תשעה באב נדחה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי הלכה

#### ליל ה' אב פ"ב – בית מדרש הגדול נוה יעקב

# דיני תשעה באב נדחה

### רחיצה בערב שבת

א] ערב שבת מותר לרחוץ פניו ידיו ורגליו וכן לחוף ראשו בחמין המ"ב כתב שאין להתיר אם סבון והחזו"א הקיל בזה ומסתבר שבמקום שללא הסבון הוא ירגיש עדין מלוכלך שזה בכלל הדין רחיצה בחמין בערב שבת והנה המ"ב הביא מהפמ"ג שראוי לעשות קודם חצות דהינו שכיון שזה ערב ט"ב בזה לאחר חצות זה יותר חמור כדחזינן שבכל שנה יש סעודה מפסקת ממילא אפילו שאין איסור רחיצה מעיקר הדין כלל אבל ביחס למנהג ודאי שאז זה יותר חמור וראוי להקדים קודם חצות אמנם מביאים דבספר הפרנס כתב שראוי להסמיך לשבת שזה יהיה ניכר שזה לכבוד שבת ולכתחילה ראוי להקדים קודם חצות והכרעת המ"ב אמנם אם יש דחק או שאם ירחוץ כל כך מוקדם הוא יחזור ויזיע עד שבת בזה יש להקל לרחוץ סמוך לשבת

### דיני אבילות ולימוד תורה בשבת

ב] שבת ט"ב לא צמים ומבואר בשו"ע תקנ"ב ס"י שאפילו בסעודה המפסקת אוכל בשר ושותה יין ומעלה על שולחנו כסעודת שלמה בשעתו ומבואר במ"ב שינהג כמו כל שבת אמנם כתב שראוי שלא לטייל בשבת זו אמנם לגבי דיני אבילות שבת"ב נחלקו הראשונים השו"ע תקנ"ד סי"ט פסק שאין בזה שום דיני אבילות אמנם הרמ"א הביא שיטות שדברים שבצינעה נוהג והמ"ב כתב להחמיר בזה אמנם שבמקום ליל טבילה יש להקל דהינו שכך הוא עיקר הדין וכמו שדיק הרא"ש רשב"א ובגר"א מהתוספתא ועיין מ"ב שלכתחילה שמחמירים א"כ ה"ה שלא לרחוץ פניו ידיו ורגליו בחמין או כל גופו בצונן שזה אסור מדין אבל אבל פיו"ר בצונן שזה רק מדין התענית ודאי מותר ומי שזה ליל טבילה ורגיל בטבילת עזרא יכול לטבול שמעיקר הדין כל שזה טבילה של מצוה מותר ולגבי לימוד תורה המג"א סוף סימן תקנ"ג כתב להחמיר כל השבת אמנם משמעות הרמ"א שם שמותר וכן פסק המ"ב ובפשוטו שכיון שזה נידון של ביטול תורה לא החמירו בזה וברמ"א כתב שלאחר חצות אין ללמוד מצד עט"ב אבל במ"ב כתב שהכרעת האחרונים להתיר בכל שנה ובפרט כשזה יוצא בשבת וכן נהגו בישיבה של הח"ח

### ההנהגה בסוף השבת

ג] אפילו שמותר לאכול ולשתות אבל צריך לסים קודם שקיעת החמה ומסתבר שראוי שלא לומר שאוכל ושותה כדי שיוכל לצום כמו במ"ב ר"צ שלא יאמר שישן כדי שיהיה לו כח במוצאי שבת אמנם גם בהגיע שקיעת החמה יושבים על כסא וזה ברור כיון שזה רק מנהג ולא נהגו על חשבון כבוד שבת ולגבי חליצת המנעלים כתב הרמ"א תקנ"ג שרק לאחר ברכו מורידים ובפשוטו הכונה עד הלילה שבמוצאי שבת המהג היה להתפלל בלילה ובפרט כאן שאמרו קינות וכן מבואר בגר"א שכתב שאפילו לצום הגמ' דנה שיהיה אסור עד צאה"כ ורק מצד שכיון שכל היום אכל זה לא בגדר צום אבל לחלוץ מנעליו זה חסרון בכבוד שבת וכן נהג החזו"א והקה"י ויש שדנו שאם זה ספק לילה חייב להוריד אמנם בפשוטו אינו כן וכל כל אבילות לא מורידים על הלילה ויש להוסיף שחזינן שמי שהולך מחוץ לעיר שמותר לנעול מנעליו כי זה קשה וכל שכן כבוד שבת שזה סיבה להתיר אמנם אם שוכב שאין בזה שום הוראה של אבילות מותר לחלוץ מנעליו אמנם מסתבר שאין לחכות מאוחר במוציא שבת אלא שלושים דקות לאחר שקיעת החמה אם עוד תוספת צריך כבר לחלוץ כיון שמעיקר הדין אז זה כבר ודאי לא שבת

### קלי צום בשבת

ד] לקחת קלי צום [למי שאין לו בעיות] בשבת בפשוטו זה כמו תשושי כח שכתב המג"א שזה גם דבר שלא לקוחים בשבת אמנם יתכן שכאן שהאדם אין לו שום חסרון אלא רק רוצה שמחר לא יהיה צמא יתכן שאין זה בכלל האיסור ובאורחות שבת פכ"ב אות קפ"ו הביא מהגריש"א והשבט הלוי שהתירו על ידי שמערבים את זה בער"ש אמנם אם מערב את זה קודם שבת במים או באוכל בצורה שזה לא ניכר בזה יש להקל גם בתרופה

### ברכת מאורי האש

ה] במוצאי שבת מבדילים בתפילה וגם אם שכח לא חוזר כיון שיבדיל במוצאי שבת אבל לא עושים הבדלה ומביאים לקטן לשתות מצד שאתי למיסרך, ולא מברכים על בשמים, ומברכים בבית כנסת ברכת מאורי האש, ולגבי נשים הנה המ"ב מסתפק אם היא יכולה לברך וכבר תמהו שלמה שלא תוכל לברך כמו כל הזמן גרמא ועוד דבריטב"א מפורש שאשה חיבת בברכה זו ומסתמא אם המ"ב היה רואה ודאי היה חוזר בו ולכן הנשים יברכו בבית והגברים יעשו בבית הכנסת כנהוג

### קטנים באכילה והבדלה

ו] נחלקו האחרונים האם קטנים צריכים להתענות תענית שעות כמו ביוה"כ והבה"ל סימן תק"נ הכריע שלא צריכים לצום אמנם נוהגים שיצמו קצת כדי להשתתף אם הציבור והמהריל"ד הסתפק האם הם צריכים לעשות הבדלה אמנם המנהג שלא עושים הבדלה כיון שבגדלותם לא יצטרכו לעשות וכן אין חינוך על אכילה קודם הבדלה ומסתבר שגם קטן חולה לא יבדיל שכאן אין החולי סיבה להבדלה

### נעילת הסנדל בקטנים

ז] עיין שו"ע סימן תרט"ז לגבי יוה"כ שכיון שנעילת הסנדל זה לא נצרך כל כך לגידולם לכן יש להחמיר בהם והחכמת אדם קנ"ב סי"ז כתב שכיון שאין אבילות בקטנים ממילא מותר להם נעילת הסנדל אמנם הב"ח יור"ד סימן שפ"ד כתב שיש להם חיוב כמו יוה"כ וכן המנהג ולכן אין לאב ולאם להלבישם מנעלים מעור ואם לובשים לבד מבואר במ"ב ביוה"כ שאם לא הגיעו לחינוך לא צריך להפרישם אמנם לומר להם ללבוש חשיב לא תאכילום כמבואר שבת צ: ועיין מ"ב לגבי יוה"כ שהיום הרחיצה שלא מקפידים על זה כל כך שיש להחמיר גם בקטנים

### נט"י בת"ב לאכילה ושאר נטילות

ח] אחד מחמשה עינוים זה רחיצה אמנם אם ידיו מלוכלכות בטיט ובצואה מותר וכל שאין מטרתו לתענוג מותר ולכן אם צריך לרחוץ כלים או אוכלים וכדו' או שצריך להביא פירות מותר לעבור בצוארו במים והנה לגבי נט"י בבוקר מבואר שמותר להעביר את הרוח רעה אמנם כתוב ליטול רק עד סוף האצבעות והטעם כיון שמעיקר הדין לא צריך בבוקר יותר מזה דהינו אפילו שרגילים להחמיר את שיטת הרמב"ם שצריך את כל היד וצ"ב וכי שיטה בהלכה זה פחות צורך מלהביא פירות ועיין מג"א שלברכת כהנים מותר ליטול ידים לגמרי דשם כך ההלכה והמג"א כתב שגם הלוים יכולים כל היד וצ"ל דשם יש כזה מנהג ודאי משא"כ מה שאנו נוטלים כל היד לתפילה זה מצד ספק והנה החזו"א התיר ליטול בבוקר ד' פעמים או ליוצא מבית הכסא ג"פ וצ"ע וכי ענין זה יותר מכל היד ואולי החילוק כנ"ל דכאן זה הנהגה מתורת ודאי ושם זה מצד ספק אמנם בפשוטו כולם עושים רק מצד שיש כזה צד וראוי להחמיר בזה וצ"ע

כתב המ"ב שיוצא מבית הכסא יש מחלוקת האם יטול ידיו ולכן כדאי שילכלך ידיו בזמן שמתפנה ואז יכול ודאי ליטול בשביל ברכת אשר יצר

המהריל"ד הסתפק האם חולה שאוכל מותר ליטול ידיו בת"ב דהינו שנקט שלגבי רחיצה יש עליו עדין דיני תענית ולא רק ממנהגא ואולי נקט שזה מדיני אבילות וצ"ע אמנם המ"ב כתב שלגבי ברכת כהנים נוטלים כל היד וודאי שגם כאן יכולים ליטול כל היד

### בדין חולה בת"ב

ט] מבואר ברמב"ן שחולה לא צריך לצום בת"ב והכריעו הפוסקים שגם יולדת תוך ל' נחשבת חולה אמנם הרמ"א כתב שנהגו לצום רק אם הם חלושים מאוד או מצטערים הרבה והיום נוהגים להקל כל שהוא חולה מצד שכולם מצטערים הרבה וחלושים והנה החת"ס תשובה קנ"ז נקט שבאמת גם על חולה יש חלות צום וראוי לאכול רק מה שהוא חייב ולכן התיר לתת לו עליה וכן יש דנו שאם מספיק לו פחות מכשיעור שיאכל פחות מכשיעור אמנם באבני נזר סימן ת"נ וכן מקובל מהחזו"א והגרי"ז שלא גזרו כלל עליו וממילא מצד התענית יכול לאכול ללא הגבלה רק שלא יאכל מעדנים כדי להשתתף אם הציבור

והנה הבית הלל כתב שיתענה שעות והובא במ"ב ולמד מקטן אמנם אנן קי"ל שאין דין תענית שעות ולנ"ל אין בזה ענין ומסתבר שזה רק כדי להשתתף אם הציבור ונפק"מ במי שהיה חולה ולאחר שאכל הבריא לגמרי האם צריך לצום ועיין בה"ל שבזמן שיש חולרע שיאכל פחות מכשיעור ומקובל דזה דוקא שם שהוא לא חולה רק שזה כדי שלא יחלה וגם זה רק צד שיהיה חולה וכן שם הנידון על כל בני העיר ולא רצו לבטל הצום לגמרי ולכן גם מינקת שהיא לא חולה רק יחסר לה חלב שכל ההיתר שלה לצורך הקטן אין לה לאכול ולשתות אלא כדי צורך ההנקה וכן שמעתי מהגרנ"ק, ובנזירות שמשון כתב שחולה שיודע שלא יוכל לצום כל הצום אבל אם יאכל בלילה יוכל לצום ביום שעדיף שיצום ביום שזה חלות צום אמנם שמעתי מהגרנ"ק שאין המנהג כן

### בדין חולה מחמת הצום ומעוברות ומניקות

י] יש לדון האם הפטור של חולה זה גם באדם שאינו חולה כלל אלא שמחמת הצום הוא נהיה חולה כגון שנופל למשכב או שיש לו סחרחורות וחולשה נוראית ועיין מ"ב שמעוברות תוך מ' יום אין להם דין מעוברות אבל אם מצטערות הרבה לא צריכות לצום ומבואר שגם מי שיהיה חולה מחמת הצום לא צריך לצום וכן שמעתי מהגרנ"ק ומהגרש"צ והנה מעוברות ומניקות מבואר בשו"ע שצריכות לצום אמנם בימינו קורה הרבה שמחמת הצום הם נחלשות מאוד עד גדר של חולה וכה"ג יכולות להפסיק לצום ושמעתי מהגרנ"ק שסחרחורות יותר מהרגיל זה נחשב חולה והנה מבואר במהרש"ל שבת"ב לא צריך אומד האם זה סכנה ולכן גם צד רחוק זה סיבה שלא לצום לכן אשה מעוברת כל שיש צד סכנה כגון שמרגישה קצת סחרחורת או בחילות והקהות או צירים או חולשה מיוחדת ודאי יכול לאכול ואם היה איזה ריעותא בהריון כגון דימום וכדו' או שהיו בעבר לידות מוקדמות ללא סיבה מיוחדת ותש"ח אין לה לצום ולגבי מינקת אם התינוק אוכל רק ממנה ויחסר חלב מותר לה לשתות ואם אוכל מטרנה מסתבר שזה לא סיבה שלא לצום וצ"ע [מוגלובין נמוך מסתבר מעשר ומטה שמעתי מהגר"נ קופשיץ שחשיב חולה]

### בדין השלמת הצום בחולה קצת

י"א] הבה"ל הביא מהשבות יעקב שעוברות שמרגישה מיחוש קצת לא ישלימו כמו בעל ברית דהינו שחידש שחולה קצת זה סיבה שלא יצטרך להשלים הצום ולכן מעוברת שמרגישה מיחוש שהיא חולה קצת יש להקל שלא להשלים ובפשוטו לא התיר לגמרי את הצום ורק התיר שלא להשלים וכן משמע בשבות יעקב וכן הוא פשטות כל הפוסקים שלא הזכירו שמעוברות ומניקות לא צמות בנדחה שזה כל כמה שנים [עיין שיעור בליל שבת] והנה המ"ב לא הזכיר מינקת ומצד דשם הרבה פעמים אין היא חולה קצת אמנם אם היא נחלשת מאוד מהצום כמו שמצוי היום שההנקה מאוד מחלישה בצום מסתבר שגם היא בכלל ההיתר וכנ"ל במעוברת שמצטערת הרבה

### הבדלה בחולה ולהוציא את בני ביתו

י"ב] חולה שאוכל בט"ב נחלקו האחרונים האם הוא חייב בהבדלה והמנהג שעושים הבדלה ובפשוטו הכונה לא שהוכרע שהוא חייב בהבדלה אלא שכיון שסיבת החיוב ודאי קימת לכן וודאי יכול לקים את חיובו וכמו הבדלה מפלג המנחה וכן הוא לשון הרא"ש סוף תענית שבזה הוא חלוק מאונן שיש עליו חיוב רק היום מעכב ולכן חיב להבדיל לאחר ט"ב ולכן מסתבר שחולה אם טעה ואכל קודם הבדלה ושכח הבדלה בתפילה שלא צריך לחזור ולהתפלל שלא הוכרע שזה חיוב גמור ובפשוטו יכול להוציא מישהו אחר דכל אחד יש לו את עיקר החיוב והברכי יוסף לא ברירה ליה דבר זה אמנם מקובל שיכול להוציא ועיין פ"ת הלכות אבל שלא יאמר את הפסוקים שקודם הבדלה ומסתבר שגם כאן זה כך

### שתית יין

י"ג] והנה אפילו שאנו נוהגים לעשות הבדלה אמנם צ"ע הרי יש איסור שתית יין ומי אומר שהחיוב הבדלה דוחה את האיסור שתית יין כמו שמצאנו בסעודה המפסקת אמנם עיין שו"ע שהיולדת תשתה כוס של ברית והנה שם אין חיוב אלא זה רק ממנהגא ואם אין כוס עושים ללא כוס ומשמע שאין איסור יין בת"ב וכדביאר הגרי"ז בספרו שזה רק בסעודה מפסקת ומדין אונן אמנם באו"ז מבואר דיש בזה איסור ובפשוטו זה דלא כשו"ע ובשם החזו"א אמרו שמדובר שזה נצרך לרפואתה ודוחק שבדיוק זה מה שחסר לה והנה זה ודאי שאם יכולים להבדיל בחמר מדינה זה עדיף אבל החזו"א הורה שהיום כמעט כל דבר זה ספק חמר מדינה והנה מיץ ענבים מדינא דגמ' זה לא נחשב יין ורק ממנהג וממילא יש להקל להבדיל על היין והחיוב הבדלה יותר חמור מהמנהג של שתית כוס בברית

### האם ישתה החולה או הקטן

י"ד] והנה יש לדון האם עדיף שהחולה ישתה או שיתן לקטן לשתות והנה בתשעת הימים נוהגים לתת לקטן אמנם שם מדובר בלא הגיע לחינוך אבילות וגם שהרי גם הוא חייב בהבדלה אבל כאן שהקטן יש לו איסור שתית יין והוא לא חייב בהבדלה אולי עדיף שהוא לא ישתה אמנם בשו"ע מבואר שבברית אפשר לתת לקטן חזינן שמותר לתת לו בשביל קיום הדין אמנם עיין מ"ב שעדיף לתת ליולדת מצד שאתי למסרח ורק באין יולדת נותנים לקטן ושמעתי מהגרנ"ק והגרש"צ שעדיף שהחולה בעצמו ישתה אבל אם הוא לא יכול שיתן לקטן

### זמן ההבדלה

ט"ו] בכנסת הגדולה מבואר שחולה שמבדיל צריך להבדיל בתחילת הלילה כמו כל מוצאי שבת אמנם הכף החיים כתב שאם רוצה לצום יכול לצום והנה אם יש חיוב שעות ודאי שמותר לו לקים את חיובו אמנם גם אם אין חיוב אבל יכול לסמוך שאין עליו חוב הבדלה וכן המנהג ויתכן שזה עצמו הדין של ת"ב שהענין של הצום זה עדיף מחבת הבדלה וכדחזינן ברמ"א שמעוברות או חולה נוהגים לצום וזה גם במקום שעל ידי זה מפסידים הבדלה בזמן וכן שמעתי מהגר"צ וובר והגר"נ קופשיץ שליט"א והנה יש לדון במי שמצד הצום מספיק לו לשתות מים שבשביל זה לא צריך הבדלה האם זה מתיר לו להבדיל על יין והנה אם ננקוט שאין איסור יין ודאי מותר אבל הנידון אם יש איסור ובפשוטו כיון שאין איסור שתית יין וכן יש חיוב הבדלה לכן יבדיל ואם מבדיל במיץ ענבים בזה וודאי יש להקל

### הבדלה באשה חולה ובשתית קטן

ט"ז] אשה שצריכה לאכול בת"ב הנה יש דיעות שלא יכולה להבדיל ולכן אם יכולה לשמוע הבדלה מחולה עדיף אבל אם לא יכולה כיון שמעיקר הדין יכולה להבדיל שתבדיל אמנם תקפיד לשתות מיץ ענבים כיון שכאן אם היא לא חיבת אין מה שיתיר לה את האיסור ועדיף שהיא תשתה ואם לא יכולה לשתות תתן לילדה קטנה ואם יש רק ילד יש צד שלא יכולה להוציא אותו בהבדלה אמנם בפשוטו יוצאים גם אם שותה מי שעכשיו לא יצא את ההבדלה אמנם היא צריכה לטעום מהכוס דאל"כ היא לא יכולה לברך ברכת הנהנין רק בשביל השני וכן יש להיזהר שלא יענה אמן על ההבדלה שאז על הצד שהוא לא יצא זה הפסק בין ההגפן לשתיה אמנם אם הוא ענה הוא יכול לשתות דמעיקר הדין אשה חייבת בהבדלה ולגבי הקטן אפשר לסמוך שהוא ודאי יצא חובת הבדלה שזה דעת רוב הראשונים

ובעיקר הנידון האם יכול לתת למי שלא יוצא בהבדלה עיין רע"א סי"ד במ"ב סקס"ט שצריך שישתה דוקא אחד שיצא בברכה אמנם יתכן שגם אם לא יצא ההבדלה אבל כל שיצא בהגפן זה מספיק שיהיה לו שיכות ששתיתו תועיל וכן הוא ברבנו דוד פסחים ק"ז ובגר"ז ק"צ ס"ד נקט שיכול לשתות גם אחד שלא יצא ההגפן רק שאז לא יוכלו לברך אמנם בסימן רצ"ה החמיר שלא ישתה אלא מי שיצא את הקידוש ועיין תהלה לדוד שהקשה סתירה בדבריו אמנם עיין מ"ב תרכ"ד סק"ד דמבואר שאפשר לתת את ההבדלה לקטן שלא יוצא את ההבדלה רק שיצא בברכת היין ועיין מהריל"ד קו"א ס"ה אות ל"ג שנסתפק בזה ועיין קרא עלי מועד במילואים שהביא מהגר"ח קניבסקי שהחזו"א היה מחפס נער שלא יצא הבדלה שישתה את הכוס

והנה יש לדון האם עדיף שהבעל יבדיל והאשה תשתה היין לחוש לדיעות שהיא לא יכולה להבדיל והנה בפשוטו אין בזה שום חסרון שגם אם היא לא חיבת בהבדלה אבל יכולה לשתות הכוס של ברכה וכנ"ל כיון שיוצאת ברכת בורא פרי הגפן אמנם יש שדנו שעל הצד שהיא לא חיבת בהבדלה א"כ אצלה זה סתם ברכת הנהנין ולא יכול לצאת ממי שלא שותה אמנם אין זה נכון שכיון שהוא חייב ויש לו סיבה לשתות הוא יכול לברך והרי אפילו במילה עושים כך אפילו שהיא לא חיבת בכוס של מילה אמנם כיון שקי"ל שאשה יכולה להבדיל אין ענין שבעלה יבדיל בשבילה אמנם ספרדים שזה ספיקא דדינא ראוי לעשות כך

### טלית קטן בלילה ותפילין בחולה

י"ז] נהגו שלא ללבוש טלית ותפילין עד מנחה והמ"ב הביא מחלוקת האם על הטלית קטן יברך בבוקר לכן יש שכתבו שראוי להשאירו בלילה אמנם לכאורא מעיקר הדין כיון שהברכה שיברך לאחר חצות יפטור את כל הלבישה מהבוקר ממילא זה לא גרע מידים מלוכלכות שיכול ללבוש ולברך אחרי זה משא"כ אם משאיר בלילה לא יוכל לברך ואם יש לו מי שיוציאו בברכה זה עדיף

חולה שאוכל בת"ב אם אוכל סעודה גמורה יש איסור לאכול קודם שהניח תפילין כמבואר במ"ב ס"ע סק"כ לגבי עוסק בצרכי ציבור אמנם יתכן שהיום חשיב שאין חיוב תפילין עכשיו ולכן ראוי שיעמיד שומר ואם זה לאחר חצות יניח תפילין ואחרי זה יאכל

### לקיחת תרופות בת"ב

י"ח] עיין באר היטב תקס"ז שכתב שמותר לקחת תרופה מרה בצום וכן הביא בכף החיים תקנ"ד סקל"ד מכמה אחרונים והנה לגבי יוה"כ נחלקו הראשונים האם לאכול עץ פחות מכשיערו מותר או אסור וצ"ל שהם נקטו שבשאר צומות שהכל זה דרבנן אפשר ודאי להקל ובזה וודאי אפשר לסמוך על המקילים אמנם אם זה כדור שיש בו טעם אין לנו מקור להקל אפילו אם עוטפו שהרי יש לזה שם אוכל ומי שלא יכול לקחת הכדור אלא אם מים קשה להקל דלא מצאנו היתר לשתות קצת מים לצורך ורק אם זה צורך חולה שדוחה איסורים דרבנן יש לדון אמנם אם יתן דבר מר במים מותר

### הבדלה במוצאי ת"ב

י"ט] מוצאי ת"ב עושים הבדלה ללא בשמים ואש וגם מי שלא בירך בליל ט"ב, ואפשר לשתות כוס של הבדלה כולו, נשים עדיף שישמעו הבדלה ממישהו אחר אבל אם הבעל מתעכב יכולות להבדיל ולשתות הכוס שמעיקר הדין יכולות להבדיל ולשתות, מים אפשר גם ללא הבדלה

### מוצאי ת"ב

כ] השנה שת"ב בעשירי במוצאי ת"ב ראוי שלא לאכול בשר ויין אבל למחרת מותר הכל מיד בבוקר ושאר הדברים כגון לכבס ולהסתפר ולהתרחץ מותר מיד, אמנם לשמוע מוזיקה שזה שמחה ממש מסתבר שזה עדין בכלל הדין בשר ויין

### ברכה אחרונה על היין קודם הסעודה

כ"א] מבואר בהלכה סימן רצ"ט שאם עושה הבדלה קודם הסעודה יברך ברכה אחרונה לפני הסעודה ויתכן שכאן שזה צום וזה גורר את תאות האכילה ודאי שזה טפל לאוכל ונפטר ברכת המזון וכן הוא בבה"ל סימן קע"ד בד"ה אפילו בשם החיי אדם שאדם שהוא צמא הרבה והוא לא תאב לאכול מחמת הצמאון לא יברך ברכה אחרונה והנה בעלמא קי"ל שיין שקודם הסעודה לא מברכים עליו כי הוא גורר את תאות האכילה ורק בהבדלה כיון שזה מגיע למטרת מצוה מברכים קודם אמנם יתכן לא סמכו על זה אלא בצירוף לשיטות שתמיד זה לא גורר אבל כאן שזה ודאי גורר אין לברך אמנם מיץ ענבים בפשוטו זה לא גורר בעלמא ורק כאן יש לדון כנ"ל ולכן ראוי שישתה פחות מרביעית

### עיסוק בצרכי הבית

כ"ב] יש הרבה פרטים דמבואר בהלכה שלא יעשה כדי שלא יסיח דעתו מהאבלות דהינו שההנהגה בת"ב לחשוב על החורבן ועל עם ה' שנפלו בחרב והיום הדבר אפשרי על ידי שמיעת שיעורים בטיפ וכדו' ומבואר בשו"ע סימן תקנ"ט ס"י שעד חצות לא עושים שום מלאכה שיש בה שיהוי ורק לאחר חצות אפשר להכין צורכי סעודת הלילה ובפשוטו גם לסדר הבית משבת ראוי לחכות לחצות ורק מה שהכרחי מותר לעשות קודם

### לימוד תורה

כ"ג] ט"ב אסור בת"ת ומותר ללמוד מעניני ת"ב או אבלות או החורבן כמבואר בפוסקים, ואסור להורות הוראה אלא לדבר שנוגע עכשיו אבל אין לבאר הטעם, ומה שסדר התפילה הרגיל מותר לכן תמיד קטורת כיור ותרוה"ד שזה סדר התפילה מותר ואיזהו מקומן ובריתא דר"י גם מותר אמנם מי שלא רגיל לאומרו אין לאומרו והנה איזהו מקומן אין בזה שום חיוב אלא כיון שרגילים לאומרו מצד שזה סדר קבוע לכן מותר ופטום הקטורת שלאחר התפילה אין לאומרו כי הרבה אנשים לא היו אומרים אותו אבל היום שכולם אומרים אותו לכן נהגו לאומרו במנחה ולגבי תהלים אם אומרו דרך בקשה החזו"א היקל בזה ולגבי לימוד אם קטנים הט"ז התיר ללמוד דברים הרעים והמ"ב הביא חולקים אמנם עניני החורבן ודאי מותר, ק"ש על המטה כיון שזה רחמי מותר וכן משמעות המ"ב שלא הזכיר בזה איסור ויתכן שאין לומר כל הג' פרשיות כיון שהרבה לא אמורים אותו וכן ראיתי מביאים מבעל החוט שני

### ענינו ונחם

כ"ד] אומרים במנחה ענינו בשומע תפילה ונחם בבונה ירושלים ואם שכח יאמר ברצה ויסים המחזיר שכינתו לציון אם אמר בשומע תפילה יצא ומשמע שכה"ג לא יחזור ויאמר ברצה ואם לא אמר אין מחזירין אותו וכיון שזה תפילה יאמר באלקי נצור חולה שאוכל בת"ב נחלקו האחרונים האם לומר נחם ומסתמא דשב ואל תעשה עדיף ויאמר בהרחמן

### ישיבה על גבי קרקע

כ"ה] המנהג שיושבים על הקרקע עד חצות ועל פי קבלה שיהיה כר או משהו להפסיק בינו לקרקע והמ"ב כתב שמי שקשה לו יכול על ספסל נמוך ויש להקל בזה כיון שכל הדין על גבי קרקע הוא רק מנהג ולכן נהגו להקל לשבת במכונית