ז - בדין החילוק דבעינן למלקות, אם דמי לדין החילוק דבעינן לקרבן
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / שגגות / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / קונטרס בענייני שגגות

יום ד' י"ג מנ"א תשע"ט

**א**

א] מכות כ"א א', נזיר שהי' שותה יין כל היום אין חייב אלא אחת, אמרו לו אל תשתה אל תשתה והוא שותה חייב על כל אחת ואחת וכו'.

והנה נתבאר בסימן ה' פלוגתת הראשונים בטעם הא דברישא אינו חייב אלא אחת, דדעת רש"י והריב"ן ודעימייהו דהוא משום חיסרון ההתראה, וחבר למ"ד דא"צ התראה, חייב על שתי' ושתי', ודעת התוס' ודעימייהו דהוא משום דחשבינן לה כשתי' אחת, וכ"כ הר"ן בנדרים י"ז א', והא דכשהתרו בו כמה התראות חייב על כל אחת ואחת, הוא משום דהתראות מחלקות.

ב] והנה הר"ן בנדרים שם כתב לדמות הא דבלא חילוק התראות אינו חייב אלא אחת, להא דלענין קרבן כשאכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד אינו חייב אלא אחת, עיי"ש.

וצ"ע לדעת רש"י ודעימי' דאף בלא חילוק התראות הוא חייב מלקות על כל שתי' ושתי', וכל הא דאינו חייב אלא אחת הוא רק במי שצריך התראה ומשום חיסרון ההתראה, דמ"ש מהא דאכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד דאינו חייב אלא חטאת אחת, והרי דכל דליכא דבר המחלק אינו חייב על כל האכילות אלא אחת.

ג] וביותר קשיא בזה, במה שאמרו בחולין פ"ב ב', בדעת סומכוס דשחטה ואת בת בתה ואח"כ שחט את בתה דסופג שמונים, דהוא משום דס"ל דאכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד חייב ב' חטאות, וצ"ע דהיאך יש ללמוד מהא דמחייב סומכוס ב' מלקיות במעשה אחד, דה"נ מחייב ב' חטאות בהעלם אחד, הרי חזינן דחלוק הוא דין חיוב מלקות מדין חיוב קרבן, דלענין חיוב קרבן כל דליכא ידיעה המחלקת אינו חייב אלא אחת, ולענין חיוב מלקות אף אם ליכא דבר המחלק הוא חייב על כל אחת ואחת, והיאך למדו זמ"ז לדעת סומכוס.[[1]](#footnote-2)

ועד"ז קשיא במה שאמרו בכריתות י"ד ב' בהא דתנן דר"י בן נורי אומר הבא על חמותו שהיא אם חמיו ואם חמותו חייב עלי' משום חמותו ואם חמותו ואם חמיו, ואמרינן עלה דר"י בן נורי וסומכוס אמרו דבר אחד, ומבו' דאין מקום לחלק בין חיוב קרבן לחיוב מלקות, וע"כ אף דר"י בן נורי איירי לענין חיוב קרבן וסומכוס איירי לענין חיוב מלקות, תלינן להו זב"ז.

**ב**

ד] והנה בעיקר הא דבחיוב קרבן כל דליכא ידיעה המחלקת אינו חייב אלא אחת, ובחיוב מלקות אף בלא חילוק התראות הוא חייב על כל אחת ואחת, הי' נראה בפשוטו לפרש בזה, דהוא משום דחלוק הוא חיוב מלקות מחיוב קרבן, דבחיוב מלקות שהוא בתורת עונש על חטאו, הרי דכל עבירה ועבירה מחייבתו במלקות, ולא סגי לי' במלקות אחד על ב' עבירות, ומשא"כ בחיוב קרבן שהוא לכפרה, שפיר י"ל דאף כמה עבירות מתכפרות בקרבן אחד, וע"ד שמצינו דעולה מכפרת אף על כמה חייבי עשה.[[2]](#footnote-3)

ואשר ע"כ הוא דלענין קרבן כל דליכא חילוק בין העבירות אינו חייב חטאת אחת, דאף דהוו כמה עבירות, מ"מ כל דליכא חילוק ביניהם ה"ה מתכפרות בקרבן אחד, ומשא"כ לענין מלקות, אף אם ליכא דבר המחלק, מ"מ כיון דהוו כמה עבירות, חייב מלקות על כל אחת ואחת.

ה] וסמך לדבר, הוא מהא דבעינן קרא בכריתות ד' א' דאם אכל ב' זיתי חלב בב' העלמות חייב ב' חטאות, ושם י"ב ב' פרכינן דמ"ט הוא חייב ב' חטאות הרי שם אחד הוא, ומשני דהעלמות מחלקות, ולענין מלקות לא מצינו דבעינן קרא להכי דאם אכל ב' חתיכות איסור בב' התראות חייב ב' מלקיות, וזה מתפרש ע"פ הנ"ל, דהא דלענין קרבן בעינן קרא להכי, הוא משום דס"ד דאף דהוו עבירות חלוקות לגמרי, מ"מ הן מתכפרות בקרבן אחד, אך לענין מלקות דהוא בתורת עונש, פשיטא דכל שעשה ב' עבירות חלוקות, דחייב על כל אחת ואחת.

ו] אמנם הנה זה נסתר מסוגיית הגמ' בחולין ובכריתות דמדמינן חיוב קרבן לחיוב מלקות, וכנ"ל, ואם חלוק ביסוד דינו חיוב מלקות מחיוב קרבן, הרי שפיר י"ל דאף דמחייב סומכוס ב' מלקיות, מ"מ בחיוב קרבן בכה"ג מודה דאינו חייב אלא חטאת אחת.

**ג**

ז] ואשר ע"כ נראה לפרש בזה, ובהקדם, דהנה לדעת רש"י ודעימי' דהא דנזיר שהי' שותה וכו' אינו חייב אלא אחת הוא משום חיסרון ההתראה, אך בלא"ה הי' חייב על כל אחת ואחת, אף דליכא חילוק ביניהם, קשיא בהא דפליגי תנאי בכריתות ד' א' באוכל חלב שור כשב ועז אם לוקה על כל אחת ואחת, או אין לוקה אלא אחת, וצ"ע דממ"נ היאך איירי, דאם התרו בו על כל אחת ואחת, הרי אף אם הוו שם אחד לוקה על כל אחד ואחד, דומיא דנזיר שהי' שותה יין דכל שהתרו בו כמה התראות לוקה על כל אחת ואחת, ואם לא התרו בו אלא מתחילה, הרי אף אם הוו ג' שמות הדין נותן שלא יהא חייב אלא אחת על הכזית הראשון שאכל, דעל האחרים מצי למימר אישתלאי.[[3]](#footnote-4)

ועד"ז צ"ע במה שאמרו במכות כ"א ב' דאין חילוק מלאכות ביו"ט, ותיקשי דכיון דאיירי שהתרו בו על כל אחד ואחד, דאל"כ ל"ה מהני בזה דין חילוק מלאכות, א"כ מה לי דאין חילוק מלאכות ביו"ט, הרי אף דאין חילוק מלאכות והוו כשם אחד, הו"ל כנזיר שהי' שותה יין דכל שהתרו בו כמה התראות לוקה על כל אחת ואחת.

ח] אך הדבר פשוט, דכל הא דס"ל לרש"י ודעימי' דאף בלא חילוק התראות יש לחייבו על כל שתי' ושתי' אלמלי חיסרון ההתראה, הוא רק בדהוו ב' שתיות בזאח"ז, אך כל ששתה ב' רביעיות בב"א אינו חייב אלא אחת, אף דההתראה מועלת על שתיהן.

ואשר זהו שנחלקו באוכל חלב שור כשב ועז אם הם שמות חלוקין וחייב על כל אחת ואחת, או דהוו שם אחד ואינו חייב אלא אחת, ואיירי כשאכלן בב"א ובהתראה אחת שהתרו בו על כולן, כאשר כ"ה מבו' להדיא בפירש"י בכריתות שם.[[4]](#footnote-5)

וזהו גם מה שאמרו דאין חילוק מלאכות ביו"ט, דהתם הרי איירי כשעשה מעשה אחד שיש בו כמה מלאכות, וע"כ אף שהתרו בו בהתראה אחת על כולן, אינו חייב אלא אחת.

ט] והך מילתא דכל שעושה בב"א כמה שיעורי איסור אינו חייב אלא אחת, הוא מבו' כן מסוגיית הגמ' במכות כ' ב' דבעינן קרא לחייב על כל קרחה וקרחה, אף דאיירי בגונא דהו"ל התראה לכל חדא וחדא, - וכ"ה מבו' גם מהא דשחטה ושחט את בת בתה ואח"כ שחט את בתה, דלרבנן אינו חייב אלא אחת, אף דיש בזה ב' איסורים, דמה"ט מחייב סומכוס ב' מלקיות.

וכ"כ הריטב"א במכות שם, דבגונא שעשה בפעם אחת קרחה גדולה כשיעור ה' קרחות, לא בעינן למיפרך ממתניתין דנזיר וכו' דאינו חייב אלא אחת, דבלא"ה פשיטא דהוא כאוכל אכילה גדולה של חלב שיש בה ה' זיתים שאינו חייב אלא אחת, וכ"ה מבו' גם בד' הריב"ן שם ד"ה ה"ג אלא בחדא התראה.[[5]](#footnote-6)

**ד**

י] והנה בטעם הא דכל שעושה כמה שיעורי איסור בב"א אינו חייב אלא אחת, אף דאיכא התראה מעליא, בפשוטו הי' נראה דהוא כמש"כ הרשב"א והריטב"א בשבת צ"ג ב', דאף למ"ד דהאוכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד חייב על כל אחת ואחת, מ"מ כל שאכלן בב"א אינו חייב אלא אחת, ונת' בסימן ט'.

אך הנה לא נתישב בזה הא דפליגי רבנן וסומכוס בשחטה ואת בת בתה ואח"כ שחט את בתה, דלרבנן לוקה אחת ולסומכוס לוקה ב' מלקיות, דהנה מהא דלסומכוס לוקה ב' מלקיות, בע"כ דהו"ל כב' איסורים חלוקין, ונת' הטעם בזה בסימן ט' סק"ג ובהערה שם, ואפ"ה לרבנן אינו לוקה אלא אחת.

יא] ומוכח מזה, דהא דבעושה בב"א אינו לוקה אלא אחת, הוא משום דאף לענין מלקות בעינן חילוק, אלא דסגי בזה בחילוק המעשים,[[6]](#footnote-7) וע"כ כ"ז הוא בב' מעשים, אך שעשה ב' איסורים במעשה אחד, ליכא דבר המחלק ביניהם, וע"כ אינו חייב אלא אחת.[[7]](#footnote-8)

ומצינו עד"ז בד' הריטב"א במכות כ"א א', עיי"ש שכתב דכל הא דבעינן לחילוק התראות, הוא רק כששותה בלא הפסק, אך כל שהפסיק בין השתיות הוא חייב על כל אחת ואחת אף בהתראה אחת, - והיינו משום דכל שהפסיק בין השתיות דהוו ב' מעשי שתי', ה"ז מועיל לחלקן זמ"ז, וכל הא דבעינן לחילוק ההתראות הוא כששתה בלא הפסק, דבכה"ג הו"ל כחד מעשה שתי', וליכא דבר המחלק ביניהם, וע"כ הוא דבעינן לחילוק ההתראות.[[8]](#footnote-9)

**ה**

יב] ולפמש"נ דאף לענין מלקות בעינן חילוק, ואך דסגי בחילוק המעשים, צ"ל דהא דלענין קרבן לא סגי בחילוק המעשים וכל שעשה ב' איסורים בהעלם אחד אינו חייב אלא אחת, הוא משום דכל דהוו בהעלמה אחת ה"ז מצרפן יחד, ול"מ בזה חילוק המעשים.

והנה אמנם לפ"ז נמצא, דהא דכשאכל ב' זיתי חלב בב' העלמות חייב ב', ל"ב ל"חילוק העלמות", אלא היינו משום דכל שאינם בהעלם אחד ואין דבר המצרפן, הדר דינא דמהני הא דהוו במעשים חלוקין לחייב על כל אחת ואחת.[[9]](#footnote-10)

יג] ומקור נאמן לזה נראה ממש"כ בפירש"י בשבת ע"ב א', בדין בא כמה ביאות בשפחה חרופה, ז"ל, וגבי שפחה חרופה בידיעות שבין ביאה לביאה לאו כהבאת קרבן חשיבי לחלק, "וכי היכי דבמזיד דידי' מביא אחת על כולן, הכא נמי מביא אחת על כולן", ול"ד לידיעות שבין אכילת חלב לאכילת חלב שמחלקות לדברי הכל, דהתם חיובי אשגגות הוא, וכיון שיש ידיעה בינתים הו"ל ב' שגגות, עכ"ל.

ומבו' בד' רש"י, דאף דבשפחה חרופה ליכא לחילוק הידיעות, כיון שאין חיוב על השגגה, מ"מ הי' בדין דכל שנודע לו בינתים יהא חייב על כל אחת ואחת, והא דאינו חייב אלא אחת, הוא משום דאף במזיד מביא אחת על כולן, וכ"ה בשטמ"ק בהשמטות בכריתות ט' א', עיי"ש.

ומבו' מזה כמש"נ, דאף בלא דין חילוק ידיעות, מ"מ כל שנודע לו בינתים וליכא העלמה המצרפתן, מהני בזה חילוק המעשים, דומיא דמזיד דסגי בחילוק המעשים, וע"כ הי' בדין לחייבו על כל אחת ואחת, וכל הא דאינו חייב אלא אחת הוא משום הא דמביא קרבן אחד על עבירות הרבה.[[10]](#footnote-11)

יד] ומקור דברי רש"י לזה, נראה דהוא מסוגיית הגמ' בכריתות ט' א', דא"ר יוחנן דהבא על ה' שפחות חרופות בהעלם אחד חייב על כל אחת ואחת, ופרכינן עלה דמ"ש מה' העלמות בשפחה אחת, ומשני דשאני ה' שפחות דגופין מוחלקין, והרי דאף דבשפחה חרופה דמביא על הזדון כשגגה ליכא לחילוק העלמות, אכתי שאני העלם אחד לכמה העלמות, ולא פרכינן אלא מהא דבה' העלמות בשפחה אחת מביא קרבן אחד.

**ו**

טו] והנה נמצא לפ"ז, דלעולם ביסוד הדברים שוה דין מלקות לדין קרבן, דכל דליכא דבר המחלק אינו חייב אלא אחת, ואך דחלוקים הם בדינם, דלענין מלקות כל דהוו מעשים חלוקים ה"ז מועיל לחלק ביניהם, ולענין קרבן אינם מתחלקים זמ"ז אלא כשאינם בהעלם אחד.

ולפ"ז נראה דזהו הא דמייתינן מסומכוס דמחייב ב' מלקיות, דה"נ באוכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד חייב ב' חטאות, דאף דמצינו דחלוק הוא דין חיוב מלקות מדין חיוב קרבן, הרי היינו משום דחלוקין הוא באופן החילוק, - אך מהא דמחייב סומכוס ב' מלקיות אף במעשה אחד דליכא דבר המחלק ביניהם, יש ללמוד דס"ל דלא בעינן חילוק כלל, וכל שעשה ב' איסורים הוא חייב ב', וע"כ ה"נ לענין קרבן א"צ חילוק, ואף שאכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד דההעלמה מצרפתן, חייב ב' חטאות.

1. וכבר עמדו החקרי לב והראש יוסף בכעי"ז, והבאנו לדבריהם בסימן י"ג סקט"ו ובהערה שם, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. וזהו שמצינו בסוגיית הגמ' בשבת ע"א א' לדין גרירה, דאף היכא דא"א שיהא עיקר הקרבן אף על חטא זה, מ"מ הוא מתכפר בגרירה, ולענין מלקות נראה דלא שייכא הך מילתא כלל. [↑](#footnote-ref-3)
3. ויש מקום לישב, דאיירי כשהתרו בו מתחילה על שלשתן, והתחיל לאכול משלשתן בתוכ"ד להתראה, ואח"כ השלים לאכול כזית מכל אחד, ובכה"ג הרי דלמ"ד דהוו ג' שמות, חייב על כל אחת ואחת, דל"מ למימר אישתלאי כיון שהתחיל באכילתו בתוכ"ד להתראה, והוי ככל אכילת איסור שמצטרפת לחיוב בתוך כדא"פ, אף שרק תחילת האכילה הי' בתוכ"ד להתראה, אך למ"ד דהוי שם אחד, אינו חייב אלא על הכזית הראשון שאכל משלשתם, דעל הב' כזיתים שאכל אח"כ מצי למימר אישתלאי. [↑](#footnote-ref-4)
4. ויש להוסיף, דאף אם אי"ז בב"א ממש, מ"מ כל שאכלן בתוך כדא"פ, י"ל דהוי כאכילה אחת, ואין לחייב ע"ז אלא אחת, אף בלא חיסרון ההתראה, וי"ל עוד, כמשמעות ד' הריב"ן במכות כ' ב', דכל שאוכל בלא הפסק הוי כאכילה אחת, ואינו חייב ע"ז אלא אחת, וכמש"נ להלן סק"ח בהערה. [↑](#footnote-ref-5)
5. ובדבריו שם נראה דכל ששותה בלא הפסק, אינו חייב אלא אחת, אף בלא חיסרון ההתראה, והא דמייתינן התם מההיא דנזיר שהי' שותה וכו', הוא משום דבע"כ דאיירי אף כשהפסיק בשתייתו, דשתי' בב"א כל היום ליכא. [↑](#footnote-ref-6)
6. וזה ע"ד מש"נ בסימן י' בדעת ר"א דקצר וקצר חייב ב' חטאות, דלדעת רש"י הוא משום דס"ל דאף לענין חיוב קרבן סגי בחילוק המעשים, ומה"ט הוא דכל שקצר ב' גרוגרות בב"א אינו חייב אלא אחת. [↑](#footnote-ref-7)
7. ובזה מתפרש דעת הריב"ן, דאף כששתה כמה רביעיות בלא הפסק אינו חייב אלא אחת, אף בלא חיסרון ההתראה, ובכה"ג ודאי דכל רביעית ורביעית הויא איסור בפנ"ע, ומ"מ כיון דהוי זה חד מעשה שתי', ליכא דבר המחלק בין השתיות, וע"כ אינו חייב אלא אחת. [↑](#footnote-ref-8)
8. ויש להוסיף, דכ"ה מבו' גם בל' הרא"ה והר"ן בחולין פ"ב א', דהא דבשחטה ואח"כ שחט שני בני' סופג שמונים, ובשחט שני בני' ואח"כ שחטה אינו חייב אלא אחת, הוא משום דכששחטה ואח"כ שחט שני' בני' הוו ב' מעשים ובשחט שני בני' ואח"כ שחטה הוי מעשה אחד, ולכאו' הוא כדעת רש"י ודעימי' דלמלקות ל"ב חילוק התראות, וסגי בחילוק המעשים, אך זה דלא כמש"כ הר"ן גופי' בנדרים י"ז א' דלמלקות בעינן חילוק התראות, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-9)
9. אך יש להעיר ע"ז, דמשמעות הגמ' בכריתות י"ב ב' דכל הא דבב' העלמות חייב ב' חטאות הוא משום חילוק העלמות, - ושמא יש לדחוק דהא דבעינן לחילוק העלמות הוא בגונא שאכל את ב' הזיתים באכילה אחת, והיינו כשאכלן בתוך כדא"פ, או שאכלן בלא הפסק (לדעת הריב"ן דחשבינן לה כאכילה אחת), ובכה"ג אינו חייב על כל אחת ואחת אלא משום חילוק ההעלמות, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-10)
10. והי' מקום לדון עוד, דבשפחה חרופה דאין חיובו על השגגה, הרי דאף בהעלם אחד הי' לנו לחייבו ב' חטאות, וכל הא דאינו חייב אלא אחת הוא מכח דינא דמביא קרבן אחד על עבירות הרבה, - אך בפירש"י בשבת שם ד"ה בעל חמש בעילות משמע דבשוגג בהעלם אחד ל"ב לדינא דמביא קרבן אחד על עבירות הרבה, עיי"ש, וכ"ה להדיא בד' השטמ"ק בכריתות ט' א' בהשמטות, עיי"ש שכתב דלמ"ד דידיעה מחלקת בשפחה חרופה, לא משכח"ל לדינא דמביא קרבן אחד על עבירות הרבה אלא במזיד, וכ"ה מבו' בד' המהר"י קורקוס בפ"ט משגגות ה"ו. [↑](#footnote-ref-11)