ספק קבוע
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / רוב וקבוע

חולין צה. ספק קבוע

א. יל"ע היאך הדין בספק אם יש כאן איסור אם חל בו דין קבוע.

כתב הרוקח-תסז:"והא דאמרינן (ברכות יט:) מדלגין היינו ע"ג ארונות דרוב ארונות דעלמא יש בהן פותח טפח ומיעוט דעלמא אין בהן שמא בארונות שהיו מדלגין היה בכולן פותח טפח ומספיקא שאין אנו יודעין אם יש ארון שאין בו פותח טפח לא נאמר בו קבוע.

ב. בתוס' בסוגיא דמעיקר הדין מותר לקנות מן המקולין ולא חיישינן למיעוט טריפות להחשיבו כקבוע [אלא שתקנו או להכריז או לא לקנות מהן].

בשטמ"ק ביצה ז. הביא מהריטב"א שמותר לילך לבית העכו"ם ביו"ט לקונות ביצים ולא חשיב קבוע כיון שלא הוחזק לנו בביתו ביצה שנולדה היום, אבל הרשב"א חולק, עכ"ד, ובר"ן ביצה (ג: מדפיו) כתב הטעם לאסור משום קבוע.

אמנם ברשב"א חולין צד: כתב שלא אמרו קבוע אלא כשיש וודאי איסור.

ביד יהודה קי-יא באר דטעמו של הרשב"א לאסור לקנות מבית העכו"ם בצים אינו מטעם הר"ן דהו"ל קבוע אלא משום דשיל"מ שלא הלכו בו אחה"ר.

ובמעדני אשר כתב עפי"ד הרשב"א חולין ז"ל:"כיון דאיתחזק איסורא במקולין דלעכו"ם זה מכר הטבח מיקרי קבוע א"נ איתחזק איסורא ביד עכו"ם המוכרים במקולין דכיון שפשע ומכר לזה יש לחוש שמכר גם לכל שאר העכו"ם המוכרים במקולין", מבואר שאי"צ דוקא וודאי אלא שכל שיש ריעותא קמן לומר שמכר חשיב קבוע, ואולי ה"נ ביצים, ואינו נראה, ועפי"ז כתב בדרכ"ת קי-לה בשם פתח הדביר לב-יג שאם רגלים לדבר שיש כאן איסור חשיב קבוע.

מג"א לב-ו כשאין ידוע אם מקצת עכו"ם עושין גידין מבהמה טמאה מותר ליקח מהן אף ממקום הקביעות, דאזלינן בתר רובא כמ"ש יו"ד-פו לענין ביצים, מבואר דספק קבוע שרי.

במ"ב תקיג-לא הביא ד' השטמ"ק והר"ן שאם הולך לבית העכו"ם לקנות אסור לקנות ביצים ביו"ט, וצ"ל דגידים אין לנו רגל"ד לאסור.

ט"ז או"ח תרה-ד אינו חשוב קבוע אלא אם יש איסור ברור, ובהג' חת"ס העיר ע"ז מרמ"א קיד-י שאם מקצת העכו"ם נותנים יין בכבשים אזלינן בתר רובא ומותר לקנות מהם, אבל בביתם אסור משום קבוע, והרי אין ידוע שהוא עצמו מערב.

ע"ע בדרכ"ת קי-לז בשם בי"צ להקל בזה אלא שכתב שלא מצא כן בפוסקים.