מראי מקומות קב 3
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / חובל ופרק הבונה

**מראי מקומות קב: 3**

**מסתת משום מאי חייב רב אמר משום בונה ושמואל אמר משום מכב"פ וכו' וצריכא.** מדברי הגמ' מבואר דג' מחלוקות אלו שורשם אחד. דאל"כ מדוע הוצרכה הגמ' לעשות צריכותא. הרי זה ג' מחלוקות שונים. ועיין בתוס' קג. ד"ה בשלמא דנראה מדבריו דשורש המחלוקת היא דלרב חייב משום בונה בבנין כ"ד, ולשמואל אינו חייב אא"כ הבנין הוא בנין חשוב. ובזה תלוי ג' המחלוקות. דמסתת הוא בנין כ"ד ועייל שופתנא בקופינא דמרא הוא בנין כ"ד. והנה בעושה נקב בלול של תרנגולין יל"ע מהו המחלוקת. ועיין תוד"ה לול דמבואר דהטעם דלשמואל לא הוי בונה משום שלא הוי פתח העשוי להכניס ולהוציא. ומשמע דלרב הוי פתח העשוי להכניס ולהוציא. וכן משמע בתוס' ד"ה בשלמא דלרב הפתח עשוי להכניס ולהוציא. ולפי"ז יל"ע דלכאורה המחלוקת של פתח היא מחלוקת צדדית. ומה היא שייכת לנושא של בנין כ"ד. ויל"ע בדבר זה.

**ובעיקר דברי התוד"ה לול.** יל"ע להלן קמו. בסוגיית הגמ' אין נוקבין מגופה וכו'. ת"ר אין נוקבין נקב חדש בשבת וכו' אמר רבה דבר תורה כל פתח שאינו עשוי להכניס ולהוציא אינו פתח ורבנן הוא דגזור משום לול של תרנגולין דעשוי להכניס אוירא ולעייל הבלא. ומבואר להדיא בדברי הגמ' דהפתח עשוי להכניס ולהוציא. ועיין במהרש"ל שעמד בזה. וביאר דבסוגיא שם המחייב הוא משום מכה בפטיש. אמנם מצד בונה אין זה נחשב פתח העשוי להכניס ולהוציא. ויל"ע בדבריו. ועיין מהרש"א דביאר דשמואל פליג על רבה. ויל"ע במה תלוי המחלוקת דאטו פליגי במציאות. וכן יל"ע במה נחלקו המהרש"ל והמהרש"א. ועיין שם היטב בסוגית הגמ' קמו. ועיין ברמב"ם פ"י הי"ד דכתב דהעושה נקב בלול של תרנגולין חייב משום בונה. ושם הזכיר שהטעם הוא כדי שיכנס להם האורה חייב. ובהט"ז כתב והעושה נקב וכו' חייב משום מכה בפטיש וכל פתח שאינו עשוי להכניס ולהוציא אינו פתח ומבואר ברמב"ם דמדין חיוב מכה בפטיש על עשיית פתח אינו חייב אא"כ הוא עשוי להכניס ולהוציא. ובאמת לגבי בונה לא הוזכר ברמב"ם כלל זה דאינו חייב בעשיית פתח אלא אם כן עשוי להכניס ולהוציא. ויל"ע בזה. ובעיקר דברי הרמב"ם יל"ע דהרי בפכ"ג ה"א משמע ברמב"ם דבעושה נקב בלול של תרנגולין חייב משום מכה בפטיש שעושה פתח העשוי להכניס ולהוציא. ולא משום בונה. וצ"ע בזה. וכבר עמד בזה הכס"מ. ועיין שם בלח"מ. ועיין במג"א סי' שי"ד סק"ג מה שתירץ ועיין שם במחצית השקל. שביאר מדוע הרמב"ם בהט"ז בעושה נקב בין בעץ בין במתכת לא הזכיר שחייב גם משום בונה.ועיי"ש בפמ"ג. **מסתת רב אמר חייב משום בונה.** והנה בעצם הסברא שמסתת חייב משום בונה לרב יש לעיין האם המחייב הוא משום הבניה של האבן. או דהמחייב הוא משום שזה חלק מהתהליך של הבניה של הבית וזהו שהוא מסתת את האבן מאפשרת לצרף אותו לבנין וממילא גם על יצירה שמאפשרת את הבנייה שזהו הסיתות גם יש שם בונה ועיין מאירי, ועיין חת"ס שהעמיד שאיירי שסיתת את האבן לאחר שכבר חיברה בבנין.. **וצריכא וכו'.** יל"ע בביאור סברות הגמ' מהו הסברא של דרך בנין שהוזכרה במסתת וסברת דמי לבנין שהוזכרה בלול. ומדוע בשופתא בקפינא דמרא זה נחשב שאין דרך בנין בכך.

**סוגיית בנין בכלים. תוד"ה האי מאן.** התוס' הקשו מדוע רב חייב משום בונה הרי אין בנין בכלים. ובי' התוס' בשם ר"י דהיינו דווקא בבנין שאינו גמור כגון החזרת תריסין או מנורה של חליות אבל בבנין גמור יש בנין בכלים כמו בקרקע וההבדל ביניהם דבקרקע כל שינוי והוספה אפילו במקום שלא צריך חיזוק ואומנות זה נקרע בונה ובכלים דווקא במקום שצריך חיזוק ואומנות זה נחשב בונה. ומוגדר בתוס' דבניה על ידי חיזוק ואומנות יש לזה שם בנין גמור. ועיין בפי' ר"ח דביאר את מחלוקת רב ושמואל בסוגייתנו לגבי עייל שופתא בקפינא. דרב סבר יש בנין בכלים . ושמואל סבר דאין בנין בכלים. ולדעת התוס' צ"ל דכאן איירי באופן של חיזוק ואומנות וממילא יש בנין בכלים. ולפי"ז צ"ל דשמואל פליג דזה אינו מספיק אמנם אפשר דשמואל מודה במקום שעשה את כל הכלי שיש בנין בכלים. ועיין תורא"ש. **ובעיקר דין בנין בכלים** עיין להלן קכב: דנחלקו אבי ורבא. דאביי סבר דיש בנין וסתירה בכלים. ורבא סובר דאין בנין וסתירה בכלים ומ"מ מבואר שם בגמ' דדלת של תיבה ושידה ומגדל נוטלין אבל לא מחזירין. גזירה שמא יתקע דהיינו שיבוא לקובעה בחוזקה, ומשמע דבאופן זה הוא חייב. [רק יתכן שבאופן זה יחשב כמכה בפטיש.]ועיין בתוס' לעיל עד: ד"ה חביתא דמבואר מדבריו דבעושה כל הכלי יש משום בנין בכלים. ופליג על התוס' בסוגייתנו דסבר דמספיק חיזוק ואומנות. והתוס' שם להדיא מדברים על סוגייתנו ומבארים את שיטת רב והם סוברים דעייל שופתא בקיפנא נחשב עשיית כל הכלי. ועיי"ש שתמהו מדוע מנפח כלי זכוכית חייב רק משום מכה בפטיש ולא משום בונה ונשארו בצ"ע. וכנ"ל מבואר ברמב"ן בחידושים ובמלחמות ובר"ן, בריטב"א וברשב"א. ובמאירי בסוגיין, ובתורי"ד לעיל עד: עיי"ש. ועיין בראשונים, דשמואל לא פליג אלא בשופתנא משום שלא הוי בנין גמור. אמנם עיין תוס' ביצה יא: ד"ה מהו. שכתבו בעושה כלי כל שהוא חייב משום מכה בפטיש. ועיין סוגית הגמ' ביצה כב. ועיין תוס' ביצה כב. ד"ה ובית הלל. ועיין רמב"ם ועיין מגיד משנה פ"י הי"ג שפי' בדעתו כשיטת הראשונים. ובדעת הרשב"א והר"ן יל"ע דבסוגייתנו משמע דהם סוברים שבנין וסתירה גמורה איכא בכל הכלים. ואילו להלן קמו. הם מחלקים דדווקא בכלי גדול יותר ממ' סאה דהוי כאהל שייך בו בנין וסתירה ולא בכלי קטן. וצ"ע. ועיין בעל המאור בסוגייתנו דנקט דהא דאין בנין בכלים היינו דווקא בכלים המורכבים זה ע"ג זה. אבל בכלי אחד שעושהו כולו או רובו לכו"ע יש בנין בכלים.

**שם.** הבאנו לעיל את שי' הר"ח דרב ושמואל פליגי בזה גופא דרב סובר דיש בנין בכלים. ושמואל סובר דאין בנין בכלים וכן כתב הרשב"א בשם רב האי גאון. וביאר דהא דאיתא בביצה י. גבי סילוק תריסין. ושם כב. לגבי זקיפת חליות המנורה דב"ה סברי אין בנין וב"ש סברי יש בנין. רב יפרש דב"ה סברי כוותיה בעלמא דיש בנין בכלים. אלא דהתם לא חשיב בנין משום שכלל לא נתפרקו. ועיין בבעל המאור ובמלחמות שדייקו מהרי"ף כהר"ח. ולכן השמיט פלוגתת ר"י ור"ל לעיל מו. לענין מנורה של חליות משום שסובר דסוגיא דהתם קאי אליבא דמ"ד דיש בנין בכלים. ואנן קיי"ל כפשטות ב"ה בביצה דאין בנין בכלים. ועיין בשיטה להר"ן בשם הרא"ה. דכתב דבין לרב ובין לשמואל יש בנין בכלים אלא דסובר דאין דרך בנין לעייל שופתא בקופינא. אמנם הרי"ף פסק כרבא להלן דאין בנין בכלים. **והנה שיטת רש"י דאין בנין בכלים.** אפילו בעושה כלי שלם, כך מבואר בדבריו ביצה יא: וכן מבואר לעיל ברש"י עד: ד"ה ואי חייטא. וכן פי' לעיל מז. ד"ה חייב במיטה של תרסיים חייב משום מכה בפטיש. ודלא כהתוס' כאן דחייבו משום בונה. ולדעת רש"י הא דמבואר להלן קכב: דלרבא אין מחזירין שמא יתקע היינו משום מכה בפטיש ולא משום בונה. והנה יל"ע איך יפרש רש"י את שי' רב בסוגייתנו. ועיין ביראים סי' קעד עמוד 280 הובא בהגה"מ פי"ז הי"ג. דאין כוונת רב דחייב משום בונה אלא דמכיוון דהוי בניה לא הוי מכה בפטיש. ולכאורה כוונתו למאירי. אמנם ברש"י לא ניתן לומר כן דהרי כבר הוכחנו דרש"י פליג על המאירי וסובר דאפילו בעשיית כל הכלי שייך להתחייב משום מכה בפטיש כמבואר בביצה יא: ועיין בביאור הגר"א סי' שי"ד ס"א דביאר לשי' רש"י דרב פליג וסובר דיש בנין בכלים. ועיין להלן קלח: כירה שנשמטה אחת מירכותיה וכו' רב אמר אסור. גזירה שמא יתקע וכו' ופי' רש"י וחייב משום בונה. וזהו ראיה גדולה לבי' הגר"א.