טרפות לחצי חיות
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / ענייני שחיטה / דף לב

חולין לב: קצת בדין טרפות לחצי חיות

א. מבואר בסוגיין פלוגתא דאמוראי אי איכא טרפות לחצי חיות, והיינו כגון שנפל טרפות בבהמה אחר ששחט סימן אחד.

בחי' רעק"א לעיל ח. כתב דלמ"ד שאין טרפות לחצי חיות אי"צ דוקא אחר שחיטת סימן שלם אלא אף במקצת סימן אמרינן כן.

והוכיח כן מגמ' לב: נקבו בני מעים בין סימן לסימן מהו מי מצטרף סימן ראשון לשני לטהר מידי נבילה, ומבואר ברש"י שם דר"ז לשיטתו דאין טרפות לחצי חיות ל"ש ספק זה שאין כאן טרפות כלל, וצ"ע למה באמת לא נסתפק ר"ז אף כפי שיטתו בשחט מקצת סימן, וע"כ דאף בכה"ג אין טרפות לחצי חיות.

ודחה רעק"א די"ל דבמקצת סימן אי"צ לצירוף תחילת השחיטה להוציא מידי נבילה דדל מהכא שחיטה הראשונה הרי המשך השחיטה יוציא מידי נבילה לשיטת הרא"ש ור"ת דנקו"ה טריפה ולא נבילה.

ומד' רעק"א שמענו דלמ"ד נקו"ה טריפה ולא נבילה הרי אם שוחט אח"כ ואין רוב בשחיטתו מ"מ יצא מידי נבילה, ושלא כדבריו בשו"ע סי' כז, רק כמהרש"א בכורות כ. ונתבאר בסוגיא דמיעו"ק דושט.

ב. עפי"ז הק' רעק"א לעיל ח. מאי קו' לר"ז האיכא צדדין, הרי לדעת רש"י לב: ס"ל לר"ז שאין טרפות לחצי חיות, וא"כ מה לי דניקבו הצדדין והרי כבר נשחט מקצת הסימן ואף במקצתו אין טרפות לחצי חיות?

ובפשוטו י"ל דכל מה דאין טרפות למקצת חיות הוא כלפי טרפות בכלל הבהמה, אבל טרפות בסימנין שאני.

ויסוד הדבר עפי"ד ביה"ל ב-כ שצידד בחד צד דיסוד דין טרפות בסימנין אינו משום טרפות דעלמא רק משום משום שנתחדש דלא שייך שחיטה בסימן שיצאה חיותו לא שייך בזה הקולא דאין טרפות לחצי חיות.

ג. והנה בש"ך וט"ז רסי' כו כתבו דדוקא ניקב הושט קודם שחיטת הרוב מטריף, אבל אחר שחיטת הרוב לא אכפ"ל, והוכיחו כן מלשון הראשונים לעיל ח., והבאנו ד' במקו"א.

אבל בב"ח שם מבואר להחמיר בזה, ובאר דעתו בתבו"ש שכל ד' הראשונים הוא משום דאחר רובו הוי כנשחט כל הסימן והוי כטרפות לחצי חיות ולכך נקטו דוקא קודם רובו שאין בו נידון טרפות לחצי חיות שעדיין לא נגמר סימן שלם אבל אחר רובו תלי בפלוגתא דטריפות לחצי חיות, וממילא להלכה דאף בחצי חיות יש טרפות ה"נ בניקב אחר רוב יש טרפות.

מבואר בפשוטו דעתו דפליג ע"ד רעק"א וס"ל דדוקא אחר סימן אמרינן אין טרפות לחצי חיות, אבל אחר מקצת סימן לא.

אבל לפי המבואר י"ל אף להנחת רעק"א דאף במקצת סימן אמרינן דאין טרפות לחצי חיות מ"מ טרפות בסימנין שאני, דכל שיצא חיותו של הסימן תו ל"ש בו שחיטה, ורק מ"מ אחר שנשחט רובו של סימן תו לא אכפ"ל מסימן זה בתור סימן של הבהמה והוי ככל טרפות בבהמה דאין טרפות לחצי חיות.

ד. שו"ר כ"ז מבואר בחזו"א ג-כא, עיי"ש בנו"א ממש"כ דיסוד סברת ר"ז דאין טרפות לחצי חיות משום שבלא"ה כבר היתה טריפה ע"י חיתוך הסימן ואין הטרפות מוסיפה עוד פסול, וכ"ז בנשחטה כדין אבל בניקב הושט קודם גמר שחיטה הרי הנקב נוטל חיותו באותו מקום וכשגמר א"א להכריע מי מוציא את החיות אם הנקב או השחיטה ופסול דלא חשיב שחיטה מעלייתא, והוא כעין מש"כ רק בסברא אחרת.