ל 2
קטגוריות: ש_ס / לט זבחים / זבחים - הרב יעקב ברגשטיין / פרק ב / ל

ל' ב'

תוס' בד"ה א"ל אביי. בקו' התוס' דלמה מק' רבא על אביי מלחצות דמודה ר"מ וכו', והרי לפי המבואר הכא הטעם דמודה ר"מ הוא משום דאביי סובר דר"מ לי"ל תל"ר, ופליג רק בתמורת תמורת דהוא נמלך, אבל בלחצות דאינו כנמלך בודאי דמודה ר"מ, וא"כ אינו שייך כלל לר' יהודה דמתני' דטעמיה משום תל"ר. וב\*שיט"מ דקים לן דד' אביי דמודה ר"מ קיימי גם להסוברים דטעמיה דר"מ משום תל"ר. ולעי' מרומי שדה וקר"א.

כזית למחר בחוץ. עי' בשיט"מ דל"ד לתמורה דאמרי' תל"ר משום דהתם איכא סתירה בין ב' הדיבורים, אבל במחשבות ליכא סתירה ויכולים שניהם לחול ולהכי ל"א תל"ר. – ויל"ד מה הצד דאי"ז עירוב מחשבות, והנה אי ס"ל כרבא דגם בלחצות פליג ניחא. – אמנם התוס' מק' דלמסקנא דסוגיין דבכזית למחר בחוץ מודה ר"י, א"כ תו לרבא תק' מ"ש מלחצות. ולכאו' דהיה אפ"ל דלהתוס' דלחצות אינו חפצא של חלות אחת, ורק דחיילי 'כהדדי' ולכן שייך בזה תל"ר, ומשא"כ הכא דהוא עשאו לחפצא של 'מחשבה' אחת. ובזה גופא תתיישב נמי קו' התוס' דכיון דהשחיטה בסוף, מ"ש היכא דמחשב כזית למחר בחוץ , מכזית למחר כזית בחוץ, דהרי סו"ס גם בכה"ג שניהם חלים יחד, אבל לפי הנ"ל י"ל דאיכא חילוק א"ז נעשה לחפצא של מחשבה אחת וכהנ"ל. אמנם בשיטת רש"י אכתי תק' מ"ש לחצות מכזית למחר בחוץ. ושוב דכעי"ז בקר"א דמבאר דלהתוס' איכא תרי ספיקות, דהספק בתמורת עולה ושלמים דהגם דהוי חד דיבור, מ"מ הם חלים בזאח"ז, ואילו הספק בלחצות הוא דהגם דהם ב' דיבורים מ"מ הם חלים ביחד. ובאמת פשיטותא דרבא היא רק על הספק דלחצות דזה דומיא דמתני' דאיכא ב' דיבורים של כזית וכו', ורק דכיון דשחיטה היא בסוף נמצא דהם חלים ביחד, אבל הספק דתמורת עולה ושלמים לא נפשט, וזה דומה יותר לנידון לכזית למחר בחוץ, וא"כ אין סתירה מהא דבלחצות אמרי' תל"ר ואילו בכזית למחר בחוץ ל"א תל"ר, וכמש"נ דהכא הוי דיבור אחד ולחצות הוי ב' דיבורים.