שיעור ב
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / צירוף לציבור בב_ מקומות, וע_י רואין אלו את אלו, והמסתעף

**א**

א] יש להסתפק בדינא דרואין זא"ז, אם סגי במה שמקצת מחבורה זו רואה את החבורה השני', אף שהחבורה השני' אינה רואה כלל את החבורה הראשונה, או דבעינן שיהיו ב' החבורות רואין זא"ז.

והנה במכות ו' ב' תנן בב' כתי עדים דבזמן שמקצתן רואין אלו את אלו הרי אלו עדות אחת, ובד' כמה מן האחרונים מבו' דדמי דינא דהתם, לדינא דמקצתן רואין אלו את אלו לצירוף לזימון, כ"ה בתשו' הלק"ט סימן קמ"ח, וכ"כ הערול"נ והרש"ש במכות שם, והאו"ש בפ"ה מברכות הי"ב.[[1]](#footnote-2)

ב] והנה בגמ' שם אמרינן בצירוף דעדים, דאם היו רואין את המתרה או המתרה רואה אותן מצטרפין, כ"ה הגירסא לפנינו, וכן גירסת התוס' שם, ומבו' דסגי במה שרואין הן המתרה או שהמתרה רואה אותן, ולכאו' ה"נ הוא בהא דבזמן שמקצתן רואין אלו את אלו הרי אלו עדות אחת, דסגי במה שמקצת מן הכת הראשונה רואה מקצת מן הכת השני', אף דהכת השני' אינה רואה כלל את הכת הראשונה, וכמבו' בד' התוס' בד"ה אמר רבא, דהא דהמתרה מצרפן, הוא חד דינא עם דינא דמקצתן רואין אלו את אלו, וכ"ה מבו' להדיא בד' התוס' שם בד"ה הוא והן נהרגין דלדינא דמקצתן רואין אלו את אלו, סגי במה שמקצת מכת אחת רואה מקצת מן הכת השני', עיי"ש.

אך גירסת הרמב"ם בפ"ד מעדות ה"א דאינם מצטרפין אלא כשהן רואין המתרה והמתרה רואה אותן, ובפשוטו לפ"ז ה"נ הוא בהא דמקצתן רואין אלו את אלו, דבעינן שיהיו מקצת מב' הכתות רואין אלו את אלו, ולא סגי במה שמקצת מכת אחת רואה מקצת מן הכת השני'.

והנה לפ"ד הרי רבוותא דמדמו דינא דהתם לדין הצירוף דרואין אלו את אלו בזימון, הרי דנידו"ז אם הכא סגי במה שמקצת מחבורה זו רואה מקצת מהחבורה השני', או דבעינן שיהיו ב' החבורות רואות זא"ז, תליא בפלוגתת התוס' והרמב"ם, וכ"כ הערול"נ והרש"ש שם דדינא דהכא תליא בדינא דהתם.

ג] אך בעיקר מש"כ האחרונים לדמות הדינים זל"ז, יש לדון בזה, שהרי לענין צירוף לזימון פליגי רבוותא אם הם מצטרפין אף בב' בתים, ולענין עדות ודאי דהן מצטרפין אף בב' בתים, ובפשוטו הם מצטרפין אף כשדרך רה"ר מפסקת ביניהם, וכמו שעמד ע"ז ההלק"ט שם, והיינו משום דלענין זימון בעינן שיהיו במקום אחד, וע"כ י"ל דאינם מצטרפין אלא כשהם בבית אחד, ואף אם הן מצטרפין אף בב' בתים, היינו משום דכשרואין זא"ז חשבינן לה כמקום אחד, וע"כ כל שמפסקת דרך רה"ר ביניהם וא"א לחשבן כמקום אחד אין מצטרפין, ומשא"כ לענין עדות דל"ב כלל שיהיו במקום אחד, אלא שיהיו רואין זא"ז, - ולפ"ז יש מקום לחלק ביניהם גם בעיקר הא דבעינן רואין זא"ז.

ואמנם אכתי נראה, דכיון דהכא ובמכות תנן חד לישנא דמקצתן רואין אלו את אלו, הרי דלדעת הסוברים דהתם מתפרש הך לישנא דסגי במה שמקצת מכת זו רואה את הכת השני', ה"נ הכא מתפרש הך לישנא דסגי במה שמקצת מחבורה זו רואה את החבורה השני', ולדעת הסוברים דהתם מתפרש הך לישנא דמקצת מב' הכתות רואין אלו את אלו, ה"נ הכא מתפרש הך לישנא כשמקצת מב' החבורות רואין אלו את אלו.

ד] וגם בעיקר מש"נ לחלק בין דינא דרואין אלו את אלו בצירוף לזימון, לדינא דרואין אלו את אלו בצירוף עדים, אין הדבר מוכרע כלל, שהרי בזימון בעינן שיהיו רואין זא"ז אף כשהם בבית אחד, וי"ל דהך דינא הוא חד דינא עם דינא דרואין זא"ז בצירוף עדים, ואך דבזימון איכא מלבד זה דין נוסף דבעינן שיהיו במקום אחד, ובעדות ל"ב לזה, ובזימון דבעינן לזה נחלקו אם מהני הא דרואין זא"ז לחשבן כמקום אחד, ואף אם מהני לחשבן כמקום אחד, היינו רק כשאין רה"ר מפסקת ביניהם דמצינו לחשבן כמקום אחד.

**ב**

ה] יש להסתפק בגונא שהן יושבין במקום שהם ראויין לראות זא"ז, אלא שהפכו פניהם ומכח זה אינם רואין זא"ז, אם סגי במה שהן ראויין לראות זא"ז ממקום זה, או דכל שאינם רואין בפועל זא"ז ל"מ.

ומצאתי בד' האו"ש בפ"ה מברכות הי"ב שנקט בפשיטות דכל שהן הופכין פניהן ואין רואין זא"ז אין מצטרפין, עיי"ש.

ו] אך לכאו' מכ"ד יש ללמוד דאף בכה"ג חשיבי כרואין זא"ז, דהנה בפירש"י בברכות נ' ב' במה שאמרו דאם יש שמש ביניהם שמש מצרפן, ז"ל, שמש מצרפן אע"פ שאין אלו רואין את אלו כגון יריעה פרוסה ביניהם, עכ"ל, וכ"כ הפסקי רי"ד שם.

וממה שהוצרכו לפרש דהאופן דאין רואין זא"ז אף שהן בבית אחד, הוא כשיריעה פרוסה ביניהם, ולא פירשוה דהוא כשאחוריהם של אלו כנגד אחוריהם של אלו ואינם רואין זא"ז, משמע דס"ל דבכה"ג חשיבי שפיר כרואין זא"ז, כיון שבידם לראות זא"ז ע"י הפיכת פניהם.

ז] וכ"נ גם ממש"כ הראבי"ה בסימן קל"ד דמה שהורגלו שהש"צ עומד לבדו על המגדל ואומר קדיש, הוא משום דרואין זא"ז, וכ"כ בתשו' הרשב"א ח"א סו"ס צ"ו די"ל דהא דהש"צ העומד על התיבה מוציא את הרבים, הוא משום דרואין זא"ז.

והנה אי נימא דלדין רואין זא"ז לא סגי במה שאחד מהם רואה את חבירו, ובעינן ששניהם יראו זא"ז, וכמש"נ לעיל, תיקשי דמ"ט חשבינן לה בכל גוונא כרואים זא"ז, הרי אם כל הציבור עומדים מאחורי התיבה אין העומד ע"ג התיבה רואה אותם, ואם כל הציבור עומדים קודם התיבה אינם רואים את העומד ע"ג התיבה, ובע"כ מזה דסגי במה שבידם לראות זא"ז ע"י הפיכת פניהם,[[2]](#footnote-3) אך אי נימא דסגי במה שאחד מהם רואה את חבירו, אין להביא מזה.[[3]](#footnote-4)

ח] ויש ללמוד לזה גם ממש"כ המג"א בסימן קצ"ה סק"ג בהא דהמברך היושב על מפתן הבית מצרף את היושבים בבית והיושבים חוץ לבית, ז"ל, דהוא רואה אלו ואלו וה"ל כמקצתן רואין זא"ז, עכ"ל, והנה הרי באופן הרגיל בכה"ג אינו רואה בפועל את ב' החבורות, דאם פניו לצד הבית אינו רואה אלא את אותם שבבית, ואם פניו לחוץ אינו רואה אלא את אותם שבחוץ, ואפ"ה חשבינן לה כרואה את אלו ואת אלו.

וכ"ה להדיא בד' הגר"ז שם ס"ג, ז"ל, אם המברך יושב על המפתן הוא מצרפן, לפי שהוא "יכול לראות אלו ואלו בהפיכת פניו לכאן ולכאן", וה"ז כמקצתן רואים אלו את אלו, עכ"ל.

ועד"ז כתב בס' א"א מבוטשאטש שם, ז"ל, י"ל דא"צ לראות זא"ז בפועל וכו', כיון שהי' אפשר להם לראות זא"ז מצטרפין, וגם כשממקום שסועד שם אינו רואה, רק יכול לנטות משם ראשו ועיניו ואז יוכל לראות ממקום סעודתו, ג"כ מצטרפין, ונראה שגם סגי נהור שא"א לראות כלל, יש לו ג"כ הצטרפות ע"י מה שיכולים לראות זא"ז אילו היו עינים רואות להם, עכ"ל.[[4]](#footnote-5)

ט] ועיקר הך מילתא דלא תלי במה שבפועל הן רואין אלו את אלו, וסגי במה שראוי לראות ממקום זה, נראה דהוא מתפרש למש"נ בשיעור א' סק"ט מד' רב שר שלום ודעימי' דהא דמהני רואין זא"ז הוא משום דעי"ז חשבינן להו כמקום אחד, וע"כ תליא במה שראויין לראות זא"ז ממקום זה, ועי"ז חשבינן לה כמקום אחד.

**ג**

י] יש לדון בגונא דיש ג' רשויות דאין רואין זא"ז, אלא מרפסת א' רואה את מרפסת ב' ומרפסת ב' רואה את מרפסת ג', אך אינם רואין זא"ז, אם הן מצטרפין, ויש שהורו דהן מצטרפין, דכיון דמרפסת א' מצורפת עם מרפסת ב' ומרפסת ב' מצורפת עם מרפסת ג', ה"נ הן מצטרפין יחד.

יא] והנה מקור הך דינא הוא מדינא דהשו"ע בסימן נ"ה סט"ו דאם מקצתן בפנים ומקצתן בחוץ וש"צ תוך הפתח, הוא מצרפן, וכתב כן הטור בשם הרא"ש, והב"י כתב דהוא חד דינא עם הא דלענין זימון אם אכלו מקצתן בבית ומקצתן חוץ לבית, אם המברך יושב על מפתן הבית הוא מצרפן, וכמש"כ הטוש"ע בסימן קצ"ה ס"ב.

יב] ובביאור דין זה דהמברך או הש"צ העומד במפתן מצרף את ב' החבורות, נחלקו האחרונים, דהפרישה בסימן נ"ה סק"ז כתב לפרש בזה, ז"ל, שאם המברך יושב על מפתן הבית מצרפן, דכיון דכולן דעתייהו עילוי' דהאי שהוא מוציא אותן יד"ח מצרפינן לי' להאי חבורה ולהאי חבורה והוא מחבר ומייחד להן ג"כ וכאילו יושבין יחד במקום אחד, וכן הכא בש"צ וכו', ודוקא ש"צ, אבל איש אחר העומד על המפתן, לא מיבעיא מקצתן לחוץ ומקצתן לפנים דודאי לא מחשבינן לי' לכאן ולכאן, אלא אפי' ט' מבפנים והוא על המפתן אינו מצרף להן כלל, דלגבי ביהכנ"ס חשבינן לאגף עצמו כממנו ולחוץ וכו', עכ"ל, והביאו הא"ר שם סקי"ג, וכן האריך הזרע אמת בח"א סימן י', וכ"כ המ"ב שם סקנ"ד, ועד"ז מבו' בד' הרשב"ש בתשו' סימן ל"ז, עיי"ש.

ובד' המ"ב שם מבו' דאיירי בגונא דאין רואין את הש"צ העומד על המפתן, וכמש"כ שם דאדם אחר שאינו ש"צ אפי' הוא לבדו על מפתן הבית אינו מצטרף עמהן, והיינו כשאינם רואין זל"ז, וכמו שסיים שם, ואפ"ה כיון שהוא עומד על המפתן הוא מצרפן.

יג] אמנם הנה המג"א בסימן קצ"ה סק"ג פירש להך דינא, ז"ל, דהוא רואה אלו ואלו וה"ל כמקצתן רואין זא"ז, עכ"ל, וכ"כ המ"ב שם סק"ט, ובפשוטו מבו' בדבריהם דהא דהמברך מצרפן, אי"ז משום דהוא דדעתם עליו והוא מחברן וכו', אלא הוא משום דהוא רואה את ב' החבורות ועי"ז חשיב כמקצתן רואין אלו את אלו.

וכ"כ הגר"ז שם ס"ג, ז"ל, אם המברך יושב על המפתן הוא מצרפן, לפי שהוא יכול לראות אלו ואלו בהפיכת פניו לכאן ולכאן, וה"ז כמקצתן רואים אלו את אלו, שהוא נחשב מאלו ומאלו וכו', עכ"ל, וכ"כ הגר"ז גם בסימן נ"ה סי"ד, ז"ל, וש"ץ ע"ג האסקופה תוך הפתח הוא מצרפן, מפני שהוא רואה אלו ואלו, וה"ז כאילו מקצת העומדים בחוץ נראים למקצת העומדים בפנים שהם מצטרפין, עכ"ל.

יד] ולמשמעות ד' הב"י והשו"ע בסימן נ"ה דבדין ציבור לתפילה כל שהם בב' מקומות אינם מצטרפין, ול"מ הא דהן רואין זא"ז, וכן נקטו רבים מרבוותא, ונתבאר בסימן ג' סק"ה, בע"כ דהא דכשהש"צ עומד על המפתן הוא מצרפן, הוא משום דכולן דעתי' עילוי' דהאי וכו', וה"ז מצרפן, וכמש"כ הפרישה, וכ"כ בתשו' זרע אמת ח"א סימן י'.

טו] והנה למש"כ המג"א ודעימי' דהא דהמברך מצרפן הוא משום דהוא רואה אלו ואלו והו"ל כמקצתן רואין אלו את אלו, צ"ב דמ"ט אינם מצטרפין אלא ע"י דהמברך יושב על המפתן, ול"מ שישב אחר מבני החבורות על המפתן.

והגר"ז שם כתב לפרש בזה, ז"ל, אם המברך יושב על המפתן הוא מצרפן וכו', וה"ז כמקצתן רואין אלו את אלו, "שהוא נחשב מאלו ומאלו שהרי מוציא את כולם יד"ח", עכ"ל, והשעה"צ שם סק"ו כתב, ז"ל, והטעם דהקילו במברך, אפשר משום דכיון דב' החבורות צריכין לו שיוציאם, נחשב כשמש המשמש לשתיהם דהוא מצרפן, עכ"ל.

טז] והנה למדנו מזה, דג' חבורות שהיו אוכלין בבית אחד ואין החבורה הא' רואה את החבורה הג', אף דתרוייהו רואין את החבורה האמצעית, אינם מצטרפין זל"ז, דאף דהחבורה הא' והב' מצורפין זל"ז, וכן החבורה הב' והג' מצורפין זל"ז, מ"מ החבורה הא' והג' אינם מצורפין זל"ז, דאם היו מצטרפין בכה"ג, הרי הי' בדין דאף אם אחר מבני החבורות יושב על המפתן הוא מצרפן, כיון דהוא רואה את ב' החבורות והוא מצורף להן.

ונפ"מ רבתא לדינא בזה הוא בנידון המצוי בג' גזוזטראות דבני הגזוזטרא הראשונה רואין את בני הגזוזטרא השני' ובני הגזוזטרא השני' רואין את בני הגזוזטרא השלישית, דאי"ז מועיל לצרף את ג' הגזוזטראות יחד, וכיון דבני הגזוזטרא הראשונה אינם רואין את בני הגזוזטרא השלישית, אינם מצטרפין.[[5]](#footnote-6)

יז] אמנם הנה יש לדון בזה בגונא דהש"צ עומד בגזוזטרא השני' ורואה את בני ב' הגזוזטראות, ועד"ז הוא בגונא דהש"צ עומד בחצר והוא רואה את בני כל הגזוזטראות, אם ה"ז מועיל לצרפן.

ויש שהורו דבכה"ג דמי להא דהש"צ העומד בפתח מצרף להעומדים בפנים ובחוץ, כיון דהוא רואה את אלו ואלו, וה"נ הוא כשהש"צ עומד בגזוזטרא אחרת או בחצר ורואה את בני כל הגזוזטראות.

יח] והנה אמנם למש"כ הפרישה ודעימי' דהא דהש"צ העומד בפתח מצרפן הוא משום דכולן דעתייהו עילוי' דהאי, הרי בע"כ דהוי זה דין מסוים כשהוא עומד על המפתן, דבכה"ג חשיב דהוא עמהן במקום אחד, אך כל שהוא עומד ברשות אחרת אינו מצטרף, - וכמו שאמרו בעירובין צ"ב ב' דציבור בקטנה וש"צ בגדולה אין יוצאין יד"ח.

ומצאנו כן בתשו' הרשב"ש סו"ס ל"ז, ז"ל, ולא הכשיר הרא"ש ז"ל צירוף לתפלה, אלא כשמקצת צבור בפנים ומקצתן בחוץ וש"ץ עומד בתוך הפתח וכו' שאז הוא מצטרפן מפני שהוא עומד באמצע וכו', אבל וכו' שיהי' ש"צ שלא יהי' בפתח הבית, אע"פ שרואה לאותן שבחוץ לא הכשיר הרב ז"ל, עכ"ל.

וכ"כ הפרישה בסימן נ"ה, ז"ל, ואם הי' עומד בחוץ ודאי ל"ה יכול לצרף, שהרי יש כאן מחיצה ודלת שאפשר לסוגרה וכסגור דמי, עכ"ל, וכ"כ הזרע אמת בח"א סימן י', עיי"ש, וכ"כ בגל' הגרע"א שם סט"ו, ז"ל, ובההיא דסי"ז שאני כיון דהוא בחצר גדולה ומופלג מן הציבור, עכ"ל, וכ"כ בגל' הגרע"א לפמ"ג באש"א שם סקי"ב.[[6]](#footnote-7)

יט] אמנם הנה למש"כ המג"א ודעימי' דהא דהש"צ מצרפן הוא משום דהוא רואה אלו ואלו והו"ל כמקצתן רואין אלו את אלו, והוא דין מסוים בש"צ המוציא את כולם יד"ח וכולם צריכין לו, יש מקום לומר דה"נ אם הש"צ הוא ברשות אחרת והוא רואה אלו ואלו ה"ה מצרפן, ול"ד להא דציבור בקטנה וש"צ בגדולה דאין יוצאין יד"ח, דהתם איירי כשאין רואין זא"ז.

אך נראה דכיון שלא מצינו להך דינא אלא כשהש"צ עומד בפתח, מסתברא מילתא דרק בכה"ג הוא דאמרינן דחשיב דהש"צ הוא מכלל החבורה שבפנים ומכלל החבורה שבחוץ, וכמש"כ הגר"ז דהוא נחשב מאלו ומאלו, וחשיב עמהם כחבורה אחת, ועי"ז חשיב כמקצתן רואין אלו את אלו, אך כל שהש"צ עומד ברשות אחרת, לא חשיב מכלל החבורה, ול"ה כמקצתן רואין אלו את אלו, - ואחר דעיקר הא דמהני הא דרואין זא"ז לצירוף הציבור לתפילה, הוא חידוש רב, וכמש"נ בסימן ז', הבו דלא לוסיף עלה.

כ] אמנם הנה לכאו' יש ללמוד דבכה"ג הן מצטרפין, ממה שאמרו במכות ו' ב' דאם היו רואין את המתרה או המתרה רואה אותן מצטרפין, והרי דאף דב' הכתות אינם רואין אלו את אלו, מ"מ כיון דכל כת רואה את המתרה והוא מצורף לכל אחת מב' הכתות, מצטרפין עי"ז ב' הכתות יחד, וא"כ לכאו' הדין נותן דה"נ הכא, אף דב' החבורות אינם רואין אלו את אלו, מ"מ כיון דכל חבורה רואה את הש"צ, ה"ז מצרפן יחד.

ויש להוסיף, דבד' התוס' במכות שם ד"ה הוא והן נהרגין מבו' לכאו' דאי"ז דין מסוים בצירוף ע"י המתרה, והיינו משום דהמתרה הוי כשמש המצרף, וכמש"כ האו"ש בפ"ה מברכות הי"ב, אלא כל שהעומד באמצע ראה את המעשה והוי מכלל עדותם, ה"ה מצרף את ב' הכתות, עיי"ש, ולפ"ז הרי דאי נימא דיש ללמוד מהתם לדהכא, הדין נותן דאף אדם אחר שאינו ש"צ מצרף את ב' החבורות יחד.

כא] אך נראה פשוט דאין ללמוד כן כלל מהתם, דהנה מסתברא מילתא דכל דיש ג' חבורות בבית אחד, ובני החבורה האמצעית רואין את החבורה הא' והג', שפיר הן מצטרפין זל"ז, דכיון דהן רואין את החבורה הא', חשיבי ב' חבורות אלו כחבורה אחת ממש, וכיון דמקצתן רואין את החבורה הג' ה"ה מצטרפין זל"ז.

וכל מש"נ דלא סגי במה דבני החבורה האמצעית רואין את בני החבורה הא' והג', הוא בג' חבורות שבג' בתים, דכיון דהם במקומות חלוקין, הרי אף דבני החבורה הא' רואין את בני החבורה הב', לא חשיבי כחבורה אחת ממש, וע"כ לא סגי במה שמקצת מחבורה הב' רואין את החבורה הג', וכיון דבני החבורה הא' והחבורה הג' אין רואין זא"ז, אינם מצטרפין.

כב] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה בעיקר מש"נ לעיל להוכיח דבכה"ג דג' חבורות בג' בתים ובני החבורה האמצעית רואין את בני החבורה הא' והג' ל"מ, שמעתי לפרש בזה למש"נ בשיעור א' סק"ט מד' רב שר שלום ודעימי' דהא דמהני רואין זא"ז הוא משום דעי"ז חשבינן להו כמקום אחד, ומה"ט ה"ז מועיל אף לענין צירוף לתפילה בציבור, אף דבעינן שיהיו העשרה במקום אחד, ולפ"ז הרי דמה"ט לא סגי במה שבני החבורה הב' רואין את בני החבורה הא' והג', דמ"מ א"א לנו לראות את מקום החבורה הא' והג' כמקום אחד, כיון דאין רואין זא"ז.

ולטעם זה, הרי ודאי דכ"ז הוא בג' חבורות בג' בתים, אך בג' חבורות בבית אחד שהם במקום אחד, ואלא דבעינן לצירופן שיהיו רואין זא"ז, שפיר י"ל דסגי במה שבני החבורה האמצעית רואין את החבורה הא' והג', דע"י שהן רואין את החבורה הא' חשבינן להו כחבורה אחת, ותו סגי במה שהן רואין את החבורה הג', דעי"ז הו"ל כמקצתן רואין אלו את אלו דמצטרפין, וכנ"ל.

כג] ולפ"ז הרי דמה"ט הוא דלענין עדות שפיר הן מצטרפין ע"י המתרה הרואה את ב' הכתות, או ע"י עד אחר הרואה את ב' הכתות, דהנה כבר נתבאר לעיל ס"ק ג' ד', דלענין עדות ל"ב כלל שיהיו העדים במקום אחד, ול"ד לזימון דבעינן שיהיו במקום אחד, ואף אם כל שרואין זא"ז מצטרפין אף כשהם בב' בתים, היינו משום דחשבינן לה כמקום אחד, ואשר ע"כ שפיר סגי במה שרואה המתרה את ב' הכתות, דע"י שהוא רואה כת אחת, הוי מכלל כת זו, וכיון דהוא רואה אף את הכת השני', הו"ל כמקצת מכת זו רואה את הכת השני' דמצטרפין.

והיינו, דכיון דבעדות ל"ב כלל שיהיו במקום אחד, הרי דאף אם הוו במקומות חלוקין, שפיר הן מצטרפין ע"י המתרה הרואה את ב' הכתות, ודמי לג' חבורות שבבית אחד, דכל שמקצת מן החבורה האמצעית רואה את החבורה הא' והג' ה"ה מצטרפין, וכנ"ל.

1. אמנם הנה בס' ישועות ישראל סימן ל"ו סק"א כתב דהא דלענין עדות בעינן שיהיו רואין זא"ז, לאו בחילוק רשויות תליא מילתא, דאטו נזכר בקרא חילוק מחיצות שיהיו ב' עומדין במקום א', אלא היינו דבעדות נפשות בעינן שיהיו ב' העדים מסייעים כ"א לחבירו שיעיד שגם אחר הי' עמו, וע"כ כשא' ראה את חבירו והשני ראה אותו שפיר מצטרף, שהרי יש ב' עדים שמעיד על עצמו ועל חבירו, ומצאתי סמך לדבריו בס' יחוסי תנו"א (ע' מר זוטרא בר טוביא), ז"ל, הלכך כיון דתנינן עד דחזו תרוייהו כחד, אימא "עד דידעי דכל חד וחד חזא בי' עדות" ותרוייהו ידעי, קמ"ל וכו' אבל בדיני ממונות מקיימינן לתרוייהו וכו' אע"ג דלא ידעי חד בחברי', עכ"ל, והרי דדינא דרואין זא"ז, הוא דבעינן דתרוייהו ידעי זב"ז, ולפי דבריו אי"ז ענין כלל לדינא דרואין זא"ז דהכא, אך עיקר דבריו לכאו' אינם מתישבים לדעת התוס' דסגי במה שמקצת מכת אחת רואה מקצת מהכת השני', ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויותר יש להוכיח כן, למשמעות ד' הרמב"ן בפסחים פ"ה ב' והאו"ז בהל' קר"ש סימן ה' דאף כשהם בבית אחד אינם מצטרפין לציבור אלא כשהם רואין זא"ז, ונתבאר בסימן א' ענף ג', ואי נימא דבעינן שיראו בפועל אלו את אלו, נמצא דבכל גוונא דמקצת מן הציבור הופכין פניהם, אינם מצטרפין, אי נימא דלדין רואין את אלו בעינן שיהיו שניהם רואין זא"ז. [↑](#footnote-ref-3)
3. וכ"נ גם ממשה"ק האחרונים בהא דט' בקטנה וא' בגדולה אין מצטרפין, ובהא דהעומד באגף אינו מצטרף, דסתמא דמילתא הן רואין זא"ז, ולא העמידוה כשהן הופכין פניהם ואינם רואין זא"ז.

   אך מצאתי בד' החקרי לב בח"א סימן כ"ז ד"ה ומיהו יש להכריע שנקט דהעומד בעובי הפתח שנכנס דרך אחוריו, לא חשיב כרואין זא"ז, ומשמע שלמד לזה ממש"כ השו"ע בסימן נ"ה סי"ד דכל שמראה להם פניו מצטרף לעשרה, והרי דבעינן שיהא מראה להם פניו, ולא סגי כשמכניס ראשו ואינו מראה פניו, - אך מבו' בדבריו שם דאי"ז משום דכשנכנס דרך אחוריו אינו רואה אותם, אלא הוא משום שהם אינם רואין את פניו אלא רואין את אחוריו, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-4)
4. וכ"נ גם בד' החיי אדם בכלל נ"ט ס"ו בדין שינוי מקום, דכל דרואה מקומו הראשון ל"ה שינוי מקום, וכתב בזה, ז"ל, אפי' אינו רואה אלא מקצת מקומו וכו', ונ"ל ראי' לדבריו מזבחים קי"ח ע"ב על מתני' ובשילה בכל הרואה אר"פ רואה שאמרו לא רואה כולו אלא רואה מקצתו. בעי ר"פ, עומד ורואה, יושב ואינו רואה, מאי כו' ע"ש, ונראה לי דלענין זה מקרי רואה, עכ"ל, ולכאו' מכוון דבריו דאף דעכשיו כשהוא יושב אינו רואה, מ"מ כיון שאם יעמוד יהא רואה את מקומו, סגי בהכי. [↑](#footnote-ref-5)
5. ושמעתי להוסיף בזה, דלמש"נ לעיל מד' רב שר שלום ודעימי' דהא דמהני רואין זא"ז הוא משום דעי"ז חשבינן להו כמקום אחד, ומה"ט ה"ז מועיל אף לענין צירוף לתפילה בציבור, אף דבעינן שיהיו העשרה במקום אחד, ודאי מסתברא מילתא דלא סגי במה שבני החבורה הב' רואין את בני החבורה הא' והג', דמ"מ א"א לנו לראות את מקום החבורה הא' והג' כמקום אחד, כיון דאין רואין זא"ז, - והיינו דאמנם אם דין הצירוף דרואין זא"ז הו"ל צירוף בעלמא דב' החבורות, אף שהם בב' מקומות, הי' מקום לדון דכיון דבני החבורה הא' מצורפין לבני החבורה הב' חשבינן להו כחבורה אחת, ותו סגי במה שבני החבורה הב' רואין את בני החבורה הג' דעי"ז הו"ל כמקצתן רואין אלו את אלו דמצטרפין, אך כיון דדין הצירוף דרואין זא"ז הוא דעי"ז חשבינן לה כמקום אחד, ודאי דא"א לראות את מקום החבורה הא' והג' כמקום אחד, כל שאינם רואין זא"ז. [↑](#footnote-ref-6)
6. ובגל' הגרע"א לפמ"ג שם בסו"ד כתב לפרש עוד בזה, דהא דהש"צ העומד על המפתן מצרפן, הוא משום דהבית והמפתן וכן החצר והמפתן הוו כחצר גדולה וקטנה, דכל דט' בגדולה וא' בקטנה מצטרפין, ונמצא דהש"צ העומד במפתן מצורף לבני הבית, וכן הוא מצורף לבני החצר, וע"כ הוא מצרפן, ועד"ז כתב המשכנות יעקב בסימן ע"ה. [↑](#footnote-ref-7)