15 טו. לא תלבש
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

כ"ט סיון תש"ע

**באיסור דלא ילבש**

**א]בדין גילוח שערות בית השחי והערוה**

**ב]בהיתר דמקום שגם זכרים מגלחים**

**ג]מחלוקת ראב"י ות"ק ופסק ההלכה בזה**

**ד]האם לראב"י יש תנאי שזה דוקא בין הנשים ולצורך ניאוף**

**ה]ביסוד הב"ח דאיכא שני איסורים מלבוש ותיקוני אשה והקושיות על זה**

**ו]האם האיסור גם כשמטרתו לא ליופי כגון לרפואה וכדו' או מפני הצינה והחמה**

**ז]בענין הסתכלות במראה**

**ח]בהכרעת החכמ"א לחלק בין מלבוש לתיקוני אשה**

**ט]בליקוט שערות שחורות שלא יראה מצחיק או לצורך פרנסה**

**י]בדין אדם שיש לו כתם שחור על פניו ורוצה להסתירו**

**י"א]בענין לקיחת גלולות להפוך שערות לבנות לשחורות**

**י"ב]הערה בדברי הגמ' שבת שאיש יוצא בטבעת אשה**

**י"ג]בדין תפילין באשה**

**י"ד]בדין לבישת סינר לשטיפת כלים לאיש**

**ט"ו]במי שעושה לאחר מי עובר**

**דיני לא תלבש**

**בדין גילוח שערות בית השחי והערוה**

א]עיין סוגית הגמ' בנזיר נ"ח: ומבואר שנחלקו אמוראים במגלח שער בית השחי ובית הערוה בתער האם הוא איסור דאוריתא או רק איסור דרבנן ודעת הרמב"ם ועוד ראשונים שזה רק דרבנן אמנם דעת היראים ועוד ראשונים שקי"ל כר"י שזה אסור מדאוריתא

ובעיקר האיסור נאמרו ברבותינו הראשונים שלש שיטות א. שיטת תוס' שבשאר מקומות בגוף מותר אפילו בתער ובבית השחי והערוה אסור בתער ומותר במספריים אמנם כל זה לדעת רב שכל האיסור הוא מדרבנן אמנם יתכן שלר"י שזה איסור דאוריתא אסור אפילו במספריים לכל הפחות מדרבנן ב.ע"ש שהביאו עוד גירסא וביאור ר"ת שכל הגוף וגם בית השחי והערוה בתער אסור ובמספריים מותר ושיטת הרי"ף ומסקנת הרא"ש ששאר אברים בתער אסור ובמספריים מותר ובית השחי והערוה אסור אפילו במספריים וכן פסק השו"ע

ודעת הב"י שכל האיסור רק במספריים כעין תער אבל אם זה לא כעין תער אין איסור אמנם האחרונים הביאו שו"ת הרשב"א שתמיד אסור וכן ראיתי מביאים מהמאירי וכן משמע קצת מהראשונים שלא רצו להעמיד הגמ' שראו אדם שלא מגלח בית השחי ואמרו שהוא מחבריא שמדובר שזה לא כעין תער ולכן זה לא אסור מעיקר הדין ואולי כה"ג פשיטא שגם לחברים מותר

והנה עיין שו"ת הרשב"א ח"ה שהובא תשובת ר"ש גאון וכן הוא בר"ן שבמקום שכולם מגלחים בתער בית השחי ובית הערוה דהינו גם זכרים אין בזה איסור ומקורם מהגמ' שראו אחד שלא מגלח ואמרו שהוא חבר חזינן שאין בזה איסור מעיקר הדין וביארו כנ"ל שכיון שבזמנם גם אנשים עשו כך ממילא אין בזה איסור מעיקר הדין ורק שחברים נמנעים וברמב"ם מבואר שבאמת גם כה"ג אסור אלא שאין לוקים על זה מכת מרדות וברשב"א ח"ד סימן צ' כתב שמשמעות הגמ' שזה אסור ורק שהיו מקילים וביאר כיון שזה התחיל באיסור וזה לא נהפך על ידי זה למנהג זכרים להתיר האיסור וצ"ע אולי זה התחיל על ידי עכו"ם שלהם מותר וצ"ל שהגמ' ידעה את האמת אמנם הגרעק"א הביא האחרונים שדבר שזה מנהג זכרים בעכו"ם זה לא הופך למנהג זכרים וכן ראיתי מביאים שפסק המהרש"ם

**בהיתר דמקום שגם זכרים מגלחים**

ב]עיין לעיל שהבאינו מהראשונים שדבר שנהגו לעשות גם גברים אין זה מנהג נשים וזה מותר וכן פסק הרמ"א ועיין ביאור הגר"א סימן קנ"ו שהקשה על יסוד זה שני קושיות א.דבגמ' מבואר שאסור לתלוש שערות לבנות מתוך שחורות וכוונתו דבפשוטו דבר זה גם אנשים עושים ב. עוד הוכיח מהגמ' שבת נ: שאומרת שאסור להוריד גלדי צואה ומכה ליפוי ואם מצטער מותר וגם המאן דאמר שמתיר זה מצד כבוד קונו וכוונתו שבפשוטו דבר זה גם גברים עושים ובהכרח שכל התעסקות ביופי שזה מעשה שמצד עצמו שייך לנשים אסור לעשותו והנה ברוב רבותינו הראשונים מבואר שמותר וכן נפסק בשו"ע אמנם דבריהם לענין גילוח בית השחי והגר"א שם לא השיג כלל ויתכן דכאן יש מטרה מצד מיאוס ולכלוך וכל שכולם עושים לא רואים את זה כהתעסקות ביופי אלא כלכלוך שטבע בני אדם להורידו והנה יש לדון האם לגר"א הנ"ל מותר ללבוש בגד שמיוחד ליופי כגון עניבה דלכאורא אפילו שזה מיועד לגברים לבד אבל זה התעסקות ליופי ששייכת לנשים אמנם יש דברים שזה מטבע האדם להתיפות על ידי בגד מכובד ויתכן שאין זה ענין ליפוי נשים וצ"ע

ובענין הסתכלות במראה אצל הספר נראה שגם לגר"א אם לא עושה מצידו שום פעולה אלא הספר מראה לו שיראה שזה בסדר ולא ביקש דבר זה כה"ג אין זה חשוב שיש מצידו עיסוק של נשים וצ"ע אמנם יתכן שמה שכתוב שחברים נזהרים זה גם כה"ג לענין להסתכל לצורך תפילין יתכן שכה"ג כל צורתו מוכיחה שזה לא ליופי ומותר אפילו לחברים

**מחלוקת ראב"י ות"ק ופסק ההלכה בזה**

ג]עיין נזיר נ"ט. כדתניא לא יהיה כלי גבר על אשה מה ת"ל אם שלא ילבש איש שמלת אשה ואשה שמלת איש הרי כבר נאמר תועבה היא ואין כאן תועבה אלא שלא ילבש איש שמלת אשה וישב בין הנשים ואשה שמלת איש ותשב בין האנשים ראב"י אומר מנין שלא תצא אשה בכלי זיין למלחמה ת"ל לא יהיה כלי גבר על אשה ולא ילבש גבר שמלת אשהשלא יתקן איש בתיקוני אשה ע"כ דהיינו דלרבנן האיסור רק כפשוטו בלבישת בגד וגם ס"ל שזה רק איש בין הנשים וכן אשה בין האנשים ולראב"י אסור גם שאר תיקוני איש לאשה וכן אסור תיקוני אשה לאיש ועד ס"ל שזה לא דוקא בין האנשים והנה מבואר שם בפשוטו בסוגיא לענין לגלח בית השחי והערוה דדעת רב שזה דרבנן ודעת ר"י שזה דאוריתא ומשמעות הגמ' שדבר זה תלוי במחלוקת תנאים הנ"ל דלראב"י שגם תיקוני אשה אסור גם זה דאוריתא ות"ק זה רק איסור דרבנן והנה הרי"ף והרא"ש במכות העתיקו את רב שזה אסור רק מדרבנן ולפ"ז מבואר שקי"ל כת"ק ועיין גמ' שבת צ"ד: שאסור ללקט שערות לבנות מתוך שחורות משום לא תלבש וכתב הריטב"א שם שזה רק מדרבנן וכן קי"ל ומשמע שנקט שהלכה כת"ק

אמנם עיין באמת בסמ"ג לאוין סימן ס' וביראים סימן שפ"ה ובסמ"ק מצוה ל"ג ובהגהות מימוני הלכות ע"ז פי"ב אות ו' שנקטו שהלכה כראב"י וכתבו שלפ"ז קי"ל שגם מגלח בית השחי ובית הערוה בתער זה אסור מדאוריתא וכן הוא בשערי תשובה ש"ג אות ק'

וברמב"ם פי"ב מהלכות ע"ז פסק כראב"י אמנם כתב שבית השחי ובית הערוה זה רק אסור מדרבנן ועיין ב"י סימן קפ"ב שהאריך לבאר שאין זה תלוי אחד בשני שכיון שזה מקום סתר אין זה דומה לתיקוני אשה ולכן זה אסור מדאוריתא ולפ"ז אין ראיה מדברי הרי"ף והרא"ש שפסקו כרב שס"ל כת"ק ועיין ריטב"א במכות שגם הביא לפסוק כראב"י וכתב שלפ"ז מלקט שערות שלבנות זה אסור מדאוריתא ועיין תוס' בנזיר וביבמות שהוכיחו שלגלח כל גופו מותר דלא מצאנו בשום מקום שבנזיר יש היתר מיוחד לאיסור לא תלבש ומבואר שנקטו להלכה שבגילוח השערות שזה תיקוני אשה הוא אסור מדאוריתא ע"ש

והנה לאחר כל הנ"ל לא מצאנו שום אחד מהראשונים שפסק כת"ק אלא הריטב"א בשבת וחזר בו במס' מכות ועיין תרגום אונקלוס דמבואר כראב"י ותמוה מה שכתב בשו"ת שואל ומשיב ח"א ס' ק"י דדעת רוב הראשונים שזה רק איסור מדרבנן ודן לפ"ז להקל שם בשאלתו ע"ש

**האם לראב"י יש תנאי שזה דוקא בין הנשים ולצורך ניאוף**

ד]והנה הב"י האריך דראב"י פליג לא רק שזה הולך על תיקוני נשים אלא שגם האיסור הוא לא רק לשבת בין האנשים או בין הנשים לשם ניאוף וכן שאסור גם אם זה לא לשם ניאוף וכן הוא ברמב"ם שלא הזכיר כלל מענין זה לשבת בין האנשים וכן בחינוך ובסמ"ג וביראים סתמו שתמיד אסור ובפשוטו הוא מוכח מדין ליקוט שערות שנקטו שהוא דאוריתא והרי כאן האיסור רק הפעולה דאחרי זה הוא לא נראה כאשה כלל

אמנם עיין סמ"ק מצוה ל"ג הובא בבינת אדם שכתב וז"ל שלא ילבש גבר שמלת אשה שנאמר לא ילבש גבר שמלת אשה פ' כדי לנאף ויש בכלל זה העברת שער של בית השחי ובית הערוה בתער ובמספריים אסור מדרבנן וכו' עכ"ל ומבואר שפסק שתער זה דאוריתא וכראב"י אמנם כתב לשם ניאוף ומבואר שאם לא עושה למטרה של ניאוף אין בזה איסור דאוריתא ועיין פסיקתא זוטרתא המכונה מדרש לקח טוב לאחד מהראשונים שכתב וז"ל שלא תלבש אשה לבוש זכר ותלך לבין האנשים ושלא תלבש כלי זיין ותצא למלחמה ולא ילבש גבר שמלת אשה שלא יתקשט בתכשיטי נשים וילך בין הנשים רבותינו ז"ל אמרו כלל תיקון אשה אסור לאיש ושל איש לאשה וכו' עכ"ל הרי דנקט שגם לראב"י כל האיסור בהולך כך בין הנשים אמנם כבר כתבנו שזה נגד דברי שאר הראשונים וודאי שאין להקל בזה כלל כמבואר בנשמת אדם שם וגם לסמ"ק מדרבנן וודאי אסור וכסתימת הגמ' בכל מקום

**ביסוד הב"ח דאיכא שני איסורים מלבוש ותיקוני אשה והקושיות על זה**

ה]והנה הסמ"ג לאחר שפסק כראב"י כתב וז"ל ואומר אני שראב"י נמי מודה לת"ק שאין מקרא יוצא מידי פשוטו עכ"ל ובפשוטו משמע שמצד תיקוני נשים אין סיבה לאסור ורק כתב לאסור מצד אין מקרא יוצא מידי פשוטו ובטעם הדבר שאין לאסור מצד תיקוני נשים צ"ל שכיון שעיקרו למלבוש וגם אנשים וגם נשים לובשים בגדים א"כ היה מקום לומר שאין זה בגדר תיקוני אשה ולכן כתב שכיון שאין מקרא יוצא מידי פשוטו לכן גם זה אסור אלא שיש לעין האם ילפינן מצד פשוטו של מקרא שגם דבר שהוא מלבוש הוא בכלל תיקוני נשים ואין כאן שני גדרים כלל או שבאמת יש כאן עוד גדר איסור כמו לת"ק וכדלקמן

והנה הב"ח בסימן קפ"ב נקט שבדין לבישת בגד אשה אין איסור אלא אם זה כל הבגדים וכן דוקא אם זה אשה בין האנשים או איש בין הנשים אפילו שבדין תכשיט איש או אשה בזה אסור אפילו דבר אחד וכן אפילו לא בין הנשים ובש"ך כתב שאין דבריו מוכרחים אלא שהוסיף נראה לו שאם לובשת לגמרי בגדי איש ונראת כאיש בזה אסור אפילו אם היא לא בין האנשים וכוונתו שאפילו שיש כאן גדר איסור אחר מצד פשוטו של מקרא אבל כמו שלראב"י הדרש הוא לא דוקא בין הנשים ה"ה הפשוטו של מקרא

והנה בעיקר דבריהם שנקטו שלת"ק אין איסור אלא אם מחליפה את כל הבגדים ונראית כאיש לכאורא עיין סמ"ג דמבואר לא כן וז"ל והא דתניא העברת שער מדברי סופרים כת"ק דראב"י דמפרש המקרא כפשוטו שלא ילבש איש מלבושים המיוחדים לנשים כגון צעיף וקיינשא וכיוצא בו לשבת בין האנשים לניאוף עכ"ל הרי מבואר שגם בצעיף לבד יש איסור דהינו שכל שלובשת בגד איש בין האנשים יש בזה דימיון לאיש לשם ניאוף שזה נאסר וצ"ע

אמנם בעיקר הדבר לכאורא היה נראה מלשונות הראשונים דלא כצד זה אלא שכל מלבוש המיוחד לאיש הוי בכלל תיקוני איש וכן איפכא דעיין רמב"ם וחינוך וטור שלא הזכירו כלל האיסור של בגדים כדבר נפרד אלא הביאו את הכל יחד בתור דוגמא של תיקוני אשה ואיש שזה מלבושים המיוחדים לכל אחד ולא הזכירו שום תנאי שונה בלבישת בגד מלבישת תכשיט ובהכרח שכל שזה מלבוש המיוחד לאשה הוי תיקוני אשה וכן איפכא וביותר דהרמב"ם כתב כגון בגדי צבעונים של אשה שזה בגד למטרת בגד ורק ששל האשה הוא צבעוני

וכן מבואר בב"י ד"ה ואפש"ל וז"ל וטעמיה משום דדריש תועבה בכהי גוונא לא יהיה כלי גבר וכו' בהנהו גווני דמצי למיתי לידי תועבה דמחלף איש באשה או אשה באיש ואע"פ שאינו מחלף אלא בדבר אחד ובכל שאר דבריו הוא ניכר יפה אפילו הכי אסרתו תורה דומיא דכלי זיין באשה שאע"פ שבשאר דברים מינכר שפיר שהיא אשה אסור דכל שהוא מחלף אפילו בדבר אחד אסור עכ"ל הרי מבואר בלשונו שכל שזה דבר שמחליף באיש אפילו אם זה דבר אחד אסור וודאי שאין בזה חילוק בין אם זה בגד או תכשיט אישה ועיין רמ"א שהעתיק את דברי הב"י ועיין ט"ז שלא הגיה על זה כלום ומשמע שגם דעתו כן ובפשוטו לענין הלכה כיון שכן דעת הב"י והרמ"א וגם הש"ך כתב שדברי הב"ח אינם מוכרחים ובלשונות הראשונים מבואר דלא כב"ח א"כ קי"ל שגם בגד אחד אסור כדין תכשיט אשה וכמדומה שכן הוא הכרעת האחרונים

**האם האיסור גם כשמטרתו לא ליופי כגון לרפואה וכדו' או מפני הצינה והחמה**

ו]בעיקר האיסור של לא תלבש יש לעיין האם זה דוקא כשהמטרה היא לאותו מטרה שהאישה עושה כגון שלובש בגד אשה ליופי או כשכוונתו להראות כאשה אבל אם לובש בגד אשה מסיבה אחרת כגון שאין לו בגד אחר ללבוש או מפני החמה והגשמים או הצנה מותר או שכל שלובש בגד אשה ונראה כאשה אסור ולא משנה מה כוונתו ואותו נידון יש לדון לענין האיסור של עיסוק בדברים שנשים עושות כגון ליקוט שערות לבנות מתוך שחורות ואין מטרתו לשם יופי שיראה צעיר האם יש בזה איסור או לא

והנה מצאנו בכמה מקומות שיש דברים שאסורים משום לא תלבש ובכל אופן אם יש לו מטרה אחרת מותר א.עיין בריטב"א ע"ז כ"ט. שאפילו שיש איסור להסתכל במראה בכל אופן אם מסתכל לא לשם יופי אלא שהעכו"ם על ידי זה יפחד להורגו מותר כי זה לא לשם יופי וכן התירו הראשונים מטעם זה אם מסתכל כדי שלא יחבל בעצמו או שזה רפואה לעיניו אמנם יתכן שזה רק בהסתכלות במראה שזה עצמו מצוי בו סיבת הסתכלות לא לשם יופי א"כ כל האיסור אם עושה לשם יופי דללא זה אין לזה שם עיסוק בתכשיטי נשיםאבל הלבישה ממש של בגדי נשים שתמיד יש כאן מעשה אשה וודאי אסור ויתכן שגם בשאר עיסוק כל שבפשוטו זה ליופי אסור

ב.עיין גמ' שבת נ: שגלדי מכה או צואה אסור להורידם אם מוריד ליופי אבל אם הוא מצטער מותר ורבנן מתירים מצד כל פעל ה' למענהו דהינו שזה סוג יפוי שהוא לא בכלל לא תלבש ומבואר מת"ק שיש היתר של מצטער ועיין בדרכי משה שהביא מהמרדכי שלמד מסוגיא זו שאדם שיש לו ריבוי שערות על גבי ידו שמותר להורידם כיון שהוא מצטער ומבואר שאם אין מטרתו ליופי מותר אמנם נראה שזה לא דמי וכנ"ל שכיון שזה דבר שרגילים לעשותו מצדצער ואדרבא זהו הסיבה הפשוטה א"כ כל שלא עושה לשם יפוי אין סיבה לאסור

ג.עיין נזיר נ"ט. שהגמ' שואלת מהו לגלח שער בית השחי והגמ' אומרת שאסור ורב שאל הרי הוא מצטער והגמ' עונה שגבול יש לו כיון שהוא גדל הוא נופל ועיין תוס' שביארו שהכוונה שכיון שבין כה זה מגיע לשלב של צער ואז מותר להורידו שזה לא לשם יופי א"כ ה"ה כאן זה צריך להיות מותר ומבואר שאפילו שזה מתיקוני אשה בכל אופן כיון שזה כדי למנוע צער אסור אמנם נראה דלא דמי וכנ"ל דעד כמה שזה לא נופל וזה מצער א"כ אין סיבה לראות דבר זה כתיקוני אשה אלא כפעולה שהדרך גם לעשותה משום צער ואדרבא הרי הרבה ראשונים הוכיחו מפה שגם במספרים אסור דאל"כ הרי יכול לגלח במספריים וצ"ע הרי למעשה לא עושה לשם יופי ומשמע דעתם שרק עד כמה שאין צורה אחרת לא רואים את זה כמעשה יפוי אבל אם לא זה וודאי אסור או שזה היתר מצד צער וכל שיש צורה אחרת למנוע הצער וודאי שאסור וביותר שגם לר"ת מבואר שכל ההיתר אם אין דרך אחרת וללא זה יש צער אבל למסקנא שאין כאן צער אפילו שהוא לא עושה את זה לשם יופי אסור

ועיין ב"י שהביא משו"ת הרשב"א ח"ה ס' רע"א וז"ל שאלת מי שיש לו חטטין בבית השחי ובבית הערוה ומצטער מצד השער ואם יעבירנו רפואה קרובה תשובה מסתברא דמותר דאינו אלא מדרבנן ובמקום שצריך רפואה לא אסרו דהא בעא מיניה רב מר"ח מהו להקל אמר לו אסור אמר לו והא קאגדל וקא מצטער אמר ליה בר פחתי גבול יש לו כל זמן שהוא גודל נושר אלמא אי לאו דנושר מצטער מותר וכאן שער שאינו נושר וצריך לרפואה מותר ועוד שאינו עושה אלא משום רפואה ואין בו משום תיקון כתיקוני איתתא עכ"ל והנה מבואר שהתירו הראשון זה מצד מצטער ומפורש שזה רק במקום שכל האיסור הוא מדרבנן אמנם בהיתרו השני יתכן שאפילו שכתב סברא בעצם יתכן שזה רק במקום שהנידון מצד איסור דרבנן ולא שהנידון בדאוריתא וכן נקט בשו"ת דברי חיים יור"ד סימן ס"ב

והנה התוס' ביבמות וכן בלשון הרא"ש בפרק מצוות חליצה ובטור ובהגהות מימוני כתבו שבמקום שמגלח כל שער גופו מותר מחמת שזה ניוול וכוונתו לרפואה ומבואר לכאורא שאם לא יעשה כל גופו יהיה אסור אפילו שכוונתו לרפואה ולכאורא הוא חולק על הרשב"א הנ"ל ועיין ב"י שכתב לישב או דכוונת התוס' שבסתמא זה לריפוי וזה צ"ע דמה הוצרכו לומר שזה ניוול עוד תירץ שכאן איירי שזה לא מצטער אלא לרפואה סתם ובזה כל ההיתר כי זה ניוול ולא סתם כי אין מטרתו ליפוי אלא לרפואה ובב"ח תירץ שכל דברי הרשב"א במקום שניכר שיש לו חטטים וזה הסיבה שמגלח אמנם עיין תוס' שכתבו להוכיח סברתם שהא דלא הוזכר שבנזיר יש היתר על לא ילבש והנה שם הנידון על דאוריתא ומבואר שללא הסברא שזה ניוול היה אסור

והנה בשו"ע העתיק הרשב"א ויתכן שזה רק היתר בדרבנן וכן העתיק את תוס' שכל גופו מותר ובהכרח שכוונתו שאז גם ללא מצטער מותר כיון שזה ניוול ומבואר שאם זה לא ניוול והוא לא מצטער אסור אפילו שזה לא לצורך יפוי

**בענין הסתכלות במראה**

ז]והנה עיין תוס' בע"ז כ"ט. שהביאו מהירושלמי שאסור לאיש להסתכל במראה מפני הכבוד וביארו שזה מצד לא תלבש ומבואר שהתירו לבית רבי וכן במסתפר מהעכו"ם שזה כדי למנוע סכנה ועיין ריטב"א שביאר שכל שזה לא לצורך יופי מותר ועיין לעיל מה שביארנו בדבריו אמנם עיין בר"ן שם שכתב שמדובר דווקא במקום שגם גברים מסתכלים במראה וכה"ג אין איסור מעיקר הדין ורק חברים נמנעים ובמקום סכנת עכו"ם או בית רבי התירו ומבואר שאם גברים לא היו נוהגים להסתכל שזה אסור מעיקר הדין לא היו מתירים אפילו במקום סכנה אפילו שאין מטרתו ליופי ועיין כנסת הגדולה על השו"ע סימן קפ"ב שביאר שהר"ן ס"ל שזה לא תלבש מדאוריתא ובזה אין היתר מצד סכנה או של בית רבי משא"כ לשאר הראשונים זה רק נידון מדרבנן ולכן יש בזה היתר הנ"ל

**בהכרעת החכמ"א לחלק בין מלבוש לתיקוני אשה**

ח]ועיין בינת אדם שכתב להוכיח מהמבואר ברמב"ם שאסור ללבוש לאשה שריון ביוצאת למלחמה והרי זה כדי להגן מחיצים ולא שרוצה להראות כאיש אלא בהכרח שכל מקרה אסור אמנם יתכן שזה לא דומה דשם עצם המציאות שאשה יוצאת למלחמה זה דרך גברים ולכן אפילו אם ננקוט שעצם היציאה למלחמה אין בזה לא ילבש אבל יציאה בשריון הוי לא ילבש דצורך זה עצמו להגנה מחיצים חשיב מעשה גברים ודו"ק

אמנם באמת שסתימת לשון הרמב"ם והטור והחינוך ושאר ראשונים שכתבו שאסור לאיש להשים בגד אשה או הפוך והרמב"ם הוסיף שלוקה ולא הזכירו כלל שזה דוקא אם עושה לצורך של יפוי כאשה בהכרח שס"ל שזה לא סברא להתיר איסור דאוריתא אמנם עיין ב"ח שאם לובש להציל מהחמה או מהצנה והגשמים מותר והעתיקו הט"ז אמנם הנשמת אדם תמה עליו כנ"ל וכן ביד הקטנה וכן בד"ח כתב שוודאי שזה לא סיבה להתיר במקום שיש בזה איסור דאוריתא

והנה הבינת אדם הקשה מהא דגילוח לרפואה מותר או הסתכלות במראה ושאר דוכתי שהבאינו וכתב לחלק בין לבישה שכה"ג אסור בכל מקרה לבין עשית מעשה אשה שזה אסור רק במטרתו למטרה של אשה ולכן כתב אפילו שאשה שהולכת אם מקל לנוי עוברת איסור לא תלבש וכן איש שיניף במניפה של אשה יעבור איסור דאוריתא אבל אם תלך כדי שלא תיפול או איש יניף במניפה מחמת שחם לו כה"ג יהיה מותר והנה כבר כתבנו שיתכן שבמקום איסור דאוריתא לא מתירים כלל וכן במקום שזה מעשה מובהק של אשה יתכן שלא יעזור המטרה וככל חילוקים הנ"ל אמנם מראה עוד שגם אם ננקוט להתיר תמיד אבל לכאורא יתכן שזה רק אם מטרה זו לא שיך בבגד אשה וצריך של איש אבל אם כשאשה רוצה מטרה זו גם לא עושה בבגד איש אלא יש לזה בגד אשה בזה אפילו אם כרגע אין לה בגד אחר ללבוש וודאי דהוי לא ילבש וצ"ע בכל זה

והנה דנו האם איש מותר לקחת מטריה של אשה ולכאורא כאן שזה לא מלבוש וזה לצורך גשמים לחכמ"א מותר אמנם לסברא הנ"ל יהיה אסור וצ"ע

והנה הב"ח הביא מהמהר"י מינץ שדן ללבוש בגד אשה לשמחת חתן או פורים וכתב להתיר כמו לצורך רפואה שגם כאן רוצה לצורך שמחה ואי אפשר בענין אחר ובב"ח דחה שאפשר בענין אחר ולכאורא כאן שרוצה להראות כמו אשה אפילו שהמטרה לא לזנות וודאי שזה אסור כמו כל אדם שרוצה להתיפות לא לצורך זנות ועוד שכבר הארכנו גם מהראשונים שגם אם לא עושה לצורך יופי יש בזה איסור ולא הותר בכדי וכמבואר בשו"ע לענין שער בית השחי שסתם להוריד לרפואה אם אין צער אסור וכבר הביאו מהיראים שאסר וכן הביא הברכי יוסף משו"ת הרמב"ם שכתב שזה איסור דאוריתא

**בליקוט שערות שחורות שלא יראה מצחיק או לצורך פרנסה**

ט]בעיקר האיסור של לקיטת שערות שחורות מתוך לבנות מבואר ברמב"ם שזה גם בצובעם ולכאורא האיסור גם אם הנשים דרכם בצורה מסוימת והוא עושה בצורה אחרת בכל אופן כיון שעצם הטיפול בדבר זה הוא דרך אשה לכן אסור ולכן כתב הרמב"ם שגם בזקנו אסור אפילו שלאשה אין זקן דהינו שכל התעסקות ביופי שזה סוג הפרעה שנשים מקפידות על זה יש בזה משום לא תלבש

והנה האחרונים דנו באדם שחצי משערותיו התלבנו האם מותר לצובעם ובשו"ת דברי חיים חיור"ד ס' ס"ב החמיר בזה שלא מצאנו שעוזר שמטרתו לא ליפוי בדבר שהוא איסור דאוריתא ממש ובשואל ומשיב ח"א ס' ר"י סמך על רוב הראשונים שאין הלכה כראב"י וזה תימא שוודאי רוב הראשונים שבידינו פסקו כראב"י ולכאורא מסברא היה נראה שכל הגמ' במקום שיש לו קצת שערות לבנות שמה שאיכפת לו זה מה שהוא נראה זקן ודבר זה הוא מתיקוני אשה וגם אם יהיה לו מטרה אחרת זה יאסר מצד שלא מצאנו להתיר איסור דאוריתא כשמטרתו לא לשם יפוי אבל כאן שזה מצב שמוכח שמה שעושה כיון שהוא נראה משונה א"כ אין כאן סיבה לראות דבר זה כמעשה נשים ועיין אגרות משה שהתיר כשעושה לצורך פרנסה ובזה יש מקום לאסור מטעם הנ"ל שלא נתיר דבר שהוא איסור דאוריתא מחמת צורך וצ"ע בזה

**בדין אדם שיש לו כתם שחור על פניו ורוצה להסתירו**

י]עיין שו"ת שבט הלוי ח"ו ס' קי"ח דאדם שיש לו כתם שחור על פניו ורוצה להשים צבע לחפות דבר זה הוא מותר כיון שזה לא דרך נשים שזה לא דבר קבוע ודבריו צע"ג דכיון דעצם הטיפול בדבר זה ליופי הוא דרך נשים וודאי שזה לא משנה איך הם עושות להסתיר דבר זה והרי גם להשים בגד אשה לרגע אסור וכמבואר ביראים אלא שיש כאן לדון שבמקום שזה למנוע ביוש זה מותר וכמו שכתב הדרכי משה במי שיש לו ריבוי שערות בידים אמנם כאן גרע שלהשים צבע על פניו זה סוג מעשה אשה אמנם כיון שזה נראה צבעו הרגיל ומצד ההתעסקות הרי ניכר שזה למנוע ביוש ולא ליופי לכן מסתבר להתיר וכנ"ל לענין שערות

**בענין לקיחת גלולות להפוך שערות לבנות לשחורות**

י"א]עיין אגרות משה חיור"ד סימן פ"ב שדן לקחת גלולות להפוך השערות הלבנות לשחורות וכתב שמצד עצם מעשה הלקיחה אין זה מעשה תכשיט אשה דזה לקיחת תרופה אמנם כיון שהאיסור בלא ילבש זה התוצאה א"כ גם בכה"ג אסור וצ"ע שכל זה אם היה מצב שנהיה שהוא נראה כמו אשה שזה עצמו אסור כגון שלבוש בגד אשה אבל כאן שעצם זה שיש לו שערות שחורות אין בזה שום דמיון לאשה א"כ כל האיסור ההתעסקות להתיפות ואם בצורה זו לא חשיב התעסקות ליופי א"כ אין מקום לאסור וצע"ג אמנם נראה עוד שגם במקום שיקחו כדורים להוריד שער בית השחי אין לנו מקור לאסור כיון שהמצב של אחרי זה הוא לא עושה שום מעשה מצידו ולא שיך כאן איסור אלא מצד ההתעסקות וכיון שזה לא מעשה התעסקות אין כאן סיבה לאסור

עיין אגרות משה שאדם שמלקט שערות לבנות כדי להראות צעיר לצורך פרנסתו מותר כיון שזה לא לצורך יפוי והנה לבינת אדם שבעיסוק אשה עוזר שהמטרה להיתר א"כ ה"ה כאן והנה כבר הבאינו את הדברי חיים וכן משמעות הר"ן והרשב"א שלא מתירים איסור דאוריתא מצד שאין כוונתו ליפוי ויתכן דכאן חמיר דמטרתו להראות צעיר כמו אשה אלא שזה מסיבה אחרת ולא ליופי ויתכן שזה וודאי נחשב מעשה אשה וצ"ע

**הערה בדברי הגמ' שבת שאיש יוצא בטבעת אשה**

י"ב]עיין בגמ' שבת שאיש שיוצא אם טבעת שאין עליה חותם חייב חטאת והגמ' שואלת שזה שלא כדרך ומתרצת שכן לפעמים אדם צריך להוציא הטבעת להביאה לתיקון ולובשה בצורה זו ושמעתי להקשות למה שלא יהיה כאן איסור לא ילבש והניחא לאחרונים שאם זה לא לצורך יפוי מותר אבל להכרעת החכמת אדם שבלבישה תמיד אסור א"כ צ"ע ויתכן שמדובר שבאת לובש את זה באצבע ששם אין דרך אשה להניחה ואין כאן האיסור תכשיטי אשה

עוד מבואר בגמ' שטבעת שיש עליה חותם לאשה חייבת חטאת והגמ' מבארת שזה נחשב דרך כיון שאשה גזברים יוצאת כך ומבואר שמותר לאשה גזברית לצאת בכזו צורה והביאור שכיון שיש אחוז קטן של נשים שגם עושה כן ולא מחמת אופי אשה ממילא אין לזה כלל שם בגד איש. ופשוט

**בדין תפילין באשה**

י"ג]מבואר בגמ' שלצורך הצלה בשבת מותר להכניס תפילין גם אשה וצ"ע למה אין בזה לא ילבש ואולי אצלם לפעמים אשה היתה לובשת תפילין ויתכן עוד שכיון שבשבת אסור ללבוש תפילין גם לזכרים א"כ זה ניכר מעצם לבישתה שיש כאן צורך הצלה

**בדין לבישת סינר לשטיפת כלים לאיש**

י"ד]יש לדון בלבישת סינר לשטיפת כלים שאין דרך איש ללובשו והיה מקום לדון שהסיבה שאיש לא רגיל לשטוף כלים אבל עד כמה שלובש אין סיבה שלא ישים אמנם לכאורא גם כלי זין במלחמה עיקר הדבר שלא יוצאת למלחמה אבל אם יוצאת אין סיבה שלא תיקח כלי זיין ועיין רש"י בנזיר שהביא מהילקוט שיעל לא הרגה את סיסרא בחרב בגלל לא ילבש ושם היתה צריכה להרוג ובכל אופן לא רצתה בחרב אמנם יתכן ששם שעצם הלחימה הוא מעשה איש גרע אמנם יתכן שכאן שלפעמים גם גברים לובשים אין זה בגד אכלי אשה אמנם אם זה מקושט בצורה של אשה צ"ע

ולאלו שהתירו מפני הצינה ה"ה כאן אמנם כבר הבאינו שצריך להחמיר בזה

**במי שעושה לאחר מי עובר**

ט"ו]יש לדון באיש שעושה תכשיט אשה על ידי אחר האם הוא עצמו עובר איסור או שיסוד האיסור כל פעולה שעושה שאיש יראה כאשה ולא דוקא על עצמו וגם אשה שתיפה איש תעבור איסור עוד יש לדון האם אדם שלא עושה מעשה אלא מיפים אותו האם עובר איסור ושורש הספק האם יסוד האיסור שמוטל על איש שהוא לא יראה כאשה ולכאורא היה מקום לומר שזה תלוי במחלוקת הרמב"ם והראב"ד בניקף על ידי אחר האם הוא עובר איסור וצ"ע בזה ועיין ספר מעשה רוקח על הרמב"ם בתחילתו דיש שם שו"ת מהרמב"ם שכתב שאם מלביש לקטן עובר על לא תאכילום ומשמע שהגדול לא עובר האיסור אלא הקטן שמלבישים אותו בגדים של איש ע"ש ונפק"מ בכל זה לעשות על ידי עכו"ם וראיתי בכרם שלמה שהביא אחרונים שדנו להקל על ידי עכו"ם וצ"ע

**דיני לא תלבש**

א]נצטוינו בתורה לא יהיה כלי גבר על אשה ולא ילבש גבר שמלת אשה ודעת ת"ק נזיר נ"ט. שכוונה שלא ילבש איש בגד אשה וישב בין הנשים ואשה בגד איש ותשב בין הגברים ובלשון הסמ"ק מבואר שזה לשם ניאוף והאחרונים נקטו שכל האיסור אם זה בכל הבגדים אמנם הבאינו מהסמ"ג שזה גם בבגד אחד

אמנם דעת ראב"י שאסור כל איש שעושה תיקוני אשה ואישה תיקוני איש ובסמ"ג מבואר שגם לדבריו זה רק ביושב בין הנשים או האנשים לשם ניאוף אמנם כל הראשונים סתמו לא כך ולענין הלכה הריטב"א בשבת פסק כת"ק אמנם כל הראשונים שבידינו פסקו כראב"י וכן פסק הריטב"א במכות וכן קי"ל

ב]הדוגמאות שמצאנו בראשונים שיש בה איסור לא ילבש מדאוריתא עיין רמב"ם א. שאשה תשים מצנפת או כובע בראשה ב. או שתלבש שריון וכיוצא בו ג.או שתגלח ראשה כאיש ד.ולא יעדה איש עדי אשה כגון שילבש בגדי צבעונים וחלי זהב במקום שאין לובשין אותם הכלים ואין משימים אותם החלי אלא נשים הכל כמנהג המדינה ה. המלקט שערות לבנות מתוך שחורות מראשו או מזקנו או הצובע שערות לבנות שבראשו או זקנו ו. עיין רש"י בנזיר שאיש שכוחל ומפרכס כאשה יש בזה איסור דאוריתא ז. עין טור וחינוך שכתבו שאסור לאיש ללבוש בגד אשה או הפוך ח. עיין סמ"ג שאסור לאשה ללבוש צעיף של איש ט. לחלק מהראשונים לגלח שער בית השחי והערוה אסור מדאוריתא

ג]נחלקו הראשונים במגלח שער בית השחי והערוה האם זה איסור דאוריתא או מדרבנן ודעת הרמב"ם שזה מדרבנן ודעת היראים סמ"ג שזה מדאוריתא ולכו"ע אסור מדרבנן ונחלקו הראשונים האם בשאר הגוף יש איסור בתער אבל במספרים וודאי מותר עוד נחלקו האם בבית השחי והערוה מותר במספרים וקי"ל לאסור בשני הדוגמאות כמחמירים

ד]במקום שהגברים נוהגים גם לגלח בית השחי ובית הערוה מבואר בראשונים שאין בזה איסור דאוריתא וברמב"ם נקט שבכל אופן יש כאן איסור דרבנן ובר"ן נקט שאין שום איסור אמנם חברים נזהרים לא לעשות כך וברעק"א הביא להסתפק במקום שהמנהג מגיע מהגוים האם זה מתיר ובשיבולי הלקט מובא תשובת הגאונים שמותר

ה]אסור להסתכל במראה לצורך יפוי ובר"ן התיר במקום שמנהג הזכרים גם להסתכל ובגר"א חלק על זה ובריטב"א ותוס' התירו במקום שהמטרה לא ליופי כגון שיראה חשוב והעכו"ם לא יהרגנו או שרוצה לא לחתוך עצמו כשמסתפר או שזה יוריד לו כאב עיניים ובר"ן לא התיר אלא אם זה מנהג גברים ג"כ ובכנסת הגדולה ביאר שנחלקו האם יש כאן איסור דאוריתא או דרבנן וס"ל לר"ן דבדאוריתא לא עוזר שדעתו לא ליופי

ו]מבואר בגמ' בשבת נ: שגלדי צואה או מכה שעל בשרו אם מוריד ליופי אסור ואם מצטער מותר ורבנן מתירים תמיד מצד כל פעל ה' למענהו וקי"ל כרבנן

ז]מבואר בגמ' שאסור ללקט שערות לבנות מתוך שחורות [וכתב הב"י ששחורות מתוך לבנות מותר] ובפשוטו קי"ל שזה אסור מדאוריתא וכראב"י והאחרונים נקטו לאסור גם במקום שחצי שערותיו לבנות שזה נראה מצחיק ודבריהם צ"ע

ח]האגרות משה אסר לקחת גלולות להשיר שערות לבנות או להשחירן ולא מסתבר כך וראיתו לא מובנת

ט]האגרות משה התיר ללקט לבנות כדי שימצא פרנסה ומשמע בחכמת אדם שגם ס"ל כן והדברי חיים אסר וכן ביד הקטנה וצריך להחמיר בזה למה שהבאינו מהרשב"א והר"ן שלא רצו כלל להתיר איסור דאוריתא במקום שהמטרה היא אחרת וזה לא ניכר

י]בשבט הלוי כתב שאדם שיש לו כתם שחור על פניו מותר להשים צבע להסתיר וטעמו צ"ע אמנם אם בשערות מותר כה"ג ה"ה כאן עיין לעיל

י"א]לגלח שער הערוה ובית השחי לבד לצורך רפואה שאין בה צער אסור ולצורך רפואה שיש בה צער הרשב"א התיר וכן פסק השו"ע ודחק שכל הראשונים מודים לזה ולגלח שער כל גופו מותר שזה ניוול והב"י התיר אפילו אם עושה לצורך יפוי והב"ח אסר כה"ג

י"ב]הב"ח יצא לחדש שיש שני איסורים שונים יש איסור של תכשיט איש או תכשיט אשה ובזה כל שמטרתו ליופי שזה מטרת האשה או האיש עובר איסור דאוריתא אמנם במלבוש איש או אשה שם כל האיסור רק אם משנה את כל מלבושיו ויושב בין הנשים והש"ך כתב שאין דבריו מוכרחים וגם אם ננקוט כדבריו אבל בשינה כל בגדיו אסור אפילו אם לא יושב בין הנשים והבאינו להוכיח ממשמעות הראשונים וכן נקטו הב"י והרמ"א והיד הקטנה שאין שני דינים אלא שבכל דבר אסור אפילו בגד אחד ואפילו אם זה לא בין הנשים

י"ג]הב"ח והט"ז כתבו שאם לובש כדי להציל עצמו מפני החמה או הגשמים מותר דהינו שכל שאין מטרתו לאותה מטרה של אישה שלכן איש לא עושה מותר אמנם הבינת אדם הוכיח מהראשונים שבלבישה תמיד אסור אמנם בעשית מעשה כאשה בזה הסכים עימהם אמנם כתבנו לדקדק מהראשונים שלא מצינו שהותר אלא בדבר שזה דרבנן ולא בדבר שזה דאוריתא עוד יש לדון שבמקומות שגם כשרוצים מטרה זו כגון לצינה אשה רגילה ללבוש מלבוש אחר שכה"ג וודאי אסור וכל מה שמצאנו היתר כשלמטרה זו אין צורה אחרת לעשות כגון לראות במראה כשמסתפר שלא יחבל וצ"ע

י"ד]הרמ"א הביא מנהג בפורים ללבוש בגדי אשה ויסודם שאין כוונתו להראות כאשה אלא לצחוק אמנם המ"ב הביא הכרעת האחרונים לאיסור אמנם כתב שבבגד אחד אין למחות ולכאורא כוונתו מצד הב"ח ולפ"ז בכובע או דבר שזה לא לבישה של בגד ששניהם לובשים אלא שזה צורה אחרת כה"ג וודאי אסור וכן ילד שילבש פאה נכרית וצריך למחות וז"ב

ט"ו] עיין ח"ח בקונטרס תפארת אדם שכתב שאדם שמסלסל בשערו זה לא תלבש ובפשוטו זה כהגר"א שכל מעשה יפוי שהוא באופי קשור לאשה אסור

ט"ז]לענין ללכת איש אם מטריה של אשה לחכמ"א מותר וצידדנו שיש מקום לאסור בזה וצ"ע

י"ז]לענין לבישת סינור אשה לשטיפת כלים צ"ע האם זה אסור

י"ח]שמעתי מהגר"נ קרליץ שליט"א דאסור לקלוע לבחורות שער ראשן כמו פיאות של איש לצורך הצגה אמנם התיר ללבוש כובע איש בצורה שזה הפוך מצורת לבישת איש