63 בירך קודם הסעודה, אימתי פוטר את הנאכל תוך הסעודה
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / כיצד מברכין

אור ליום ג' י"א מרחשון תשע"ב

**א**

א] כתב הרא"ש בפ' ערבי פסחים סו"ס כ"ד, ז"ל, ועוד דאם איתא דיין שלפני המזון טעון ברכה לאחריו כשאין לו יין בתוך המזון, א"כ כשיש לו יין נמי בתוך המזון יצטרך לברך אחר יין שלפני המזון קודם ברהמ"ז, דיין ששתה בתוך המזון אין טעון ברכה לאחריו דהוי דברים הבאים מחמת סעודה בתוך הסעודה, ואיך יתכן שיהו נפטרין בברכה ראשונה אחת כיון שאין נזקקין ברכה אחת באחרונה, הלא מיד אחר ששתה היין שלפני המזון נזקק לברך אחריו ברכה שא"צ ליין שבתוך המזון, הלכך אין מצטרפין כלל ליפטר בבפה"ג, עכ"ל.

ומבו' בד' הרא"ש דפליג ע"ד התוס' בפסחים ד"ק: ודעימייהו דס"ל דמכח הא דהיין שלפני המזון פוטר את היין שבתוך המזון, אף א"צ לברך מעין ג' על היין שלפני המזון, אלא ס"ל דאם הי' היין שלפני המזון טעון ברכה לאחריו כשאין לו יין בתוך המזון, הרי דאף כשיש לו יין בתוך המזון, ל"ה היין שלפני המזון פוטרו מברכה שלפניו, כיון דהיין שלפני המזון צריך ברכה לאחריו והיין שבתוך המזון א"צ ברכה לאחריו.

וכבר תמהו בזה דד' הרא"ש סותרים למש"כ בתשו' כלל י"ד סימן ה' ובהלכות פסח שבסוף פסקי הרא"ש לפסחים, ז"ל, ומה שאינו מברך בפה"א על המרור פי' רשב"ם לפי שנפטר בברכה שבירך על הירקות, והק' עליו ר"י וכו', אלא מה שאין מברך בפה"א על המרור משום וכו' הלכך הו"ל דברים הבאים בתוך הסעודה מחמת הסעודה שאין טעונין ברכה לא לפניהם ולא לאחריהם וכו', לפ"ז צריך לברך בנ"ר אחר הירקות, ול"נ לקיים ד' רשב"ם וכו', וא"צ לברך בנ"ר על הירקות, עכ"ל, והרי להדיא בד' הרא"ש, דלדעת רשב"ם דברכת בפה"א שעל הכרפס פוטרת את המרור, א"צ לברך בנ"ר על הכרפס, וצ"ע דלפי דבריו בפ' ערבי פסחים הרי הי' בדין דאדרבה, לא יפטור הכרפס את המרור בברכת בפה"א, כיון דהכרפס טעון ברכה לאחריו והמרור אינו טעון ברכה לאחריו.

ב] וראיתי בס' עדות ביעקב סימן ל"ד שכתב ישוב נכון בזה, דכל מש"כ הרא"ש דיין שלפני המזון טעון ברכה לאחריו, וע"כ אינו פוטר את היין שבתוך המזון, ולא אמרינן דאדרבה הואיל וחיילא ברהמ"ז על היין שבתוך המזון חיילא נמי על היין שקודם המזון וכדעת התוס', הוא רק משום דהיין שבתוך המזון הוי דבר הבא מחמת סעודה, וה"ה טפל לפת, דס"ל להרא"ש דכל הא דגורם ברכה לעצמו הוא רק כלפי ברכה שלפניו, אך כלפי ברכה שלאחריו אי"ב לפטורא דדברים הבאים מחמת הסעודה, ונמצא דאין חיובו כלל בברכת מעין ג' אלא כל עיקר דינו הוא ליפטר בברהמ"ז שמברך על הפת, ולא חלה ברהמ"ז עליו, וע"כ אין ברהמ"ז פוטרת אלא את היין שבתוך הסעודה שהוא טפל לפת ולא את היין שקודם המזון שאינו טפל לפת.

ומשא"כ בכרפס הפוטר את המרור, הרי דלדעת רשב"ם דהמרור אינו דבר הבא מחמת הסעודה ואינו טפל לפת, וע"כ הוא חייב בברכה לפניו, הרי אף הוא חייב בברכה לאחריו, ואך דברהמ"ז פוטרתו, דברהמ"ז חלה על כל הסעודה, וזה כמש"נ ב? בדעת הרא"ש, דהא דדברים הבאים שלא מחמת הסעודה בתוך הסעודה אינם טעונין ברכה לאחריהן, אי"ז משום דאחר האכילה הוו טפלים לפת, וכדעת הראב"ד ותר"י, אלא הוא משום דברהמ"ז חלה על כל הסעודה, ומיגו שחלה ברהמ"ז עליו, חלה גם על הכרפס שאכל מתחילה, ונמצא דאף הכרפס אינו טעון ברכה לאחריו, ושפיר הוא פוטר את המרור.[[1]](#footnote-2)

ועיי"ש שהביא מש"כ במאמ"ר סימן תע"ג סק"ג ובנהר שלום סימן תע"ה סק"ה לפרש בד' תשו' הרשב"א, דמש"כ דבנ"ר שמברך לאחר המרור פוטר את המרור, היינו דהגם דהמרור הוי כדברים הבאים בתוך הסעודה שלא מחמת הסעודה דברהמ"ז פוטרתו, מ"מ כל שבירך לאחריו בנ"ר ה"ז פוטרו, ומבו' לפ"ז דבדברים הבאים בתוך הסעודה שלא מחמת הסעודה, שפיר שייך לברך עליהן את ברכתן, ואך שהן נפטרין גם בברהמ"ז, ומשא"כ בדברים הבאים מחמת הסעודה, י"ל דל"מ לברך עליהן את ברכתן, שהרי דינם הוא ליפטר בברכת העיקר, וכנ"ל.

ג] וי"ל עוד עד"ז, דכל מש"כ הרא"ש דיין שקודם המזון הטעון ברכה לאחריו אינו פוטר את היין שבתוך המזון, הוא רק משום דהיין שבתוך המזון הוי דברים הבאים מחמת הסעודה, ודברים הבאים בתוך הסעודה דהוו טפלים לפת, אינם טעונים ברכה לאחריהם, דדינם הוא ליפטר בברכת הפת, וע"כ ל"מ לפטרו בברכת בפה"ג שבירך על היין שקודם המזון שהוא טעון ברכה לאחריו.

אך משא"כ בכרפס הפוטר את המרור בברכת בפה"א, הרי לדעת רשב"ם דהמרור לא חשיב כדברים הבאים מחמת הסעודה, ול"ה טפל לפת, נמצא דאף המרור טעון ברכה לאחריו, ואך דמצי ליפטר בברהמ"ז, וע"כ ל"ש למימר שלא יפטור הכרפס שהוא טעון ברכה לאחריו את המרור, שהרי אף המרור טעון ברכה לאחריו, ובפרט אי נימא דשפיר שייך לברך עליו את ברכתו, וכמש"נ מד' המאמ"ר ונהר שלום, אשר לפ"ז נמצא דהכרפס והמרור טעונין אותה ברכה,[[2]](#footnote-3) וע"כ שפיר פוטר הכרפס את המרור בברכת בפה"א, ואחר שהוא פוטרו בברכתו, תו אדרבה מכח זה פוטרת ברהמ"ז אף את הכרפס, וא"צ לברך עליו בנ"ר.

ד] ולדרכים אלו ניחא, גם מה שעמדו עוד בד' הרא"ש, שכתב בפירקין סו"ס כ"ט שכתב, ז"ל, והרוצה להסתלק מן הספק קודם נט"י ישב במקום סעודתו ויברך על המים אדעתא לשתות תוך הסעודה, עכ"ל, וקשיא דזה סותר למש"כ בפ' ערבי פסחים, דאילו הי' היין שקודם המזון טעון ברכה לאחריו, לא הי' פוטר בברכתו את היין שבתוך המזון, וא"כ ה"נ בדין דאין שתיית המים שקודם הסעודה שהיא טעונה ברכה לאחרי', פוטרת את השתי' שבתוך הסעודה.

ולפי הנ"ל ניחא, שהרי נת' דכל מש"כ הרא"ש דאין היין שקודם המזון פוטר את היין שבתוך המזון, הוא רק משום דהיין שבתוך המזון הוא דבר הבא מחמת הסעודה, והוי טפל לפת, אך משא"כ כשבא לפטור את שתיית המשקין שבתוך הסעודה, הרי הצד דהמשקין שבתוך הסעודה חייבין בברכה לפניהן, הוא משום דלא חשיבי כדברים הבאים מחמת הסעודה, דהאמנם למש"כ הרשב"א בשם הראב"ד דהטעם דצריך לברך על שאר משקין, הוא משום דגם בהו שייך ה"ט דגורם ברכה לעצמו, נמצא דהן טעונין ברכה לפניהן אף שהן באין מחמת הסעודה, אך לפ"ד הרא"ש הטעם בזה הוא משום דמים או אף שאר משקין לא חשיבי כבאין מחמת הסעודה, וכן נקטו הפוסקים, וע"כ שפיר מצי לפטרן בברכה שבירך על המים שקודם הסעודה.[[3]](#footnote-4)

ה] ויש להוסיף בזה, דהנה צ"ב בל' הרא"ש שכתב, ז"ל, א"כ כשיש לו יין נמי בתוך המזון יצטרך לברך אחר יין שלפני המזון קודם ברהמ"ז, "דיין" ששתה בתוך המזון אין טעון ברכה לאחריו דהוי דברים הבאים מחמת סעודה בתוך הסעודה, ואיך יתכן שיהו נפטרין בברכה ראשונה אחת כיון שאין נזקקין ברכה אחת באחרונה וכו', עכ"ל, ואם לא נפלה ט"ס בדבריו וצ"ל ויין מבו', דכל הא דצריך לברך אחר יין שלפני המזון קודם ברהמ"ז, הוא רק משום דיין ששתה בתוך המזון אינו טעון ברכה לאחריו, וזה צריך פירוש.

אך לדרך קמא שנתבאר הוא מתישב היטב, דכל הא דהיין שבתוך המזון צריך ברכה לאחריו, אף כשהוא פוטר את היין שבתוך המזון, הוא רק משום דהיין שבתוך המזון אינו טעון כלל ברכה לאחריו, דהוי דברים הבאים "מחמת סעודה" בתוך הסעודה, וזהו שהזכיר הרא"ש להא דיין הוי דברים הבאים מחמת סעודה, אך אם הי' היין שבתוך המזון דבר הבא שלא מחמת סעודה, והי' טעון ברכה לאחריו, ואך שברהמ"ז פוטרתו, שפיר הי' אף היין שקודם המזון נפטר בברהמ"ז, וכמש"נ.

ובאמת בלא"ה נראה מל' הרא"ש זה דלא כמש"נ בדרך בתרא, שהרי הרא"ש כתב תחילה דהי' צריך לברך על היין שקודם המזון קודם ברהמ"ז, ואח"כ כתב דמה"ט אינו פוטר את היין שבתוך המזון, ומ' להדיא דגם אם הי' פוטר את היין שבתוך המזון, הי' טעון ברכה לאחריו קודם ברהמ"ז, וזה דלא כמש"נ בדרך בתרא.

**ב**

ה] כתבו התוס' בברכות דמ"ב:, ז"ל, ואם הביא אדם יין לפני הסעודה לשתות בתוך הסעודה פשיטא דיין דלפני סעודה פוטרתו כיון דדעתי' למשתי, וכן יין של קידוש פוטר יין שבתוך הסעודה, וכן הבדלה אם הביא על שלחנו להבדיל דפוטר יין שלאח"כ שבתוך הסעודה וכו', דע"כ לא איבעיא לן אלא אי לשרות דלא חשיב מפיק לשתות, אבל לשתות דחשיב טפי דהיינו יין שלפני המזון פשיטא דפוטר יין דלשרות, וכן משמע נמי בערבי פסחים גבי שקדשו בביהכ"נ, דר' יוחנן אמר אף ידי יין נמי יצאו וא"צ לחזור ולברך על היין שבתוך הסעודה אע"ג דקדשו שלא במקום סעודה ס"ל לרבי יוחנן מדיצאו ידי קידוש ידי יין נמי יצאו, ואע"ג דאיתותב רבי יוחנן היינו דוקא בשינוי מקום א"כ נראה משם דה"ה להבדלה דאין לחלק בין הבדלה לקידוש, ולאפוקי מהני דחולקין ואמרי דוקא קידוש פוטר משום דאין קידוש אלא במקום סעודה אבל יין של הבדלה לא פטר אפי' הבדיל לאחר נטילה, דהכי מיירי הא דפסקינן דיין שלפני המזון פוטר היין שבתוך המזון דכבר נטל ידיו, והכי משמע בסמוך מתוך הברייתא וכו', מיהו נראה כיון דנטל ידיו ודעתו לאכול ולשתות שם פוטר אפי' דהבדלה כדפרישית מההיא דערבי פסחים, ועוד דלא גרע יין דהבדלה מיין שלפני הסעודה דפטר, ומיהו יש שמחמירין להבדיל קודם נט"י לאפוקי נפשייהו מפלוגתא דאז ודאי צריך לברך אחריו ברכה מעין ג' ולא פטר יין שבתוך המזון, עכ"ל.

והנה צ"ע רב בד' התוס', דהנה הרי לפ"מ שהוכיחו מההיא דערבי פסחים, מבו' דאף כשקידש קודם נט"י ה"ה פוטר את היין שבתוך המזון, ואילו לגבי יין שקודם המזון ויין הבדלה נקטו התוס' דאינו פוטר רק אם בירך עליו אחר נטילה.

ובפמ"ג סימן קע"ד אש"א סק"ה כתב דשאני קידוש דאין קידוש אלא במקום סעודה, אך צ"ע שהרי עיקר הוכחת התוס' היא מר' יוחנן דאיהו ס"ל דיש קידוש שלא במקום סעודה, ואפ"ה ס"ל דידי יין יצאו, וכבר תמהו כן האחרונים.[[4]](#footnote-5)

ו] והנה באמת בל' התוס' משמע, דהא דאינו פוטר יין שתוך המזון, הוא משום שהוא צריך לברך אחריו מעין ג', ומצינו בד' הגר"ז בסימן קע"ד קו"א סק"ה וסק"ו שנקט כן בד' התוס', ופירש הטעם, דכיון שנתחייב בברכה אחרונה אסור לו לקבוע סעודה עד שיברך, וכנראה היינו דמה"ט אף אם עבר וקבע סעודה אין נפטר היין שבתוך המזון, כיון שדינו הי' לברך תחילה ברכת מעין ג', וע"כ אין השתי' שבתוך המזון מצטרפת לשתי' שקודם המזון.

ועיי"ש בסק"ו שכתב דמה"ט נקט השו"ע לדינא דהתוס' רק ביין הבדלה ולא בכל יין שקודם המזון, ושלא כד' התוס' גופייהו שנקטו לדין זה גם ביין שלפני המזון, דהתוס' לטעמייהו דס"ל דיין שלפני המזון טעון ברכה לאחריו, אך השו"ע הרי פסק כדעת הרא"ש דיין שלפני המזון א"צ כלל ברכה לאחריו, וע"כ לפ"ז ל"ש כל דינא דהתוס' רק ביין הבדלה, דבזה פסק השו"ע בסימן רצ"ט דהוא טעון ברכה לאחריו.[[5]](#footnote-6)

ולפ"ז יש מקום לישב הקו' מקידוש, די"ל דהתם קאי על כל הבנ"א ששמעו את הקידוש בביהכ"נ, שהם לא שתו כשיעור, אלא טעמו מעט, ונמצא דאינם מחויבים בברכה אחרונה, וע"כ בכה"ג שפיר נפטר יין שבתוך המזון, אף בברכה שבירך קודם נטילה.

ומצינו עד"ז בד' האחרונים שישבו קו' התוס' בפסחים דק"א: ע"ד רשב"ם דיין טעון ברכה לאחריו במקומו, דא"כ מ"ט ידי יין לא יצאו, וכתבו לישב, דהתם לא שתו כשיעור, וע"כ לי"ב לדינא דטעון ברכה לאחריו במקומו.

ז] אמנם כבר הביא הגר"ז דבד' הט"ז בסימן רצ"ט סק"ו מבו' לא כן, אלא אדרבה מכח הא דאינו פוטר את היין שבתוך המזון, ה"ה טעון ברכה אחרונה.

ויש להוסיף דכ"ה מבו' גם בד' המג"א שם סק"י, שכתב דלדעת בעה"מ אינו טעון ברכה לאחריו, עיי"ש, ומבו' בדבריו דמ"מ שפיר י"ל כדעת התוס' דאינו פוטר את היין שבתוך המזון.

ובאמת כ"ה מבו' גם מד' המג"א בסימן קע"ד סק"ה וסקי"ד שנקט דהשו"ע שם ס"ז שכתב דישתה מים קודם הסעודה לפטור מה שישתה בתוך הסעודה, הוא שלא כד' התוס' דאין יין שקודם נט"י פוטר את היין שבתוך המזון, עיי"ש, ולד' הגר"ז הרי אי"ז ענין לד' התוס', שהרי בלא"ה כתב המג"א שם דיש לו לשתות פחות מכשיעור, וכבר הרגיש הגר"ז בקו"א סק"ו, דלפי דבריו כל הך דינא הוא רק בששתה כשיעור, ובד' האחרונים אין נראה כן.

ח] והנה אמנם אי נימא ע"ד הגר"ז דיסוד ד' התוס' הוא משום שהוא חייב ע"ז בברכה אחרונה, וכאשר כ"ה משמעות ל' התוס', נראה דיש מקום לפרש לזה בע"א בפשיטות, דבאמת ד' הגר"ז מחודשים, דבפשוטו הי' נראה, דכל שלא סיים אכילתו, אין מוטל עליו עדיין לברך ברכה אחרונה, ול"ש לאסור עליו לקבוע סעודה קודם ברכה אחרונה, (אך י"ל דשאני הכא דעל מה שאוכל בתוך הסעודה א"צ לברך ברכה זו, וע"כ מוטל עליו לברך ברכה זו קודם הסעודה).

דהנה כבר הבאנו לעיל ענף א' לד' הרא"ש בפ' ערבי פסחים דנקט בפשיטות, דשתי' שקודם הסעודה המחוייבת בברכה אחרונה, ל"מ לפטור לשתי' שבתוך הסעודה שאינה מחויבת בברכה אחרונה, ובביאור הגר"א סימן רצ"ט ס"ח נקט דגם התוס' מודו לזה, וע"כ הוצרכו לפרש דבכה"ג שהוא פוטר את היין שבתוך המזון, אף היין שקודם המזון נפטר בברהמ"ז, וע"כ שפיר הוא פוטר את היין שבתוך המזון, עיי"ש, ולפ"ז הרי י"ל דמה"ט הוא שכתבו התוס' דיין שקודם נט"י אינו פוטר ליין שבתוך המזון, כיון דהיין שקודם נט"י טעון ברכה לאחריו, דהתוס' הרי פליגי ע"ד הרא"ש שם שכתב דיין דלפני המזון אינו טעון ברכה לאחריו משום דגורר תאות המאכל, וע"כ ל"מ לפטור את היין שבתוך המזון דאינו טעון ברכה לאחריו.

ואשר ע"כ אין פוטר יין שקודם המזון ליין שבתוך המזון, אלא בששתה אותו אחר נטילה, דכה"ג אינו טעון ברכה לאחריו וכמש"כ הגר"ז שם סק"ה,[[6]](#footnote-7) וע"כ שפיר הוא פוטר את היין שבתוך הסעודה.

ט] והנה נת' לעיל שם בדעת הרא"ש, דכל הא דס"ל דאם יין שלפני המזון טעון ברכה לאחריו אינו פוטר את היין שבתוך המזון, הוא רק ביין שהוא דבר הבא מחמת הסעודה, אך כל שבא לפטור דבר הבא שלא מחמת הסעודה בתוך הסעודה, שפיר מצי לפטרו.

ואי נימא כמש"נ דד' התוס' הם מיסוד א' עם ד' הרא"ש, הרי נמצא, דגם מש"כ התוס' דאין היין דקודם נט"י פוטר את היין שבתוך המזון, הוא דין מסוים ביין, אך המברך על פירות שקודם נט"י, שפיר יפטור את הפירות שבתוך הסעודה.

ולפ"ז נמצא, דבשותה מים קודם הסעודה, שפיר מצי לפטור את המים ששותה בתוך הסעודה גם לדעת התוס', ואף אם שתה קודם הסעודה כשיעור ונתחייב בברכה אחרונה, וכמש"נ.

י] והנה כתבו התוס' בברכות דמ"ג., ז"ל, בא להם יין וכו', אע"ג דיין שלפני המזון פוטר יין שלאחר המזון כ"ש זה שלפניו הוא וכו', עכ"ל.

ובמג"א סימן קע"ד סק"ו רמז להקשות, דד' התוס' אלו סותרים למש"כ שם דמ"ב: דיין שקודם נט"י אינו פוטר ליין שבתוך המזון, ועיי"ש שהוכיח מזה דאף כשלא נטל ידיו אלא קבע עצמו לסעודה סגי בהכי, ובביאור הגר"א שם נקט דד' התוס' בדמ"ג. פליגי ע"ד התוס' בדמ"ב:, עיי"ש.

ובאלי' רבה שם סק"ז כתב ע"ז, ז"ל, דאין ראיה מתוס' שם, דלא קאמרי אלא שיפטר יין ששותה אחר נטילת שתי ידיו דהוי נמי לפני המזון, עכ"ל, וצ"ע דל' התוס' מ' להדיא דבכה"ג הוא פוטר אף יין שלאחר המזון.

ולמש"נ נראה הטעם בזה, דהגם דאף היין ששותה אחר נט"י קודם ברכת המוציא, חשיב כדברים הבאים בתוך הסעודה, מ"מ שפיר הוא נפטר בברכה שבירך על היין שקודם נט"י, שהרי יין זה ששותה אחר נט"י, אינו בא מחמת הסעודה, אלא שהוא נפטר בברהמ"ז מדינא דדברים הבאים שלא מחמת הסעודה בתוך הסעודה דאין טעונין ברכה לאחריהן, וע"כ שפיר פוטרתו הברכה שבירך על היין שקודם נט"י.

יא] והנה לעיל שם נתבארו ב' דרכים בטעם החילוק בין דברים הבאים מחמת הסעודה לדברים הבאים שלא מחמת הסעודה, חדא, דבכה"ג שהוא פוטר דבר הבא שלא מחמת הסעודה בתוך הסעודה, הרי דמכח דחיילא ברהמ"ז על האכילה שבתוך הסעודה, חיילא נמי על האכילה דקודם הסעודה, ונמצא דאף מה שאכל קודם הסעודה אינו טעון ברכה לאחריו, ושפיר מצי פטר למה שאוכל בתוך הסעודה, והדרך הב', דבכה"ג הוא פוטר דבר הבא שלא מחמת הסעודה, לא חשיב דאכילתו קודם הסעודה טעונה ברכה לאחרי' ואכילתו בתוך הסעודה אינה טעונה ברכה לאחרי', דאף אכילתו שבתוך הסעודה טעונה ברכה לאחרי', ואך דמצי ליפטר בברהמ"ז.

והנה לדרך בתרא הי' מקום גדול לומר, דלו משכחינן יין הבא בתוך הסעודה שלא מחמת הסעודה, ובירך עליו, לא יפטור את היין הבא מחמת הסעודה, והיינו משום דהיין שבא שלא מחמת הסעודה טעון ברכה לאחריו, ואך דמצי ליפטר בברכת הפת, ול"מ לפטור את היין הבא מחמת הסעודה דאינו טעון ברכה לאחריו.

אך לפמש"נ בד' התוס' מבו' להדיא לא כן, שהרי חזינן דאם בירך ושתה את היין אחר נטילה, ה"ה פוטר את היין שבתוך המזון, ונת' עפי"ד הגר"ז דהטעם בזה הוא משום דיין שאחר נטילה חשיב כבא בתוך הסעודה דברהמ"ז פוטרתו, ונתבאר דמ"מ לא חשיב כבא מחמת הסעודה, אלא הוי כדבר הבא בתוך הסעודה שלא מחמת הסעודה, ולפ"ז הרי מהא דהיין שאחר נטילה פוטר את היין שבתוך המזון, מבו' דיין הבא בתוך הסעודה שלא מחמת הסעודה, פוטר את היין הבא מחמת הסעודה, וז"ב.

**ג**

יב] והנה אמנם בד' הט"ז והמג"א מבו' דדינא דהתוס' אי"ז כלל משום שנתחייב בברכה אחרונה, אלא דינא הוא דברכת היין שקודם נט"י ל"מ לפטור ליין שבתוך המזון.

ולפי דבריהם נ' דהטעם בזה הוא, משום דשתי' שקודם נט"י ושתי' שבתוך הסעודה ב' מיני שתי' נינהו, וע"כ אינם מצטרפין זל"ז, וע"כ ל"מ הברכה שבירך על היין שקודם נט"י לפטור את היין שבתוך המזון.

יג] ואמנם גם לפ"ז הי' מקום גדול לומר דכ"ז הוא בבא לפטור יין שבתוך המזון, דיין זה בא מחמת הסעודה, וע"כ אינו נפטר בברכה שבירך על יין דקודם נט"י דאינו שייך לסעודה, אך בפירות ושאר דברים דאינם באים מחמת הסעודה, שפיר תועיל הברכה שבירך עליהן קודם הסעודה, לפטור את מה שאוכל מהם תוך הסעודה, דאי"ז ב' מיני אכילה, שהרי אף מה שאוכל בתוך הסעודה אינו מכלל עיקר הסעודה, שהרי אינו בא מחמת הסעודה.

אך בד' המג"א בסימן קע"ד סק"ה וסקי"ד שכתב דדינא דהשו"ע דיברך על מים קודם נט"י ויפטור את המשקין שבתוך הסעודה, הוא שלא כד' התוס' דאין יין שקודם נט"י פוטר ליין שבתוך המזון, מבו' שלא חילק בזה, שהרי בד' המג"א שם סקי"ג מבו' דאף שכר טעון ברכה בתוך הסעודה, הגם דזיין, ובע"כ דטעם הא דשאני שאר משקין מיין, הוא משום דשאר משקין לא חשיבי כבאין מחמת הסעודה, וכמש"כ במ"ב שם סקל"ג, אלא אף דברים הבאים בתוך הסעודה שלא מחמת הסעודה, אינם נפטרים בברכה שבירך על אכילתם קודם נט"י.

יג] והנה בכ"ד מצינו דברכה על אכילה שקודם נט"י פוטרת למה שאוכל בתוך הסעודה, ולא הזכירו הפוסקים דלדעת התוס' אי"ז פוטר, ולכאו' מ' מזה כמש"נ, דכל מש"כ התוס' דאי"ז פוטר, הוא רק ביין שבתוך המזון שהוא בא מחמת הסעודה.

אך באמת לפמש"כ המג"א שם דהשו"ע הכריע לדינא דיין שקודם נט"י פוטר ליין שבתוך המזון, ורק ביין הבדלה שאינו בא אלא למצוה הוא שחשש לד' התוס' דאינו פוטר ליין שבתוך המזון, הרי נמצא דבשאר מילי שאוכל מהן לפני הסעודה, שאינם באים למצוה, קי"ל שלא כד' התוס', ושפיר הן פוטרין את מה שאוכל בתוך הסעודה, וע"כ לא הזכירו הפוסקים לזה.

יד] אמנם ילה"ע בזה, דהנה בדעת ש"ר דפליגי וס"ל דיין שקודם נט"י פוטר את היין שבתוך המזון, בפשוטו הי' נראה דפליגי ביסוד הדין ע"ד התוס' ולא ס"ל כלל להך מילתא דכיון דב' מיני שתי' נינהו אין פוטר זה לזה.

אמנם הנה בד' הלבוש סימן קע"ד ס"ב מבו', דכו"ע מודו ליסוד ד' התוס', והא דס"ל דיין שקודם נט"י פוטר להיין שבתוך הסעודה, הוא משום שהיין שלפני המזון גם הוא לצורך סעודה זו בא לפתוח הבני מעיים להמשיכם לתאות האכילה, עיי"ש.[[7]](#footnote-8)

ובביאוה"ל שם ס"ד כתב דכל הא דיין שלפני המזון פוטר, הוא רק סמוך להמזון, אך במופלג אין שייך לפטרו לכו"ע, וכ"מ מהלבוש, עכ"ד, וכנראה כונתו, דכיון דכל הא דהיין שלפני נט"י פוטר להיין שבתוך המזון הוא משום דאף יין זה שייך לסעודה, כיון שהוא גורר תאות המאכל כד' הלבוש, או משום דהוא תחילת קביעות הסעודה, ע"כ כ"ז הוא כשהוא סמוך לסעודה, אך כל שהוא מופלג מן הסעודה דאינו שייך לסעודה, דאף לד' הלבוש דהטעם הוא משום דגורר תאות המאכל, והרי הא דגורר תאות המאכל הוא אף כשהוא מופלג מן הסעודה, מ"מ נראה דבכה"ג אינו שייך לסעודה, וה"ה טעון ברכה לאחריו גם לדעת הרא"ש, (ול"ד לב' כוסות הראשונים שכתב הרא"ש דהן נפטרין בברהמ"ז, אף שכוס ראשון הוא מופלג מן הסעודה, דשאני התם שקבע עצמו מתחילה לכ"ז, והוי הכל קביעות אחת), וע"כ אינו פוטר להיין שבתוך הסעודה.

וכ"ה להדיא במ"ב שם סק"י, ז"ל, וכן המבדיל וכו', ר"ל אע"ג דהבדלה אינה שייכא כלל לסעודה כמו קידוש, אפ"ה כיון דהבדיל על השלחן ר"ל שהכין עצמו לסעודה "שייכא לסעודה", עכ"ל, ולהדיא בדבריו, דכל הא דיין שלפני נט"י פוטר ליין שבתוך המזון, הוא רק משום דאף יין זה שייך לסעודה, וע"כ כל הא דהוא פוטר, הוא רק בשכבר הכין עצמו לסעודה, דכה"ג שייך היין ששותה לסעודה, אך אם שתה יין קודם שהכין עצמו לסעודה, אין שייך יין זה לסעודה ואינו פוטר להיין שבתוך הסעודה.

והנה לפ"ז נמצא, דאי נימא דדינא דהתוס' אינו דין מסוים ביין שבא בתוך המזון שהוא בא מחמת הסעודה, אלא אף בשאר דברים הנאכלין בסעודה, הרי דאף לפ"מ דקי"ל דלא כהתוס', מ"מ אם אכל פירות בזמן מופלג מן הסעודה, וקודם שהכין עצמו לסעודה, לא יפטור להפירות שאוכל בתוך הסעודה, וצ"ע בזה לדינא.

?בדינא דלשתות אינו פוטר לשרות, כתבו התוס' דבזה"ז לא משכח"ל, משום דאין אנו מסלקין ידינו, וצ"ע דהגם דליכא בזה לדין עקירת שולחן, מ"מ בפועל אין יין זה בא לשרות אלא לשתות, ועי' בהגה' תפארת למשה על הרא"ש שנד' בכמה דפוסים שכתב כן בדעת הרא"ש, דמה"ט באמת הך דינא הוא אף בזה"ז, עיי"ש.

1. ומתבאר לפ"ז, דכל מש"כ הרא"ש דאם היין טעון ברכה לאחריו אינו פוטר את היין שבתוך המזון, הוא רק משום דס"ל דלא כהתוס' ולא אמרינן דמכח הא דהוא פוטר את היין שבתוך המזון, אף אינו טעון ברכה לאחריו, אך אם הי' מודה לד' התוס' דמכח הא דהוא פוטר את היין שבתוך המזון, אינו טעון ברכה לאחריו, שפיר הי' פוטר את היין שבתוך המזון, ומסברא הי' מקום לומר דאי"ז כן, שהרי כל הא דאינו טעון ברכה לאחריו הוא רק מכח שהוא פוטר את היין שבתוך המזון, וקודם שפטר את היין שבתוך המזון, ה"ה טעון ברכה לאחריו, וא"כ אדרבה יש לנו לומר דכיון שהוא טעון ברכה לאחריו לא יפטור את היין שבתוך המזון, ומצאתי הדברים מפורשים כן בד' הגר"א סימן רצ"ט ס"ח, ז"ל, כשפוטר. דאל"כ לא היה יכול לפטור, עכ"ל, והרי דנקט דאף התוס' מודו לדינא דהרא"ש דאם היין שקודם המזון הי' טעון ברכה לאחריו, ל"ה פוטר את היין שבתוך המזון, ואך דס"ל דאדרבה כיון שהוא פוטר את היין שבתוך המזון, אף הוא אינו טעון ברכה לאחריו, וע"כ שפיר הוא פוטר את היין שבתוך המזון.

   אך לדרך השני' בדעת הרא"ש שנת' להלן סק"ג, מבו' להיפך, דהא דצריך לברך ברכה אחרונה על היין שקודם המזון, הוא רק משום שאינו פוטר את היין שתוך המזון, אך אם הי' פוטרו, ל"ה צריך לברך עליו, ואפ"ה אמרינן דכיון דביסוד הדין צריך לברך עליו ברכה אחרונה, ע"כ ל"מ לפטור את היין שבתוך המזון. [↑](#footnote-ref-2)
2. אך באמת נראה דא"צ לזה, דאף אם אינם טעונין אותה ברכה, אלא הכרפס טעון ברכת בנ"ר, והמרור טעון ברהמ"ז, נמי אי"ז טעם שלא תפטור הברכה שבירך על הכרפס את המרור, כיון ששניהם טעונין ברכה לאחריהן, ודוגמא לדבר יש להביא ממי שבירך על מעשה קדירה במ"מ, שהוא פוטר את האורז, אף דהמעשה קדירה טעון לאחריו ברכת מעין ג', והאורז אינו טעון אלא ברכת בנ"ר, אך לדעת הסוברים דהאורז נפטר בברכת מעין ג' אין להביא מזה, וה"נ בכמה גווני דכוותה. [↑](#footnote-ref-3)
3. אמנם האמת נראה דא"צ לזה, דהנה לפמש"נ נמצא, דאם ישתה קודם הסעודה כשיעור, הרי דלהצד דהמשקין שבתוך הסעודה חשיבי כבאין מחמת הסעודה ואין טעונין ברכה לפניהם, יש לו לברך ברכה אחרונה על המשקין ששתה קודם הסעודה, ואילו להצד דהמשקין שבתוך הסעודה לא חשיבי כבאין מחמת הסעודה וטעונין ברכה לפניהם, אין לו לברך ברכה אחרונה על המשקין ששתה קודם הסעודה.

   ולפ"ז הרי בע"כ דמש"כ הרא"ש דהרוצה להסתלק מן הספק ישתה מים קודם הסעודה, היינו שישתה פחות מכשיעור, ולפ"ז הרי בפשוטו מעיקרא ל"ק ע"ז מד' הרא"ש בפסחים, דכל ד' הרא"ש בפסחים קיימי בגוונא שנתחייב בברכה אחרונה על היין שבתוך הסעודה, דבכה"ג אמרינן דל"מ לפטור את היין שבתוך הסעודה, וכמש"כ הרא"ש דמיד אחר ששתה היין שלפני המזון "נזקק" לברך אחריו ברכה שא"צ ליין שבתוך המזון, אך הכא דשתה פחות מכשיעור ולא נתחייב בברכה אחרונה, שפיר מהני זה לפטור את מה ששותה בתוך הסעודה, וז"פ. [↑](#footnote-ref-4)
4. ובמרומי שדה כתב לישב בזה, דכל הא דיין שקודם נט"י אינו פוטר את היין שבתוך המזון, הוא רק משום דאינו חייב לסעוד, אך בקידוש דהוא חייב לסעוד ה"ז פוטר, עיי"ש בדבריו. [↑](#footnote-ref-5)
5. ויש לעורר בזה, דלפ"ז נמצא דכל הא דס"ל להשו"ע דיין שלפני נטילה פוטר ליין שבתוך המזון, הוא דוקא ביין דאינו טעון ברכה לאחריו, אך בשותה שאר משקין קודם נטילה, דה"ה טעונין ברכה לאחריהן, לא יפטרו למה ששותה בתוך הסעודה, ותיקשי לפ"ז מדינא דהשו"ע שם ס"ז דישתה מים קודם נטילה כדי לפטור את המשקין ששותה בתוך הסעודה, והמג"א בסק"ה וסקי"ד הוכיח מזה דביין שלפני נט"י קי"ל דפוטר ליין שבתוך המזון, אך לפ"ד הגר"ז לא א"ש.

   אמנם באמת להגר"ז לטעמי' מעיקרא לא קשיא מהתם, שהרי לדידי' כל הא דאין פוטר כששתה קודם נטילה, הוא רק בששתה כשיעור שחייב עליו בברכה אחרונה, וכמש"כ הגר"ז שם, וע"כ התם ששותה מים פחות מכשיעור קודם נטילה, שפיר הוא פוטר את המשקין ששותה בתוך הסעודה, והמג"א שעמד ע"ז, הוא משום דס"ל דלא כהגר"ז, והא דאינו פוטר, אינו כלל מכח שהוא חייב בברכה אחרונה, ונת' בזה להלן סק"ז. [↑](#footnote-ref-6)
6. והיינו דהגם דדבר הנאכל קודם הסעודה, ל"ה בכלל הסעודה, ולי"ב לדינא דדברים הבאים בתוך הסעודה, אך דבר הנאכל אחר נט"י, הוי בכלל הסעודה, ואינו טעון ברכה לאחריו, וכתב הגר"ז שם, דלדעת הרשב"א אי"ז כן, שהרי דעתו דהא דתאנים וענבים הבאים בתוך הסעודה, הוא רק משום דבאים לגרור, וא"כ בשותה יין אחר נטילה דאינו בא לצורך הסעודה, אינו נפטר בברהמ"ז, אך התוס' לטעמייהו דפליגי ע"ד הרשב"א, ולדעתם כל הבא בתוך הסעודה נפטר בברהמ"ז, עכ"ד. [↑](#footnote-ref-7)
7. והנה אמנם בד' המג"א מוכרח לא כן, שהרי נקט שם סק"ה וסקי"ד דמש"כ השו"ע שיברך על מים קודם הסעודה ויפטור את המשקין שבתוך הסעודה, הוא שלא כדעת התוס', והנה הרי מים אינם גוררים תאות המאכל, וכמש"כ המג"א שם סק"ט, ולפ"ד הלבוש הרי הי' בדין דבזה מודו כו"ע דל"מ לפטור להמשקין ששותה בתוך הסעודה.

   ואמנם נראה דאין ללמוד מזה דהמג"א פליג על יסוד ד' הלבוש, די"ל דס"ל דהא דהיין שקודם נט"י שייך לסעודה, אי"ז רק מכח שהוא גורר תאות המאכל, אלא הוא משום דהוא סמוך לסעודה והוי כתחילת הסעודה, וכאשר כן מ' במ"ב סק"י, אך בגונא דאינו שייך כלל לסעודה, שפיר י"ל דלכו"ע אינו פוטר את היין שבתוך הסעודה, וכמו שנקט המ"ב לדינא.

   אך צ"ע בזה בד' המ"ב שם סקי"ב, שכתב דטעם הא דשאני יין הבדלה דקודם נטילה שהביא השו"ע ב' דעות אם הוא פוטר ליין שבתוך המזון, משאר יין דקודם נט"י דפוטר ליין שבתוך המזון, הוא משום דשאר יין בא לצורך הסעודה לפתוח המעיים, עכ"ד, וצ"ע שהרי המג"א הוכיח דחלוק שאר יין שקודם המזון מיין הבדלה, מדינא דס"ז דמברך על המים קודם נטילה, ואם כל הא דשאני יין שקודם המזון הוא משום שבא לפתוח המעיים, א"כ הרי במים שאינם באים לפתוח המעיים, יש לנו לדמותם ליין הבדלה דאינו פוטר, וגם לפ"ז יהא הדין דפירות שאוכל קודם הסעודה, לא יפטרו את הפירות שאוכל בתוך הסעודה, ובמ"ב סימן קע"ו מבואר לא כן, וצ"ע רב בזה, ושמא כיון ששותה את המים כדי לפטור את מה ששותה בתוך המזון, חשיב ג"כ כבא לצורך סעודה. [↑](#footnote-ref-8)