מראי מקומות זימון קצג ד-ה-ו
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות זימון וברכות הנהנין - הרב יהושע ננקסקי

**סי' קצג ד-ה-ו**

ס"ד

★אינם רשאים לחלק.

עי' טז [ו] והובא במ"ב [כח].

ודעת הב"ח [ר] הובא במג"א [ר-ב] **שחיוב** זימון רק כשגמרו כל הג' את סעודתם ביחד, וכ"ז שלא גמרו רשאי אחד לקדם ולברך בפנ"ע.

והא דאיתא הכא אין רשאין לחלק ביארו הב"ח והמג"א "דמיירי שסימו בב"א אלא שהפכו פניהם זה לכאן וזה לכאן".

ועי' במשנ"ב [ר-ה] "אבל כל האחרונים חולקין עליו, ודעתם כהשו"ע דמכיון שהתחילו לאכול ביחד מיד חל עליהם חובת זימון עליהם, ואין שום אחד מהם שגמר סעודתו קודם רשאי לברך בפנ"ע ולצאת וכו'".

וגם אצלנו סתם דלא כב"ח וכהמג"א הנ"ל.

★בלשון השו"ע משמע שעכ"פ בענין שיברכו המוציא ביחד, ורק בזה התחיבו [בלי סיום בב"א].

וע"ע בחזו"א [ל-א] "ויתר מיכן סובר הר"י דבעינן הסיבה מתחילת המזון שגם **ברכת המוציא ברך א' לכולן** וכו'.

וע"ע בדרישה [ב] שכ"ז שלא אכלו כזית בב"א [להכי בעינן צירוף בהמוציא].

אבל כשאכלו כזית [אפי' שכ"א מככרו] מצטרפים גם בלי המוציא ביחד.

וע"ע בא"ר [ט].

וע"ע בב"י שרק שהתחילו לאכול ביחד, ועי"ש מה שהביא גבי בעה"ב וב"ב.

★עי' ביאו"ה דפליג על המג"א דבתרתי לריעותא התיר לחלק.

וע"ע ביאור הגר"א.

**ס"ה-ו**

★נ. אמר רב הונא שלשה שבאו משלש חבורות וכו' ולא אמרן אלא דלא אקדימו הנך ואזמון עליהו בדוכתיהו וכו'.

**א. לרש"י** דלא אזמין עליהו כגון היו 4 בכל חבורה ונשאר להם זימון, ואזמין עליהו כגון שנצטרפו לזימון כדאמרן לעיל קורין לו ומזמנים לו וכו'.

וע"ע במחה"ש דנקט ברש"י **"אורחא דמילתא"** דאם היו מתחילה 4 בכל חבורה ופרח אחד מכל חבורה משכחת לה טפי שלא זימנו עדיין, כי למה להם לזמן וכו'".

**ב.** עי' תוס' ר"י [הובא ברא"ש] מה שהקשה על רש"י, ופירש שזימנו עליהו מירי שהיה 4 והשלשה **זימנו לעצמם**, ולהכי פרח וכו'.

**ג.** הרא"ש דחה פירוש זה ונקט כרש"י, וקמ"ל שאע"פ שאכלו אלו השלושה ביחד אח"כ וגמרו, אפ"ה אינם יכולים לזמן דפרח זימון אפי' על **האכילה השניה**.

**ד.** תוס' פירשו אקדימו ואזמינו עליהו שכ"א מהשלושה הפסיק לשתים שהיו מסיבים אתו עד זמן וכו', **ורש"י לא פירש כן** עכ"ל.

ועי' ב"ח מה שביאר את ההבדל בין רש"י לתוס'.

וע"ע בפמ"ג [א"א קצג-יג].

וע"ע ב"מאמר מרדכי".

וע"ע בב"י דתוס' מודה לרש"י שקורין לו ולא אכל אח"כ חייב בזימון היות ובא מחבורה שחייבת בזימון.

ובפמ"ג הנ"ל נקט שנחלקו בזה רש"י ותוס'.

★כגון שהפסיקו לשנים **עד הזן**.

עי' מג"א [יא].

וע"ע מאמר מרדכי [ט] מה שתירצו.

★שוב אינם יכולים לזמן אפי' אכלו אח"כ.

כל זה דוקא כשהפורשים זימנו וענו לנשארים, אבל אם הנשארים זימנו בפנ"ע [כגון שצירפו אחד שאכל עלה של ירק] בכה"ג הפורשים שאכלו אח"כ ביחד יכולים לזמן [עפ"י משנ"ב לג].

★במשנ"ב [לא] שהקשה הרי אסור להפרד שעי"ז מפסיד הזימון שלהם עומק קושיתו למה הצירוף החדש נחשב צירוף הרי מחויבים לחזור לחבורה הראשונה וממילא חסר בצירוף החדש.

★חייבים לזמן ואינו רשאים ליחלק ואפי' לא אכלו אלא השלושה ביחד משנתחברו.

יל"ע הרי להוציא את השני צריך קביעות וקשר ביניהם, ומה מהני הכא שכ"א מגיע מחבורה מחויבת, אבל מה מחבר ביניהם.

★הב"י הקשה הא קי"ל דבהמ"ז צריך לברך במקום שאכל וא"כ ה"נ שיצטרכו לחזור.

עי' מאירי וז"ל "ואם באו ממקום חיוב כגון שבאו מג' חבורות של ג' ג' בני אדם אע"פ שלא היו רשאין ליחלק חייבים לזמן ומזמנין כאן ומברכין בכאן שהזמון קובע להם מקום בכאן ויראה לי אע"פ שלא היו רואים מתחלה זה את זה".

ועי' בב"י ב' תירוצים.

וע"ע בט"ז [ח].

וע"ע במג"א [יג].

וע"ע בנחלת צבי [ה].

וע"ע במשנ"ב [לב].

★פרח זימון.

עי' שעה"צ [קצד-ד] הטעם מפני **שרוב החבורה** זימנו, ואם אין רוב לא פרח.

★וזימנו יחד פרח זימון מאלו השלושה.

עי' א"ר [יא] דאם הפורשים זימנו קודם לא נפקע זימון מהנשארים ויכולים לצרף עמהם עוד אחד מהשוק ולזמן.

★מותר ליפרד אחד מכל חבורה ולזמן ביחד וכו'.

עי' לבוש ועי' רע"א [הובא בבאה"ל].