38 בדין הכוסס את החטה
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / כיצד מברכין

מוצש"ק בשלח אור לי"ב שבט תשע"ב

א] ברכות דל"ז., בטעם הא דהכוסס את החטה מברך עלי' בפה"א, ואינו מברך עלי' במ"מ, מבו' בחי' הרא"ה דהטעם הוא משום דאינו מזון ואינו כדרך מזון, וכתב שם דמה"ט גם אין מברכין עליו מעין ג', משום דה' המינים מזון ומסתמא למזון קיימי וכשהזכירן בתורה והטעינן ברכה לאחריהן בשאכלן למזון דמסתמא למזון הזכירן, ולאפוקי הכוסס את החטה, ומ"מ מידי בפה"א לא נפיק דאורחייהו דאינשי זימנין דאכלי הכי, אבל ודאי אינו מזון ולא כדרך מזון ואין ברכה לאחריו לבסוף אלא כשאר דברים דאינם מז' המינים, עכ"ל, וכ"נ בד' ס' הפרדס לרש"י סימן ע"ט וסידור רש"י סימן קי"ד, עיי"ש שכתב דאין מזכירין בברכת מעין ג' על חטים בעינייהו על המחי', משום דלא עבידי כעין מזון.

ובחי' הרשב"א לקמן דמ"ד. כתב בטעם דאין מברכין עלי' מעין ג', ז"ל, ומסתברא דאפי' לרבנן נמי לא מברכים בכוסס את החטה מעין ג' לפי שאינו דומה לשאר פירות הנזכרים בפסוק שהן בחיותן נאכלין, אבל חטה אין דרכן של בני אדם לכוססה אלא המיעוט ובדרך מקרה, ולדבריהם לא הוזכרה חטה ושעורה כאן אלא לרבות דיסא וחביץ קדרא שאינו לחם ומ"מ נאכלין כך לרבים ודרך אכילת החטים והשעורים בכך והלכך אף הן מברכין עליהן מעין ג' לרבנן, עכ"ל, וכ"ה מבו' בד' תר"י שם, וכ"נ בד' רש"י בחולין דט"ו. שפירש דלישנא דכוסס את החטה הוא משום דאין דרך אכילתו בכך, וכ"ה מבו' עוד בפירש"י בכ"ד דזהו לישנא דכוסס, וכן פירשו בפי' ריבב"ן וברשב"ץ בסוגיין, אך לדעת הרא"ה צ"ל דמפרש כד' הר"י מלוניל דאכילת דבר חי כמות שהוא נקראת כסיסה, והרי דפליגי ע"ד הרא"ה, וס"ל דאין הטעם משום דאי"ז דרך אכילת מזון, אלא הוא משום דאין דרך לאכלן כך כלל, אלא המיעוט ובדרך מקרה, ולפי דבריו מסתבר דזהו גם הטעם דאין מברכין ע"ז במ"מ אלא בפה"א, משום דאי"ז דרך אכילתה, וע"כ אי"ז בכלל מיני מזונות.

ובאהעו"ז סימן ר"ח נקט דהא דאין מברכין בכוסס חטה במ"מ, הוא חד דינא עם הא דדבר שאין דרך לאכלו חי מברך עליו שהכל, ובמיני דגן שברכתן במ"מ, אמרינן דנחית חד דרגא וכיון שאין דרך לאכלו כן מברכין עליו בפה"א.

ב] והנה בהג' הגר"ח צאנזער בסימן ר"ח כתב דיש לברך על שעורים שהוסר מהן מעט וכו' במ"מ, וכתב בתו"ד דכיון שבזה"ז דרך אכילתן בכך, מברכין עליהן במ"מ, עיי"ש, ובשעה"צ שם סקכ"ב מבו' שפקפק בדין זה.

והנה למש"כ האהעו"ז דהא דאין מברכין עליהן במ"מ, הוא מדינא דדבר שאינו נאכל כמות שהוא חי, הרי הדבר פשוט כד' הגר"ח צאנזער, דאם בזה"ז דרך אכילתן בכך, מברכין עליהן במ"מ, אך למש"כ הרא"ה דאין מברכין עליהן במ"מ משום שאי"ז דרך מזון, ולמש"כ תר"י והרשב"א דאין מברכין עליהן במ"מ משום שאי"ז דרך אכילתן כלל, י"ל דאין דנים בכל דור ודור לפי דרך האכילה שבאותו הדור.

ג] והנה דעת הרא"ש ודעימי' דאורז שנתבשל שלם מברכין עליו בפה"א, אמנם בתר"י כתב דמברכין על האורז במ"מ אף כשהוא שלם משום שדרכו לאכלו אפי' שלם.

ובדעת הרא"ש ודעימי' מוכרח, דהא דכוסס אינו מברך במ"מ, אין הטעם משום שאין דרך אכילתו בכך וכמש"כ הרשב"א, שהרי כוסס את האורז דרך אכילתו בכך, ואפ"ה אין מברכין עליו במ"מ, ובע"כ דהטעם בזה הוא משום דדרך מזון הוא בצורת דייסא, וע"כ ליכא חשיבות מזון רק בשעשאו כעין דייסא, ואשר ע"כ אף דאורז דרך לאכלו שלם, מ"מ אי"ז עיקר דרך מזון, ולא חשיב כמזון לברך עליו במ"מ.

ותר"י שכתב דאורז שנתבשל שלם מברכין עליו במ"מ, מבו' היטב לטעמי' דהא דהכוסס אינו מברך במ"מ הוא משום דאין דרך אכילתו בכך, וה"נ הא דחטים שנתבשלו שלמים אין מברכין עליהן במ"מ, דמדמי להו תר"י לכוסס, הוא משום דאין דרך אכילתן בכך, וע"כ באורז שדרך אכילתו שלם, מברכין עליו במ"מ.

והנה לדעת הרא"ש ודעימי' הרי הדבר ברור, דאף אם יהא בזה"ז הדרך לאכול א' מה' מיני דגן או אורז באופן שאינו בכלל דייסא ומעשה קדירה, אין מברכין עליו במ"מ, דלא עדיף מאורז שנתבשל שלם שדרך לאכלו כן, ואין מברכין עליו במ"מ, וז"ב.