בישול ז_5
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סט"ז**

★ "אין מרסקין את השלג וכו'" [נא:]

1. לרש"י בטעם "דקא מוליד בשבת ודמי למלאכה **שבורא** מים הללו.

ועי' בחידושי הריבב"ן שדימה ד"ז לאיסור הוצאת אש חדשה ביו"ט שנאסר מצד מוליד וכנ"ל.

1. לרשב"א הטעם שמא **יסחוט.**
2. "בעל התרומות" אסר להניח פשטידא סמוך לאש לא מצד בישול אלא מצד **מוליד**.

והרמב"ן הבין מדבריו מצד נולד של מוקצה [לא מוליד אלא נולד] דהיינו התוצאה אסורה ולא הפעולה ולכן הקשה מ"ש מתותים שהותר סחיטתם היו והיו אוכל ונשארו אוכל וסחיטה שאסורה היא בהוצאת משקה מהאוכל, וא"כ ה"נ השומן שיוצא מהפשטידא הוה אוכל מאוכל וא"כ לישתרי.

ועי' בר"ן מה שתירץ.

ועוד הקשה הראשונים הרי בתוך כוס מותר נתינת השלג ולא נאסר אלא במרסקו, וא"כ לישתרי פשטידה הנ"ל.

ובעל התרומות סבר דהתם אינו ניכר ולכך שרי בכוס דכל האיסור הוא כשהוא בפנ"ע, לא בתערובת.

ויש לדון מה נחשב ניכר.

וע"ע בט"ז [כא] דלרמב"ן שרי גם ע"י מעשה וגם כשהוא בפנ"ע.

★ברמ"א הביא את בעל התרומות.

המג"א אסר מצד מוקצה.

הגר"א כרש"י מצד הפעולה.

ובדעת המג"א צע"ג שאוסר מצד מוקצה ובכ"ז התיר במניח בתנור ואח"כ הגוי מבעיר את התנור, ואם האיסור מצד המעשה שפיר שאין כאן עשיה של ישראל, ולכך שרי, אבל למג"א שביאר מצד מוקצה קשה מאכפ"ל שהמעשה הוא של הגוי, אכתי יש כאן מוקצה.

★בט"ז [כ] צריך ביאור למה חשיב שינוי, הרי מעונין בחימום.

★עי' פמ"ג [א"א מ] דלשו"ע בשלג אין נולד וגם במצב של שלג חשיב משקה, וכעת ג"כ נידון כמשקה, וא"כ אין כאן שינוי מהותי אלא שינוי במצב חיצוני ממשקה קרוש נהפך למשקה נוזלי.

וכן בשומן גם אחר שזב נחשב אוכל ותמיד היה אוכל, השינוי הוא כנ"ל מקרוש לנוזל וזה לא נחשב שינוי לאוסרו.

אבל **רוטב קרוש** שנידון כאוכל ואח"כ כשנמס נחשב משקה גם לשו"ע יאסר.

וכן חמאה קרושה אם נידונית כאוכל וכשנמסה נידונית כמשקה, יאסר גם לשו"ע.

★קרח שנמס מאליו לרש"י הנ"ל אין כאן מעשה ושרי, וגם לרמ"א ולרשב"א שרי.

לבעל התרומות שאסר נולד ה"נ יאסר [להבנת המג"א ברמ"א].

יל"ע האם הוצאת קרח מהמקפיא נידון כמעשה ואולי רק נתינה כנגד האש מוגדר מעשה הפשרה, משא"כ מצב טבעי של החדר לא יוגדר כמעשה הפשרה.

★דנו האחרונים האם מצב הפוך – דהיינו להקפיא מים יאסר כנ"ל.

יל"ע לאוסרים האם מותר להכניס מים למקפיא לקררם ובדעתו להוציאם לפני שיקפאו האם שרי, או שיאסר שמא ישכח ויוקפאו כדמצינו בגזרת הפשר.

**סי"ח**

★דעת הכלבו שיש מגיס על האש גם במבושל כ"צ.

וע"ע שעה"צ [קנח].

וע"ע חזו"א [לז-טו].

וע"ע בתפארת שמואל על הרא"ש [פ"ג טז].

וע"ע בלשון הריטב"א [יח: ד"ה ודילמא] וז"ל **"וחכמים אסרו** להגיס בה אפי' לאחר בישול בעודו על האש".

★עי' פמ"ג [א"א רנג לב] גבי מגיס במאכל יבש.

★**יל"ע** למה הוצאה בכף במאכל לא מבושל לא נאסרה מדאוריתא מצד שמזרז א בישול המאכל הנשאר.

★עי' ב"י [רנג-ד] שהוספת מים לקדירה נאסרה מצד מגיס.

★עי' חזו"א [לז-טו].