דיני תשעה באב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי הלכה

**יום ד' ה' אב פ"א – שיעור בבית הכנסת נווה יעקב**

**קצת מהלכות ת"ב**

א] **שבת ערט"ב** מבואר במ"ב שאוכל כדרכו רק צריכים לגמור לאכול קודם שקיעת החמה ועיין מ"ב סימן ק"צ שלא יאמר בשבת **שיושן** כדי שיהיה לו כח במוצאי שבת ולכאורא גם כאן זה כך שלא יאמר ששותה ואוכל כדי שיוכל לצום אמנם עדין יושבים על הכסא ולגבי מנעלים פשטות הרמ"א שעד הלילה לא מורדים אותם וכן מבואר בביאור הגר"א שלמד מהא דהגמ' דנה שיותר לאכול בין השמשות של הצום במוצאי שבת והגמ' רק אומרת שכיון שכל היום הוא אכל אין כאן עינו שסתירה לשבת אבל לגבי מנעלים זה סתירה וכן נהג החזו"א ויש שהחמירו בזה ובפשוטו יש להקל בזה ואין להחמיר בזה דחומרו קולו וכן המנהג בכל מוצאי שבת באבילות ויש להוסיף שהרי מחוץ לעיר מותר נעילת הסנדל וודאי שכבוד שבת זה לא פחות אמנם אם שוכב וכדו' שאין כאן שום צד אבילות ועינוי מותר ומסתמא כשמגיע הזמן שמעיקר הדין אפשר לעשות מלאכה דהינו שלושים דקות ועוד תוספת שלגבי דאוריתא כולם מחמירים בזה יש לחלוץ המנעלים וכן נוהגים להחליף את הבגדי שבת מיד שנגמר שבת

ב] **מאורי האש**: במוצאי שבת לא עושים הבדלה ולא מברכים מיני בשמים אבל מברכים ברכת מאורי האש והמנהג לברך בית הכנסת קודם איכה ונשים יברכו בביתם והנה המ"ב נסתפק האם אשה חיבת אמנם בפשוטו וודאי שיכולה לברך כמו כל מצות עשה וביותר דריטב"א בפסחים מבואר שחיבת ואם המ"ב היה יודע חוזר בו ולכן יכולה לברך לבד והאנשים יכולים לעשות כמנהג ישראל לברך קודם איכה

ב] **קטנים תענית שעות והבדלה**: נחלקו האחרונים האם יש דין תענית שעות בט"ב והכרעת המ"ב סימן תק"נ שאין דין תענית שעות אמנם המנהג שצמים קצת כדי להשתתף אם האבלות אבל לא צריך כמו יוה"כ כפי יכולתם גם כשאוכלים המנהג שלא עושים הבדלה כיון שבגדלותם הרי לא יעשו הבדלה בת"ב וכן הרי מבואר במג"א שאין חינוך על לאכול קודם קידוש והבדלה, והגריל"ד קו"א א' ב הסתפק בזה

ג] **נעילת הסנדל בקטנים:** לגבי נעילת הסנדל בת"ב בשו"ע סימן תקט"ז לגבי יוה"כ מבואר שכיון שזה לא נצרך לגידולם יש להחמיר בהם ובחכמ"א קנ"ב סי"ז כתב שזה חומרא מיוחדת ביוה"כ אבל בת"ב יש להקל כיון שזה דבר שיש בו צער לתינוק אמנם הב"ח ביור"ד סימן שפ"ד כתב שיש חיוב כמו ביוה"כ וכן המנהג ולכן אין לאב או לאם להלבישו מנעלים אמנם אם לובש מעצמו מבואר במ"ב הלכות יוה"כ שאין להפרישו אלא מצד חינוך דהינו שזה בהגיע לחינוך דהינו גיל שמבין שהיום זה ת"ב ולא ללבוש נעלים וזה בערך גיל שש ולומר לו ללבוש בפשוטו זה נחשב ספיה עיין שבת צ:

ד] **נט"י לאכילה ובדין נטילה ג"פ:** לגבי נטילת ידים לאכילה עיין קו"א למהריל"ד סימן ס"ח נסתפק בזה אמנם בפשוטו כמו שלתפילה התירו כי זה לא לתענוג וכן לגבי נט"י לכהנים התירו כי זה לא לתענוג ה"ה כאן ולכן גם מותר ליטול כל הידים כמו שבנט"י לכהנים מותר כל היד כמבואר במ"ב אפילו שיש דיעות שלא צריך כל היד אפילו שלגבי תפילה אנו מחמירים וצ"ל דשם הכרעת הלכה שלא צריך כל ידיו ורק לחומרא זה כל ידיו דהינו שיטת הרמב"ם והוא יחידאה ולדעתו גם מים אחרונים צריך כל ידיו משא"כ בברכת כהנים וכן לאכילה כדהאריך בזה הבה"ל [ובפשוטו הנידון של סעודה וברכת כהנים זה אותו נידון] ומה שלא התירו מצד שזה לא לתענוג צ"ל שכמו טבילת מצוה אם טבילה בזמנה אינה מצוה לא מתירים כך כאן לא מספיק מה שמטרתו למצוה אלא המצוה היא זו שדוחה אמנם צ"ע דהמג"א כתב שגם הלוים שנוטלים לכהנים זה סיבה להתיר להם וכי מה שרגילים ליטול לתפילה כל היד זה לא סיבה יותר מהמנהג שם וצ"ל דשם זה מנהג בתורת ודאי אבל כאן רק עושים מצד שיש צד בהלכה וצ"ע וכן צ"ע הרי מותר לעבור במים להביא פירות וכי לחשוש לשיטה בהלכה זה פחות סיבה ובשם החזו"א הביאו שהתיר ליטול בבוקר ד' פעמים וכן ביוצא מבית הכסא ולכאורא זה ודאי לא עדיף מהצורך ליטול כל היד ויש שכתבו שכאן שכבר רחץ הוא קל וצ"ע הרי ודאי שגם כשגופו רטוב כגון בזמן חז"ל בטבילת מצוה שאסור לו לטבול עוד הפעם וכמדומה שראוי להחמיר בזה אם לא שאין דעתו מיושבת עליו

ה] **חולה לא גזרו ובדין שעות ובדין מינקת:** מבואר בשו"ע שלא גזרו תענית על חולה אמנם הרמ"א כתב שנהגו לצום רק אם הם חלושים לא צמים והמיקל לא הפסיד והנה יש הרבה אחרונים שנקטו שבאמת יש עליו חלות צום רק מה שנצרך לצורך חוליו מותר לו לאכול ולכן דנו שאם מספיק לו פחות מכשיעור חייב פחות מכשיעור וכן לאכול מה שמיותר לו אסור אמנם האבני נזר וכן אמרו בשם הגרי"ז והחזו"א שלא גזרו על חולה כלל ולכן כל שהוא חולה ומותר לו לאכול אין הגבלות וכן המנהג ורק בחולרע כתב הבה"ל שיאכל פחות מכשיעור ומקובל דשם הוא לא חולה אלא אוכל כדי שלא יחלה בזה נתחדש שיש מעלה של פחות מכשיעור ונפק"מ במינקת ששותה שלא יחסר חלב שכל שהיא לא חולה אין לה היתר אלא מה שצריכה בשביל שיהיה חלב לתינוק וכתב המ"ב שבכל אופן אם יכול לצום קצת צריך לצום והנה המקור מהבית הלל שלמד מקטן שמתענים לשעות דהינו שכיון שיש כזה מושג וביחס לתענית שעות אין המחלה מפריעה ממילא בזה אין הפטור של חולה אמנם צ"ע שהרי קי"ל שקטנים לא צריכים לצום שעות א"כ אין מקור לתענית שעות בת"ב וצ"ל שמסברא יש בזה ענין ולכאורא זה באמת רק מדין להשתתף אם הציבור ולא שיש פה חיוב מתקנת חז"ל ובנזירות שמשון כתב שעדיך לצום ביום אמנם שמעתי מהגר"נ קופשיץ שאין המנהג כן

ה,ב] **בדין חולה מחמת הצום:** והנה יש לדון האם הפטור של חולה זה גם באדם שאינו חולה כלל אבל המציאות של הצום מפיל אותו למשכב כגון שמגיע לחולשה נוראית או כאבי ראש שכשיאכל לאחר הצום יתרפא מיד ממחלתו שיתכן שזה בכלל החיוב לצום אמנם עיין מ"ב סימן תק"נ שמעוברת קודם מ' יום שלא נחשבת מעוברת בכל אופן אם מצטערת הרבה לא צריכה לצום ובפשוטו הכונה שמחמת מצבה הצום גורם לה להצטער הרבה ומבואר שגם חולה מחמת הצום פטור מלצום וכן שמעתי מהגר"נ קופשיץ ומהגרש"צ שליט"א והנה מעוברות ומניקות צריכות לצום בת"ב כמבואר בשו"ע אמנם אצלם מצוי שנחלשות מאוד שמגיעות למצב של חולי ובזה יהיה להם פטור של חולה ושמעתי מהגר"נ שסחרחורת בצורה יותר מהרגיל זה בגדר חולה עוד מצאנו בהלכה [ומקורו במהרש"ל] שבת"ב לא צריך אומד האם זה סכנה ולכן בהריון כל שיש צד סכנה יש להקל ולכן אם מרגישה קצת צירים או בחילות והקאות שונה מהרגיל וכדו' יכולה לאכול ולגבי מינקת אם על ידי הצום יחסר החלב אם בין כה נותנת לתינוק דברים אחרים א"כ אין סיבה לאכול אבל אם לא אוכל רק ממנה זה לא סיבה לתת מטרנה וכדו' אמנם ראוי לשאוב קודם ת"ב כדי שתוכל לצום ובפשוטו אין חיוב וצ"ע

ו] **הבדלה בחולה ולהוציא את בני ביתו:** חולה שאוכל בט"ב נחלקו האחרונים האם צריך לעשות הבדלה והמנהג שעושים הבדלה וכמו בת"ב נדחה שבעל ברית אוכל ועיין פ"ת יור"ד סימן שצ"א שאבל לא אומר הפסוקים קודם ההבדלה, ומסתבר שאין זה בגדר הכרעה שחיב בהבדלה אלא שגם אם פטור ודאי הגדר שהחיוב כבר קים רק שזה לא חיוב לעשות מיד אבל אם עושה ודאי יוצא וכמו להבדיל מפלג המנחה שזה מועיל וכן הוא בלשון הרא"ש בסוף תענית שבזה הוא חלוק מאונן שיש עליו חיוב רק היום מעכב עליו מלהבדיל ולכן מסתבר שאם טעה ואכל קודם הבדלה ושכח אתה חוננתנו לא צריך לחזור ולהתפלל והנה לפ"ז ודאי יכול גם להוציא מישהו אחר וכן הוא בברכי יוסף תקנ"ו אמנם משמע שלא ברירה ליה דבר זה

ז]**שתית יין:**  והנה אפילו שיש חיוב הבדלה אבל צ"ע הרי יש איסור שתית יין ומי אומר שהחיוב הבדלה דוחה את האיסור של שתית יין אמנם בשו"ע מבואר שבברית בת"ב היולדת שותה יין חזינן שזה דוחה דהינו שכמו שבשבוע שחל בו מותר לכבס לצורך מצוה ממילא גם כאן זה כך ובפשוטו משמע שאין איסור שתית יין מצד ת"ב כדביאר הגרי"ז שהרי כוס בברית זה בגדר מנהג וכבר כתב הב"י שזה לא הוזכר בשום מקום ואם אין כוס עושים ללא כוס ולא מסתבר שזה ידחה דינא דגמ' אמנם אם אפשר חמר מדינה עדיף לחוש לשיטות שיש איסור של יין רק שהחזו"א נקט שהיום אין חמר מדינה אמנם מיץ ענבים מעיקר הדין זה לא יין ורק אסור מצד מנהג לכן זה עדיף אמנם אם אין לה רק יין יכול להבדיל על יין כמבואר בשו"ע ונראה בפשוטו שחולה שמבדיל יכול להוציא את בני ביתו שגם אם ננקוט שהם פטורים אבל ודאי יוצאים וכנ"ל [אמנם יש לדון לשיטות שצריך הסיבה חזינן שצריך להיות ראוי לשתות האם כה"ג מי שמתענה יכול לצאת אמנם בקיבל על עצמו צום הדין שיוצא כמבואר בשו"ע אבל קטנים ודאי יכולים לצאת]

ח]**האם ישתה החולה או קטן:** והנה יש לדון האם עדיף שהחולה בעצמו ישתה או שיתן לקטן והנה בתשעת הימים נותנים לקטן מצד ששם כל האיסור מצד אבלות ובקטן שלא הגיע להתאבל על ירושלים אין עליו איסור זה ולכן הוא עדיף מגדול אבל כאן אם נימא שיש איסור מצד דיני ת"ב א"כ בזה הוא וודאי חייב בזה ואין ענין לתת לו ויתכן עוד שלא ראוי לתת לו מצד שאין מה שידחה אצלו את האיסור שהרי הוא לא חייב בהבדלה ביום זה אמנם מהא דמבואר בשו"ע במילה שאפשר לתת לקטן או אשה אפילו שהם לא בכלל החיוב חזינן שמותר לשתות יין כדי שיתקים הדין שתית הכוס כשזה נצרך וכן מביאים בשם הגריש"א והגרנ"ק אמנם בשו"ע מבואר שעדיף לתת ליולדת ורק אם אין נותנים לתינוק ומבואר במ"ב שזה מצד שאתי למיסרח ולפ"ז גם כאן עדיף שהחולה עצמו ישתה ולא הקטן [ואולי קטן חולה שכה"ג גם בגדלותו ישתה עדיף לתת לו וצ"ע] וכן שמעתי מהגר"נ קופשיץ והגרש"צ אמנם אם החולה לא יכול לשתות בזה וודאי יש לתת לקטן כמו בברית מילה וז"ב והנה צ"ע האם מותר לשתות רביעית או רק מה שחייבים שזה מלא לוגמיו ואולי כיון שחל היתר על הכוס של ברכה יכול הכל וכן הוא פשטות הדברים

ט]**זמן ההבדלה:** בכנסת הגדולה מבואר שחולה שאוכל צריך להבדיל מיד בתחילת הלילה כמו כל מוצאי שבת אמנם הכף החיים כתב שאם רוצה לצום שעות יכול לחכות והנה אם יש חובת שעות ודאי שזה כך אמנם כיון שלהלכה קי"ל שאין חובת שעות וכנ"ל א"כ יש לומר שיש חיוב להבדיל מיד אמנם אין המנהג כן וצ"ל שאין הדבר מוכרע שיש חובת הבדלה לחולה ולכן יש להחמיר אמנם בפשוטו הכונה שזה ודאי שהצום הוא סיבה שלא להבדיל גם אם אין חובת צום וכדחזינן שיולדת תוך ל' פטורה והרמ"א כתב שראוי להחמיר ולא כתוב שבחיבת בהבדלה חייבת להבדיל וכן לגבי חולה ובהכרח כנ"ל וז"ב וכן המנהג וכן שמעתי מהגר"צ וובר והגר"נ קופשיץ שליט"א אמנם יש להסתפק מי שמצד החולי מספיק לו לשתות מים האם יש לו מתיר לעשות הבדלה על יין כיון שמצד חוליו אין לו סיבה לשתות יין ורק אם נימא שיש עליו חיוב הבדלה זה סיבה לשתות יין וצ"ע אמנם כיון שבפשטות אין איסור שתית יין בת"ב ממילא ודאי שיכול להבדיל ואם נימא שיש עליו חיוב הבדלה רגיל ממילא ודאי שזה דוחה האיסור שתית יין ובשבט הלוי ח"ח קכ"ט כתב שלא חייב להבדיל וצ"ע ולכאורא במיץ ענבים שזה רק מחמת מנהגא ראוי להבדיל

י] **הבדלה באשה חולה ובשתית קטן:** אשה שצריכה לאכול בת"ב אם יכולה לשמוע הבדלה מחולה שמבדיל עדיף אמנם אם לא יכולה אנו קי"ל כפסק המ"ב שחיבת בהבדלה ושלכל הפחות יכולה להבדיל מצד מ"ע שהזמן גרמא אמנם וודאי שראוי שתשתה מיץ ענבים כיון שאצלה זה לא ברור שחיבת ועיין לעיל שעדיף שהיא תשתה אמנם אם לא יכולה לשתות תתן לילדה ואם יש רק ילד ולתת לילד לכאורא לצאת חובת הבדלה זה לא ברור שיכול לצאת אמנם בפשוטו וודאי שאם הוא שותה היין היא יוצאת בזה חובת הבדלה אמנם אם היא לא טועמת בזה כל ברכתה מצד שהיא חיבת בהבדלה ולצד שהיא פטורה זה ברכה לבטלה לכן כדאי שתטעום מהכוס וכן יש להיזהר שהוא לא יענה על ההבדלה כי זה הפסק אמנם אם ענה יכול לשתות כי מעיקר הדין אשה חייבת בהבדלה ולגבי הילד במוצאי ת"ב כדאי שישמע הבדלה אבל מעיקר הדין יכול להקל שהיא חיבת ויצא בשמיעתו חובת הבדלה

ובעיקר הנידון האם יכול לתת למי שלא יוצא בהבדלה עיין רע"א סי"ד במ"ב סקס"ט שצריך ישתה דוקא אחד שיצא בברכה אמנם יתכן שגם אם לא יצא הבדלה יכול לשתות כל שיצא בברכה של הגפן וכן הוא ברבינו דוד בפסחים ק"ז ובגר"ז סימן ק"צ ס"ד נקט שיכול לטעום גם מי שלא יצא הגפן רק שאז לא יוכלו לברך הגפן אמנם בסימן רצ"ה החמיר שלא ישתה אלא מי שיצא קידוש ועיין תהלה לדוד שהקשה סתירה בדבריו אמנם עיין מ"ב תרכ"ד סק"ד דמבואר שאפשר לתת ההבדלה לקטן שלא יוצא את הבדלה רק שיצא בברכת היין ועיין מהריל"ד קו"א ס"ה אות ל"ג שנסתפק בזה ועיין קרא עלי מועד במילואים שהביא מהגרח"ק שהחזו"א היה מחפש נער שלא יצא הבדלה שישתה את ההבדלה שלו

והנה יש לדון האם עדיף שהבעל יבדיל והאשה תשתה את היין לחוש לדעות שלא חיבת בהבדלה והנה בפשוטו אין בזה שום חסרון שגם אם היא לא חיבת בהבדלה אבל מתקים בה שתית היין וכנ"ל שכיון שיוצאת בברכת הגפן שלו זה מועיל לשתיתה אמנם יש שדנו שאת ברכת הגפן הוא לא יכול להוציאה על הצד שהיא פטורה דברכת הנהנין אדם אחר לא יכול לבר בשבילו רק אם הוא מחויב בברכה וכאן אולי היא לא חיבת אמנם בפשוטו כיון שהוא חיב זה סיבה לברך וממילא כל שמוציא משהו שישתה זה מועיל וכמבואר לגבי כוס של מילה שמישהו מברך והאשה שותה ואין עליה שום חיוב אמנם כיון שקי"ל שאשה יכולה להבדיל אין ענין שבעלה יעשה הבדלה אמנם אצל ספרדים שזה בגדר ספק בפשוטו יש לעשות כך

י"א]**טלית קטן בלילה:** נהגו שלא ללבוש טלית ותפילין בבוקר רק במנחה והמ"ב הביא מחלוקת לגבי טלית קטן האם לברך ולכן יש שכתבו שראוי להשאירו בלילה אמנם לכאורא מעיקר הדין כיון שמברך כשהוא לבוש והברכה חלה על כל הלבישה א"כ כמו תמיד שלובשים בידים מלוכלכות ומברכים אחרי זה ה"ה כאן ומה שיש ספק האם יכול לברך זה לא גרע מידים מלוכלכות ובפרט שם שיכול לנקות את ידיו ולכן בחור שלא מברך על טלית גדול עדיף שלא ישן אם ט"ק אם לא שיש לו מי שיוציאו במנחה ולגבי חולה האוכל בת"ב יש שכתבו שיניח תפילין לפני זה אמנם בפשוטו אם מעמיד שומר מותר לו לאכול קודם ויתכן שזה עדיף לקים המנהג שלא להניח תפילין קודם חצות

י"ב]**עיסוק בצרכי הבית:** יש הרבה פרטים דמבואר בהלכה שלא יסיח דעתו מהאבילות ומבואר בשו"ע תקנ"ט ס"י שעד חצות לא עושים שום מלאכה שיש בה שיהוי ורק לאחר חצות אפשר להכין צרכי סעודת הלילה ובפשוטו גם לסדר הבית משבת קודש מה שלא הכרחי קודם גם מן הראוי לחכות אחרי חצות

י"ג] **האיסורים מוצאי ת"ב:** מוצאי ת"ב עושים הבדלה ללא נר ובשמים והמבדיל שותה ולא צריך לתת לקטן ונהגו עד למחרת בחצות שלא לאכול בשר ושלא לשתות יין והבה"ל הביא מהאחרונים שגם שלא לכבס ולהסתפר ולהכנס במרחץ ובפשוטו זה לא דרגת חומר כמו שבוע שחל בו אלא כמו מר"ח ולכן לגבי קטנים שהב"י הביא שלא ראה מחמירים בזה כלל אפילו שכתב להחמיר אבל כאן יש להקל ובפרט שהחיי אדם כתב שגם מר"ח יכולים להקל ולגבי שמיעת כלי זמר שזה שמחה בעצם בזה ודאי ראוי להחמיר עד חצות

י"ד]**ברכה אחרונה על היין קודם הסעודה:** מבואר בהלכה סימן רצ"ט שאם עושה הבדלה קודם הסעודה יברך ברכה אחרונה לפני הסעודה ויתכן שכאן שהוא בצום זה גורר האכילה דיתר קל לאדם לאכול כשהוא לא צמא כמבואר בפוסקים וכן הוא בבה"ל סימן קע"ד בד"ה אפילו בשם החי אדם שאדם שצמא הרבה והא לא תאב לאכול מחמת הצימאון לא יברך ברכה אחרונה והנה בעלמא קי"ל כרא"ש שיין קודם הסעודה אין לברך ברכה אחרונה כי זה גורר את התאבון לאכילה ורק בהבדלה כיון שזה מגיע למצוה זה אחרת אמנם יתכן שלא סמכו על זה אלא בצירוף לשיטות שזה לא גורר אבל כאן שבאמת זה נצרך לאכילה זה סיבה שלא לברך ויתכן שכאן וודאי לא יברך ועדיף שישתה פחות מרביעית שלא יכנס לספק אמנם במיץ ענבים יתכן שזה לא גורר כלל דאין לו שום מעלה של יין וכן מסתבר

# דיני תשעה באב

אב ע"ז

### בנין של שמחה

א] מבואר בגמ' שממעטים במשא ובמתן ובבנין ובנטיעה ועיין טור וב"י ולכאורא יש בזה שני דעות יש שביארו שהכל הולך על שמחה כגון בנין חתונה ומשא ומתן של שמחה ויש שביארו שכיון שהבבלי לא כתוב דבר זה א"כ אסור אפילו לא של שמחה ובפשוטו קי"ל כשיטות שרק של שמחה והנה בירושלמי מבואר שאם היה כתלו נוטה ליפול מותר והטור התקשה שתיפו"ל שזה לא של שמחה ותירץ שהכונה שגם בבית חתנות כל שזה למנוע הפסד מותר אמנם הר"ן למד מזה שכל שזה להרוחה אסור דהיינו שגם זה בכלל של שמחה אמנם הרמב"ם העתיק כגון כיור וציור וכתב הגר"א דמשמע שצריך של שמחה ממש והנה השו"ע העתיק כלשון הרמב"ם ובפשוטו מבואר שקי"ל להקל אמנם המג"א ושאר האחרונים כתבו להחמיר כר"ן ולפ"ז גם הבונה דירה להשכרה אסור וכן שמעתי שהורה הגר"נ קופשיץ שליט"א והמ"ב כתב להתיר בנית בית הכנסת מצד צורך רבים ומבואר שללא זה אסור וצ"ל שגם זה כהרוחה בעלמא ולפ"ז צ"ע אם יש להתיר בנית אולם שמחות לבית הכנסת [אב פ"ב לכאורא להרוחה הכונה שזה לדירתו להרוחה שזה כמו שמחה אבל כדי להתפרנס זה רק מצד משא ומתן ואם ירויח אם יקידם בעשיתו זה בכלל כדי פרנסותו ואם זה לא משנה ראוי להחמיר

### ביסוד האיסור של תפירת וקנית בגדים

ב]מבואר בשו"ע שלא תופרים בגדים חדשים ובטעם הדבר מבואר טעם אחד מצד הירושלמי שבטלה אבן השתיה והרחיבו הדבר לכל הקשור לתפירה חוץ מעשית חוטים לתפירה ובמרדכי כתב עוד טעם מצד שכיון שממעטים משמחה ולאדם יש שמחה לתפור לו בגד וטעם שלישי כתב הגר"א שכמו שאסור לכבס אפילו להניח ה"ה לתפור בגד דהינו שהעיסוק שיהיה לו בגד ללבישה הוא האיסור ומבואר ברמ"א שגם לקנות בגד אסור ועיין יד אפרים שזה מצד שיש בזה שמחה וכטעם השני של מרדכי אמנם בגר"א כתב שזה גם מצד כיבוס דהינו שלא רק הכנת הבגד שיהיה ראוי ללבישה אלא ה"ה קנית בגד והובא כל זה בבה"ל [וכן מפורש בר"ן שלקנות בגד חדש אסור כמו שאסור לכבס בשביל לאחר ת"ב] ונפק"מ שאם מצד שמחה יתכן בגדים שאין בהם שום שמחה מותר לקנות אמנם אם מצד שזה כמו כיבוס יש לאסור כל בגד שהרי לא חילקו בזה ומשמעות המרדכי וכל האחרונים דלא כגר"א וכן משמע שעיקר הכרעת ההלכה אמנם הם דיברו על התפירה אמנם הקניה מפורש בר"ן לאסור אמנם היד אפרים כתב דכל האיסור לכבס שיש כאן התעסקות גדולה אבל בקניה זה לא שייך

### בדין נתינת מתנה בתשעת הימים

ג] והנה דנו האם מותר לתת מתנה בתשעת הימים ובמג"א מבואר שבט"ב אסור לתת מתנה ומשמע שקודם ט"ב מותר וצ"ב מה זה שונה מהא דאסור לקנות בגדים חדשים והנה אם זה מצד שמחה יתכן שכאן מדובר במתנה שאין בה שמחה ואם זה מצד שזה כמו כיבוס א"כ אם זה לא בגדים אין סיבה לאסור אמנם יתכן עוד שיסוד האיסור זה מה שאדם מתעסק בדבר המשמחו אמנם במתנה מצד הנותן זה לא בגדר שמחה ומצד המקבל לא חשיב שמתעסק בזה ויתכן עוד שכאן עיקר השמחה זה ממה שקיבל מחברו מתנה ולא מהחפץ וצ"ע אמנם אם זה איסור מיוחד בבגדים יש מקום להחמיר בזה ונפק"מ לתת מתנה לשבת אופרוף שיש להקל אבל ביחס לטלית יש מקום להחמיר וכשזה לא שבוע שחל בו בודאי אפשר להקל