מראי_מקומות_שיט_טו
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סימן שיט - טו**

**סט"ו**

★מתני "ונותנין ביצה במסננת של חרדל" ובגמ' תני יעקב קרחה לפי שאין עושין אותה אלא לגוון". [שבת קלט:]

**יש דס"ל** **דחלמון וחלבון חשיבי מין אחד** וא"כ לכאורה עיקר הטעם שמותר לברור דאין בורר מין אחד.

וגם אם כונתו לאכול את החלמון או החלבון שרי לברור **במין אחד.** [ועיין לעיל במג"א סק"ה שמביא דלח יש בורר במין אחד, צ"ל דכל הטעם דלח חמיר היות ומתערבים היטב משא"כ חלמון וחלבון לא מתערבי היטב, ואין להם מעלת לח וחוזר לכלל הרגיל דאין בורר במין אחד [עפ"י מחצה"ש].

וצ"ב הא דאמרינן בגמ', "דאין עושין אותה אלא לגוון" אמאי בעינן להאי טעמא תיפו"ל דזה מין אחד.

ועיין רשב"א [קלט:] וז"ל "והיינו דאמרינן התם **דלא מחזי כבורר,** דאין כאן פסולת שהכל ראוי הוא אלא שהוא רוצה לערב החלמון לבד עם החרדל לגוון". [נראה דר"ל דחשיב מין אחד ובעינן לטעם דאינו אלא לגוון דלא מחזי כבורר וצ"ע].

ועיין במג"א דהיה הו"א דהוצאת החלמון מתוך החלבון "תחשב אוכל מתוך פסולת" דהחלבון נחשב פסולת קמ"ל דלא, מפני שהחלמון לא חשיב אוכל וכמו שיתבאר דגוון חשיב דבר צדדי ואינו חשוב.

ועיין שם בלבו"ש דביאר הא דחשיב פסולת יותר מהחלמון, "דהחלמון נתערב עם החרדל וראוי לאכול, משא"כ החלבון נשאר למעלה ואינו ראוי לאכילה חי"**.**

**וזה חידוש.** דבעצם שניהם לא ראויים לאכילה חי, ובבישול שניהם ראוים, אבל כרגע זה נתערב וראוי וזה לא, וכלפי **מצב זה** נידון אוכל מפסולת.

ועיין במ"ב סקנ"ח שמביא סוברים דנחשב מין אחד **ומסיים ונכון להחמיר.**

**ויש דס"ל** דבעצם זה שני מינים, ואם מפריד לצורך אכילת חלמון או חלבון נאסר, מדין הפרדת שני מינים, ונאמר כאן חידוש גדול דלמרות שמפריד שני מינים בכ"ז שרי היות ואין מטרתו מטרת אכילה, אלא מטרת גון כה"ג שמקבל בהפרדתו **דבר צדדי וטפל** לא נחשב שקיבל תוצאה חשובה בבריתו [מסתמא רק בדברי מאכל מטרת צביעה לא חשיבה קבלת דבר, אבל בדברים אחרים י"ל שאם מקבל תוצאה של צבע חשיב ואסור].

ועיין בביאה"ל לעיל, שהפמ"ג מוכיח מזה דאין איסור הפרדת שני מינים, דאחרת איה"נ לא חשיב שקיבל תוצאה היות ובסה"כ קיבל גוון, אבל הרי נוצר כאן הפרדת שני מינים, ע"כ דאין איסור הפרדה.

ובביא"ה חלק וס"ל דיש איסור הפרדה ושאני הכא דמשליך את החלבון ואינו חשוב, ולפ"ז אם שומר את החלבון לאח"ז, לביאו"ה אסור.

**יל"ע** בכל דבר מה מוגדר דבר צדדי, וכגון אגוזים ושקדים מעורבים שיש איסור הפרדת שני מיני אוכלים, ובוררם בשביל משחק האם שרי כמו לגון, או דאסור [ומיירי במשליכים אח"כ דאם שומרם בפנ"ע, יאסר מדין הפרדה אפי' שמטרתו מוגדרת לגון וכנ"ל].

★יש להסתפק האם **בביצה מבושלת** שהכל עומד לאוכל, חלבון וחלמון חשיבי שני מינים, או דכל מה דס"ל דנידונים כשני מינים זה רק ביצה חיה דכל אחד עומד לדבר אחר משא"כ אכילה הכל חד.

★מה דשרי לגוון, ולא נאסר מצד **צובע** משום "דאין צביעה באוכלים" ויל"ע לדעת האוסרים צביעה באוכלים, עיין נשמת-אדם כב-ג.

★עיין ט"ז גבי בורר לא בדברי מאכל שמתחילה היקל בזה והוכיח מרש"י ששייך בורר גם בשאר דברים. ועיין או"ש פ"ח הי"א.

★בורר בדבר "שלא גידולי קרקע" מצינו בתרה"ד דשייך בורר גבי דגים וכן מצינו גבי מים [וברע"א קמא כ נקט שמים לא נחשבים גדו"ק].

ועי"ש ברע"א גבי "זורה אם בעינן גדו"ק" ולכאורה בורר וזורה זה ענין אחד.

וע"ע במשב"ז שכא-י שמוכיח מדגים הנ"ל שיש בורר לא בגוד"ק.