חבורה מנחות לב
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / סת_ם - הרב משה יפהן / חבורות

חבורה מנחות לב:

מבואר בדברי הגמרא שהקשתה הא מורידין עושין והא בעיא שרטוט. דאמר רב מניומי וכו' כל מזוזה שאינה משורטטת פסולה. והנה יש לדון האם שאלת הגמרא היא גם מס"ת או דווקא מתפילין. ותירצה הגמרא דההלכתא דמזוזה בעיא שרטוט היא מחלוקת תנאים דיש תנאים שסברו דבין תפילין ובין מזוזה אינם צריכים שרטוט. וממילא הברייתא שאמרה דהא מורידין עושין סברא כהתנא שמזוזה לא צריכה שרטוט. אמנם אמרה הגמרא דההלכה היא שמזוזה צריכה שרטוט ותפילין אינם צריכים שרטוט. ולא התבאר בדברי הגמרא מה סברא הגמרא בס"ת האם צריך שרטוט. או לא. והנה מבואר להלן בדברי הגמרא דמזוזה שכתבה איגרת פסולה. דילפינן כתיבה כתיבה מספר. וביאר רש"י דהיינו בלי שרטוט ובחסירות ויתירות. ומבואר דשרטוט ילפינן מספר ולכאורה מבואר דס"ת פשיטא שהוא צריך שרטוט וכל השאלה היא רק במזוזה ותפילין וסבר שמואל דלא נאמרה הלכה על מזוזה אלא ילפינן בגז"ש מס"ת. וס"ת עצמו הוא מהלכה ומבואר דילפינן בגז"ש דבר דנלמד מהלכה. ואפשר דזהו הביאור דאמרה הגמרא לעיל דמזוזה היא הלכה הגם שלא נאמרה ההלכה ממש במזוזה מכל מקום היא נאמרה בס"ת וילפינן בגז"ש שההלכה תאמר גם במזוזה ואפשר דשייך שיפול בזה גם הלשון הלכה במזוזה דהרי על ידי הגז"ש ילפינן דנאמרה ההלכה במזוזה. ואין הכרח לומר דשמואל פליג על רב מנימין בר חלקיה למרות שיתכן שפליגי. ולפי"ז יש רווח דלא פליגי בהלכה למשה מסיני דהרי מבואר ברמב"ם פ"א ממרים ובהקדמה למשנה בזרעים דלא שייך שיפול מחלוקת בהלכה למשה.

אמנם בתוספות מצינו מחלוקת התוספות האם דין זה שרטוט נוהג בס"ת דהתוספות בסוגיין סבר דאין שרטוט בס"ת דהבין דקושיית הגמרא והא בעיא שרטוט לא קאי דווקא על תפילין אלא נמי על ס"ת וביאר דתפילין וס"ת אינו צריך שרטוט ומי שעושה שרטוט נקרא הדיוט דהפטור מהדבר ועושהו נקרא הדיוט. אמנם הביא מרש"י במגילה דסבר דס"ת צריך שרטוט ומה שנאמר במגילה שהיא צריכה שרטוט כאמיתה של תורה לדעת רש"י הכוונה לס"ת ולדעת התוספות הכוונה למזוזה.

והנה הביא בשם ר"ת דס"ת כן צריך שרטוט משום זה אלי ואנוהו ותפילין אינם צריכים שרטוט משום ואנוהו כיוון דהם מחופים. ולכאורה לפי ר"ת יוצא דהקושיא היתה דווקא מתפילין דבס"ת אע"ג דשרטוט אינו מעכב מכל מקום לכתחילה צריך שרטוט ומבואר דהתוספות עצמו סבר דהעושה שרטוט אפילו בס"ת נקרא הדיוט.

והנה באמת יש לדון בסוגייתנו דמהי קושיית הגמרא דלמא איירי באופן שבאמת עשה שרטוט והתוספות תירצו דכיוון דהפטור מהדבר ועושהו נקרא הדיוט אין רגילות לשרטט ולא רצו לדבר בס"ת שאינו רגיל. הגם דשייך שיעשה שרטוט. אמנם התוספות בגיטין כתבו דאם הסופר רואה שבלי שרטוט אינו יכול לעשות מיושר כן צריך לשרטט ולכאורה בתוספות בסוגייתנו סבר דאין כלל הידור של ישר בתפילין. ועדיין קשה דלכאורה בס"ת כן צריך להיות הידור לעשות ישר. ואפשר דלזה מספיק השרטוט העליון ולא צריך שרטוט בכל שיטה ועדיין צ"ע.

ישנה עוד שאלה שהתוספות עמדו עליה דהרי יש את דינו של רבי יצחק שאמר שאסור לכתוב ג' תיבות שאינם משורטטות והקשו התוספות דאם כן אפילו דלית הלכתא בתפילין מכל מקום הם צריכים להיות משורטטים משום ההלכתא של רב יצחק שדברי תורה צריכים להיות משורטטים.

והתוספות בסוגייתנו ביארו בשם ר"ת דהלכה זו היא רק על השרטוט העליון אמנם אין זה מחייב שרטוט בכל שיטה בשיטה ובזה ביארו את המסכת סופרים דמבואר שם דתפילין שאינם משורטטות פסולות וביארו דקאי על השרטוט העליון ומשום דינא דרבי יצחק.

אמנם התוספות בסוטה חלקו על התוספות בסוגייתנו ותירצו באופן אחר את שלושת השאלות א. א. דילמא איירי במשורטטות. ב.לכאורה בעי שרטוט משום דינא דרבי יצחק. ג. מה יעשה סופר שאינו יודע לכתוב ישר בתפילין.

וביארו התוספות דכך נאמרה ההלכה דלא לשרטט בתפילין וממילא גם באופן שלא יכול לעשות ישר לא ישרטט ובאמת בס"ת ישרטט והקושיא היתה דווקא מתפילין וגם ליתא לדינא דרבי יצחק דכך נאמרה ההלכה שלא ישרטט בתפילין ומיושב ג' הקושיות. והתוספות פליגי על ר"ת המובא בתוספות אצלינו דסברי דליכא כלל שרטוט אפילו של מסגרת הכתב מארבע רוחות בתפילין

ופליגי נמי אם ס"ת צריך שרטוט דהתוספות סברו דס"ת צריך שרטוט כרש"י וממילא מגילת סוטה צריכה שרטוט דנלמד מדנקראת ספר. אמנם לדעת ר"ת מגילת סוטה תצטרך שרטוט רק מסביב לד' רוחתיה כמו ס"ת ומסתמא לית במגילת סוטה דין של ואנוהו.

והנה באמת התוספות הקשו מדוע מגילת סוטה צריך דרשא תיפוק ליה מדרבי יצחק והתוספות תירצו דדינא דרבי יצחק הוא רק איסורא ולא לעיכובא. ובתפילין כך נאמרה ההלכה שלא ישרטט כלל ולא חיישנן לדרבי יצחק.

ודלא כהתוספות בסוגייתנו דפירשו שדינא דרבי יצחק הוא לעיכובא. והנה באמת דברי התוספות שם מובנים. אמנם התוספות בסוגייתנו לכאורה צ"ע רב מה"ת שדינא של רב יצחק יהיה לעיכובא. עוד יש להקשות על דברי התוספות בסוגייתנו את קושיית התוספות שם דמדוע בעינן דרשא דצריך לשרטט וביארנו דהשרטוט הוא כס"ת מד' פאות הגליון שעינינו הוא תיחום הכתב ומדוע בעינן דרשא דבעינן לשרטט במגילת סוטה תיפוק ליה מדינא דרבי יצחק כיוון דהתוספות סברו דדינא דרבי יצחק הוא לעיכובא.. וביאר הגרי"ד. דאין זה סתם הלכה של כבוד בס"ת שצריך שיהא משורטט אלא דכך נתנה ההלכה שיהא כתיבה של תורה בצורה של שרטוט ורק באופן זה ניתן שיהא דברי תורה כתובים. והנה לפי"ז ביאר דממילא בס"ת נאמר דדין זה לעיכובא דהרי התורה צריכה ליכתב ככתיבה של תורה ובלי"ז בוודאי חסר בשם הס"ת ונראה לי דלפי סברת הגרי"ד מיושבת הקושיא השניה שהקשינו דהנה בסוטה בוודאי הדין כתיבה של תורה אינה להיות ס"ת וגם אם לא קיים כתיבה של תורה אין זה סברא דיעכב את התורת מגילת סוטה ובזה אפילו התוספות בסוגייתנו מודים דאינו לעיכובא. ורק בס"ת נאמר דדין זה לעיכובא אמנם הגרי"ד דן ליישב באופן אחר דדן האם כתיבת המגילה סוטה הוא כתיבת הפרשה של התורה של מגילת הסוטה או כתיבת השבועה שנאמר שצריך לכתוב את השבועה והביא ראיה מהרמב"ם דהוא כתיבת השבועה ואינה בכלל כתיבת התורה וממילא אפשר דלא בעיא שרטוט.

מצינו בתוספות בסוטה שהוא נסתפק האם אפשר לשרטט במגילת סוטה לאחר הכתיבה והנה יש לעיין מדוע התוספות לא הביא ראיה מסוגייתנו דאם ניתן לשרטט לאחר הכתיבה מה הקשתה הגמרא והא בעינן שרטוט נאמר דישרטט עכשיו לאחר הכתיבה. ונראה דהביאור הוא דזה פשוט דהדין שרטוט של מזוזה הוא דין שרטוט בכתיבה ובודאי לא נסתפקו התוספות דיועיל שרטוט לאחר כתיבה וכל הספק הוא רק במגילת סוטה דנלמד מדין ספר ובזה נסתפקו התוספות דזהו רק הלכה שכך היא צורת הספר ושמא התם אין זה הלכה בשעת כתיבה אלא רק בצורת הדבר.

הנה ברמב"ם מבואר דהלכה שמזוזה וס"ת צריכים שרטוט ותפילין אינם משורטוטות משום שהם מחופים והגרי"ז הקשה מדוע הוצרך הרמב"ם לטעם זה תיפוק ליה שהתפילין אינם משורטוטת משום שכך נאמרה ההלכה שלא יהו משורטטין או כהרמב"ן בגיטין דלא נאמר בהם הלכה דצריכים להיות משורטטים אבל מדוע הוצרך הרמב"ם לטעם מפני שהם מחופים.

והגרי"ז ביאר. עיי"ש בספר בהרחבה וקשה דלכאורה זהו סותר מה שהתבאר לגבי פתוחות וסתומות שתפילין צריכים ליכתב ככתיבה של תורה ומזוזה היא כתיבה בפני עצמה וכאן לכאורה מבואר להפך דמזוזה היא כתיבה של תורה ותפילין הם כתיבה בפני עצמה ואע"ג דאין זה פירכא דשייך לדון שזה מתחלק לגבי איזה ענינים. מכל מקום זהו דוחק.

ולי נראה באופן אחר דהנה הרמב"ם ביאר את גדר ההלכה והחילוק כנראה בין תפילין למזוזה דהמזוזה אינה מחופה והיא שייכת בקריאה אמנם התפילין אינם שייכים בקריאה והנה יש לדון האם לפי"ז כל ההידורים בכתיבה לא נאמרו כלל בתפילין ואפשר דיש הידור שהוא מעצם הכתב ויש הידור בשביל הקריאה והנה זה שיהא בין אות לאות כמלא חוטה השערה ושהכתב יהא נאה זהו הלכה מעצם צורת הכתב אמנם השרטוט יסודו הוא תיקון בשביל הקריאה ותפילין הם מופקעים מקריאה דהם מחופים. מה שאין כן מזוזה הזיכרון הוא דזה קיים ששייך לקרוא בו.

והנה יש לעין מהו הנפקא מינה והביאור הוא דאין גם דין הידור כייון דהם עומדים לקריאה אז גם דין הידור ליכא ואפשר דגם דינא דרבי יצחק ליתא. דדינא דרבי יצחק זהו גם רק בדבר דעומד לקריאה וזהו הביאור שביאר הרמב"ם בהלכה דאם היה אומר רק דההלכה היא דתפילין אינם צריכים שרטוט עדיין היה מקום לומר שיצטרכו משום דינא דרבי יצחק אמנם ביאר דגדר הדבר הוא משום שאינו עומד לקריאה וגם יסוד דינא דרבי יצחק שהוא צריך שרטוט הוא גם משום שעומד לקריאה ובזה יישב הרמב"ם את הקושיא דלמא במשורטטות או על כל פנים שיהו משורטטות משום דינא דרבי יצחק וביאר הרמב"ם דליכא כלל דינא דשרטוט בתפילין. וכעי"ז מבואר ברמב"ן בגיטין ו: דדחה את ראיית ר"ת דדינא דרבי יצחק הוא רק שרטוט העליון דאם לא כן תיפוק ליה דמזוזה צריכה שרטוט משום דרבי יצחק וביאר דדינא דרבי יצחק הוא רק בדברים העומדים לקריאה מה שאין כן בתפילין ומזוזוה וכן הביא מתשובות הגאונים.

אמנם בדברי הכס"מ פ"ז הט"ז הלכות ס"ת להדיא מבואר דלא כדברינו דביאר דהכוונה באופן שיכתוב רק שתי שתיבו בשיטה רשאי ובס"ת אינו שייך לעשות כן אבל איה"נ דאם כותב יותר מג' תיבות צריך שרטוט אמנם הנראה בעיני כתבתי וכדלעיל.

הנה מצינו בבעל העיטור שפסל תפילין משורטטות ולכאורה הטעם הוא דסבר כהתוספות דזהו הלכה שלא יהו משורטטות. אמנם הרמב"ן מבואר דההלכה נאמרה במזוזה דתהא משורטטת ומדלא נאמר תפילין משמע דתפלין לא והנה משמע מהרמב"ן דנאמרה הלכה להדיא על מזוזה ולפי"ז מבואר דפליג על הכלל של הרמב"ם בהלכות ממרים דלא יתכן דתיפול מחלוקת בהלל"מ.

והנה ספר התרומה מבואר דאין זה נקרא הדיוט משום דלא עושה כן משום החומרא של שרטוט לא נקרא הדיוט וביאר דכיון דהגמרא משכחת להו תנאי במזוזה מייתי להו.

והנה הטור או"ח סימן ל"ב סעיף ו פסק דאין צריך לשרטט ואם שרטט הרשות בידו. והבית יוסף ביאר דעושה כן לכתב מיושר ולא משום חומרא. והב"ח כתב דאין להקל כיוון דאם יודע לעשות ישר אסור לשרטט. דנקרא הדיוט

ומצינו בב"ח סימן ל"ב דבר חידוש דביאר לדעת הטור מדוע לא תירצה הגמרא במשורטטין וביאר דכיון דלא בעי שרטוט אז לא מועיל השרטוט למזוזה שצריכה שרטוט ונראה דסובר דבעינן שרטוט לשמה ולא חל דין לשמה בשרטוט של תפילין כיון דהוא לא נצרך והפמ"ג בסעיף קטן ד' הקשה דהרי הטור בסימן רע"א פסק דלא בעינן שרטוט לשמה. ובאמת נחלקו הבית הלוי והשפת אמת האם בעיבוד לשמה של מזוזה מועיל לתפילין באופן שצריך את הלשמה או דלמא בעינן לשמה של תפילין ולא מספיק לשמה של קדושה דהבית הלוי סובר דלא מהני והשפת אמת סובר דמהני.אמנם על כל פנים במקום שלא מחייב שרטוט לא שייך לעשות את השרטוט לשמה.

הרמ"א כתב דמצווה ליפותן בפנים ובחוץ והגר"א כתב דר"ת פליג אמנם אפשר דסובר דגם בפנים יש דין ייפוי אלא דאין דין ייפוי בשרטוט דיסודו הוא כהרמב"ן משום דעומד לקריאה אבל לא משום דסובר דליכא דין הידור ויפוי בפנים. בביאור הגר"א סימן קמ"ז סק"ה כתב דהחילוק בין מזוזה לתפילין משום דמזוזה נבדקת פעממים בשבוע והתפילין אינם נבדקים לעולם.

בשו"ת רע"א סימ נא כתב דשייך לומר שדינא דרבי יצחק לא בעינן שרטוט המתקיים רק בשעת כתיבה אבל במזוזה בעינן שרטוט המתקיים ונסתפק מה הדין בשרטט בשעת כתיבה שרטוט שאינו מתקיים ואח"כ שרטט שרטוט המתקים אמנם לשרטט לכתחילה לאחר הכתיבה זה פשוט לו שפסול