כה - בדעת התוס_ ודעימייהו דלא אמרינן אתרו_מ במקום שאינו רה_ר
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובי חצירות - חוברת / עירובין ב / שיעורים עירובין פ_ק

**סימן כ"ה**

**בדעת התוס' ודעימייהו דלא אמרינן אתרו"מ במקום שאינו רה"ר**

**א**

א] **עירובין ו' א',** ורה"ר מי מיערבא והתניא וכו' אמרו לו אין מערבין רה"ר בכך, וכי תימא בכך הוא דלא מערבא הא בדלתות מערבא, והא א"ר יוחנן ירושלים אלמלי דלתותי' ננעלות בלילה חייבין עלי' משום רה"ר וכו', א"ר יהודה ה"ק כיצד מערבין מבואות המפולשין לרה"ר וכו'.

**והנה** בד' התוס' שם ד"ה וכי תימא מבו', דהא דרה"ר לא מערבא אלא בדלתות ננעלות, ומבואות המפולשין לרה"ר ל"ב דלתות, הוא משום דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר גמורה, אך במבואות המפולשין דאינם רה"ר גמורה, כיון שאין רחבן ט"ז אמה, (וגם אין רה"ר עוברת שם, דאורך המבוי הוא לרוחב רה"ר), לא אמרינן אתרו"מ, וכ"כ הרמב"ן לקמן נ"ט א', והרשב"א והר"ן בסוגיין ולקמן כ"ב א', והרא"ש בסימן ח', ועוד מקמאי.

ב] **והך** מילתא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא מבו' כן גם בד' רש"י, שפירש לקמן ק"א א' ד"ה חייבין עלי', דהא דמהני דלתות ננעלות לרה"ר, הוא משום דכל שדלתותי' ננעלות בלילה לאו רה"ר שאינה כדגלי מדבר שהוא דרך פתוח כל שעה.

**והנה** הרי הא דאי"ז כדגלי מדבר שהוא דרך פתוח כל שעה אי"ז טעם אלא דלא יהא המקום רה"ר, אך הרי בסוגיין מבו' דכל שדלתותי' ננעלות בלילה הויא רה"י ומותר לטלטל בה, ובע"כ מזה דאין בקיעת הרבים מבטלת המחיצות אלא ברה"ר, וע"כ כל שדלתותי' ננעלות בלילה ול"ה רה"ר, תו אין בקיעת הרבים מבטלת המחיצות, וע"כ שפיר הו"ל רה"י.

**ב**

ג] **ובביאור** הך דינא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, בפשוטו הי' נראה דהוא שיעור בבקיעת הרבים, דרק בקיעת רבים מעליא דרה"ר מבטלת למחיצות.

**אמנם** יש לפרש בזה בע"א, דאי"ז שיעור בבקיעת הרבים, אלא היינו דכל הא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, הוא רק כשאנו באים להתיר מקום שהוא רה"ר, דאין רה"ר ניתרת במחיצות שבוקעין בהן, אך כל שאנו באים להתיר מקום שאינו רה"ר, שפיר מהני לזה אף מחיצות שבוקעין בהן.

**ומד'** הרשב"א לקמן כ"ב א' משמע קצת כדרך בתרא, ז"ל, ומיהו הא דאמר ר' יוחנן דבקיעת הרבים מבטלת מחיצות, ה"מ מחיצות העשויות ברה"ר וכו', דכיון דבקעי בהו רבים אתיא בקיעת הרבים ומבטלת כח המחיצות "והרי הוא רה"ר כמות שהיתה", עכ"ל, ומשמע דעיקר דינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, הוא דל"מ המחיצות להפקיע תורת רה"ר וה"ה רה"ר כמו שהיתה, וע"כ הוא דלא אמרינן אתרו"מ אלא ברה"ר.

ד] **ונראה** דיש ללמוד לזה, דהנה בהא דתניא דכיצד מערבין דרך רה"ר עושה לחי וקורה מכאן ולחי וקורה מכאן, כתבו התוס' דאע"ג דלחי ל"מ ביותר מי', יעשה לחי רחב עד שיתמעט האויר מי', והרשב"א וש"ר כתבו די"ל דאיירי כשמתקצר הרשות בראשו וחוזר עד כדי עשר.

**והנה** בד' הרשב"א וש"ר מבו' להדיא דאף אם רה"ר המתקצר ל"ה רה"ר, מ"מ שפיר יש להעמידה בכה"ג דהרשות מתקצר בראשו, והויא רשות זו כרה"ר דאינה מתערבת אלא בדלתות הננעלות, עיי"ש.[[1]](#footnote-2)

**ולכאו'** הטעם בזה, דאף דהמקום המתקצר ל"ה רה"ר משום שאינו רחב ט"ז אמה, מ"מ שאר הרשות שהיא רחבה ט"ז אמה הויא שפיר רה"ר,[[2]](#footnote-3) וע"כ אינה מתערבת אלא בדלתות הננעלות.

ה] **והנה** אי נימא דהא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא משום דרק בקיעת הרבים דרה"ר מבטלת למחיצות, הרי הי' בדין דבכה"ג דהרשות מתקצרת בראשה דבקיעת הרבים במקום המחיצה ל"ה בקיעה דרה"ר, לא תבטל בקיעת הרבים להמחיצה, ויועילו המחיצות להתיר את הרה"ר שבפנים.

**ובע"כ** מזה דלעולם אף בקיעת רבים דלאו רה"ר מבטלת למחיצות, והא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא משום דרק מקום שהוא רה"ר אינו ניתר במחיצות שבוקעין בהן, וע"כ כיון דהמקום המתרחב הוי רה"ר, אינו ניתר במחיצות שבראשו, אף דבמקום הבקיעה אין הרשות רחבה ט"ז אמה ול"ה רה"ר.

ו] **אמנם** יש לדחות, לפמש"כ הרשב"א בעבוה"ק ריש שער ג', ז"ל, מבואות הרחבות ט"ז אמה אע"פ שמקצתן מתקצרין ואין בו ט"ז אמה, ה"ז רה"ר, שא"א לרה"ר להתלקט במלקט, לפיכך המבואות המפולשין לרה"ר ואורכן לאורך רה"ר, אע"פ שאין ברחבן ט"ז אמה ה"ה רה"ר גמורה, עכ"ל, ובד' הגר"א בסימן שמ"ה ס"ח נראה שפירש בד' הרשב"א, דכל שלא נתקצר אלא מקצתו ודאי דהוי רה"ר, ובדינא דרה"ר המתקצר נתחדש דאף אם נתקצר כולו, הוי רה"ר, עיי"ש.

**ולפ"ז** י"ל דמש"כ הרשב"א וש"ר דאיירי כשנתקצר הרשות בראשו, היינו דבכה"ג אף המקום המתקצר הוי רה"ר, דאף דדבריהם שם קיימי להסוברים דרה"ר המתקצר ל"ה רה"ר, מ"מ בכה"ג שלא נתקצר הרשות אלא בראשו, הוי אף המקום המתקצר רה"ר,[[3]](#footnote-4) וע"כ שפיר מבטלת בקיעת הרבים שם להמחיצות.[[4]](#footnote-5)

?יש להוסיף דינא דמעלות בית מרון וד' הריטב"א שם, ולכאו' לדעת הרא"ש הרי בעינן י"ג ושליש, ולהנ"ל ניחא בחד מתרי גווני הנ"ל.?

**ג**

ז] **עוד** יש ללמוד לזה, דהנה התוס' לקמן כ"ב א' דהא דהיו חייבין על ירושלים משום רה"ר אף דב' מחיצות דאורייתא, הוא משום דהיתה מפולשת מד' צדדין, וחייבין עלי' משום רה"ר לעומד באמצע הפילוש דליכא מחיצה, וכ"כ עוד מקמאי שם.

**והנה** אי נימא דהא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא משום דרק בקיעת הרבים דרה"ר מבטלת למחיצות, הרי הי' בדין דכל דבמקום בקיעת הרבים ל"ה רה"ר, לא תבטל בקיעת הרבים להמחיצות העומדות שם, ותו יועילו מחיצות אלו אף להרה"ר שבפנים, וא"כ היאך מבטלת בקיעת הרבים למחיצות ירושלים, הרי צדדי הפילוש ל"ה רה"ר, ונמצא דבקיעת הרבים במקומה ל"ה בקיעת רבים דרה"ר.

**ובע"כ** מד' התוס' ודעימייהו, דלעולם אף בקיעת רבים דלאו רה"ר מבטלת להמחיצות, והא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא משום דרק מקום שהוא רה"ר אינו ניתר במחיצות שבוקעין בהן, וע"כ כיון דאמצע הפילוש הוי רה"ר, אינו ניתר במחיצות ירושלים שבוקעין בהן, אף דבקיעת הרבים שם ל"ה בקיעת רבים דרה"ר.

ח] **אמנם** יש מקום לדחות בזה, דאף אם בעינן בקיעת רבים דרה"ר לבטל המחיצות, ל"ב שיהא על מקום הבקיעה דין רה"ר, אלא בעינן דיהא זה בקיעת רבים מעליא המועלת לאשוויי רה"ר, ומכח זה בעינן שתהא בקיעת רבים דט"ז אמה, וע"כ אף דבמקום הבקיעה איכא ב' מחיצות ומקום זה הוי רה"י, הרי אי"ז גריעותא בבקיעת הרבים שם, וע"כ שפיר מהניא בקיעת הרבים לבטל לאותם המחיצות דבקעי בהו רבים, ואך דצדדי הפילוש הוו רה"י, משום דיש להן ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים, אך אמצע הפילוש דכל מחיצותיו הוו מחיצות דבקעי בהו רבים, הוי רה"ר.

ט] **ויש** לסייע לעיקר החילוק בזה, דהנה הדברי יחזקאל בסו"ס ה' הק', דלדעת ר' יהודה דב' מחיצות דאורייתא ודהיכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא לא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, הרי נמצא דבפסי ביראות כנגד הזויות חשיב רה"י, דיש שם ב' מחיצות שלימות, וא"כ מ"ט בין הפסין הוי רה"ר, הרי אין שם ט"ז אמה, ול"ש בזה דינא דרה"ר המתקצר, כיון דאינו מחובר לרה"ר, אלא הוא מופסק ע"י רה"י מד' רוחותיו.[[5]](#footnote-6)

**ונראה** דצ"ל בזה, דאף דבין הפסין שיש בו ב' מחיצות ל"ה רה"ר, מ"מ כיון דליכא גריעותא בבקיעת הרבים שם, אלא דמכח המחיצות הו"ל רה"י, שפיר י"ל דאי"ז מעכב את צירוף המקום שבפנים לרה"ר לדין ט"ז אמה, ועד"ז נראה דאף אם מקום מקורה מפסיק בין הרה"ר דט"ז אמה למקום המתקצר, מ"מ שפיר הוי המקום המתקצר רה"ר, כיון דברה"ר מקורה ליכא גריעותא בבקיעת הרבים שם, ואף דהמקום המקורה אינו רה"ר, מ"מ אי"ז מעכב את צירוף המקום שבפנים לרה"ר.[[6]](#footnote-7)

**ולפ"ז** י"ל דה"נ הוא בדינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, דאף דרק בקיעת הרבים דרה"ר מבטלת למחיצות, מ"מ גם אם במקום הבקיעה איכא ב' מחיצות ול"ה רה"ר, מ"מ כיון דליכא גריעותא בבקיעת הרבים שם, שפיר מבטלת בקיעת הרבים למחיצות.

י] **אמנם** הנה לפ"ז הי' בדין, דאף דרה"ר מקורה ל"ה רה"ר, מ"מ כל דבקעי רבים במחיצותיו נימא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, כיון דבקיעת הרבים שם הויא בקיעת רבים מעליא, וכמש"נ לעיל סק"ט בהערה מד' הרמ"ה.

**אך** הנה בד' הב"י בסימן שמ"ה ס"ב מבו' להדיא דברה"ר מקורה אין בקיעת הרבים מבטלת למחיצות, משום דל"ה רה"ר,[[7]](#footnote-8) ולמדנו מדבריו דאף היכא דליכא גריעותא בהבקיעה עצמה, מ"מ כיון דאין המקום רה"ר לא אמרינן בזה אתרו"מ, ולפ"ז הרי ה"נ בדין דבמקום דאיכא ב' מחיצות והוי רה"י לא נימא אתרו"מ,[[8]](#footnote-9) - ובע"כ דהא דבירושלים אמרינן אתרו"מ, אף דמקום הבקיעה ל"ה רה"ר, הוא משום דל"ב שתהא הבקיעה בקיעה דרה"ר, אלא כל שאנו באים להתיר מקום דהוא רה"ר, ל"מ לזה מחיצות שבוקעין בהן.

**ד**

יא] **עוד** יש ללמוד לזה, ממש"כ הרשב"א בעבוה"ק ריש שער ג' דפלטיא הויא רה"ר אע"פ שדלתות המדינה ננעלות בלילה, ול"ד למבואות המפולשין דכל דדלתותיהן ננעלות בלילה אינם רה"ר.

**ובפשוטו** הטעם בזה הוא, כמש"כ בתשו' מים רבים או"ח ריש סימן ל"ז, ובתשו' בית אפרים או"ח סימן כ"ו (ד"ה אבל לענ"ד), דהוא משום דהא דמהני דלתות ננעלות ברה"ר, הוא כמש"כ הרשב"א שם דכל דהדלתות ננעלות בלילה ואין המקום מסור לרבים כל שעה ל"ד לדגלי מדבר ול"ה רה"ר, וכיון דל"ה המקום רה"ר לא אמרינן בזה אתו רבים ומבטלי מחיצתא, - וע"כ כ"ז הוא ברה"ר דמבואות המפולשין, דהיא מכח הילוך הרבים משער לשער, אך ברה"ר דבפלטיא דתורת רה"ר שעלי' הוא מכח הא דהרבים נקבעים שם, ע"כ שפיר הוו רה"ר אף כשדלתותיהן ננעלות בלילה, דאף דאינם מסורים בלילה לרבים הבאים מחוץ לעיר, הרי אכתי הן מסורין בכל שעה לרבים בני העיר עצמם, וכיון דהויא רה"ר, אמרינן בזה אתרו"מ.[[9]](#footnote-10)

יב] **והנה** אי נימא דהא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא משום דרק בקיעת הרבים דרה"ר מבטלת למחיצות, הרי הי' בדין דאף דהפלטיא מסורה לרבים כל שעה והויא רה"ר, מ"מ כיון דבקיעת הרבים בשערי המדינה ל"ה בקיעה דרה"ר, שהרי מקום הבקיעה אינו מסור לרבים כל שעה, ול"ה רה"ר, יועילו מחיצות המדינה להתיר אף את הפלטיא.[[10]](#footnote-11)

**ובע"כ** מזה דלעולם אף בקיעת רבים דלאו רה"ר מבטלת למחיצות, והא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא משום דרק מקום שהוא רה"ר אינו ניתר במחיצות שבוקעין בהן, וע"כ כיון דהפלטיא הויא רה"ר, אינה ניתרת במחיצות המדינה, אף דבקיעת הרבים שם ל"ה בקיעה דרה"ר.[[11]](#footnote-12)

**ה**

יג] **והנה** בעיקר מש"נ להוכיח מד' הראשונים דהא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא ברה"ר לא תלי במקום הבקיעה, אלא כל שהמקום שאנו באים להתיר הוא רה"ר אינו ניתר ע"י מחיצות אלו, הי' מקום לפרש דיסוד הדין בזה הוא דרה"ר אינה ניתרת במחיצות, וע"כ כל דאיכא רה"ר בתוך המחיצות, אין המחיצות מועילין להתירה.

**אך** הנה התוס' לקמן כ"ב א' ד"ה קשיא נקטו בפשיטות דבקיעת הרבים אינה מבטלת אלא להמחיצות שבוקעין בהן, וע"כ הוא דכל דאיכא ב' מחיצות דאין הרבים בוקעין בהן, הרי דאף דאיכא בקיעת רבים גמורה בב' הרוחות האחרות, שפיר מהני ב' המחיצות לאשוויי רה"י, למ"ד דב' מחיצות דאורייתא, והרי דדינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, הוא דבקיעת הרבים במקום המחיצות מבטלת את המחיצות.

**וצ"ב** לפ"ז בגדר הך דינא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא כלפי מקום שהוא רה"ר, ולכאו' כיון דעיקר דינא דאתרו"מ הוא דבקיעת הרבים מבטלת את המחיצות עצמן, מ"ט אינם בטילות אלא כלפי מקום שהוא רה"ר.

יד] **ובפשוטו** צ"ל בזה, דאף דמחיצות דבקעי בהו רבים אינם בטילות לגמרי, מ"מ קליש כחם, ומכח זה הוא דאינם מועילין למקום שהוא רה"ר, - והיינו משום דמקום שהוא רה"ר בעי גדירה מעליא טפי להפקיעו מתורת רה"ר, ול"מ לזה מחיצות שהרבים בוקעין בהן, דאינם מחיצות מעליין.

**ו**

טו] **ונראה** להוסיף בזה, ובהקדם, דהנה הריטב"א בסוגיין כתב דכל הא דאית לי' לר' יהודה דב' מחיצות דאורייתא, היינו רק במקום שאינו רחב ט"ז אמה, אך ברה"ר גמורה הרחבה ט"ז אמה, ל"מ ב' מחיצות, וכ"כ הריטב"א לקמן כ"ב א', עיי"ש,[[12]](#footnote-13) וצ"ב הטעם בזה.[[13]](#footnote-14)

**ונראה** הטעם בזה, דהנה בפירש"י בריש פירקין כתב, דהא דמבוי סתום ל"ה רה"ר, הוא משום דאינו מפולש ול"ד לדגלי מדבר, וכ"כ רש"י לקמן נ"ט ב' דהא דעיר שאין לה אלא פתח אחד ל"ה רה"ר הוא משום דלאו מפולשת היא ול"ד לדגלי מדבר, וצ"ב דמ"ט בעינן לה"ט, הרי מקום שיש לו ג' מחיצות הוי רה"י גמורה, וא"כ ודאי דל"ה רה"ר.[[14]](#footnote-15)

**ויש** ללמוד מזה, דכל הא דמקום המוקף מחיצות הוי רה"י, היינו רק כשאין בו לתנאי רה"ר, דכל שיש בו לתנאי רה"ר ל"מ היקף המחיצות לאשוויי לי' לרה"י, דאדרבה רה"ר הוא ולא רה"י, וע"כ כל הא דמקום המוקף ג' מחיצות הוי רה"י, אף כשהוא רחב ט"ז אמה, הוא משום שאינו מפולש ול"ד לדגלי מדבר.[[15]](#footnote-16)

**ואשר** זהו מש"כ הריטב"א, דכ"ז הוא במקום המוקף ג' מחיצות, אך כל שאינו מוקף אלא ב' מחיצות, דמי שפיר לדגלי מדבר, וע"כ כל שהוא רחב ט"ז אמה ל"מ המחיצות לאשוויי לי' לרה"י.

טז] **ומצינו** עוד עד"ז בד' הרמב"ן לקמן נ"ט א', ז"ל, וי"ל עוד שלא אמר ר' יהודה ב' מחיצות תורה, אלא ברחב ט"ז שדרך הרבים עוברת שם ואין הרבים נקבעין ועומדין שם, דגמר ממדבר דליכא מחיצות, אבל פלטיא וכו' כיון שהרבים קבועים ועומדים שם כל היום זהו רה"ר גמורה, עכ"ל.

**ומבו'** בד' הרמב"ן, דאף דב' מחיצות דאורייתא, מ"מ אינם מועילין במקום דדמי לדגלי מדבר והוי רה"ר, והא דמהני ב' מחיצות אף במקום הרחב ט"ז אמה, הוא משום דכל דיש לו ב' מחיצות ל"ד לדגלי מדבר דליכא מחיצות, - וע"כ כ"ז הוא ברה"ר דסרטיא ומבואות המפולשין, דתורת רה"ר שעליהן הוא משום דהוי זה דרך הרבים, וכל דיש להן ב' מחיצות המעכבות את הרבים מב' רוחות אלו, ל"ד לדגלי מדבר, אך ברה"ר דפלטיא דתורת רה"ר שעלי' הוא מכח הא דהרבים נקבעין שם, הרי דאף אם יש לה ב' מחיצות אכתי דמיא לדגלי מדבר והוי זה רה"ר, ותו ל"מ ב' המחיצות לאשוויי לה לרה"י.

יז] **ולפ"ז** נראה דזהו יסוד דינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, דמקום שהוא רה"ר אינו ניתר ע"י מחיצות שבוקעין בהן רבים, דלעולם אף מחיצות שבוקעין בהן רבים אינם בטלים לגמרי, שהרי הם מועילים למקום שאינו רה"ר לאשוויי לי' לרה"י, ורק במקום שהוא רה"ר, ובאנו לדון שיועילו המחיצות להפקיעו מתורת רה"ר, דהוא דין בפנ"ע דהמחיצות מפקיעות אותו מתורת רה"ר משום דל"ד לדגלי מדבר, הרי דבזה הוא דאמרינן דכל שהרבים בוקעין במחיצות אלו ואין מחיצות אלו מונעות רגל הרבים, ל"מ המחיצות להפקיעו מתורת רה"ר.[[16]](#footnote-17)

**ז**

יח] **והנה** בד' הגר"ז בסימן שמ"ה סי"א מבו', דלפ"מ שנקט דקי"ל כרבנן דכל דאיכא שם ד' מחיצות לא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, הרי דדרך הרבים שיש לו מחיצות אמה מכל צד, דהו"ל כפסי ביראות א"צ דלתות ננעלות.

**ונראה** בטעמו, דאף דמדרבנן ל"מ המחיצה דפסין, מ"מ כיון דמהני המחיצה דפסין דל"ה המקום רה"ר, שהרי מדאורייתא הו"ל רה"י, לא אמרינן בזה אתו רבים ומבטלי מחיצתא.

**ועד"ז** מצינו בד' הבית אפרים באו"ח סימן כ"ו, עיי"ש שנקט דבדרך הרבים המוקפת מחיצות הפרוצות יותר מי', לא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא, כיון דפרצה יותר מי' אינה אוסרת אלא מדרבנן, וכן נקט החזו"א בסימן ק"ז סק"ה.

יט] **אמנם** הנה בתשו' מהריט"ץ סימן רנ"א ד"ה ועל הפלטיא נקט בפשיטות, דאף מקום המוקף מחיצות דפסין, אינו ניתר אלא בדלתות, משום דלא התירו פסין אלא לעולי רגלים, עיי"ש.

**וצ"ב** דכיון דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, וכמש"כ מהריט"ץ שם לעיל מינה, א"כ מ"ט היא מבטלת להמחיצות במקום המוקף מחיצות דפסין, הרי כיון דמחיצות הפסין אינם בטילות, והוי רה"י דאורייתא, הדין נותן דלא נימא בזה אתרו"מ.

כ] **ובפשוטו** הי' נראה לפרש בזה, דהוא משום דס"ל דהא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, הוא משום דרק בקיעת הרבים דרה"ר מבטלת למחיצות, ובזה י"ל דאף בקיעת הרבים במקום המוקף מחיצות דפסין חשיבא כבקיעת הרבים דרה"ר, דאף דמקום זה הוי רה"י מדאורייתא, מ"מ ליכא גריעותא בבקיעת הרבים, וע"כ בעינן בזה דלתות ננעלות, דאף דהמחיצות דפסין אינם בטילות ע"י בקיעת הרבים, מ"מ כיון דלא התירו פסין אלא לעולי רגלים ובאנו להתיר משום הצוה"פ, הרי דמחיצות הצוה"פ בטילות ע"י בקיעת הרבים.

**אך** באמת אי"ז מתישב, דהרי ד' מהריט"ץ שם קיימי בגונא דבקיעת הרבים לא היתה כלל ברה"ר, אלא היתה במקום שאינו רחב ט"ז אמה, ומ"מ נקט שם דהרה"ר שבתוך העיר בעיא דלתות ננעלות, ומבו' מזה דאף בקיעת הרבים דלאו רה"ר מבטלת למחיצות, ואך דאינה מבטלת למחיצות אלא כלפי מקום שהוא רה"ר, וכמש"נ לעיל סוסקי"א בהערה, ובזה תיקשי, דהרי הרה"ר שבתוך העיר אין תורת רה"ר עלי', שהרי יש לה מחיצות דפסין, ומ"ט בעיא דלתות ננעלות.

כא] **וי"ל** בזה בפשיטות, דהנה התוס' בשבת צ"ט ב' ד"ה אא"כ כתבו, דהא דל"מ פסין בבור היחיד, היינו דוקא בעמוק י' ורחב ד' דהוי רה"י, אבל פחות מכאן דהוי כרמלית לא החמירו כ"כ ומישתרי שפיר בפסין, וצ"ע דמ"ט הוצרכו להא דלא החמירו כ"כ, הרי כיון דבין הפסין הוי מדאורייתא רה"י, ומדרבנן הוא דאסור, לא חמיר מכרמלית, ומ"ט יהא אסור לטלטל ממנו לבור כרמלית, דהרי מדאורייתא דמהני מחיצות הפסין הוי בין הפסין והבור רה"י, ומרה"י לרה"י קמטלטל, ומדרבנן דל"מ מחיצות הפסין הוו בין והפסין כרמלית ומכרמלית לכרמלית קמטלטל.

**ונראה** מד' התוס', דבגונא שהחמירו חכמים דל"מ מחיצות הפסין משום דהפרוץ מרובה, הרי דמדרבנן יש על בין הפסין תורת רה"ר, דכיון דכל הא דל"ה רה"ר הוא מכח המחיצות, הרי דכל שביטלו חכמים להמחיצות הו"ל כרה"ר, וע"כ מן הדין הי' לאסור לטלטל מכרמלית לבין הפסין, דמכרמלית לרה"ר קמטלטל, ואך שלא החמירו חכמים כ"כ כיון דליכא למיתי בזה לידי איסורא דאורייתא.[[17]](#footnote-18)

**ולפ"ז** נראה, דמה"ט הוא שנקט המהריט"ץ דאף במקום המוקף מחיצות דפסין אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא, דאף דמדאורייתא הוי מקום זה רה"י, מ"מ כיון דמדרבנן הוי מקום זה רה"ר, אמרינן בזה אתרו"מ, ולפי דבריו י"ל דה"נ במקום דאיכא פרצה יותר מי', הרי אף אם מדאורייתא הו"ל רה"י, מ"מ מדרבנן דפרצת י' מבטלת ההיקף הו"ל כרה"ר, ואמרינן בזה אתרו"מ.[[18]](#footnote-19)

1. וכ"ה מבו' גם בד' התוס', שהרי הך דינא דרה"ר המתקצר תליא בב' תי' התוס' בד"ה וכי תימא, ולתי' קמא דהתם דרה"ר המתקצר ל"ה רה"ר, בע"כ דהא דכשעושה לחי רחב אכתי הויא הרשות רה"ר, הוא משום דאף דהמקום המתקצר ל"ה רה"ר, מ"מ שאר הרשות שהיא רחבה ט"ז אמה הויא רה"ר, וגם לתי' בתרא דרה"ר המתקצר הוי רה"ר, הרי היינו רק כשאורך המבוי הוא לאורך רה"ר מב' צידיו, והכא לא נתפרש דאיירי בכה"ג.

   אמנם באמת י"ל דבכה"ג דכל הרשות רחבה ט"ז אמה, ורק במקום הלחי נתמעט האויר, הוי אף המקום המתקצר רה"ר, אף אם רה"ר המתקצר ל"ה רה"ר, דבכה"ג שלא נתמעט מרוחב ט"ז אלא במקום מועט, ודאי דמי לבין העמודים דהוי רה"ר אף שאינו רחב ט"ז אמה. [↑](#footnote-ref-2)
2. ונתחדש לפ"ז, דאף דלדין רה"ר בעינן שיהא מפולש משער לשער, מ"מ כל שהוא מפולש משער לשער הויא רה"ר, אף דמקצתו אינו רחב ט"ז אמה ואינו רה"ר, - ועד"ז מצינו בד' התוס' וש"ר לקמן כ"ב א' בדין אמצע הפילוש דהוי רה"ר, אף דצדדי הפילוש הוו רה"י, ונמצא דהפילוש משער לשער דמקום זה הוא דרך רה"י, אך למש"נ להלן סק"ח י"ל דהתם שאני.

   אך ההשלמה בסוגיין נחלק ע"ז, ז"ל, וכי תימא כגון שעשה פסין בפתח המבוי עד שמיעטו מעשר, אם כן שאין בפתחו יותר מעשר הרי אינו דומה לדגלי מדבר, ומאי אהני לן כשרחב ט"ז אמה מן הפתח ולפנים, עכ"ל, וכ"כ הראבי"ה בסו"ס שצ"א, ז"ל, גם צריך שיהי' בלא מעלות ומורדות כדגלי מדבר, וכן נראה לאבא מורי, והכי מסתבר, שאם הי' רוחב ט"ז ובסופו קצר מט"ז מדאורייתא נידון כסתום וכו', עכ"ל, ובסו"ד שם כתב דהא דמקום שיש בסופו מעלות ומורדות ל"ה כולו רה"ר, הוא משום דל"ד לדגלי מדבר, והיינו דכל המקום ל"ד לדגלי מדבר, כיון דהפילוש לשם היא דרך מקום מעלות ומורדות, - ועד"ז מצינו בד' הרמב"ן במלחמות לקמן כ"ב א', דכל הא דאמצע הפילוש הוא רה"ר, היינו בפלטיא, ולכאו' הוא משום דברה"ר דסרטיא דבעינן שתהא מפולשת משער לשער, הרי דכיון דצדדי הפילוש הוו רה"י, לא חשיב אמצע הפילוש כמפולש משער לשער. [↑](#footnote-ref-3)
3. והעירוני דיש לסייע לזה ממש"כ הריטב"א בתו"ד, ז"ל, ומיהו אכתי קשיא לן דהא פרכינן לה מההיא דר' יהודה וכו', ודוחק ודוחק הוא לומר בזו דמיירי שנתקצר המבוי באותו מקום דהא סתמא נקט וכו' בכל מקום שהם ואפי' ברחבו של מבוי, עכ"ל, ובפשוטו מש"כ הריטב"א דנתקצר המבוי באותו מקום, הוא שנתקצר בכל המקום שכנגד הב' בתים, דרחוק לומר דלא נתקצר אלא מב' צידיו ובאמצע יש מקום רחב ט"ז, (וגם דא"כ איירי שנתקצר בשיפוע גדול, ובכה"ג מסתבר שיועיל השיפוע כמחיצה שלישית ורביעית), ותיקשי דא"כ מה מהני דנימא דאיירי בכה"ג, הרי אכתי תיקשי דכיון דמקום זה המתקצר ל"ה רה"ר, מ"ט נימא דלא מערבא אלא בדלתות ננעלות, - ובע"כ דאף דרה"ר המתקצר ל"ה רה"ר, מ"מ כל שלא נתקצר אלא מקצתו, הוי אף המקום המתקצר רה"ר, וע"כ אם איירי בכה"ג שנתקצר המבוי באותו מקום, הוי אף מקום זה רה"ר, וע"כ אינו ניתר אלא בדלתות ננעלות. [↑](#footnote-ref-4)
4. אמנם הראוני בתשו' מהריט"ץ סימן רנ"א ד"ה ועל הפלטיא שנקט בפשיטות, דכל דיש בתוך העיר מקום הרחב ט"ז אמה דהוא רה"ר שהוא פתוח מב' צידיו למבואות דאינם רחבים ט"ז אמה, הרי דאף דהמבואות נתקנים בצוה"פ משום שאינם רה"ר, מ"מ אי"ז מועיל להתיר את הרה"ר שבפנים ובעיא דלתות, ומבו' להדיא מדבריו דאף בקיעת הרבים דלאו רה"ר מבטלת את המחיצות כלפי מקום שהוא רה"ר, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-5)
5. ועיי"ש שכתב לישב דל"מ ב' מחיצות לר' יהודה אלא היכא דהוו עומ"ר דכל ההיקף, ופירש כן בד' הרמב"ן במלחמות לקמן כ"ב א', - אמנם הנה בד' הרמב"ן לקמן נ"ט א' מבו' להדיא דלא כן, ומהני ב' מחיצות לר"י אף היכא דאי"ז עומ"ר דכל ההיקף, ולפ"ז הדק"ל. [↑](#footnote-ref-6)
6. ומצינו עד"ז בד' הרמ"ה בב"ב י"א ב' אות קל"ט, עיי"ש שכתב דרה"ר דהוי מקצתו מקורה מקצתו אינו מקורה, אע"פ דההוא מקורה לית לי' דינא דרה"ר, מ"מ הוא מצטרף לשאינו מקורה לשיעור רה"ר, עיי"ש, וזה מתפרש ע"פ הנ"ל, דברה"ר מקורה לי"ב גריעותא בהילוך הרבים שם, אלא הוא משום דמקום מקורה לא חזינן לי' כרה"ר ול"ד לדגלי מדבר, וע"כ שפיר הוא מצטרף לרה"ר לט"ז אמה, דהא דבעינן ט"ז אמה, הוא משום דבעינן שיהא מקום הראוי להילוך מעליא דרבים, ושפיר מצטרף לזה אף המקום המקורה, - ולמש"נ יש מקום לומר, דאם משכחת גוונא דמקצת מן הט"ז אמה הוי מקום שיש לו ב' מחיצות, הרי דאף דמקום זה הוי רה"י לר' יהודה, מ"מ שפיר הוא מצטרף לט"ז אמה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-7)
7. עיי"ש שכתב דכל דאין לאותו דרך כל דיני רה"ר שנתבארו בסמוך אלא חסר אחד מהם ל"ב דלתות ננעלות, ואחד מן הדינים שנתבארו שם הוא דבעינן שלא יהא מקורה. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך יש מקום לחלק בזה, דשאני רה"ר מקורה דהא דל"ה רה"ר הוא משום דל"ד לדגלי מדבר, ובקיעת רבים שאינה כדגלי מדבר אינה מבטלת למחיצות, ומשא"כ במקום שיש לו ב' מחיצות די"ל דהא דל"ה רה"ר אי"ז משום דל"ד לדגלי מדבר, אלא הוא משום דמחיצותיו מועילות לאשוויי לי' לרה"י, ואם ל"ה נעשה רה"י ע"י ב' המחיצות, ל"ה פקע מיני' תורת רה"ר, ובזה הוא דאמרינן דאף דאין המקום רה"ר, מ"מ כיון דהוי בקיעת הרבים שם בקיעה כדגלי מדבר, ה"ה מבטלת למחיצות, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-9)
9. ומה"ט משמע בד' הרשב"א שם דכ"ז הוא במדינה שיש לה ב' פתחים אלא שדלתותי' נעולות בלילה, דכיון דהפלטיא הויא רה"ר, מבטלת בקיעת הרבים ביום למחיצות, אך כל דאין לה אלא פתח א' דיש לה ג' מחיצות דלא בקעי בהו רבים, הויא הפלטיא רה"י, וכ"כ הבית אפרים שם דבשעה שהדלתות נעולות הויא הפלטיא רה"י, וכ"כ המשכנות יעקב בסימן קכ"א והישועות מלכו באו"ח סימן כ"א, (אך בתשו' חכם צבי סו"ס ל"ז נקט בדעת הרשב"א דהפלטיא הויא רה"ר אף כשיש לה ג' מחיצות גמורות, עיי"ש, וצ"ע). [↑](#footnote-ref-10)
10. ואין לומר דשאני התם דאף בקיעת הרבים במקומה חשיבא כבקיעה דרה"ר, ואך דמקום זה ל"ה רה"ר משום דאינו מסור לרבים כל שעה, וע"ד שנתבאר לדון לעיל סק"ח, - דהרי חזינן דמהני המחיצות לגבי שאר המדינה, ואין בקיעת הרבים מבטלתן, והרי דלא חשבינן לה כבקיעת רבים דרה"ר, וא"כ מ"ט הויא הפלטיא רה"ר, הרי בקיעת הרבים במקומה ל"ה בקיעת רבים דרה"ר. [↑](#footnote-ref-11)
11. ויש להוכיח עוד בנוס"א, דאי נימא דהא דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר, לא תליא בהמקום שאנו באים להתיר, אלא תליא בבקיעת הרבים, הרי הדין נותן, דבקיעת הרבים גמורה מבטלת להמחיצות אף כלפי מקום שאינו רה"ר, ובקיעת הרבים שאינה גמורה אינה מבטלת להמחיצות אף כלפי מקום שהוא רה"ר, וא"כ מ"ט היכא דדלתות המדינה נעולות מועילין מחיצות המדינה לגבי שאר המדינה ואינם מועילין לגבי הפלטיא, דממ"נ אם בקיעת הרבים זו מבטלת למחיצות מ"ט שאר המדינה הויא רה"י, ואם בקיעת הרבים זו אינה מבטלת למחיצות מ"ט הפלטיא ל"ה רה"י, - ובע"כ מד' הרשב"א דהא דלא אמרינן אתרו"מ אלא ברה"ר תליא בהמקום שאנו באים להתיר, דכל שהוא רה"ר אינו ניתר במחיצות שבוקעין בהן, וע"כ אף דמחיצות המדינה מועילין לגבי שאר המדינה, מ"מ אינם מועילין לגבי הפלטיא שהיא רה"ר. [↑](#footnote-ref-12)
12. ובד' התוס' בסוגיין בסוד"ה וכי תימא נראה שדנו בזה, והוכיחו דלר' יהודה מהני ב' מחיצות אף ברה"ר הרחבה ט"ז אמה, עיי"ש, - ומתוך דבריהם נלמד דכ"ז הוא לפי' בתרא, אך לפי' קמא שפיר י"ל כן דלרה"ר גמורה הרחבה ט"ז אמה ל"מ ב' מחיצות לר' יהודה, וכמש"כ הריטב"א, וניחא לפ"ז משה"ק התוס' שם בסוגיא דשבת ו' ב'. [↑](#footnote-ref-13)
13. ואין לומר דהוא משום דכל דאיכא ט"ז אמה בין המחיצות אין המחיצות מצורפות זל"ז, דהריטב"א לקמן שם כתב דאף אם איכא ט"ז אמה, מ"מ כל דליכא ס' רבוא, מהני ב' מחיצות, ומבו' דהא דל"מ ב' מחיצות ברה"ר גמורה רחבה ט"ז אמה, הוא משום דל"מ ב' מחיצות לרה"ר, וע"כ כל דל"ה רה"ר משום דאינו רחב ט"ז אמה או משום דליכא ס' רבוא, שפיר מהני ב' מחיצות לעשותו רה"י. [↑](#footnote-ref-14)
14. והנה אמנם למש"כ בתור"פ בריש פירקין דד' רש"י שם קיימי למ"ד דד' מחיצות דאורייתא, ניחא, דלמ"ד דד' מחיצות דאורייתא כל הא דל"ה המבוי דאורייתא הוא משום דל"ד לדגלי מדבר, אך למש"כ בתשו' הרשב"א ח"ה סימן י"ט דד' רש"י קיימי לדידן דג' מחיצות דאורייתא, תיקשי, וגם לד' תור"פ תיקשי כן בד' רש"י לקמן נ"ט ב', דרחוק לומר דגם ד' רש"י שם קיימי למ"ד דד' מחיצות דאורייתא. [↑](#footnote-ref-15)
15. וכ"ה מבו' גם בד' הראבי"ה בסו"ס שצ"א, שהוכיח דמקום שאינו מפולש ל"ה רה"ר משום דל"ד לדגלי מדבר, מהא דעיר של רבים שאין בה אלא פתח אחד ל"ה רה"ר, עיי"ש, ומבו' דאם מקום שאינו מפולש הי' רה"ר, הרי דאף עיר שאין לה אלא פתח אחד היתה רה"ר, אף דיש לה ג' מחיצות גמורות, ול"ה מהני המחיצות לאשוויי לה לרה"י. [↑](#footnote-ref-16)
16. ויתכן דהטעם בזה הוא, דכל הא דמקום המוקף מחיצות ל"ד לדגלי מדבר, הוא משום דמקום שיש מחיצות המונעות רגל הרבים ל"ד לדגלי מדבר, אך כל דהרבים בוקעין במחיצות ואין מחיצות אלו מונעות רגל הרבים, דמי שפיר לדגלי מדבר. [↑](#footnote-ref-17)
17. אך בהגה' הגרא"מ הורוויץ שם פירש דזהו גופא מש"כ התוס' דלא החמירו כ"כ, והיינו דלא החמירו לחשוב לבין הפסין כרה"ר אלא חשיב ככרמלית, וע"כ מותר לטלטל מבור שהוא כרמלית לבין הפסין, אך בהגה' שבתוס' הגרע"א בר"פ עושין פסין נקט לא כן בביאור ד' התוס', ולא ידעתי אם יצאו הדברים מתח"י הגרע"א. [↑](#footnote-ref-18)
18. אך מד' הגר"ז מבו' דס"ל דאף דמדרבנן ל"מ המחיצות דפסין, מ"מ ל"ה כרה"ר, וע"כ לא אמרינן בזה אתו רבים ומבטלי מחיצתא, - וה"נ בפרצה יותר מי' י"ל דאף דהיא אוסרת מדרבנן, מ"מ ל"ה כרה"ר, וכ"ה למש"כ החזו"א בסימן קי"ב סק"ה (ד"ה קצרו) דהא דפרצה יותר מי' אוסרת, הוא מכלל דין תיקון מבואות שהצריכו חכמים, עיי"ש, וע"כ נקטו הבית אפרים והחזו"א דלא אמרינן בזה אתרו"מ. [↑](#footnote-ref-19)