כלים פכ_א מ_ב
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"א מ"ב**

א] **הנוגע בעול ובקטרב בעין ובעבות אפי' בשעת מלאכה טהור,** בד' הראשונים לא נתפרש טעם הא דלא חשיבי הני כלים כחיבור לעגלה ולמחרישה, ומהא דתני אפי' בשעת מלאכה טהור, מ' דהטעם הוא משום שהן מתפרקין לאחר מלאכתן, וע"כ ל"ה חיבור זל"ז אף בשעת מלאכה.

ובחזו"א סימן כ"ו סק"ז עמד דמ"ש ממספורת של פרקים, דכיון שהן מיוחדין זל"ז הוו חיבור מה"ת בשעת מלאכה, וכתב דשאני התם דכשמתחברין חד כלי הוא, אבל הכא הן רק אסיפת כלים המפורדין, ומאימתי חשיבי כחד כלי ומאימתי חשיבי כנפרדים, תלוי בדעת חכמים ובהכרעתם, ועיי"ש שכתב לדון עוד, דשאני מספורת של פרקים דאי מחובר לה שפיר טפי, ומשא"כ בהני דאי מתפרקים שפיר טפי, ועוד דמספורת אין מחליפין פרקיהן למספורת אחרת, והני פעמים שמחליפין אותן בעגלה אחרת, ועוד דמספורת ניטלת כאחת למלאכתה, והני לא נעשו לינטל כאחת, עכ"ד.

ובתפא"י כתב דהא דל"ה חיבור אף בשעת מלאכה וגריעי ממקל שעשאו בית יד לקרדום, הוא משום דאינם מהודקין להדדי, וכעי"ז כתב בחזו"א שם סק"ח בתחילת דבריו.

ובחזו"א שם בסוף דבריו נטה לפרש, דהעיקר תלוי אי המתחבר הוא ג"כ עושה המלאכה או שאינו אלא מסייע ומקרי משמש משמשי אדם, דהיכא דהוא עושה המלאכה כמו מספורת של פרקים, חשיב חיבור אף אם מתפרקין לאחר המלאכה, אך היכא שאינו אלא משמש משמשי אדם, ל"ה חיבור אא"כ הן קבועין אפי' שלא בשעת מלאכה, וע"כ עול וקטרב דלא חשיבי אלא כמשמשי כלים, ל"ה חיבור זל"ז, כיון שהן מתפרקין לאחר מלאכתן, ועיי"ש מש"כ עוד לפ"ז.

ב] תניא בתו"כ שמיני פ"ח, יכול שאני מרבה את העץ ואת העבות, ת"ל אשר יעשה מלאכה בהם ולא העושה מלאכה באחרים, ובפי' הראב"ד שם כתב, ז"ל, פי' תשמישי העול הם, שעושים כמין טבעת או עור או של בגד ונותנין אותו בצואר בהמה ותחת העול שלא יכביד קושי העול על הצואר, ואינם כלים משום שנא' אשר יעשה מלאכה בהם ולא העושה מלאכה באחרים, ואלו המלאכות ע"י אחרים נעשים, והם אינם באים שם אלא להקל, והכי תנן בכלים פכ"א דהנוגע בעול בעץ ובעבות אפי' בשעת מלאכה טהור, עכ"ל.

וצ"ע דלכאו' הכא לא קאי כלל על דין כלים אלו עצמן אם הן מקבלין טומאה, שהרי העול והקטרב מקב"ט וכדתנן לעיל פי"ד, אלא הא דתנן דהנוגע בעול ובקטרב טהור, היינו דאינם חיבור לעגלה ולמחרישה, וא"כ ה"נ הא דתנן דהנוגע בעץ ובעבות טהור, היינו שאינם חיבור לעגלה ולמחרישה, ומאי מייתי מינה הראב"ד דאין העץ והעבות עצמן מקבלין טומאה, ושמא אין כוונת הראב"ד לפרש דהא דתנן הכא דהנוגע בהן טהור, הוא משום שאינם מקבלין טומאה, אלא בא להוכיח כפירושו שהעץ והעבות הם תשמישי העול, מהא דתני להו הכא בהדי העול, וגם בפי' רה"ג הוכיח דהעין והעבות בגדים הם או עור או שק, מהתו"כ שם.

ג] **בחרב ובבורך וביצול טמא,** בתפא"י פירש, דהא דהני כלים הוו חיבור לעגלה, הוא משום שאין דרך להפרידן זמ"ז, ובחזו"א סימן כ"ו סק"ז נסתפק אם אינם כלל של פרקים, וע"כ הוו חיבור זל"ז גם שלא בשעת מלאכה, או דהן של פרקים ואינם חיבור זל"ז שלא בשעת מלאכה אלא מדרבנן, דומיא דמספורת של פרקים, או דאף שהן של פרקים, הוו חיבור מה"ת זל"ז אף שלא בשעת מלאכה, וכנראה היינו משום דאין דרך לפרקן וכמש"כ התפא"י.

ד] **בעין של מתכות וכו' טמא,** בתוספתא שהביא הר"ש תניא דהעין שבמחרישה בזמן שהוא קבוע חיבור לטומאה ולהזאה, ומבו' מזה דהוי העין חיבור למחרישה מדאורייתא אף שלא בשעת מלאכה, וע"כ הוא חיבור אף להזאה, אך בחזו"א סימן כ"ו סק"ז כתב דשמא קבוע היינו שאין מפרקין אותו כלל, אך כל שמפרקין אותו ל"ה חיבור מדאורייתא שלא בשעת מלאכה.

ה] **ר"י מטהר בלחיים שאינן עשויין אלא לרבות את העפר,** בחזו"א סימן כ"ו סק"ז עמד בזה, דמה טעם יש בזה שלא יהיו חיבור, ולא מבעיא אם הלחיים קבועין ואינם מתפרקים, דבדין הוא שהן חיבור, אלא אפי' אם הן של פרקים, מ"מ כיון דחד תשמיש הוא וצריכים לחיבורן הוי כמספורת של פרקים, ועיי"ש שכתב דאולי הן של פרקים ואין קובעין אותן אלא במקום שצריכין לרבות העפר ולא כל השדות ולא כל המקומות צריכין לרבות העפר, והלכך לר"י לא חשיב חיבור, עכ"ד, ועי' בתפא"י ובסד"ט מש"כ לפרש בזה.

ו] ובעיקר הא דתנן דהלחיים עשויין לרבות את העפר, צ"ע דלכאו' הוא מתישב רק לפי' הרא"ש דלחיים עשויין לשבר גושים של עפר, אך לפ"מ שפירשו הרמב"ם והר"ש דלחיים הם ב' עצים שבקצה העול, היאך הן מועילין לרבות את העפר, ועמד ע"ז בסד"ט, ושמא גירסתם דר"י מטהר בעריין, וצ"ע.

ז] **שם בר"ש, תניא בתוספתא וכו' המשיחות והרצועות שבמעדר בזמן שהן תפורות חיבור וקשורות אינם חיבור,** כה"ג תניא בתוספתא ב"מ פ"ד ה"ג ופ"ט ה"ב, ועד"ז מצינו גם בתוספתא פ"ה ה"ד שהביא הר"ש לעיל פט"ו מ"ד, ובזר זהב שם פירש, דהא דקשורות אינם חיבור, הוא משום שבקל יכול להתיר הקשר ולהוציאם משם.