שיעור יח
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / בשר בחלב / שיעורי בשר בחלב ליל שישי

# שיעורי הלכה

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

##### הלכות

##### **בשר בחלב**

##### סימן צא

##### שיעור יח

* האם מותר להניח מאכל יבש או לח בכלי איסור (נקי) ?
* הניח חריין או בצל בכלי בשרי, האם מותר לאכלו עם חלב ?
* האם מותר להשתמש בכלי זכוכית בשרי לחלבי ?

**דבר שדרכו בהדחה**

**כתב** השו"ע [צא,ב] **ודוקא** (בשר) **מבושל דלאו
 אורחיה בהדחה** (בכה"ג אסור להניחו בכלי איסור, שמא ישכח להדיחו), **אבל מידי דאורחיה בהדחה, כגון בשר חי וכיוצא בו שרי לכתחלה.** כן כתב העיטור [ח"ב הכשר בשר יג ע"ד, והובא בטור צא,ב], והוסיף הרשב"א [תה"ב ב"ד ש"א כא:, וקצר יט:] בשם הראב"ד דה"ה כל דבר שדרכו בהדחה מותר שיגע באיסור, וכן בכלים דהיתר שדרכם בהדחה קודם שימושם שרי בנגיעת איסור.

**וכתב** הרע"א [ס"ק ד] דדעת הרא"ה [שם ד"ה
 ע"כ דכל] שלא סמכו להתיר בדבר שדרך להדיחו אלא דוקא בכלי היתר שיניח בו איסור, ולא באוכלין דהיתר, וסיים הרע"א דאין כן דעת הרשב"א במשמרת הבית [שם], ומבואר בדבריו דבא להעמיד את דברי השו"ע אף כדעת הרא"ה. והקשה בספר בדי השלחן על דברי רע"א דמאחר והתיר השו"ע להניח בשר היתר בכלי איסור (דלא כדעת הרא"ה שאסר במאכל), א"כ אמאי חשש לדעתו בנגע בשר בגבינה (וכן ביאר הגר"א [ס"ק ב] דהרא"ה פליג על השו"ע). מיהו היד יהודה [סס"ק א] חשש לדעת הרא"ה.

**דין מאכל יבש**

**כתב** הרמ"א [שם] **ודוקא דבר שיש בו
 לחלוחית קצת** (אסור להניח בכלי איסור), **אבל דבר יבש ממש, אם לא בלע הכלי רק בצונן מותר להניח בו דבר יבש בלא הדחה כלל, ועי' לקמן סי' קכא** [ס"ה]. דבריו צריכים ביאור באיזה אופן התיר להניח מאכל היתר בכלי איסור, ונחלקו בזה האחרונים, דעת הש"ך [ס"ק ג] דתרתי בעינן להתירא, והיינו דהתירו להניח מאכל היתר בכלי איסור היכא שהמאכל יבש (ולא במאכל לח), ואף ביבש לא התירו להניחו אלא בכלי איסור שבלע (ונאסר) בצונן, כגון ע"י כבוש ומליחה, אבל בכלי שבלע בחם לא התירו להניח בו (אפי' מאכל יבש). ודעת הט"ז [ס"ק ג] דבחדא סגי, היינו דמאכל יבש מותר להניחו אף בכלי איסור שבלע (איסורו) בחם, ואף מאכל לח מותר להניחו אם נאסר הכלי בצונן (ולא בחם).

**כלי איסור שהודח ושלא הודח**

**והעלה** הט"ז [שם] דדברי הרמ"א הוי דוקא
 בכלי רחוץ (שהדיחו במים) דיש לחוש רק לאיסור הבלוע בו, ואף הגר"א [ס"ק ג] נקט כן, מהא דהעמיד את דברי הרמ"א כשיטת התוס' [ע"ז לב. סד"ה הא] דאסר ר"ת להניח דבר לח בקדרה הבלועה מאיסור (אפי' רחוצה), ונראה ביאור דבריו דאפי' בשהכלי רחוץ מפליטה הלחות את הבלוע בו, ולכך אסרו להניח מאכל שיש בו לחלוחית בכלי איסור אפי' כשהוא נקי.

**אולם** היד יהודה [ארוך ס"ק ח סד"ה ואולי] ביאר
 את דברי התוס' [הנ"ל] באופן אחר, והיינו דאסר ר"ת להניח היתר לח בכלי איסור רחוץ דוקא באיסורי הנאה (כבב"ח וחמץ בפסח), דהיות ולא שייך להניח דבר לח אלא בכלי, נמצא שנהנה מהאיסור (אף שבלוע בכלי), משא"כ דבר יבש שאינו צריך לכלי מותר להניח בו, ולפ"ז בכלי הבלוע באיסור נבילה וכדו' דשרי בהנאה לא אסרו להניח בו אף דבר היתר לח, דאין לחוש לבליעת איסור בכה"ג.

**ודברי** הט"ז והגר"א [הנ"ל] שהעמידו את
 דברי השו"ע והרמ"א בהודח הכלי, קשה מהא דהתיר השו"ע [צד,ג] ליתן פירות או צונן בקדרה הבלועה מבב"ח וכתב טעמו כיון שאינו נהנה מהאיסור הבלוע (אלא מגוף הכלי), ואפי' שבלע הכלי בחם התיר להניח בו צונן, ולא הצריך הדחה כלל. (ומההיא מוכח נמי דלא כהבנת היד יהודה בתוס', דהרי התיר אף באיסורי בב"ח שאסורים בהנאה). ועוד קשה על דבריהם מהא דהתיר הרמ"א [קכא,ה] להניח צונן בכלי שבלע איסור, בשמוש עראי, דדוקא בשימוש קבוע החמיר דחייש שמא ישתמשו בו בחם, וסותר דבריו דהכא, ועדיפא מזו קשה שציין הרמ"א [הכא] לדבריו לקמן שהתיר.

**ותירץ** הש"ך [סס"ק ג] דהכא מיירי בשלא
 קינחו את הכלי יפה דחיישי' לשמנונית שבו, ולכך אסר הרמ"א להניח מאכל לח בכלי איסור (ואפ"ה התיר להניח מאכל יבש בכלי איסור שבלע בצונן), משא"כ התם [צד,ג קכא,ה] דמיירי בהודח הכלי יפה, לכך הקילו להניח בו צונן אפי' לח, ואפי' כשבלע הכלי בחם, וכה"ג ביאר הש"ך את דברי התוס' [הנ"ל, ועי' להלן תי' אחר דשאני כלי חרס שהחמירו בו יותר].

**ומכל** מקום לא התיר הרמ"א [שם] אלא
 בשימוש עראי, וכדנקט המרדכי [פסחים תקסה] לבאר פסק הרי"ף [שם ט. מדה"ר] דבית שאור אף שבלע בצונן אסור להשתמש בו צונן, דחיישי' דלמא אתי להשתמש בו בחמין, ועיין ביד יהודה [ארוך ס"ק ד ד"ה אך] שהוכיח דדעת הרבה ראשונים אינה כן, ואף השו"ע [צד,ג] לא החמיר בשימוש בצונן אפי' בקביעות, מיהו נקטי' להלכה להחמיר כפסק הרמ"א, דלא ישתמש בו בצונן לח בשימוש קבוע, דדוקא בשימוש עראי התירו.

**קינוח יפה אם דינו כהדחה**

**והיכא** שקינח את הכלי יפה (בלא מים), נחלקו
 האחרונים אם דינו כהדחה (במים). דעת הש"ך [ס"ק ג] דמהני קינוח יפה כהדחה, דכיון שקינח את כל השמנונית שעל הכלי אינו אוסר דאינו מפליט בצונן ואין צורך בהדחה, מיהו הפמ"ג [מ"ז ס"ק ג] נשאר בצ"ע אם מהני קינוח כהדחה. ובהיד יהודה [ארוך ס"ק ח ד"ה אבל דעת] הוכיח מדברי הרשב"א [תה"ב ב"ד ש"ד לד: ומשה"ב ב"ג ש"ג] דלא מהני קינוח יפה כהדחה, דכתב בשם הראב"ד דהדחה עדיפא על קינוח, והביא עוד היד יהודה [שם סס"ק ח] הערת הפר"ח [סס"ק ד] על דברי הש"ך דלא דקדק יפה בדין זה, וכוונתו לחלוק על קולת הש"ך שהחשיב קינוח יפה כהדחה.

**דין מאכל חריף**

**מיהו** הוסיף הש"ך [ס"ק ג] דהא דהתירו
 להשתמש צונן באופן עראי כשהודח הכלי, היינו דוקא במניח דבר לח שאינו חריף, או דבר חריף יבש, ודייק כן מדברי האורחות חיים [איסורי מאכלות ס"ס ס] דהתיר להניח תבלין ובצל בכלי איסור משום שאין מפליט יבש מיבש, ומשמע דבדבר חריף והוא לח אסור, וכדפסק הפמ"ג [צו מ"ז ס"ק ג] דהמניח חריין בכלי בשרי לכתחלה אסור לאכלו עם חלב, דחשיב ליה חריף לח (ואף שאינו לח ממש), ומ"מ כשערבו עם גבינה, או שהניחו בכלי איסור התיר בדיעבד לאכלו.

**וכתב** הפמ"ג [ש"ד ס"ק ג] דאין להקשות על
 דברי הש"ך [הנ"ל] מהיתר הרמ"א [קכא,ה] ליתן חומץ בכלי איסור, ואף שהוא חריף ולח, דאתי הש"ך לשיטתו [קכא ס"ק י וכמו שציין בעצמו] דחילק בין כלי שבלע ע"י צונן לבין כלי שבלע בחום (ואף בבלע בצונן אסור להשהותו בכדי שיתן באור וירתיח דנאסר, ואכ"מ), וביאר הפמ"ג [מ"ז ס"ק ד] בזה את חומרת התורת חטאת [יז,ד] לאסור להניח היתר בכלי איסור שהודח, דאיירי במניח דבר חריף לח דאסור, וכדעת האורחות חיים [הנ"ל].

**דין כלי חרס שנאסר**

**עוד** כתב הש"ך [שם] לבאר את דברי התוס'
 [ע"ז לב. סד"ה והא] (דפי' לעיל דאיירי בלא קינוח) באופן אחר, דדברי ר"ת דאסר הנחת דבר לח בכלי איסור (ואפי' הודח) הוי במניח בכלי חרס שבלע איסור, דע"י דבר לח (אפי' צונן) נפלט ממנו האיסור (וכן ביאר הגר"א ס"ק ג), וכן נקט הרשב"א [חולין קיא: ד"ה צונן] להחמיר מהאי טעמא במניח בכלי חרס.

**וכן** העלה המנחת יעקב [יא ס"ק ו] להחמיר
 בכלי חרס אפי' שהודח, וכדכתב הר"ן [פסחים ט. מדה"ר ד"ה אבל] וטעמו דמאחר דל"מ בו הגעלה חיישי' טפי שישתמש בו בחמין, והביא הפמ"ג [ש"ד ס"ק ג] ראיה להא מדר' אמי ששבר כלי חרס שנאסר [חולין קיא:] ולא השתמש בו אף שימוש עראי (ואף הרשב"א [הנ"ל] כתב סברא זו), והסיק הפמ"ג דאף שאר כלים דל"מ בהם הגעלה (ככלי קרן, ואף כלי פלסטיק לפי מה שנהגו, דלא כדעת המנחת יצחק שהתירם בהגעלה) נאסרים.

**מיהו** דעת היד יהודה [ארוך ס"ק ד] דאין לחלק
 בין כלי חרס לשאר כלים, ומותר להשתמש בהם דרך עראי, וכתב לדחות את ראיית הפמ"ג [הנ"ל] מדר' אמי, דהתם שבר את הכלי משום דלא הוצרך לו שאין לו שימוש אלא דרך עראי, וכן נקט הש"ך [סט ס"ק סו] דמותר להשתמש בכלי חרס ע"י הדחה, וכתב [הכא] דלא נקטי' כדעת התוס' והרשב"א [הנ"ל] אלא אף כלי חרס שהודח שוב אינו פולט בצונן.

**והביא** היד יהודה ראיה [סט ארוך ס"ק עב]
 מדברי הדרכי משה [קכא ס"ק ד] בשם המרדכי שאסר להשתמש בכלי איסור, ומאידך הר"ן [פסחים ט. מדה"ר ד"ה אבל] וכן הרשב"א [חולין קיא:] כתבו שלא אסרו אלא בכלי חרס, ומבואר דחומרת המרדכי היא בכל הכלים (ולא רק בכלי חרס, דהרי החמיר טפי מהר"ן), וכיון שפסק הרמ"א [קכא,ה] דלא החמיר (המרדכי) אלא בשימוש קבוע ולא בעראי, א"כ אף חומרת הר"ן והרשב"א בכלי חרס היא דוקא בשימוש קבוע ולא בעראי.

**מיהו** בדיעבד כשאין לו כלי אחר נראה להקל
 להשתמש בכלי חרס אם הודח, דספק דרבנן הוא. ומ"מ היכא שיכול להחמיר בקל יש להחמיר [עי' מנחת יעקב קונה"ס מחודשים יג], ומ"מ בכלי שלא רגילים להשתמש בו בחם (כגון שמניח בו פירות) שרי, דאין לחוש שישתמש בו בחם.

**דין כלי זכוכית**

**וכלי** זכוכית נחלקו האחרונים אם דינם ככלי
 חרס דל"מ בהם הגעלה או לא, דעת הפמ"ג [קה מ"ז ס"ק א ד"ה ואם] להחמיר כדנקטי' בפסח [או"ח תנא,כו], מאידך דעת היד יהודה [קה ארוך ס"ק א] דאין צריך הגעלה בכלי זכוכית [וכ"כ בסי' סט ס"ק פא (עח.)], ורק בפסח החמירו. וכן שמעתי שנהג הגר"א קוטלר זצ"ל להקל בכלי זכוכית כשהם נקיים דאינם בולעים ואינם נאסרים (אף להשתמש מבשר לחלב), וכן נוטה דעת מרן הגרי"ש אלישיב שליט"א להקל, חוץ מבכלי זכוכית שמניחים באש (ככלי פיירקס שנותנים בתנור) דחשש בהם לבליעה ולא מועילה בהם הגעלה.

נכתב לעילוי נשמת

ר' **משה מנחם** ב"ר **אברהם חיים** הלוי זצ"ל

ר' **אברהם בנימין זאב** ב"**ר דב אריה** הלוי זצ"ל

ר' **אפרים יהודה** ב"**ר חיים שלמה** זצ"ל

מרת **שרה מרים** ב"ר **אבא אליהו** ע"ה

מרת **פייגא אסתר ציפורה** ב"ר **משה זאב** ע"ה

ר' **שמואל** ב"ר **שלמה** זצ"ל

מרת **שרה יהודית** ב"ר **יהושע זליג** ע"ה

ת.נ.צ.ב.ה.

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': 6171111-03 או [PHONE_REMOVED], קוד 3-3-3-1, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י י. ל. ע"פ הקלטה, והיה למראה עיני מו"ר שליט"א.** להשיג בטל': 5850732-02 (בערב).