כלים פכ_ז מ_ח
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ז מ"ח**

א] **וכן בגד וכו' נטמא טמא מת,** במשנ"א כתב, דלדעת הרמב"ם דבכל הכלים אמרינן חרב כחלל, מיתוקמא מתניתין בשנטמא הבגד בטמא מת, ונעשה הבגד אב, והנוגע בו הוי ראשון, דאם נטמא הבגד במת עצמו, נעשה אבי אבות, והנוגע בו הוי אב, ומ"ט תנן דכשנטל חוט א' מתחילתו אין טמא אלא מגע ט"מ, אך לדעת הראב"ד דלא אמרינן חרב כחלל אלא בכלי מתכת, מיתוקמא מתניתין בשנטמא הבגד במת עצמו ונעשה אב והנוגע בו הוי ראשון, דאם נטמא בטמא מת, אינו נעשה אלא ראשון, והנוגע בו טהור לגמרי.

ב] **מפני שאמרו שלש על שלש שנתמעט טהור,** במל"מ פכ"ג מכלים ה"ט צידד, דבאוכל כביצה שנטמא וחילקו לשנים אין הדין כן אף למ"ד דאין אוכל מקב"ט אלא בכביצה, ול"ד לבגד גע"ג שנחלק דטהור, דשאני בגד דכל שאין בו גע"ג אינו קרוי בגד, ומשא"כ באוכלין דאף פחות מכביצה מיקרי אוכל, ואף אם דבר שנשתנה שמו פקע טומאה מיני' אף שעדיין נקרא בגד, היינו משום שנשתנה שמו, אבל באוכל כביצה שנחלק דלא נשתנה שמו אינו נטהר מטומאתו, עכ"ד, ומצאנו הדברים מפורשים כן בתשו' הרי"ד סימן קי"א, ז"ל, ומאי דכתב מר שיהא לאוכלין טהרה ע"י שבירה וכו' דומיא דכלי חרש, לא היא, שהשבירה מבטלת את הכלי מתורת כלי ומשום הכי מטהרת אותו דכבר ל"ה כלי וכו', אבל האוכלים אם נשברו כלום בטלו מתורת אוכלים שנאמר כי נטהרו, כך הם נקראים אוכלים שבורים כמו שלימים, עכ"ל.

ובשעה"מ פ"ו מברכות ה"א תמה ע"ד המל"מ, דדין זה נתפרש בתו"כ שמיני פר' ז' הי"ג הובא בתוס' פסחים דל"ג:, דילפינן מקרא דאותו אתה שובר על טהרתו ואי אתה שובר אוכלים ומשקים לטהרתו, וצ"ע מזה גם ע"ד הרי"ד שכתב דהא דאין אוכלין נטהרין בשבירה הוא משום דלא בטלו מתורת האוכלין, ומ' דמסברא הוא כן ולא מקרא, - ועי' עוד בקר"א מנחות דכ"ד. דהוכיח לדין זה דכביצה אוכל שנחלק אינו נטהר מטומאתו, ממשנה ערוכה בפ"ק דטהרות מ"ה, עיי"ש.

ג] **מפני שאמרו שלש על שלש שנתמעט טהור,** בתשו' מהר"ם מר"ב ד"פ סימן תתקס"ה בתשובת ה"ר משה עזריאל נשאל בסופר של ראובן שנתן תקיעת כף לשמעון כשיגמור מלאכת ראובן, שלא יכתוב לשום אדם כ"א לשמעון, ואח"כ נשרפה העיר ונשרף קונטריס אחד של ראובן מה שכתב הסופר ועדיין לא גמר לראובן את הספר, ושאל הסופר אם יכול לכתוב אותו קונטריס כשיגמור מלאכתו טרם יכתוב לו לשמעון, והשיב דיכול לכתוב משום שעדיין לא נגמרה מלאכת ראובן, אך אם נשרף, הקונטריס לאחר שסיים כל הספר, אז ודאי היתה נגמרת המלאכה ול"ה יכול לכתוב, ועיי"ש שהוכיח כן ממשנתינו, דבגד שארג בו גע"ג וכו' השלים עליו כל הבגד ואח"כ ניטל חוט מתחלתו טהור מטמא מת אבל טמא מגע ט"מ, ניטל חוט א' מתחילתו ואח"כ השלים עליו כל הבגד טהור, אלמא כשניטל חוט א' קודם שנגמר כל הבגד ואח"כ השלים הבגד טהור משום דלא נגמרה מלאכתו, אבל כשהשלים כל הבגד ואח"כ נוטל חוט א' אז ל"ה טהור כי נגמרה מלאכתו קודם שניטל החוט, עכ"ל.

והדברים צ"ע, דלכאו' טעם החילוק בין ניטל חוט א' מתחילתו לניטל חוט א' אחר שהשלים הבגד, אי"ז משום דבזה לא נגמרה מלאכתו ובזה נגמרה מלאכתו, אלא הוא משום דלא מטהרינן אלא כשניטל חוט א' מתחילתו לא נשתייר בבגד גע"ג, וכדמפרש טעמא במתניתין מפני שאמרו גע"ג שנתמעט טהור, - וביותר צ"ע, דבל' הרמ"ע נ' להדיא דאם ניטל חוט א' קודם שהשלים כל הבגד, אף שנשתייר בבגד גע"ג ה"ז טהור, משום שעדיין לא נגמרה מלאכתו, וזה דלא כדתנן דטעם הטהרה הוא משום דגע"ג שנתמעט טהור, ומה"ט בשלשה על שלשה שנטל חוט א' מתחילתו אינו נטהר לגמרי אלא טמא מגע מדרס, - וגם בעיקר הטעם שכתב דטהרתו הוא משום שלא נגמרה מלאכתו, צ"ב, שהרי בגד שארג בו גע"ג טמא אף שלא נגמרה מלאכתו, וצע"ג.