ספינה שפרקה - רשימות
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שכירות פועלים

בסוגיא דספינה דע"ט., בהקו' דמשכח לאוגורי, עי' ב' תי' הג"א, ובתי' בתרא עי' קצוה"ח דהיינו דליכא קפידא, וצ"ע דאכתי משכח לאוגורי, וצ"ל דאם אינו יכול ליתן לו, גם אינו יכול לומר שלא הפסיד, וע"ד ד' ריא"ז, אך צ"ע דמ"ש ממה שיכול לומר לו שלא הפסיד משום שיכול לעבוד אצל אחר, אף שאין יכול ליתן לו עבודה אצל אחר, וכמו שהביאו הראשונים מתוספתא, ואי נימא דלדעת הראשונים לא תלי זב"ז, ואף אם אינו יכול ליתן לו, מ"מ יכול לומר לו שלא הפסיד כיון שבידו לעשות מלאכה אצל אחר, א"כ גם לא יועיל ע"ז תי' הראשונים דמצאה קפידא מקום לנוח ונחה, דזה אינו טעם אלא דל"מ ליתן לו מלאכה זו, אך מ"מ כיון שבידו לעשותה, נמצא שלא הפסיד כלום, וז"פ.

ואשר ע"כ צ"ל בזה, דהכא שאני, דכיון שלא נתן לו היין בפועל, א"כ ליכא למיתי עלה מדינא דמוצא מלאכה אחרת דלא הפסיד, שהרי בפועל אין לו מלאכה אחרת, ורק אם הוא משועבד למלאכה זו, הוא דמצי למימר לי', דכ"ז שהוא אינו מביא ספינה אף הוא אינו מביא יין, ודו"ק, אך לפ"ז יתחדש דאה"נ אם הוא מביא לו יין, אינו צריך לשלם לו על שאר הדרך, דומיא דמשכח לאוגורי, וה"נ צ"ל דמיירי שאין אחרים שיתנו לו להוליך, דא"כ הו"ל משכח לאוגורי, ולא גרע מפרקה באמצע הדרך.

ויש להוסיף לסייע למש"נ דהראשונים פליגי ע"ד הריא"ז, דהנה לכאו' לדעת הריא"ז הי' נראה, דבקבלן חייב לשלם לו אף אם יש פועלים אחרים, וכאשר כ"כ באמת בהג"א בתי' בתרא, שהרי בקבלן ל"מ ליתן לו מלאכה אחרת, אך בד' הראשונים הרי מבו' לא כן, אלא אף בקבלן אינו חייב לשלם לו כשיש לו מלאכה אחרת, ובע"כ דלא ס"ל כיסו"ד הריא"ז.

לכאו' הי' נ' לדעת הרמב"ם, דבפרקה בחצי הדרך לא מיפטר אלא אם משכח השוכר לאוגורי, דלפ"ז אין השני בע"ד כלל של הבעלים, אלא השוכר הראשון מחויב לבעלים והשוכר השני מחויב לשוכר הראשון.

וצ"ע לפ"ז בד' הסמ"ע שכתב ע"ד השו"ע שהם כל' הרמב"ם, לד' הטור דהשני ישלם לבעלים את השכר, והראשון ישלם ההפרש, עיי"ש, ולכאו' לדעת הרמב"ם אי"ז כן.

אך באמת לא ברירא לי הך מילתא, שהרי הרמב"ם שם סיים, ז"ל, וכן אם מכר כל הסחורה שבספינה לאיש אחר בחצי הדרך וירד ועלה הלוקח נוטל שכר חצי הדרך מן הראשון ושכר החצי מזה האחרון, עכ"ל, והרי דלא אמרינן דהראשון חייב שכר כל הדרך, והשני נותן שכר חצי הדרך לראשון, אלא הוא נוטל שכר חצי הדרך מן הראשון ושכר חצי הדרך מן השני.

ונ' מזה, דלעולם גם לדעת הרמב"ם גדר הדברים הוא, דאם מוצא השוכר מי שישכור במקומו וליכא הפסד לבעלים, מצי להשכיר לו, והשני הוא דמחויב לבעלים, ושפיר צדקו ד' הסמ"ע, וז"ב.