מזוזה טו רפו
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / מזוזה

**שיעורי הלכה**

**הדינים הנידונים**

* **פתח שיש באמצעו עמוד.**
* **שוכר בית בחו"ל אם יכול ליתן מזוזה מיד.**
* **שוכר בארץ ישראל מן הגוי.**
* **פונדק באר"י ובחו"ל.**

*שיעור טו*

**מזוזה [יו"ד סי' רפו]**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**[סעי' כ] פתח שאחורי הדלת, אם יש לו פצים טפח, חייב במזוזה.**

**[סעיף כא] פתח אחד, וחלקו בעמוד בנתיים, כל שיש היכר ציר בזה ובזה לצד העמוד, הרי הם כשני פתחים וצריך מזוזה לכל פתח. אבל כל שאין צירים לצד העמוד, אין העמוד מחלקו לשניים, שאינו אלא לנוי בעלמא.**

## ב' פתחים סמוכים בקרן זוית וביניהם 'פצים'

**דין** זה ממנחות (לג:) שהביאה הגמ' ברייתא 'הניחה בפצין או שטלה עליה מלבן אם יש שם טפח צריך מזוזה אחרת אם לאו אינו צריך מזוזה אחרת', ופירשה הגמרא שמדובר בפתח שאחורי הדלת. ופירש רש"י בפירושו הראשון ז"ל *'כגון שיש במקצוע הבית פצים קבוע, ושני פתחים מחותכין אחד לדרום ואחד למערב, וקבע מזוזה בפנים בחלל פתח הדרומי, וכשהדלת סתום הוי פתוח למערב אחורי הדלת, אם יש עובי בפצים המבדילן טפח בין פתח לפתח, צריך מזוזה אחרת לפתח מערבי, הואיל ואין המזוזה בחללו, ואם לאו אין צריך מזוזה אחרת, שהרי כמונח באותו פתח עצמו'*. ומבואר דעת רש"י שאם יש שני פתחים סמוכים זה לזה בקרן זוית, וביניהם יש פצים [שהוא סף הדלת של צורת הפתח], אם הפצים פחות מטפח נותן מזוזה על הפצים, ונמצאת המזוזה בין ב' הפתחים לאחד מימינו ולאחד משמאלו, וס"ל לרש"י שמהני מזוזה אחת אף שלפתח אחד המזוזה היא בצד שמאל.

**והמרדכי** (שם סוף סי' תתקסא) חולק דלא מהני המזוזה שם אלא לפתח שהמזוזה לימינו, אבל לפתח השני לא מהני כיון שהמזוזה היא בשמאל לכניסה. ולכך פירש דמיירי כשיש שם עוד חדר שצריך מזוזה, ונמצא שהפצים הוא לימין לזה ולזה, ולכך מהני מזוזה אחת [ולשיטתו כל החידוש הוא שמהני מזוזה אחת לשתי פתחים].

**והט"ז** (ס"ק יא) נקט דעה שלישית [וכן פירש ברש"י], שאינו נותן את המזוזה על הפצים שבין שתי הפתחים, דס"ל שהפצים שבאמצע אם אינו רחב טפח אינו מחלק את הפתח לשנים, אלא הכל נחשב כפתח אחד, ולכך צריך ליתן מזוזה בצד ימין של הפתח ולא על הפצים שבאמצע, ומהני מזוזה אחת, דהא הכל הוא כפתח אחד.

**אכן** היד הקטנה (פ"ג ממזוזה מנחת עני ס"ק ח) דחה דברי הט"ז דאיך יועיל המזוזה שנותן בימין הפתח המערבי לפתח שלצד דרום, והרי הוא פתח אחר, ולכך מסיק שודאי הפירוש הוא שנותן המזוזה על הפצים שבאמצע, אלא שכתב שיש לחוש לשיטת המרדכי שרק אם יש חדר אחר שהפצים הם לימין הכניסה לזה ולזה סגי במזוזה אחת, ובלא זה צריך ליתן שתי מזוזות לכל פתח בצד ימין של הכניסה לחדר. ומ"מ דעתו לחשוש גם לדעת רש"י, ולכך יברך רק על המזוזה שנותן על הפצים עצמו, אבל על המזוזה השניה לא יברך, שהרי לדעת רש"י אינו חייב ליתן שם מזוזה.

**וכתב** היד הקטנה לחדש שבאופן שיש דלת על הפצים וכשיפתח את הדלת בצד אחד מהפצים אינו רואה את המזוזה, אין המזוזה מועלת לצד זה, והביאו הפתחי תשובה להלן סי' רפט (ס"ק ה) ז"ל 'דזה ברור לדינא דכשאין המזוזה נראית וגם אין היכר וזכר לה כלל, דודאי אין יוצאין י"ח מזוזה כלל'.

## ב' פתחים סמוכים ברוח אחת וביניהם 'פצים'

**ובסעיף** כ"א כתב השו"ע באופן שהיו שתי הפתחים לרוח אחת, ויש עמוד ביניהם, שאם היה היכר ציר לזה ולזה יתן ב' מזוזות. ויש להבין בדין זה אם מיירי בפצים רחב טפח ולכך חייב ליתן שתי מזוזות, אבל אם לא היה טפח בפצים נותן מזוזה אחת, או דילמא דמיירי בפצים פחות מטפח ואעפ"כ צריך ליתן ב' מזוזות.

**ועי'** ברש"י במנחות שם שכתב בפירושו השני לפרש כך כוונת הברייתא [שהובאה לעיל], וז"ל רש"י - *פי' אחר, שדרך עשירים לעשות פתח אצל שער הגדול, שאין פותחים שער הגדול תמיד, והכי קאמר או שטלה עליה מלבן ועשה אצל המלבן פתח אחר, אם יש בין פתח לפתח טפח הוי שניהם חשובין, וצריך מזוזה אחרת לקטן*. הרי להדיא ברש"י שדוקא אם יש בפצים רוחב טפח נותן שתי מזוזות.

**אמנם** השו"ע סתם בזה, ומשמע שאפילו אם אין טפח בפצים חייב ב' מזוזות, וצ"ת מאי שנא פצים שבקרן זוית דסגי במזוזה אחת. ובאמת לדעת המרדכי מובן שפיר דלא מהני מזוזה אחת שיתננה על הפצים אף כשאין בפצים טפח, שהרי לצד אחד המזוזה היא לצד שמאל של הכניסה, אבל לדעת רש"י שכל שלפתח אחד הוי לימינו מהני גם לפתח השני, א"כ כל שאין בפצים טפח סגי במזוזה אחת.

## כשיש היכר ציר או דלת, לזה ולזה

**והנה** בשו"ע כתב אם יש היכר ציר בזה ובזה, הוי כשתי פתחים. ובבית יוסף הביא כן מתשובת הרשב"א (ח"א סי' צ) שכשיש היכר ציר לזה ולזה, נעשה כשתי פתחים ולכך צריך ב' מזוזות. ובמזוזות ביתך (ס"ק ע) דייק שדוקא אם יש היכר ציר גם לזה וגם לזה אבל אם היה היכר ציר לאחד מהם לא מהני ועדיין נחשב הכל פתח אחד.

**ובטור** משמע שכל דין זה הוא דוקא אם היה דלת אחת, לכך כשאין הפצים טפח סגי במזוזה אחת, אבל אם היו שתי דלתות אף אם אין היכר ציר, צריך ליתן ב' מזוזות, דזה מוכיח שאין העמוד רק לנוי. אמנם היד הקטנה (במנחת עני שם ס"ק ט) השיג ע"ז, דאין סברא כלל שמחמת שיש לו שתי דלתות מתחלק לשני פתחים, דהא מצוי בני אדם שנותנים ב' דלתות אף כשאין לו פצים כלל, ואף משמעות הרשב"א דלעולם אם אין שם היכר ציר סגי במזוזה אחת לשני הפתחים.

**[סעי' כב]** **השוכר בית בחוצה לארץ והדר בפונדק בארץ ישראל, פטור ממזוזה שלשים יום. והשוכר בית בארץ ישראל, חייב במזוזה מיד, משום ישוב ארץ ישראל.**

**[סעיף כג] השוכר בית מעובד כוכבים, חייב במזוזה.**

## השוכר בית בחו"ל אם יתן מזוזה מיד או לאחר ל' יום

**כבר** נתבאר לעיל (שיעור ג) שנחלקו הראשונים אםהשוכר בית חייב במזוזה מה"ת או מדרבנן, ופשטות דעת הפוסקים שחיובו מדרבנן, וכ"כ רע"א בתשובה (מהדו"ק סי' סו). וכבר נתבאר (בשיעור שם) בביאור הטעם שחייב במזוזה רק בשוכר ל' יום לסוברים שהשוכר חייב מה"ת, צ"ל משום שבפחות מל' יום לא חשיב דירה כלל, ולכך פטור מהמזוזה. ולדעת הסוברים שהשוכר חייב מדרבנן, צ"ל שכל החיוב משום שנראה כשלו, אבל בפחות מל' יום לא גזרו חכמים כי עדיין לא נראה כשלו.

**ונפק"מ** ביניהם באופן ששוכר בית בחו"ל כדי לגור שם יותר מל' יום, דאם השוכר חייב מה"ת רק שבפחות מל' יום לא חשיב דירה, א"כ באופן שדעתו לשכור הבית ליותר מל' יום, חייב במזוזה מיד, דהא עתה נחשב דירה. אבל אם חיוב השוכר הוא רק מדרבנן ומשום שנראה כשלו, אינו יכול ליתן מזוזה עד שיעברו יותר מל' יום, אבל בתוך ל' יום אפילו אם בדעתו לשכור הבית לזמן רב, עדיין אינו חייב במזוזה, דהא בתוך ל' יום עדיין לא נראה כשלו. והנחלת צבי האריך בזה, ומסיק שכיון שקיי"ל שחיוב שוכר הוא מדרבנן, על כן השוכר בית בחו"ל אין לו לקבוע מזוזה עד שיעברו ל' יום, דיהיה בזה משום תעשה ולא מן העשוי.

**אמנם** המנהג אינו כן ונותנים מזוזה קודם, שכיון שקובע את המזוזה בשביל הזמן שיהיה חייב במזוזה, אין בזה משום תומה"ע, ודמי לנותן ציצית בלילה, שאף שבאותה שעה אינו חייב בציצית לא שמענו שיהיה בזה משום תומה"ע.

**ולעניין** ברכה, הנה הנחלת צבי פשוט לו שאינו יכול לברך דהא בתוך ל' יום אינו חייב במזוזה, אולם בפת"ש (ס"ק יז) הביא בשם כמה אחרונים שיכול לברך, ודימו דין זה למה שמצינו (שו"ע או"ח סי' יד סעי' ג) לעניין טלית שאולה שאף שפטור מלהטיל בה ציצית, יכול לברך עליה, ובאחרונים דימו זה להא דנשים מברכות על מצוות עשה שהזמן גרמא אף שאינם מצווים. ומרן הגרח"ק דעתו שמלבד זה יכול לברך מטעם אחר, דאף קודם שנתחייב מברך כשדעתו ליתן המזוזה לזמן שנתחייב, והוא לשיטתו, שנתבאר לעיל (שיעור א) שדעת המג"א שאין לקבוע המזוזה עד שיכנס לביתו, וכן כתב המשנ"ב (סי' יט ס"ק ד), אבל דעת מרן הגרח"ק (פרשה סדורה סי' נח) שחיוב המזוזה הוא גם קודם שנכנס לבית, והביא לזה ראיה דאיתא בברייתא במזוזה (פ"ב הי"א) 'בית חדש אחר שגמרו חייב במזוזה' [ועי' לעיל שיעור יא].

## השוכר בית בארץ ישראל

**ומבואר** בשו"ע שהשוכר בית בארץ ישראל חייב מזוזה מיד. ומבואר בברייתא (מנחות מד.) שהוא משום ישוב ארץ ישראל. ופירש רש"י, משום יישוב א"י - דלאחר שקבעה שוב אינו נוטלה משם אפי' יוצא ממנו כדאמר בפ' השואל בב"מ (דף קב), הלכך בקושי יצא ממנה מפני טורח מזוזה אחרת, ואפי' יוצא ממנה ישכרנה אחר מהרה כשימצאנה מזומנת במזוזה, ונמצאת א"י מיושבת.

**וכתב** הבית הלוי (על התורה על הל' סת"ם לביה"ל מח.) שלכאורה לפירוש רש"י שנמנע מלצאת מהבית כי אינו יכול ליקח המזוזה עמו, א"כ זה דוקא בשוכר מהישראל, אבל השוכר בית מגוי הרי מותר לו ליקח את המזוזות עמו, ואם כן מי שישכור בית מהגוי אפילו באר"י לא יהא מחוייב במזוזה עד ל' יום.

**אמנם** הרמב"ם (מזוזה פ"ה ה"י) לא חילק בין גוי לישראל, ומשמע שלעולם חייב במזוזה מיד, וכן איתא להדיא בברייתא במסכת מזוזה (פ"ב הי"ג). וכתב הבית הלוי שהרמב"ם ס"ל שהטעם שבאר"י חייב ליתן מזוזה מיד הוא משום שישיבה בארץ ישראל חשובה היא מחמת המצוה של ישוב ארץ ישראל, ולכך אף בפחות מל' יום חשיב דירה, ולכך חייב ליתן מזוזה מיד.

## פונדק באר"י ובחו"ל

**אולם** בפונדק כתב השו"ע שאפילו בארץ ישראל אינו חייב במזוזה עד ל' יום, ועי' רש"י במנחות (שם) שפירש שגדר פונדק הוא מקום שלנים בו עוברים ושבים. והיינו שאין אנשים גרים שם בקביעות, ולכך לא חייבוהו חכמים מזוזה. ונראה ברור שדירות קייט כמו צימרים וכדו' חשיב כמו פונדק, וממילא עד ל' יום אינו חייב במזוזה [ובחורי ישיבה שלנים בישיבה יש לדון אי נחשב כפונדק, ומ"מ בדרך כלל בין כך חייבים במזוזה, דהא נמצאים שם יותר מל' יום].

**ובספר** מזוזות ביתך (סי' רפו ס"ק עה ופרשה סדורה סי' נט) יצא לחדש שפונדק שבחו"ל פטור ממזוזה גם לאחר ל' יום, אמנם זה חידוש גדול, ומסברא לא מובן למה בחו"ל יהיה דינו שונה לפטרו ממזוזה לאחר ל' יום, וזה תלוי בגירסאות בירושלמי [ובספר אגור באהליך האריך בזה בסי' קב].