מראי_מקומות_רעג-א
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

בס"ד

**סי' רע"ג - א**

**[פסחים קא.] "דאמר שמואל אין קידוש אלא במקום סעודה סבור מינה הני מילי מבית לבית אבל ממקום למקום בחד ביתא לא אמר להו רב ענן בר תחליפתא זמינין סגיאין היה קאמינא קמיה בשמואל ונחית מאיגרא לארעא והדר מקדש.**

לגירסא דידן מסקנת הגמ' ממקום למקום בחד ביתא לא מהני, והיינו מחדר לחדר [באותו בית ובכ"ז לא מהני].

לגירסת הר"ח והרי"ף אבל **מפינה לפינה** וע"ז מסקנת הגמ' דלא מהני, דהיינו **שינה מקומו מפינה לפינה לא מהני בקידוש.**

ועיין בר"ן שלדברי הרי"ף ע"כ נחלק בין קידוש דחמיר דאפי' פינה לפינה לא מהני, דקביעות סעודה **אין דרך לקבוע בכל הבית**, ולענין ברכות מותר ולא חשיב שינוי מקום כה"ג.

אבל גם לשיטות דלא מהני אפי' שינה באותו חדר, **צריך שינה** דזה פשוט שאם יזוז מעט ממקום הקידוש מהני. מקובל בדר"כ שתוך ד' אמות זה נחשב אותו מקום ולא הוי שינוי.

השו"ע פסק וז"ל "ובבית אחד מפינה לפינה חשוב מקום אחד שאם קידש לאכול בפינה זו ונמלך לאכול בפינה אחרת אפילו הוא טרקלין גדול אינו צריך לחזור ולקדש".

ועיין במג"א ס"ק א' "אבל לכתחילה לא יעשה כן דהא יש אוסרים" [כונתו לר"ח ולרי"ף] ועיין רעק"א שדחה את דברו. ודברי המג"א הובאו במ"ב שלכתחילה לא ישנה מפינה לפינה, אבל את דעתו לכך מותר לכתחילה בפינה לפינה.

יש לדון האם **ברואה** מותר לכתחילה מפינה לפינה.

★בירושלמי מבואר **שדעתו לשנות מקומו מהני.**

בפשטות הסוגיא בפסחים דדעתו לשנות לא מהני, דאחרת מה הגמ' מקשה לשמואל למה מקדשים בביהכנ"ס, ולשמואל מקדשים רק עבור האורחים, למה לא נימא דמקדש **על דעת** לאכול בביתו ומזה הוכיחו הרא"ש הר"ן דדעתו לא מהני, והרא"ש דחה ראיה זו עי"ש.

ויש שתירצו דהא דמהני דעתו **דוקא באותו בית** מחדר לחדר או מארעא לאיגרא דאין כאן כ"כ שינוי, בזה מהני דעתו אבל לא מבית לבית.

דעה זו הובאה בשו"ע בשם "ויש אומרים שאם קידש במקום אחד על דעת לאכול במקום אחר שפיר דמי והויא שיהיו שני המקומות בבית אחד כגון מחדר לחדר או מאיגרא לארעא ומוסיף הרמ"א **וכן עיקר.**

ועיין ב"אבן העוזר" סימן קעח שס"ל בדעת הרמ"א שהכריע וכן עיקר רק **שדעתו מהני** אבל ביחס לרואה את מקומו לא הכריע, ולכן ס"ל דבדוקא הרמ"א הביא שם בהלכות ברכות בשינוי מקום דדעתו מהני ולא הביא רואה מקומו דזה יחשב שינוי מקום.

אבל במשנ"ב [קעח-יב] נקט לדינא שכמו שדעתו מהני לשינוי מקום **"ה"ה אם רואה מקומו** הראשון שאכל שם אפילו דרך חלון ואפילו מקצת מקומו נמי מועיל אף שלא היה דעתו מתחלה" ועי"ש בשעה"צ ס"ק ח.

גבי קידוש הביאה"ל לא מיקל לכתחילה **דעתו אפי' מחדר לחדר** עי"ש [דלא כרמ"א].

★**רואה מקומו**

דעת רב "שר שלום" והרה"מ בשם הגאונים **שרואה את מקומו מהני** ודימו דין זה "לשתי חבורות שאוכלות בפנ"ע ובזמן שרואים מקצתן אלו את אלו מזמנין כאחת".

ודעה זו הובאה בשו"ע "וי"א שכל שרואה מקומו אפי' מבית לחדר אינו צריך לחזור ולקדש".

★**שומע**

עיין שע"ת ס"ק א שמביא "מחזיק ברכה" "שאם קידש במקום אחד ודעתו לאכול בבית אחר קרוב לשם שהיה יכול **לשמוע** משם דברי המקדש באותו מקום שקידש הרי זה מקום סעודה וכו'.

**למעשה** המ"ב מיקל רק בצירוף של **דעתו ורואה ורק מחדר לחדר** מבית לבית לא מתיר לכתחילה אפי' בדעתו ואפי' ברואה.

★הראשונים השוו דיני קידוש במקום סעודה, לדיני "שינוי מקום" שנאמרו בהלכות ברכות דאם שינה מקומו מצריך ברכה ראשונה שנית, ובפשטות מה שמוגדר שינוי שם ה"נ בקידוש.

ובר"ן וכן בחידושי רבינו דוד חילקו לדעת הרי"ף שבקידוש אסור אפי' מפינה לפינה באותו חדר, ובהלכות ברכות לא חשיב שינוי מקום ע"כ שקידוש במקום סעודה קפדינן על מקום יותר עי"ש.

**לדינא** המ"ב סתם כאן **שמחדר לחדר צריך קידוש שנית.**

ולעומת זאת בהלכות ברכות גבי **שינה מחדר לחדר לא מצריכו לברך שנית מספק ברכות להקל** [היות ויש דס"ל דחדר לחדר לא חשיב שינוי] עי"ש סימן קעח ביאה"ל ד"ה "בבית אחד" שהאריך בזה ובסוף דבריו וז"ל מכל מקום הנוהג להקל בזה אין למחות בידו דיש לו על מי לסמוך וכנ"ל, ועל כל פנים בדיעבד אין להצריך ברכה בהן **דמידי ספיקא** לא נפקא **וספק ברכות להקל** וכו' **וא"כ צע"ג מ"ש הכא**.

★**יצא וחזר**

בהלכות ברכות גבי שינוי מקום **"הניח מקצת חברים"** מהני דלא חשיב שינוי מקום דעדיין נקשר למקומו הובא ברמ"א קעח-ב.

בשם הגר"ח וואלאז'ינר דה"ה לקידוש מהני הניח מקצת חברים דהיינו קידש ויצא ממקומו וחזר אח"כ לאותו מקום דיש דס"ל דלא נחשב כה"ג קידוש במקום סעודה עיין במ"ב ס"ק יב שהביא **מחלוקת אחרונים** האם **יצא וחזר לאותו מקום חשיב קידוש במקום סעודה,** וז"ל "כתב בשכנה"ג דאם מאיזה סיבה קם מדוכתיה ויצא לחוץ ואח"כ חזר למקומו אין צריך לחזור ולקדש מחמת שיצא לחוץ, כיון שלבסוף היתה הסעודה במקום הקידוש עי"ש, ויש חולקים בזה **וע"כ לכתחלה** יזהר בזה מאד אך בדיעבד וכו'.

**אבל אם יצא והניח מקצת חברים וחזר לאותו מקום, בזה ס"ל לגר"ח דמהני.**

ויש דפליגי **א.** די"ל דכל מה דמהני מקצת חברים זה רק גבי סעודה דמצינו קשר בסעודה דיש שאוכלים בחבורה אבל בקידוש מה יצרפם וכי רצונם לאכול ביחד מצרף הרי כרגע עדין לא התחברו ומה יחברם.

**ב.** ויש עוד מקום לומר דרק כלפי ברכות מהני הניח חברים, דשם זה חסרון של סילוק **שהתנתק** ממקום הברכה בזה אמרינן דע"י שהניח מקצת חברים עדין לא התנתק ממקומו. משא"כ בקידוש צריך באופן **חיובי להתקשר לסעודה** ואולי בזה לא סגי במקצת חברים.

**ודבר זה צריך זהירות גדולה** דמצוי דאחר קידוש יוצא ממקום שקידש להניח את הכובע וכדומה או לכל מקום אחר, והמ"ב פסק שלכתחלה **לא יצא ויחזור,** וכן החמיר שדעתו מהני **רק לרואה את מקומו,** א"כ אסור לצאת למקום שלא רואה את מקומו **אפי' בדעתו לצאת אסור** וכנ"ל.

★**הגדרת חדר אחר**

מבית לסוכה לא חשיב שינוי [מרדכי שהובא ברמ"א] ועיין במ"ב שהסוכה בתוך הבית ויש רק מחיצת הסוכה והיות ומחיצה זו לא עשויה לתשמיש אלא למצות סוכה אינו נחשב כמקום אחר.

יש להסתפק חלוקת מקומות אבל לא ע"י מחיצה בדיני מחיצה, כגון אם יש לו שני חדרים שחלוקים ע"י מחיצה שנעה ברוח [דאין לה **דין מחיצה**] האם יחשב שני חדרים.

או מחיצה פחותה מעט מעשרה טפחים כגון תשעה וחצי טפחים, שבדיני תורה אין לזה שם מחיצה אבל בפועל זה חולק לשני מקומות האם יחשב שני חדרים וכנ"ל.

★**בגדרי רואה את מקומו**

עיין ח"א [כלל נט-ו] דרואה סגי **מקצת מקומו** וה"ה "עומד רואה **יושב אינו רואה**", דנחשב רואה כלפי דיני שינוי מקום בברכות.

גבי קידוש הובא במ"ב שסגי **במקצת מקומו** וכלפי "עומד רואה ויושב אינו רואה" לכאורה שוה לברכות שכה"ג נחשב רואה וא"כ מהני.

★יש להסתפק האם צריך ראיה בפועל או שזה שיעור שמגדיר עדין אותו מקום. נפק"מ בסומא. וכן יש להסתפק בהפרעה חיצונית כגון חפץ שמונח ולא מאפשר לראות את מקומו.

★רואה מקצת מקומו מהני, דהיינו שרואה **חלק מהחדר** שאוכל מהני, אם למשל נוטל ידיו במטבח ומשם רואה את מקצת חדר האכילה מהני.

אבל אם בחלק מהמטבח רואה והוא נמצא בחלק שמשם לא רואים, מסברא דלא מהני, מקום אכילתו כביכול מתפשט לכולו ולכן מהני אבל לא מצינו שמקום שנמצא בו מתפשט.

ואם נסבור שגם כה"ג מהני, יש להסתפק האם **תרי מקצת אמרינן**, דהיינו הוא נמצא במקום שלא רואה רק מהחדר רואים, ולא רואה את מקום האכילה אלא מקצת מקום האכילה, האם מהני.