כב - בדין דלתות ננעלות
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובי חצירות - חוברת / עירובין ב / שיעורים עירובין פ_ק

**סימן כ"א**

**בדין דלתות ננעלות**

**א**

א] **עירובין ו' ב',** וכי תימא בכך הוא דלא מיערבא, הא בדלתות מיערבא, והאמר רבב"ח א"ר יוחנן, ירושלים אלמלא דלתותי' ננעלות בלילה חייבין עלי' משום רה"ר.

**והנה** בביאור הא דמהני דלתות ננעלות בלילה לרה"ר, כתב בפירש"י לקמן ק"א א' ד"ה חייבין עלי', ז"ל, אבל עכשיו דדלתותי' ננעלות לאו רה"ר, שאינה כדגלי מדבר שהוא דרך פתוח כל שעה, עכ"ל, ועד"ז כתב הרשב"א בעבוה"ק ריש שער ג', ז"ל, היו דלתותיהן ננעלות בלילה אי"ז רה"ר, שאין רה"ר אלא הנמסר לרבים בכל שעה, עכ"ל, וכ"כ הרשב"א שם שער ב' פ"ד המ"א, ז"ל, שאין רה"ר אלא המסור לרבים בכל עת, והואיל ויש לזה דלת ננעלת בלילה וחוסמת העוברים שם בלילות אי"ז רה"ר, עכ"ל.

**והנה** אמנם כ"ז הוא טעם דל"ה המקום רה"ר, אך בסוגיין מבו' דכל שדלתותי' ננעלות בלילה הויא רה"י ומותר לטלטל בה, - והטעם בזה הוא משום משום דכל שדלתותי' ננעלות בלילה ול"ה רה"ר, תו אין בקיעת הרבים מבטלת המחיצות, ומשום דאין בקיעת רבים מבטלת המחיצות אלא ברה"ר, וכמש"כ הרשב"א לקמן כ"ב א', וע"כ שפיר הו"ל רה"י.

ב] **אמנם** הנה מד' התוס' נראה ללמוד דפליגי ע"ז, דהנה התוס' בסוגיין בד"ה והאמר רבה פירשו בד' רש"י, דהא דפריך מדר' יוחנן, הוא אהא דשרינן לחי וקורה מצד אחד, ור' יוחנן בעי ב' דלתות,[[1]](#footnote-2) ועיי"ש שהקשו ע"ז דכיון דאית לי' ב' מחיצות ושלישית בננעלת הוי ג' מחיצות, ולקמן אמר דלכל היותר לב"ה ג' מחיצות דאורייתא, ותירצו דהיינו דוקא היכא דאיכא מחיצות גמורות, אבל היכא דשלישית ע"י דלת רביעית נמי צריך דלת, עכ"ד.

**והנה** אי נימא דהא דמהני דלתות ננעלות לרה"ר הוא משום דעי"ז ל"ה כרה"ר משום שאינו מסור לרבים כל שעה, הרי דלפ"ז מתפרש משה"ק התוס' דתועיל דלת אחת, דהוא משום דכל דיש דלת אחת ננעלת כבר אי"ז מסור לרבים לעבור משער לשער ול"ה רה"ר, וכמש"כ כן הרשב"א בעבוה"ק שער ב' פ"ד (המ"א), ונת' להלן ענף ח', - ולפ"ז תיקשי במש"כ התוס' לישב דכיון דשלישית ע"י דלת רביעית נמי צריך דלת, דאף דנימא דלאשוויי רה"י בעינן דלת גם ברביעית, מ"מ מ"ט לא סגי בדלת אחת להוציאו מתורת רה"ר, וכמש"א ר' יוחנן דאלמלי דלתותי' ננעלות בלילה חייבין עלי' משום רה"ר, הרי כל שיש לו דלת אחת ננעלת כבר אי"ז מסור לרבים ואי"ז רה"ר.

ג] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה בעיקר מש"כ התוס' דכיון דשלישית ע"י דלת רביעית נמי צריך דלת, נראה בד' התשובה מאהבה ח"ג סימן רמ"ה שפירש בדבריהם, דדלת מחיצה גרועה היא, כיון שהיא פתוחה ביום, וע"כ אף דג' מחיצות דאורייתא, היינו בשאר מחיצות, אך כל דליכא בשלישית אלא מחיצת דלת, ל"מ אלא בדאיכא ד' מחיצות, ועיי"ש שהוכיח לפ"ז מד' התוס' דדלת מהניא בלא צוה"פ, דאם איכא גם צוה"פ, הרי הו"ל מחיצה מעליא, וכ"נ בד' הגאו"י בסוד"ה והאמר שפירש כן, עיי"ש, וכ"ה משמעות ל' תור"פ, שכתב דהא דלא סגי בדלת למחיצה שלישית, הוא משום דל"ה מחיצה קבועה.

**אך** צ"ע בזה, דהיאך נימא דדלת ל"מ בתורת מחיצה שלישית, הרי חזינן דלחנני' עושה דלת מכאן ולחי או קורה מכאן, והרי דסגי בדלת אחת לאשוויי רה"י,[[2]](#footnote-3) - וביותר צ"ע, שהרי התוס' לעיל ב' ב' כתבו דדלת הננעלת בלילה הויא מחיצה מעלייתא, וא"כ כיון דאף ב' מחיצות ולחי הוי רה"י מדאורייתא, כ"ש דב' מחיצות ודלת הוי רה"י.

**ואשר** ע"כ נראה בביאור ד' התוס', דאף דדלת הויא מחיצה מעלייתא, ומקום שיש לו ב' מחיצות ודלת ננעלת הוי רה"י, מ"מ הכא דאיכא בקיעת רבים, הרי דהגם דמהני מחיצת הדלת כנגד בקיעת הרבים, מ"מ מהני בקיעת הרבים לגרע לכח המחיצה, ובכה"ג לא סגי בג' מחיצות, וזהו מש"כ התוס' דכיון דשלישית "על ידי" דלת, והיינו דכיון דהמחיצה השלישית בקעי בה רבים, ואין עלי' תורת מחיצה אלא מכח דין דלת, בעינן דלת גם ברביעית.[[3]](#footnote-4)

**והנה** אי נימא דהא דמהני דלתות ננעלות לרה"ר הוא משום דעי"ז ל"ה כרה"ר משום שאינו מסור לרבים כל שעה, ומשה"ק התוס' דתועיל דלת אחת, הוא משום דכל דיש דלת אחת ננעלת כבר ל"ה רה"ר, א"כ הרי נמצא דכל דאיכא דלת ננעלת ול"ה רה"ר תו הוי כמבואות המפולשין לרה"ר דסגי בהו בדלת אחת, ומ"ט בעינן ב' דלתות.[[4]](#footnote-5)

**ב**

ד] **ונראה** ללמוד מד' התוס', דהא דמהני דלת לרה"ר, הוא משום דמחיצת דלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, וזהו שהק' התוס' דמ"ט לא סגי בדלת אחת, הרי כיון דמחיצת דלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, נמצא דאיכא ג' מחיצות, וע"ז כתבו די"ל דאף דמחיצת דלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, מ"מ בכה"ג לא סגי בג' מחיצות ובעינן דלת ברביעית.[[5]](#footnote-6)

ה] **ובביאור** הך מילתא דמחיצת דלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, יש לפרש בתרי גווני, חדא, דהוא משום דדלת הויא מחיצה גמורה, ואינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, דרק מחיצת פסי ביראות או עומ"ר או צוה"פ, דליכא מחיצה ממש במקום הפרוץ, מהני בקיעת הרבים לבטלן, אך דלת דהויא כסתימה גמורה, אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, וכ"נ בד' הריטב"א לקמן כ"ב א', ז"ל, וכל שדלתותי' ננעלות בלילה נדון כסתימה גמורה ומחיצה שלימה וכאילו יש כאן ד' מחיצות, עכ"ל, וכן פירש הבית אפרים בסימן כ"ו ד"ה אבל לענ"ד בד' התוס', עיי"ש.[[6]](#footnote-7)?ועמש"נ להוסיף טעם בזה בשיעור י"ז.

**וי"ל** עוד בזה, דכל הא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, הוא במחיצה שאינה מונעת את רגל הרבים, אך כל דאיכא דלתות ננעלות בלילה, דכח המחיצה הוא משום שהיא ננעלת בלילה, ובשעה זו שהיא ננעלת ה"ה מונעת רגל הרבים, לא אמרינן בזה דאתו רבים ומבטלי מחיצתא,[[7]](#footnote-8) ויש מקום לפרש דזהו מש"כ הריטב"א דכל שיש כאן דלת נידון כסתימה גמורה ומחיצה שלימה, והיינו דדלת נעולה הוי סתימה ומחיצה כנגד בקיעת הרבים, כיון שכח מחיצת הדלת הוא משום נעילתה, ונעילתה מונעת בקיעת הרבים.[[8]](#footnote-9)

**ג**

ו] **והנה** הרשב"א בעבוה"ק שער ב' פ"ד המ"א כתב, ז"ל, ויראה לי שא"צ דלתות ננעלות מכאן ומכאן, אלא כל שיש כאן דלת ננעלת בלילה וכו' ה"ז רה"י, שאין רה"ר אלא המסור לרבים בכל עת והואיל ויש לזה דלת ננעלת בלילה וחוסמת העוברים שם בלילות אי"ז רה"ר, עכ"ל.

**אמנם** בד' רש"י שכתבו התוס' בדעתו דבעינן ב' דלתות, מבו' דאף דס"ל דהא דמהני דלתות ננעלות בלילה הוא משום דאי"ז כדגלי מדבר שהוא דרך פתוח בכל שעה, מ"מ לא סגי לזה בדלת אחת ובעינן ב' דלתות,[[9]](#footnote-10) וצ"ב טעם הפלוגתא בזה.

ז] **ונראה** לפרש בזה, דהנה בעיקר מש"כ הרשב"א דהא דמהני דלת ברה"ר הוא משום דאין רה"ר אלא הנמסר לרבים בכל שעה, צ"ע, דמה איכפת לן דאינו נמסר לרבים שמחוץ לעיר, הרי אכתי הוא מסור לרבים שבתוך העיר, ומ"ט לא סגי בזה לאשוויי רה"ר.

**גם** צ"ב במש"כ הרשב"א דסגי בדלת אחת משום דאי"ז מסור לרבים, ולכאו' כיון דהרה"ר פתוחה מצידה השני, אכתי היא מסורה לרבים, ומ"ט ל"ה רה"ר.

ח] **אמנם** הישוב לזה נלמד ממש"כ הרשב"א בריש שער ג' דפלטיא הויא רה"ר אע"פ שדלתות המדינה ננעלות בלילה, ול"ד למבואות המפולשין דכל דדלתותיהן ננעלות בלילה אינם רה"ר.

**והטעם** בזה הוא כמש"כ בתשו' מים רבים או"ח ריש סימן ל"ז ובתשו' בית אפרים או"ח סימן כ"ו, ד"ה אבל לענ"ד, דכל הא דמהני דלתות ננעלות, הוא רק ברה"ר דמבואות המפולשין, דתורת רה"ר שעליהן הוא משום דהוי זה דרך הרבים משער לשער, דמה"ט הוא דבעינן שיהיו מפולשין משער לשער, וכמש"כ רש"י בסוגיין, והרשב"א בעבוה"ק שם, וע"כ כל שדלתותיהן ננעלות בלילה ואין מסורין לרבים לעבור בהן משער לשער, ל"ה רה"ר, ומשא"כ בפלטיא דתורת רה"ר שעלי' הוא מכח הא דהרבים נקבעים שם,[[10]](#footnote-11) ע"כ שפיר הוו רה"ר אף כשדלתותיהן ננעלות בלילה, דאף דאינם מסורים בלילה לרבים הבאים מחוץ לעיר, הרי אכתי הן מסורין בכל שעה לרבים בני העיר עצמם,[[11]](#footnote-12) ובזה מתפרש מש"כ המאירי בשבת ו' א', דאף דפלטיא הויא רה"ר אף כשדלתות המדינה ננעלות בלילה, מ"מ כל שדלתות הפלטיא עצמן ננעלות בלילה ל"ה רה"ר, והיינו משום דבכה"ג נמצא דהפלטיא אינה מסורה בכל שעה אף לרבים שבעיר, וע"כ ל"ה רה"ר.

**ולפ"ז** נראה, דמה"ט הוא דסגי למבואות המפולשין בדלת אחת הננעלת בלילה, דכיון דעיקר הא דמהני דלתות ננעלות בלילה הוא מכח הא דבעינן ברה"ר שתהא דרך הרבים משער לשער, הרי דשפיר סגי בדלת אחת ננעלת, דעי"ז כבר אינה מסורה לרבים לעבור משער לשער, ול"ה רה"ר.

ט] **אך** בדעת רש"י נראה, דהא דמהני דלתות ננעלות בלילה, אי"ז משום דאי"ז מסור לרבים לילך משער לשער, אלא הוא משום דכל דאין המקום מסור לרבים בכל שעה ל"ד לדגלי מדבר, וע"כ לא סגי בדלת אחת ננעלת, דכל שהרה"ר פתוחה מצידה השני אכתי היא מסורה לרבים.

**ואמנם** צ"ע בזה, דמ"ט בעינן שתהא הרה"ר מסור לרבים שמחוץ לעיר, ולא סגי במה שהוא מסור לרבים שבתוך העיר.[[12]](#footnote-13)

י] **ושמא** יש מקום לחדש בזה, דהנה בפירש"י לקמן ק"א א' כתב, ז"ל, חייבין עלי' דעיר של רבים היא "שאוכלוסין הרבה באין לה" אבל עכשיו דדלתותי' ננעלות לאו רה"ר שאינה כדגלי מדבר שהוא דרך פתוח כל שעה, עכ"ל, ומבו' בל' רש"י, דברה"ר לא היו דרים בה ס' רבוא, והא דהויא רה"ר, הוא משום דאוכלוסין הרבה באין לה, וזה כמבו' בד' רש"י לקמן נ"ט א' דלתורת רה"ר דס' רבוא סגי במה שקבועין בה שווקים ועי"ז באים בה ס' רבוא, וכמש"כ הריטב"א שם.

**ולפ"ז** י"ל, דמה"ט הוא דמהני בזה נעילת דלתות, דכיון דבירושלים עצמה ל"ה רבים דסגי בהו לדין רה"ר, וכל הא דהוי רה"ר הוא מכח הא דהיא רשות המיועדת גם להרבים הבאים לה מבחוץ, הרי דכל שדלתותי' ננעלות בלילה ואינה נמסרת לרבים שמחוצה לה, ל"ה רה"ר.

**אך** לפ"ז יתחדש לדעת רש"י, דבעיר שדרים בה ס' רבוא, לא יועיל נעילת דלתות בלילה, דאף דאין הרה"ר שבה מסורה בכל שעה לרבים הבאים מחוצה לה, מ"מ כיון שהיא מסורה בכל שעה לרבים שבתוכה, דסגי בהו לדין רה"ר, הויא רה"ר, ולא מצינו כן, וצ"ע.[[13]](#footnote-14)

**ד**

יא] **בעיקר** פלוגתת הראשונים אם הא דמהני דלתות ננעלות ברה"ר, הוא מכח הא דאי"ז מסור לרבים כל שעה, או הוא משום דמחיצת דלתות אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, מצינו כמה נפ"מ לדינא.

**חדא,** הוא בדין דלת הננעלת דאף בשעת נעילתה אין תורת מחיצה עלי', שהיא גבוהה מן הארץ ג"ט וכיו"ב, דלדעת רש"י והרשב"א דהא דמהני דלת ננעלת הוא משום דאי"ז מסור לרבים כל שעה, י"ל דאף בכה"ג מהניא הדלת שלא יהא המקום רה"ר,[[14]](#footnote-15) אך לדעת התוס' ודעימייהו דהא דמהני דלת ננעלת הוא משום דמחיצת דלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, הרי דכל דאף בשעת נעילתה אין תורת מחיצה עלי', ודאי דלאו מידי היא, וכבר כתב כן בתשו' מהר"ם שי"ק או"ח סימן קס"א בשם החת"ס, עיי"ש, וכ"ה מבו' גם בד' החת"ס בתשו' או"ח סימן צ' ד"ה אמנם, עיי"ש.

**ועד"ז** הוא בגונא דליכא דלתות כלל אלא דאין המקום מסור לרבים בלילה מכח חק המלכות, או שעומדים שם שומרים בלילה המונעים את הרבים מליכנס, דלדעת רש"י והרשב"א יש מקום לומר דאף בכה"ג ל"ה המקום רה"ר, וכ"כ האבנ"ז בסימן רס"ז סק"ה,[[15]](#footnote-16) אך לדעת התוס' ודעימיייהו הרי דבכה"ג דליכא מחיצה כלל, הוי המקום רה"ר.

**ועד"ז** הוא בגונא דהדלתות אינם קבועות שם בצירים אלא מביאים אותם בלילה ונועלין אותן, דלדעת רש"י והרשב"א יש מקום לומר דאף בכה"ג ל"ה המקום רה"ר, אך לדעת התוס' ודעימייהו, הרי דבכה"ג דביום ליכא למחיצת הדלת כלל, הוי המקום רה"ר.[[16]](#footnote-17)

יב] **עוד** נפ"מ בזה הוא לדעת הסוברים דדלת ל"ה מחיצה בלא צוה"פ, ונת' בזה בסימן כ"ב, דלדעת רש"י והרשב"א הרי דמ"מ מהניא הדלת בפנ"ע דלא יהא המקום רה"ר, דאף דהדלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, מ"מ כיון דאין המקום מסור לרבים ל"ה רה"ר, אך לדעת התוס' ודעימייהו, הרי דכל דליכא צוה"פ ואין תורת מחיצה עלי' הוי המקום רה"ר.[[17]](#footnote-18)

**ועד"ז** הוא בגונא דיש דלת בצד אחד ועשה שם לחי או קורה וצוה"פ בצד השני, דלדעת הרשב"א שפיר יהא המקום רה"י, דהדלת מהניא לבטל ממנו תורת רה"ר, והצוה"פ מכאן ולחי וקורה מכאן להני לאשוויי לי' לרה"י ולדין תיקון מבוי, אך לדעת התוס' אף בכה"ג יהא המקום רה"ר, דכיון דהדלת עומדת בפנ"ע אין תורת מחיצה עלי', וליכא מחיצה העומדת כנגד בקיעת הרבים.[[18]](#footnote-19)

יג] **עוד** נפ"מ בזה הוא בגונא דהדלת אינה סותמת את כל הפתח ונשאר ריוח יותר פחות מי', דלדעת רש"י והרשב"א נראה דבכה"ג ל"מ הדלת מידי, כיון דאף בשעת נעילתה מסור המקום לרבים, והוי רה"ר גמורה, דאף דהוא מסור לרבים בפתח שאינו יותר מי', שפיר הו"ל רה"ר, וכמבו' כן בד' הראשונים בסוגיין דכל שהרה"ר מתקצרת בראשה ואינה רחבה יותר מי' הויא רה"ר, אך לדעת התוס' ודעימייהו י"ל דאף בכה"ג מהניא הדלת, לדעת הסוברים דמחיצת עומ"ר אינה בטילה ע"י בקיעת רבים.[[19]](#footnote-20)

יד] **עוד** נפ"מ בזה, הוא בדין ירושלים שכתבו התוס' ועוד מקמאי לקמן כ"ב א' דהיתה מפולשת שתי וערב, ויש להסתפק כמה מדלתותי' בעינן שיהיו ננעלות, לדעת התוס' והרשב"א דבכל רה"ר סגי בדלת אחת ננעלת.

**ונראה** דלדעת הרשב"א בעינן שיהא בה ב' דלתות ננעלות שאינם זה כנגד זה, דעי"ז אין המקום מסור לרבים בכל שעה לדרך מכוונת משער לשער, וסגי בהכי אף לדעת רבנן דג' מחיצות דאורייתא, - אך לדעת התוס' ודעימייהו, הרי דלדעת ר' יהודה דב' מחיצות דאורייתא סגי בב' דלתות ננעלות אף אם הן זה כנגד זה, דכיון דהדלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, ממילא דכל דאיכא ב' דלתות איכא ב' מחיצות, וסגי בכך, ולדעת רבנן דג' מחיצות דאורייתא בעינן ג' דלתות ננעלות, דאם ליכא אלא ב' דלתות, הרי אף דמחיצות אלו אינם בטילות ע"י בקיעת הרבים, מ"מ שאר המחיצות בטילות ע"י בקיעת רבים, וליכא אלא ב' מחיצות.[[20]](#footnote-21)

**ועד"ז** העירוני דנפ"מ עוד הוא בגונא דיש לרה"ר דלת ננעלת אך במקום אחר בצד רוח זו איכא פרצה יותר מי', דלדעת הרשב"א נראה דאף בכה"ג ל"ה המקום רה"ר, כיון דאינו מסור לרבים לדרך מכוונת משער לשער, אך לדעת התוס' שפיר הוי המקום רה"ר, דאף דמחיצת הדלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, מ"מ כיון דאיכא ברוח זו פרצה יותר מי', נמצא דאין לו אלא ב' מחיצות, ותו שפיר הו"ל רה"ר,[[21]](#footnote-22) ונפ"מ בזה הוא בפי' מה שאמרו לקמן ק"א א' דירושלים הויא רה"ר אחר שנפרצו בה פרצות, דלדעת הרשב"א צ"ל דהיו הפרצות מכוונות זה כנגד זה, וע"כ הוא דהויא רה"ר, אך לדעת התוס' אף אם אינם מכוונות זה כנגד זה הויא רה"ר.[[22]](#footnote-23)

?ומצינו כן בד' הראב"ד בכתוב שם, ז"ל, ואפשר בעיר שיש בה פרצות שיוכל אדם להבקיע אותם כתב זה, כדאמרינן בירושלים קודם שנפרצו בה פרצות, נעילת דלתותיה מועיל לה להוציאה מתורת רה"ר, אבל לאחר שנפרצו בה פרצות אינן מועילות אע"פ שכניסת הפרצות מדוחק בטלה לנעילת הדלתות וחזרה לרה"ר, עכ"ל.

ולכאו' אין כונתו דהפרצות בפנ"ע סגי לאשוויי לה לרה"ר, דא"כ אין הפרצות מבטלין את נעילת הדלתות, וגם דא"כ מאי קאמר רבינו אפרים דאינה מתערבת בנעילת דלתות, הרי אם ינעלו את כל פתחי' יועיל לה הנעילה, אלא כונתו דאף דהיא רה"ר מכח הפתחים והוא נועל את הפתחים ל"מ, משום דאין נעילת דלתותי' מוציאה מתורת רה"ר, כיון דהרבים נכנסים לה מן הפרצות.

ולמש"נ בדעת רש"י מתפרשים ד' הראב"ד בפשיטות, ואיירי אף כשהפרצות הם במקום אחר, דמ"מ כל העיר מסורה לרבים, - אך אי נימא כדעת הרשב"א, צ"ל דדבריו קיימי דהפרצות הם בסמוך לשערים, דהרה"ר דהעיר מסור לרבים להילוך משער לשער ע"י הפרצות.

1. ובחי' אבן העוזר עמד בזה, דמתחילת דברי רש"י נראה דפריך גם משום דבעינן דלתות ננעלות ול"מ דלת שאינה ננעלת, ועיי"ש במש"כ לפרש בזה, ועי' עוד בבית אפרים או"ח סימן כ"ו ד"ה ומצאתי במש"כ בזה.

   ומד' הרי"ד בפסקיו בסוגיין נראה שפירש בד' רש"י בע"א, עיי"ש שכתב, ז"ל, אלמא נעילת הדלתות היא דמשויא רה"י, אבל דלתות לא, ואע"פ שהיו לו משני צדדין, כ"ש דלת מצד אחד לחנני' וכו' שאינן מועילין לתקן רה"ר ולעשותה רה"י, עכ"ל, ונראה מדבריו דעיקר הא דפריך הוא דבעינן דוקא נעילת דלתות, אך דלתות שאינם ננעלות ל"מ, ופריך בדרך כ"ש, דאם אף ב' דלתות אין מועילין כשאינם ננעלות, כ"ש דדלת אחת אינה מועלת. [↑](#footnote-ref-2)
2. ואמנם למש"נ בסימן כ"ב סק"ט? ללמוד מד' התוס' דדלת שאינה ננעלת ל"מ בלא צוה"פ, והא דלחנני' עושה דלת מכאן היינו דלת עם צוה"פ, הרי דאין ללמוד מזה דדלת בפנ"ע מהניא בתורת מחיצה שלישית, - אך לפ"ז תיקשי, דא"כ מאי פריך דהיאך סגי בדלת אחת, הרי י"ל דאף דדלת ל"מ בתורת מחיצה שלישית, מ"מ כיון דאיכא גם צוה"פ מועלת הצוה"פ בתורת מחיצה שלישית, ושמא י"ל, דאף בגונא דאיכא דלת הננעלת בלילה והיא אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, מ"מ הצוה"פ שפיר בטילה, (וזה מתפרש לפמש"נ להלן סק"ה בטעם הא דדלת הננעלת בלילה אינה בטילה), והדלת בפנ"ע אינה מועלת בתורת מחיצה שלישית. [↑](#footnote-ref-3)
3. ולפ"ז אין ללמוד מד' התוס' אלו דדלת מהניא בלא צוה"פ, שהרי מש"כ התוס' דדלת ל"מ כמחיצה שלישית, הוא מכח בקיעת הרבים, וע"כ אף הצוה"פ ל"מ כמחיצה שלישית. [↑](#footnote-ref-4)
4. ויש לפרש בד' התוס', למש"כ בתשו' רבינו אפרים שהביא הראבי"ה בסימן שפ"ו בתו"ד, ז"ל, דהא אין דלתותיהן נעולות בלילה ובקעו בהו רבים וכו', דהיכא דדלתותיה נעולות ולא בקעו בה רבים הוי רה"י, עכ"ל, ומשמע דהא דמהני נעילת דלתות, הוא משום דעי"ז חשיב דלא בקעי בהו רבים, כיון דאין בידם לבקוע כל שעה, וכ"נ בד' המאירי בשבת ו' ב', שכתב דאין רה"ר גמורה מתערבת אלא בדלתות נעולות ממש "שתתבטל הדריסה", וע"כ אף דדלת ננעלת אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, דאינה בקיעה מעליא, מ"מ מהני בקיעה זו לגרע כח הדלת, וע"כ בעינן דלת גם ברביעית, ובלא"ה הו"ל רה"ר. [↑](#footnote-ref-5)
5. ויש ללמוד כן גם מד' הריטב"א שכתב דהא דסגי בדלת אחת, הוא משום דג' מחיצות מה"ת, ומבו' דהא דמהני דלת ננעלת הוא משום דדלת אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, ועי"ז איכא ג' מחיצות, וע"כ הוא דאין חייבין עלי' משום רה"ר, דאי נימא דהא דמהני דלת ננעלת הוא משום דאין המקום מסור לרבים, הרי דהא דמהני דלת אחת, אי"ז שייך להא דג' מחיצות דאורייתא, אלא הוא משום דעי"ז אין המקום מסור לרבים, וכמש"כ כן הרשב"א בעבוה"ק שער ב' פ"ד (המ"א), - ובאמת דלדעת הריטב"א הוא מוכח כן, דאין לפרש כלל דהא דמהני דלתות ננעלות הוא מכח הא דאין המקום מסור לרבים ואינו רה"ר, שהרי בפשוטו דעתו דאמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אף במקום שאינו רה"ר, ונת' במק"א. [↑](#footnote-ref-6)
6. וצ"ל לפ"ז, דמה שאמרו לקמן כ"ב ב' דאף בתל המתלקט שהוא מוקף ד' מחיצות גמורות, מבטלין רבים להמחיצות, הוא משום דאף בתל המתלקט אין לו מחיצות במקומו, ול"מ אלא מכח דינא דגוד אסיק, וכמש"כ כן רש"י בכ"ד, וכן דעת רבים מקמאי, וע"כ שפיר מהני בקיעת הרבים לבטל להמחיצות, וכ"ה בד' הבית אפרים שם (ד"ה הנה הארכתי), ומשא"כ בדלתות דהוו כסתימה גמורה, ל"מ בקיעת הרבים לבטלן.

   אך בעיקר הדברים צ"ע, דאם הא דדלתות אינם בטילות בבקיעת הרבים הוא משום דהוו מחיצה מעליא טפי, א"כ מאי פריך מדר' יוחנן דאתיא אליבא דר' יהודה, הרי י"ל דלרבנן סגי בדלתות שאינם ננעלות דאינם בטילות בבקיעת הרבים, ולר' יהודה דבעינן מחיצות מעליין טפי כנגד בקיעת הרבים לא סגי בדלתות שאינם ננעלות, וי"ל? והוא למש"נ בשיעור י"ז דאי"ז מעליותא בעלמא דמחיצה אלימא טפי דאינה בטילה, אלא היינו דכל דין הביטול הוא רק בפרצות, ואם דלת שאינה ננעלת חשיבא כמחיצה, ודאי דאינה בטילה?. [↑](#footnote-ref-7)
7. ויש להוסיף טעם בזה, די"ל דעיקר דינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא מיוסד ע"ז דמחיצות שבת עיקרן הוא למנוע רגל הרבים, וע"כ כל דבקעי בי' רבים ואין המחיצות מונעות רגל הרבים, ל"מ המחיצות לגדור ולהבדיל להרשות, ואשר ע"כ כד עביד דלת הננעלת בלילה, דכח המחיצה הוא משום שהיא ננעלת בלילה, ובשעה זו שהיא ננעלת ה"ה מונעת רגל הרבים, אין בקיעת הרבים מבטלת מחיצה זו, דהגם דביום בקעי בי' רבים, אך כח המחיצה דדלת הוא אף כנגד בקיעת רבים זו, שהרי נעילתה בלילה מונעת בקיעת רבים, וע"כ ל"ש בזה דינא דארו"מ. [↑](#footnote-ref-8)
8. ועד"ז כתבו הגאו"י בסוגיין והאבנ"ז בכ"ד או"ח סימן רס"ה סק"ב וסו"ס ער"ב וסימן רע"ח סק"א וסימן ר"פ סק"ד וחו"מ סימן ק"ז בדין דלתות שאינם נעולות, דאם חשיבי כמחיצה, אינם בטילות ע"י בקיעת הרבים, ופירש הגאו"י בזה, ז"ל, אבל דלת דכי נעולה "לא מצי רבים סגי בה", לא תליא בביטול רבים, דאי הויא מחיצתא דכנעולה חשבי' לה לא אתי רבים ומבטלי לה וכו', עכ"ל, וכ"כ האבנ"ז שם. [↑](#footnote-ref-9)
9. ומש"כ התוס' דהא דבעינן ב' דלתות אף דג' מחיצות דאורייתא הוא משום דכל דהשלישית ע"י דלת רביעית נמי צריך דלת, נת' לעיל דהוא לטעמייהו דהא דמהני דלתות ברה"ר הוא משום דדלת ננעלת אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, אך לדעת רש"י דהא דמהני דלתות ברה"ר הוא משום דעי"ז ל"ה רה"ר משום דל"ד לדגלי מדבר, הרי בע"כ דהא דבעינן ב' דלתות, הוא משום דבדלת אחת אכתי דמי לדגלי מדבר, דאי נימא דאף בדלת אחת ל"ד לדגלי מדבר, הרי ממילא דכל דאיכא דלת אחת ננעלת כבר אין חייבין עלי' משום רה"ר, ותו הי' בדין דגם יהא סגי בדלת אחת לאשוויי רה"י, דכיון דכבר אי"ז רה"ר, תו הוי מחיצת הדלת מחיצה מעליא, וסגי בה למחיצה שלישית, וכמש"נ כן לעיל. [↑](#footnote-ref-10)
10. ומה"ט מבו' בל' הרשב"א שם דבפלטיא ל"ב שיהיו פתחי' מכוונים זה כנגד זה, ורק במבואות המפולשין הוא דבעינן לזה, וכ"כ הראבי"ה בסימן שע"ט והמאירי בשבת ו' א' דבפלטיא ל"ב שתהא מפולשת, והיינו משום דכל הא דבעינן שיהיו הפתחים מכוונים זה כנגד זה, הוא רק במבואות המפולשין דתורת רה"ר שעליהן הוא משום דהוי זה דרך הרבים משער לשער, וע"כ בעינן שיהיו הפתחים מכוונים זה כנגד זה שתהא הדרך ביושר כדגלי מדבר, אך בפלטיא דתורת רה"ר שעלי' הוא משום קביעות הרבים שם, ל"ב כלל שיהיו פתחי' מכוונים, וי"ל שלמדו הראשונים לזה ממה שאמרו בשבת ו' א' דאיזהו רה"ר סרטיא ופלטיא ומבואות המפולשין, ומשמע דרק במבואות הוא דבעינן שיהיו מפולשין ויהיו הפתחים מכוונים זה כנגד זה, אך בפלטיא ל"ב לזה, - ועיקר החילוק בין סרטיא לפלטיא, מצינו גם בד' הרמב"ן לקמן נ"ט א', ובמלחמות לקמן כ"ב א', ואכמ"ל.

    אמנם הנה בחי' המיוחסים להר"ן בשבת שם הביא בשם הרא"ה דפלטיא נמי בעי' שתהא מפולשת, והא דלא קאמר אלא מבואות המפולשין, הוא משום דבמבואות איצטריך לאשמועינן משום דאיכא סתומין, וכ"ה בשו"ע סימן שמ"ה ס"ז, ועיי"ש בביאור הגר"א, ועי' בבית אפרים סימן כ"ו (ד"ה ועוד קשיא לי) שתמה ע"ד השו"ע בזה. [↑](#footnote-ref-11)
11. ונמצא לפ"ז, דאף להס"ד לקמן כ"ב ב' דארץ ישראל הויא רה"י ע"י המחיצות המקיפות אותה, מ"מ אם היו רבים בוקעין במחיצותי' ל"ה מהני בזה נעילת דלתות בלילה, - והיינו משום דכ"ה דבפלטיא ל"מ נעילת דלתות בלילה, משום דאכתי היא מסורה לרבים שבתוך העיר, ה"נ במחיצות דא"י ל"מ נעילת דלתות בלילה, שהרי אכתי הרה"ר שבתוכה מסורין לרבים ההולכים משער לשער. [↑](#footnote-ref-12)
12. והעירו דיש לפרש בזה, לפמש"כ רש"י בסוגיין דנעילת דלתות משויא לה כחצר של רבים, ומשמע מזה דהא דמהני נעילת דלתות, היינו משום דכל דאי"ז מסור אלא לבני המקום שבתוך המחיצות, חזינן לה כחצר של רבים, ולא חזינן לה כרה"ר, - אך אי"ז מתישב היטב עם מש"כ רש"י לקמן דהא דמהני נעילת דלתות הוא משום דאי"ז דומיא דדגלי מדבר שהוא דרך פתוח כל שעה, וי"ל. [↑](#footnote-ref-13)
13. עוד העירו בזה, ממש"כ רש"י בסוגיין, ז"ל, אבולי דמחוזא וכו' והיו בה ס' ריבוא, עכ"ל, ומשמע דהיו דרים בה ס' ריבוא, דלעיל מינה כתב רש"י דבירושלים הי' דריסת ס' ריבוא, ובאבולי דמחוזא כתב דהיו בה ס' ריבוא, ואפ"ה מהני בזה נעילת דלתות.

    אך הנה הגאו"י בסוגיין הביא בשם הגר"א שהוכיח דרה"ר ל"ב ס' ריבוא, ממה שאמרו דאבולי דמחוזא הוי רה"ר, אף דמבו' בברכות נ"ח א' שלא היו שם ס' ריבוא, ועי' גם בחי' בית מאיר בסוגיין שעמד בזה, - ולכאו' בדעת רש"י ודעימי' דרה"ר בעי ס' ריבוא, צ"ל דאף שלא היו במחוזא ס' ריבוא, מ"מ היתה משמשת לס' ריבוא שהיו באין מחוצה לה, ולפ"ז שפיר י"ל דרק בזה הוא דמהני נעילת דלתות, אך באמת י"ל בדעת רש"י ודעימי' בע"א, דאף דל"ה במחוזא ס' ריבוא ישראל, מ"מ היו שם ס' ריבוא בצירוף הנכרים, ולדין ס' ריבוא דרה"ר ל"ב ס' ריבוא ישראל, וכמש"כ כן בתשו' הגר"ח מואלוזין שנד' בתשו' נשמת חיים בתחילתו, (וכתב דבזה יתישבו הרבה מהקו' על דעה זו), אך הבית מאיר שם לא ניח"ל בזה, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-14)
14. אך יש מקום לדון בזה, די"ל דרק אם אין המקום מסור לרבים מכח מחיצה המעכבת את הרבים, הוא דל"ד לדגלי מדבר, אך אם אין מחיצה המעכבתן, אף דבפועל אי"ז מסור לרבים, דמי שפיר לדגלי מדבר. [↑](#footnote-ref-15)
15. אך יש מקום לדון בזה, די"ל דרק אם גם ביום יש להדבר המבטל את בקיעת רבים בלילה, הוא דל"ה רה"ר, אך כל דביום ליכא להדבר המעכב את בקיעת הרבים בלילה, שפיר הוי רה"ר, ול"מ מה דבפועל בלילה אינו מסור לרבים, וה"נ הוא בגונא דמביאין בלילה דלתות ונועלין אותן, די"ל דשפיר הוי רה"ר, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-16)
16. ואמנם פשוט, דבכל הני גווני, הרי דאף דנימא דלדעת רש"י והרשב"א ל"ה המקום רה"ר, מ"מ ודאי ל"מ הדלת לאשוויי לי' לרה"י ולדין תיקון מבוי, אף לדעת הסוברים דדלת מהניא בלא צוה"פ, דכל הא דדלת מהניא בלא צוה"פ, הוא משום תורת מחיצה שעלי', ובכל הני גווני דאין תורת מחיצת דלת עלי', ודאי דלאו כלום הוא, וכ"כ המהר"ם שי"ק שם, והשמועה שהביא שם בשם החת"ס לא נתבררה, ובד' החת"ס בתשו' או"ח סו"ס פ"ח מבו' דאין מקום להתיר בזה, וכ"כ בתשו' מהר"י אסאד או"ח סימן נ"ד וסימן צ', והביא כן בשם ס' דברי ב"ש, - ומש"כ בתשו' מהרש"ם ח"א סימן קס"ב סוד"ה ובדין דלתות לא נתפרש לן. [↑](#footnote-ref-17)
17. ובקונט' דלתות שערי העיר כתב להוכיח דדלת מהניא בלא צוה"פ, ממה שאמרו בסוגיין דהני אבולי דמחוזא אלמלי דלתותיהן ננעלות בלילה חייבין עליהן משום רה"ר, והנה ביומא י"א א' א"ל אביי לרב ספרא הני אבולי דמחוזא מ"ט לא עבדו להו רבנן מזוזה, א"ל הנהו חיזוק לאקרא דכובי הוא דעבידי, והרי דהשערים של אבולי דמחוזא ל"ה עלייהו תורת פתח, וא"כ אי נימא דדלתות בלא צוה"פ ל"מ מידי, מ"ט אין חייבין על מחוזא משום רה"ר, הרי אית בהו דלתות בלא צוה"פ, ובע"כ מוכח מזה דדלתות מהנו שפיר בלא צוה"פ, - ולמש"נ הרי דלדעת הרשב"א אין להביא משם, דאף דדלתות ל"ה מחיצה בלא צוה"פ, מ"מ שפיר מהני הדלתות שלא יהא המקום רה"ר, ולדעת התוס' ג"כ ניחא, שהרי נתבאר בסימן כ"ב? בדעתם דמהני דלתות ננעלות בלא צוה"פ.

    אך באמת יש לדחות לעיקר הראי' משם, דהרי בגמ' שם פריך דאקרא דכובי גופה תיבעי מזוזה וכו', ופירש"י דמשום אותו בנין עצמו תיבעי השער מזוזה, שדרך אותו השער נכנסין לו, ומבו' לפ"ז דשפיר איכא ע"ז תורת שער כלפי אקרא דכובי גופה, וע"כ שפיר איכא ע"ז ג"כ תורת צוה"פ לענין שבת, ועוד י"ל, דגם פתח העשוי לחיזוק תקרה דאינו חייב במזוזה, מ"מ שפיר איכא ע"ז תורת צוה"פ לענין שבת, ונת' במק"א. [↑](#footnote-ref-18)
18. ויש להוסיף, דגם בגונא דאיכא באותו רוח דלת וצוה"פ, דלדעת רש"י והרשב"א יהא המקום רה"י, מ"מ אם הדלת עומדת לעצמה ואינה יחד עם הצוה"פ, הרי דלדעת התוס' כיון דכל כח הדלת הוא להצטרף למחיצת צוה"פ, ע"כ כל דאינה מצורפת לצוה"פ לאו מידי היא, והוי המקום רה"ר. [↑](#footnote-ref-19)
19. ואך דיש מקום לדון בזה, דדלת שאינה סותמת כל הפתח, אין תורת מחיצת דלת עלי', וכמש"כ כן האבנ"ז בסימן רפ"ג, ונת' בסימן כ"ב סק"ד בהערה, אך בסימן רפ"ה נקט האבנ"ז דאף בכה"ג יש תורת מחיצת דלת עלי', ונת' שם סק"ב בהערה. [↑](#footnote-ref-20)
20. והנה אמנם האבנ"ז בחו"מ סימן ק"ז כתב בדעת התוס', דכיון דבעינן שיהיו פתחי רה"ר מכוונים זה כנגד זה, ומה"ט הוצרכו התוס' לקמן כ"ב א' לפרש דירושלים היתה מפולשת שתי וערב, דאם הי' פתח אחד סתום, תו ל"ה בקיעת הרבים מבטלת אף להמחיצה שכנגדו, כיון דלי"ב בקיעת רבים משער לשער, הרי ממילא דאף שהיתה ירושלים מפולשת שתי וערב, מ"מ לר' יהודה סגי בדלת אחת ננעלת, דעי"ז אין בטילה אף המחיצה שכנגדה, ולפ"ז לדעת רבנן סגי במה שיהיו ב' דלתות ננעלות שאינם זה כנגד זה.

    אך העירוני בזה ממש"כ התוס' והריטב"א בסוגיין דכל הא דמהני דלת אחת, הוא משום דג' מחיצות דאורייתא, ובזה כתבו התוס' די"ל דכיון דשלישית ע"י דלת לא סגי בג' מחיצות, והרי דאם הוה בעינן ד' מחיצות, ל"ה סגי בדלת ברוח שלישית, ולא אמרינן דמכח זה אין בטילה אף המחיצה שכנגדה ואיכא ד' מחיצות, וה"נ לדעת ר' יהודה בעינן בירושלים ב' דלתות ננעלות, וכן פשיטא לי' להאו"ש בפי"ז משבת הי"ב. [↑](#footnote-ref-21)
21. ולמש"כ התוס' בדעת רש"י דבעינן ב' דלתות ננעלות, ונת' לעיל סק"ט דהוא משום דבעינן שלא יהא המקום מסור לרבים ליכנס לשם, נראה דאף אם איכא ב' דלתות ננעלות, ואיכא פתח אחר דבידם ליכנס משם לרה"ר, אף אם הוא פחות מי', הוי המקום רה"ר, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-22)
22. ומאידך נפ"מ בזה, דלדעת הרשב"א י"ל דאף אם הפרצות אינם יתירות מי', או אף אם פרצה י' לאו דאורייתא, מ"מ כל דאיכא פרצות מכוונות זה כנגד זה, תו הוי המקום רה"ר, דכיון דהמקום מסור לרבים כל שעה, תו אתו רבים ומבטלי לעיקר המחיצות דהרה"ר, אך לדעת התוס' ודאי דכל דהוו הפרצות פחותות מי', או אף אם פרצה יותר מי' אם לאו דאורייתא היא, הוי המקום רה"י. [↑](#footnote-ref-23)