חלה פ_א
קטגוריות: ש_ס / ט חלה / חלה עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / מהדו_ק

א] חלה פ"א מ"א, חמשה דברים חייבין בחלה, החיטים והשעורין והכוסמין ושיבולת שועל ושיפון וכו', ובגמ' מנחות ד"ע: אמר ר"ל דילפי' לה לחם לחם ממצה, דכ"ה דבמצה אין יוצא יד"ח אלא בה' מינים הללו שבאין לידי חימוץ, ה"נ אין חייבין בחלה רק ה' מינים הללו.

והנה יש להסתפק אם הוי זה ילפותא בעלמא דלא חשיב לחם רק מה' מינים הללו, או דשורש הדין הוא דל"ח לחם רק אם יכול לבא לידי חימוץ.

ומצאנו בזה דברים מפורשים בירושלמי, עיי"ש דמובאר דה"ז תליא בהילפותות, דבירושלמי שם נחלקו אי ילפי' להא דה' מינים אלו חייבין בחלה מדכ' "מלחם" ולא כל לחם, או דילפי' לה לחם לחם ממצה, ולהלן שם תלי בפלוגתייהו בגונא דעירב ד' (רבעי) קבין בפני עצמן וחימצן וד' (רבעי) קבין בפני עצמן ועירבן, ופי' הגר"א דהיינו בדינא דעושה עיסה מן החיטים ומן האורז דחייב בחלה, ומיבע"ל אם עירב אורז בחיטים אחר שהחמיצו דשוב אין האורז בא לידי חימוץ, ומיבע"ל אם מ"מ החיטים גוררין את האורז להיות חייב בחלה, או שאינו גורר רק אם עירב קודם שנתחמצו החיטים דאז האורז בא לידי חימוץ, אבל לא כשנתערב האורז אחר שנתחמץ, ואמרי' התם דמאן דמיבע"ל בזה הוא משום דס"ל דהא דאין חייבין רק בה' מינים הללו הוא משום דילפי' לחם לחם ממצה דבעי' דבר הבא לידי חימוץ, וע"כ מיבע"ל דשמא בעי' שיתערב עם האורז קודם שהחמיצו החיטין דבכה"ג בא האורז בפועל לידי חימוץ, ומאן דפשיטא לי' דאף בכה"ג ה"ז חייב, הוא משום דס"ל דהא דאין חייבין אלא בה' מינים הללו ילפי' לה מדכ' "מלחם", דאותן המינים הנקראים לחם טפי חייבין בחלה, וע"כ ודאי דה"ה לאורז כשהוא עם החיטים דנקרא ג"כ לחם דחייב בחלה, וליכא נפ"מ אם עירב קודם שהחמיץ או אחר שהחמיץ, ותלי עוד בירושלמי שם בפלוגתייהו (לפי' הגר"א), הא דאמר רב אילא דליכא דינא דגרירה רק בחיטים ואורז אך שאר מינים אין נגררים, וע"ז אמרו דאתיא כמ"ד דיליף לה מדכ' מלחם, וע"כ י"ל דרק חיטים עם האורז קרוי לחם ולא שאר מינים, אך למ"ד דילפי' לה ממצה דבעי' דברים הבאים לידי חימוץ, הרי דה"נ בעירב שאר מינים עם החיטים ה"ה באין לידי חימוץ וחייבין בחלה, ולפ"ז לכאו' נמצא דלענין מצה דודאי תליא בדברים הבאין לידי חימוץ, מודו כו"ע דאף בעירב שאר מינים עם החיטים יוצא בזה אדם יד"ח בפסח, וצ"ע בזה, עיי"ש בירושלמי ובביאור הגר"א.

והנה הרי מבו' להדיא בד' הירושלמי, דלמאן דיליף לה ממצה, לא אמרי' דה"ז ילפותא בעלמא דרק ה' מינים הללו חייבין בחלה, אלא שורש הדין הוא דבעי' שיהא בא לידי חימוץ, וע"כ יש מקום לחלק בין היכא שעירב חיטים ואורז קודם שהחמיצו החיטים לבין היכא שעירבן אחר שהחמיצו החיטים, וז"פ.

ויש להסתפק לאידך מ"ד דס"ל דילפי' לה מדכ' "מלחם", אם לדידי' מה דהנך ה' מינים חשיבי לחם לא הוי כלל מכח מה שהן באין לידי חימוץ, או דאף איהו מודה דמה דמינים אלו חשיבי לחם הוי מכח שבאין לידי חימוץ, ואך דהפלוגתא בזה היא דלמ"ד דיליף לה ממצה הוי זה דין בפנ"ע דבעי' שיהא זה בא לידי חימוץ, ולמ"ד דיליף לה מלחם הוי שורש הדין דבעי' שיהא ע"ז תורת לחם, אך מה דהן לחם הוי משום שהם מינים הבאין לידי חימוץ, - ומה דתלי בפלוגתייהו בגונא דעירב חיטים ואורז אחר שהחמיצו החיטים, היינו משום דלהך מ"ד דחיוב חלה תלוי בשם לחם, הרי דהגם דמה דהנך מינים הוו בכלל לחם הוא משום שהן באין לידי חימוץ, אך מ"מ הרי מכח זה הוו בכלל לחם, ואף תערובת דחיטים ואורז איכא עלי' תורת לחם, ואין לנו לדון על כל מקרה לגופו, ומשא"כ למ"ד דתלי בבא לידי חימוץ, והגורם לחייב בחלה הוא מה שה"ז בא לידי חימוץ, הרי די"ל דאין חייב בתערובת דחיטים ואורז רק באופן שה"ז ראוי לבא לידי חימוץ, וע"כ נמי תליא בפלוגתייהו בעירב שאר מינים עם חיטים, דלמ"ד דשורש הדין הוא שיהא זה בא לידי חימוץ, הרי דאף בכה"ג ה"ז בא לידי חימוץ, אך למ"ד דתלי בשם לחם, הרי די"ל דאף שגם שאר מינים באים לידי חימוץ כשעירבן עם חיטים, מ"מ כיון דמינים אלו בפנ"ע אינם באין לידי חימוץ ואין עליהן תורת לחם, הרי דאף דמשכחנא גוונא דה"ז בא לידי חימוץ, מ"מ אי"ז חייב בחלה, דלא חשיבי לחם, ורק בתערובת חיטים ואורז דהוי הדרך לערב כן, ע"כ הגם דאורז בפנ"ע אין עליו תורת לחם, מ"מ יש לנו לדון על תערובת זו, וכיון שתערובת זו באה לידי חימוץ, יש עלי' תורת לחם.

והנה בירושלמי מייתי' פלוגתא דריב"נ ורבנן אי קרמית חייבת בחלה, ומפרשי' דפליגי אם ה"ז בא לידי מצה וחמץ, ובפשוטו לא אתיא רק כמ"ד דחיוב חלה תליא בבא לידי חימוץ, אך למ"ד דתליא בשם לחם א"כ ליכא נפ"מ אם אורז בא לידי חימוץ או לא, וצ"ע דמ"ט לא פרכי' אהך מ"ד מדר"י בן נורי, אך למש"נ י"ל דאף להך מ"ד תליא אם הוא בא לידי חימוץ, דאם הוא בא לידי חימוץ אף הוי בכלל לחם, וכמש"נ.

ויש להוכיח כן עוד, דהנה הרי במתני' לקמן פ"ג תנן דעושה עיסה מן החיטים ומן האורז חייבת בחלה ואדם יוצא בה יד"ח בפסח, ונ' להדיא דשורש הדין בתרויי' חד הוא, וצ"ע דהרי הא דהיא חייבת בחלה הוי להך מ"ד משום דאיכא ע"ז תורת לחם, והא דאדם יוצא בה יד"ח מצה הוא משום שהחיטים גוררין ומביאין את האורז לידי חימוץ, דהרי הא דלענין מצה אין חייבין רק ה' מינים הוא משום שרק הנך מינים באין לידי חימוץ, וצ"ע דא"כ נמצא דב' דינים חלוקים הם ואי"ז במשמע, אך למש"נ ניחא, דאף הא דאיכא ע"ז תורת לחם והיא חייבת בחלה הוי מכח דה"ז בא לידי חימוץ, וממילא דשורש הדין בתרויי' חד הוא, וכמש"נ.