22. בדין צירוף אוכלים של מעין ג_ ובורא נפשות
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

####

#### ז' אב פ"ג - שיעור כולל ניר אברהם ביתר

# בדין צירוף שיעורים לברכה אחרונה

### בדין בו"נ במקום שחיב מעין ג' האם הוי ברכה לבטלה

א] להלכה קי"ל סימן ר"י שברכה אחרונה גם בו"נ צריכה שיעור כזית ולגבי שתיה נחלקו הראשונים האם זה כזית או רביעית ובמג"א מבואר שגם אם שתיה בכזית זה לא מצטרף לאוכל ובשעה"צ ה' הביא דהפמ"ג פקפק בזה ועיין מג"א סימן ר"י סק"א שכתב שאם אכל חצי זית פת וחצי זית בו"נ זה מצטרף לבו"נ דהינו שאפילו שכל אחד יש לו דין ברכה אחרת בכל אופן זה מצטרף לבו"נ ובפשוטו הפוסקים שכתבו שההלכה של כל שיש בו זה לא לגבי ברכה אחרונה ממילא הדגן מצטרף לבו"נ ועיין בית מאיר שתמה על זה שכיון שכל אחד יש לו מחיב של ברכה אחרת ובכל אחד אין בו שיעור מה שייך לומר שזה מצטרף והרי מבואר בגמ' ביומא פ"א. לגבי טומאה שרק אם שיעורו שוה וטומאתו שוה זה מצטרף אבל שני דברים שיש להם שני דיני טומאה זה לא מצטרף ולמה שכאן זה אחרת

ולכאורא היה מקום לומר שכמו שיש הלכה שעל הכל אם אמר שהכל יצא דהינו שיסוד החיוב הוא לברך ברכה ראשונה וכל ההבדל מה נוסח הברכה ולכן יש נוסח משותף שמספיק לכל הדברים ואולי גם בו"נ זה כך דהינו שיש חיוב ברכה אחרונה וכל ההבדל מה נוסח הברכה אבל לא שזה חיוב אחר ובדיעבד על הכל אם אמר בו"נ יצא אמנם בפשוטו ודאי שלא יוצאים בבו"נ על מעין ג' או ברכת המזון ובפרט למבואר ברשב"א ח"א סימן קמ"ט שלשון הגמ' ולא כלום מצד שזה לא הודאה על האוכל שאכל אלא זה הודאה כללית משא"כ מעין ג' או ברכת המזון וכן מבואר בלבוש ר"ח סי"ז ובמ"ב ר"ב סקמ"ב וכן בפשוטו מוכח מתוס' שכתבו לגבי כוסס את החטה שלא יאכל אלא בתוך הסעודה מצד ספק ברכה אחרונה דהינו שלא יוכל לברך שום דבר ועיין גינת ורדים כלל א' סט"ו וכן הוא בתורי"ח שכשיש ספק בברכה ראשונה זה לא חסרון שכיון שיש ברכה שבדיעבד יוצאים ממ"נ ולכן בעלמא לא מצאנו שזה סיבה שלא לאכול ורק ברכה אחרונה שאם זה מעין ג' לא יוצא בבו"נ לכן יש להיזהר שלא לאוכלו אלא בתוך הסעודה ולפ"ז צ"ע דין המג"א שיכול להצטרף מעין ג' לבו"נ

והנה עיין מג"א וט"ז סוף סימן ר"ח שהביאו מהלבוש שאם אכל דבר שזה ספק מעין ג' וספק בו"נ שיברך בו"נ ובפשוטו הביאור כמבואר באגרות משה ח"א סימן ע"ד שאפילו שנקט שמי שחייב מעין ג' לא יוצא בבו"נ אבל ודאי שדבר שזה מעין ג' זה גם מחיב בו"נ שהרי זה לא גרע ולכן כל שלמעשה לא יכול לברך מעין ג' ממילא יברך לפחות בו"נ ועיין גינת ורדים הנ"ל שכתב לגבי כוסס את החטה שתוס' הסתפקו האם הברכה מעין ג' או בו"נ שעד כמה שכבר אכל שיברך בו"נ וכסברא הנ"ל שגם אם זה מעין ג' אבל עד כמה שלא מברך מעין ג יברך לפחות בו"נ שהרי זה ודאי גם מחיב בו"נ ועיין אגרות משה שכתב שלכן אדם שאין לו סידור ולא יודע בע"פ מעין ג' רק בו"נ שלפחות יברך בו"נ אפילו שודאי לא יצא חובת מעין ג' ואם אחרי זה יגיע לו סידור הוא חייב לברך מעין ג' ועיין שו"ת ארץ צבי סימן כ"ט שכתב שלכן קטן שלא יכול לברך מעין ג' יש ענין לחנכו לברך על פת או ז' המינים בו"נ ואין זה ברכה לבטלה שהרי אכילה זו מחיב גם בו"נ [ויתכן שגם אם לבסוף יגיע לו סידור ויברך מעין ג' אין ברכתו הראשונה לבטלה דכיון שיש גם כזה חיוב יש לו סיבה לברך ורק שיש כאן ברכה שאינה צריכה כיון שהברכה שמברך אחרי זה פוטר גם את הבו"נ ובאגר"מ משמע שזה ברכה לבטלה וצ"ע]

אמנם עיין מג"א וט"ז סוף סימן ר"ח שחלקו על הלבוש וכתבו שלא יברך כלום ואם יברך בו"נ זה ספק ברכה לבטלה דהיינו שנקטו שדבר שמחיב מעין ג' אין זה מחיב בו"נ ולא אומרים שזה לא גרע משאר דברים והטעם שחז"ל קבעו לכל אחד מה ברכתו ומה שקבעו שזה מחיב מעין ג' או ברכת המזון זה מחיב רק מעין ג' או ברכת המזון ולא בו"נ ולכן גם אם יש סיבה שלא יכול לברך מעין ג' לא יכול לברך בו"נ דאין לו כזה חיוב כלל וכן מבואר במ"ב בכמה דוכתי עיין סימן ר"ב סי"א לגבי מי פירות של שלקות שדעת הרא"ש שברכתו בו"נ ודעת הרשב"א מעין ג' וכתב בבה"ל בד"ה ובורא שמספק לא יברך כלל דעד כמה שזה מחיב מעין ג' אי אפשר לברך בו"נ וכן עיין סימן ר"ח לגבי כוסס את החטה שכתב שאם אכל יברך בו"נ רק מצד שכך הוא עיקר הכרעת ההלכה אבל ללא זה לא יברך כלל וכן הוא במ"ב בכמה דוכתי וכמו שיבואר לקמן

והנה מבואר בסימן קס"ח דבספק פת הבאה בכיסנים מברכים מזונות ועל המחיה ועיין דרישה שביאר כי מזונות זה כמו שהכל לגבי לחם דהינו שזה ברכה שודאי מועיל גם אם זה לחם ולגבי ברכה אחרונה כתב שכיון שזה מעין ברכת המזון והנה בפשוטו היה אפשר לבאר שכל אכילה של לחם זה גם מחיב של על המחיה וממילא כל שלא יכול לברך ברכת המזון יברך לפחות מעין ג' אמנם למה שהבאינו אינו כן ואם זה מחיב ברכת המזון זה לא מחיב מעין ג' וצ"ל שכיון שבברכת מעין ג' יוצא חובת ברכה ראשונה של ברכת המזון ממילא יכול לברך או בתור ברכה ראשונה של ברכת המזון או בתור מחייב של מעין ג' ובפשוטו מי שאכל לחם ויודע רק ברכה ראשונה יברך לפחות את זה אמנם אם ברכות מעכבות זו את זו צ"ע אמנם יתכן שהכונה שיש מחיב של ברכת המזון כחפצא אחד אבל ודאי שגם אם יכול רק אחד יברך רק אחד וצ"ע אמנם יש דיעות שבברכת מעין ג' יוצאים ברכת המזון ועיין גר"ז סימן קס"ח מה שביאר בזה

### בדין צירוף חצי זית מעין ג' וחצי זית בו"נ

ב] והנה במה דהבאינו לעיל דחצי זית מעין ג' וחצי זית בו"נ זה מצטרף והביאנו מהבית מאיר לתמוה הרי כל אחד מחיב ברכה אחרת הנה אם נימא שמי שלא יודע מעין ג' יברך לכל הפחות בו"נ דהינו שכל מעין ג' יש בזה גם מחיב של בו"נ א"כ א"ש שכאן מברך בו"נ דבאמת גם המעין ג' מחיב בו"נ וחשיב ברכותיהם שוות אמנם הרי הבאינו דעת המג"א שבספק אין לברך בו"נ דהינו שנקט שדבר שמעין ג' לא מחיב בו"נ וא"כ הדרא קושית הבית מאיר למה מצטרף חצי זית מעין ג' לחצי זית בו"נ [ורעק"א ציין על גליון המג"א את המג"א השני ובפשוטו כונתו להקשות את קושית הבית מאיר]

ובפשוטו צ"ל שזה וודאי שעד כמה שיש חיוב מעין ג' לא חל חיוב בו"נ דאם אכל אכילה שמחיבת ברכה מעולה זה לא מחיב ברכה פחות מזה אמנם עד כמה שאכל פחות מכשיעור שכאן לא חל עליו חיוב של מעין ג' בזה ודאי שאכילה של מעין ג' זה לא פחות חשוב מאכילה של בו"נ וממילא ודאי שזה גם סיבה לחייב בו"נ וממילא כיון שיש כאן אכילה של כזית שאינה מחיבת מעין ג' ממילא זה מחיב בו"נ ולכן אם יש ספק מה חיב לברך לא יכול לברך בו"נ מצד דעד כמה שיש חיוב מעין ג' אין חיוב בו"נ אבל כל שזה לא מחיב מעין ג' אין שום סיבה שזה לא יחיב בו"נ [ועיין מחצית השקל שביאר עיקר הסברא שמעין ג' זה ודאי גם סיבה לבו"נ] ועיין גר"ז סימן קס"ח סי"ב שכתב לדון שגם בספק מעין ג' או בו"נ כיון שמדין ספק דרבנן לקולא זה לא מחיב מעין ג' ממילא חל חיוב בו"נ דהינו שעיקר הסברא כנ"ל שבאמת כל מעין ג' יש לו סיבה לבו"נ רק שהחלות מעין ג' הוא הסיבה שלא חל בו"נ אבל כל שבפועל לא חל חיוב מעין ג' בזה יחול בו"נ והדברים מחודשים שמה שבפועל לא יכול לברך זה נחשב שלא חל שהרי ודאי יכול לצאת מחברו מעין ג' על הספק והמ"ב בכל המקומות נקט שבספק מעין ג' או בו"נ לא יכול לברך בו"נ וכנ"ל מהמג"א

ובעיקר הסברא שבמקום שחל חיוב מעין ג' זה עצמו סיבה שלא יחול חיוב בו"נ חזינן במ"ב חידוש יותר גדול דהנה מעיקר הדין קי"ל שלא מברכים ברכה אחרונה רק על רביעית ולפ"ז אם שתה חצי רביעית יין וחצי רביעית שאר משקין צריך לברך בו"נ אמנם כתב המ"ב ר"י שעה"צ ד' שכיון שיש דיעות שמברכים ברכה אחרונה על כזית וממילא מברך מעין ג' ופוטר את שאר משקין ממילא לא יכול לברך שום דבר ועיין סימן ר"ח שעה"צ ע' שכתב יותר מזה שאם אכל כזית יין ורביעית שאר משקין כיון שאם צריך לברך מעין ג' זה פוטר את שאר המשקין ממילא מספק הוא לא יכול לברך כלל ועיין עמק ברכה ברכת הנהנין אות ה' ובאגרות משה סימן ע"ד שתמהו שאפילו אם מברך מעין ג' לא צריך לברך בו"נ אבל עד כמה שלא מברך מעין ג' הרי יש כאן שתיה של רביעית משקין שזה ודאי מחיב של בו"נ ולמה שלא יברך על זה בו"נ וכן בחצי רביעית שאר משקין הרי מ"מ אם המחיב בכזית יש לו סיבה לבו"נ ואם צריך רביעית הרי שניהם יחד מצטרפים לרביעית והרי טפל אין הגדר שזה לא מחיב ברכה אלא שזה מחיב ברכה רק שהוא נפטר ברכת העיקר וא"כ כאן שלא מברך ברכת העיקר אין סיבה שלא יברך הברכה על הטפל אמנם בפשוטו דעת המ"ב שכיון שזה נטפל בחיוב ממילא החיוב שיש לו היום זה מעין ג' ואין הגדר שבאמת חייב בו"נ על המשקין וברכה זו נפטרת במעין ג' אלא היום לאחר האכילה של מעין ג' ובו"נ החיוב שיש עליו זה רק מעין ג' והנה בברכה ראשונה אפשר לכוין שלא להוציא רק מה שרוצה ואם היה אפשר גם ברכה אחרונה א"כ חזינן שודאי שכל אחד מחיב את הברכה אמנם מבואר בפמ"ג שברכה אחרונה אי אפשר לכוין שלא להוציא ולכאורא יסוד הסברא הוא כנ"ל שכאן לאחר שאכל והנידון על מה שאכל רק מה שבפועל חייב זה חיובו וכיון שהחיוב לברך ברכה אחת ממילא יותר מזה הוא לא חייב וכל שעשה מה שחייב הוא יצא ידי חובתו וה"ה במעין ג' עד כמה שאכל מעין ג' ושאר דברים שדין ברכתו לברך מעין ג' לבד ממילא זה כל חיובו עכשיו ואם יברך בו"נ הוי ברכה לבטלה [ובאמת עיין יד הקטנה פ"ג מברכות סקמ"ט שבאמת חלק על המ"ב ונקט שאם אכל שיעור בו"נ ויש ספק האם זה טפל לדגן ומספק אינו מברך על הדגן יכול לברך בו"נ ועיין גר"ז פ"ב סכ"א שאם שתה יין פחות מרביעית נקט דלא כמ"ב אמנם יתכן שזה כשיטתו שכיון שבפועל לא צריך לברך מעין ג' זה נחשב שהוא לא חייב]

ועיין בר אלמוגים סימן קל"ח שדן במי שלא יכול לברך ברכה אחרונה האם כבר יכול לאכול כמה שרוצה כיון שיש לו חיוב ברכה אחת והא לא מברך או שכל שיעור שמחיב ברכה שאוכל ולא מברך יש בזה איסור ונפק"מ במה שכתבו הפוסקים שראוי להחמיר בכזית יין שלא לשתות ללא ברכה אחרונה מה הדין אם כבר שתה האם יש להחמיר שלא לשתות עוד כזית וכן לגבי בריה ובפשוטו הוא הנידון הנ"ל האם ברכה אחרונה באמת כל אכילה מחיבת רק שנפטר בברכה אחת על הכל או שיש רק חיוב אחד והאיסור מה שלא מברך את הברכה האחת שצריך לברך ואין כאן אלא איסור אחד [אמנם אם נימא שהאיסור לאכול ללא ברכה זה גם ברכה אחרונה א"כ ודאי דיש כאן איסור]

והנה לכאורא לפ"ז בנידון שהבאינו סק"א דקטן שלא הגיע לחינוך מעין ג' אבל הגיע לחינוך בו"נ יש לדון שכאן שלא חל עליו חיוב של מעין ג' באמת יחול עליו חיוב בו"נ ואין זה דומה למי שיש לו ספק האם צריך מעין ג' או בו"נ דשם על הצד שיש חיוב מעין ג' אין חיוב אחר אבל כאן שודאי לא חיב מעין ג' יכול לחול בו"נ [אמנם יש לדון שכיון שבגדלותו לא יברך בו"נ אין מושג של חינוך רק לקטנותו וצ"ע בזה] ועיין לקמן סק"ג

### בסברת הראשונים שאין חיוב בו"נ פחות מכשיעור

ג] והנה דנו הראשונים לגבי בו"נ האם צריך שיעור כזית ודעת ר"י שחייב ואפילו בז' המינים או אוכל פחות מכזית ועיין רא"ש סט"ז הובא בטור סוף סימן ר"י שכתב שבז' המינים שאם אוכל שיעור מברך מעין ג' שם ודאי לא מסתבר שאם אוכל פחות שיברך בו"נ דהינו שכיון שיש לו חשיבות לקבוע ברכה לעצמו ממילא כל שחסר לו השיעור אין לברך ברכה אחרת ועיין ט"ז סוף סימן ר"ח שכתב שזה ראיה נגד הלבוש שכתב שמי שאכל ספק מעין ג' וספק בו"נ שיברך בו"נ דהינו שגם אם זה מחיב מעין ג' זה גם מחיב בו"נ א"כ ודאי שכיון שחיוב בו"נ חל חיוב בכל שהוא אין שום סיבה שפחות מכשיעור לא יחול חיוב שרק אם בשיעור חל רק חיוב מעין ג' ולא בו"נ בזה יש סברא שגם בפחות נקבע שברכתו מעין ג' ולא בו"נ אבל עד כמה שכל מעין ג' מחיב בו"נ אין סיבה שכאן זה יהיה אחרת ועיין ישועות יעקב שכתב שלכאורא זה גם טענה על המג"א שכתב שאם אכל חצי זית מעין ג' וחצי זית בו"נ מברך בו"נ הרי מבואר ברא"ש שכל שיש דבר שקבעו שיש לו מחיב ברכה מסוים לא יתכן שמה שאכל פחות זה יחיב ברכה אחרת דהינו שכל מאכל יש לו את הברכה שלו ויש לו רק המחיב של הברכה שקבעו לו וא"כ ז' המינים שקבעו לו ברכה מעין ג' אין זה מחיב בו"נ גם במקרה שזה לא מחיב מעין ג' [וכן תמה ביד הקטנה פ"א בביאור ח']

ולכאורא מה שמוכרח לחלק בזה דיש הבדל דאם באים לחיב מכח הדבר שמחיב מעין ג' רק שאוכלים פחות מכשיעור בזה יש את סברת הרא"ש שלא מסתבר שזה יחיב ברכה אחרת אבל כל שסיבת החיוב הוא לא מצד המעין ג' לבד אלא ביחד אם משהו אחר זה יכול לחיב בו"נ אלא שצ"ב הסברא לחלק

והנה עיין סימן רי"ב שהב"י הביא מהתרוה"ד שמי שאוכל טפל קודם העיקר שצריך לברך על זה אבל כיון שזה אכילת טפל מברכים על זה שהכל ועיין ב"י שהקשה מהרא"ש הנ"ל דמבואר שדבר שיש לו ברכה מסוימת לא יתכן שמחמת חסרון שיעור יהיה לו ברכה אחרת ועד כמה שאין לזה ברכה אין לזה חיוב כלל ועיין ד"מ שכתב שזה ודאי יתכן שיש דבר שיש צורת אכילה חשובה שמחיב ברכה מסוימת ויש אכילה שאינה חשובה שזה מחיב ברכה אחרת וכל סברת הרא"ש במקום שזה אותה אכילה ורק החסרון הוא מצד השיעור בזה הוא לא ישנה את ברכתו ולפ"ז יתכן שגם כאן שכל המחיב של ברכה זה כשיש שיעור שלם שמורכב מעוד דבר בזה הוא כמו צורת אכילה אחרת דהינו שסיבת החיוב זה המעין ג' אם הבו"נ ובתור אכילת שיעור שמורכב משני הדברים זהו ברכתו וכל סברת הרא"ש שההנאה של המעין ג' לבד יחיב ברכה אחרת ויתכן שבזה גם הב"י מודה שכל מה שחלק דשם זה אותו דבר שמחיב מעין ג' לבד ובזה דימה חסרון שיעור לחסרון חשיבות אבל כאן שהנידון שהחיוב יחול בצירוף לדבר שברכתו בו"נ בזה אין החסרון הנ"ל ולפ"ז גם הט"ז שהקשה על הלבוש מצד שדבריו בדבר שמחיב מעין ג' שבכל אופן זה יחיב בו"נ אבל בנידון שיצטרף אכילה משני דברים אין חסרון ועדין צ"ע עומק הסברא

והנה לפ"ז בקטן שהגיע לחינוך בו"נ ולא הגיע לחינוך מעין ג' לא יצטרך לברך בו"נ דכאן שכל החיוב יחול מצד האכילה של מעין ג' בזה הדרינן לסברת הרא"ש שאם האכילה זה מעין ג' לבד גם אם יש סיבה שלא חל יוב מעין ג' לא יחול בו"נ

### בדין חצי זית ז' מינים וחצי זית על המחיה

ד] והנה יש לדון בחצי זית ז' המינים וחצי זית על המחיה מה יברך והגר"ז [סדר ברכה"נ פ"ח ס"ז] והדרך החיים [ברכה"נ כ"ו] נקטו שיברך מעין ג' ויזכיר את שניהם והקיצור שו"ע כלל נ"א ס"ד והבן איש חי הובא בכה"ח ר"י סק"ד] כתבו שיברך בו"נ וכן הוא באפיקי מגינים ר"י סק"א ובפשוטו יסוד הנידון האם על המחיה ועל הפירות זה אותו מחיב שזה ז' המינים רק ההבדל בנוסח וממילא כיון שאכל שיעור שלם זה מחיב מעין ג' או שכל אחד זה מחיב נפרד וממילא כיון שבכל אחד אין חיוב אין סיבה ששניהם ביחד יצטרפו לחיוב דבכל נוסח ברכה אין שיעור וממילא זה מחיב בו"נ כמו אכל חצי זית בו"נ וחצי זה מעין ג' [ולכן גם תמרים ומזונות שאפשר לומר נוסח אחד על המחיה זה לא יצטרף] ועיין אפיקי מגינים שכתב שזה ודאי שחצי זית על המחיה וחצי זית המוציא מחיב על המחיה שהרי בכל לחם יש ודאי גם סיבת על המחיה רק כיון שחל ברכת המזון לא חל על המחיה ממילא כאן שלא חל ברכת המזון חל חיוב על המחיה וכמו במג"א לגבי בו"נ

והנה עיין מגלת ספר שכתב דמסברא שעד כמה שמצטרף על המחיה וז' מינים גם אם אכל כזית על המחיה וחצי זית ז' המינים צריך להזכיר את זה שעד כמה שדנים שזה חיוב אחד א"כ כמו באכל חצי זית מכל אחד זה יוצר חיוב ברכה וכיון שכל אחד יש לו נוסח אחר מזכיר כל אחד בנפרד ה"ה אם אכל כזית מאחד וחצי זית מאחד הרי החצי זית גם עליו יש הודאה וא"כ צריך להזכיר עליו את הנוסח המתאים והנה לגבי שתיה של יין הנה למג"א שזה לא מצטרף אם אכילה א"כ ודאי שלא צריך לברך על זה אבל לפמ"ג הובא בשעה"צ ה' שנקט שאם הברכה אחרונה בכזית ממילא זה מצטרף לאכילה א"כ הרי אם אכל חצי זית פירות וחצי זית יין זה יצטרף לחיוב ולנ"ל גם אם אכל כזית מזונות וחצי זית יין זה יצטרף ויצטרך להזכיר היין והדר מאוד מצוי בקידוש היום שטועמים קצת מהיין שזה פחות מכזית ואוכלים כזית על המחיה אמנם כיון שמעיקר הדין שיעורו ברביעית אין להזכירו וצ"ע ע"ש

### ספיקות בצירוף אוכלים לברכה אחרונה

ה] עיין אפיקי מגינים ר"י סק"א דהסתפק באכל חצי זית גבינה וחצי זית מזונות וחצי זית המוציא דלכאורא יכול לצרף המזונות למה שרוצה וכתב שמסתבר שיברך מעין ג' שזה יותר אלים והנה זה ודאי שבאכל חצי זית בו"נ וחצי זית מעין ג' שהתחיב בו"נ ואכל עוד חצי זית מעין ג' שעכשיו יש כאן אכילת כזית מעין ג' ודאי שלא יכול לברך בו"נ שעכשיו התברר שיש כאן אכילת שיעור מעין ג' שמחיב מעין ג' וודאי הוא לא מחיב בו"נ ועיין אבני נזר ל"ח י"ג שדן שכיון שכבר חל בו"נ זה לא פוקע ונקט שודאי שפקע וחל מעין ג' ולכאורא ה"ה במקרה שזה חצי זית על המחיה ומעין ג' שכל שיש לו סיבת צירוף ממילא פקע כאן הבו"נ וזה ברור [והאריך בכל זה בבר אלמוגים סימן ק"מ]

ועיין בר אלמוגים קל"ט שכתב לדון באכל חצי כזית על המחיה ולאחר כדי אכילת פרס אכל זית של על המחיה האם הברכה אחרונה תחול רק על מה שאכל בכדי אכילת פרס או שכל שאוכל שיעור שלם ממילא הברכה חלה על הכל וכתב שמסברא אכילה של החצי זית לא תחיב וכתב שלפ"ז אם אכל חצי זית מזונות וחצי זית בו"נ בכדאכ"פ וחיכה שיעור כדאכ"פ ואכל כזית מזונות יצטרך לברך גם בו"נ שהחצי מזונות שבהתחלה אין לו חשיבות אכילה לברכה אחרונה אלא רק אכילה של בו"נ אמנם ע"ש שכתב דבסימן קפ"ד מבואר שברכת המזון צריך ברכה במקומו ואם עקר למקום אחר יאכל שם קצת לחם אפילו פחות מכזית ויכול לברך שם ובפשוטו זה מצד שהברכת המזון חלה גם על זה ומבואר שגם דבר שאוכל לאחר כדרכ"פ זה מצטרף לברכה אחרונה וע"ש שהאריך בזה

עוד כתב לדון בסימן ק"מ באכל חצי זית בו"נ וחצי זית על המחיה ובריך בו"נ ולאחר זה אכל עוד חצי זית על המחיה האם צריך לברך על המחיה או שכיון שזה הצטרף אם בו"נ וכבר בירך על זה זה לא יכול לחיב ברכה אחרת והנה אם נימא שזה מצטרף הרי לאחר שאכל חצי זית על המחיה השני ממילא פקע החיוב של הבו"נ ויש לעיין שברכתו לבטלה אמנם יתכן שכל ההפקעה רק מכאן ולהבא ולא למפרע וצ"ע בזה אמנם אם אכל אכל חצי זית בו"נ וחצי זית על המחיה ובירך בו"נ ועבר כדי אכילת פרס ואכל כזית על המחיה בזה ודאי מסתבר שמה שבירך זה לא ברכה לבטלה דכאן גם אם נימא שהברכה אחרי זה הולכת גם על זה אבל זה רק בתור טפל וכל שכבר בירך הוי ברכה וצ"ע

והנה במ"ב ר"י סק"א בסופו מבואר בשם המג"א שהיסח הדעת מאכילה זה ודאי סיבה שזה לא יצטרף לברכה אחרונה ורק לגבי שינוי מקום שלא היה היסח הדעת מאכילה בזה דן שיצטרף ולפ"ז כאן שלא היה בדעתו לאכול עוד על המחיה זה ודאי לא מצטרף אמנם אם נימא דלא כנ"ל יש מקום לנידון הנ"ל

והנה מסברא כיון שמבואר בראשונים שברכה אחרונה לגבי ברכה ראשונה זה בגדר ולא כלום א"כ אין סיבה שמה שבירך בו"נ כבר זה לא יחיב מעין ג' אמנם מבואר בפוסקים שאם בו"נ עיקר והז' מינים טפל זה נפטר בברכת בו"נ חזינן שמתי שזה דין הברכה זה נחשב שיש על זה ברכה גמורה וממילא יתכן שגם כאן כיון שבזמן שבירך זה היה דין ברכתו כבר חל על זה הדין ברכה אחרונה וצ"ע בסוגיא דעיקר וטפל