קעג ט-י_2
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות רבית - הרב יהושע ננקנסקי

**קעג ס"ט, ס"י**

סוגית עיזי ב-סד. פרדיסא ב-עג.

**סד.**

מה שעיזי חולבות מכור לך.

מיירי בפסיקא בהוזלה ושרי רק ביש לו, והכא לא חשיב כיש לו, ולא דמי לדלועין דמהני [לחד מ"ד] מה דיש לו דלועין קטנים משום "דממילא קא רבו" וחשיב יש לו, וא"כ ה"נ החלב בא מאליו.

וי"ל דהתם מהדילוע הקטן גדל הגדול ולכן כבר עכשיו נחשב כיש לו, משא"כ הכא למרות שכעת יש לו מעט חלב החלב הנוסף הוא חלב חדש, ולא שצומח מהקיים.

והא דשרי הכא –

**א.** לרש"י ותוס', וע"ע במ"מ דכן דעת הרמב"ם [פ"ט ממלוה ה"ג] דהיות והקונה מקבל ע"ע סיכון שגם אם יהיה מעט חלב יפסיד את מה שנתן, ה"נ גם כשיהיה יותר אין זה עבור אגר נטר אלא עבור הסיכון.

וע"ע בתוס' מה שהקשה מפרדיסא, ותירץ "דהכא אין רגילות לזלזל בשביל המתנת יום או יומיים וכו', אבל פרדיסא אסר רב דקא אוזיל גביה טובא שרגיל לקנות בעוד שהוא בוסר.

וע"ע במהרש"א, ומבואר בדבריו שדלועין דלעיל מיירי בהמתנה גדולה, וא"כ גם בכה"ג לאיכא דאמרי שרי.

וע"ע בהגהות המהרש"ל על הטור שהא דשרי בדלועין מיירי שאין המתנה גדולה.

וע"ע במהר"ם שיף.

וע"ע בגידו"ת [שער מו ח"ג כה].

בפרדיסא שנאסר ודאי שיש בשיקול ההוזלה גם עבור הסיכון, אבל **עיקר** ההוזלה עבור אגר נטר ולכן נאסר.

ויל"ע בעיזי חולבות שהותר האם באמת אין כאן שיקול על אגר נטר וכל ההוזלה היא עבור הסיכון, או שאיה"נ יש בשיקול ההוזלה גם אג"נ אבל עיקר ההוזלה היא עבור הסיכון.

וע"ע בנתה"מ [רט-א] דעיקר ההוזלה עבור אג"נ, ובכ"ז הקילו בדרך מקח לתלות את ההוזלה עבור הסיכון.

וע"ע בחידושי רעק"א [עב:] שהקשה למה נאסר פסיקא בלא יצא השער, הרי אם יוזלו הפירות יקבל פחות ממה שנתן, ומ"ש מעיזי חולבות דשרי דחשיב קרוב לשכר ולהפסד וא"כ ה"נ לפסיקא.

ותירץ שרק בעיזי חולבות חשיב מקח משום שהחלב בעולם משא"כ פסיקה אין כאן בכלל מקח.

ועי"ש שהביא שו"ת הרשב"א, ורמ"ך, שהחלב נידון כאינו בעולם כלל, וא"כ הדרא קושיא.

ויל"ע בדבריו שרצה לומר שמהני רק בדבר שחל בו מכירה, והרי פרדיסא לא זוכה בשום דבר [ואכתי הזוזא הוי הלוואה] ובכ"ז תוס' רצה להתיר מצד הסיכון, ובאמת שמואל [עג.] הכא ס"ל "כיון דהוי ביה תיוהא" עי"ש. וצ"ב.

**ב.** לרשב"א [עג] "וי"ל דכל היכא דאיתניהו לפירות גמורין ראויין ללקיטה כההיא דכוורת **ועיזים שרי דהא יש לו"**.

וע"ע בדבריו בשו"ת [ח"ב עב] "אבל מוכר כך וכך חלב בכך וכך אסור משום ריבית **שהרי מוזיל במה שאין בו עכשיו**".

**ג.** לרמב"ן גיטין [ל.] "כי לית לי לא יהיב ליה, פירוש כשנשתדפו שדותיו ומפסיד הכל לא משלם ליה לא קרן ולא ריבית **הלכך זביני הוא ושרי** וכו' אלא דמיא למה **שעיזי חולבות מכור לך שאין בו משום ריבית**".

וע"ע בחידושי נמוק"י בגיטין שמביא את הרמב"ן הנ"ל "ומכאן דקדק הרא"ה שהנותן מנה לחברו שילך להרוויח בהם, ואם אבדו אבדו כולן למלווה כיון שאין קרן קיים אין בו משום ריבית.

וזה חידוש יותר גדול מהרמב"ן, דהרמב"ן התיר דהוי כזבינא וברא"ה לא שייך טעם זה.

וע"ע ברמב"ן [לקמן עג בסוגיית פרדיסא].

★עי' חו"ד [קסט לח] וז"ל: "ד"כל שנעשה בענין מכירה **אף שלא נתקיים בקנין**, ואין הלוקח רוצה להיות ממחוסרי אמנה, ורוצה לקיים המקח מותר, וכן מוכח מהא דמבואר בבא מציעא גבי **הולך לחלוב עיזיו דמותר אף שיכול לחזור בו** דהוי דבר שלא בא לעולם כמ"ש בשיטה מקובצת שם, וכן מוכח בכמה דוכתי, רק במקום שנתבטל המכר כמו במוכר שדה ונמצא שאינו שלו בב"מ די"ד שייך רבית, דאמרינן כיון שקרקע אין לו, אבל כשמקיים המקח ליכא משום ריבית, והא דבפוסק על הפירות שכתבו התוס' בבבא מציעא דף סב, ב הטעם דקני ליה למי שפרע, משמע דאי לא הוי ביה קנין דהיה אסור משום רבית אף כשמקיים המקח, היינו משום דשם עדיין אחריותו עליו ומקיים המקח מותר, רק כשחזר בו מפקפק המהרי"ק ומהר"ם כמבואר בב"י".

וע"ע בחו"ד [קעג –יא].

★גבי פרדיסא יל"ע למה אין את ההיתר של דלועין.

וע"ע במ"מ [פ"ט-י] ב' תירוצים.

וברמ"א העתיק את תירוצו השני.

וע"ע בש"ך [כב] ובגר"א [כד].

★ועי' בכס"מ [פ"ח ה"ה] שאם יאמר בפירוש בפרדיסא שמקנה לו שדה לפירותיה [קנין גמור מעכשיו] שרי.

וע"ע במחנ"א [ל] דפליג.