בדין שוכר עליהן או מטען בדבר האבד
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שכירות פועלים

אלול תש"ע

א] בברייתא תני דכיצד מטען אומר להן סלע קצצתי לכם בואו וטלו שנים, ולכאו' לא מצינו דמצי להטען ביותר מכפל שכרן, וביותר קשיא במש"כ חזו"א דכל הא דבעינן לחידושא דמטען הוא ביותר מכדי שכרן, דבכדי שכרן מצי מהני מדינא דשוכר עליהן, וכמבו' כן בד' השואל בתשו' הרא"ש, וצ"ע דא"כ מ"ט נקטה הברייתא לדינא דמטען בכדי שכרן, אשר בזה ל"ב כלל לדינא דמטען, ועכ"פ כיון שהברייתא נקטה בכה"ג, לית לן מקור דאיכא דין נוסף דמטען, ובאמת הדבר אברהם כתב כן דזהו כל דינא דמטען, ועיי"ש בכל דבריו, גם בל' הירושלמי מ' דגם דינא דמטען הוא רק עד כדי כפל שכרן, וכ"ה בל' הרמב"ם פ"ט משכירות ה"ד, אך בד' הראשונים לא מצינו לזה, וצ"ע.

בפרישה סימן של"ג כתב להדיא, דאם נמצאו פועלים אלא שהם יקרים, ליכא לדינא דשוכר עליהן או מטען, וכל הך דינא הוא רק כשאין כאן פועלים אלא שיכול לחפש פועלים במקום אחר, או לשכור כאן בעה"ב.

במש"כ בתור"פ בדעת רש"י, יל"ע אם אי"ז אלא אופן שישכור יותר, או דהוי דין אחר, ומדין ידו על התחתונה אין לבא בזה, וכמש"כ החזו"א סוסקכ"ג, ולפ"ז ניחא טפי.

ועפי"ז יל"פ ד' רש"י מן היוקר שנתייקרו, ודו"ק

בעיקר דינא דידו על התחתונה, יל"ע אם הוא שומא לשום את מה שעשה, או דהוא דין ששוכר אחרים מדמיהם, וברש"י במתניתין ובדע"ו: מ' כצד השני, וזה מתאים עם ד' הסמ"ע לפ"מ שדקדק בגל' הגרע"א, ואולי הוא גל' מהרש"א,

ויל"ד בגונא שחזר בו הפועל, ואח"כ החליט בעה"ב שלא להמשיך את המלאכה, אם איכא בזה לדינא דידו על התחתונה, והוא תלוי בהנ"ל, כמו"כ יל"ד בגונא שהוזל אח"כ ובידו לשכור בזול, אם שוב אינו מנכה לו, גם יל"ד באופן ההפוך שנתייקר אח"כ, דודאי ?

למש"כ סמ"ע סקי"ז דמעט יותר לא חשיב כדבר האבד, וכ"ה בחי' תלמיד הרשב"א, א"כ תו א"א לדקדק מד' הרמב"ם והטוש"ע דהיוקר לא חשיב כדבר האבד, ממש"כ דשמין לפועל מה שעשה ולקבלן מה שעתיד לעשות, די"ל דאיירי בשנתייקר מעט.

אך למש"נ במק"א עפי"ד רמב"ן, דגם כשמוצא לשכור חשיב כדבר האבד, וע"כ למד מהא דאם מצי לשכור שוכר, דה"נ כשחוזר בו בעה"ב ומוצאין הפועלים להשתכר אין להן תביעה עליו, הרי ודאי דאף אם נתייקר מעט ל"מ למימר לבעה"ב צא ושכור מאלו, וז"פ.

בתשו' מהר"ם שהביא הש"ך סימן של"ג סקכ"ו מבו', דדבר האבד היינו שהבעה"ב הי' נדחק לשכור פועלים לצורך זה, ותלוי בכל בעה"ב, עיי"ש לגבי מלמד.

מבו' ברמ"א, דבדבר האבד שאינו של ממון, א"א לחייב על מה ששכר מדינא דגרמי.

ובקו' הג"א דמ"ט רק על מ' ונ' תיפו"ל מדינא דגרמי, ותירץ דאיירי בשלא הי' מוצא, והק' הנתיה"מ דסתרי ד' המחברר אהדדי, וי"ל דנפ"מ היכא שלא הי' ברור שישכור, ועפי"ד הגרע"א שחילק בזה, וכן נפ"מ לגבי מניעת ריוח.