יט - בדין נתינת קרפף לעיר
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תחומין מהדו_ב

**סימן יט**

**בדין נתינת קרפף לעיר**

**א**

א] **עירובין נ"ז א',** נותנין קרפף לעיר דברי ר"מ, וחכ"א אין נותנין קרפף אלא בין ב' עיירות וכו'.

**והנה** בפירש"י לעיל כ"א א' ד"ה בע' אמה ושירים כתב במה שאמרו התם דנפק ואחוי לי' הנהו מתוותא דמבלען בע' אמה ושיריים, ז"ל, כדאמרינן לקמן נותנין קרפף לעיר, דכל ע' אמה ושירים סמוך לעיר הוי עיר, עכ"ל.

**ויש** להעיר בדבריו, חדא, דמ"ט מייתי לדינא דר"מ דנותנין קרפף לעיר, הרי הך דינא דהסמוך לעיר בתוך ע' אמה ושירים מתעבר עמה, הוא אף לדעת רבנן, ואף דס"ל דאין נותנין קרפף לעיר, וביותר קשיא בד' הרי"ד שכתב לעיל שם כפירש"י, ובסוגיין כתב דקי"ל כרבנן, - ועוד, שהרי התוס' בסוגיין הוכיחו דגם ב' בתים מצטרפין בתוך ע' אמה ושירים, הגם דליכא בזה לדינא דנתינת קרפף לעיר, אשר פירש"י דהוא דכל ע' אמה ושירים סמוך לעיר הוי עיר, וזה הוא דין מסוים בעיר, והרי דדין הצירוף בתוך ע' אמה ושירים אינו מיוסד על דינא דנותנין קרפף לעיר.

ב] **עוד** צ"ע בזה בד' רש"י, דהנה הראשונים בסוגיין כתבו בשם הראב"ד דאין נותנין קרפף לעיבורה של עיר, אך בד' הטור בסימן שצ"ח מבו' דנותנין קרפף לעיבורה של עיר, דדבריו שם קיימי להדיא אף בבית חרב, דל"מ אלא מדין עיבור לעיר, ונת' בסימן ט"ז סק"ח בהערה.[[1]](#footnote-2)

**והנה** למש"כ בפירש"י לעיל דהא דבורגנין מצטרפין בתוך ע' אמה ושירים, הוא מכח הא דנותנין קרפף לעיר, הרי דמהא דאם יש כמה בורגנין זה בתוך ע' אמה ושירים לזה מתעברין לעיר, מוכח דס"ל דנותנין קרפף לעיבורה של עיר וכדעת הטור, דאם לא היו נותנין קרפף לעיבורה של עיר, ל"ה הבורגן השני מתעבר עם העיר, שהרי כל דין עיבור לעיר מיוסד על דין נתינת קרפף.

**אמנם** הנה בפירש"י בסוכה ג' ב' ד"ה ואין עושין כתב, ז"ל, ואין עושין אותו עיבור בין ב' עיירות, דתנן במס' עירובין נותנין קרפף לב' עיירות, אם יש לזו ע' ושיריים ולזו ע' אמה ושיריים עושה קרפף לשתיהן להיות אחת, ב' עיירות המובדלות זמ"ז קמ"א אמות ושליש ויש באמצע בית, נמצא אותו בית בתוך ע' אמה וד"ט לשתיהן, נעשה אותו בית כעיבור להן וכו', עכ"ל, ולכאו' מוכח מדבריו דס"ל כדעת הראב"ד דאין נותנין קרפף לעיבור,[[2]](#footnote-3) דאם היו נותנין קרפף לעיבור ל"ה בעינן שתהא העיר השני' בתוך ע' אמה ושירים לבית, והי' בדין דסגי במה שאין ביניהם קמ"א אמה ושליש, דאחר שנתעבר הבית עם העיר הראשונה, נותנין לו קרפף, ונותנין גם לעיר השני' קרפף, וזה דלא כמש"נ ללמוד מדבריו לעיל.

**ב**

ג] **והנה** בהך דינא דנותנין קרפף בין ב' עיירות כתב ר"ת בספר הישר סימן שכ"ב, ז"ל, ומהכא ילפינן לבורגנין דעיירות לאו דווקא וכו', עכ"ל, ובסו"ד כתב, ז"ל, דל"ד נקט ב' עיירות וה"ה בין עיר לבית, עכ"ל.

**והרא"ש** בסימן ג' כתב בשם ר"ת, ז"ל, ולרב הונא נותנין קרפף לעיר וקרפף לבית כמו שנותנין לב' עיירות ב' קרפיפות, ולחייא בר רב קרפף אחד לשתיהן, דל"ד נקטו רבנן ב' עיירות, דה"ה עיר ובית, אלא אגב דנקט ר"מ עיר נקטו רבנן עיירות, דממ"נ לחייא בר רב דאמר קרפף אחד לשתיהן לאו דוקא נקט שתי עיירות דה"ה עיר ובית דע"י בורגנין הולך כדמוכח בפ' עושין פסין, עכ"ל.

**והרא"ש** כתב ע"ז, ז"ל, ומיהו אינו נראה מה שפירש ר"ת דבית חשוב כעיר לגמרי לענין זה שנותנין קרפף לזו וקרפף לזו, אע"פ שלחייא בר רב אליבא דרבנן הוי בית כעיר לגמרי לענין זה שנותנין לשני בתים בלא עיר קרפף אחד לשתיהן וכו', מיהו ליתן ב' קרפיפות לרב הונא בבית דסמוך לעיר כמו שתי עיירות לא מסתבר דלר"מ עיר דוקא דהא קרא קדריש, ה"נ נראה דלרבנן עיירות דוקא, אבל לחבר בית לעיר למדוד תחום העיר מן הבית או לחבר שני בתים יחד בעיר שאין לה חומה משערינן בע' אמה ושירים, עכ"ל.

**וצ"ע** בד' ר"ת שהוכיח מהא דלחייא בר רב עיר ל"ד, ה"נ לדידן עיר ל"ד, שהרי אף לדידי' שאני זמ"ז, דדינא דחייא בר רב דנותנין קרפף אחד לשניהם, הוא אף בבית ובית, והא דלדידן נותנין קרפף לזו וקרפף לזו הוא רק בעיר ובית, וכמש"כ הריטב"א בסוגיין, וכ"נ גם בד' התוס' בסוכה ג' ב', אך למש"כ המאירי בסוגיין לדעת ר"ת דגם בבית ובית נותנין קרפף לזו וקרפף לזו, ניחא.

**ג**

ד] **ונראה** לישב, דהנה נתבאר בסימן ט"ז דדין עיבור לעיר הוא דין בפנ"ע, דאף דאי"ז מכלל עיקר העיר, מ"מ ה"ז מתעבר עם העיר, ונתבאר שם פלוגתת רבוותא אימתי לא חזינן להבית היוצא מכלל עיקר העיר ואינו אלא עיבור העיר, עיי"ש.

**והנה** הא דהולכין מעיר לעיר ע"י בורגנין, נראה דאי"ז אלא מדין עיבור לעיר, ואין הבורגנין מכלל עיקר העיר, והיינו או משום דלפי צורת העיר ניכר שאין הבורגנין מכלל עיקר העיר, וכמש"נ שם סק"ז בדעת הקרבן נתנאל והמ"ב, או דעכ"פ בעיר שיש לה חומה, אין הבורגנין שחוצה לה מכלל עיקר העיר, וכמש"כ החזו"א, ונת' שם סק"ח.

ה] **ולפ"ז** נראה בדעת ר"ת, דהא דב' בתים מצטרפין כשאין ביניהם ע' אמה ושירים, אי"ז מדינא דנתינת קרפף, אלא הוא שיעור בצירופן, דכל שאין ביניהם ע' אמה ושירים ה"ה מצטרפין יחד והוו כעיר אחת, אך הא דבורגנין מצטרפין לעיר דבעינן בזה לדין עיבור, בע"כ דהוא מדין נתינת קרפף, דכל הקרפף הוא מכלל העיר, ונמצא דהבורגנין הם בתוך העיר, וע"כ הן נטפלין לעיר, אך בלא"ה לא הי' בזה לדין עיבור, דלדין עיבור לא סגי במה שאין ביניהם שיעור חשוב לחלק, דזה אינו טעם שיתעבר עם העיר.[[3]](#footnote-4)

**ואשר** זהו שהוכיח ר"ת מהא דבורגנין מתעברין עם העיר, דדינא דחייא בר רב דנותנין קרפף אחד לשניהם הוא אף בעיר ובית, וה"נ הא דלדידן נותנין קרפף לזו וקרפף לזו הוא אף בעיר ובית, ולא תיקשי ע"ז מהא דלחייא בר רבא אף ב' בתים מצטרפין כשהם בתוך ע' אמה ושירים, דזה אינו כלל מדין נתינת קרפף, אלא הוא שיעור בצירופם כל שאין ביניהם כשיעור קרפף.[[4]](#footnote-5)

**ד**

ו] **ועד"ז** נראה בדעת רש"י לעיל כ"א א', דכל הא דבורגנין מתעברים עם העיר הוא רק מכח דינא דנתינת קרפף, דכל ע' אמה ושירים הסמוכין לעיר הוו מכלל העיר, אך בלא"ה ל"ה מתעברים עם העיר, דהגם דב' בתים מצטרפין בתוך ע' אמה ושירים, אף דליכא בזה לדינא דנתינת קרפף, מ"מ בבורגנין שאינם מכלל העיר ובעינן בזה לדין עיבור, הרי דכל הא דכשהן בתוך ע' אמה ושירים הם מתעברים עם העיר, הוא מכח דינא דנתינת קרפף.

ז] **והנה** אמנם הך דינא דבורגנין מתעברים עם העיר הוא גם לדעת רבנן, אף דלא ס"ל לדינא דנותנים קרפף לעיר, אך נראה די"ל בזה למש"כ בפסקי רי"ד במשנתינו, ז"ל, וחכ"א אין נותנין קרפף לעיר אחת "אם אין שם בתים", עכ"ל, ומשמע דכל הא דלרבנן אין נותנין קרפף הוא כשאין בתים, אך כל שיש בתים נותנים קרפף לעיר, וזה מתפרש ע"פ מה שאמרו בסוגיין דהא דאין נותנין קרפף לעיר אחת, הוא משום דלא דחיקא תשמישתייהו, וע"כ כל שיש בית סמוך לעיר דדחיקא תשמישתייהו, נותנין קרפף לעיר, והויא מכלל העיר, ונמצא דאמנם נקט רש"י ללישנא דר"מ, ואפשר דס"ל דהכי הלכתא, אך הך דינא הוא גם לרבנן.

**ה**

ח] **והך** מילתא דדין עיבור לעיר היינו דאף דאי"ז מכלל עיקר העיר, מ"מ הוא טפל לעיר, מצינו כן בד' המאירי בסוגיין שהק' לדעת חייא בר רב, דמה הוצרכו חכמים ללמד דב' עירות סמוכות בע' אמה ושירים נעשה האויר שבינתים קרפף, והרי כל בית דירה שאין בינה ובין העיר אלא ע' אמה ושירים מצטרף לעיר ומודדין מן הבית ולהלן, ומי גרע עיר הסמוכה משאר בתי דירה, וכתב לישב דשאני בית דירה הסמוך לעיר שהוא טפל לעיר, - והיינו דהא דבית דירה שבתוך ע' אמה ושירים לעיר מתעבר עם העיר, הוא מדין עיבור, דאף דאינו מכלל עיקר העיר, מ"מ הוא טפל לעיר, וזה ל"ש בב' עיירות דאין אחת מהן טפילה לחברתה.

**ואמנם** צ"ע לפ"ז בגדר דינא דצירוף ב' עיירות ע"י בורגנין שביניהם, ולפי הנ"ל הרי בב' עיירות לא מצינו למיתי עלה מדין עיבור, וא"כ מ"ט הם מצטרפות זל"ז, ואין לומר דהא דהם מצטרפות הוא מכח דינא דנתינת קרפף, דאי"ז מתישב לדעת הראב"ד ודעימי' דאין נותנין קרפף לעיבור העיר.[[5]](#footnote-6)

**עוד** צ"ע בזה, דהנה הרא"ש בסימן ג' הביא מירושלמי דפליגי אמוראי בדין עיבור לעיר, ולחד מ"ד אין נותנין עיבור לעיבור בעיר קטנה דלא תהא תוספת מרובה על העיקר, וצ"ע דלפ"ז הדין נותן דב' עיירות שוות וביניהם בורגנין, לא יצטרפו זל"ז, שהרי עיבור כל עיר הוא יותר מן העיר עצמה, ועד"ז תיקשי בדינא דג' כפרים המשולשים, דאם חשבינן דב' עיירות מתעברות לעיר אחת, נמצא דהעיבור הוא יותר מן העיר.[[6]](#footnote-7)

ט] **ונראה** לישב, דהנה בפירש"י בסוכה ג' ב' ד"ה ואין עושין כתב, ז"ל, ב' עיירות המובדלות זמ"ז קמ"א אמות ושליש ויש באמצע בית, "נמצא אותו בית בתוך ע' אמה וד"ט לשתיהן, נעשה אותו בית כעיבור להן", כאשה עוברה שכריסה בולטת, ומצטרפת להיות שתיהן כאחת ללן באחת מהן שיהו שתיהן לו כארבע אמות, ומונה אלפים מחוצה להן, ואם יש בית פחות מד' אמות אינו חשוב לצרפן, עכ"ל.

**ומבו'** להדיא מד' רש"י, דצירוף ב' העיירות ע"י בית שביניהם, אינו נעשה ע"י דהבית מתעבר עם העיר, ותו העיר השני' מתעברת עם הראשונה, אלא הוא ע"י דהבית מתעבר עם ב' הערים, וכיון דאותו בית מצורף לב' הערים, הרי דעי"ז מצטרפין ב' הערים ונעשים כעיר אחת.[[7]](#footnote-8)

**ולמש"נ** נראה דמה שהוצרך רש"י לזה, הוא משום דבב' עיירות לא מצינו לדון דעיר אחת הויא עיבור לחברתה, שהרי אין עיר אחת טפילה לחברתה, ובע"כ דהא דהם מצטרפות ע"י הבית שביניהם, הוא משום דע"י שיש בית אחד המתעבר עם שתיהן, מצטרפות ב' העיירות זל"ז ונעשות כעיר אחת.

**ובזה** מתישב הא דמצטרפות ב' העיירות ע"י בתים שביניהם אף למ"ד עיבור כשהוא יותר מן העיר, דהרי באמת ל"ה עיר אחת עיבור לחברתה, אלא דע"י שיש ביניהם בתים המתעברים עם שתיהן, חשבינן לב' הערים כעיר אחת.[[8]](#footnote-9)

י] **ולפ"ז** נראה דמה"ט הוא שהצריך רש"י שם דיהא הבית בתוך ע' אמה ושירים לב' העיירות, אף דס"ל דנותנין קרפף לעיבור העיר, וכמש"נ ללמוד מדבריו לעיל כ"א א', והיינו דכיון דהא דמצטרפין ב' העיירות זל"ז הוא ע"י שהבית שביניהם הוא מעובר לשתיהן, ע"כ בעינן שיהא בתוך ע' אמה ושירים לזה ובתוך ע' אמה ושירים לזה, כדי שיהא מתעבר עם ב' הערים.[[9]](#footnote-10)

1. ויש ללמוד כן גם ממש"כ ר"ת בספר הישר סימן שכ"ב דכל דאין ב' האטמהתא קמ"א אמה ושליש הם מצטרפין יחד, אף דהאטמהתא עצמן אינם עיר אלא עיבור לעיר, כמש"כ הראשונים, אך שמא ר"ת פליג ע"ז וס"ל דהיו חשובין כעיר גמורה, - ואמנם אין להוכיח כן אא"כ נימא דלדעת ר"ת אין נותנין ב' קרפיפות לב' בתים, ובע"כ דנתינת הקרפף אינה מכח האטמהתא עצמן אלא מכח העיר. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש ללמוד עוד מדבריו, דבית שבתוך ע' אמה ושירים לעיר, ל"ה מכלל עיקר העיר, ואינו אלא עיבור לעיר, וכ"ה מבו' גם בדבריו לעיל ל"ב ב' ולקמן ס' א' דעיבורה של עיר הוא בית היוצא מן העיר, ומשמע דהיינו אף בבית גמור, ויש להסתפק אם הוא משום דלפי צורת העיר ניכר שאינו מכלל עיקר העיר, וכמש"נ בסימן ט"ז סק"ז בדעת הקרבן נתנאל והמ"ב, או דהוא משום דאיירי בעיר שיש לה חומה, וע"כ הוא דהבית שמחוץ לחומה אינו מכלל עיקר העיר, וכמש"כ החזו"א בסימן ק"י סקי"ט, ונת' בסימן ט"ז סק"ח. [↑](#footnote-ref-3)
3. והיינו משום דאף דהוא ראוי להצטרף עמו, כיון דאין חילוק ביניהם דע' אמה ושירים, מ"מ אי"ז טעם לעברו ולהטפילו לעיר, ורק מכח דין נתינת קרפף, כיון דהבורגנין הם בתוך קרפף העיר, ה"ה מתעברים ונטפלים לעיר. [↑](#footnote-ref-4)
4. ואמנם לכאו' יש להעיר ע"ז, דאם בב' בתים ל"ב בצירופם לדין נתינת קרפף, א"כ ה"נ בב' עיירות הי' בדין דכל שאין ביניהם ע' אמה ושירים ה"ה מצטרפין זל"ז אף בלא דינא דנתינת קרפף, - אך באמת בד' התוס' לקמן בסוגיין ד"ה הא ליכא אמצעי מבו' דעיירות הסמוכות זל"ז בתוך ע' אמה ושירים לא חשיבי כעיר אחת, וזהו שלמדו מהא דעושה אמצעי את שלשתן להיות אחד, דה"נ עושין בורגנין הרבה זה אחר זה, ובע"כ דהוא או משום דבצורתם הם עיירות חלוקות, או משום דחומתם מפסקת ואינם מצורפין זל"ז, - ולפ"ז ניחא, דע"כ הוא בעינן בזה לדין נתינת קרפף, דע"י שהקרפף הוא מכלל העיר, והעיירות מחוברות או מובלעות זב"ז, מצטרפות העיירות יחד. [↑](#footnote-ref-5)
5. אך הנה בחי' המאירי כתב, דהא דקמ"ל מתניתין דב' עיירות מצטרפות כשאין ביניהם ע' אמה ושירים, הוא משום דבטלה חדא לחברתה וכל חדא וחדא הויא מעיבורה של חברתה, וזה דלא כמשמעות דבריו בבית הבחירה, דל"ש שתתבטל עיר לחברתה, ולפ"ז ניחא. [↑](#footnote-ref-6)
6. גם יש להעיר במש"כ הרשב"א בעבוה"ק שער ה' פ"ו הי"ח בב' עיירות הסמוכות זל"ז, דנותנים לעיר השני' קרפף, משום דנותנין לעיר אחת קרפף, ולא אמרינן בזה דאין נותנין קרפף לעיבור, וכנראה דזהו שהוצרך הרשב"א להשמיענו דנותנין לה קרפף, - אך י"ל דהא דנותנין לה קרפף הוא משום דמצינו לדון דעיר זו היא העיר העיקרית, וחברתה היא העיבור, ואמנם צ"ע אם אי"ז תרתי דסתרי ליתן לכל אחת מן הערים קרפף, וגם דעכ"פ יהא הדין דאם שבת קרפף של אחת מהן יהא אסור לילך עד לקרפף של השני' דממ"נ וכו', וי"ל. [↑](#footnote-ref-7)
7. ולפ"ז יש לישב קצת משה"ק התוס' שם על פירש"י דמ"ט נקט דאין עושין אותו עיבור בין ב' עיירות, ולמש"נ בדעת רש"י הרי איכא דין עיבור בפנ"ע בין ב' עיירות, דהבית מצרף את ב' העיירות, ואף דביסוד הדין הוא חד דינא עם דין עיבור בעיר אחת, מ"מ כיון דהוא גוונא בפנ"ע דעיבור בין ב' עיירות נקט לה הכי. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך העירו בזה ממש"כ התוס' בסוגיין בד"ה הא ליכא אמצעי דמהא דג' כפרים המשולשים מצטרפין נלמד דעושים בורגנין הרבה זה אחר זה כל אחד תוך ע' אמה ושירים של חבירו ליחשב הכל אחד, ומבו' דשוה דין הצירוף דג' כפרים לדין הצירוף דבורגנין, ולכאו' הוא דלא כמש"נ בדעת רש"י דב' דינים חלוקים הם, דבבורגנין הוא מדין עיבור, ובב' עיירות הם נעשין כעיר אחת, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-9)
9. והיינו, דכל שאין הבית בתוך ע' אמה ושירים לעיר השני', הרי דהגם דנותנין קרפף לעיר הראשונה מחוץ לעיבור ונותנין קרפף לעיר השני', מ"מ ל"מ זה לצרף את ב' העיירות, - דאף דב' עיירות מצטרפות כשאין ביניהם אלא ב' קרפיפות, היינו רק כשאין בין עיקר הערים אלא ב' קרפיפות, אך כל שיש ביניהם יותר מב' קרפיפות, אלא דבין עיבור עיר זו לעיר השני' ליכא אלא ב' קרפיפות, ל"מ זה לצרפן, דל"מ הקרפף הסמוך לעיבור מן העיבור עצמו, ול"מ זה לצרף לב' העיירות, דאין ב' עיירות מצטרפות זל"ז מדין עיבור, וכנ"ל. [↑](#footnote-ref-10)