13. בדין בריה ובורא נפשות בצירוף של מעין ג_
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב מאיר קאופמן / כיצד מברכין / שיעורים

י"א תמוז ע"ד

**סימן י"ג**

**בדין בריה ובדין בו"נ במעין ג' או צירוף ז' מינים והמסתעף**

**א]סיכום שיטות הראשונים בדין בריה**

**ב]האם הדין בריה דברכה זה אותו גדר דין דאיסורים וביטול**

**ג]בדין בו"נ במקום שחייב מעין ג' האם הוי ברכה לבטלה**

**ד]בדין צירוף חצי זית מעין ג' וחצי זית בו"נ**

**ה]בסברת הראשונים שאין חיוב בו"נ בפחות מכשיעור**

**ו]בדין חצי זית ז' מינים וחצי על המחיה**

**סיכום שיטות הראשונים בדין בריה**

א] הגמ' ברכות ל"ח: אומרת ור' יוחנן היכי מברך על זית מליח כיון דשקילא לגרעיניה בצר ליה שעורא והגמ' עונה שזה היה זית גדול שגם ללא הגרעין היה בו שיעור כזית והראשונים הביאו מהירושלמי מעשה דר"י אכל זית ובירך מעין ג' והירושלמי שואל הרי חסר משיעור זית מצד הגרעין והירושלמי עונה שזה בריה וכה"ג מברכים אפילו אם אין כזית ואפילו ענב אחד או גרעין רימון אחד מברכים עליו מעין ג' וכתבו הראשונים דפשטות הבבלי שלא תירץ כן חזינן שס"ל שאין דין בריה לענין ברכה אחרונה וכן ס"ל לרא"ה וכן סתימת הרי"ף והרמב"ם שלא הזכירו לדין בריה כמבואר בב"י

אמנם מצאנו בראשונים שנקטו שדברי הירושלמי להלכה וכתבו לישב למה הבבלי לא תירץ שזה היה בריה ומצאנו בזה כמה שיטות א. הרא"ש כתב שזה ודאי שלא אכל הגרעין אלא שבירושלמי מדובר שזה הגיע לפניו שלם וכיון שאכל כל מה שאפשר לאכול יש כאן חשיבות בריה דחשיב שיעור משא"כ בבבלי מדובר שזה היה זית מליח דבזה דרך הגרעין ליפול ולא הוי בריה [דהינו דזה פשיטא ליה לרא"ש שלא אוכלים הגרעין של זית ובכל אופן מבואר בירושלמי שחשיב בריה ובהכרח כי זה הגיע לפניו בתור בריה משא"כ בסוגין ועיין גר"ז שגם אם חתכו לא מצד הוצאת הגרעין כל שהגיע לפניו שלם חשיב בריה]

ב. עיין רשב"א ובתוס' ביומא ובסוכה כ"ו: שכתבו דבירושלמי מדובר שאכל גם הגרעין משא"כ כאן מדובר שלא אכל הגרעין דהינו שזה ודאי שאין חשיבות בריה אלא אם אכל כל הבריה ובזה איירי הירושלמי משא"כ כאן מדובר שלא אכל הגרעין וכלשון הגמ' כיון ששקל לגרעיניה בצר ליה שיעוריה והנה פשטות הלשון שאכל ממש הגרעין וכן מבואר בתוס' ביומא שהוקשה להם שאם אכל הגרעין א"כ יש כאן כזית ותירצו שזה היה כזית קטן וכן הוא בתרי"ח בסוגין דהגרעין ראוי לאכילה ומצטרף לכזית וכן מבואר ברשב"ץ בתירוצו הראשון אמנם בראש יוסף ובחמד משה דנו לבאר שהכוונה שהכניס לפיו שלם אבל ודאי לא מדובר שאכל הגרעין וכמו שהקשה המור וקציעה דמי שוטה שיאכל הגרעין הרי זה נוקב בני המעיים ויש לזה קצת משמעות ברשב"א שכתב שהחיסרון שזה נימוח ואם הוציא מפיו שם הרי אין חיסרון של נימוח [ועיין רשב"ץ שהביא כזה ביאור] [ולדבריהם הרשב"א מודה לרא"ש ליסוד שאין דין לאכול כל הבריה רק שאם הוציאו קודם אין לזה שם בריה] והנה בפשוטו מבואר שהגרעין לא מצטרף לכזית דאל"כ לירושלמי שאכל הגרעין מה השאלה שחסר בשיעור וכן ביאר רעק"א אמנם בתוס' בסוכה ויומא מבואר שזה היה כזית קטן אבל אם זה כזית רגיל הגרעין ודאי מצטרף ועיין רעק"א שתמה א"כ מה הקשה הירושלמי שחסר מהשיעור כי מורידים הגרעין הרי גם אם הגרעין אין כאן שיעור וצ"ע

ג. עיין תר"י שכתב דזית שאין הדרך לאכול הגרעין כה"ג לא חשיב בריה ולכן הקשה הבבלי שאין כאן שיעור משא"כ ברימון וענב שהדרך לאכול הגרעין חשיב בריה והנה פשטות לשונו וכן ביארו הנחלת דוד והבית מאיר שהירושלמי ודאי נקט שגם דבר שאין דרך לאוכלו חשיב בריה רק שהבבלי פליג על זה אמנם המג"א דחק להעמיד הירושלמי שזה היה פרי אחר בגודל זית והנה בפשוטו לפ"ז מבואר בירושלמי שגם גרעין שהדרך לאוכלו יחד ממעט מכזית וזהו חידוש גדול

ד. עיין צל"ח שכתב לדון שכל קושית הגמ' רק לצד שזה שלקות ולא במילתיה קאי בזה אין את המעלה של בריה וכתבו שבזה מדויק לשון הגמ' ור' יוחנן איך בירך על זית **מליח** ובמור וקציעה ובברכת ראש כתב שגם אם שלקות במילתיה קאי אבל ודאי שזה מחסר בחשיבות לגבי דין בריה ויתכן עוד שודאי ירד קצת מהזית ולכן זה לא בריה

**האם הדין בריה דברכה זה אותו גדר דין דאיסורים וביטול**

ב] והנה עיקר דין בריה מצאנו לגבי איסורים [חולין ק"ב:] שהאוכל בריה חייב מלקות אפילו אם אין בזה כזית וכן הדין שבריה לא בטלה [חולין צ"ו.] ודימו הראשונים דין בריה שלא מתבטלת שזה גם אותם גדרים ובפשוטו זה אותו דין בריה המבואר כאן בירושלמי, וכן עיין במכתם שדימה הירושלמי לאיסורים אמנם הנה מבואר בגמ' מכות י"ח. שלרבנן רק בריאת נשמה חשיבה בריה ולכן חטה של טבל זה לא בריה עוד מבואר בגמ' שצפור טהורה שמתה לא חשיב בריה ומצאנו שני שיטות בראשונים שיטת תוס' חולין צ"ו. שזה רק בדבר שהתורה אסרה מפורש כגון גיד או צפור טמאה ולא סתם בריה ובאמת אין דין ברית נשמה ושיטת הרמב"ן [חולין צ"ט.] וסיעתו שצריך דוקא ברית נשמה וגיד כיון שזה מחי חשיב ברית נשמה אמנם עדין יש תנאי שיהיה מתחילת בריתו ולכן אין חיוב בריה בנבלת עוף טהור ולפ"ז בחטה אחת או תורמוס אחד שאין זה ברית נשמה אין סיבה שיהיה דין בריה [ויש שרצו לדון עיין פנ"י וקרן אורה שכל סוגין רק בענב וזית ורימון שכתבה התורה מפורש אמנם הפוסקים נקטו לא כך ועוד רימון זה על פרי שלם ולא על גרעין] ועיין חוות יאיר סימן ק"ס שכתב שגם דג שלם שחשיב בריה לרמב"ן אבל כאן לגבי ברכה אין את המעלה של תחילת בריתו ולפ"ז ודאי שדין בריה המבואר בסוגין אין זה דין בריה שמועיל לגבי איסורים וכן הוא במאמר מרדכי סימן ר"י ובחוות יאיר הנ"ל [וכבר תמה כן בשו"ת הרדב"ז ח"א סימן ת"ב הובא בברכי יוסף ועיין משכנות יעקב סימן צ"ח שכתב שבאמת זה אותו דין של איסורים והירושלמי לשיטתו דס"ל שחטה אחת זה בריה ולפ"ז להלכה שלא קי"ל כירושלמי באיסורים ה"ה בדין ברכה ע"ש]

אמנם בפשוטו ודאי שזה אותו דין בריה של חשיבות אלא ששם יש עוד תנאים שיהיה לזה שם בריה וכאן כל שהוא שלם מבריתו חשיב בריה שדין בריה כאן זה לא אותו דרגא של איסורים ועיין ראבי"ה כאן שכתב שאפילו שלגבי איסורים צריך ברית נשמה אבל לגבי ברכה גם זה חשיב בריה ועיין גמ' חולין קי"ט: שגם אם אין שומר לפחות מכזית אבל לבריה יש שומר ועיין מאירי שבת צ"א. קמ"ה. שהביא דיעות שאין קבלת טומאה בפחות מכביצה אמנם בדבר שהוא בריה כגון גרעין חטה או ענב יש קבלת טומאה וזה על דרך הנ"ל שלבריה יש חשיבות וכאן לא הוצרך התנאים של איסורים

ועיין רשב"א בסוגין שכתב שאם הוציאו הגרעין אין זה בריה כמו באיסורים שאם זה נתמעך זה לא בריה ולכאורא חזינן שדימה לאיסורים אמנם הביאור כנ"ל שלגבי מה זה המציאות של בריה אפשר ללמוד משם ורק את הסוג בריה לא לומדים משם וכן ביאר במאמר מרדכי וכן עיין מג"א שהביא מהגהות מהר"י שלמד מהרא"ש כאן שאם נמחה קצת מהבריה חשיב בריה שה"ה לענין ביטול של בריה זה כך דהינו שאפילו שודאי שלא כל דבר שכאן זה בריה גם שם זה בריה אבל עדיין מה זה בריה אפשר ללמוד משם

והנה מבואר ברא"ש כאן שמספיק מה שזה בא לפניו שלם אפילו שלא אכל הגרעין [ובפשוטו הרשב"א פליג על זה אמנם המג"א נקט שהרשב"א מודה שמספיק לאכול תוך הגרעין ולא צריך לאכול קליפת הגרעין וכן הבאינו דהראש יוסף והחמד משה נקטו שהכונה שמכניס הגרעין לפה אבל מוציאו דהינו שגם הוא מודה דאין דין לאכול כל הבריה אלא רק שכדי שיחשב בריה צריך שיכניס לפיו וכן יאכל כל מה שאפשר] ובפשוטו באיסורים ודאי שזה לא כך א. דודאי לא מספיק שזה הגיע שלם אלא צריך להכניסו לפיו שלם כמבואר בפמ"ג מהגמ' בחולן ק"ג: ב. ששם ודאי שצריך לאכול הכל וכאן מספיק שאכל מה שאפשר לאכול ובפשוטו מזה משמע שאין זה דין בריה של איסורים כלל דשם צריך את החשיבות בעצם האכילה וכאן מספיק מה שזה בא לפניו אמנם יתכן שזה רק סברא לחלק מתי הוא זמן החשיבות הנצרך אבל לא בעצם החפצא של בריה והנה בעיקר מה שלמד המהר"י מהרא"ש שאם נמחה קצת זה בריה עיין מחצית השקל וכן הוא במגן גיבורים שהכונה שבמליח הרי ודאי נחסר קצת מהזית ובכל אופן הרא"ש רק דן מצד שהוציאו הגרעין והנה כתב המג"א שהראיה לרא"ש וביארו הנ"ל שדין זה הוא לכו"ע אמנם השער הציון ביאר שכונתו שלרא"ש שמועיל מה שזה הגיע שלם ה"ה זה לא מגרע מה שנחסר קצת ולפ"ז הרשב"א שחולק באמת גם חולק על הדין הנ"ל אלא שלפ"ז צ"ע מה שייך ללמוד דין זה לאיסורים הרי שם ודאי לא מועיל מה שזה בא לפניו שלם וביותר צ"ע דלנ"ל כל הקולא שבזמן ההגעה הוא שלם ולא צריך באכילה אבל אין זה סיבה כלל שיועיל שזה הגיע לא שלם וכבר הקשה כן המנחת יעקב על התורת חטאת כלל מ' סקי"א

והנה עיין תרוה"ד שדן לגבי מרור האם מועיל דין בריה כמו שזה מועיל לענין ברכה אמנם כתב לחלק דשם כיון שהשרשים זה לא מרור א"כ לא חשיב בריה ואין זה דומה לברכה שכתב הרא"ש שגם אם לא אוכל הגרעין חשיב בריה דשם שיך אכילה על הגרעין ויש לזה שם בריה וממילא חשיב שיעור כל שאכל מה שאפשר לאכול משא"כ כאן שאין לזה שם מרור ועיין רעק"א שתמה על זה הרי בציפור טמאה שזה בריה הרי העצמות אין זה מכלל האיסור ובכל אופן חשיב בריה ולמה שכאן זה יהיה אחרת ובחידושיו לחולין ק"ב. הקשה על תר"י שכתב בסוגין שכיון שאין הדרך לאכול הגרעין לכן זה לא חשיב בריה מה זה שונה מצפור טמא שאין הדרך לאכול העצמות חשיב בריה

ועיין בשו"ת תפארת צבי סימן מ"ח הודפס בחידושי רעק"א [של הרב אריאלי] שכתב שחלוק ביסודו הדין בריה לגבי איסורים מהדין בריה לגבי ברכה דבאיסורים הרי כתבו תוס' שזה רק אם התורה כתבה מפורש שאסור דבר זה וביאור הדבר שזה לא מצד חשיבות כלל אלא שכיון שהתורה פירטה דבר זה נחשב שכתוב מפורש שחפצא זה הוא שיעור שלם וכיון שיש שם עצמות ודאי שזה אם העצמות ולא שיך לטעון שאין הדרך לאוכלו משא"כ לענין ברכה הוא דין אחר לגמרי דזה סברא שיש כאן חשיבות של בריה ולכן כל שזה לא עומד כולו לאכילה אין כאן חשיבות של בריה ובזה כתב לבאר למה דין הרא"ש שמספיק מה שזה הגיע לפניו זה רק בברכות ולא באיסורים דשם זה לא נידון של חשיבות כלל אלא שאכל את הדבר שהתורה דיברה עליו כמו שהוא משא"כ כאן

אמנם כל דבריו רק שייך לשיטת תוס' אבל לראשונים שזה רק בברית נשמה מבואר שזה מצד חשיבות רק שיש בזה הגבלות ויתכן שהרא"ש ורבינו יונה ס"ל כתוס' אמנם מדברי רעק"א מבואר שהבין שגם לתוס' ודאי שזה סברא של חשיבות של בריה רק יש שכאן תנאי נוסף שהתורה כתבה על זה מפורש ולכן שיך לדמות דין בריה שם לדין ברכה וכמו שהבאינו מהראבי"ה והמכתם וד"ז צ"ב בסוגיא דבריה ובעיקר קושית רעק"א עיין מגנזי הגר"ח שכתב שבאמת בעוף הגרעין זה חלק מהאיסור לגבי האיסור של בריה

**בדין צירוף שיעורים לברכה אחרונה**

**בדין בו"נ במקום שחייב מעין ג' האם הוי ברכה לבטלה**

ג]בפשוטו קי"ל להלכה דברכה אחרונה גם בו"נ צריכה שיעור ועיין מג"א שכתב שאם אכל חצי שיעור פת וחצי שיעור בו"נ מברך בו"נ דהינו שנקט שזה מצטרף אפילו שכל אחד יש לו דין ברכה אחרונה אחר ועיין בית מאיר שתמה על זה הרי כיון שכל אחד יש לו דין ברכה אחר ממילא מה שייך לצרפם והיה מקום לומר שכמו שעל הכל אם אמר שהכל נהיה בדברו יצא ה"ה בו"נ א"כ שייך לדון שיש חיוב משותף לכולם אמנם בפשוטו ודאי שלא יוצאים בבו"נ דזה סוג ברכה אחר לגמרי ואין זה דומה לשהכל שזה אותו ברכה רק פחות מפורט [ובפרט למבואר בשו"ת הרשב"א ח"א סימן קמ"ט בו"נ אין זה הודאה כלל על האוכל שאכל אלא הודאה כללית ולכן חשיב ולא כלום ע"ש] וכן מבואר בלבוש סימן ר"ח סי"ז ובמ"ב ר"ב סקמ"ב, וכן בפשוטו מוכח מתוס' שכתבו לגבי הכוסס את החטה שלא יאכל אלא בתוך הסעודה מצד ספק ברכה אחרונה דהינו שנקטו שאין כאן הלכה על הכל אם אמר שהכל יצא שבזה לא מצאנו שזה סיבה לא לאכול אלא בתוך הסעודה וראיה זו הביא הגינת ורדים כלל א' סימן ט"ו [וכן הוא בתרי"ח ל"ו. שלכן ראוי להחמיר בברכה אחרונה יותר מברכה ראשונה ע"ש]

אמנם עיין מג"א וט"ז סוף סימן ר"ח דהביאו מהלבוש שאם אכל דבר שזה ספק מעין ג' או בו"נ שיברך בו"נ ובפשוטו הביאור כמבואר באגרות משה ח"א סימן ע"ד שאפילו שנקט שמי שחייב מעין ג' לא יוצא בבו"נ [כמבואר בלבוש סי"ז] אבל ודאי שדבר שמחייב מעין ג' זה לא גרע מכל מאכל שמחייב בו"נ ולכן כל שלא מברך מעין ג' שלפחות יברך בו"נ ועיין גנת ורדים הנ"ל שכתב על כוסס חטה שכל דברי התוס' שלכתחילה אסור כי לא מקיים את דינו אבל אם אכל יברך בו"נ מצד שלפחות שיגיד ברכה זו ובפשוטו כונתו כנ"ל שודאי שלא קיים את חיובו אבל כל מעין ג' יש בו גם סיבה לחייב בו"נ וכל שלא מברך מעין ג' לפחות שיברך בו"נ ועיין אגרות משה סימן ע"ד שנקט כך מסברא ולכן כתב שאם אדם אין לו סידור ולא יודע מעין ג' ויודע שלא יהיה לו לברך מעין ג' יברך לפחות בו"נ אפילו שודאי לא יוצא חובתו של מעין ג' ואם אחרי זה יגיע לו סידור ודאי יצטרך לברך מעין ג' ועיין שו"ת ארץ צבי סימן כ"ט שכתב מטעם הנ"ל שקטן שלא יכול לברך על המחיה יש ענין לחנכו לכל הפחות לבו"נ [ובפשוטו גם ביברך בסוף הברכה הראויה זה לא יהיה למפרע ברכה לבטלה רק ברכה שאינה צריכה ובאגרות משה משמע שזה יהיה ברכה לבטלה וצ"ע]

אמנם עיין מג"א וט"ז סוף סימן ר"ח שחלקו על הלבוש וכתבו שלא יברך כלום ואם יברך זה ברכה לבטלה דהינו שנקטו שכל שהדבר מחייב ברכה מעין ג' אין זה מחייב כלל בורא נפשות ולכן גם אם מאיזה סיבה לא מברך מעין ג' לא יכול לברך בו"נ דאין עליו כזה חיוב כלל ואם יברך זה ברכה לבטלה וכן מבואר במ"ב בכמה דוכתי עיין סימן ר"ב לגבי מי שלקות בפירות שנחלקו הרא"ש והרשב"א שכתב שלא יברך כלל וכן לגבי כוסס את החטה סימן ר"ח כתב לברך בו"נ רק מצד שכך הוא עיקר הדין וכן הוא במ"ב ר"ח סק"פ וכן כתב בעוד דוכתי כדיבואר לקמן

והנה מבואר בסימן קס"ח דבספק פת הבאה בכיסנין מברכים מזונות ועל המחיה ועיין דרישה שביאר כי מזונות זה כמו שהכל לגבי לחם, וברכה אחרונה כתב כיון שזה מעין ברכת המזון ולכאורא הכונה שודאי יוצא בזה ברכה ראשונה של ברכת המזון והרי מי שאכל לחם ויודע רק ברכה ראשונה של ברכת המזון ודאי יברך את זה אמנם אם ברכות מעכבות זו את זו צ"ע אמנם יש דעות שיוצאים בעל המחיה במקום ברכת המזון [ועיין גר"ז סימן קס"ח מה שביאר בזה]

**בדין צירוף חצי זית מעין ג' וחצי זית בו"נ**

ד] והנה במה שהבאינו לעיל דחצי זית מעין ג' וחצי זית בו"נ מצטרף אם היינו ס"ל שבאמת בכל מעין ג' אם לא מברך מעין ג' לפחות יברך בו"נ דהיינו שבאמת יש בכלל חיוב זה בו"נ א"כ מיושב קושית הבית מאיר הנ"ל שבתור החיוב של בו"נ שיש בהם זה אותה ברכה ואין סיבה שלא יחול חיוב וזה ודאי לא גרע מאם לא יודע אמנם כיון שהמג"א נקט שבחייב מעין ג' אין חיוב בו"נ א"כ באמת כל אחד מחייב חיוב נפרד א"כ קשה כנ"ל מה שייך לצרף ז' מינים לבו"נ ויתכן שזה כוונת רעק"א שציין על המג"א הנ"ל לדבריו סוף סימן ר"ח

ובפשוטו צ"ל שזה ודאי שעד כמה שיש חיוב מעין ג' א"כ זה החיוב שחל ולא חל חיוב אחר אמנם עד כמה שאכל פחות מכזית מעין ג' שבאמת לא חל חיוב מעין ג' אבל יש כאן סיבה שיחול חיוב בו"נ כיון שאכל כזית מצורף משני דברים בזה ודאי חל חיוב בו"נ דודאי דאכילת ז' המינים או פת יש בו גם סיבה בעצם לבו"נ רק תמיד החלות חיוב מעין ג' זה עצמו הסיבה שלא חל בו"נ דכל שהדבר סיבה לחייב מעין ג' זה מחיב רק מעין ג' [ועיין מחצית השקל שביאר עיקר הסברא שמעין ג' זה ודאי גם סיבה לבו"נ] ועיין גר"ז סימן קס"ח סי"ב שכתב לדון שגם בספק מעין ג' או בו"נ כיון שמדין ספק דרבנן לקולא לא חיב מעין ג' ממילא חל חיוב בו"נ והדברים מחודשים והמ"ב בכל המקומת נקט לא כך וכנ"ל

ובעיקר הסברא הנ"ל שבמקום שחל חיוב מעין ג' זה עצמו הסיבה שלא יחול בו"נ חזינן במ"ב חידוש יותר גדול דכתב בשער הציון סימן ר"י שאם אכל חצי רביעית יין וחצי רביעית שאר משקין שיש כאן צירוף לבו"נ אבל כיון שיש דעות שחיוב מעין ג' על יין זה גם בכזית וא"כ מברך רק מעין ג' ופוטר שאר משקין א"כ לא יכול לברך כלל ועיין סימן ר"ח שער הציון ע' שכתב יותר שאם שתה רביעית שאר משקין וכזית יין גם לא יכול לברך שום ברכה אחרונה כיון שאם התחייב מעין ג' זה פוטר שאר משקין ועיין אגרות משה סימן ע"ד ובעמק ברכה ברכת הנהנין אות ה' שתמהו הרי כאן אפילו ששאר משקין טפלים אבל ודאי שזה מחיב בו"נ רק שזה נטפל בחיוב המעין ג' אבל אם לא מברך מעין ג' למה שלא יברך בו"נ [ואין לומר שס"ל שטפל אין חיוב ברכה דהרי מפורש בדבריו דאם היה פחות מכזית משקין היה מברך בו"נ] אמנם בפשוטו דעת המ"ב שכיון שזה נטפל בחיוב א"כ החיוב היום הוא מעין ג' ולא בו"נ ולכן לא שיך שיברך על זה בו"נ אמנם כל זה שיך אם בעיקר וטפל לא שיך לכוין לא להוציא את הטפל לענין ברכה אחרונה [ועיין יד הקטנה פ"ג מברכות סקס"ט שבאמת נקט שבאכל שיעור בו"נ וזה ספק האם טפל לדגן שמספק לא מברך על המין דגן יכול לברך בו"נ ודלא כסברת המ"ב ועיין גר"ז פ"ב סכ"א לגבי אם שתה יין פחות מרביעית דנקט דלא כמ"ב]

**בסברת הראשונים שאין חיוב בו"נ בפחות מכשיעור**

ה]והנה דנו הראשונים לגבי בורא נפשות האם צריך שיעור כזית ועיין רא"ש שכתב שבז' המינים זה ודאי סברא שלא מסתבר שכיון שזה פחות מהשיעור שיהיה לזה ברכה אחרת דהינו שכיון שיש לו חשיבות שהוא סיבה לברכה חשובה א"כ כשזה פחות מהשיעור שלכן זה לא סיבה לברכה ודאי לא יתקנו על זה ברכה אחרת ועיין ט"ז סוף סימן ר"ח שכתב שמזה מוכח דלא כלבוש דבמקום שלא מברך מעין ג' מברך בו"נ דהינו שאם בכלל כל חיוב מעין ג' יש חיוב בו"נ א"כ ודאי יתכן שבפחות מהשיעור חל רק הדין של בו"נ אלא בהכרח שכשזה מחייב מעין ג' זה לא מחייב בו"נ ולכן חידש הרא"ש שגם פחות מהשיעור שזה לא מחייב מעין ג' זה לא מחייב בו"נ [ובאמת לפ"ז סברת הרא"ש לא שייך בברכה ראשונה וכן הוא שיטת הט"ז סימן רי"ב סק"ז] והנה לכאורא זה גם ראיה שחצי כזית ז' מינים לא מצטרף אם חצי זית בו"נ דהרי הרא"ש דן שפחות משיעור זה לא סיבה לחייב בו"נ אפילו שזה לא מחייב מעין ג' דהינו שגדר הדין שמין זה לא מחיב אלא מעין ג' ולא דבר אחר [ואדרבא יש מקום לדחות שכשחל חיוב מעין ג' בכלל זה חיוב בו"נ וכל סברת הראשונים רק כשלא חל חיוב מעין ג' גם לא חל חיוב אחר]

והנה עיין רא"ש שכתב בתחילת דבריו להסתפק בכל דבר וכתב שאין להוכיח מסוגין שכאן הכונה לשאול מהמאן דאמר שבירך מעין ג' וכן אין להוכיח מר' צדוק שאכל פחות מכביצה ולא בירך דשם יתכן שבירך בו"נ והכונה שלא בירך ברכת המזון ואחרי זה הביא שר"י נסתפק אולי במעין ג' גם מברך בפחות מכזית בו"נ וכתב שזה ודאי לא מסתבר דבגלל שזה פחות מהשיעור יהיה על זה ברכה אחרת והוסיף שגם מר' צדוק משמע שבאמת לא בירך כלל עכ"ד ועיין פרישה שהקשה דעד כמה שנקט בסופו שבז' מינים ודאי אין בו"נ א"כ מה הוקשה לו בתחילתו מר' צדוק הרי שם זה ז' מינים וע"ש שכתב לחדש שעד כמה שיש בו"נ גם בכל דבר א"כ ודאי שז' מינים זה לא גרע ובזה יתכן שפחות משיעור יש בו"נ ולכן הרא"ש בתחילתו שדן שבכל דבר יש בו"נ הוקשה לו מר' צדוק ורק אחרי זה הביא את ר"י שהסתפק רק על ז' מינים דהינו שיתכן שתמיד אין בו"נ בפחות מכזית רק כאן ובזה תמה הרא"ש שודאי לא תיקנו תקנה מיוחדת מצד חשיבות ז' מינים בפחות מהשיעור ולפ"ז יוצא שאדרבא מבואר ברא"ש שזה יתכן שפחות משיעור יהיה בו"נ אם זה לא רק במעין ג' ועיין שו"ת רעק"א הוצאת המאור ח"ד סימן ע"ב [הובא בגליון רעק"א בהוצאת כלילת יופי] שכתב שלביאור הפרישה יורד ראית הט"ז נגד הפרישה וכנ"ל

אמנם בעיקר דברי הפרישה עיין טור ובפסקי הרא"ש שמפורש העמיד נידון נפרד על ז' מינים וכתב שאפילו שבכל דבר יש בו"נ בפחות מכזית, אבל במעין ג' ודאי שאין, וכן מפורש ברשב"א שהעמיד הנידון על הכל וכתב שזה לא יתכן שבפחות מכשיעור זה סיבה לברכה אחרת דהינו ששינוי השיעור זה לא סיבה לשינוי הברכה אלא שצ"ע מה זה קשור לשאר דברים וצ"ל כמו שביאר במעדני יו"ט שזה חוכא ואיטלולא שמעין ג' לא יברכו מעין ג' ושאר דברים כן יברכו מעין ג' [אמנם בדעת הרשב,א יתכן שכונתו שאם פחות מכשיעור מחיב בו"נ בז' המינים ודאי שחז"ל היו מתקנים מעין ג' ובהכרח שאין תקנת ברכה כלל בפחות מכשיעור] ועיין ב"י סימן רי"ב לענין טפל שהתרוה"ד כתב שלא מברכים אלא שהכל והקשה הנ"ל מהרא"ש שלא מצאנו שדבר שברכתו העץ בגלל שינוי דבר ישתנה ברכתו דהינו שדימה טפל לחסרון שיעור ומבואר שסברת הרא"ש לא רק אם תמיד לא צריך וז"ב [ובעיקר קושית הפרישה למה בתחילה הקשה מר' צדוק יתכן דשם זה העתק לשון התוס' ובאמת הרא"ש לא ס"ל ובאמת הקשה על זה אחרי זה וכן כתב שדחית התוס' על הראיה היא דחוקה ובמגן גבורים סק"ב כתב שאם בכל דבר יש בו"נ שיך לדחות שבאמת בירך וזה לא כתוב אבל אם רק בז' מינים יש בו"נ ובכל דבר אין בו"נ היה צריך להיות כתוב כזה דבר]

והנה לאחר כל הנ"ל דפשטות דברי הרא"ש דיש סברא שאפילו שכל שהוא יש בו"נ אבל דבר שדינו במעין ג' גם אם זה פחות משיעור אין בזה ברכה של בו"נ דדינו מעין ג' א"כ לכאורא זה גם סברא שחצי שיעור מעין ג' וחצי כזית בו"נ לא יצטרף וזה לא עדיף מאם פחות משיעור יש בו"נ שבמעין ז' אין ועיין ישועות יעקב שהקשה כן והנה עיין דרכי משה סימן רי"ב שכתב על קושית הב"י מהרא"ש על התרוה"ד שכל סברת הרא"ש לגבי פחות מכשיעור שלא חסר בחשיבות האכילה רק בשיעור אבל לא לגבי חסרון שזה טפל דהינו שלא שיש כאן כלל דמין זה לא יכול לחיב ברכה אחרת אלא זה רק סברא מתי שזה חיסרון שיעור ולפ"ז יתכן שגם כאן שכל ההנאה שמחיבת הברכה זה ביחד אם דבר שהוא לא מעין ג' דהינו שלא הנאת הז' מינים לבד מחייב ברכה בזה אין את סברת הרא"ש ויתכן שגם הב"י מודה שכאן שהחיוב הוא ביחד אם דבר אחר ולא שהז' מינים לבד מחיב אין את סברת הרא"ש וכן הט"ז שדן לחלוק על הלבוש כאן מודה דשם שהמחיב הוא אותו דבר שמחיב מעין ג' בזה כתב שזה לא מחיב רק מעין ג' ולא דבר אחר אבל כאן שהחיוב ביחד אם משהו אחר אינו דומה ועדין צ"ע

[שבט ע"ה: ושמעתי להעיר דמהא דמבואר דבכל שיש בו שאין כזית דגן מברך בו"נ ומבואר שמצטרף המין דגן לבורא נפשות או המוציא לעל המחיה מבואר כמג"א וצ"ע]

**בדין חצי זית ז' מינים וחצי על המחיה**

ו]והנה יש לדון בחצי זית ז' המינים וחצי זית על המחיה מה יברך והגר"ז והדרך החיים נקטו שיברך מעין ג' והקיצור שולחן ערוך כלל נ"א ס"ד והאפיקי מגינים ר"י סק"א נקטו שיברך בו"נ ובפשוטו יסוד הנידון האם על המחיה וז' מינים זה אותו חיוב רק שיש הבדל בחתימה והפתיחה או שחשיב כשני חיובים נפרדים וממילא לא שיך שיחול חיוב אחד אמנם בו"נ יחול דזה לא גרע משאר דברים שכל שלא חל על זה חיוב מעין ג' יחול על זה בו"נ ועיין אפיקי מגינים שנקט שבחצי כזית מזונות וחצי זית המוציא בזה ודאי מברך על המחיה דהינו ששניהם יכולים להצטרף לאותו חיוב וע"ש שנסתפק באכל חצי זית גבינה וחצי זית מזונות וחצי זית המוציא שלכאורא יכול לצרף המזונות למה שרוצה וכתב שמסתבר שיברך מעין ג' ועיין אבני נזר ל"ח י"ג שדן שאם כבר חל בו"נ זה לא נפקע

והנה עיין מגלת ספר שכתב שמסברא עד כמה שמצטרף על המחיה וז' המינים א"כ גם אם אכל כזית על המחיה וחצי זית שאר מינים צריך להזכיר הז' מינים דעד כמה שדנים שזה חיוב אחד כמו שאם אוכל כזית וחצי חייב חיוב על הכל ה"ה כאן ולפ"ז כתב שלדעות שאם על הגפן זה בכזית מצטרף אכילה אם שתיה [עיין שער הציון שהביא כן מהפמ"ג וחמד משה שחלקו על המג"א] א"כ בכל קידוש גם אם שתה פחות מכזית יצטרך להזכירו אמנם להלכה כיון שיש הרבה צדדים שלא צריך להזכיר לכן המנהג לא להזכיר

ועיין בחידושי הגר"א גניחובסקי זצ"ל שכתב לדון באכל כזית על המחיה ולאחר כדי אכילת פרס אכל חצי זית האם העל המחיה הולך גם על זה וכתב שאם לא נימא כן א"כ בכה"ג אם יאכל חצי זית דז' מינים ביחד אם החצי המזונות יצטרך לברך גם בו"נ אמנם הוכיח מסימן קע"ד שהברכה אחרונה חל גם על חצי זית

עוד כתב לדון באכל חצי זית בו"נ וחצי זית על המחיה ובירך בו"נ ולאחר זה אכל עוד חצי זית על המחיה האם צריך לברך על המחיה והנה במ"ב ר"י סק"א בסופו משמע בשם המג"א שהיסח הדעת זה ודאי סיבה שלא יצטרף ורק בשינוי מקום שזה לא היסח הדעת מצטרף אמנם אם נימא דלא כנ"ל יש מקום לנידון הנ"ל ובפשוטו מה שבירך בו"נ אין בזה שום קיום ביחס למעין ג' ואין סיבה שלא יחול חיוב מעין ג' אמנם עיין בסוגיא דעיקר וטפל דבפשוטו מהדין שטפל לשל ז' המינים לבו"נ מברך בו"נ חזינן שבו"נ זה קיום דין ברכה גמור כמו מעין ג' רק כל אחד לפי מה שדינו ע"ש