הערות בסוגיית שינוי
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / מרובה / מ_מ

בס''ד

**הערות בסוגיית שינוי**

א. מבואר בגמ' דף סה ב דלב''ש שאתנן מותר אחרי שהשתנה, אין שינוי קונה בגזילה, וצ''ב אע''פ שב''ש לא דרש הם ולא שינוייהם, ודרש גם לרבות שינוייהם, מנלן דאינו דורש בגזילה אם כעין שגזל וכו', עי' תוס' שכתבו דאי שינוי קונה ע''כ הוא משום שנחשב חפץ אחר, וצ''ב אולי אינו חפץ אחר ואפילו הכי פטרתו התורה מהשבה.

ב. כתבו התוס' בדף סה ב ד''ה הן דלב''ה דאתנן מותר א''צ מקור ששינוי קונה, וכתוב בתוס' דאם הוא חפץ אחר מסברא אין בו חיוב השבה, ואם אין בו חיוב השבה מסברא הגזלן קונה, וצ''ב - קו''ש אות י''ג - מנלן דאם נחשב חפץ אחר אין בו חיוב השבה.

ג. וכן צ''ב אף את''ל דמסברא אין חיוב השבה כשהוא חפץ אחר, מהיכי תיתי שיזכה הגזלן בגזילה כשאין חיוב השבה.

ד. כעין זה קשה על דרשת רבא דשינוי קונה מקרא דאם כעין וכו' היכן כתוב בקרא שקונה, הא אין כתוב אלא דאין חיוב השבה, אך מנלן שקונה.

ה. כעין זה קשה בדברי הגמ' בתמורה דף ו א ודף ו ב דלאביי דאי עביד מהני א''צ מקור להא דשינוי קונה, וצ''ב מהיכי תיתי שיקנה הגזלן ע''י שינוי - עי' קו''ש אות ק' -.

ו. בתוס' הנ''ל הקשו על רי''ו ור''ח דס''ל דשינוי אינו קונה, היאך נח' על ב''ה, וצ''ב הא רי''ו ור''ח דרשו מקרא דשינוי אינו קונה, וא''כ י''ל נלמד מקרא דאע''פ שנחשב חפץ אחר אכתי יש בו חיוב השבה.

ז. תוס' הנ''ל הקשו למה לי קרא לשינוי קונה, הא יש ללמוד דקונה מקרא דהן ולא שינוייהם, וצ''ב - חי' רעק''א - מדברי הגמ' בתמורה דלרבא דאי עביד לא מהני לא היה שינוי קונה בלא קרא, וא''כ מה הקשו התוס', הא אע''פ שהוא חפץ אחר ואין חיוב השבה, מבואר בגמ' דמדין אי עביד לא מהני לא היתה מועילה הגזילה לקנותו בשינוי, משום שהיה נחשב כאדם אחר שלא גזלו שאינו קונה בשינוי.

ח. לב''ה יש דין שינוי באתנן, וצ''ב מדוע בטבל וערלה וכד' אין ניתר ע''י שינוי.

ט. יש לדון האם למד''א דשינוי החוזר אינו שינוי, האם גם לגבי אתנן אינו שינוי, או דרק בגזילה מכח חיוב השבה מחוייב להחזירו לקדמותו.

י. צ''ב מהו הצד שלא יהיה חובת השבה בשינוי החוזר, הא יכול להחזירו לקדמותו ולקיים בו השבה.

יא. תוס' בסוכה דף ל ב כתבו דאף אם לא מהני שינוי החוזר, בשינוי השם מהני, וצ''ב מהו עדיפותו של של שינוי השם משינוי מעשה.

יב. יש לעיין האם מותר לגזלן לעשות שינוי, או דלמא דמצות השבה מחייבת אותו שלא לעשות שינוי, ואולי ספק זה תלוי אם אחרי ששינה חייב בהשבה אלא שאנוס בכך, או שאין חיוב השבה אחרי שינוי.

קושיות על יסוד האחרונים דכל היכא דליכא חיוב השבה נקנה לגזלן

א. תוס' בדף סט א כתבו צד דאף למד''א יאוש קונה, אין נקנה לגזלן בלא קנין, והיכא דהוא ברה''ר לא זכה בו, ולכא' אחר יאוש שיכול לזכות בחפץ אין חובת השבה, וא''כ מדוע לא נקנה לגזלן, וכן קשה מהגמ' בדף סו ב דאין נקנה לו בע''כ, וצ''ב מאי שנא משינוי דנקנה לו בע''כ - לדעת כמה אחרונים - משום דפקע חובת השבה, מיאוש דפקע חובת השבה ואין נקנה לו בע''כ.

ב. מבואר בגמ' דף סו ב דיכול הגזלן לומר בחמץ הרי שלך לפניך, ובתוס' בדף סה א נראה שאין חובת השבה בחמץ, וא''כ היה צריך הגזלן לזכות בו, וא''כ היאך יכול לומר הרי שלך לפניך, הא מבואר בגמ' שם דאם זכה בו הגזלן אינו יכול לומר הרי שלך לפניך.

ג. וכעין זה קשה בגזל שוה פרוטה, והוזל ואינו שוה פרוטה, דנראה בתוס' בדף קה א ודף סה א דאינו חייב בהשבה, ואפילו הכי מפורש בגמ' בדף קה א דנפטר בהרי שלך לפניך, ולא אמרינן דכיון דאין חובת השבה נקנה לגזלן - וקשה מכאן ומהנ''ל אות א' ואות ב' גם לשיטת הנתה''מ דקונה בכדי להתחייב באונסין, וכיון שכן כל שפוקע חיוב השבה כגון שמחל לו הנגזל קונה -.

ד. התוס' רי''ד בסוכה דף מא כתב דהגוזל פחות מש''פ אינו חייב בהשבה, אך אינו נקנה לו דהיאך יזכה בו, אך ע''י שינוי זוכה בו, ולכא' מבואר להדיא שקנין שינוי אינו תלוי בהפקעת חובת השבה - וקשה מכאן גם על הנתה''מ דקונה בכדי להתחייב באונסין, והרי כאן אינו חייב באונסין וא''כ מדוע קונה ע''י שינוי -.

ה. צ''ע על מש''כ האחרונים דלא דרשינן מקרא דאשר גזל אלא רק שאין חיוב השבה, אך קונה ממילא מכח מעשה הגזילה, וצ''ב הא לרבא אי עביד לא מהני, והגמ' בתמורה תי' דקונה משום דכתיב וכו' ולהנ''ל היכן כתוב דמהני גזילתו, הא אין כתבו אלא רק דאינו חייב בהשבה.

ו בדברי הקצוה''ח והנתה''מ בסי' שנ''א מבואר דבקלב''מ אינו חייב בהשבה, ואינו קונה בשינוי, ולכא' מבואר בדבריהם שאין הגזילה סיבה לקנין כשאין חובת השבה, מהא דאינו קונה אף בלא שינוי.

ז. בדעת ר''י בסוגיית טלאים כדמעיקרא וכו' לכא' מוכח שבטלה ונעשה איל, מחוייב רק בהשבת טלה, ולא בהשבת איל, ואפילו הכי א''א דנקנה לו החלק הנוסף על הטלה - אע''פ שיש לו גם בזה קניני גזילה שהרי אם ישתנה האיל יקנה את כל האיל מדין שינוי -.

ח. ברש''י דף סו א ד''ה עד שצבאו מבואר דכשצבעו גוזלו מממון השבט וקונה בשינוי, ואפילו הכי פטור מלשלם דהו''ל ממון שאין לו תובעין, ומבואר דאף כשפטור מאונסין שינוי קונה, וצ''ע על דברי הנתה''מ דכתב דקונה בשינו רק בכדי לחייבו באונסין, ואולי ס''ל לרש''י דבממון שאין לו תובעין אינו נפטר, אלא שאין מי שיכול לתובעו.

ט. עבדים ושטרות שאין בהם חיוב השבה, וצ''ב מדוע אין זוכה בו, ולדברי הנתה''מ לכא' ניחא דכיון דאינו חייב באונסין אין לו קניני גזילה, ועי' בדברי הגר''ח בפ''ט מהלכ' גזילה כדתב בדעת הראב''ד דאין קניני גזילה בעבדים, אך יש בהם מעשה גזילה וחייב באונסין, ולדבריו יקשה אף על דרך הנתה''מ מדוע בלא שינוי אינו קונה, הא אין בהם חיוב השבה אלא רק חיוב אונסין.