4 מ_מ אחריך
קטגוריות: ש_ס / לג בבא בתרא / קנין פירות ואחריך - הרב יהודה אלבוים

בס''ד

**קצת ציונים ומ''מ בסוגיית אחריך**

**אם אחריך לאו כאומר מעכשיו א''כ לכא' חל קנינו רק לאחר שמת הראשון וככל קנין לאחר ל', ויש בזה כמה נ''מ.**

א. המחנ''א זו''מ סי' מ' והקצוה''ח והנתה''מ בסי' רמ''ח סק''ד כתבו דאם אחריך לאו כאומר מעכשיו צריך שלא יהיה כלתה קנינו.

ב. עוד כתב הנתה''מ דאם אחריך לאו כאומר מעכשיו, יכול לחזור בו ככל קנין לאחר ל'.

ג. עוד כתבו - הנתה''מ שם והקצוה''ח שם ובסי' ש''נ סק''א - דאם אחריך לאו כאומר מעכשיו, במתנת ברי צריך שיהיה הנותן חי בשעת החלות ככל קנין לאחר ל' שאם מת הנותן תוך ל' לא חל, ורק במתנת שכ''מ מהני, והביאו כן מתש' הרא''ש דכשאין המקנה בעולם מהני אחריך רק במתנת שכ''מ, אך כתב הגרשש''ק במערכת הקנינים פ''ז דמדברי ר''ת בתוס' בכתובות צא: מבואר שהמקנה לאחר ל' ומת המקנה תוך ל' קנה המוכר, ולא אמרו דלא מהני כשנפלו לו נכסים כשהוא גוסס אלא בדשלב''ל, אך בדבר שבא לעולם מהני אפי' בגוסס וכמו שכתב המחנ''א, וי''ל דאפי' כשמת מהני, ועי' במערכת הקנינים שם שביאר מדוע בדף קלו: אין אומרים שזוכה המת בקבר לר' יוחנן ויקנה ממנו הלוקח.

ד. עוד כתבו דאם אחריך לאו כאומר מעכשיו לא מהני כשאין האחריך בעולם בשעה שמת הראשון, ככל קנין אחר ל' דלא מהני כשמת המקבל תוך ל', וכך מפורש בדברי ר' יונה בסוגיין כמה פעמים, והביאו מתש' הרא''ש שאפי' במתנת שכ''מ לא מהני כה''ג, משום שאין קנין למת, אך כתב הקצוה''ח דמדברי הרא''ש בגיטין מבואר שבמתנת שכ''מ זוכה למפרע וא''כ קנה אף כשמת האחריך לפני שמת הראשון, ובסי' קכ''ה סק''ה כתב דמתנת שכ''מ כירושה דמי ולכן אע''פ שאין קנין למת יש ירושה וככל משמוש, ובעצם הדבר שנקטו הקצוה''ח והנתה''מ דלא מהני במתנת ברי קנין לאחר ל' כשמת המקבל עי' קו''ש אות תס''ג שהביא מכמה ראשונים שהמקנה לאחר ל' ומת המקבל זוכה המת בקבר וירשוהו יורשיו עי''ש, ועיין עוד בחזו''א חו''מ ליקוטים סי' י''ג סק''א ובאמרי משה סי' ל''ח סקי''ז שכתבו דיתכן ששייך ירושה על הזכות לזכות לאחר זמן, ולכן אף אם מת אינו זוכה, אך כשמת ירשו יורשיו את הזכות לזכות אחר זמן, ועיין בדברי משפט סי' רמ"ח סק"דשדקדק בדברי הרשב''א ור' יונה שיש ירושה על זכות זו עי''ש, וכן נראה בתוס' בדף קלו: סוד''ה לא קנה לוקח דדנו מדוע לרב ענן אין יורשים יורשי האחריך ומאי שנא ממתני' וע''כ תוס' ס''ל דלרב ענן לאו כאומר מעכשיו, דאל''כ וכאומר מעכשיו לא יובן תי' התוס', ויש לדון לפי מש''כ תוס' דאין ירושה על זכות האחריך משום שיכול למכור, האם בזה נח' האמוראים או שכו''ע ס''ל הכי, אופן שלישי נראה בדברי ר' יונה בדעת הרשב''ם דהיורש עומד תחת המוריש לזכות בקנין לאחר ל' שהקנו למורישו, דהיינו לא שהמת זוכה דאין קנין למתים, ולא שיורש את הזכות לקבל אחר ל' דאינו זכות ששייך בו ירושה, אלא היורש קם תחת מורישו וחל אחר ל' ליורש.

ה. עוד כתבו דאם אחריך לאו כאומר מעכשיו לא שייך הדין דירושה אין לה הפסק, דממ''נ במתנת ברי בע''כ שהנותן בעולם בשעה שמת הראשון - וכנ''ל - וא''כ עדיין אין דין ירושה דנימא ביה ירושה אין לה הפסק, ואי מיירי במתנת שכ''מ הרי במתנת שכ''מ אין דין ירושה אין לה הפסק - לרוב הראשונים -.

ו. עי' חזו''א חו''מ ליקוטים סי' י''ג סקי''ז שהעלה צד חדש דאפי' אם אחריך לאו כאומר מעכשיו, אין הכוונה שזוכה רק אחר שמת הראשון, אלא הכוונה שאינו קונה את הגוף של היום אלא רק את הזמן של אחר מיתת הראשון, אך קונה מיד את הזמן הזה, וכמו שיכול למכור לל' יום וקנה הקונה מיד לל' יום, כך יכול למכור מל' יום עד ס' יום וקנהו מיד, ולפי''ז אין דין כלתה קניינו ואין יכול לחזור בו וא''צ שיהיו הנותן והמקבל בעולם בשעת מות הראשון, ועי' במערכת הקנינים פ''ח שפי' כן בדעת הסוברים דאחריך כאומר מעכשיו דמי לשיטת רשב''ג, דהשני קנה מעכשיו רק את הזמן של אח''כ ולכן יכול למכור אף אם כאומר מעכשיו עי''ש, והחזו''א יפרש שאם אחריך כאומר מעכשיו נתן לרשב''ג גוף רק אם לא נשתייר אך אם נשתייר לא נתן לו כלל גוף אלא נתן את כל הגוף לאחריך מעכשיו.

ז. באופן שיורשי האחריך לא היו בעולם בשעה שהקנה הנותן ונולדו רק אח''כ, אם זוכים מדין ירושה יזכו, אך אם כוונתו גם להקנות ליורשים לא מהני להקנות למי שאינו בעולם, וכן לדברי החזו''א שקנה מיד את הזמן של אח''כ אם אינו בעולם אין למי להקנות.

ח. גם לשיטת הבעה''מ דכו''ע ס''ל דאחריך כאומר מעכשיו, באומר נכסי לך ואחריך לפלוני ואחריך לפלוני השני רק זוכה אחר מות הראשון וכלפיו הוי כאינו אומר מעכשיו, וכל הנ''מ שיש להך גיסא שאחריך לאו כאומר מעכשיו שייכים גם אם כאומר מעכשיו כלפי השני - אך יש לדחות דהשני זוכה מיד בזמן של אחר מות הראשון עד שהוא ימות והשלישי זוכה רק מזמן מות השני -

**נח' הבעה''מ והרמב''ן בדעת רשב''ג, דעת בעה''מ דאף שאחריך כאומר מעכשיו יכול למכור, דלא הקנה לאחריך אלא מה שישתייר מראשון, ודעת הרמב''ן דרשב''ג ס''ל דלאו כאומר מעכשיו ולכן יכול למכור, וצ''ב אם יכול למכור על כרחך קנוי לו הכל לעולם, וא''כ כיצד יכול הנותן לעשות קנין על מה שהקנה לעולם, שיקנהו האחריך אחר מות הראשון, הרי מקנה דבר שאינו שלו, וכל המוכר לאחר ל' אף אם אין יכול לחזור בו, אם בנתיים הקנה לאחר ודאי קנה האחר וממילא בטל הקנין לאחר ל' כי קנוי לאחר ואין כח למקנה להקנות דבר שאינו שלו.**

א. בקצוה''ח סי' רמ''א סק''ד מבואר דלרשב''ג קנה גוף ופירות לזמן, ולכן יכול למכור כמוש''כ הרמב''ם שבקונה גוף לזמן חופר וכו', וכיון שקנה רק לזמן א''כ כלפי שאר הזמן הנותן בעלים, ולכן מהני הקנאתו לאחר ל' כלפי הזמן הזה, ובמערכת הקנינים סי' ט' תמה על הקצוה''ח כיצד יתן לקונה יותר ממה שיש לו הא מכירה אינו אלא מסירת הזכויות שיש לו, אך עי' בחי' הגרשש''ק ב''ב סי' ל' סק''ד דהוכיח שמכירה אינו להעביר את מה שיש לו אלא שבכח בעלים לעשות בעלים עי''ש, וא''כ כמו שיש לו כח להרוס יש לו כח לעשות בעלים לעולם - וצ''ל שרק לעשות אחר בעלים לעולם יכול, אך לעשות את עצמו בעלים לעולם אינו יכול משום שאין דרך להקנות לעצמו - ויש לדון בדברי הר''ן בריש פרק השותפין דקנוי גוף הדבר לכל שותף בשעה שמשתמש, מדוע לא יוכל למכור בשעה זו, או להרוס וכו' ואולי יתיישב על פי מש''כ בחי' ר' ראובן ב''ב סי', ובגוף דברי הרמב''ם אם יכול רק להרוס או גם למכור, עי' במנחת ברוך סי' פ''ט ענף ב' דנח' בזה המ''מ והמל''מ עם המחנ''א זו''מ סי' י''ח.

ב. וכעין זה יתיישב לדברי החזו''א שאף אם אחריך לאו כאומר מעכשיו קנה את הזמן של אחר מיתת הראשון.

ג. אלא דאכתי יקשה על דברי הרמב''ן שהקשה על הבעה''מ דאם אחריך כאומר מעכשיו לא שייך דין ירושה אין לה הפסק כי לא נתן לראשון את הכל, אלא מעכשיו נתן כבר לאחריך, ולהנ''ל גם אם לאו כאומר מעכשיו הרי שייר לעצמו את הזמן של אח''כ ומאי שנא אם נתנו מעכשיו לאחריך או שיירו לעצמו, וכיצד ע''י דין ירושה אין לה הפסק יזכה במה שלא נתן לו - וכן יקשה לכא' לדברי החזו''א אך עי' בחזו''א שם שכתב דאף לדבריו ניחא דירושה אין לה הפסק וצ''ב - עוד קשה מהא דאמרינן דבמת שני בחיי ראשון יחזרו ליורשי ראשון משום דנסתלק הנותן וחזינן דלא שייר לעצמו כלום.

ד. הגרשש''ק בסי' ל' האריך לבאר דכל שעשה את מעשה הקנין בשעה שהחפץ שלו חל אף אם בשעת החלות אינו שלו, ומשום שמכירה אינו להעביר את שלו אלא לעשות אחר בעלים, ויתיישב גם הדין דירושה אין לה הפסק דכיון שזכה הראשון לעולם מדין ירושה אין לו כח להפקיעו ע''י נתינה לאחר ורק כשהוא הקנה יש לו כח עי''ש, ועי' עוד במערכת הקנינים פ''ז בענין זה.

ה. הקו''ש באות תס''ו ביאר דאע''פ שהקנה לעולם יכול לעשות מעשה ביטול מדין אתי דיבור ומבטל דיבור, וכל שעושה את המעשה ביטול לפני שחל אין נחשב למעשה אלא לדיבור עי''ש, וניחא דין ירושה אין לה הפסק דחלות שהוא עושה יכול לבטלו משא''כ חלות ירושה, ויש לעיין לדבריו דהניחא הא דמתבטל קנין הראשון אך כיצד יעבור אח''כ לשני, וצ''ל דחל ככל קנין לאחר ל' ואינו נחשב דשלב''ל כי בשעת הקנין הרי זה שלו, ועי' עוד בשיעורי ר' שמואל עמ' רע''ח.

**חלק מהדברים שנח' בהם הבעה''מ והרמב''ן**

א. דעת בעה''מ דכו''ע ס''ל דאחריך כאומר מעכשיו והטעם משום שכמו שלראשון נותן מעכשיו כך גם לאחריך נותן מעכשיו - ואפי' רב ענן דס''ל שבן הבת אינו יורש יכול לסבור כן, משום שאף אם כאומר מעכשיו אין כוונתו להקנות לבת אם תמות ולא תוכל לרדת לנכסים - ודעת הרמב''ן דמלבד ר''ה כו''ע ס''ל דלאו כאומר מעכשיו, ואפי' ר''ה לא אמר כן אלא בדעת רבי אך מודה הוא שלרשב''ג לאו כאומר מעכשיו.

ב. אם אחריך כאומר מעכשיו או שאמר בפירוש מעכשיו, לדעת בעה''מ נח' ר''ה ורבה אם נחשב ראוי מכיון שיכול למוכר, ואם אמר לו שלא יכול למוכרו לכו''ע אינו ראוי משום דכאומר מעכשיו, ולדעת הרמב''ן לכו''ע אינו ראוי אם כאומר מעכשיו, והוי ראוי רק משום שלאו כאומר מעכשיו, ולכן אף אילו לא היה יכול למוכרו הו''ל ראוי משום דלאו כאומר מעכשיו.

ג. לדעת רבי שאינו יכול למוכרו, לדעת בעה''מ אינו ראוי משום דכאומר מעכשיו, ולרמב''ן הו''ל ראוי משום דלאו כאומר מעכשיו - ולדעת החזו''א שאף אם לאו כאומר מעכשיו קנה את הזמן של אח''כ היה מקום לומר שאינו ראוי אך בחזו''א מבואר שנחשב ראוי כי הזמן של אח''כ אינו מצוי בידו -

ד. אם אחריך כאומר מעכשיו, לדעת בעה''מ לרשב''ג יכול למכור, ולדעת הרמב''ן אילו היה נחשב כאומר מעכשיו לא היה אומר רשב''ג שיכול למכור כמבואר במתני' דהאב אינו יכול למכור, והבעה''מ תי' דאחריך שאני, ופי' הנמוק''י בדף קלז. דהנותן נותן בעין יפה ולכן נתן האב באופן שלא יוכל למכור, משא''כ כשנתן לב' בנ''א ולא שייר לעצמו א''א שנתן בעין יפה רק לשני, אלא גם לראשון ולכן יכול למכור, ועוד נ''מ כתב הבעה''מ בין כאומר מעכשיו לאומר מעכשיו במת האחריך דאם אומר מעכשיו יקבלוהו יורשיו, ואם רק כאומר מעכשיו לא יקבלוהו יורשיו דלא התכוין לתת לאחריך מעכשיו רק אם יחיה יוכל לרדת בנכסים, ולא דמי לסוגיית סבתא דמקבל בן הבת, משום שאמר ירתי והרי הוא גם יורשו משא''כ בכל אחריך, וביסוד דברי הבעה''מ דיכול למכור אף אם כאומר מעכשיו דכוונתו אם ישאר יזכה מעכשיו, עי' במערכת הקנינים דביאר דהקנה קנין בחפץ על מה שישתייר מעכשיו, ובשיעורי ר' שמואל עמ' רע''ח, כתב שאינו מבין גדר זה אלא הוי כעין תנאי וכ''כ החזו''א חו''מ ליקוטים סי' ח' סקי''ב, וצ''ל דהוי כתנאי ביטול, דאל''כ כיצד מצליח למכור דהרי רק אם יחול יכול למכור וא''כ כיצד חל.

ה. דעת הרמב''ן דר' יוחנן לא ס''ל אחריך שאני אלא לרשב''ג קנין פירות כקנין הגוף ולכן יכול הראשון למכור אך רק משום שלאו כאומר מעכשיו יכול למכור ע''י שקנין פירות כקה''ג דאם כאומר מעכשיו הרי מבואר במתני' שאין יכול האב למכור וכן דעת הרשב''ם - ועי' מה שפי' החזו''א חו''מ ליקוטים סי' י''ג סק''ה מדוע באחריך מהני קנין פירות כקנין הגוף אף לגבי מכירה - ודעת בעה''מ שלא מהני קנין פירות כקנין הגוף בכדי שיוכל למכור וכך שיטת הגליון בתוס' ורשב''ג ס''ל אחריך שאני, ומודה ר' יוחנן דצ''ל אחריך שאני אליבא דרשב''ג, ובשטמ''ק בשם התו''ר מבואר דלרשב''ג יכול למכור אף לר' יוחנן דלא ס''ל אחריך שאני אף אם קנין פירות כקנין הגוף אינו גורם שיכול למכור, משום שכוונת הנותן לרשב''ג שישתמש ואם יצטרך אף ימכור, דהיינו שכוונת הנותן להדיא שיוכל למכור ולכן אף אם נתן לו רק פירות יכול למכור דמלבד הפירות נתן לו כח למכור וכקני ע''מ להקנות.

ו. דעת בעה''מ דהברייתא דיחזרו ליורשי ראשון ע''כ ס''ל דקנין פירות לאו כקנין הגוף, וכן מבואר ברשב''ם ובתוס', והרמב''ן כתב דאף אם קנין פירות כקנין הגוף יכול להיות הדין שיחזרו ליורשי ראשון דלא נתן לו אלא על דעת כן נתן, והריטב''א הביא את ב' השיטות עי''ש.

ז. הרמב''ן כתב דאם כאומר מעכשיו לא שייך לומר ירושה אין לה הפסק, דהרי זכה אחריך מעכשיו, ובעה''מ פליג, וכן דעת הרשב''א, ועי' בב''י ריש סי' רמ''ח בשם הר''ן שדן אם דעת הרשב''א שירושה אין לה הפסק גם באומר מעכשיו רק אם יכול למכור, או אף אם אין יכול למכור, ועי' בדברי רעק''א - בכו''ח הובא בחי' רעק''א מהדורת אריאלי בדף קכ''ט: - בענין זה, ועי' במערכת הקנינים פ''ח בביאור דעת הבעה''מ, ובשיעורי ר' שמואל עמ' רפ''א, והובאו ב' הדעות ברמ"א סי' רמ"ח סעי' ז' אי באומר אחריך מעכשיו ירושה אין לה הפסק ועי''ש בסמ"ע סקכ"ב ובקצוה"ח סקי"א ובנתה''מ סקי"א.

ח. דעת הרמב''ן דאם כאומר מעכשיו לא יתכן שיהיה נחשב לכם כלפי הראשון לדעת רבי שאין יכול למכור, והבעה''מ ס''ל דיכול להחשב לכם.

**במח' רב ענן ורב הונא**

א. רב הונא אמר לירתי אפי' לירתי ירתי, ומבואר בגמ' משום דאחריך כאומר מעכשיו, צ''ב אם אחריך כאומר מעכשיו מדוע צ''ל שכוונתו גם לירתי ירתי, ואם כוונתו גם לירתי ירתי מדוע צ''ל דס''ל לר''ה דכאומר מעשיו.

ב. ר' יונה והריטב''א כתבו דאין כוונת ר''ה שכוונת הנותן גם לירתי ירתי, אלא כך הדין דזוכה ירתי ירתי משום שאחריך כאומר מעכשיו, והוכיח כן מהקושיא הנ''ל מדוע צריך לומר דר''ה סובר דאחריך כאומר מעכשיו, וכן הוכיח כן מהא דזוכה הבעל ובעל ודאי אינו בכלל ירתי ירתי כי אינו קרובו, וע''כ כוונת ר''ה שכך הדין ולא שכוונתו לירתי ירתי.

ג. וברשב''א נראה דכוונתו שתזכה בתו כעת, כי כוונתו שלא יירשו אחרים אם בתו לא תהיה בעולם אלא יירשו יורשיה ולכן כוונתו שתזכה מעכשיו, דאין כוונתו דווקא שיזכה הבעל אלא כוונתו שיחשב של בתו לגמרי, וזה רק ע''י מעכשיו.

ד. ולפי''ז בדברי רב ענן דלירתי ולא לירתי ירתי, י''ל בתרי אנפי או שאין הכוונה שכך דעתו שלא יירשו ירתי ירתי, דא''כ אפי' אם כאומר מעכשיו לא יירשו, אלא כך הדין, ומשום דס''ל דלאו כאומר מעכשיו, או שכוונתו רק לירתי אם יחיה בשעת מיתת הסבתא ואין כוונתו שיזכו יורשיה ולכן אין מקנה לה אלא אחר מיתת הסבתא, וכ''ז לראשונים דרב ענן לא ס''ל דכאומר מעכשיו, אך לבעה''מ דכו''ע סבירא דכאומר מעכשיו, ע''כ כוונת רב ענן הוא שמקנה מעכשיו רק אם תחיה הבת בעולם בשעת מיתת הסבתא משום שכוונתו לירתי ולא לירתי ירתי, ועי' בדברי התוס' דף קלו: סוף ד''ה לא קנה לוקח.

ו. ולשיטת בני מערבא שבן הבת זוכה ולא הבעל משום דהו''ל ראוי, לראשונים דס''ל דלאו כאומר מעכשיו, לכא' - עי' קו''ש אות שצ''ב - זוכה בן הבת משום שכוונתו לתת גם לבן הבת, וכך נראה ברשב''ם, אך בחזו''א ובאמרי משה - הובא לעיל - העלו דיתכן ששייך ירושה על זכות אחריך אף אם לאו כאומר מעכשיו, ורק בעל אין יורש זכות זה דהו''ל ראוי, א''נ י''ל שזוכה הבת בקבר וממנו יורש בנה, משא''כ בעל אינו יורש בראוי - ודבר זה תלוי האם יש זכיה למת דהיינו במקנה לאחר ל' ומת הקונה תוך ל' האם זוכה בקבר או שאין קנין למת עי' לעיל, ואפי' לשיטות שאין קנין למת כתב הקצוה''ח סי' קכ''ה סק''ה דבמתנת שכ''מ דכירושה שויהו רבנן יש זכיה למת ככל משמוש, וא''כ יש להעמיד כאן במתנת שכ''מ ובלאו הכי כך העמידו הקצוה''ח והנתה''מ בסי' רמ''ח סק''ד את הסוגיא במתנת שכ''מ וכנ''ל כי הרי מת הנותן לפני הסבתא ובמתנת ברי לאחר ל' ומת הנותן תוך ל' ודאי לא מהני ואם אחריך לאו כאומר מעכשיו הוי כהקנאה לאחר ל', ולשיטת בעה''מ דכו''ע ס''ל דכאומר מעכשיו, צ''ל דאין כוונתו שתזכה עכשיו לגבי בעל.

ז. והא דאין בעל זוכה לבני מערבא משום דהו''ל ראוי, והא ניחא אם בן הבת זוכה מדין ירושה אך אם כוונתו להקנות גם לבן הבת מה שייך דין ראוי לכאן, וכתב הרשב''ם דכיון שאינו יורש בראוי אין כוונתו להקנות לו, והקשו - עי' ריטב''א - על זה דא''כ אחין מן האב יזכו אע''פ שאינם קרובי הנותן דהרי יורשים הם בראוי, והרי ודאי אין כוונתו להקנות למי שאינו קרובו, וא''כ גם בעל לא יקנה מהאי טעמא ולמה לי לטעמא דאין הבעל יורש בראוי.

ח. לר''ה דאומר אחריך כאומר מעכשיו, אכתי אם קנין פירות כקנין הגוף, הגוף הו''ל ראוי כמבואר בסוף השולח, וא''כ איך יירשנו בעל, וע''כ ר''ה ס''ל קנין פירות לאו כקניין הגוף כך כתב רעק''א - בכו''ח הודפס בחי' רעק''א מהדורת אריאלי בדף קכט: - אך החזו''א חו''מ ליקוטים סי' י''ג סק''ה כתב שאינו נחשב ראוי ולא דמי לסוף השולח שיש לקונה יותר מסתם קנין פירות דיובל אינו אלא אפקעתא דמלכא עי''ש בס' ז' סק''ב דהוכיח שאין הכוונה ביובל שני שקנה רק פירות דא''כ אין יציאת יובל, ואיכא למד''א שאין דין יובל כשאין בפועל דין יובל עי''ש.

ט. יש לעיין בדעת ר''ה, הרי את הקנין פירות נתן לראשון ורק קנין הגוף נתן לאחריך מעכשיו, וא''כ כיון שמתה הבת בחיי הסבתא, ורק בקבר זוכה בקנין פירות - לדעת הבית מאיר - וא''כ הו''ל ראוי ויירשו שאר יורשיה את הקנין פירות, והוא יירש רק את הקנין הגוף - וממילא לא יירש כלל אם אין קנין גוף לעולם בלא פירות, ואפי' אם יש קנין כמבואר בנתה''מ סי' רמ''ח סקי''א, ובמנחת ברות סי' צ''ג, אין לו בזה שום נ''מ - כעין זה יש לעיין לדעת הבעה''מ שכוונתו באחריך מה שישתייר, מדוע לרבי אין יכול למכור את הקנין פירות - ועי' ברמ''ה אות קפ''ג דלרשב''ג יכול למכור את הפירות ויהיו של הלוקח לעולם - והרי לא נח' רבי בזה שכוונת אחריך הוא מה שישתייר, כמבואר בגמ' שנח' רק על אחריך שאני וס''ל דהקנה לו רק פירות ולא גוף.