מראי_מקומות_רעא-ד
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**רעא-ד**

★**כוס שלם**

עיין שעה"צ [קפג-יד] וז"ל ופשוט דאם יש נקב בשולו ועי"ז אינו יכול להחזיק רביעית **אין ע"ז שם כוס כלל והוא לעיכובא אפי' בשעת הדחק דכוס של בהמ"ז וקידוש צריך להחזיק רביעית** וכו'".

איה"נ זה פשוט דנקב מבטל שם כלי, אבל זה חידוש שדין **כלי לעיכובא**.

ויש להסתפק האם צריך כלי ולכן מעכב, או דאם אין כלי חסר בצירוף הרביעית דמשקה אינו חיבור וחסר בשיעור רק אם יש כלי הכלי מחברם.

[כדאשכחן במקואות דניצוק וקטרפס אינו חיבור, וחסר בשיעור 40 סאה והמקוה מצרף ה"נ כלי יצרף] ונפק"מ **א.** אם יקדש על יין קרוש דכאן לא צריך צירוף וא"כ מהני, אבל אם יש דין כלי לא מהני [יין קרוש יש לו דין, עיין שבועות כג ע"א בתוס'].

**ב.** אם יקדש על שתי כלים ובכ"א יהיה 1/2 רביעית, דאם יש דין כלי ה"נ יש כלי אם צריך צירוף כאן אין צירוף, וכן בכלי מחולק יש להסתפק כנ"ל.

**ג.** יחפור בור באדמה ובתוכו יהיה רביעית ויקדש ע"ז אם צריך כלי לא מהני אם צריך צירוף מהני.

**ד.** כלי שצריך סמיכה ואם לא יסמכוהו ישפך היין, חסר לו בשם כלי [כדאשכחן לנט"י [קנט-ג]] ואם החסרון בצירוף י"ל דלא חסר.

★יש לעיין **כלי שמחזיק רביעית רק בצירוף הגודש**, דהיינו הכלי עצמו תוך השולים מחזיק מעט פחות מרביעית וע"י הגודש נוצר שיעור, עיין ב"זכור לדוד" [לר' דוד פרנקל] עמ' שמו שהביא בזה בשם ה"טשיבינער רב", ובשם הגרי"ז דלא צריך רביעית בכוס אלא רביעית יין. [ותלוי בהנ"ל].

★מעשה באחד שקידש, ולאחר קידוש **נמצא שהיה בתוכו עוד גביע קטן** [הילד הניח בתוך הגביע כלי קטן] ומזגו יין ולא שמו לב עד לאחר קידוש, האם מהני או נחשב שני כלים כנ"ל.

★**נט"י לפני קידוש**

במסקנת הרמ"א דנוטל ידיו קודם קידוש "וכן המנהג פשוט במדינות אלו ואין לשנות" ועיין במ"ב "כתבו כמה אחרונים דטפי עדיף לכתחילה לקדש על היין קודם נט"י וכדעת המחבר".

ועיין לעיל ס"ק נח בדעת המחבר שנוטלים אחר קידוש, דאחרת הקידוש יהיה **הפסק**.

וזה הכל למקדש "אבל בני ביתו שאינם מקדשין בעצמן אלא יוצאים בשמיעתן מבעה"ב יכלו ליטול ידיהם קודם".

וא"כ גם למסקנת המ"ב שהמקדש **יטול לאחר קידוש**, לכאורה היה עדיף שהשומעים ינהגו כרמ"א, שיטלו ידיהם קודם קידוש, וכמדומה שלא נהגו כך אלא גם השומעים נוטלים לאחר קידוש, ועיין ב"כף החיים" [רעא-עט] "ומיהו מה שכתב שם הב"ח דבני ביתו לא ישנו כלל ויטלו ידיהם קודם קידוש **לפי סודם של דברים אין חילוק וגם הנשים יטלו אחר כך".**

★**היפך סדר הקידוש**

עיין מ"ב ס"ק סג דיש איסור **בהפיכת סדר הקידוש** ועיין בגר"ז [בסוגרים] תעג-ו דאם היפך מעכב בדיעבד, והיינו במהפך בכונה, אם אל כיון רק נודר לו פסול בהגפן דהיינו הפסק שמברך הגפן שנית למרות שיצא שקידש ואח"כ הגפן, כאן יודה הגר"ז שיהני.

ועיין בגר"א ס-טו **דהיפך כשר בדיעבד.**

★**שתיית היין ע"י אחר וזמן השתיה**

לגאונים **בקידוש** יש דין שצריך שתית המקדש ואין מועלת שתית אחר, וכן הוא ברש"י ספר הפרדס [סימן קיב] דס"ל דנזיר הותר בשתית יין קידוש [לשיטתו קידוש על היין דאוריתא וכן שתית יין דאוריתא] דמיירי שהנזיר מיהר וקידש ונתחיב לשתות, ואע"פ שאחרים נפטרין וכו' אבל אותו עצמו שקידש ומשמיע הקידוש לאחרים **אי אפשר לו שלא לשתות מן היין מאחר שקידש הוא עצמו".**

יש להעיר נזיר שמקדש שהותר בשתיה יצטרך לצמצם ולשתות **בדיוק מלא לוגמיו** וכל טיפה שישתה יותר ממלא לוגמיו נאסר, ועיין [תוס' בקידושין לח ע"א ד"ה אקרוב] שמביא ירושלמי דגזרו כזית ראשון אטו כזית שני וא"כ לכ"א כ"ש הכא יצטרכו לגזור וצ"ע].

**לדינא מועיל שתית אחר.**

יש מחלוקת האם מצטרף ל"מלוא לוגמיו" שתית שני בני אדם**.**

**לכתחילה ראוי שהמקדש ישתה כשיעור** וכתב המ"ב [עג], ובדיעבד הסכימו הרבה אחרונים דאפי' שתית כל המוסבים מצטרפים למלוא לוגמיו אך **שלא ישהה ע"י שתית כולם יותר מכדי אכילת פרס"** ובשעה"צ [עו] "פשוט דלא עדיף משאם היה מקדש בעצמו".

מבואר דלשתית עצמו ס"ל השיעור **הוא כאכ"פ.** וכידוע נחלקו הפוסקים האם שיעור כאכ"פ נאמר רק באכילה אבל בשתיה השיעור **"כדי שתית רביעית"** ויש דס"ל דגם בשתיה נאמר באכ"פ.

עיין בהל' יוה"כ [תריב-י] "שתה מעט וחזר ושתה אם יש מתחילת שתיה ראשונה עד סוף שתיה אחרונה **כדי שתית רביעית** מצטרפין לכשיעור ואם לאו אין מצטרפין וי"א ששיעור צירוף השתיות כדי אכילת פרס כמו צירוף אכילות" ועי"ש במ"ב [ס"ק לא] "מלשון המחבר משמע **דהעיקר כדעה א'** [דהיינו שבשתיה השיעור כדי רביעית לא כדי אכ"פ] אבל הפר"ח והגר"א כתבו דהעיקר כדעה השניה.

ועיין עוד במ"ב [ס רי-א] לענין צירוף בברכה אחרונה שהביא מחלוקת האם בשתיה מצטרף כאכ"פ והגר"א הכריע כדעה שמצטרף.

ועי"ש בשעה"צ יא שמשערין כשיעור שתית רביעית, "כשתי פעמים כמדת ד"א".

ועיין בהל' פסח [תעד-ט ומ"ב סק לד] שלכתחילה יש להזהר שלא לשהות בשתית רוב הכוס יותר מכדי שתית רביעית לחוש לדעה ראשונה המבואר בסימן תריב ע"ש וכו' **ולכתחילה** נכון לשתות רוב הרביעית **בבת אחת.**

נמצינו למדים ג' שיעורים:

1. לכתחילה בבת אחת.
2. כדי שתית רביעית שמצטרף לכו"ע.
3. כדי אכילת פרס, מחלוקת אם מצטרף והכרעת הגר"א דמהני.

★יש להסתפק בצירוף כמה בנ"א לפי מה מודדים את ה"מלוא לוגמיו" חצי של כ"א, או לפי הגדול או הקטן שביניהם. או **שנקבע לפי המקדש** אפי' שלא ישתה אח"כ.

★**מצוה מן המובחר שיטעמו כולם**

עיין "שפתי חכמים" פרשת וירא פס' ט "דעיקר מצוה שתשתה **מאותו כוס שברכו עליו"** ולכן אברהם אבינו לא העביר לכוס אחר.

★**בשיעור השתיה**

נאמרו בזה כמה שיטות:

1. רב עמרם ס"ל דבעי **רביעית** וז"ל "אם קידש ולא טעם רביעית לא יצא" [הובא בטור].
2. ראבי"ה. "**קימעא** שיעור גרונו וילך סביבות לוגמיו", ודיק מזה שהוזכר צריך **שיטעום** [הובא בב"י].
3. ר"ן. שיעורו **קרוב לרביעית**, הובא בביאה"ל עי"ש.
4. רבינו ירוחם ס"ל **דבדיעבד יצא אפי' פחות** ממלוא לוגמיו.
5. מהר"ם חלאוה. דבעי "מלוא לוגמיו" אבל לא נמדד כל אחד לפי עצמו, אלא בתר **אדם בינוני** לא כיוה"כ דהתם זה "יתובי דעתיה" וחז"ל קבלו שכ"א מתישב דעתו ע"י מלוא לוגמיו, משא"כ זה חשיבות שתיה **ושיעורה** כמלוא לוגמיו, לכן נמדד בבינוני.
6. **לדינא** כמלוא לוגמיו כל אחד נמדד לעצמו, וקטן סגי אפי' פחות מרוב רביעית. וגדול דמלוא לוגמיו יותר מרביעית לא צריך לשתות יותר מרביעית, וסגי ברביעית דזה שיעור חשיבות.

**מלוא לוגמיו**

מצינו גבי יוה"כ משום **יתובי דעתיה**, שבזה מחשיב דעתו, וא"כ קשה מה שיך צירוף ע"י שני בנ"א מה שיך יתובי דעתיה. ואם נסבור שמהני שני בנ"א, ע"כ דזה דין **שיעור**, לא מצד יתובי דעתיה.

"והאפיקי ים" ס"ל שאין זה דין לשתות דא"כ לא שייך לצרף, ע"כ דזה דין **שהיין ישתה,** והקשה דא"כ לא שייך כדי אכילת פרס עי"ש [אפיקי ים ח"ב ס"ב].

והקשו עליו מהגמ' בזבחים לא: שאפשר לצרף אכילה והקטרה תוך כדי אכילת פרס עי"ש.

ועין "מנחת אברהם" זבחים, שהקשה דהמ"ב בס"ק סח מביא את שיעור השתיה **בכדי שתית רביעית**, ובס"ק עג גבי צירוף כמה בנ"א מביא את השיעור כאכ"פ, ועי"ש, ועיין עוד בשעה"צ [סה] ולמעשה שיך **צירוף כמה בנ"א בתוך כדי שתית רביעית**, שימזגו לכמה כוסות, וישתו כולם בב"א, אבל לא משמע דמיירי הכי, ובפשטות הסוברים שמצרפים שתית כמה בנ"א ע"כ דהשיעור כאכ"פ, דתמיד זה יותר **מכדי שתית רביעית.**

**שיעור מלא לוגמיו מצינו בט"ז גבי ברכה אחרונה, שס"ל דשיעור ברכה אחרונה הוא כמלא לוגמיו.** הובא במ"ב [קצ-יד].

לדינא המ"ב מסיק וז"ל **"אכן כל האחרונים דחו דבריו והעלו דכל שלא שתה רביעית שלם בין ביין בין בשאר משקין אין רשאי לברך ברכה אחרונה** וכדעת השו"ע וכו'".

★**שתיה מכוס שיש בו רביעית**

המג"א [ס"ק כד] מביא את דעת התוספות שיש דין **לשתות מכוס** שיש בו רביעית דהיינו בזמן השתיה יהיה ג"כ רביעית [זה מצוי שלפעמים המקדש מוזג לעצמו לכוס אחר ושותה, או שמוזג לכוסות אחריו לפני שתיתו **וצריך להקפיד דבזמן השתיה יהיה רביעית** דין זה הובא במ"ב [סק-נא] ויש להעיר לפעמים שותה מכוס הקידוש ושוהה מעט ואח"כ שותה את רוב הכוס, ואם נסבור שאין כאן צירוף [דשיעור הצירוף בשתיה אינו כא"פ אלא כדי שתית רביעית] א"כ בזמן שמקיים את דין השתיה אין כאן רביעית ולא מסתבר שלא מהני כה"ג ומסברא כלפי דין זה נחשב הכל כשתיה אחת, למרות שבדיני שתיה אין כאן צירוף, וצ"ע.

★**שתית אחר**

מצינו שתיה ע"י אחר, ובפשטות המ"ב צריך שאותו אחר יתיחס לכוס או ע"י שיוצא בברכת הקידוש, או שאותו אחר יצא בהגפן, אבל אם אותו אחר לא יצא לא בקידוש ולא בהגפן, אינו קשור כלל לכוס ושתיתו לא מהני.

כמו"כ מצינו שמהני שתית יין אחר [לא יין הקידוש] בסעיף טו שאם נשפך היין מביא יין אחר ומברך עליו הגפן ומהני לקידוש.

כמו"כ מצינו שנשפך מהני יין אחר כ"ז שלא יצא ממקומו באם יצא ממקומו לא מהני שתיתו, הובא במ"ב ס"ק [עח].

יש להסתפק אם נצרף את כל החידושים דהיינו **אחר ישתה יין אחר** האם מהני, דאולי דוקא שתית **המקדש** מהני ביין אחר או שתית אחר את **יין הקידוש**.

אבל לשתות יין אחר ע"י אחר לא ע"י המקדש מסברא דלא מהני דאין כאן כל קשר לקידוש.

וכן י"ל כל מה דלא מהני יצא ממקומו זה רק בנשפך ששותה כוס אחר במקום אחר אז לא מהני, אבל אם שותה את **אותו כוס** מהני גם אם ישתה במקום אחר.

וכן י"ל ששתית **אחר** בכוס קידוש וגם **במקו"א** לא מהני וצע"ג.

★נתבאר ששתית אחר מהני רק אם הוא קשור לקידוש או ע"י הגפן או ע"י קידוש, יש להסתפק מקדש, שמקדש בכמה מקומות, מצוי בבית חולים שיש אחד שמקדש בכמה מחלקות איה"נ בקידוש יש דין יצא מוציא ומהני קידושו מדין ערבות, אבל שתיתו איך מהני הרי לא יוצא לא בקידוש ולא בהגפן [מראש בירך ברכת הנהנין על כל המקומות].

וצ"ל דשתית **מקדש גופו** ודאי מהני אפי' שלא יוצא כאן כלל היות והוא עצמו קידש.