לח 1
קטגוריות: ש_ס / לט זבחים / זבחים - הרב יעקב ברגשטיין / פרק ד / לח

לז' ב'

ואימא כולהו למצוה. ובטה"ק דהגם דילפי' מודם זבחיך דבעי' מתנה אחת לעיכובא, היינו דווקא לענין היתר הבשר, אבל לענין כפרה ס"ד דיהיה מהני גם בלי מתנה כלל.

כפרה בכדי לא אשכחן. ועי' קר"א דהאבע"א סובר דגם אם פשיטא דבעי' לכה"פ מתנה אחת, מ"מ אי"ז מוכרח שהיא תנתן על הקרן דווקא, ולהכי הוא דבעי' קרא. ולפ"ז נמצא דקרן מעכב.

עי' קר"א דמק' לב"ש דב' מתנות לעיכובא ולא נתכפרו הבעלים, דבמה גרע מזשלב"מ דהזבח פסול והבעלעם נתכפרו. וכן מק' על הניתנין בפנים דלכו"ע אם חיסר א' מהמתנות מעכב, והרי הרמב"ם פסק דגם הניתנין בפנים שנתנן בחוץ מתכפר כדין זשלב"מ. ועי"ש דרצה לומר דהא דקתני דאם חיסר בפנים מעכב, זה רק במתנות הפרוכת, דרק כשהגיע דם ל'מזבח' מהני מתנה אחת. ובהגהות קר"א מביא ד' הקר"א לקמן, דלעולם באמת מתנה א' מהני לכפרה, ומ"מ בעי' שאר מתנות לענין היתר הבשר והאימורין. ולד' הגר"ח ל"ק כלל, כיון דבמקומו איכא דין חילוק מתנות ומשא"כ בזשלב"מ. והחזו"אר נקט דאדרבה גם שלב"מ נותן ד' מתנות, וא"כ נמצא דנתן כל המתנות וליכא במה לעכב, דהעיקר בפנימיים הוא מנין המתנות ולא מקום הקרנות, אמנם בליקוטי הלכות ביאר עוד דה'קרנות' דהחיצון נחשבים במקום קרנות דפנימי.

פני המזבח

לח' א'

מה דמים האמורים למטה וכו'. וברש"י דילפי' מודם זבחיך ישפך, אבל חטאת ליכא למילף מינה דבקרא כתיב שפיכה, ובחטאת הניתנת באצבע ל"ש בה ל' שפיכה. עי' שפ"א דמק' דאם קמ"ל קרא דמהני שפיכה מקום זריקה, א"כ ה"ה דמהני שפיכה במקום אצבע, והיינו דדין אצבע הוי רק למצוה. ושם כ' דאיכא למימר דקרא דודם זבחיך לא קאי על חטאת כי כתיב והבשר תאכל דמשמע דקאי אבעלים, וחטאת נאכלת לכהנים. - עי' גרמ"ד דילה"ק דהרי למ"ד דיליף דמתנה אחת כיפר מודם זבחיך, מבואר בגמ' דא"כ לי"ל דינא דהניתנין בשפיכה יצא, דא"י למילף מקרא דודם זבחיך, וא"כ ק' דבהכרח לדידה מתפרש הקרא דישפך בזריקה דווקא. ואולי י"ל דס"ל לרש"י דהגם דזה מתפרש על זריקה, אבל ל' שפיכה שייכא בכלי דווקא, ולכן זה ל"ש בחטאת דהיא ניתנת באצבע.

אע"פ שלא נתן למעלה אלא למטה. עי' שפ"א לבאר דהגם דאם יתן דמים של מטה למעלה הוי שלב"מ, מ"מ אכתי יתכן דאם נותן דמים של מעלה למטה עדיף טפי, כמבואר בגמ' נב' ב', דשאני דמים של מעלה שסופן לבוא למטה בשיריים.

ביטלת תורת ד' קרנות. עי' גרמ"ד דאע"ג דגם השתא דבעי' שיתן למעלה, מ"מ אם נתן למטה כיפר מדינא דזשלב"מ, מ"מ כיון דבזשלב"מ הבשר והאימורין אינן ניתרין, א"כ אי"ז נחשב כביטול ד' קרנות. [וילה"ע דלד' השפ"א שם דבאמת צריך לחזור וליתן עוד ד' מתנות במקומו, ליתא להך קו' כלל].

אע"פ שלא נתן אלא שלש למעלה וכו'. ועי' תוס' דלמטה מהני רק היכא דאיכא מתן דם כזה למטה, ובב' למעלה וב' למטה כ' התוס' דאיירי דנתן למטה א' שהיא ב', וצ"ב דלכאו' בחטאת בעי' קרנות דווקא, וצ"ל דלמטה ל"ש דין קרנות. - עוד מבואר בזה דא' שהיא ב' אי"ל דין של ב' מתנות, וכ"מ בתוס' לקמן פב' בל תוסיף, שכ' שאם נתן בבכור א' שהיא ב' עבר על בל תוסיף. וע"ע שיט"מ שכ' דנותן למטה ב' שהן ד', ולדבריו באמת נחשב כמתנה אחת. – במש"כ התוס' דג' למטה וא' למעלה ל"מ דאיכא תרי שינויי, גם שרובה למטה, וגם שלא עשה כמשפט דמים של מטה דזה א' שהיא ב'. והיינו דא"י ליתן ג' מתנות א' שהיא אחת כמשפט בכור ועוד א' שהיא ב' כמשפט שלמים, דממנ"פ אי הוי כמשפט בכור, אזי תו ל"ש עוד מתנה כלל, דהרי בכור דינו בזריקה אחת. ושוב דהתוס' בהמשך דבריו כ' דכיון שחטאת דינה במתן ד', אזי יכול ליתנה למטה רק כמשפט הניתנים במתנות ד', ולפ"ז ל"ש כלל לדון דיתן מתנה אחת כמשפט בכור. וע"ע שיט,מ בזה. - עי' גרמ"ד דמק' דבלא"ה איכא עוד שינוי כל היכא דנותן למטה, דהוא נותן באצבע, וזה אינו כמשפט דמים של מטה שהם בכלי.

בקו' התוס' מ"ש כיפר דמתיר בשר באכילה מואני ננתי לכם וכו' דאינו מתיר בשר באכילה, עי' שפ"א בזה, וצל"ב תוכן דבריו. וע"ע קר"א דבאמת על עצם הכפרה ל"צ קרא דילפי' לה מלכפר, ובהכרח דהכא אתי לאשמועי' טפי דגם הבשר ניתר, וע"ע הגהות קר"א שם.

לא מצינו דמים וכו'. עי' גרמ"ד דלכאו' בשלמא במזבח החיצון דאיכא חוט הסיקרא המבדיל וכו', הרי דשפיר שייך לומר דאיכא דמים למעלה ואיכא דמים למטה, אבל ק' דבפרוכת ובין הבדים מהו למעלה ומהו למטה, ומהגרי"ז דהכוונה דזה ניתן בב' מקומות. ומק' ע"ז דמל' רש"י נר' דגם שם איכא דין למעלה ולמטה, וכ' דבאמת לפי ההו"א דניתן בחצי המזבח וכן בפרוכת למעלה ולמטה, הרי דזה עצמו חוציהו לפרוכת ולמזבח דליהוי ביה דין למעלה ולמטה. והגרמ"ד מק' ממש"כ רש"י דקו' הגמ' מפלגיה דמזבח דא"א לצמצם וכו', דאכתי סו"ס ליכא בזה ב' מקומות. ועי' שיט"מ אות א' והגרמ"ד נקט דזה התכוין להקשות, אמנם הגרי"ד כ' דהק' דהכהן 'אינו מכוין' דווקא למעלה וכו', אבל גם אי נימא דמכוין אכתי תק' דאי"ז ב' מקומות.

כמצליף. וברש"י דכמנגדנא היינו זו למטה מזו. והגרמ"ד הק' דלכאו' מהכא לא שמעי' דהדמים אינן ניתנין חציין למעלה וכו', דאכתי איכא למימר דלעולם בעי' שיהיה גם א' למעלה וז' למטה, וגם דבעי' שיהיה כמצליף זו למטה מזו. ורק ממתני' דהתם דתנן א' למעלה וכו' ואח"כ קתני דלא היה מתכוין להזות לא למעלה ולא למטה אלא כמצליף, דמזה מוכרחים לפרש דרישא דקתני א' למעלה היינו רק לענין צידוד ידו, אבל לענין מקום המתנות ליכא מקום מסויים היכן יגיע ויפול הדם. וא"כ ק' דהו"ל לגמ' לאיתויי הא דקתני דלא היה מתכוין וכו'.

לח' ב'

מאי לאו אפלגיה דמזבח. וברש"י שא"א לכוין וכו', ועי' שיט"מ דמק' דא"כ ה"ז כמצליף. - והתוס' פי' משום דנתן על הקרנות, וכ' בשיט"מ דהגם דזה בב' מקומות גג המזבח והקרנות, מ"מ הכל ניתן למעלה. ועי' גרי"ד דמתקשה בגדר וטעם הדבר. - והגרי"ז פי' דרש"י ותוס' לשיטתייהו דפליגי לקמן מב' א' האם יכול להביא פר לקרנות ופר לטיהרו, דלהתוס' אינו יכול, ומביא פר א' לשתיהן, א"כ מובן דזה נחשב כדמים ש'חציין למעלה וכו', אבל לרש"י דיכול לחלקן לב' קרבנות, א"כ ליכא להקשות דלא מצינו וכו', כי אי"ז 'חציין' של אותו קרבן.

שיריים לא מעכבי. והגם דהנידון הכא הוא על הג' מתנות האחרונות, מ"מ לפי הס"ד השתא דלא דרשי וכפר דלא מעכב וכו', א"כ ה"נ דהך מתנות מעכבי. - אמנם הגרי"ז הק' מסוגיית הגמ' יומא טו' א', דאמרי' התם הך סברא דלא מצינו וכו', גם על ג' מתנות האחרונות דלא מעכבי. - וכ' דעיקר החילוק דבשיריים כיון דלא מעכבי, הרי דליכא שם זריקה עלה, להכי לא איכפ"ל במה שחציין למטה. - ובזה מיישב משה"ק התוס' שם לט' א' הא, דאכתי תק' למ"ד שיריים החיצונים מעכבי, ולהנ"ל ניחא דתלוי אם איכא ע"ז שם זריקה או לא.

והאיכא שיריים הפנימיים. עי' גרמ"ד דמק' להתוס' מב' א' דס"ל דלמ"ד דמעכבי אפשר להביא פר בפנ"ע וליתן שיריים, וא"כ הרי דהוי ב' קרבנות, ומה שייך להק' ד'חציין' למעלה וכו'. - ועי"ש דלפי המבואר לקמן נב' ב' דמביא פר לשיריים וקודם נותן מתנה ואח"כ שיריים, נמצא דאיכא בהך פר גופיה מתנה למעלה. - והגרי"ד כ' דצ"ל להתוס' דלא קאי הכא על שיריים של יוה"כ.

קר"א

אסיפת זקנים

מנחת אברהם

מתיבתא

הארות וציונים

חזו"א יד' ב'