הטעם דדברים החשובים לא בטלי
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / דברים החשובים

הטעם דדברים החשובים לא בטלי

קי"ל בכמה דברים החשובים דלא בטלי, ועי' בפר"ח ק-ג הביא מהרבה ראשונים דכ"ז אינו אלא מדרבנן.

וע"ע במל"מ פ"ז מעילה:"לא מצינו בשום מקום דבר שלא יהיה לו ביטול מן התורה".

וסייעתא לזה הביאו מגמ' גיטין נד: דאגוזי פרך מדרבנן לחוד לא בטלי ולכך לא קנסו שוגג אטו מזיד.

ועפי"ז תמהו המל"מ ופר"ח ע"ד התוס' מעילה כא. דמטבע לא בטיל אף מדאורייתא.

וע"ע בלשון התוס' ב"מ ו: ובריה נמי לא הוי, ומשמע דבריה לא בטלה מדאורייתא, וכבר למד כן במהרי"ל עב-ג מד' התוס' כמו שהביא בכו"פ ק-א, וצ"ע ועיין מהרצ"ח משכ"ב.

אמנם בשאלת יעב"ץ א-קנח [הו"ד בפתחי תשובה קא-א] דעתו דחשיבות דבר שבמנין הוא מדאורייתא, ותלה זה בפלוגתא דתנאי אי כל שדרכו לימנות שנינו, עיי"ש דפליגי אם הוא מדאורייתא או מדרבנן [ועיי"ש שדחה הראיה מגמ' גיטין].

ועפי"ז תי' קו' התוס' ב"מ ו: דמעשר בהמה מדרבנן לחוד לא בטיל אבל מדאורייתא בטיל, ולפי הנ"ל דבר שבמנין הוא ואינו בטל גם מדאורייתא.

ובפשוטו יל"פ שהוא מסברא ועפי"ד הקוה"ע נט-ד דיסוד דין ביטול הוא משום דהאיסור כמאן דליתא דמי ביחס לשאר התערובת [ולא משום שאין בכוחו לאסור את הרוב לחוד] ובדבר חשוב ל"ש לומר כן.

ובשאלת יעב"ץ כתב שיש לזה מקור מדיינים מאיסור לא תענה על רב שדברי הגדול אין בטלים, עיי"ש.

וכ"ז לדרכו של השאלת יעב"ץ אבל לדרך הפר"ח כל דברים החשובים אינו אלא מדרבנן והכי קי"ל, ובאמת כבר העירו האחרונים דהא אין רבנן מתקנים דבר בלא איזה טעם לגזירה משום חשש או סמך כעין דאורייתא, ואיזה טעם יש לגזרו על דברים החשובים?

וכבר הבאנו לעיל ביאורו של הקוה"ע אבל אכתי צ"ע כיון דלא מצאנו כה"ג בדאורייתא מה"ת יתקנו חז"ל דין כזה.

ועי' בחי' הרי"מ זבחים עב. ד"ה אמנם דאדם שנתערב בשאר אנשים מה"ת אינו בטל בתערובת כיון שהוא חשוב וע"ז הסמיכו רבנן את הדין דדבר חשוב לא בטיל, מיהו במקו"א נתבאר בשם השער"י ועוד אחרונים טעמים אחרים למה אדם אינו בטל.

ובספר שפתי צדיק פרשת במדבר אות כד כתב בשם חי' הרי"מ ליישב בזה קו' התוס' ב"מ ו: דבמעשר בהמה שהתורה עצמה נתנה לו מנין הוי דבר שבמנין מדאורייתא ואינו בטל ורבנן הסמיכו ע"ז כל דין דבר שבמנין.

ובבדה"ש קי-א הביא מהאשכול-לג שכתב הטעם משום שע"י חשיבותו הוא זוכרו, ופי' בדה"ש כוונתו דע"י שזוכרו ואעפ"כ אוכלו יש לחוש שיבואו להקל באיסורים [ועי' בבדה"ש מש"כ עוד לפרש טעם אחר].

ויש מקום לפרש כוונת האשכול ע"ד הקוה"ע דלעולם הוא חשוב קיים בתערובת.

אבל עיי"ש באשכול שעפי"ד דן להתיר שנחתך חלק מהחתיכה ולא אכפ"ל בתרתי דסתרי דסו"ס מה שאוכל אינו חשוב לא החמירו עליו, ומשמע שהבין כפשוטו שאינו אלא גזירה על הגברא ולא תקנה שלא יתבטל, וזה חידוש גדול דבפשוטו וודאי גדר התקנה שלא יהיה בו ביטול כד' הקוה"ע.