יח - בדין וסת המורכב להפלגה וקפיצות
קטגוריות: ש_ס / נ נדה / נדה - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / קונטרס ראש דעה

**סימן יח**

**בדין וסת המורכב להפלגה וקפיצות**

**א**

א] **נדה י"א א',** א"ר הונא קפצה וראתה קפצה וראתה קפצה וראתה קבעה לה וסת וכו', לישנא אחרינא א"ר הונא קפצה וראתה קפצה וראתה קפצה וראתה קבעה לה וסת לימים ולא לקפיצות, היכי דמי א"ר אשי דקפיץ בחד בשבת וחזאי וקפיץ בחד בשבת וחזאי ולחד בשבת חזאי בלא קפיצה וכו'.

**והנה** הרמב"ן לקמן ס"ד א' כתב דימי השבוע אין קובעין וסת אלא בהפלגות שוות, ואיירי כגון דקפיץ בחד בשבת, ולאחר כ"ב קפיץ נמי, ועיי"ש שכתב להוכיח מזה דוסת הפלגה נקבע בג' ראיות שיש בהן ב' הפלגות, וכתב דיש לדחות, דהתם לאו לאשמועינן בכמה הוסת נקבע אתא, ומשו"ה לא דק ונקט תלת ראיות בלחוד, דלדברי רבי קבעה לה וסת אפי' להפלגות וכו', עכ"ד.

**ושמעתי** להעיר בזה, דאם איירי הכא בהפלגות שוות, ועיקר הקביעות היא מכח ב' הראיות שבאו בהפלגת כ"ב, א"כ מ"ט אמרו דראיית א' בשבת הראשונה היתה ע"י קפיצה, הרי בלא"ה ראי' זו אינה מכלל קביעות הוסת, ומאי נפ"מ אם היתה ע"י קפיצה.

ב] **והנה** אמנם לדעת הרמב"ן גופי' דאתיא כרשב"ג דוסת נקבע בג"פ, ואף הראי' הראשונה מצטרפת לקביעות הוסת, אף שלא באה בהפלגה זו, ועמש"נ לפרש בזה בסימן כ"ב, הרי דשפיר בעינן שתהא ראי' זו ע"י קפיצה, דאם ל"ה ע"י קפיצה, ודאי דלא קבעה וסת המורכב, ול"ה בעינן להא דהראי' השלישית היתה בלא קפיצה.

**אך** קשיא למש"כ הרמב"ן לפרש דאתיא כרבי דוסת נקבע בב"פ, דא"כ מ"ט אמרו דראיית א' בשבת הראשונה הויא ע"י קפיצה, הרי בלא"ה אין ראי' זו מכלל קביעות הוסת.[[1]](#footnote-2)

**ב**

ג] **ובפשוטו** נראה די"ל בזה, דהנה לקמן ס"ג ב' א"ר הונא בר חייא אמר שמואל, הרי אמרו לימים שנים לוסתות אחת למה שלא מנו חכמים שלשה, למה שלא מנו חכמים לאתויי מאי וכו' לאתויי אכלה שום וראתה וכו'.

**ודעת** התוס' ורוב קמאי שם, דאתיא כרבי דבתרי זימני הוי חזקה, וע"כ הוא דוסת הימים נקבע בב"פ, ואפ"ה וסתות שלא מנו חכמים אין נקבעין אלא בג"פ.

**ויש** להסתפק בדין וסת האכילות או הקפיצות המורכב עם ימים, אם ה"ז בכלל וסת הימים הנקבע בב"פ, או דהוי בכלל וסתות שלא מנו חכמים דאין נקבעין אלא בג"פ.

ד] **ומצאנו** שנחלקו בזה הראשונים, דהנה הראב"ד בבעה"נ שער הוסתות סוף שער ג' והרשב"א בתוה"ב בית ז' שער ג' ח: כתבו דאין אשה קובעת וסת לאכילת דברים חמים, דומיא דהא דאינה קובעת וסת לקפיצות, ומה שאמרו התם דאכלה שום וראתה וכו' קבעה לה וסת, היינו כשהוא מורכב עם ימים, - ולדעתם הרי מבו' להדיא, דאף דוסת האכילות הוא מורכב עם ימים, מ"מ אינו נקבע אלא בג' ראיות ול"ד לוסת הימים הנקבע בב"פ לדעת רבי, ולפ"ז הדין נותן דה"נ וסת הקפיצות המורכב עם ימים, אינו נקבע אלא בג' ראיות אך לדעת רבי.

**אך** בד' התוס' בסוגיין ד"ה קפצה וראתה מבו' דוסת הקפיצות המורכב נקבע לדעת רבי בב' ראיות, ובע"כ לדעתם, דכל מה שאמרו דמודה רבי בוסתות שלא מנו חכמים דאין נקבעין אלא בג' ראיות, הוא רק כשוסתה הוא לאכילות לחודייהו, אך כל שהוא מורכב עם ימים, הו"ל כוסת הימים הנקבע בב' ראיות.

**וכן** נראה גם ממש"כ התוס' לקמן שם, דהא דלא קאמר התם קפצה וראתה, הוא משום דאינה קובעת וסת לקפיצות לחודייהו, ואי נימא דאף בוסת הקפיצות המורכב מודה רבי דאינו נקבע אלא בג"פ, א"כ מ"ט לא קאמר התם קפצה וראתה בימים ידועים, ובע"כ דוסת הקפיצות המורכב עם ימים הוי כוסת הימים הנקבע בב' ראיות.

ה] **ולפ"ז** נראה די"ל בדעת הרמב"ן, דס"ל כדעת הראב"ד והרשב"א דאף וסת המורכב אינו נקבע לרבי אלא בג' ראיות, וע"כ כל הא דבקפצה בחד בשבת וכו', אם היו כל ראיותי' ע"י קפיצה היתה קובעת וסת הקפיצות המורכב, הוא רק משום דגם ראייתה הראשונה היתה ע"י קפיצה, וראתה ג' ראיות ע"י קפיצה, - דאם לא היתה ראייתה הראשונה ע"י קפיצה, פשיטא דלא היתה קובעת וסת המורכב לימים וקפיצות, כיון דבוסת זה מודה רבי דאינו נקבע אלא בג"פ.

ו] **וצריך** להוסיף בזה, דלכאו' תיקשי, דאם בוסת הקפיצות המורכב מודה רבי דאינו נקבע אלא בג"פ, א"א היאך הוא נקבע כשקפצה ג"פ וראתה בהפלגות שוות, הרי הראי' הראשונה לא באה בהפלגה, וליכא אלא ב' הפלגות.

**ונראה** דהטעם בזה הוא, דכל הא דוסת הקפיצות המורכב אינו נקבע אלא בג"פ, הוא משום קביעות הקפיצות, דזה הוי וסת שלא מנו חכמים, ומודה בזה רבי דאינו נקבע אלא בג"פ, אך קביעות הימים הויא ככל וסת הימים הנקבע בב"פ, וע"כ כל שקפצה ג"פ וראתה בהפלגות שוות, קבעה וסת, אף דליכא אלא ב' הפלגות.[[2]](#footnote-3)

**ג**

ז] **וי"ל** עוד בזה, דהנה החוו"ד בסימן קפ"ט סקכ"ד כתב, דאם קבעה וסת להפלגה ולקפיצות, אפי' אם הפסיקה בראי' בינתיים לא נתבטלה ההפלגה, משום דאמרינן דדוקא ההפלגה מהראי' שביום הקפיצה גורם ההפלגה שאחרי', עיי"ש.[[3]](#footnote-4)

**והנה** למש"כ החוו"ד דדוקא הפלגה מהראי' שביום הקפיצה גורם ההפלגה שאחרי', הרי הדין נותן דאין וסת המורכב להפלגה ולקפיצות נקבע, אלא כשראייתה הראשונה שממנה היא מפלגת היתה ע"י קפיצה.[[4]](#footnote-5)

ח] **וכן** נראה בד' הש"ך בסימן קפ"ט סקמ"ח, ז"ל, כגון שקפצה וראתה ואחר כ' יום חזרה וקפצה וראתה צריכה לחוש לוסת ההפלגה וכו', עכ"ל, וממה שנקט הש"ך דגם ראייתה הראשונה היתה ע"י קפיצה, משמע דקביעות וסת המורכב להפלגה ולקפיצות הוא רק כשראייתה הראשונה שממנה היא מפלגת היתה ע"י קפיצה, וכ"כ האבנ"ז ביו"ד סימן רכ"ט סק"ח, - וכ"נ גם בד' הש"ך בסימן קפ"ז סקל"ה בדין וסת המורכב להפלגה ותשמיש, עייש"ה, וכ"נ בד' הדגמ"ר ע"ד הש"ך שם, ובד' החוו"ד שם סקכ"א, עיי"ש.[[5]](#footnote-6)

**וכ"ה** מבו' בד' הפרד"ר בסימן קפ"ט שפ"ח סק"נ, עיי"ש שכתב דוסת המורכב להפלגה ולקפיצות אינו נעקר, אלא ע"י שקפצה ביום ההפלגה ולא ראתה, ואח"כ ביום אחר קפצה וראתה, ואח"ז עבר עלי' משך ההפלגה דמקודם וקפצה ולא ראתה וכו', עיי"ש, והרי דפשיטא לי' דבוסת המורכב להפלגה ולקפיצות, אין מונין הפלגה אלא מראי' שע"י קפיצה, וע"כ אין וסת זה נעקר, אלא כשקפצה וראתה וחזרה וקפצה ביום ההפלגה ולא ראתה.

ט] **ולפ"ז** מתפרש בפשיטות מה שאמרו הכא דראיית א' בשבת הראשונה היתה ע"י קפיצה, דאם לא היתה ראי' זו ע"י קפיצה, הרי דאף אם בב' הראיות שאחרי' היתה רואה ע"י קפיצה, לא היתה קובעת וסת המורכב להפלגה וקפיצות, כיון שראייתה הראשונה שממנה היא מפלגת לא היתה ע"י קפיצה.

**ד**

י] **והנה** יש להעיר בד' הרמב"ן, שהעמיד לדבריו על לישנא בתרא דבאחד בשבת הג' ראתה בלא קפיצה וקבעה וסת לימים לחוד, ולא העמיד לדבריו על לישנא קמא דבפעם הג' קפצה בשבת וראתה בא' בשבת וקבעה וסת לימים ולקפיצות, ולכאו' גם מזה יש להוכיח דוסת הפלגה נקבע בג' ראיות שיש בהן ב' הפלגות, דאל"כ היאך קבעה וסת המורכב להפלגה ולקפיצות ע"י ג' ראיות בא' בשבת שאין בהן אלא ב' הפלגות.

יא] **ונראה** ללמוד מזה דבר חדש, דאף דוסת הפלגה אינו נקבע אלא בד' ראיות שיש בהן ג' הפלגות, מ"מ וסת המורכב להפלגה וקפיצות נקבע בג' ראיות אף שאין בהן אלא ב' הפלגות, וע"כ לא הביא הרמב"ן להוכיח לדין קביעות וסת ההפלגה, אלא מהך לישנא דקבעה וסת לימים לחוד, דלהך לישנא דקבעה וסת לימים וקפיצות, ודאי דסגי בג' ראיות, ול"ב שתראה ג"פ בהפלגה.[[6]](#footnote-7)

יב] **ובטעמא** דמילתא נראה, דהוא להרמב"ן לטעמי' דאשה קובעת וסת לקפיצות, דלפ"ז נמצא דקביעות וסת המורכב להפלגה וקפיצות, הוא לקולא, דוסתה לקפיצה הוא רק בימים אלו, - ואשר ע"כ אף דוסת הפלגה אינו נקבע אלא בד' ראיות שיש בהן ג' הפלגה, כ"ז הוא היכא שבאנו להחזיק את סדר ההפלגה, דלזה בעינן לראות את ההפלגה ג"פ, אך הכא דמן הדין היתה קובעת וסת לקפיצות לחודייהו, ואך שבאנו לומר דכיון דראיות הקפיצה היו בימים מסוימים, אינה קובעת וסת אלא לימים אלו, דלא הוחזקה ליותר מכך, וכמש"נ בזה בסימן י"ז סק"ח, הרי דלזה ל"ב להחזיק את ההפלגה, אלא כל דראיותי' מסודרות לפי סדר ההפלגה, לא קבעה אלא וסת המורכב.[[7]](#footnote-8)

**ויש** להוסיף, דזה ניחא למש"נ בסימן כ"ב סקי"ד דאף לדעת הסוברים דוסת הפלגה אינו נקבע אלא בד' ראיות שיש בהן ג' הפלגות, מ"מ מודו דאף הראי' הראשונה שלא באה בהפלגה, הויא בכלל סדר ראיות זה, ונמצא דכל ראיותי' בקפיצה באו בסדר הראיות דהפלגה, וע"כ לא קבעה אלא וסת המורכב להפלגה וימים.

יג] **אמנם** צ"ע בזה בד' הרשב"א לקמן ס"ד א' שהביא בשם התוס' דאשה קובעת וסת לימי השבוע, וכתב ע"ז, ז"ל, והיינו דאמרינן בפ"ק קפצה וראתה קפצה וראתה קפצה וראתה קבעה לה וסת לימים ואוקמה רב אשי כגון וכו' ולחד בשבא אחרינא חזאי בלא קפיצה, אלמא ימי השבוע קבעי לה וסת, עכ"ל.

**והנה** גם בד' הרשב"א יש להעיר דמ"ט לא מייתי אלא להל"ב דקבעה וסת לימים לחוד, ולא הביא להל"ב דקבעה וסת לימים וקפיצות, דגם מזה חזינן דאשה קובעת וסת לימי השבוע.

**ולכאו'** נראה מזה כמש"נ בד' הרמב"ן, דוסת המורכב להפלגה וקפיצות נקבע בג' ראיות אף שאין בהן אלא ב' הפלגות, וע"כ לא הביא הרשב"א להא דאשה קובעת וסת לימי השבוע, אלא מהך לישנא דקבעה וסת לימים לחוד, דבהך לישנא דקבעה וסת לימים וקפיצות, י"ל דאין קביעותה לימי השבוע, אלא קביעותה היא להפלגה, ואפ"ה סגי בג' ראיות.

**אך** לכאו' אי"ז מתישב להרשב"א לטעמי' דאין אשה קובעת וסת לקפיצות לחודייהו, דלפ"ז הדין נותן דבקביעות וסת להפלגה וקפיצות בעינן להחזיק את ההפלגה, ולא יהא וסת זה נקבע אלא כשראתה ג"פ בהפלגה.

יד] **ועד"ז** צ"ע במש"כ בתשו' מהר"ם שבתשו' הרשב"א ח"א סימן תתל"ח בביאור מה שאמרו לקמן ס"ו א' בדין רמ"ת דאם יש לה וסת תולה בוסתה, ז"ל, פי' ששמשה כל החודש ולא ראתה בו מחמת תשמיש אלא יום י' ויום כ' ויום ל' הרי קבעה לה וסת (מיום ליום) [מי' לי'], עכ"ל, וכ"כ האו"ז בסימן שנ"ו.

**וצ"ע** דמ"ט היא קובעת וסת רמ"ת המורכב בכה"ג, הרי לא ראתה בהפלגה אלא ב' פעמים, דראייתה בי' בחודש לא היתה בהפלגת י',[[8]](#footnote-9) ואין וסת הפלגה נקבע אלא בד' ראיות שיש בהן ג' הפלגות, ורחוק לומר דס"ל להאו"ז והמהר"ם כדעת הרמב"ן בחי' והרא"ה דוסת הפלגה נקבע בג' ראיות שיש בהן ב' הפלגות.

**ולכאו'** נראה מזה כמש"נ, דוסת המורכב להפלגה ולקפיצות נקבע בג' ראיות אף שאין בהן אלא ב' הפלגות, וה"נ וסת המורכב להפלגה ולתשמיש נקבע בג' ראיות, וע"כ אף שראייתה ביום י' לא באה בהפלגת י', מ"מ היא קובעת וסת המורכב להפלגה ותשמיש.

**אך** גם בזה צ"ע, דהתם דאיירי ששימשה כל החודש ולא ראתה, הרי דכל עיקר קביעותה הוא מכח ההפלגה, והדין נותן דבעינן להחזיק את ההפלגה, ולא תקבע וסת אלא כשראתה ג"פ בהפלגה, וצ"ע בזה.

1. ושמא י"ל בזה, דכיון שכתב הרמב"ן דלרשב"ג אפיך סדרא מחד בשבא לחד בירחא, ע"כ נקטו דהיתה הראי' הראשונה בקפיצה, כיון דבכה"ג דהוי וסתה מורכב עם ימי החודש, ואף הראי' הראשונה הויא מכלל קביעותה, בעינן שתהא ראי' זו ע"י קפיצה. [↑](#footnote-ref-2)
2. וזה מתישב לפמש"נ בסימן כ"ב סקי"ד, דאף לדעת הסוברים דוסת הפלגה אינו נקבע אלא בד' ראיות שיש בהן ג' הפלגות, מ"מ מודו דאף הראי' הראשונה שלא באה בהפלגה, הויא בכלל סדר ראיות זה, וע"כ שפיר מצטרפת הראי' הראשונה לקביעות וסת המורכב, אף שלא באה ראי' זו בהפלגה, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-3)
3. והגר"ז בסימן קפ"ז סקנ"א ובסימן קפ"ט סקע"ה נחלק על דין זה, אך מבו' מדבריו דמודה ליסוד הדברים דבוסת המורכב להפלגה וקפיצות אין ראי' בלא קפיצה מפסקת מנין ימי ההפלגה, ואך דס"ל דתלינן לקולא שוסתה הוא לימים לחודייהו, וע"כ הוא דאף ראי' בלא קפיצה מפסקת מנין ימי ההפלגה, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-4)
4. וראיתי לפרש כן בד' הרא"ש לקמן פ"ט סימן א', ז"ל, אם הי' בין פיהוק ראשון לשני ל' יום וכו', לכשתגיע ליום ל' חוששת שמא תקבע לה וסת מפיהוק מל' לל', עכ"ל, ומשמע דכל הא דהיא חוששת שתקבע וסת הפיהוק מל' לל', הוא רק כשראייתה הראשונה שממנה היא מפלגת היתה ג"כ בפיהוק, וזה מתפרש לפמש"כ החוו"ד שם דבוסת המורכב להפלגה ופיהוק, אין ראיות שראתה שלא בפיהוק מפסיקות מנין ימי ההפלגה, ולפ"ז ה"נ אין הוסת נקבע אלא כשראייתה הראשונה שממנה היא מפלגת היתה בפיהוק. [↑](#footnote-ref-5)
5. וכבר עמד הגר"ז בסימן קפ"ז סקל"ט ובקו"א שם סקי"ב ע"ד הש"ך שם ובסימן קפ"ט, אלא שפירש בזה בע"א, ולפי דבריו שפיר היא חוששת להפלגה שבין ראי' שלא מחמת תשמיש ומחמת קפיצה לראי' שמחמת תשמיש ומחמת קפיצה, אלא דאינה חוששת לכך אלא אחר שתשוב ותראה שלא מחמת תשמיש ומחמת קפיצה, עייש"ה. [↑](#footnote-ref-6)
6. ומצאנועד"ז בד' הפרישה בריש סימן קפ"ט, עיי"ש שנקט דאף אם וסת השבוע אינו נקבע לדעת שמואל אלא בד' ראיות, מ"מ וסת הקפיצות המורכב לשבוע נקבע בג' ראיות.

   אך באמת בדבריו שם משמע דהטעם בזה הוא, משום דכל הא דאין וסת השבוע נקבע אלא בד' ראיות, הוא משום דהשבועות שלא ראתה בהן הוו עקירה לוסתה, ואין וסתה אלא כוסת הסירוג, וע"כ אינו נקבע אלא בד' ראיות, ומשא"כ בוסת הקפיצות המורכב לשבוע, הוי וסתה וסת השבוע השוה, ואותם השבועות שלא ראתה בהן אינם עקירה לוסתה, משום שלא קפצה בהן, וכ"ה מבו' בד' הגר"ז שם סקע"ה שפירש כן בד' הפרישה, וזהו שכתב ללמוד מדבריו דוסת הקפיצות המורכב נקבע בחדשים שאינם רצופין, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-7)
7. ועד"ז יש לדון גם בדין וסת הדילוג, דאף לדעת שמואל דאינו נקבע אלא בג"פ, מ"מ כל שקפצה ג"פ וראתה לפי סדר הדילוג, לא קבעה אלא וסת המורכב לקפיצות ודילוג, דא"א להחזיק מכח ראיותי' טפי מהכי, - ויש להעיר עפי"ז בדין העדאה לדילוג, למשמעות ד' הרמב"ם בפ"ו מנז"מ הי"א דאיירי אף כשבימים שבינתים לא ראה שוורים כלל, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-8)
8. שהרי לא נזכר דראתה ביום האחרון של החודש הקודם והויא גם הראי' שראתה מחמ"ת בי' בחודש, ראי' בהפלגת י', - וגם אי נימא דאיירי בכה"ג, לכאו' אין מונין מראי' זו הפלגה לראיות דמחמת תשמיש, וכמש"נ לעיל סק"ז בדין וסת המורכב להפלגה וקפיצות דבעינן שראייתה הראשונה שממנה היא מפלגת תהא ע"י קפיצה, והרי בד' המהר"ם שם מבו' דבוסת המורכב להפלגה ותשמיש, אין ראי' שלא מחמת תשמיש מפסקת מנין ימי ההפלגה, וכמו שהוכיח החוו"ד בסימן קפ"ט סקכ"ד, והרי דקביעות ההפלגה בזה, היא מראיות דמחמת תשמיש, וע"כ הדין נותן דאין הוסת נקבע אלא כשראייתה הראשונה שממנה היא מפלגת היתה מחמת תשמיש, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-9)