ז - מילי במילי לא מיקנו
קטגוריות: ש_ס / לג בבא בתרא / ב_ב - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / המוכר את הספינה / שיעורים

**סימן ז**

**בדין מילי במילי לא מיקנין**

**א**

א] **ב"ב ע"ז א',** אמר אמימר הלכתא אותיות נקנות במסירה כרבי וכו', א"ר אשי סברא נמי הוא, דאותיות מילי נינהו ומילי במילי לא מיקנין.

**ובפירשב"ם** שם כתב, ז"ל, סברא היא דאין השטר מועיל כלום לקנות שטר אחר על ידו אלא במסירה תליא מילתא, דאותיות, מכירת שט"ח, מילי נינהו, דברים הוא מוכר ולא ממון ממש, הלכך מעשה בידים דהיינו מסירה הוא עיקר קנייתן, אבל שטר אחר ל"מ, דמילי במילי לא מיקנו, שטר לא יקנה בשטר, עכ"ל.

**ומבו'** לפ"ז, דאיכא דין בפנ"ע בקניית מילי, דלא מיקנו אלא במעשה בידים ולא במילי, וע"כ אף דשטר הוי קנין מעליא לקנות קרקעות ועבדים, מ"מ אינו מועיל לקנות שטר.[[1]](#footnote-2)

ב] **אך** גירסת התוס' וש"ר, דאמר אמימר דאותיות אין נקנות במסירה, וע"ז הוא דמפרש רב אשי דסברא הוא משום דאותיות מילי נינהו ומילי במילי לא מיקנו.

**ובביאור** טעם זה לדעתם, מצינו ב' דרכים בד' הראשונים, דהנה רבינו יונה בסו"ד פירש, ז"ל, מה שהצריכו כתיבה ומסירה לא מפני שתחול הקנאה הכתיבה על השעבוד, אלא מן הטעם שאמרו דמילי במילי לא מיקנין, וכך פי' הדבר, דאע"פ שמוסר לו האותיות צריך שיאמרו לו קני לך הוא וכל שעבודא דאית בי' וכו', הלכך כיון שצריך לפרש ולומר לו קני לך הוא וכל שעבודא דאית בי', צריך שיהיו דברים הללו נכתבים, ולא שיאמר לו כן בע"פ דמילי במילי לא מיקנין, ומן הטעם הזה לא סגי בכסף ומסירה א"נ בקנין ומסירה, שהרי אע"פ שיש שם כסף וקנין צריך הוא לפרש ולומר קני לך הוא וכל שעבודא דאית בי', וכיון דצריך הוא למילי וזכות וכח האותיות שזה קונה מילי נינהו, לא מיקני במילי אלא בדברים הנכתבים, עכ"ל.

**ולדרך** זו נמצא, דהא דמילי במילי לא מיקנו, הוא ע"ד ד' רשב"ם דהוא דין בפנ"ע בקנין דמילי, דלא מיקנו במילי, וע"כ אף דמסירה וכסף וחליפין הוו קנין מעליא, מ"מ כיון דקנינם הוא ע"י מילי, דצריך לפרש קני לך איהו וכל שעבודי', אינם מועילין לקנות מילי, ומה"ט מבו' בד' רבינו יונה לקמן בסוגיין, דס"ד דקנין אגב ל"מ לקנות אף שטר הכתוב על שמו, משום דצריך לומר אגב וקני והו"ל מילי, והרי דאף דכל המטלטלין נקנין בקנין אגב אף דהו"ל כמילי, מ"מ שטר אינו נקנה באגב.[[2]](#footnote-3)

**ועד"ז** נראה בד' התוס', שכתבו בד"ה אותיות, ז"ל, אור"י דמסירת השטר קרוי מילי, דקאמר לי' קני לך שטר זה דהיינו מילי בעלמא, אבל כשכותב שטר בשמו על השעבוד אין לך מעשה גדול מזה, עכ"ל, וכעי"ז כתב הרא"ש בסימן ד', ומבו' מדבריהם דעיקר דינא דרב אשי הוא, דכיון דהמסירה בפנ"ע ל"מ בלא שיפרש קני לך שטר זה, חשבינן להמסירה כמילי, ול"מ לקנות מילי, ורק שטר דהוא מעשה גדול, מהני לקנות את השעבוד.[[3]](#footnote-4)

ג] **אך** הנה הר"י מיגש פירש, ז"ל, מ"ט דאותיות מילי נינהו, פי' דמסירה ל"מ אלא למיקנא גופי' דשטרא וכו', אבל זכותא דאית בי' בשטר לא מיקני בההיא מסירה, משום דלאו מידי דאית בי' מששא הוא כ"ה דליהוי כשאר כל המטלטלין דמיקנו במסירה, אלא מילי זכותא בעלמא נינהו ומילי במסירה לא מיקניין, ואע"ג דאמר לי' קני לך האי שטרא וכל שעבודא דאית בי', אכתי הויין לה מילי ומילי במילי לא מיקניין, הלכך לא קני עד דמסר לי' וכתב לי' עלי' שטרא אחרינא, וכתב בי' קני לך איהו וכל שעבודא דאית בי', דאהניא מסירה למיקני גופי' דשטרא, ואהניא ההיא כתיבה דקא כתיב לי' קני לך האי שטרא וכל שעבודא דאית בי' למיקני זכותא דשטרא, עכ"ל, ועד"ז כתב הרמ"ה והרמב"ן והר"ן, וכן פירש רבינו יונה בתחילת דבריו.

**והרמ"ה** הוסיף לפרש בזה, ז"ל, והא דקאמרינן נמי מילי במילי לא מקניין, לאו למימרא דמידי דאית בי' מששא מיקני במילי, אלא וכו' לאפוקי גופי' דניירא דמיקני במילי בהדי מסירה, וה"ק גופי' דשטרא הוא דמיקני במילי בלא כתיבה משום דשייכא בי' מסירה, אבל זכותא דאותיות דאית בי', מילי נינהו לבר מגופי' דשטרא ולא שייכא בהו משיכה דשטרא, ומילי כיון דאיתנהו לבר מגופי' דשטרא ולא שייכא בהו מסירה דשטרא, לא מיקנו במילי גרידי בלא כתיבה, עכ"ל.

**ונמצא** לפי דבריהם, דליכא דין מסוים במילי דאינם נקנים במילי, וכמש"כ הרמ"ה דאף מידי דאית בי' ממשא לא מיקני במילי, וגם עיקר טעמא דרבנן אינה משום דהמסירה הויא מילי, אלא הוא משום דהמסירה עצמה אינה מועלת כלל על זכות השטר, כיון דזכות השטר היא מילי בעלמא ואינה בכלל גוף השטר, והמסירה אינה נעשית אלא בגוף השטר, - ומה שאמרו דמילי במילי לא מיקנו, היינו דכיון דזכות השטר אינה נקנית במסירת השטר עצמה, לא אמרינן דמ"מ כיון שאמר לו קני לך שטר זה וכל שעבודי', יועיל זה לקנות, דמה שאמר לו כן הוי דברים בעלמא, ודברים בעלמא אינם מועילין לקנות כלל.

ד] **והעירוני** דנמצא לפ"ז דלדעת התוס' ורבינו יונה עיקר המימרא דרב אשי היא אינה הא ד"אותיות מילי נינהו", דזה הוי מילתא דפשיטא, אלא עיקר המימרא היא ד"מילי במילי לא מיקנו", דמילי אין נקנין במילי בעלמא אלא במעשה גדול, - אך לדעת הר"י מיגש ודעימי' עיקר המימרא דרב אשי היא ד"אותיות מילי נינהו", וכאשר כ"ה מבו' להדיא בל' הר"י מיגש והרמב"ן, עיי"ש, דכיון דאותיות מילי נינהו ע"כ לא מיקנו במסירה, ואך שהוסיף דמילי במילי לא מיקנו, דע"כ ל"מ מה שאמר לו קני וכו' שיקנה עי"ז.

**ובזה** תליא גם טעמא דרבי דפליג וס"ל דאותיות נקנות במסירה, דלדעת התוס' והרמ"ה נראה היינו דאף דמודה רבי דאותיות מילי נינהו, מ"מ ס"ל דמילי במילי מיקנו, וע"כ שפיר מהניא המסירה לקנותם אף דהויא מילי בעלמא, - אך לדעת הר"י מיגש ודעימי' טעמא דרבי הוא משום דפליג על הא דאותיות מילי נינהו, וס"ל דאף זכות השטר הויא מכלל גוף השטר, וע"כ שפיר נקנין האותיות במסירה.

**ב**

ה] **והנה** בס' התרומה הל' גיטין סו"ס ק"ל כתב בתו"ד, ז"ל, אבל שטר זה שעושה על שט"ח אינו אלא לראי' בעלמא, דאילו לקנין היאך שט"ח נקנה על ידו, הלא מטלטלין אינן נקנין אלא בהגבהה, עכ"ל, ועיי"ש שכתב מה"ט דבשטר הכתיבה סגי בעדי חתימה, אף לדעת ר"א דעדי מסירה כרתי.

**אמנם** הנה הר"י מיגש כתב בתו"ד, בטעם הא דל"מ מכירת שטרות בקנין, אף דסתם קנין לכתיבה עומד, ז"ל, אבל הכא דהאי שטרא בעינן לאו למיהוי ראי' הוא, אלא למיקני בי' בגופי' הנהו אותיות, וכיון דלמיקני בגופי' דשטרא הוא דבעינן וכו', ואע"ג דכתבי סהדי בתר הכי שטרא בההוא קנין, ההוא שטרא ל"מ מידי, דהו"ל שטר ראי' בעלמא וכו' ולא שטר הקנאה וכו', עכ"ל, וכ"כ הרמ"ה, ז"ל, הכא שטר מסירה לאו לראי' בעלמא הוא, דכי קני לי' לשטר המכור בהאי שטרא דמסירה גופי' הוא דקני לי' וכו', ואע"ג וכו' ל"מ ולא מידי משום דהו"ל האי שטרא ראי' בההוא קנין דקנו מיני' ולא שטר הקנאה, עכ"ל, ומבו' להדיא בדבריהם, דבעינן שיהא שטר הכתיבה שטר קנין, ולא סגי בזה בשטר ראי' בעלמא.[[4]](#footnote-5)

ו] **ונראה** פשוט דזה תליא בפי' טעמא דרבנן דבעינן כתיבה ומסירה, דד' סה"ת מתישבים לפ"ד התוס' ורבינו יונה, דלעולם אף לרבנן הויא המסירה מעש"ק גם על זכות השטר, ואך דהמסירה בפנ"ע ל"מ לקנות משום דהויא מילי, ולפ"ז י"ל דכל שנתפרשה המסירה ע"י דברים שבשטר, שפיר מהניא המסירה לקנות, וכאשר כן נראה להדיא בד' רבינו יונה, וע"כ סגי לזה בכתיבת שטר ראי',[[5]](#footnote-6) ואמנם בד' התוס' והרא"ש מבו' דעיקר הקנין הוא ע"י שטר הכתיבה, (וכמש"נ להלן סק"ז), ולפ"ז ודאי דבעינן שיהא שטר קנין, וכ"ה מבו' בד' הטור בסימן ס"ו ס"ב כשהביא להך דינא דל"מ הא דסתם קנין לכתיבה עומד.

**אך** להר"י מיגש והרמ"ה לטעמייהו דטעמא דרבנן הוא משום דהמסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר, הרי בע"כ דהא דאותיות נקנות בכתיבה ומסירה, הוי עיקר קנין השעבוד ע"י הכתיבה, וכאשר כ"ה להדיא בד' הר"י מיגש והרמ"ה, שהרי המסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר, וודאי דבעינן שיכתוב לו שטר קנין, ול"מ בזה שטר ראי' בעלמא.[[6]](#footnote-7)

ז] **ועד"ז** נראה עוד, דהנה הרא"ש בסו"ס ד' כתב, דלמ"ד דאין אותיות נקנות במסירה הוי עיקר הקנין בכתיבה, והא דבעינן גם מסירה, הוא כדי שיהא קנין אלים לקנות השעבוד, ומבו' בדבריו דהמסירה מועלת גם לקנין השעבוד, וכ"ה מבו' גם בד' התוס' בד"ה אמר אמימר, ונת' בזה בסימן ד' סק"י, וזה דלא כמש"כ הר"י מיגש והרמ"ה בסוגיין דהמסירה קונה את גוף השטר והכתיבה קונה את זכות השטר.

**ופשוט** דלטעמייהו אזלי, דהתוס' והרא"ש לטעמייהו דלעולם אף לרבנן הויא המסירה מעש"ק גם על זכות השטר, ואך דל"מ לקנות משום דהויא מילי, הרי דע"כ שפיר י"ל דאף דהמסירה בפנ"ע ל"מ לקנות את השעבוד, מ"מ ה"ה מצטרפת להכתיבה, דעי"ז הוי קנין אלים לקנות השעבוד, - אך להר"י מיגש והרמ"ה לטעמייהו דטעמא דרבנן הוא משום דהמסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר, הרי דלפ"ז אף אינה מועלת להצטרף להכתיבה, ובע"כ דהא דבעינן להמסירה הוא כדי לקנות את גוף השטר.[[7]](#footnote-8)

**ג**

ח] **ומצינו** עוד כמה נפ"מ בפלוגתא זו, חדא, הוא במש"כ רבינו יונה שם, דהא דאמר רב אשי דמילי במילי לא מיקנו משום דצריך לומר לו קני לך איהו וכל שעבודי', היינו אפי' למ"ד דכי לצור ע"פ צלוחיתו הוא צריך, דנהי דא"צ לפרש קני לך הוא וכל שעבודי', מ"מ צ"ל קני לך, דר"ל שיקנה כח וזכות שיש לו בשטר זה, דאי לא אמר לי' ולא מידי אין המסירה אלא הקנאת גוף הנייר הנמסר מיד ליד, עכ"ד.

**וכ"ה** משמעות ד' התוס' שכתבו דהא דמסירת השטר חשיבא מילי, הוא משום דקאמר לי' קני לך שטר זה, וממה שלא כתבו קני לך "איהו וכל שעבודי'", משמע דאתו לפרושי דאף אם א"צ לומר קני לך איהו וכל שעבודי', מ"מ צריך לומר קני לך, וע"כ הו"ל המסירה כמילי, וכ"כ המהרש"א בדעתם.[[8]](#footnote-9)

**ופשוט** דמה שהוצרכו התוס' ורבינו יונה לכך, הוא לטעמייהו דהא דל"מ המסירה לקנות, הוא משום דינא דרב פפא דצריך לומר קני לך וכו', וע"כ הוא דחשבינן להמסירה כמילי, ומכח זה הוצרכו לפרש דאף לדעת רב אשי צריך לומר קני לך שטר זה, וע"כ הוא דחשיבא המסירה כמילי ול"מ לקנות, - אך לדעת הר"י מיגש ודעימי' א"צ לזה, דהרי לדעתם הא דלרבנן ל"מ המסירה לקנות, אי"ז כלל מכח דינא דרב פפא דצריך לומר קני לך וכו', אלא הוא משום דהמסירה ל"מ קנין כלל על זכות השטר דהוי מילי בעלמא ואינה מכלל גוף השטר, ואך שבאנו לדון דמ"מ יועיל מה שאמר קני לך איהו וכל שעבודי' לקנות אף את זכות השטר, וע"ז הוא דאמרינן דדברים בעלמא ל"מ לקנות.[[9]](#footnote-10)

ט] **עוד** נפ"מ בזה, הוא במש"כ רבינו יונה בתחילת דבריו, ז"ל, וא"ת כי כתב לו נמי כתיבה זו גם היא מילי הויא, לא היא דכיון שכותב שטר על הקנאה זו לזה הלוקח, אי"ז נקרא מילי, ואותיות דקרינן להו מילי לגבי לוקח הוא דקרינן להו מילי, לפי שלא נכתב השטר על שמו ולא נתחייב לו הלוה בשטר זה, אבל ודאי לגבי המלוה שכתב לו הלוה שטר זה ונשתעבד לו בשטר, לא מיקרי מילי, שהרי אמרה תורה שמוכרים ומשתעבדים בשטרות, עכ"ל.

**אמנם** הנה לקמן בסוגיין כתב רבינו יונה, ז"ל, כל שטר שבעולם נקרא מילי, לפי שעיקר מה שזוכין בו הלוקח והמלוה לא לגוף הנייר אלא לכח וזכות שבו, ומה שאמרה תורה שמוכרין ומשתעבדין בשטרות נמי לפי שהן דברים הנמסרין מיד ליד וכו', עכ"ל, וצ"ע דזה דלא כמש"כ הכא דכל הא דהשטר הנקנה חשיב מילי, הוא משום דלא נכתב השטר על שמו ולא נתחייב לו הלוה בשטר זה, אך שטר שנכתב על שמו לא חשיב מילי.

**ונראה** דזה תליא בפי' הא דמילי במילי לא מיקנו, דמש"כ רבינו יונה בתחילת דבריו, דשטר הנכתב על שמו לא מיקרי מילי, הוא לפ"מ שפירש התם כד' הר"י מיגש דהא דמילי במילי לא מיקנו, הוא משום דמסירת השטר אינה מעש"ק כלל אלא על גוף השטר ולא על השעבוד, ומה שאומר לו קני וכו', אי"ז אלא מילי בעלמא ול"מ לקנות, - וזהו דקשיא לי' דא"כ מ"ט מהני כתיבה, הרי גם בזה נימא דמסירת השטר כתיבה אינה מעשה אלא על גוף שטר זה, ולא על זכות השטר, ועל קנין זכות השטר ליכא אלא מילי בעלמא, וע"ז הוא שכתב דשטר שנכתב על שמו לא חשיב כמילי, וה"ה קונה את הכתוב בו ע"י מסירת השטר, שהרי אמרה תורה שמוכרין ומשתעבדין בשטרות, ובע"כ דלא חשבינן לה כמילי.

**אך** לפ"מ דמסיק רבינו יונה דהא דמילי במילי לא מיקנו, הוא דאף דמסירת השטר הויא מעש"ק על הכתוב בו, מ"מ כיון דצריך לפרש קני לך וכו', חשבינן להמסירה כמילי, ואינה מועלת לקנות את הכתוב בשטר, דמילי במילי לא מיקנו, הרי דשפיר י"ל דאף שטר הנכתב על שמו חשיב כמילי, ומה שאמרה תורה שמוכרין ומשתעבדין בשטרות, הוא משום דדוקא מילי לא מיקנו ע"י מילי, אך שאר דברים מיקנו שפיר ע"י מילי,[[10]](#footnote-11) - וניחא נמי הא דמהניא הכתיבה לקנות את האותיות, דאי"ז משום דשטר שנכתב על שמו לא חשיב כמילי, אלא הוא משום דע"י שכותב לו שטר על מכירת האותיות, ונתפרשה המכירה ע"י דברים שבשטר, תו ל"ה המסירה כמילי, וה"ה מועלת לקנות.[[11]](#footnote-12)

**ד**

י] **עוד** נפ"מ בזה, דהנה לקמן קע"ג א' אמרינן בהא דתניא דב' יוסף ב' שמעון אין מוציאין שט"ח על אחרים, דכו"ע אותיות נקנות במסירה והכא בצריך להביא ראי' קמיפלגי וכו', דאיתמר אותיות נקנות במסירה אביי אמר צריך להביא ראי' ורבא אמר א"צ להביא ראי'.

**והרי"ף** שם כתב דאע"ג דאביי ורבא ס"ל דאותיות נקנות במסירה, לית הלכתא הכי, דקי"ל דאין אותיות נקנות במסירה, ומה שאמרו בגמ' שם דכו"ע אותיות נקנות במסירה, אוקימתא בעלמא היא ולאו דסמכא היא.

**והבעה"מ** שם הק' ע"ד הרי"ף, ועיי"ש שכתב, ז"ל, ונ"ל דשאני דין אותיות דהכא מדין אותיות דעלמא, דבאותיות דעלמא קי"ל עד שיכתוב וימסור, אבל אותיות דהכא קנה במסירה בלבד, לפי שגוף השטר עומד לו במקום כתיבה, כיון שהוא כתוב על שם יוסף בן שמעון ושם זה יוסף בן שמעון כשם זה, לפיכך זכה בו במסירה זה שנמסר לו השטר, כיון שהוא כתוב בשם איש ששמו כשמו, עכ"ל.

**והרמב"ן** במלחמות שם תמה ע"ז, ז"ל, וכי מפני ששמו כשמו יקנה שעבודא דאית בי' במילי, והרי מתחילה לא נשתעבד אלא לזה שהלוהו ובמה יקנה הלה, עכ"ל, ועד"ז הק' הרשב"א, ז"ל, שהרי השעבוד מילי נינהו, וכבר אמרו דמילי במילי לא מיקנו ועד שיכתוב לא קנה, וא"כ אע"פ ששם זה כשם בעל השטר, כי מסר לי' שטרו אכתי ליכא אלא מילי ובמאי קנה, עכ"ל.

יא] **ונראה** דלדעת הר"י מיגש ודעימי' דטעמא דרבנן הוא דהמסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר, הרי ודאי דאין לחלק דהיכא דשם הלוקח כשם בעל השטר ה"ה נקנה במסירה בעלמא, שהרי אף בכה"ג בעינן שיקנה ע"י המסירה את הזכות שבשטר, ומסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר.[[12]](#footnote-13)

**ודברי** הבעה"מ מתישבים לפ"ד התוס' ורבינו יונה, דלעולם אף לרבנן הויא המסירה מעש"ק גם על זכות השטר, ואך דכיון דהוא צריך לפרש קני לך וכו', חשבינן להמסירה כמילי ומילי במילי לא מיקנו, - ולפ"ז שפיר יש מקום לומר, דכל דשם הלוקח כשם בעל השטר, מתפרשת המסירה מצ"ע דהויא גם על זכות השטר, דכל הא דמסירת שט"ח ללוקח אינה מתפרשת מצ"ע דהויא גם על זכות השטר, הוא משום דהוא מוכח מתוכו דהבעלים על זכות השטר הוא המוכר, שהרי כתוב בשטר שהחוב הוא לו, אך כל ששם הלוקח הוא כשם בעל השטר, ואין מוכח מתוכו דהמוכר הוא הבעלים על זכות השטר, מתפרשת המסירה מצ"ע אף על זכות השטר, וא"צ המוכר לפרש קני לך וכו', וע"כ שפיר הויא המסירה מעשה, וה"ה מועלת לקנות את המילי שבשטר.

**ה**

יב] **והנה** התוס' בד"ה אמר אמימר, כתבו דאין אותיות נקנות בחליפין, וכ"כ הרא"ש בסו"ס ו', - וכ"כ הר"י מיגש דאין אותיות נקנות בחליפין ופירש דהוא משום דהו"ל קנין מילי בעלמא ומילי במילי לא מקנין, וכ"כ הרמ"ה באות כ"ח.

**ולכאו'** דין זה מתפרש היטב לדעת התוס' והרא"ש, דאיכא דין בפנ"ע דמילי במילי לא מיקנו, והא דמסירת השט"ח חשיבא כמילי הוא משום דצריך לומר קני לך וכו', וע"כ ה"נ אין אותיות נקנות בחליפין, דכיון דצריך לומר לו קני לך שטר זה וכל שעבודי' הו"ל החליפין מילי ומילי במילי לא מיקנו.

**אך** לדעת הר"י מיגש והרמ"ה דליכא דין בפנ"ע דמילי במילי לא מיקנו, ועיקר הא דל"מ המסירה לקנות, הוא משום דמסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר, ומה שאמרו דמילי במילי לא מיקנו, היינו דמה"ט ל"מ מה שאומר לו קני וכו' לקנות, דהוי דברים בעלמא, ודברים בעלמא אין מועילין לקנות, הרי לכאו' הדין נותן דחליפין שפיר מועילין לקנות, - דדוקא במסירה דהקנין הוא ע"י מסירת גוף השטר, הוא דאמרינן דאי"ז מעש"ק כלל על זכות השטר, וע"כ אי"ז מועיל לקנות, אך בקנין חליפין, הרי שפיר מצי למיהוי זה קנין אף על הזכות שבשטר, ומ"ט ל"מ זה לקנות, וכל מה שאמרו דהזכות שבשטר אינה נקנית במילי, היינו רק במילי גרידא, דאינם מועילין לקנות כלל, אך חליפין דהוי מעש"ק מעליא, מ"ט לא יועיל לקנות גם את הזכות שבשטר.

יג] **ובאמת** דזהו משה"ק רבינו יונה בסוגיין על דין זה וכתב דכמה שני ל"ה סלקא הך סברא בידן, דאין לך דבר שנקנה בשטר ואינו נקנה בקנין וכו', והיינו משום דלפ"מ שפירש מעיקרא כד' הר"י מיגש ודעימי' דהא דל"מ מסירה לקנות, הוא משום דהמסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר, אי"ז טעם כלל דלא יהני קנין חליפין, - וע"ז מסיק רבינו יונה דהא דל"מ מסירה לקנות, הוא משום דצריך לומר לו קני לך וכו' וע"כ הויא המסירה מילי, ומילי במילי לא מיקנו, ומה"ט גם ל"מ חליפין לקנות.

**וצ"ע** לפ"ז בד' הר"י מיגש והרמ"ה גופייהו דס"ל דהא דל"מ המסירה לקנות הוא משום דהמסירה אינה מעש"ק כלל על זכות השטר, דא"כ מ"ט ל"מ חליפין לקנות.[[13]](#footnote-14)

יד] **ויש** להוסיף, דבאמת מצינו בד' הרמ"ה גופי' דמחלק בזה בין מסירה לחליפין, דהנה הרמ"ה לקמן קמ"ז ב' כתב דהא דאיצטריך קרא למעוטי שטרות מאונאה, אף דמכירת שטרות לאו דאורייתא, הוא בשטר פיקדון, דכיון דהפיקדון הוי ברשותו, שפיר מהני מכירת שטר הפיקדון מדאורייתא, ועיי"ש שכתב ע"ז, ז"ל, והוא דקני לי' אגב ארעא דקני לי' לשטרא וקני להו למטלטלי כל היכא דאיתי', א"נ דקנו מיני' והוי ההוא פקדון מידי דלאו מטבע, אבל בכתיבה ומסירה גרידתא לא קנו לי' לפקדון, דמטלטלי בשטרא לא מיקנו, עכ"ל.

**ומבו'** בד' הרמ"ה, דאף דגם שטר פיקדון אינו נקנה במסירה גרידתא, והיינו משום דגם בזה איכא לטעמא דרבנן דהמסירה אינה מעש"ק אלא לגוף השטר ולא לזכות השטר, ומה שאומר לו שיקנה השטר וכל שעבודו הו"ל דברים בעלמא ול"מ לקנות, מ"מ הוא נקנה בחליפין, - ולכאו' הוא משום דדוקא במסירה אינו נקנה, דהמסירה ל"ה מעש"ק אלא על גוף השטר ולא על זכות השטר, אך חליפין שפיר הוו מעש"ק גם על זכות השטר,[[14]](#footnote-15) - אך צ"ע דמ"ש ממש"כ הרמ"ה הכא דכ"ה דאין אותיות נקנות במסירה, ה"נ אין אותיות נקנות בחליפין.

**ו**

טו] **ונראה** לפרש בזה, דהנה הר"י מיגש כתב דהא דמהני כתיבה ומסירה לקנות, הוא משום דאהניא מסירה למיקני גופי' דשטרא, ואהניא ההיא כתיבה דקא כתיב לי' קני לך האי שטרא וכל שעבודא דאית בי' למיקני זכותא דשטרא, וכ"כ הרמ"ה.

**ובפשוטו** הי' מקום לפרש בזה, דהכתיבה הוי הקנאה בפנ"ע על השעבוד, והא דל"מ הכתיבה בפנ"ע לקנות את השעבוד, בלא שהקנה לו את גוף השטר במסירה, הוא משום דהשעבוד בפנ"ע הוי דבר שאין בו ממש, ול"מ לקנותו אלא אם קנה תחילה את השטר, וכמש"כ הנימו"י לקמן קמ"ח א' בטעם הא דשאני מלוה ע"פ דא"א להקנותו ממלוה בשטר דאפשר להקנותו.

יח] **אך** נראה דאין לפרש כן, דאם אכן הכתיבה הויא הקנאה בפנ"ע על השעבוד, מ"ט הוא כותב לו בשטר הכתיבה קני לך איהו וכל שעבודי', הרי אינו מקנה בשטר הכתיבה אלא את השעבוד, והי' לו לכתוב קני לך שעבוד השטר.

**עוד** יש להוכיח לזה, ממש"כ הראשונים לקמן קס"ט ב', דלרבנן דאותיות נקנות בכתיבה ומסירה, ה"נ שטר דקרקע נקנה בכתיבה ומסירה, וכ"כ גם הר"י מיגש והרמ"ה שם, ומבו' דל"מ בזה כתיבה לחודה, ובעינן גם למסירת השטר, ואם הכתיבה הויא הקנאה בפנ"ע על השעבוד, וה"נ התם הויא הכתיבה הקנאה בפנ"ע על הקרקע, מ"ט לא סגי בכתיבה לחודה, הרי קרקע נקנית בשטר,[[15]](#footnote-16) ובע"כ דהכתיבה אינה הקנאה בפנ"ע על השעבוד, אלא הויא הקנאה על השטר ועל השעבוד שבו, וע"כ אף דקרקע נקנית בשטר, מ"מ כל שבא להקנותה ע"י הקנאת השטר וכל דאית בי', בעינן גם למסירת השטר, וכבר עמד ע"ז בישועות ישראל סימן ס"ו סקי"ג, עיי"ש.

**ועיי"ש** שפירש בזה גם מש"כ הרא"ש לקמן שם דלדעת הרי"ף דמכירת שטרות דרבנן, אף מכירה זו דשטר קרקע אינה אלא מדרבנן, והרי דאף דהקרקע הויא ברשותו ומצי למכרה מדאורייתא, מ"מ כל שמוכרה ע"י כתיבה ומסירה דהשטר, אי"ז הקנאה על הקרקע, אלא הקנאה על השטר וכל דאית בי', וזה ל"מ אלא מדרבנן, וכעי"ז כתב האמרי בינה דיני הלואה סימן ס"ג סקי"ט.[[16]](#footnote-17)

יט] **וע"כ** נראה, דלעולם ל"מ חיילא הקנאת הכתיבה על השעבוד בפנ"ע, דכיון דהשעבוד עצמו הוי דבר שאין בו ממש, ול"מ לקנותו אלא ע"י שקונה את השטר, וכמו שדימה הנימו"י לקמן קמ"ח א' לאויר הנמכר אגב הבית, וע"כ אף כשקנה את השטר, ל"מ חיילא ההקנאה על השעבוד עצמו, דומיא דאויר בית דאף אם קנה את הבית, ל"מ חיילא ההקנאה על אויר הבית עצמו, אלא לעולם הויא הקנאת הכתיבה על השטר יחד עם הכתוב בו,[[17]](#footnote-18) וצ"ע עוד בגדר הדברים.

**ז**

כ] **ולפ"ז** נראה, דמה"ט הוא שכתבו הר"י מיגש והרמ"ה דקנין חליפין ל"מ לקנות את זכות השטר, דומיא דהא דל"מ מסירה לקנות את זכות השטר, - דכיון דאותיות מילי נינהו, וע"כ מסירת השטר ל"ה מעש"ק על זכות השטר, ה"נ קנין חליפין הנעשה על גוף השטר, ל"ה מעש"ק על זכות השטר, - ולא מצינו למימר דיחול קנין החליפין אף על זכות השטר, דהרי זכות השטר הויא דבר שאין בו ממש, וכל הא דמצי להקנותו הוא רק מכח ההקנאה על גוף השטר, וכיון דלדעת רבנן ההקנאה שעל גוף השטר ל"מ לקנות את זכות השטר, ל"מ קנין חליפין שעל גוף השטר לקנות את זכות השטר, ואף שאמר המוכר שיקנה עי"ז להשטר וכל שעבודי', הו"ל מילי בעלמא, ול"מ לקנות.

**ולפ"ז** ניחא מש"כ הרמ"ה דאף דשטר פיקדון אינו נקנה במסירה, מ"מ מהני בזה קנין חליפין, והיינו משום דכל הא דשט"ח אינו נקנה בחליפין, הוא משום דל"מ החליפין לחול על זכות השטר דהוא דבר שאין בו ממש, ואם באנו לדון דהחליפין שעל גוף השטר יועילו לקנות את זכות השטר, הרי דזה דמי למסירה, דלדעת רבנן אינה מועלת לקנות את זכות השטר, אך בשטר פיקדון דיש בו ממש, שפיר מצו החליפין לחול אף על זכות השטר, והא דלא סגי בזה במסירה, הוא משום דמסירה לעולם אינה אלא על גוף השטר, דזכות השטר אינה בכלל הדבר הנמסר.[[18]](#footnote-19)

כא] **ואמנם** צ"ע לפ"ז, דא"כ מ"ט מודו רבנן שט"ח נקנה בכתיבה, הרי גם בזה נימא, דכיון דההקנאה שעל גוף השטר ל"מ לקנות את זכות השטר, אף לא תועיל כתיבה לקנות את זכות השטר, וליכא למימר דהכתיבה חלה על זכות השטר, דהרי הו"ל דבר שאין בו ממש.

**אך** הנה באמת בד' הרמב"ן בסוגיין מבו' דמן הדין הי' דגם שטר לא יועיל לקנות, והא דמהני שטר לקנות, הוא מתקנ"ח דהויא קני' אלימתא וא"א בקני' גדולה מזו, וכ"כ הר"ן, - וזה מתפרש כמש"נ, דכ"ה דמסירה אינה מועלת לקנות את זכות השטר, ה"נ הי' בדין דשטר הכתיבה לא יועיל לקנות את זכות השטר, והא דמהני השטר לקנות, הוא תקנ"ח משום דא"א בע"א.[[19]](#footnote-20)

כב] **ובדעת** רבינו יונה שהק' ע"ד הר"י מיגש דמ"ט ל"מ חליפין לקנות, נראה פשוט דאזיל לטעמי' שפירש שם לדעה זו, דהא דשטר הכתיבה מועיל לקנות, הוא משום דהוא קונה את שעבוד הקרקעות, דזה הוי דבר שיש בו ממש, וזהו שהק' דא"כ מ"ט אי"ז נקנה בחליפין, - אך למש"כ הרמב"ן דהא דמהני שטר הוא מתקנ"ח משום דהוא קני' אלימתא וא"א בקני' גדולה מזו, שפיר ניחא הא דל"מ חליפין לקנות.[[20]](#footnote-21)

1. והא דחשבינן לקנין שטר כמילי, הוא משום דעיקר קנין שטר הוא ע"י הדברים הכתובין בו, והוי זה קנין דמילי, וע"כ אינו מועיל לקנות שטר, דגם השטר הנקנה חשיב כמילי, כיון שאינו בא לקנות את גוף השטר, אלא את מה שכתוב בו. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש להוסיף בביאור הדברים, דאף דבכל הקנינים בעינן שיתברר לנו דעת המקנה להקנות, ובלא זה ל"מ הקנין, מ"מ לא חשיבא ההקנאה כמילי, ורק הכא דלא סגי במה שדעת המקנה להקנות, ובעינן שיאמר קני לך איהו וכל שעבודי', דרק עי"ז חשיבא המסירה כמעש"ק על השעבוד, הוא דחשיבא המסירה כמילי.

   והך מילתא דהא דבעינן שיאמר לו קני לך איהו וכל שעבודי', הוא משום דרק עי"ז חשיבא המסירה כמעש"ק על השעבוד, הנה כ"ה מבו' מהא דלדעת רב אשי ל"ב שיאמר איהו וכל שעבודי', משום דודאי א"צ לצור ע"פ צלוחיתו, ואפ"ה בעינן שיאמר קני לך, וכמש"כ רבינו יונה, והיינו משום דאף דידעינן שדעתם להקנות את שעבוד השטר, מ"מ בלא אמירת המקנה אין המסירה חלה אלא על השטר עצמו, - וכ"ה מבו' גם ממה שדנו התוס' דלרבי דמיקל בקנין ל"ב שיאמר לו קני לך איהו וכל שעבודי'.

   ולפ"ז נמצא, דלהני קמאי שפירשו דהא דבעינן שיאמר קני לך איהו וכל שעבודי', הוא משום דבלא"ה אמרינן שלא נתכוין להקנות אלא את השטר עצמו, ודעת הרמ"ה דמה"ט ליכא בזה לדין אונאה ומק"ט כלל, כיון דהוי בכדי שאין הדעת טועה, הרי דאין לפרש כלל כד' התוס' ורבינו יונה דמכח הא דבעינן שיאמר קני לך וכו' הויא המסירה מילי, שהרי לדעתם האמירה אינה מסייעת כלל לעיקר הקנין, אלא היא מבררת את דעת המקנה, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואמנם בחד מילתא פליגי התוס' והרא"ש עם רבינו יונה, דהנה בהא דפרכינן עלה מההיא דכיון שהחזיק, הק' התוס' דמאי פרכינן מינה הרי שטר הכתוב על שמו נקנה במסירה, ותירצו דאגב קנין גרוע הוא וכו', וכ"כ הרא"ש בסימן ו', אך רבינו יונה כתב לישב בפשיטות, דכל הא דמהני מסירה בשטר הכתוב על שמו, הוא משום דא"צ שיאמר לו כלום שהרי ההקנאה מפורשת בשטר, וע"כ לא חשיבא המסירה כמילי, אך כל שבא להקנותו באגב, כיון דבאגב בעינן שיאמר אגב וקני, חשבינן לקנין אגב כמילי, והיינו משום דהא דבעינן שיאמר המקנה אגב וקני, אי"ז כדי לברר שדעתו להקנות באגב, אלא היינו דכל הא דקנין הקרקע חייל על המטלטלין, הוא נקבע ע"י אמירת המקנה, וע"כ הוא דחשיב הקנין אגב כמילי, ומילי במילי לא מיקנו.

   ובדעת התוס' והרא"ש שלא פירשו כן, נראה דס"ל דכל מה שאמרו דקנין דמילי אין קונה מילי, הוא רק אם הא דבעינן שיחול קנין המסירה על השעבוד הוי כמילי, אך בשטר הכתוב על שמו הנקנה באגב, הרי אף דקנין אגב הוי כמילי, כיון דצריך לומר אגב וקני, מ"מ אחר דמועיל קנין אגב לקנות את גוף השטר, הרי דמה דיש בכלל זה גם את השעבוד, ל"ה מילי, שהרי השטר כתוב על שמו, וכל שהוא קונה את השטר באגב, א"צ שיאמר לו כלום על השעבוד, שהרי ההקנאה מפורשת בשטר, ובכה"ג ליכא לדינא דמילי במילי לא מיקנו, ורבינו יונה פליג ע"ז וס"ל, דכיון דקנין אגב עצמו הוי מילי, הרי דהגם דהוא מועיל לקנות את גוף השטר, מ"מ כל שבאנו לדון שיקנה אף את השעבוד שבשטר, יש בזה לדינא דמילי במילי לא מיקנו. [↑](#footnote-ref-4)
4. והר"ן בסוגיין הק' ע"ד הרשב"א שהביא להך דינא דל"מ מכירת שטרות בקנין אף דסתם קנין לכתיבה עומד, ז"ל, ותמיהני עליו שהרי נראה שהוא ז"ל הסכים למעלה לסברת בעה"ע ז"ל דשטרי ראי' וכו' יש בהן משום קני' וכו', וכיון שכן אף בשטר של מכירת שטרות יש לנו לומר כן, עכ"ל, - ומבו' להדיא בדבריו, דעיקר דינא דהר"י מיגש דל"מ הא דסתם קנין לכתיבה עומד, הוא משום דשטר זה שכותבין לו אינו אלא שטר ראי', ולקנין שטרות בעינן שטר קנין ולא סגי בשטר ראי', וזהו שהק' דאם שטרי ראי' מועילין לקנין, מ"ט ל"מ שטר שכותבין לו לקנות בו. [↑](#footnote-ref-5)
5. ויש להוסיף, דהנה רבינו יונה כתב בסו"ד לפרש טעמא דאמימר דאין אותיות נקנות במסירה, דהוא משום דסמכא דעתי' בכתיבה טפי לפי שיש ראי' בידו, דס"ל כאביי דאמר צריך להביא ראי' על המסירה, ולפ"ז הרי מסתבר דל"ב שיהא שטר הכתיבה שטר קנין, אלא סגי שכותב לו שטר ראי' דעי"ז סמכא דעתא טפי, וכיון שלא מצינו דפליגי אמימר ורב אשי בהך מילתא, משמע דאף לרב אשי סגי בכתיבת שטר ראי', דה"ז מועיל לפרש להמסירה [↑](#footnote-ref-6)
6. ואמנם תיקשי לפ"ז במה שהביא רבינו יונה בסוגיין לדינא דהר"י מיגש דל"מ מכירת שטרות בקנין אף דסתם קנין לכתיבה עומד, ולכאו' לד' רבינו יונה גופי' דל"ב שיהא שטר הכתיבה שטר קנין וסגי בשטר ראי', מ"ט לא סגי בשטר זה שכותבין לו העדים.

   אך באמת בד' רבינו יונה נראה שפירש טעם אחר בהך דינא, ז"ל, ואע"ג דסתם קנין לכתיבה עומד, ה"מ "כשהקנין גומר הקני' ואין הכתיבה צריכה אלא לראי'", הלכך כיון דאיכא קנין לא צריכא לאמלוכי בי' על הכתיבה, אבל באותיות אין קנין מועיל, עכ"ל, - ונראה דהיינו, דאף דאם הי' ביד העדים לכתוב לו שטר ראי', שפיר הי' מועיל זה לקנין השטר, מ"מ אין ביד העדים לכתוב לו שטר זה, דכל הא דסתם קנין לכתיבה עומד, הוא רק כשנגמרה הקני' ע"י הקנין, ובזה א"צ לימלך בו על כתיבת שטר ראי', אך במכירת שטרות דבלא כתיבת השטר ראי', ל"מ החליפין לקנות, וכתיבת השטר ראי' נצרכת לעיקר הקנין, לא אמרינן דסתם קנין לכתיבה עומד. [↑](#footnote-ref-7)
7. ואמנם צ"ע בזה במש"כ הרמב"ן בתשובתו שבסה"ת שער נ"א ח"ג, ז"ל, קניית שטרות מדבריהם היא וכו' והם אמרו דמאחר שסמכה דעתו לקנות אותן יקנה, דהיינו משמסר לידו, והוסיף לו קני' של כתיבה להיות לו ראי' לגבי ראי' ושעבוד שבהן, עכ"ל, ומשמע דאף לרבנן הוי עיקר הקנין ע"י המסירה, ואך דבעינן גם להכתיבה שיהא לו ראי' על הראי' והשעבוד שבהן, ולפ"ז לכאו' סגי בשטר ראי', ול"ב שטר קנין, וזה אינו מתישב עם ד' הרמב"ן בסוגיין בביאור הא דאותיות מילי נינהו ומילי במילי לא מיקנו, - ושמא באמת ד' הרמב"ן שם אינם כד' הר"י מיגש בסוגיין, שהרי הרמב"ן שם כתב עפי"ז דאין אותיות נקנות בחליפין וכתיבה, ובד' הר"י מיגש דקדק הרמב"ן שם דאותיות נקנות בחליפין וכתיבה, והיינו משום דלדעתו ל"ב להמסירה אלא כדי לקנות את גוף השטר, ולזה מהני גם חליפין, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך המהרש"ל כתב בדעתם, דרב אשי ס"ל כמ"ד דצריך לומר קני לך איהו וכל שעבודי', וע"כ הוא דחשבינן להמסירה כמילי, עיי"ש בדבריו, - ואמנם גם לפי דבריו מבו', דכל הא דל"מ המסירה לקנות, הוא מכח דינא דרב פפא דצריך לכתוב קני לך איהו וכל שעבודי', אך בלא"ה שפיר היתה המסירה מועלת לקנות. [↑](#footnote-ref-9)
9. והעירוני דכ"ה מבו' להדיא בד' רבינו יונה, שלא כתב להך מילתא דגם למ"ד דוכי לצור ע"פ צלוחיתו הוא צריך, מ"מ צ"ל קני לך, אלא לפ"מ דמסיק בפי' הא דמילי במילי לא מיקנו, אך לפ"מ שפירש בתחילה, שהוא כד' הר"י מיגש ודעימי', לא הוצרך לזה, וזה מתפרש כמש"נ. [↑](#footnote-ref-10)
10. ודמי למש"כ רבינו יונה שם, דאף כסף וחליפין אינם מועילין לקנות את השטר, משום דמילי במילי לא מיקנין, והרי דאף דכסף וחליפין הוו קנינים מעליין, והם קונים שאר דברים, מ"מ אינם קונים שטר, משום דמילי במילי לא מיקנין, וכמש"נ בזה לעיל סק"ב. [↑](#footnote-ref-11)
11. והך מילתא דגם שטר הכתוב על שמו חשיב כמילי, כ"ה מבו' גם לפ"ד רשב"ם שפירש דהא דמילי במילי לא מיקנו, היינו דשטר אינו נקנה בשטר, והרי דגם שטר הכתיבה שנכתב על שמו, חשיב כמילי.

    ולדעתו מתפרש בפשיטות הא דפריך עלה מהא דכשהחזיק בקרקע נקנה השטר בכל מקום שהוא, אף דהתם הוא שטר שנכתב על שמו, שהרי אף שטר הנכתב על שמו חשיב מילי ואינו נקנה במילי בעלמא, - ולדעתו לא תיקשי משה"ק הראשונים מהא דכל שטר שנכתב על שמו נקנה במסירה בעלמא, שהרי לדעתו מה שאמרו דמילי במילי לא מיקנו, הוא כמ"ד דאותיות נקנות במסירה, דהמסירה חשיבא כמעשה, וע"כ שפיר נקנה כל שטר הכתוב על שמו במסירה בעלמא, ולא מצינו כלל דחלוק דין שטר הכתוב על שמו מדין שטר שאין כתוב על שמו, וז"פ. [↑](#footnote-ref-12)
12. ויש להוסיף, דאף דשטר הכתוב על שמו נקנה במסירה בעלמא, מ"מ שטר זה שנכתב ליוסף בן שמעון אחר, אינו נקנה במסירה בעלמא, - והיינו דלא מיבעיא לדעת הרשב"א בסוגיין דהא דשטר שנכתב על שמו נקנה במסירה בעלמא, הוא משום דהעדים זכו לו בכתיבתם, דל"ש טעם זה כלל בשטר שנכתב ליוסף בן שמעון אחר, אלא אף לדעת ש"ר דהא דשטר שנכתב על שמו נקנה במסירה בעלמא, הוא משום דלא חשבינן לי' כמילי, פשוט דהיינו משום דאינו בא להקנות לו דבר אחר ע"י השטר, אלא מקנה לו את מה שנכתב עליו השטר, אך בשטר שנכתב ליוסף בן שמעון והוא בא למכרו ליוסף בן שמעון אחר ולמכור עי"ז את החוב, הרי דמה דבא לקנות את החוב ע"י השטר, ודאי דהו"ל כמילי. [↑](#footnote-ref-13)
13. אמנם הנה הריטב"א כתב דהא דל"מ חליפין לקנות, הוא משום דהו"ל כקנין דברים, וזה מתישב עם מש"נ במק"א בדעת כמה מקמאי דדינא דקנין דברים הוא דין מסוים בקנין חליפין, ואכמ"ל, ומבו' דבאמת בחליפין ליכא להגריעותא דמילי במילי לא מיקנו, וכל הא דל"מ הוא משום דהו"ל קנין דברים, אך בד' הר"י מיגש והרמ"ה מפורש דהא דל"מ חליפין הוא משום דהו"ל מילי ומילי במילי לא מיקנו, וזה צ"ב, וכנ"ל. [↑](#footnote-ref-14)
14. ואין לומר דהא דמהני בזה חליפין, הוא משום דהוא מקנה את הפיקדון בפנ"ע, דהוא דבר הנקנה בחליפין, ואין הקנין כלל ע"י השטר, דא"כ מ"ט לי"ב אונאה, הרי הו"ל ככל מכירת מטלטלין שיש בהן אונאה, ובע"כ דלעולם הוי המכירה ע"י השטר, וכמש"כ הרמ"ה שם בתחילת דבריו דמזבין לי' לשטרא וכתיב לי' קני לך הוא וכל זכותא דאית בי', ועי"ז הוא קונה את השטר ואת הממון הכתוב בו, ואפ"ה מהני בזה חליפין.

    ויש להוסיף, דאין לפרש בד' הרמ"ה שם דבאמת ל"מ חליפין גרידא, ובעינן כתיבה ומסירה, ואך דבעינן ג"כ חליפין, משום דמטלטלין אין נקנין בשטר, דממ"נ אם כתיבה ל"מ וחליפין ל"מ, מ"ט יועיל צירוף שניהם, - ואין לדקדק דבעינן גם כתיבה, ממש"כ הרמ"ה שם בתחילת דבריו דכתב לי' קני לך הוא וכל זכותא דאית בי', דבע"כ אין מכוון הרמ"ה דבאמת בעינן כתיבה, שהרי הרמ"ה העמידה גם בגונא שהקנה לו באגב, ובכה"ג ודאי דא"צ כתיבה, וכמש"כ הרמ"ה בסוגיין דאגב מהני בלא כתיבה. [↑](#footnote-ref-15)
15. ובישועות ישראל סימן ס"ו סקי"ג כתב, דמה"ט השמיט הרמב"ם בהלכותיו להך דינא דמצי למכור את הקרקע ע"י מסירת השטר, משום דלפ"מ דקי"ל דאין אותיות נקנות במסירה, ליכא נפ"מ בדין זה, דכיון דבעינן כתיבה, הרי דהכתיבה בפנ"ע הוי כשטר קנין על הקרקע, ול"ב בזה לדין מכירת שטרות, - ולפ"ז מוכח מד' הרמב"ם דל"מ קנין אגב לקנות שטר דקרקע, דאי נימא כמש"כ התומים דמהני בזה קנין אגב, הרי איכא נפ"מ בדינא דמכירת הקרקע ע"י השטר, כשהקנה לו השטר וכל דאית בי' אגב קרקע, דהקרקע בפנ"ע אינה נקנית באגב. [↑](#footnote-ref-16)
16. אך העירוני בזה ממש"כ התוס' והרא"ש בסוגיין דאם הי' שעבוד הקרקעות ברשותו, הי' מהני מכירת שטרות מדאורייתא, והתוס' כתבו דאף הוה סגי בכתיבה לחודה ול"ה בעינן למסירת השטר, וא"כ מ"ט במכירת קרקע דהויא ברשותו, כתב הרא"ש דאי"ז אלא מדרבנן, וגם כתבו התוס' והרא"ש דבעינן בזה כתיבה ומסירה ולא סגי בכתיבה לחודה, וי"ל. [↑](#footnote-ref-17)
17. וזהו מש"כ הריטב"א לעיל ע"ו א', ז"ל, כי הכתיבה שהיא באה להקנות הראי' שבו, אינה חלה אלא על מסירת השטר, שכשם שזכה בגופו של שטר שיזכה בראי' שבו, כי נתינת השעבוד בלא שטר אינו כלום, עכ"ל.

    וכן נראה גם בד' המ"מ בפ"י מזכי', עיי"ש שכתב, ז"ל, אבל בשטר, כשאנו אומרין שבמלת תנו שטר זה יהי' נכלל שעבוד השטר וזכותו, אי"ז מתנה אחרת ואדרבה השטר הוא עיקר הראי' שבו וכו', והרי גוף השטר דומה לגוף הבית וראיית השטר לדירת הבית, וכשם שהדירה נקנית בגוף הבית כך ראיית השטר נקנית במלת השטר, עכ"ל, והרי דאין ההקנאה על השעבוד בפנ"ע, אלא ההקנאה היא על השטר וכל הכתוב בו. [↑](#footnote-ref-18)
18. ונראה פשוט לפ"ז לדעת הרמ"ה, דה"נ הוא בשטר דקרקע, דאף דלרבנן אינו נקנה במסירה, מ"מ הוא נקנה בחליפין, ול"ד לשט"ח דאינו נקנה בחליפין, דשאני בשט"ח דל"מ חיילי החליפין על זכות השטר, ומשא"כ בשטר דקרקע דחיילי החליפין גם על זכות השטר, - אך לדעת רבינו יונה דהא דשט"ח אינו נקנה בחליפין, הוא משום דצריך לומר לו קני לך שטר זה וכל שעבודי' והו"ל החליפין מילי ומילי במילי לא מיקנו, אף שטר דקרקע אינו נקנה בחליפין, וכ"ה גם לדעת התוס', וכמש"נ להלן סקכ"ז בדעתם לענין קנין אגב, עיי"ש, וה"נ הכא דכוותה. [↑](#footnote-ref-19)
19. אך בד' הר"י מיגש והרמ"ה שלא הזכירו לזה, שמא י"ל דהא דמהני שטר, הוא משום דדוקא שאר הקנינים החלים על השטר עצמו אינם מועילין על הכתוב בו, דאף שאומר לו קני לך איהו וכל שעבודי' הו"ל מילי בעלמא, אך בשטר שכתוב בהשטר גופי' קני לך איהו וכל שעבודי', מהני אף על הכתוב בשטר, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-20)
20. ובאמת דכ"ה מבו' בד' הרמב"ן גופי', עיי"ש שהביא די"מ דהא דמהני שטר לקנות, הוא משום דשעבוד קרקעות נקנה בשטר, וזה כד' רבינו יונה, והק' ע"ז דא"כ יועיל אף כסף וחליפין וחזקה. [↑](#footnote-ref-21)