הבדלה ג
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רצד עד סימן ש - הבדלה

**שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי רפאל צבי ובר שליט"א

הלכות הבדלה

##### **או"ח סימן רצו סעיף א - ו**

##### **שיעור ג**

**[סעיף א] סדר הבדלה יין בשמים נר הבדלה וסימנך יבנ"ה. וצריך ליזהר שלא יהא הכוס פגום. הגה: ונהגו לומר קודם הבדלה שעושים בבית הנה אל ישועתי וגו' כוס ישועות אשא וגו' ליהודים היתה אורה וגו' לסימן טוב. ובשעת הבדלה יתנו עיניהם בכוס ובנר. ונוהגין לשפוך מכוס של יין על הארץ קודם שסיים בפה"ג, כדי שלא יהיה הכוס פגום. וטעם השפיכה דאמרינן כל בית שלא נשפך בו יין כמים אין בו סימן ברכה, ועושין כן לסימן טוב בתחלת השבוע. גם שופכין מן הכוס לאחר הבדלה ומכבין בו הנר ורוחצים בו עיניו, משום חיבוב המצוה.**

## אמירת הפסוקים קודם ההבדלה

הנה לשון הרמ"א שנהגו לומר קודם הבדלה שעושים בבית ליהודים וכו', ומדוקדק שדווקא בהבדלה שעושים בבית אומרים פסוקים אלו, אך אם מבדילים בבית הכנסת אין צריך לומר את אותם הפסוקים, וטעם הדבר דכיון שאומרים בבית הכנסת את אותם הפסוקים ב'ויתן לך', אין צריך לחזור ולאומרם קודם הבדלה. ולכאורה יש בזה נפק"מ לישיבות שמבדילים בבית המדרש מיד לאחר מעריב, שאינם צריכים לומר את אותם הפסוקים קודם ההבדלה, אכן כיום מנהג הישיבות שלא אומרים 'ויתן לך' בתפילה, וא"כ צריכים לומר את הפסוקים האלו קודם ההבדלה לסימן טוב.

## לתת את העיניים בכוס בשעת ברכה

כתב הרמ"א דבשעת הבדלה יתנו עיניהם בכוס ובנר, ובמג"א (ס"ק א) ציין לדברי הרמ"א לעיל (סימן רעא סעיף י) דלשון הרמ"א שם שכשמתחיל לומר את הקידוש יתן עיניו בנרות, וכאן כתב שיתנו עיניהם בנרות, ומשמע שלגבי קידוש רק המקדש צריך להסתכל בנרות, אך בהבדלה גם שאר השומעים צריכים לתת עיניהם בכוס ובנר. והטעם לחלק ביניהם לא נתבאר וצ"ב.

## שפיכת היין מהכוס של הבדלה

מנהג הרמ"א לשפוך מהכוס של יין על הארץ קודם שיסיים בורא פרי הגפן, ובמשנ"ב (ס"ק ד) ביאר דאין לשפוך קודם הברכה כדי שלא יברך על כוס פגום, וכן אין לשפוך אחר שסיים הברכה לפי שיש ביזוי לכוס של ברכה כששופך ממנו אחר ברכה וקודם ששותה ממנו, ולכן כתב הרמ"א לשפוך באמצע הברכה. אך הביא המשנ"ב (ס"ק ה) שהאחרונים הסכימו שלא לשפוך בשעת ברכה כלל, אלא בשעה שהוא מוזג את היין לכוס, ישפכנו מלא על גדותיו שישפך על הארץ, והוסיף שיש למעט בחלק הנשפך כדי שלא יהיה הפסד משקין.

וטעם המנהג לשפוך מהיין מבואר ברמ"א דכל בית שלא נשפך בו יין כמים אין בו סימן ברכה, ולכאורה הסימן לשפע הוא ששופכים מעט יין לאיבוד, ויל"ע קצת לפי מנהגינו היום שאין שופכים את היין על הארץ לאיבוד, אלא נוהגים לשפוך לתוך הצלחת של הכוס, שבזה אין כל כך סימן לשפע, שהרי מותר לשתות את היין שנשפך, ואולי י"ל דאחר שמכבין את הנר לתוך היין נפסד היין ויש בזה סימן לשפע.

## שתיית המסובין מכוס של הבדלה

כתב המשנ"ב (ס"ק ו) כוס של הבדלה רגיל המבדיל לשתותו כולו ואינו משקה ממנו בני ביתו, ומקור דבריו הוא מהמגן אברהם (ס"ק ד) שהביא כן בשם שבלי הלקט. ובטור לקמן (ריש סימן רצט) הביא בזה מחלוקת בין הגאונים דבסדר רב עמרם גאון מבואר דשותה מהכוס כמלא לוגמיו ומטעים ממנה לבני ביתו, אך רב סעדיה גאון שאין צריכים בני ביתו לטעום מכוס של ברכה [אמנם בב"ח שם כתב דאף לדעת רב סעדיה גאון צריך להשקות את בני ביתו הגדולים, וכוונת הרס"ג דאין ליתן לבניו הקטנים ולנשים לשתות כיון שאינם מחויבים בהבדלה.

והטעם שצריך לשתות את כל הכוס בהבדלה ולא לתת לבני ביתו מבואר במשנ"ב כאן דהוא כדי שיהיה לו שיעור ברכה אחרונה לכו"ע, דבשיעור של כמלא לוגמיו יש ספק אם מברך ברכה אחרונה כמבואר לעיל סימן רי (סעיף א). ולכן לגבי קידוש משמע מסתימת דברי הטור שיכול להשקות לבני ביתו כי שם א"צ לברך ברכה אחרונה על היין כי נפטר בברכת המזון.

וסברת רב עמרם גאון צ"ע דאם על ידי שתיית המסובין יבוא לידי ספק ברכה אחרונה מדוע צריך ליתן להם מהכוס שלו, וגם בארחות רבינו (עמוד קכח) הביא שנהגו החזו"א והקהילות יעקב לשתות רק כמלא לוגמיו, ונתנו לאחרים לשתות מהכוס של ההבדלה, וצ"ע מדוע לא חששו להיכנס לספק ברכה אחרונה.

ולעניין הלכה יש נוהגים שהמבדיל שותה את כל הכוס רק משאיר מעט, ועל זה הוא מוסיף יין ומחלק לבניו. ונראה שאם משאיר מעט יין לכו"ע שרי שהרי נשאר בכוס יין כשיעור ברכה אחרונה. וכן מבואר ברמ"א בסמוך שהיה משאיר מעט יין ומכבה בו את הנר, והיינו דהמעט יין שמשאיר כדי לכבות את הנר אינו מחסר משיעור ברכה אחרונה, ולכן למנהגינו שמכבה את הנר ביין שנשפך בזמן מילוי היין, יכול להשאיר מעט מהיין ולהוסיף על זה וליתן לבניו לטעום [אמנם יש להעיר שאם מוסיף יין על מה שהיה בכוס יתכן שהיין של הברכה מתבטל עם שאר היין, וכמו שנתבאר לעיל בשיעורים על הלכות קדוש (שיעור יג) דאפשר דאמרינן בזה קמא קמא בטיל].

## שתיית נשים יין של הבדלה

כתב המשנ"ב (שם) נהגו הנשים שלא לשתות יין, ובשל"ה (שבת אות צט) מבואר הטעם כיון שחוה האכילה את אדם הראשון מעץ הדעת והיה זה עץ הגפן, וכיון שרצתה להיבדל על ידי זה מאדם הראשון נהגו הנשים שלא לשתות יין בהבדלה כלל.

## ליתן מהיין על עיניו

מבואר ברמ"א שנהגו לרחוץ את העיניים ביין שמכבים בו את הנר מפני חיבוב מצוה. עוד מצינו בטור לקמן (ריש סימן רצט) שנהגו לשפוך מים לכוס של ברכה אחר ששתו ממנו את היין, ושותים את המים המעורבבים עם מעט היין שנשאר בכוס לפי ששיירי מצוה מעכבים את הפורענות. ואחר כך נוטל בידו מה שהשתייר מן המים ומעבירם על העיניים כדי לחבב את המצוה.

אמנם בפרקי דרבי אליעזר (פרק כ) הנוסח הוא להיפך שמה ששופך מים ושותה היינו כדי לחבב את המצוות, ומה ששמים על העיניים את מה שנשאר מן המים היינו שיירי מצוה המעכבות את הפורענות. ויש להעיר דעניין זה הוא דווקא ביין שנשאר בכוס אך אם שמים על העיניים מהיין שנשפך לצלחת לכאורה אינו שיירי מצוה.

**[סעיף ו] אומר הבדלה מיושב. הגה: וי"א מעומד וכן נוהגין במדינות אלו.**

## הבדלה מיושב או מעומד

ובמשנ"ב (ס"ק כז) ביאר דלדעת השו"ע צריך לישב בהבדלה כיון שמוציא אחרים ידי חובתם ולכן צריכים לשבת כי כך הוא דרך קביעות, ודעת הרמ"א לומר מעומד דכיון שהוא הלוית המלך אין מלוין אלא מעומד, ולענין הקביעות מתוך שקובעין עצמן להבדלה מהני נמי קביעות זו לצאת בברכת היין [ובשיעורים על הלכות קידוש (שיעור ט) הארכנו לבאר דלכאורה נחלקו השו"ע והרמ"א בדיוק בהיפך לגבי קידוש דלדעת הרמ"א יושבים בקידוש ולדעת השו"ע צריך לעמוד יעו"ש באורך].

והנה מובא בספר עליות אליהו שהגר"ח מוולאז'ין נהג להבדיל מעומד, והדבר צ"ע דמצינו שהגר"א שהיה רבו צידד כדעת השו"ע שיש להבדיל בישיבה, ויש לבאר דהגר"ח נהג כן באופן שלא היה נצרך להוציא אחרים ידי חובה בהבדלה, דבזה כיון שאין צריך קביעות א"צ לשבת. אמנם הביאו שהחפץ חיים היה עושה הבדלה מעומד.

ויש להוסיף דמבואר במשנ"ב (ס"ק ו) דאפילו לפי השיטות שמבדיל בעמידה צריך לשתות את הכוס בישיבה, והוא מדינא דגמרא (גיטין ע, א) דשלשה דברים מתיזין גופו של אדם ואלו הן אכל מעומד ושתה מעומד וכו' ע"ש. ויש לידע דדין זה הוא אף בשתיית מים או שאר משקים שצריך להקפיד לכתחילה לשתות רק בישיבה.

**[המשך סעיף ו] ואוחז היין בימין וההדס בשמאל ומברך על היין, ושוב נוטל ההדס בימין והיין בשמאל ומברך על ההדס, ומחזיר היין לימינו.**

## נטילת היין וההדס בהבדלה

מה שכתב השו"ע דכשמברך על הבשמים נוטל את ההדס בימין ואת היין בשמאל, מבואר בשו"ע דכן צריך לעשות לכתחילה ואין להניח את היין בזמן שמברך על הבשמים משום דכל הברכות של הבדלה מצוה לברכם על הכוס, וזהו בכלל מש"כ דסודרן על הכוס, ודלא כמו שיש טועים ומניחים את הכוס בזמן הברכה על הבשמים. אך מש"כ השו"ע שבשעה שמברך על היין אוחז היין בימין וההדס בשמאל, צ"ע אם הוא בדווקא דיתכן שאף זאת הבשמים צריך לסדר על הכוס אך אין צריך לסדר את הכוס על הבשמים.

## להסתכל בציפורניים בברכת 'בורא מאורי האש'

כתב המשנ"ב (ס"ק לא) שרואה בציפורנים ומברך בורא מאורי האש, ומשמע שמסתכל בציפורניים קודם שמברך בורא מאורי האש, ומקורו מהפמ"ג (משבצות זהב ס"ק ו) שברכה זו היא כדין שאר ברכות השבח שמברכים אחר הראיה. אמנם בסידור הגר"א (סדר הבדלה עמוד קמב) כתב להסתכל בציפורניים אחרי הברכה וכך נהג החזו"א, ולדעתם ברכה זו היא כברכת הנהנין שמברך תחילה ואחר כך נהנה. ויש נוהגים להחמיר כשתי השיטות דהיינו ליהנות קודם הברכה ולאחר הברכה [ופשוט שאף אם זה כברכת הנהנין אין איסור ליהנות קודם הברכה]. ועיין עוד במשנ"ב לקמן (סימן רחצ ס"ק ג) מש"כ בשם הרעק"א ובשעה"צ שם (ס"ק ג).

ואופן ההסתכלות בציפורניים מבואר בשו"ע לקמן (סימן רחצ סעיף ג) שנוהגים להסתכל בכפות הידיים ובציפורנים, וברמ"א שם מבואר שיש לראות בציפורני יד ימין ולאחוז הכוס ביד שמאל, אך בשערי תשובה (שם ס"ק ד) הביא מהמהר"ש ויטל שיסתכל בציפורניו לבד ולא בתוך פני האצבעות. וגם בביאור הגר"א כתב שמשמע בזוהר שיש להסתכל רק בצפורניים, והביא כן גם מהילקוט שמעוני (תהילים רמז תשכג) דאיתא שם שהצפרניים נבראו בשביל פריעה או מליקת הראש ובוהן להסתכל אור להבדלה ע"ש.

**הדינים העולים:**

1. כשעושה הבדלה בביתו אומר קודם לכן פסוקים של ברכה, ואם מבדיל בביהכנ"ס ואומרים כבר בויתן לך א"צ לחזור ולומר בהבדלה.
2. המסובין יתנו עיניהם בכוס של ברכה בזמן ההבדלה.
3. י"א שישפוך מהיין בשעת הברכה והמנהג למלאות על גדותיו ומה שנשפך הוא סימן לשפע.
4. נחלקו הראשונים אם לתת לשאר המסובין מכוס של הבדלה, והכרעת המשנ"ב שלא לתת להם כדי שישתה שיעור ברכה אחרונה לכו"ע. אמנם אם שותה רביעית מהכוס ומשאיר מעט ומוסיף על זה יין ומחלק לכולם שפיר דמי.
5. נהגו שהנשים אינם שותות מכוס של הבדלה.
6. נהגו ליתן משאריות היין על העיניים, וכן יש נוהגים להוסיף מים ולשתות את השאר משום דהוו שיירי מצוה.
7. י"א שמבדיל מיושב וי"א מעומד, וכשאינו מוציא אחרים יכול לעמוד. אך בשעה ששותה לכו"ע צריך לשבת.
8. כשמברך על הבשמים נוטל את הבשמים בימין ואת היין בשמאלו, ובברכת היין צ"ע אם צריך להחזיק את ההדס בשמאל.
9. י"א שמסתכל בציפורניים קודם ברכת מאורי האש, וי"א שמסתכל אחר הברכה ואפשר להסתכל בשניהם.
10. י"א שמסתכל על כפות הידיים והציפורניים וי"א שרק על הציפורניים.