שיעור נח סימן רכה ג-ה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רב - רל ברכות הנהנין

**שיעורי הלכה**

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**..**

**הלכות ברכות**

**שיעור נח**

**~ סימן רכה סעיף ג - ה ~**

## [המשך סעיף ג] הגה: ומי שבירך בשעת ראייה לא הפסיד. ואין לברך עד שנגמר תשלום גידול הפרי, ואם לא בירך בראייה ראשונה יכול לברך בראייה שנייה.

# ברכת שהחיינו על ראיה שניה ועל אכילה שניה

מבואר מדברי הרמ"א דאם לא בירך בראיה ראשונה יכול לברך על ראיה שניה, אמנם המג"א (ס"ק ט) הביא דדעת הסמ"ק ורבינו מנוח שאין לברך על ראיה שניה.

ומקור דברי הרמ"א הוא מהמהרי"ל (סימן קמג) דכתב שאפשר לברך גם על ראיה שניה משום דלא גרע מברכת האילנות שמברך גם על ראיה שניה. והנה המהרי"ל (שם, וכן כתב המשנ"ב ס"ק יג) מוכיח שאפשר לברך על ראיה שניה, מהא דנהגו לברך שהחיינו על האכילה אף שכבר ראה את הפרי כמה פעמים, ומוכח דאחר שרואה פעם אחת לא נגמרה שמחתו ועדיין הוא יכול לברך שהחיינו.

והנה כתב המשנ"ב (ס"ק יג) שאם לא בירך באכילה ראשונה שוב לא יברך על אכילה השניה. ומקור דבריו מדברי המג"א דס"ל שאין מברכים על ראיה שניה, דכתב דהוא הדין שאין מברכים על אכילה שניה. ולכאורה דברי המשנ"ב צ"ע דכיון שפסק שעל ראיה שניה מברכים, ולא הביא כלל את שיטת החולקים, א"כ מדוע שלא יוכלו לברך על אכילה השניה כמו שיכול לברך על ראיה שניה, ובמהרי"ל שם מוכח להדיא דתלי זה בזה, וצ"ע.

וכבר נתבאר בשיעור הקודם בשם האשל אברהם (בוטשאטש) לעניין סדר הברכות של שהחיינו והברכה על אכילת הפרי דכתב שיש חילוק בזה דאם לא ראה את הפרי קודם לכן יברך שהחיינו בתחילה ואח"כ יברך על הפרי, דאז הוא מברך על הראיה גרידא, אך אם לא ראה את הפרי קודם לכן, מברך בתחילה על האכילה ואח"כ שהחיינו, דבאופן זה הטעם שמברך על האכילה הוא משום שבאכילה יש לו יותר שמחה.

ולפי דבריו יוצא שאין לברך על ראיה שניה, וגם אין לברך על אכילה שניה, ומה שמברך על האכילה אחר שכבר ראה הוא משום שבאכילה הוא שמח יותר. אכן כבר הבאנו דבמשנ"ב (ס"ק יא) מבואר שיש לברך על ראיה שניה, והטעם לברך על האכילה הוא כדין ראיה שניה ואינו משום שיש שמחה מיוחדת בשעת האכילה. אמנם צ"ל במשנ"ב שכל עוד לא אכל יש לו שמחה בראיה שניה, אבל אחר שאכל שוב אין שמחה בראיה השניה וגם לא באכילה השניה.

# ברכת שהחיינו ביום השני של ר"ה

ויש בזה נפק"מ לעניין ברכת שהחיינו בליל השני של ראש השנה, דמבואר בשו"ע בהלכות ראש השנה (סימן תר סעיף ב) שבקידוש ליל שני של ראש השנה ילבש בגד חדש או שיניח פרי חדש ואומר שהחיינו, והיינו משום שיש ספק אם צריך לברך שהחיינו ביום השני של ראש השנה, ולכן לכתחילה אמרינן דיביא פרי ויברך עליו שהחיינו ויפטור את השהחיינו של היום השני [וע"ש בשו"ע דמסיים דאם אין מצוי בגד חדש או פרי חדש עם כל זה יאמר שהחיינו].

והנה במטה אפרים (שם ס"ק ו) כתב שאם מניח פרי חדש לצאת בו מספק ברכת שהחיינו אז תיכף אחר ששתה מכוס של קידוש יברך על הפרי ויאכל ממנו, ולא ימתין עד לאחר הנט"י. וכ"כ המחצה"ש (שם ס"ק א). [אך יש להעיר דצריך לאכול עוד קצת מהפרי בתוך הסעודה, משום שיש ספק אם יברך לאחריו או לא, אך אם אוכל בסעודה נראה דלכו"ע הוא נפטר בברכת המזון]. אמנם בשם הגריש"א הביאו (הלכות חג בחג פרק טז הערה 11) דהמנהג שלא לאכול מהפרי החדש עד לאחר שיטול ידיו ויברך המוציא, וס"ל שהנט"י והברכה על הפת אינם נחשבים כהפסק. אך זה צ"ע שדבר זה אינו נחשב כהפסק דהא יש כאן הפסק גדול.

ויתכן לבאר את שורש המנהג שלא לאכול מיד דהוא משום שסומכים על כך שאפשר לברך שהחיינו על ראיית הפרי, ולכך סגי שמיד לאחר שבירך שהחיינו הוא רואה את הפירות. אמנם לפי מה שנתבאר יוצא דאם כבר ראה את הפרי קודם לכן י"א שאינו מועיל מה שהוא רואה עכשיו דס"ל שאין לברך על ראיה שניה, אמנם לדעת המשנ"ב יכול לברך עליו דקיי"ל שמברכים על ראיה שניה.

ויותר נכון לאכול מהפרי מיד לאחר הקידוש כמש"כ המט"א, ובזה מרויחים את דעת הסוברים שאין לברך על ראיה שניה [ואולי זה גופא כוונת המט"א], אמנם הנוהגים שלא לאכול מהפרי עד לאחר נט"י והמוציא אפשר דיש לדקדק שלכתחילה לא יראה המקדש את הפרי קודם הקידוש, דאז יוכל להקל שברכת השהחיינו חלה על הראיה.

ונראה דגם הנשים שנהגו לברך שהחיינו בהלקתת הנרות ביו"ט שני של ר"ה סמכו על כך שאפשר לברך על ראיית הפירות, שהרי הם אינם אוכלות מהפרי מיד. ואף שראו כבר את הפרי קודם לכן צ"ל דסמכו להקל כפי הדיעות שאפשר לברך גם על ראיה שניה.

## [סעיף ד] אם בירך שהחיינו על שירזא"ש, כשיאכל גינדא"ש חוזר ומברך שהחיינו. הגה: והם כשני מיני גודגדניות, כגון ווינקשי"ל וקירש"ן וכל כיוצא בזה.

# פירות ממין אחד עם שמות חלוקים

ובמשנ"ב (ס"ק יד) ביאר דכוונת המשנ"ב דאף ששני הפירות האלו הם נחשבין תחת מין אחד, מכל מקום כיון ששמותיהם חלוקים מברך על כל אחד מהם שהחיינו בפנ"ע. והוסיף המשנ"ב שם בשם האחרונים דאפילו אם יש ב' פירות מאותו שם, אלא שיש חילוק בטעמן כגון תאנים לבנים ותאנים שחורים צריך לברך על כל אחד ברכת שהחיינו. ומקור דין זה מהספר חסידים (סימן תתמח), והביא ראיה ממתניתין בתרומות (פרק ד משנה ט) שאם נפלה תאנה של תרומה (שמתבטלת במאה) לתוך חמישים תאנים לבנות וחמישים תאנים שחורות, ואין ידוע איזה תאנה נפלה דלדעת רבי אליעזר הכל נאסר כי אין חמישים כנגד אותה תאנה, ורבי יהושע היקל דשפיר מתבטלת התאנה במאה, ומדברי רבי אליעזר מוכח דתאנים שחורות ולבנות נחשבים כב' מינים ולכן התאנה שנפלה אינה בטילה בהם, וא"כ ה"ה שיש לברך על כל סוג של תאנה שהחיינו.

אכן במשנ"ב הביא דבביאור הגר"א מפקפק בזה וס"ל דכל שהוא מין אחד אף שיש לו ב' שמות מברך שהחיינו רק פעם אחת. ותמה שם על ראייתו של הספר חסידים מהמשנה בתרומות מה הראיה משם דהתם הביאור שאין מצרפים את המינים הלבנים והשחורים כי הם לא בכלל הספק שהרי יש ספק רק על אחד מהסוגים, ועוד הקשה דא"כ גם בעגולים ומלבנים נימא כן דיצטרפו העגולים ומלבנים יחידו להעלות במאה.

ולדינא הורה החזו"א (אורחות רבינו חלק א בהוספות עמוד יב) דמינים החלוקים בטעמם מברך על כל אחד בפנ"ע שהחיינו. ולכן הורה שעל פירות הדר דיתכן שלעניין כלאיים נחשבים כל פירות ההדר כ'מין אחד', כמ"ש החזו"א (כלאיים סימן ב ס"ק ט) מ"מ לעניין ברכת שהחיינו מברך על כל מין בפנ"ע כיון שטעמם שונה. אכן לדעת הגר"א נראה שאין לברך כל שהוא נחשב כ'מין אחד' לעניין כלאיים.

## [סעיף ה] אם בירך שהחיינו על ענבים כשישתה יין חדש אינו חוזר ומברך.

# שהחיינו על יין ומיץ ענבים׳

ובמשנ"ב (ס"ק טו) הביא שנחלקו האחרונים אם שותה יין אחר שעברו מ' יום ויש לו טעם אחר ממוהל הענבים די"א שבכה"ג יברך שהחיינו על הענבים, וי"א דאפילו בזה לא יברך כיון שכבר בירך על הענבים.

ושמענו שהגראי"ל שטיינמן היה מברך שהחיינו ביום הב' של ראש השנה על שתיית יין חדש, ומשום כך היה נמנע מלאכול ענבים בכל השנה כדי שיוכל לברך שהחיינו על היין החדש [וס"ל דכך עדיף שיברך את השהחיינו על היין החדש, דבכה"ג חייב לברך את השהחיינו באמצע הקידוש ואינו נחשב כהפסק, וגם דבכך לא יצטרך להפסיק בין הקידוש לסעודה באכילת הפרי החדש וכמו שנתבאר לעיל].

אך יש להעיר ממש"כ המשנ"ב (שם) בסוף דבריו דאינו מברך שהחיינו אלא על תירוש, אך על יין אינו מברך כי אין ניכר בו ביו חדש לישן, וא"כ צ"ע איך אפשר לברך על מיץ ענבים שלא ניכר בו חידושו, ואולי בירך על המיץ ענבים רק בצירוף הספק שאולי הוא חייב בשהחיינו מחמת יום השני של ראש השנה וצ"ע.

# ברכת שהחיינו על פירות מורכבים

בביאור הלכה (סעיף ג ד"ה פרי חדש) הביא מהבאר היטב בשם הלכות קטנות דעל פירות המורכבים מין בשאינו מינו אין מברכין עליו לפי שבתחלתו נעשה נגד מצות הבורא, אך הביא שם שהשאילת יעב"ץ (סימן סג) חולק וס"ל שאפשר לברך גם על פרי מורכב, וראייתו מהא דלענין בריות נאות מברך אף על הממזר ואין לך הרכבה פסולה יותר ממנו.

ולדינא כיון שהביאור הלכה לא הכריע במחלוקת זו ספק ברכות להקל ואין לברך שהחיינו על פירות מורכבים. אמנם בשונה"ל הבין שמסקנת הביאור הלכה נוטה שיברך שהחיינו כדעת המו"ק. ובאגרות משה (אורח חיים חלק ב סימן נח) צידד שמספק לא יברך על פרי מורכב, וכתב דמטעם זה אין לברך על נקטרינה שהחיינו כי הוא פרי מורכב. אכן כיום נתברר (ע"י אגרונום מומחה) שפרי הנקטרינה אינו מין מורכב, אלא הוא זן מסויים של אפרסק, ואפשר לברך עליו שהחיינו. [אמנם יש לציין דכיון שהנקטרינה הוא ממין האפרסק, אם כבר בירך על שהחיינו על אפרסק אינו ברור שיוכל לחזור ולברך שהחיינו על הנקטרינה דדבר זה תלי במחלוקת שהובאה לעיל דלפי הוראת החזו"א שפיר יכול לברך עליו כי הוא מין אחר החלוק בשמו ובטעמו, אך לפי הגר"א אין לחזור ולברך שהחיינו גם על הנקטרינה כי הוא כאותו המין של האפרסק].

והנה כיום ישנם גידולים רבים שנוצרים ע"י הרכבה, וכגון האגסים והאבטיח, שמייצרים את הגרעינים על מצע של גידולים אחרים [ואמנם אם לקחו מהאילן המורכב ושתלו ממנו גרעין במקום אחר יכול לברך שהחיינו על פירותיו]. אכן הביאו בשם הגריש"א (בספר וזאת הברכה פרק יח הערה 5) שאם ההרכבה אינה ניכרת במראה או בטעם יש לברך שהחיינו. ואולי טעמו דבכה"ג תלינן שעיקר ההרכבה נעשית בשביל השבחת העץ ולא בשביל להשביח את הפירות.

[וכ"ז לעניין ברכת שהחיינו על הפירות, אך צריך לדעת שאסור לשתול עציץ שהענף שלו נוצר מהרכבה, ולמעשה יש כיום רשימה מסודרת של השתילים שמצויה בהם ההרכבה ויש לחוש שלא לשותלם באדמה. אכן להשקותם מותר דכל שהוא רק ספק מורכב שרי להשקותו].

# בירך שהחיינו והיה פרי לפניו

אם בירך שהחיינו על פרי שלפניו והיה לפניו עוד מיני פירות נראה דפוטר את כל הפירות שלפניו. וכ"כ האגרות משה (או"ח חלק א סימן פז), וע"ש שאפילו אם יכוין להדיא שלא לפטור את שאר הפירות שלפניו לא מהני.

ויש לדון באופן שמברכים שהחיינו על הקידוש אם גם בזה נימא דפוטר על כרחו גם את הפירות שלפניו, והדבר מצוי בראש השנה שאומר שהחיינו בקידוש, ואחר כך ב'סימנים' הוא אוכל תמרים לחים שמברכים עליהם שהחיינו או רימון, ומצינו בכתב סופר (שו"ת או"ח סימן כג) שדן אם יכול לפטור פירות חדשים בברכת שהחיינו שמברך על היום טוב, האם יש בזה איסור משום דחשיב כעושה מצוות חבילות חבילות, או דיש להקל כי משום דברכת שהחיינו היא כמצוה של רשות. ועוד דן שם שיתכן שברכת שהחיינו של מצוה אינה פוטרת ברכת שהחיינו של פרי חדש כי היא ברכה על הנאת הגוף, וברכת שהחיינו על יו"ט היא ברכה על הנאת הנשמה, אך מאידך כתב ששניהם הודאה על כך שהוא חי. ולכן נראה שלא יברך על הפירות שהיו לפניו, ויוכל לברך רק אם הפירות החדשים לא יהיו לפניו בשעת הקידוש.

# ברכת שהחיינו בנוסע לחו"ל

אם נוסע לחו"ל ויש שם פירות חדשים בעונתם שם, אך במקומו כבר התחדשו פירות אלו, נראה דצריך לברך על הפירות שם שהחיינו שם ששם זוהי עונתם כי שם התחדשו [ויש שכתבו שיש להמתין ל' יום ולא נראה שיש הכרח לזה].