מלבן א סימן שב סעיף א
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן שב - מלבן

# סימן שב

**[סעיף א] המנער טלית חדשה, שחורה, מן הטל שעליה, חייב שהניעור יפה לה כמו כיבוס. והוא שמקפיד עליה שלא ללבשו בלא ניעור.** **הגה: וכ"ש שאסור לנער בגד שנשר במים או שירדו עליו גשמים. ודוקא בבגד חדש שמקפיד עליו. י"א דאסור לנער בגד מן האבק שעליו, אם מקפיד עליו, וטוב לחוש לדבריו. אבל מותר להסיר הנוצות מן הבגד בשבת.**

## מקור האיסור מלבן בניעור הבגד

מקור סעיף זה הוא מגמרא בשבת (קמז, א) דאמר רב הונא המנער טליתו בשבת חייב חטאת, ונחלקו הראשונים בביאור הסוגיא דרש"י שם פירש שמנער את הטלית מהעפר שעליה, אך בתוס' שם פירשו בשם ר"ח שמנער טליתו מהטל שעליה, אך לנער מן האבק לא נראה ששייך איסור מלבן.

ובגמרא שם מבואר דלא אמרן אלא בחדתי אך בעתיקי לית לן בה, ולא אמרן אלא באוכמי אבל בחיורי וסומקי לית לן בה, ודווקא דמקפיד עליהם. והיינו שיש ג' תנאים לאיסור זה שיהיה הבגד חדש, ושיהיה שחור, ושיקפיד על הלכלוך.

## צבע הבגד שנאסר משום ליבון

הנה לשון הגמרא דלא אמרן אלא בבגד שחור, אך בניעור בגד לבן או אדום אין איסור מלבן, ונראה שאין הכוונה בגד שחור בדווקא, אלא כל בגד שצבעו כהה מאוד יש איסור מלבן בניעורו. ולגבי איסור מלבן בבגד שצבעו אפור הביאו בשם הגרנ"ק (חוט שני חלק ב עמוד ריא) שכל שניכר שאינו שחור אין בו איסור מלבן ויל"ע. ועיין בשש"כ (החד' פרק טו סעיף כט ובהערה טז) בשם הגרש"ז דמשמע שבכל הצבעים הכהים יש להחמיר כיון שמקפיד עליהם.

## כמה דרגות בהסרת לכלוך מעל הבגד

והנה ברמ"א מבואר שמותר להסיר את הנוצות מן הבגד בשבת, וביאר המשנ"ב (ס"ק ז) שאין זה דומה לליבון, משום שהנוצות אינם תחובים בתוך הבגד כמו המים והאבק, אלא עומדים מלמעלה. וכן מבואר בביאור הלכה (ד"ה מן הטל) שאם ירד שלג על הבגד והוא לא נמס כלל מותר לנערו בנחת, משום דדמי לנוצות המונחות על גבי הבגד, אך לא ינער בכח כי יש לחוש שעל ידי ניעורו יצאו המים שנספגו בבגד. עוד מבואר ברמ"א דבגד שנשר במים כל שכן שאסור לנערו, כיון שבזה שהמים מרובים ודאי הוי סחיטה גמורה.

ונתבאר שיש כמה דרגות בסילוק דבר שכל גבי הבגד, שאם מנער נוצות וכן שלג שהוא רק מונח מעל גבי הבגד ואינו בלוע בבגד כלל, אין בזה איסור כלל, ואם מנער אבק לדעת הרמ"א אסור, אך לדעת השו"ע מותר, ואם מנער טל דבלוע יותר אף לדעת השו"ע אסור, וכשנפל הבגד למים ומנערו לכו"ע הוי סוחט גמור.

## מנער את הבגד עבור חבירו שמקפיד

בביאור הלכה (ד"ה והוא) דן באופן שאחד מנער עבור חבירו, והוא מקפיד אך חבירו אינו מקפיד, אם חשיב מלאכה כיון שלמנער הוי יפוי, או דכיון שהמלאכה נעשתה למי שאינו מקפיד על זה לא חשיב כמלאכת מלבן, כיון שלגבי הבעלים לא נעשה כעת הבגד כראוי לשימוש, שהרי הוא היה לובשו בלאו הכי. והביאור הלכה הניח בצ"ע.

ונראה לדון כעין זה באדם שאינו מקפיד כל כך על האבק בבגדו, אך הוא מקפיד על כך כשמופיע במקום חשוב, כגון חתונה או שאר שמחות, דלכאורה לא חשיב כמלאכה של מלבן כיון שאינו עושה את הבגד ראוי ללבישה ע"י הניקוי, שהרי הוא ראוי גם בלא זה, אך מאידך רק ע"י הניקוי נעשה הבגד ראוי לאירועים חשובים וצ"ע. אמנם בבגד של שבת שמקפיד על נקיונו, אע"פ שבבגד של חול אינו מקפיד אין להקל בדבר, דחשיב כתיקון הבגד.

עוד יש לדון באופן שהוא אינו מקפיד על האבק אמנם אשתו או בני ביתו מקפידים על כך, ומחמת הקפדתם הוא מסיר את האבק, ונראה שבזה י"ל שהוא נעשה מקפיד, שהרי הוא מקפיד לא ללכת כך מחמת בני ביתו.