מפני שהרבה נזכר בפרשה זו תרעומותם על ה' כמו שכתוב שם [שמות טז, יב] כי שמעתי את תלונותיכם שמעתי את תלונות בני ישראל ועוד ע"ש וגם הוציאו על המן דיבה רעה שאמרו [במדבר יא, ו] ועתה נפשנו יבשה אין כל בלתי אל המן עינינו וכן איתא במדרש שמות [פ' כ"ה] נמצאתי ללא בקשוני היה להם לבקש רחמים מלפני אלא עמדו ושפכו תרעומות כלפי מעלה עכ"ל ועוד אמרינן שם ומפני מה לא אמרו שירה על המן וכו' שהיו מוציאין דברי תפלות על המן אמר הקב"ה איני מבקש לא תרעומותיכם ולא קילוסיכם ע"ש ולכן לא קבעו זה בצבור [כנלע"ד]".
         2. מאסף לכל המחנות (ס"ק נ"ב) – "ואני לא מצאתי זאת בירושלמי שלפנינו בברכות ועיין מזה בערוך השולחן".
         3. הגרח"ק שליט"א (גם אני אודך תשובות הגרח"ק ח"א אות ל"ד, בעניינים שונים ח"ב אות ל"ד) – "שאלה: בשו"ע או"ח (סימן א' סעיף ה') כתב, טוב לומר פרשת העקידה ופרשת המן וכו'. ע"כ. ובמשנה ברורה שם (ס"ק י"ג) כתב, ופרשת המן כדי שיאמין שכל מזונותיו באין בהשגחה פרטית וכדכתיב המרבה לא העדיף והממעיט לא החסיר להורות שאין ריבוי ההשתדלות מועיל מאומה, ואיתא בירושלמי ברכות כל האומר פרשת המן מובטח לו שלא יתמעטו מזונותיו. עכ"ל. ורציתי לשאול אם אין לו פנאי לומר כל פרשת המן, ואומר רק חלק מהפרשה, האם יש ענין בזה, ויש לו הבטחה שלא יתמעטו מזונותיו, או לא. תשובה: אולי".
  5. **אמירה בשבת**.
     1. יכול לומר – עולת תמיד (ס"ק ג'), א"ר (ס"ק ו'), בא"ה (ס"ק ט'), מ"ב (ס"ק י"ג, "ויכול לומר פרשת העקידה ופרשת המן אפילו בשבת").
  6. **אמירה בתשעה באב**.
     1. אין לומר.
        1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ח"א עמ' כ"ז אות ס"ד) – "שאלה: הרגיל לומר בכל יום פרשת המן האם מותר לאומרה בתשעה באב. תשובה: לא".

* 1. **האם צריך לומר בדרך שמו"ת**.
     1. מיקל: לא צריך - סתימות הפוסקים.
     2. מחמיר: צריך לומר בדרך שמו"ת – ארצות החיים (סי' א' סוף ס"ק נ"א, בשם ר"ת, לשונו לעיל), שבט מוסר (פרק מ', "ומצאתי בדברי מקובלים שסגולת פרשת המן לאומרה שנים מקרא ואחד תרגום"), הו"ד ביפה ללב (ס"ק כ"ד), ולקוטי מהרי"ח (סדר י"ג עקרים ד"ה פ', ח"א עמ' ק"ד-ב'), ומאסף לכל המחנות (ס"ק נ"ב).
  2. **יום שלישי של פר' בשלח**: פרשת המן שנים מקרא ואחד תרגום.
     1. עטרת יהושע (זמירות לחנוכה ופורים עמ' קל"ו אות נ"ט) – "ביום שלישי פרשת בשלח אמר רבינו פרשת המן שנים מקרא ואחד תרגום".
     2. נטעי גבריאל (פורים פרק א' סעי' ג') – "סגולה לפרנסה לומר ביום שלישי של פרשת בשלח פרשת המן שנים מקרא ואחד תרגום. [ילקוט מנחם בשם הרה"ק רבי אברהם שלום מסטראפקוב זי"ע, שמקובל כן בשם הגה"ק רבי מנחם מענדל מרימנוב זי"ע]".
     3. צהר (ח"ה עמ' תע"ח) – "**סגולה נפלאה לפרנסה** - ליום ג' פרשת בשלח בספר 'ילקוט מנחם' עמ' רצ"א מובא בשם הרה"ק רבי מנחם מנדל מרימנוב זצ"ל, סגולה נפלאה לפרנסה לומר ביום שלישי לסדר פרשת בשלח את 'פרשת המן' שנאמרה בפרשת בשלח, ולומר זאת שנים מקרא ואחד תרגום, עכ"ד".
  3. **אם עולה לשנים מקרא ואחד תרגום** (קריאת פרשת המן בכל יום, או ביום ג' פר' בשלח) **כשקורא שלא כסדרם**.
     1. רק אם הוא אוחז בשמו"ת עד שם.
        1. הגר"ש דבליצקי שליט"א (אור ישראל חמ"ד עמ' קי"ד) – "הנוהג למר פרשת המן כל יום אחרי התפילה, האם מהני להשלים לשמו"ת (בפרשת בשלח). תשובה: אם הוא אוחז בשמו"ת עד שם, הרי זה עולה לו לפעם אחת ויאמר עוד פעם עם התרגום".
        2. משנת יוסף (גם אני אודך תשובות קצרות מאת הרה"ג יוסף ליברמן סי' י"ט, עמ' רמ"ז) – "שאלה: הנוהג לומר פרשת המן כל יום אחרי התפילה, האם מהני להשלים לשמו"ת [בפרשת בשלח]. תשובה: אם קורא כסדר שמו"ת בפ' בשלח, עולה לו גם לקריאת פ' המן, כדאמרינן (עירובין מ:) זכרון א' עולה לכאן ולכאן, בשמו"ע ביו"ט שחל בשבת ששבע הברכות עולה לשתיהן אלא שבאמצע ברכת השבת מזכיר יו"ט".
        3. שערי יושר (ח"ד סי' מ"ח אות ז') – "מה ששאל במי שנוהג לומר פרשת המן בכל יום, האם מהני להשלים לשמו"ת בפר' בשלח, וכן לנוהגים לומר כל מיני פסוקים של סגולות אחר התפילה, האם מהני להשלים לשמו"ת, נר' **דאם מכוון בזה** לשמו"ת מהני, כמו בקרה"ת בציבור בשבת, שאם מכוון בזה גם לשמו"ת מהני, ובלבד שהגיע לשמו"ת דפר' המן או הפסוקים שרגיל לומר אחר התפילה, ונמצא שקורא אותם על הסדר".
     2. אינו לכתחילה.
        1. הגריש"א זצ"ל (שיעורי מרן הגרי"ש אלישיב ברכות דף ח. הע' צ"ג, עמ' מ"ג) – "ומצוי דבר זה בשמו"ת דפרשת בשלח, שיש שקוראים ביום שלישי של אותו שבוע פרשת המן שמו"ת, קודם שקראו את תחילת הפרשה. ושמעתי מרבינו (שליט"א) [זצ"ל] שאינו לכתחילה לעשות כן, לקרא שמו"ת שלא על הסדר. אולם בדיעבד יוצא יד"ח אע"פ שאינו על הסדר".
     3. הוי לכתחילה.
        1. הגר"י בעלסקי זצ"ל (הלכה ברורה פרק י"ב הע' כ"ד) – "שהקפדה הוא דוקא לקרות פסוקים שלא כסדרם אבל לקרות כל הפרשה (פירוש עד פ' או ס') באופן שנים מקרא קודם פרשה אחרת אין מצינו שיש קפידה בזה, וזה דבר ששכיח בפרשת בשלח שכמה אנשים אומרים פרשת המן באופן שנים מקרא באמצע השבוע ורק בסוף השבוע קוראים שאר הסדרא".
     4. מר"מ – ברכת ראובן שלמה (ח"ד סי' ל'), גם אני אודך (שמו"ת סי' י'), אבני דרך (ח"ט סי' קכ"ט ד"ה מצינו).
        1. דברי בניהו (ח"י סי' י"ז) – "נראה דע"פ הפשט יצא יד"ח וכמבואר לעיל מ"מ אין לעשות כן כדי לצאת ידי חובת כל הדיעות ובפרט לפי הקבלה שיש לקרוא את כל הפרשה בלי הפסקים וכסדר וגם שצריך לקרוא כל פסוק ופסוק ב' מקרא וא' תרגום".
        2. אהל יעקב (שמו"ת פרק א' סעי' ד'), קונ' גם אני אודך (אהל יעקב שמו"ת סי' ל"ז, עמ' ל"ב) – "אפילו מי שאין לו כוונה לצאת ידי מצות קריאת שמו"ת, וכגון מי שקורא פרשת המן וכדומה, מ"מ יצא ידי חובתו בזה".
        3. **בכלליות**: שמו"ת שלא כסדרם - עי' סי' רפ"ה סעי' ה', לשיטות ומר"מ.
  4. מר"מ.
     1. מנחת אשר (ריש פר' בהעלותך) – "הנה ידוע שאמירת פרשת המן סגולה היא לפרנסה, ונראה דיסוד סגולה זו, במדת הבטחון, דמפרשה זו עלינו ללמוד דאין השפע והפרנסה אלא מידו הגדולה הרחבה והמלאה ית"ש, וכשם שאבותינו במדבר לא אכלו אלא לחם מן השמים כן אין לנו אלא מה שהיושב במרומים משפיע לנו בטובו הגדול ברכות שמים מעל, וכשם שבמן כתיב 'ולא העדיף המרבה והממעיט לא החסיר' (שמות ט"ז י"ח), כך בפרנסתו של אדם, לא לחכמים לחם, ואין פרנסתו של אדם לפי טרחו וכוחו אלא כפי מה שנאצל לו מר"ה עד ר"ה בגזירת שמים, ואין עליו לעשות אלא השתדלות בדרך הטבע, אך ידוע ידע שכל פרנסתו מידו הגדולה ית"ש. **וכפי מדת בטחונו של אדם השפע הנשפע עליו** ומדת ההשתדלות הנדרשת ממנו ...".

1. סעיף ט'.
   1. **פרשת התמיד**.
      1. עי' סי' מ"ח, לשיטות ומר"מ.