14 יומא דכ_ט
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / מנחות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

אור ליום ה' ג' תמוז תשס"ג

**בדין מנחה שנקמצה בלילה**

**ובביאור סוגיא דיומא דכ"ט ומנחות ד"ק**

*ע' בספר אבי עזרי הל' מעה"ק פ"ד ה"א, מה שהאריך לבאר בד' התוס' ותו"י יומא דכ"ט, ומה שבי' בהא דנפסל הקומץ בשקיעה"ח אף קודם שקדש בכלי*

א] יומא דכ"ט., תני אבוה דרבי אבין, לא זו בלבד אמרו, אלא אף מליקת העוף וקמיצת מנחה בלילה תשרף, בשלמא עולת העוף מאי דהוה הוה, אלא קומץ נהדרי' ונהדר ונקמצה ביממא, הוא תני לה והוא אמר לה כלי שרת מקדשין אפי' שלא בזמנו וכו', דילמא אינו קדוש ליקרב אבל קדוש ליפסל, ע"כ הסוגיא.

] ובתוס' מנחות ד"ק. ד"ה אלא, ז"ל, ומשום פסול לינה נמי לא דלאלתר שרפו אפי' קודם עלות השחר, ומיהו א"א לומר כן, דהא פריך ניהדר קומץ לדוכתי' ולקמצי' ביממא ומשני כלי שרת מקדשין שלא בזמנן ומיפסיל משום לינה, אלמא לא מיפסיל קמיצה ואי אפשר לשרוף עד אחר עמוד השחר שיפסל בלינה, וקמיצה לאו דוקא אלא אפי' לא נקמצה נמי כדתנן בפ"ק דמעילה, עכ"ל.

וד' התוס' צ"ב רב, דמה הוכיחו מהא דפריך ליהדר קומץ לדוכתי' וכו', דלא מיפסיל משום קמיצה בלילה, הרי לכאו' אף אי נימא דקמיצה בלילה פסלה, מ"מ שפיר פריך דליהדר קומץ לדוכתי', דהרי ס"ד דגמ' דאין כ"ש מקדשין כלל שלא בזמנן, ולא נתקדשה המנחה כלל, (ומה"ט הוה ס"ד דלא מיפסלא בלינה), וא"כ הרי שמה"ט נמי אין הקמיצה בלילה פוסלת, כיון שאין תורת קמיצה עלי' כלל, שאכתי לא נתקדשה המנחה בכלי שרת, (וכאשר כן פי' באמת בתו"י ביומא שם, דזהו דפריך דניהדה ונהדר ונקמצה ביממא, דהגם שקמיצת לילה פוסלת, מ"מ כיון שלא נתקדשה המנחה כלל בכלי שרת אין פוסל בה קמיצת לילה), ומצאתי שתמה בזה החזו"א סי' י"ט סקל"ה.

[ואי נימא כד' המהרש"א שהבאנו לעי' סק"?? דמהני לקמוץ אף קודם שנתקדשה המנחה בכלי שרת, ניחא, דע"כ אילו היתה קמיצה בלילה פוסל, הרי שאף שאכתי לא נתקדשה המנחה בכלי שרת היתה הקמיצה פוסלת, אך כבר נת' לעי' שם דהדברים צ"ע רב לומר דמהני קמיצה קודם שנתקדשה המנחה בכלי שרת, וגם נ' שבדעת התוס' אין לומר כן, שהרי בד' התוס' במנחות ד"ט.ד"ה ריש לקיש מוכח שדעתם דאף בלילת המנחה ל"מ קודם שנתקדשה המנחה בכלי, עיי"ש].

ונ' מוכח מד' התוס', דהגם דודאי ל"מ לקמוץ מנחה קודם שנתקדשה המנחה בכלי שרת, אך מ"מ כל שקמץ פסול קודם שנתקדשה המנחה בכלי ה"ז פוסל להמנחה, דהגם דלהכשר קמיצה בעי' שתתקדש המנחה בכלי שרת, ואי לאו הכי לי"ל הכשר קמיצה, אך לתורת קמיצה הפוסלת ל"ב לקידוש כלי שרת, וקמיצת פסול פוסלת המנחה אף קודם שנתקדשה המנחה בכלי שרת, וזה שלא כד'' התו"י ביומא שהבאנו לעי' סק"?? שנקטו דכל שלא נתקדשה המנחה בכלי שרת אין פסול בה קמיצת פסול, (ויש להוסיף, שעד"ז מצינו בחזו"א סי' כ"ה ס"ק ג' ז', דבלילה קודם שנתקדשה המנחה בכלי שרת פוסלת לדעת ר' יוחנן, ובדברינו בדין בלילה קודם שנתקדשה המנחה בכלי שרת סק"?? בהערה נת' לדון בדבריו, די"ל דקודם שנתקדשה המנחה בכלי ליכא ע"ז כלל תורת בלילה, וע"כ אי"ז פוסל המנחה אף אם נעשתה בפסול, ומד' התוס' במנחות ד"ק. לכאו' הוי סייעתא לד' החזו"א).[[1]](#footnote-2)

וי"ל עוד, לפי המבו' בפירש"י בזבחים דקי"א., דלמ"ד דיש מנחה בבמה, הרי שאף מנחה שלא נתקדשה בכלי שרת אם עלתה לא תרד, כיון שיש לה הכשר בבמה, ולפ"ז י"ל, דכיון דמהניא קמיצה קודם שנתקדשה המנחה בכלי לדין אם עלה לא ירד, ואית לה תורת קמיצה, הרי דמה"ט כל שקמצה בלילה ה"ז פוסלה, (אך צ"ע על דרך זו, דאכתי מה קשיא לי' להתוס', הרי י"ל דהגמ' אזלה כמ"ד דאין מנחה בבמה, דלדידי' מנחה שלא קדשה בכלי תרד).

וד' התוס' צ"ב, דהרי בברייתא תניא להדיא דלא זו בלבד, דתמיד שנשחט בלילה יצא לבית השריפה, אלא אפי' עולה"ע שנמלקה בלילה ומנחה שנקמצה בלילה תצא לבית השריפה, והיינו דקמ"ל דאף מליקה וקמיצה פסולה בלילה, וכן פירש"י ביומא דכ"ט., ואי נימא דהא דהמנחה תישרף הוא משום שנתקדשה בכלי שרת ונפסלת בעמוד השחר, הרי שאף אילו הי' הדין דקמיצה כשרה בלילה נמי הי' דין המנחה שתצא בעלות השחר לבית השריפה, וזה אינו מתישב כלל בד' הברייתא, דנ' להדיא דקמ"ל דקמיצה בלילה פסולה, והתוס' לא כתבו רק דקמיצה ל"ד דאפי' לא נקמצה נמי, אך לא ביארו דאף אם קמיצה בלילה היתה כשרה נמי הי' הדין שתשרף, וע' בקר"א שם שעמד בכעי"ז.

ואולי י"ל בזה, דהאמנם כיון שנתקדשה המנחה בכלי שרת נפסלת בעמוד השחר אף בלא שקמצה, אך מ"מ שפיר הוצרך להשמיענו דקמיצה בלילה פסולה, דאילו היתה קמיצה בלילה כשרה הרי דהוה משכח"ל שלא יצא לבית השריפה, והיינו אם הי' מעלה הקומץ לראשו של מזבח, דבכה"ג לא הי' הקומץ נפסל בלינה, למ"ד דאין לינה מועלת בראשו של מזבח, וגם למ"ד דלינה מועלת בראשו של מזבח, מ"מ אילו העלה אותו לראש המערכה הרי לכו"ע אין לינה מועלת, וכמש"כ הקר"א בזבחים דפ"ז. ואכמ"ל, ולא הי' הקומץ נפסל בלינה, וזהו דקמ"ל הברייתא דקמיצה בלילה פסולה וליכא עלי' תורת קומץ כלל, וממילא דל"מ מידי מה שהעלהו לראש המזבח ולמערכה, שרק לדברים הקרבין הוא דמהני מה דהוו בראש המזבח ובמערכה שלא יפסלו בלינה, וז"פ.

אך יש להעיר ע"ז, שהרי הגם דקמיצת לילה פסולה, מ"מ הרי הוי כלל הפסולין שאם עלו לא ירדו, וכיון שדין הקומץ שאם עלה לא ירד, לכאו' נמי אי"ב לדינא דאין לינה מועלת לראשו של מזבח, ושכל שעלה למערכה לכו"ע אין לינה מועלת בו, וצ"ל דהך ברייתא אתיא כר"י דשחיטת לילה תרד, ובפשוטו ה"נ קמיצת לילה תרד, וע"כ לא חזי למזבח כלל, ומהני בי' לינה אף כשהוא בראש המזבח ובמערכה, וי"ל עוד, דכיון דאין כלי שרת מקדשין שלא בזמנן ליקרב, הרי ממילא דהוי זה כקמצים שלא נתקדשו בכלי, (אך משא"כ אילו הי' מהני קמיצה בלילה, הרי שהי' זה "זמנו", ושפיר הי' מקדש בכלי שרת להקומץ).

וי"ל עוד, דגם אי נימא דלינה מועלת בראשו של מזבח, ונימא דאף ע"ג המערכה מהניא לינה, אכתי נפ"מ טובא במה שקמיצת לילה פסולה, דאילו היתה קמיצת לילה כשרה, הי' דין הקומץ שאם עלה לא ירד ומקטירין אותו, ורק משום דקמיצת לילה ל"מ, הוי דינה דאם עלה ירד, וכמש"נ לעי', וע' כן בקונטרס הגרי"ז ליומא, שכתב בדעת רש"י דהא דקמ"ל הברייתא דקמיצת לילה פסולה, אתא לאשמועי' דהויא כשחיטת לילה דתרד, ודמה"ט לא מהני לה קידוש כלי שרת, (לדעת רש"י בזבחים דפ"ז דכלי שרת מקדשין פסולין ליקרב לכתחילה), אך לדעת התוס' דכלי שרת אין מקדשין ליקרב, הוא דוחק לפרש כן דהברייתא קמ"ל דאם אם עלה ירד, שהרי לא נזכר בברייתא כלל דאייירי בשעלה על המזבח, וצ"ע בזה.

אמנם כ"ז אינו במשמעות ד' התוס', שהרי אי נימא כמש"נ נמצא דהא דנקט נקמצה ל"ה לאו דוקא, אלא בדוקא נקט נקמצה להשמיענו דקמיצת לילה לא מהניא, והגם דלן הקומץ בראשו של מזבח ובמערכה ה"ה נפסל, ולי"ב לדינא דאם עלה לא ירד, וא"כ מהו שכתבו התוס' דנקמצה לאו דוקא, וצ"ע בזה.

1. והנה התוס' במנחות ד"ט. הקשו אהא דבללה חוץ לחומת העזרה, דלדעת רש"י דכל דבר שנתקדש בכלי נפסל ביוצא, א"כ מ"ט אין המנחה נפסלת ביוצא, וילה"ע דמ"ט לא העמידו התוס' דאיירי בשעדין לא נתקדשה המנחה בכלי שרת, ולכאו' הי' נ' שהטעם בזה, דאי אכתי לא נתקדשה המנחה בכלי שרת, ליכא ע"ז כלל תורת בלילה, ולא הי פוסל ר' יוחנן מכח מה שבללה בחוץ, אך למש"נ מד' התוס' במנחות ד"ק. שדעתם דאף קודם שנתקדשה המנחה בכלי שרת פסלה בה עבודה בפסול, הרי דשפיר מצי' לאוקמה קודם שנתקדשה המנחה בכלי ואפ"ה פסל בה בלילה בחוץ, וצ"ל שמה שלא העמידוה התוס' בכה"ג, הוא משום דמ' בגמ' דלר"ל הוי הבלילה כשרה, ואי אכתי לא נתקדשה המנחה בכלי, הרי דהויא הבלילה בלילה פסולה, וי"ל עוד לפ"ד החזו"א שהבאנו למעלה, דבלילה קודם שנתקדשה בכלי שרת, פוסלת להמנחה אף אם בלל בפנים, וא"כ בע"כ דאיירי בשנתקדשה בכלי שרת, מדלא פסלי' רק בשבלל בחוץ. [↑](#footnote-ref-2)