15. בור וחוליתו לענין גב החוליה ובדין מנח מידי וכו
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב מאיר קאופמן

י"ט תמוז ע"ג

**סימן ט"ו**

**בדין בור וחוליתו מצטרפים לעשרה ולשיעור ד"ט**

**שיטות הראשונים לענין אי בעי וכו' לענין עומק הבור וביאור מחלוקתם**

א]הגמ' עירובין ע"ח. אומרת שעמוד שרחב ד' ומיעטו ביתידות הוי רה"י מצד שאי בעי מנח מידי ומשתמש והגמ' מוכיחה ליסוד זה מהא דר' יוחנן אמר בור וחוליתו מצטרפים לעשרה והרי לא משתמש ליה אלא בהכרח שעוזר אי בעי מנח מידי ומשתמש וצ"ב הדמיון הרי שם הצירוף הוא לענין הגובה וביאר רש"י וכן שאר הראשונים שכוונת הגמ' שכמו שר' יוחנן דייק דבר זה מהמשנה מזה שכתוב חולית הבור והסלע שהם גבוהים עשרה אותו דיוק יש לענין הרוחב שכתוב רחבין ארבעה והכוונה שזה מצטרף לרוחב ד' וכגון שאין בעומק הבור ד' וביחד אם החוליה יש כאן ד' שכה"ג הוי רה"י מצד שאי בעי מנח מידי ומשתמש וזה במקרה שהחוליה גבוהה עשרה דאל"כ אין סיבה כלל למקום זה להיות רה"י

והנה בפשוטו בדין אי בעי מנח מידי ומשתמש אין הכוונה שמצטרף קרקעית הבור ביחד אם החוליה ורק שחשיב שיש כאן שימוש ד' מה שאפשר להשתמש באויר הבור אם חוליתו דהרי בקרקעית הבור אין חלל ד' וא"כ הוי מחיצה לפחות מד' ושטח זה אין לו סיבה כלל להיות רה"י [וכן כתב הגר"ח בספרו] אלא בהכרח שהכוונה שהמחיצות עשר זה סיבה לגדור את החלל ד' שמעל הבור אלא שלמקום זה יש חיסרון שהוא לא מקום תשמיש ולזה עוזר דאי בעי מנח מידי ומשתמש וכן מוכח מתוס' בגיטין ט"ו וסוכה ד: שהקשו על ר"ח שס"ל שגידוד חמשה ומחיצה חמשה לא מצטרף הרי שיהיה כאן רה"י מדין אי בעי מנח מידי ומשתמש ואם כל מה שזה עוזר מצד קרקעית הבור א"כ לר"ח שגידוד חמשה ומחיצה חמשה לא מצטרף א"כ ביחס לקרקעית הבור אין שום סיבה שזה יהיה רה"י שהרי אין על זה מחיצה כלל אלא ודאי שיסוד הדין שחשיב שיש כאן תורת מחיצה על הגובה עשרה וכדי שזה יהיה מקום תשמיש עוזר שאי בעי מנח מידי ומשתמש ועיין חידושי הגר"ח שכתב לדון שבאמת כל הדין רק בעומד מרובה על הפרוץ שחשיב שיש כאן קרקע ד' ורק שיש חיסרון תשמיש ורק על זה עוזר אי בעי מנח וכו' וגם לפ"ז סיבת הרה"י היא רק מצד הגובה עשר אמנם התוס' הנ"ל מבואר שנקטו דלא כירושלמי וכן הרשב"א בעבודת הקודש [ש"ג פ"א הי"ד] פסק דלא כירושלמי [ובחזו"א כתב דלבבלי באיכא עומד מרובה לא צריך לאי בעי מנח וכו' וצ"ע הרי יש דין מקום תשמיש כמבואר בעירובין ע"ח]

והנה יש לדון האם תוך הבור הוי רה"י ובפשוטו מצאנו שנחלקו בזה הראשונים דלשון תוס' בעירובין ע"ח. כמו שדייק באבן העוזר סימן שמ"ה וכן בשבת צ"ט. וכמו שדייק הגרעק"א דתוכו אינו רה"י [וכן פסק המ"ב סימן שמ"ה סק"ג] אמנם בפשוטו מדברי התוס' גיטין וסוכה הנ"ל שהקשו מה צריך לדין צירוף של גידוד חמשה ומחיצה חמישה תיפו"ל מצד שאי בעי מנח עליה מידי ומשתמש חזינן שגם תוכו רה"י דהרי עיקר דינו של ר"ח דתוך המחיצה הוי רה"י וכן הוא מפורש בתור"פ בעירובין שם וצ"ב מחלוקתם והנה עיין חידושי הגר"ח פי"ד משבת שהקשה למה לא הוי רה"י מדין חורי רה"י וכתב שדעת תוס' שחורי רה"י צריך ד"ט ולפ"ז אין כאן סתירה בתוס' דהרי בדין גידוד חמשה ומחיצה חמשה מדובר שיש שם ד"ט ואפש"ל שהוי רה"י מדין חורי רה"י אמנם עיקר דברי הגר"ח צ"ע כמו שהקשה החזו"א דתוס' בשבת ח. מפורש רק דנו שאין בו דע"ד יש חיסרון מצד מקום הנחה אבל לא מצד השם רה"י דהינו שאין דין בחורי רה"י שיהיה בהם דע"ד [ועיין סימן ח' מה שכתבנו בזה]

ועיין חזו"א ס"ב י"ב בסופו שכתב לבאר למה באמת לא הוי חורי רה"י שכיון שכל סיבת הרה"י מצד אי בעי מנח מידי וכו' והרי אז לא יכול להשתמש אם החורים ממילא אין לזה דין חורי רה"י וביאור כוונתו דכל הדין חורים שזה טפל למקום הרה"י וכיון שלסיבת הרה"י זה לא טפל כה"ג לא חל כאן דין חורי רה"י עוד כתב שם לדון שכל הדין חורים זה רק אם זה טפל לעיקר הרה"י וכאן הרי אדרבא יתכן שתשמיש הבור עיקר ותשמיש החוליא טפל עוד היה אפשר לדון שלא מצאנו דין חורים במקום שהוא רחוק עשרה ממקום הרה"י ותמיד כיון שרה"י עולה עד לרקיע א"כ החור הוא סמוך למקום הרה"י אבל כאן שהרה"י הוא על גבי הבור והחלות חורים הוא בתחתית הבור שזה מופלג עשרה יתכן שבזה אין דין חורי רה"י ועיין מ"ב סימן שנ"ג ס"ב דזיז שרחוק מהחלון אינו רה"י ובמג"א שם מבואר שזה בשיעור ג"ט ובתוס' עירובין פ"ט: מבואר שזה בשיעור י"ט [ולפ"ז אין סתירה בין תוס' בגיטין לתוס' בעירובין דשם זה רק רחוק ה"ט ולכן כה"ג הוי חורים וכן ביאר בנפש חיה סימן כ"ו] והנה לפ"ז יתכן שבסברות אלו נחלקו הראשונים האם הוי חורי רה"י או לא

**ביאור התוס"ר בנידון הנ"ל ומה שיש לדון בזה**

ב]אמנם עיין תוס"ר גיטין ט"ו: שהקשה על התוס' שכתבו דמדין אי בעי הוי רה"י הרי בתוכו אין סיבה שזה יהיה רה"י וכתב להוכיח כן מדין בית שאין בתוכו עשרה וקרויו משלימו לעשרה שאין תוכו רה"י והנה אם כונת תוס' מדין חורי רה"י א"כ אין מקום לדמות לבית וכו' ששם יש תקרה שמפסיקה ולא שייך לדון שזה חורי רה"י ואם מצד שמסברא ס"ל שדנים כאילו זה סגור א"כ מצד זה אין מקום לדון ומה צריך לראיה אלא מוכח שהתוס"ר נקט כדבר פשוט שאין כאן דין חורי רה"י וכטעמים הנ"ל ורק שיש כאן סיבה אחרת לדון שזה רה"י ועל זה הוכיח מדין בית וכו' ובפשוטו הביאור שהבין שטעמם מצד שרה"י יורד עד התהום וכיון שעל גביו הוי רה"י ממילא כל החלל שמתחת הוי רה"י ועל זה הקשה מבית שאין תוכו עשרה שלא אומרים שכיון שעל גביו הוי רה"י ממילא תוכו גם רה"י והנה בפשוטו היה אפשר לחלק דשם שיש תקרה זה מפסיק משא"כ כאן שאין שום דבר שמפסיק ובדעת התוס"ר מבואר שאין בזה סברא לחלק אלא שצ"ב הרי לענין גובה הרי רה"י עולה עד לרקיע וכשיש גג ס"ל לתוס"ר עירובין פ"ט. שזה לא רה"י ובהכרח כי התקרה מפסיקה וצ"ל שרק במקום שיש גו"א בזה עוזר רה"י עולה עד לרקיע משא"כ כאן שביחס למקום זה אין מחיצות

והנה בדברי תוס' ובעירובין הנ"ל ובתוס"ר מוכח לכאורא שבור ברה"י שאינו רוחב ד' הוא לא רה"י דזה ממש הדוגמא שהם דיברו ולכאורא זה דלא כרשב"א בעבודת הקודש שנקט שזה רה"י מצד שיורד עד התהום ואולי מדין חורים הוי רה"י וכן הוכיח מדבריהם בשערי ציון סימן ד' ענף ג' סק"ט ויש לחלק בין המקרים בגדרי חורים אמנם בבור עמוק לכאורא לא הוי חורים וכמו שכתבו התוס' לענין מחיצה

אמנם לכאורא יש חילוק גדול בין המקרים דבבור ברה"י שאין בו רוחב ד' הרי לכאורא כל הגדירה שהוא צריך זה לא מהמקום שלידו שהרי זה קרקע עולם אלא רק מהרשות שעל גביו וא"כ חשיב שהוא תוך מחיצות הרה"י ושם הוי מחיצות למקום ד' ורק שיש חיסרון לשטח זה שאינו ד' ולגבי זה יתכן דאיכא לדינא דרה"י יורד עד התהום משא"כ בבור וחוליתו או גידוד ומחיצה שזה הרי סמוך לרה"ר וחשיב שהוא לא גדור מרה"ר כיון שזה גידוד ומחיצה או מצד שזה לפחות מד' א"כ אין מקום זה תוך המחיצות ולזה לא עוזר רה"י יורד עד התהום ובלשון אחר אפש"ל שלא עוזר דין עולה עד הרקיע או יורד עד התהום אם הוא עצמו פתוח לרה"ר ורק ביחס לחיסרון שאין לו סיבה להיות רה"י שהוא לא תוך המחיצות עוזר יורד עד התהום [ובדעת תוס' בגיטין ובסוכה יש מקום לדון דס"ל דמקום פחות מד' או מקום אם מחיצת גידוד ומחיצה שלא מצטרף אפילו שזה לא בגדר מקום גדור אבל זה לא נחשב מצב שצריך גדירה מהמקום שלידו ורק לכן יש כאן דין רה"י יורד עד התהום וצ"ע]

ובזה שמעתי גם ליישב שיטת התוס' בעירובין פ"ט שגם באין מחיצות ניכרות יש דין רה"י עולה עד לרקיע [לביאור הגאון יעקב והגר"ז] א"כ אם יש דין יורד עד התהום למה שבית שאין בתוכו עשרה לא הוי רה"י דשם הרי המקום שעליו אנו דנים לא גדור במחיצה מרה"ר דהרי אין שם מחיצה עשרה ולזה לא עוזר דין יורד וכו' וכמו לענין בור בעמוד שאינו רה"י

[ובעיקר מה דנקטנו דמחיצות עליונות אינם גודרים השטח התחתון אם המקום צריך גדירה רק שאין עליו תורת מחיצות וכאופנים הנ"ל כן מבואר בדברי הגר"ח לגבי ביצאתא דמישן שכתב שהשטח התחתון חשיב שאינו תוך המחיצות ולא יכול להיות רה"י וכן מבואר בחזו"א ס"ח סק"כ ע"ש לגבי מחיצות כשירות על גבי פסולות ע"ש אמנם עיין חידושי הגר"ח שהביא מהירושלמי שיש דין קרקע ד' ורק בעומד מרובה עוזר וכתב שלא קשה מהדין של יתדות דשם המחיצה היא למקום ד' והקשה החזו"א שגם בבור זה כך ובפשוטו הביאור בגר"ח דס"ל שכיון שהשטח התחתון צריך גדירה מצד עצמו אין המחיצה העליונה יכולה לגודרו ומדברי החזו"א שם חזינן לא כך וצ"ע והנה אם נימא כנ"ל מהחזו"א בגליונות מיושב הרשב"א לקמן סק"ג ויתכן שזה גם שיטת תוס' בגיטין דבגידוד ומחיצה גם הגידוד הוי רה"י דהמחיצה שמעל הבור גודרת גם שטח זה ודו"ק]

**ביאור שיטת הרשב"א בדין אי בעי וכו'**

ג]והנה הקשו הראשונים על רבינו חננאל שכתב שבכוורת צריך ד' לבד מהמחיצות הרי יש כאן אי בעי מנח מידי ומשתמש וא"כ הוי על גביו רה"י [ובפשוטו הקושיא צ"ע דרבינו חננאל והרמב"ם ביארו הסוגיא בעירובין באופן אחר לגמרי ובאמת המ"ב סימן שמ"ה כתב דדעת הרבה ראשונים שאין כזה הלכה] וכתבו הרמב"ן והרשב"א ליישב שכיון שיש כאן מחיצות שלא ראוי להניח עליהם שום דבר אין כאן הדין דאי בעי מנח מידי ומשתמש וכתב הרשב"א צ"ט. ח. להוכיח דבר זה דהגמ' ק. דנה בבור שמונה וזרק בו מחצלת וחילקו האם חשיב הנחה ברה"י או לא ואם נימא שעוזר תמיד אי בעי מנח מידי ומשתמש א"כ גם על ידי נתינת המחצלת יש כאן רה"י אלא בהכרח שכה"ג לא עוזר אי בעי מנח מידי ומשתמש ועיין חידושי הגר"ח הלכות שבת פי"ד ה"א ד"ה ונראה [הראשון] שכתב שמדברי הרשב"א מבואר שתוך הבור הוי רה"י דאם תוך הבור לא הוי רה"י רק על גביו א"כ המחצלת לא מונחת ברה"י אלא בהכרח דס"ל כשיטות דתוך הבור הוי רה"י עכ"ד והנה עיין חזו"א ס"ב סקי"ב ובשערי ציון סוף סימן ז' שהקשו מה שייך לומר כאן אי בעי מנח מידי הרי זה בגובה רה"ר וא"כ המקום שעל המחיצה הוא ודאי לא רה"י ומה יעזור שאפשר להניח בו מידי ולהשתמש

ורגילים לבאר שהרשב"א נקט דבדין בעי מנח מידי וכו' הגדר שזה מחשיב את המקום שמתחת, למקום תשמיש ולא שמצרפים את השטח של האויר אם גב המחצלת ובאמת הדבר מפורש ברשב"א עירובין ע"ח. לענין מלאו כולו ביתידות שזה כמו שיש כלים בבית וכן הוא במאירי שם והנה שם בפשוטו הכוונה שזה משאיר את הקרקע כמקום שימוש ואין זה מוריד משימוש במקום ונקט הרשב"א שגם כאן אם היה עוזר אי בעי מנח הגדר שזה לא מוריד במקום תשמיש של הבור וממילא נשאר כאן שיעור רה"י גמור שזה הרי רחב שמונה והוי הנחה גמורה ברה"י והנה כאן הדבר מחודש יותר מיתדות דשם זה מקום שמוקף ברה"י וכאן זה חוצץ את כל הרה"י אמנם יתכן שכיון שזה לא דבר קבוע לעולם נקט הרשב"א שעד כמה שזה יחשב מקום תשמיש זה ממילא יחשב שיש בקרקעו ארבעה וכל מה שזה מחסר בסוגין זה רק במקום תשמיש

והנה צ"ב שהגמ' מדמה את הדין של אי בעי של יתדות לבור וחוליתה ולכאורא בבור וחוליתו לא שייך לדון שהמתחת לחוליא זה הרה"י דהרי זה דבר קבוע שלא באמצע דבר וצ"ב דמיון הגמ' וצ"ל שכוונת הגמ' שכיון שהנחה על דבר נחשב כשימוש ממילא זה סיבה בדוגמאות לנ"ל לדון כאילו מתחתיו זה רה"י ויש כאן מקום ד' אבל בבור וחוליתו שם באמת בהכרח שהרה"י הוא בגב החוליא ולפ"ז יתכן שכה"ג בתוכו זה לא רה"י ואין ללמוד מכאן דפליג על תוס' בעירובין דבתוכו זה לא רה"י [וזה דלא כגר"ח בספרו הובא לעיל]

אמנם הנה הגמ' ק"א. אומרת דהני ביצאתא דמישן אינו רה"י וביאר רש"י שזה ספינות שיורדות באלכסון עד כמחט והטעם שאינו רה"י כי אין לו קרקעית ד' דהינו שאפילו שיש בתוכו חלל י' על ד"ט אבל כיון שאין לו קרקעית ד' אינו רה"י והקשו התוס' דנימא אי בעי מנח מידי ומשתמש ועיין רשב"א וריטב"א שכתבו שזה אינו קושיא שכל הדין אי בעי כגון בעמוד שיש שם רוחב ד' אלא שיש חיסרון שאי אפשר להשתמש בזה עוזר אי בעי וכו' אבל כאן שאין קרקע להשתמש לא יעזור מצד אי בעי ליצור קרקע [ועין קה"י שהאריך לבאר למה האלכסון לא חשיב צירוף קרקעות קטנים ויתכן עוד שכאן שזה אלכסון גדול אין לזה שם קרקע] ומבואר בדבריהם שגם בבור וחוליתו הסיבה שזה מועיל כי יש כאן מקום ד' דהינו שקרקעית הבור הוא מכלל השיעור דהינו דלא כתוס' שהחלות רה"י הוא על החלל שמעל הבור אלא שקרקעית הבור מצטרפת אם רוחב המחיצות אלא שזה צ"ע הרי אין שם מחיצה ד' וכמו שהקשה הגר"ח ושמעתי לדון דלגר"ח שגדר הק"ו שהמחיצה הוא מכלל הרשות א"כ שייך לצרף את מקום המחיצה וכן הוא קצת משמעות הקושיא של הרמב"ן והרשב"א בכורת שמקום הדפנות לא ימעט ע"ש וצ"ע עוד יתכן לחדש שהרשב"א פליג על דברי רש"י ט. ועוד דוכתי שאין מחיצה לפחות מד' אלא שס"ל שכל החיסרון שאין חלות רה"י לפחות מד' וכן הוא לשונו בעבודת הקודש ולפ"ז יתכן שכאן כיון שמעל קרקעית הבור הוי מקום ד' אם מה שלצידו שהכל רה"י חשיב שיש כאן רה"י ד' וממילא גם מה שמתחת חשיב שיש לו שם מחיצה והוי רה"י [ועיין לעיל סוף סק"ב במוסגר שהבאינו לדון שמחיצה עליונה גודרת השטח התחתון ולפ"ז יש לדון שמחיצה זו היא לד' ע,ש מה שהבאינו מגליונת החזו"א על הגר"ח]

והנה לפ"ז בגמ' של גידוד חמשה ומחיצה חמשה לא שייך לשאול שאי בעי מנח שכיון שזה עוזר רק בצירוף לקרקעית הבור והרי שם לא חשיב שיש מחיצה כיון שזה גידוד ומחיצה וכן לפ"ז בכורת ודאי שאם זה היה עוזר המחיצות היו רה"י כדין מחיצות רה"י

**בדין בור וחוליתו לצירוף עשרה לענין רוחב החוליה**

ד]והנה בהא דמבואר בגמ' שעל גבי החוליא זה רה"י דנו הראשונים בבור וחוליתו שמצטרף לעשרה ויש ברוחב הבור ד"ט והגובה עשרה הוא בצירוף לחוליא שכה"ג אין החוליא גבוהה עשרה מקרקע רה"ר ולא שיך כאן אי בעי מנח מידי ומשתמש האם זה רה"י דדעת התוס' בסוגין ד"ה לאחרים [וד"ה מסיע וכו'] שאין זה רה"י אמנם דעת הרשב"א והריטב"א עירובין ע"ח. וכן בשיטה לר"ן וריטב"א במתניתין דהוי רה"י ודייקו מהלשון המשנה על גבן שמדובר גם בצירוף הבור והחוליא שזה עיקר דינו דר"י והנה בפשוטו טעמם מצד הק"ו של הגמ' לעצמו עושה מחיצה לאחרים כל שכן וצ"ב סברת המחלוקת

והנה בעיקר גדר הק"ו בפשוטו הכוונה שאפילו שמקום המחיצה הוא נחשב מחוץ לרשות וזה סיבה שהוא לא יהיה רה"י אבל כיון שהוא יוצר את הרה"י זה עצמו סיבה שהוא יהיה רה"י אמנם עיין חידושי הגר"ח שביאר שגדר הק"ו שזה מחשיב שהמחיצות הם נחשבים מכלל הרשות דהיינו שללא הק"ו דנים שהמחיצות הם נחשבים מחוץ לרשות ומצד הק"ו ילפינן שהם מכלל הרשות ושהם נחשבים תוך המחיצות והנה באופן הנ"ל שאין כאן מבחוץ עשר א"כ אם כביאור הגר"ח לא שייך לדון שמקום זה יהיה רה"י דהרי אין על שטח זה מחיצה עשרה ורק לביאור הראשון יש מקום לדון שזה רה"י והנה עיין ריטב"א שכתב שזה רה"י מצד חורי רה"י ולנ"ל כונתו כשיטה לר"ן שזה מצד ק"ו רק שגדר הק"ו כמו דין חורי רה"י דהינו שזה טפל לרה"י אבל לא מצד שימושי רה"י אלא כי זה יוצר את הרה"י ועיין ריטב"א בעירובין שכתב מצד הק"ו ולנ"ל אין בזה סתירה

אמנם מצאנו עוד כמה טעמים שגם אם גדר הדבר שזה נטפל לרשות בכל אופן באינו גבוה עשר לא שיך הק"ו א. עיין נפש חיה שהביא מהישועות מלכו שהביא דהנה נחלקו תוס' והרשב"א בחורי רה"י שפתוחים לרה"ר דדעת תוס' שזה לא רה"י ודעת הרשב"א שזה רה"י ומבואר שנחלקו בדבר שיש לו סיבה להיות רה"י האם מה שזה גם נטפל לרה"ר זה מפקיע ממנו הדין רה"י ולפ"ז כתב שמחלוקתם כאן זה לשיטתם דהינו שיש כאן סיבה שיהיה רה"י אבל זה גם פתוח לרה"ר דלדעת תוס' זה סיבה שלא יהיה רה"י ולרשב"א זה סיבה להיות רה"י אמנם אין זה מוכרח דכאן שהסיבה לא מצד השימוש בזה יתכן שלא איכפת לן שזה גם משמש לרבים

ב. עיין חזו"א שכתב שכאן החלק של המחיצה שאין בו גובה עשר הוא באמת לא יוצר הרה"י ורק השטח הפנימי שהוא אחד אם הבור יוצר הרה"י ורק עליו שייך הק"ו וזה דבר שאין בו ממש

ג.עוד כתב לדון שכל הק"ו לגבי שאין בזה חיסרון שזה לא רחב ד' אבל זה לא עוזר עד כמה שזה לא גבוה עשר ולכאורא ביאור הסברא שכל הק"ו רק לעשות כמאן דמליא וממילא חשיב שיש כאן שיעור ד"ט וכן הוא בפסקי הרי"ד שגדר הק"ו שזה כמאן דמליא וכן ביאר בזה בנפש חיה ולכאורא הביאור דהרי עמוד ברה"י אפילו שאין בו רוחב ד"ט הוי רה"י מצד שזה חלק מרה"י וכל נידון סוגין שזה דבר לעצמו ולגביו לא דנים כמאן דמליא אבל עד כמה שזה מכלל הרה"י והוא דבר אחד אם הרה"י ממילא זה חוזר להיות כמו כל עמוד ברה"י שדנים אותו אם שאר הרשות וחישב מקום ד'

ובעיקר הנידון הנ"ל בגדר הק"ו עיין פמ"ג שמ"ה סק"ג שכתב לדון במקום מוקף ג' מחיצות ועשה הרביעית שלא צריך אותה לעשיית הרה"י האם שייך שם הק"ו ולכאורא לגר"ח ודאי מסתבר שכבר יש כאן ילפותא בגדר מחיצות שמקום המחיצה הוא מכלל הרשות