בונה, בדין נגר ודלת שבמוקצה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

אור ליום ב' י"ז מרחשון תשס"ח

**א**

א] עירובין דק"א:, נגר שיש בראשו גלוסטרא ר"א אוסר ור' יוסי מתיר וכו', בניטל באגדו כו"ע לא פליגי, כי פליגי בשאינו ניטל באגדו, דמר סבר כיון דיש בראשו גלוסטרא תורת כלי עליו, ומר סבר כיון דאינו ניטל באגדו לא.

ופירש"י, ז"ל, בניטל באגדו, כשהוא קשור ותלוי בחבל של קיימא, וראוי לטלטלו על ידי אותו חבל, ואינו נפסק בידי' וכו', עכ"ל.

ומבו' בד' רש"י דמפרש מש"א בניטל באגדו כו"ע לא פליגי, היינו בשהוא קשור ותלוי, והיינו שהרי במתני' לקמן תנן דנגר הנגרר אין נועלין בו במדינה, דבעי' קשור ותלוי, ובגמ' שבת דקכ"ו. מוקמי' לה כר"א, וע"ז אמרו בגמ' דכל הא דמהני קשור ותלוי הוא רק בשניטל באגדו, אך בשאינו ניטל באגדו אין נועלין בו אף שהוא קשור ותלוי.

אמנם הנה בתוס' ד"ה כי פליגי כתבו, ז"ל, ר"י מפרש דדוקא הכא שרי משום דבראשו גלוסטרא אבל באין בראשו גלוסטרא מודה דאסור אפי' קשור בדלת, וס"ל כרבנן דרבי יהודה בנגר הנגרר וכו', עכ"ל, ומבו' בדבריהם, דכל מש"א בגמ' דבשאינו ניטל באגדו אין נועלין בו, הוא רק בשאינו תלוי, וס"ל כרבנן דר"י דנגר הנגרר אין נועלין בו, ולפ"ז הרי מתבאר דכל הא דס"ל לרבנן דר"י דנגר הנגרר אין נועלין בו, הוא רק בשאינו ניטל באגדו, אך אם הוא ניטל באגדו נועלין בו אף שאינו תלוי, שהרי בגמ' אמרו דבניטל באגדו כו"ע לא פליגי, ולפ"ד התוס' שהעמידוה באינו תלוי ואתיא כרבנן דר"י, הרי מבו' דאף לרבנן דר"י כל הא דנגר הנגרר אין נועלין בו, הוא רק בשאינו ניטל באגדו, וכבר עמד בזה הגאו"י, ומצינו הדברים מפורשים כן להדיא בתור"פ, ז"ל, וא"ת לקמן בסמוך בעי' קשור ותלוי, והשתא היכי דמי אי ניטל באגדו אפי' נגרר נמי וכו', עכ"ל.

והגם דמתני' דלהלן סתמא קתני דנגר הנגרר אין נועלין בו, וא"כ היאך נימא דאיירי מתני' רק בשאינו ניטל באגדו, אך הרי בגמ' לקמן אמר רבא והוא שקשור בדלת, ואמרי' התם דכ"ז הוא בשאינו ניטל באגדו אך בשניטל באגדו נועלין בו אף בדקטיר בעיברא דדשא, וקשיא דא"כ מ"ט אמר רבא בסתמא דהוא שקשור בדלת, ובע"כ דמתני' איירי בשאינו ניטל באגדו, שהרי כל הא דלרבנן דר"י אין נועלין בנגר הנגרר הוא רק בשאינו ניטל באגדו וכנ"ל, וע"ז הוא דאמר רבא דהוא שקשור בדלת, אך בקטיר בעיברא דדשא מודה ר"י לרבנן דאין נועלין בו.

ולפ"ז הרי מבו' דלרבנן דר"י אם הוא קשור ותלוי נועלין בו אף בשאינו ניטל באגדו, שהרי אם הוא ניטל באגדו נועלין בו אף שאינו תלוי, ולא בעינן תלוי אלא בשאינו ניטל באגדו, וכ"ה מבו' במש"כ התוס' להעמיד למתני' דדלת שבמוקצה בשאינו ניטל באגדו, וע"כ הוא דבעי' שיהיו גבוהין מן הארץ, והרי דכל דקשור ותלוי נועלין בו אף שאינו ניטל באגדו.

אמנם בד' רש"י הרי מבו' דאף אם הוא קשור ותלוי אין נועלין בו אא"כ הוא ניטל באגדו, ולדעתו בע"כ דכל שאינו תלוי אין נועלין בו לרבנן דר"י אף שהוא ניטל באגדו, ושלא כד' התוס'.

ונפ"מ עוד בזה, במש"א בגמ' להלן דגם לדעת ר"י אין נועלין בנגר הנגרר אם הוא קשור בעיברא דדשא ואינו ניטל באגדו, ויש להסתפק אם כה"ג אין נועלין בו אף בשהוא "תלוי", ונ' דזה תליא בפלוגתת רש"י ותוס', דלדעת רש"י דלרבנן דר"י היכא דאינו ניטל באגדו אין נועלין בו אף שהוא קשור ותלוי, הרי דה"נ לר' יהודה דמודה בקטיר בעיברא דדשא דאין נועלין בו בשאינו ניטל באגדו, הרי דאף אם יהא קשור ותלוי נמי אין נועלין בו, אך לדעת התוס' דכל הא דס"ל לרבנן דר"י דאם אינו ניטל באגדו אין נועלין בו הוא רק בשאינו תלוי, אך אם הוא תלוי נועלין בו, הרי דה"נ הא דלר"י בקטיר בעיברא דדשא ואינו ניטל באגדו אין נועלין בו, הוא רק בשאינו תלוי, אך אם הוא תלוי נועלין בו.

וביאור הפלוגתא בזה נ' פשוט, דפליגי ביסוד הגריעותא דאינו ניטל באגדו, דהנה בפירש"י להלן פירש, ז"ל, כשאין ניטל באגדו וכו', ר"א סבר כיון דאינו ניטל באיגדו "דהוה כמי שאינו קשור" ותנן לקמן נגר המונח שאינו קשור בדלת אין נועלין בו "והאי נמי מונח הוא", משום גלוסטרא לא שרי ליה, ור"י סבר גלוסטרא מהניא לי' דכיון דכלי הוא לא הוי כבנין, עכ"ל, ומבו' בל' רש"י דהא דאם אינו ניטל באגדו אין נועלין בו, הוא משום דהו"ל כמו שאינו קשור, והוי כנגר המונח דאין נועלין בו,[[1]](#footnote-2) אשר לפ"ז הרי פשוט דכל שאינו ניטל באגדו אין נועלין בו אף אם הוא קשור ותלוי, שהרי כל שאינו ניטל באגדו לא חשיב כלל כקשור, וא"כ מה יועיל הא דהוא תלוי, הרי אינו כלל כקשור.

אך בדעת התוס' נראה דס"ל דאף בשאינו ניטל באגדו חשיב כקשור, ואך דלרבנן דר"י אין נועלין בנגר הנגרר, אלא בשהוא קשור בקשר מעליא שהוא ניטל באגדו, אך כל שאינו ניטל באגדו, הרי דהגם דחשיב כקשור, מ"מ אין נועלין בו, ואשר ע"כ שפיר י"ל דכל שקשור ותלוי נועלין בו אף שאינו ניטל באגדו.

ב] והנה בהא דס"ל לר' יוסי דנגר שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו, לא נתפרש בגמ' אם היינו אף בשאינו קשור כלל, או היינו רק בשהוא קשור.

ובביאור הגר"א סימן שי"ג כתב דפליגי בזה רש"י ותוס', ז"ל, תוס' ד"ה כי פליגי א"נ כו', ומשמע מדבריהם דקשור לעולם בעינן וכ"מ בגמרא וכ"מ בטוש"ע וכו', ומ' מרש"י דאפי' אינו קשור כלל וע"ש ד"ה עשה, והא דקאמר כ"פ בשאינו כו' משום ר"א הוא, וכ"מ מרש"י שם ד"ה כשאין ניטל ע"ש ובד"ה דין כו', עכ"ל.

וביאור הדברים הוא, דלפ"מ שפירש"י בד"ה כשאין ניטל באגדו דכל שאינו ניטל באגדו הוי כמי שאינו קשור וכנגר המונח, ופירש הגר"א דזהו גם מה שפירש"י בד"ה דין לא נטרוק, ז"ל, זה לא ינעול שאינו קשור דכמאן דליתי' לגמי דמי, עכ"ל, שאי"ז במסוים בקטיר בגמי, אלא ה"ה כל שאינו ניטל באגדו, ולפ"ז הרי מהא דמהני גלוסטרא היכא שאינו ניטל באגדו, יש ללמוד דכל שתורת כלי עליו נועלין בו אף אם אינו קשור כלל, ומש"א כי פליגי בשאינו ניטל באגדו, ומ' דבעי' שיהא קשור, הוא משום רבותא דר"א דאף בכה"ג אין נועלין בו.[[2]](#footnote-3)

אך מד' התוס' דקדק הגר"א דאף בשיש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו אלא בשהוא קשור, וכאשר כ"ה ל' הטושו"ע, והנה אמנם הב"י מסיק בדעת הטור דכל שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף בשאינו קשור, וגריס גיר' אחרת בד' הטור, אך בשו"ע העתיק ל' הטור כגיר' שלפנינו, והרי שחזר בו ונקט דאין נועלין בו אלא בשהוא קשור.

ולפמש"נ הרי דהתוס' אזלי לטעמייהו, דס"ל דאף בשאינו ניטל באגדו חשיב כקשור, ואשר ע"כ שפיר י"ל דכל הא דנגר שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו, הוא רק בשהוא ניטל באגדו.

ג] ויש להוסיף בזה, דהך דינא אם נגר שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף בשאינו קשור, תליא בפלוגתת הראשונים בס"פ כל הכלים, אם נגר שיש תורת כלי עליו נועלין בו אף בשאינו קשור, דדעת הרמב"ן ודעימי' דכל שיש תורת כלי עליו נועלין בו אף בשאינו קשור, ואשר ע"כ כל שיש בראשו גלוסטרא דתורת כלי עליו נועלין בו אף שאינו קשור, וכאשר כ"ה מפורש בד' הרמב"ן שם דמדמי להו להדדי, אך לדעת הרא"ש דבנגר אף אם יש תורת כלי עליו אין נועלין בו בשאינו קשור, הרי דאף אם יש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו בשאינו קשור, ול"מ הא דיש בראשו גלוסטרא אלא דכה"ג נועלין בו אף בדתלי בעיברא דדשא ואין ניטל באגדו.

ואשר ע"כ הטושו"ע שפסקו כדעת הרא"ש דבנגר לא סגי בתורת כלי, וכל שאינו קשור אין נועלין בו, ע"כ פסקו דאף אם יש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו אא"כ הוא קשור.

ויש להוסיף, דלדעת רש"י שהביאו הטושו"ע שם דתורת כלי היינו שתיקנו לשם כלי שיהא ראוי לתשמיש אחר, הרי לכאו' ודאי דלדעת הרא"ש דקי"ל בנגר דאף בשיש עליו תורת כלי אין נועלין בו בשאינו קשור, ה"נ בשיש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו בשאינו קשור, דלא עדיף יש בראשו גלוסטרא, מהיכא שתיקנו שיהא ראוי לתשמיש אחר, והדברים מבוארים כן מתו"ד התוס' בשבת דקכ"ו: עיי"ש, וצ"ע בזה בד' הב"י שנטה לומר בדעת הטור דכל שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף בשאינו קשור, והרי הטור הביא לעיל מינה גם לדעת רש"י, וע"ז כתב דבנגר לא סגי בהכי ואין נועלין בו אא"כ יהא קשור, וא"כ ודאי דאף אם יש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו בשאינו קשור, וצ"ע בזה.

**ב**

ד] בפירש"י פירש, ז"ל, שיש בראשו גלוסטרא שראשו עבה וראוי לבוכנא לכתוש ולשחוק בו פלפלין, ואפ"ה דתורת כלי עליו ר"א אוסר אא"כ קשור ותלוי בדלת כדמפרש בגמרא, ור"י מתיר דתורת כלי עליו משום גלוסטרא ולא מיחזי כבונה, עכ"ל.

ומבו' בד' רש"י, דכו"ע מודו דמשום הגלוסטרא יש עליו תורת כלי, והא דס"ל לר"א דאין נועלין בו, הוא משום דס"ל דאף בנגר שיש עליו תורת כלי מיחזי כבונה, ובזה הוא דפליג ר' יוסי וס"ל דכל שתורת כלי עליו לא מיחזי כבונה.

אמנם בתורי"ד כתב, ז"ל, ונ"ל לפרש דניטל באגודו הוא כי האי דבעי למימר לקמן עשה לו בית יד מהו כך הי' לנגר זה קשר אחד שהיו נוטלין אותו באותו הקשר והיו תולים אותו בכותל כדרך שאר הכלים ובזה אפילו ר"א מודה דשרי דכלי גמור הוא, אלא כי פליגי כשלא הי' בו שום אגוד דר' יוסי סבר גלוסטרא משויא ליה כלי ואין בכלים משום תורת בנין, ור"א סבר לא חשיבא גלוסטרא בלחוד לשוויא כלי בלא אגד, ירושלמי א"ר יוסי בי"ר בין כדברי מי הוא מתיר עושה את הנגר טפלה לגלוסטרא כדברי מי שהוא אוסר עושה הגלוסטרא טפלה לנגר, עכ"ל.

וכ"ה בחי' הריטב"א, ז"ל, ר"א אוסר לנעול בו אם אינו קשור ותלוי באויר ככל נגר דעלמא, ובעבור הגלוסטרא לא חשבינן ליה כלי, וכיון דכן מיחזי כבונה וכו', ומשמע שאף ר"א מודה בכל שהוא כלי גמור, אבל בזה שהוא משמש לשני תשמישין הוא חולק, וכן אמרו בירושלמי וכו', והיינו דאמרינן בגמ' דבניטל באוגדו כו"ע לא פליגי, משום דבשניטל באוגדו תורת כלי עליו וכו', ולפ"ז הא דאמרינן גבי פקק החלון דלר"א בעי קשור ותלוי ורבנן אמרי קשור אע"פ שאינו תלוי, מיירי בשאינו ניטל באגדו ובשאין שם תורת כלי שיהא ראוי להשתמש בדברים אחרים ואינו ראוי אלא לתשמיש זה בלבד, הא בשיש עליו תורת כלי לתשמישין דעלמא דכו"ע ל"ב תלוי, ולא עוד אלא דאפי' קשור ל"ב במה שיש בו תורת כלי וכדבעינן למכתב קמן בגמ', וכן פירש הרב ר' ישעי' ז"ל, עכ"ל.

וצ"ע ממש"א בשבת ס"פ כל הכלים, דהא דתנן דפקקו את המאור בטפיח הוא דלא כר"א, והרי להדיא דאף בכלי גמור בעי ר"א קשור ותלוי, וכבר הוכיח כן הריטב"א גופי' בשבת שם, ז"ל, ויש מקשים דמאי קושיא דהתם בטפיח הוה שיש תורת כלי עליו, ולא קשיא דתורת כלי מהני להיתר טלטול אבל להוסיף באהל עראי לא מהני, דעשיית אהל האסור לרבנן או תוספת אהל האסור לר"א, כך הוא אסור בכלים כמו בשאר דברים, וזה פשוט, עכ"ל, וצ"ע ד' הריטב"א בעירובין שלא כתב כן, וצע"ג, ושו"ר בגאו"י שכבר תמה כן ע"ד הריטב"א.

שו"ר שכבר עמד בזה בפסקי רי"ד בשבת שם, והניח בקושיא, עיי"ש באורך.

ובאמת דגם לדעת רש"י קשיא,

] בביאור דינא דניטל באגדו מצינו ד' שיטות בד' הראשונים,

פסקי ריא"ז דכל שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף שאינו קשור כלל.

פסקי רי"ד דטעמא דר"א הוא משום דהגלוסטרא לא משויא לי' ככלי.

] אך דעת התוס' דדינא דדלת אלמנה הוא

נגר שאין בראשו קלוסטרא אם הי' קשור ותלוי בדלת נועלין בו, וכן אם הי' ניטל ואגדו עמו, אבל אם הי' אגדו קבוע בדלת והי' הנגר נשמט כמו קורה ומניחין אותו בזוית וחוזרין ונועלין בו בעת שרוצין הרי זה אסור לנעול בו שאין עליו תורת כלי ואינו אגוד ואין בו אגד להוכיח עליו

] כתב בשו"ע סימן שי"ג ס"ב כל נגר שאמרנו מיירי וכו', אבל אם נפחתה האסקופה בענין שכשמכניס הנגר בחור נוקב תחתיו בארץ, הוי בנין ואסור לנעול בו, ובמג"א שם סק"ה כתב, ז"ל, ואם עשה לו בית יד ודומה למקבת מוכח דכלי הוא ושרי, עכ"ל.

ובביאור הגר"א שם כתב ע"ז, ז"ל, ואסור, עמ"א, אבל הטור השמיטו משום שמפרש כפרש"י דל"ק אנקמז אלא אאינו קשור וא"ל בוכנא כו', ר"ל הא תנינן נגר שיש כו', כמ"ש רש"י שם שראשו עבה וראוי לבוכנא והיינו דגלוסטרא, ומ' מרש"י דאפי' אינו קשור כלל וע"ש ד"ה עשה, והא דקאמר כ"פ בשאינו כו' משום ר"א הוא, וכ"מ מרש"י שם ד"ה כשאין ניטל ע"ש ובד"ה דין כו', עכ"ל. וביאור הדברים הוא, דבפירש"י ד"ה בשאינו ניטל באגדו כתב, ז"ל, ר"א סבר כיון דאינו ניטל באיגדו "דהוה כמי שאינו קשור" ותנן לקמן נגר המונח שאינו קשור בדלת אין נועלין בו והאי נמי מונח הוא, משום גלוסטרא לא שרי לי', ור"י סבר גלוסטרא מהניא לי' דכיון דכלי הוא ל"ה כבנין, עכ"ל.

ומבו' בד' רש"י דכל שאינו ניטל באגדו חשיב כמי שאינו קשור כלל, ופירש הגר"א דזהו גם מה שפירש"י בד"ה דין לא נטרוק, ז"ל, זה לא ינעול שאינו קשור דכמאן דליתי' לגמי דמי, עכ"ל, שאי"ז במסוים בקטיר בגמי, אלא ה"ה כל שאינו ניטל באגדו, ולפ"ז הרי מהא דמהני גלוסטרא היכא שאינו ניטל באגדו, יש ללמוד דכל שתורת כלי עליו נועלין בו אף אם אינו קשור כלל, ומש"א כי פליגי בשאינו ניטל באגדו, ומ' דבעי' שיהא קשור, הוא משום רבותא דר"א דאף בכה"ג אין נועלין בו, ולפ"ז הרי הא דאם עשה לו בית יד נועלין בו משום דתורת כלי עליו, הוא חד דינא עם הא דאם יש בראשו גלוסטרא נועלין בו.

והנה אמנם הגר"א בס"א שם דקדק מל' הטושו"ע דאף בשיש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו אלא בשהוא קשור, עיי"ש, והנה אמנם הב"י מסיק בדעת הטור דכל שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף בשאינו קשור, וגריס גיר' אחרת בד' הטור, אך בשו"ע העתיק ל' הטור כגיר' שלפנינו, והרי שחזר בו ונקט דאין נועלין בו אלא בשהוא קשור, ולפ"ז הרי לפ"ד הגר"א בס"ב צ"ל, דמה שהשמיטו הטושו"ע לדינא דעשה לו בית יד, הוא משום דאף בשיש לו בית יד אין נועלין בו אלא בשהוא קשור, דומיא דיש בראשו גלוסטרא.[[3]](#footnote-4)

ויש להוסיף בזה, דהך דינא אם נגר שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף בשאינו קשור, תליא בפלוגתת הראשונים בס"פ כל הכלים, אם נגר שיש תורת כלי עליו נועלין בו אף בשאינו קשור, דדעת הרמב"ן ודעימי' דכל שיש תורת כלי עליו נועלין בו אף בשאינו קשור, ואשר ע"כ כל שיש בראשו גלוסטרא דתורת כלי עליו נועלין בו אף שאינו קשור, וכאשר כ"ה מפורש בד' הרמב"ן שם דמדמי להו להדדי, אך לדעת הרא"ש דבנגר אף אם יש תורת כלי עליו אין נועלין בו בשאינו קשור, הרי דאף אם יש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו בשאינו קשור, ול"מ הא דיש בראשו גלוסטרא אלא דכה"ג נועלין בו אף בדתלי בעיברא דדשא ואין ניטל באגדו.

ואשר ע"כ הטושו"ע שפסקו כדעת הרא"ש דבנגר לא סגי בתורת כלי, וכל שאינו קשור אין נועלין בו, ע"כ פסקו דאף אם יש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו אא"כ הוא קשור.

ויש להוסיף, דלדעת רש"י שהביאו הטושו"ע שם דתורת כלי היינו שתיקנו לשם כלי שיהא ראוי לתשמיש אחר, הרי לכאו' ודאי דכ"ה דאף בשיש עליו תורת כלי אין נועלין בו בשאינו קשור, ה"נ בשיש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו בשאינו קשור, דלא עדיף יש בראשו גלוסטרא, מהיכא שתיקנו שיהא ראוי לתשמיש אחר, והדברים מבוארים כן מתו"ד התוס' בשבת דקכ"ו: עיי"ש, וצ"ע בזה בד' הב"י שנטה לומר בדעת הטור דכל שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף בשאינו קשור, והרי הטור הביא לעיל מינה גם לדעת רש"י, וע"ז כתב דבנגר לא סגי בהכי ואין נועלין בו אא"כ יהא קשור, וצ"ע בזה.

] והנה בעירובין שם אמרו, ההוא שריתא דהוה בי רבי פדת דהוה מדלו לה בי עשרה ושדו לה אדשא ולא אמר להו ולא מידי, אמר תורת כלי עליה, ההיא אסיתא דהות בי מר שמואל דהוה מחזקת אדריבא שרא מר שמואל למישדייה אדשא, אמר תורת כלי עליה, והטושו"ע השמיטו לדין זה.

ולפ"ד הגר"א נראה, דעיקר הרבותא בהני עובדי הוא שאף שכלים גדולים הן יש עליהן תורת כלי ומותר לטלטלן ודין זה הביאוהו הטושו"ע בסימן ש"ח, אך הא דמותר לנעול בהן הוא מילתא דפשיטא דלא גרעי מנגר שיש בראשו גלוסטרא שנועלין בו.

ולפ"ז הרי לפ"מ שפסקו הטושו"ע דבנגר שיש בראשו גלוסטרא אין נועלין בו אלא בשהוא קשור, ה"נ אף בכלי גמור אין נועלין בו אלא בשהוא קשור, וז"ב.

אמנם הנה התוס' בשבת דקכ"ו: והתוס' הרא"ש בעירובין דק"ב. כתבו, דאף לדעת שמואל דס"ל דהא דבעי' בנגר שיהא קשור הוא משום בנין, ולדידי' לא סגי בתורת כלי לאפוקי מתורת בנין בלא קשירה, מ"מ אם עשה לו בית יד דאיכא עלי' תורת כלי טפי מהני לאפוקי מתורת בנין, עכ"ד, ולפ"ז כ"ש דבההיא שריתא וההיא אסיתא דכלים גמורים הן, נועלין בהן אף בשאינן קשורין, אך בדעת הטושו"ע שהשמיטו לדינים אלו צ"ל דס"ל דכ"ה דתורת כלי ל"מ לאפוקי מתורת בנין בלא קשירה, ה"נ כלים גמורים ל"מ לאפוקי מתורת בנין בלא קשירה, וכאשר כן מבו' בד' הגר"א בדעתם, דאף בשעשה לו בית יד אין נועלין בו בשאינו קשור, וכנ"ל.

ובזה מתישב משה"ק הרמב"ן במלחמות שלהי פ' כל הכלים, על דעת הסוברים דנגר שאינו קשור אין נועלין בו אף בשיש תורת כלי עליו, ז"ל, ור"י דבעי התם קשור בדלת בשאין עליו תורת כלי, כדמפורש בדוכתא בעובדי דשריתא ואדריבא, ולא יעלה על דעתם לחלק בין זל"ז מפני שהן כלים גמורין, דכיון דבגמ' אמרי האי תורת כלי עלי', ש"מ דכל שיש עליו תורת כלי שרי אע"פ שאינו קשור, וכן נגר שיש בראשו גלוסטרא משום תורת כלי התירו בו במתוקן לבד, עכ"ל.

ולפמש"נ בדעת הרא"ש ניחא, דבאמת אף בעובדי דשיתא ואדריבא ובנגר שיש בראשו גלוסטרא, שהתירו משום תורת כלי, לא התירו אלא בשהוא קשור, ול"מ הא דתורת כלי עליהן, אלא דמכח זה שרי אף בדתלי בעיברא דדשא ואינו ניטל באגדו, אך כל שאינו קשור אין נועלין בו אף שיש עליו תורת כלי.

] אמנם באמת אין הדברים מתישבים היטב, דלפמש"נ הי' בדין דהא דאם תלי בעיברא דדשא ואינו ניטל באגדו אין נועלין בו, היינו רק בשאין עליו תורת כלי, אך אם יש עליו תורת כלי נועלין בו, דומיא דהא דאם יש בראשו גלוסטרא נועלין בו, ול' הטושו"ע נ' להדיא דלא סגי בהכי, ובכה"ג אין נועלין בו אף אם יש עליו תורת כלי, ורק אם יש בראשו גלוסטרא נועלין בו, והנה אמנם לדעת רש"י דתורת כלי היינו שתיקנו לשם כלי שיהא ראוי לתשמיש אחר, הרי ודאי דכה"ג לא גרע מיש בראשו גלוסטרא שנועלין בו, אך לדעת ר"י דתורת כלי היינו שתיקנו ועשה בו מעשה והכינו לכך, מ' דבנגר לא סגי בהכי להתיר לנעול בו בדתלי בעיברא דדשא ואינו ניטל באגדו, וצ"ע בזה.

נשמת אדם חלק ב-ג (הלכות שבת ומועדים) כלל לט

א. בעירובין דף (ק"ב) [קא, א] במתני' הדלת שבמוקצה כו' אין נועלין אלא א"כ גבוהין מן הארץ. ואני מסתפק, אם ר"ל שיהיה קשור ותלוי באויר וכמו שכתב הרז"ה דמתניתין אתיא כר' אלעזר דפקק דאמר קשור ותלוי, והאי תנא תני בהאי לישנא והאי כהאי לישנא, ומ"מ הפתח מגיע עד הארץ ממש, או דר"ל שהפתח יהיה עשוי בענין כשינעול לא יהיה הדלת עומד על הארץ ממש אלא שיהיה קצת גבוה מן הארץ ואז אפילו אינו קשור כלל מותר. ומצאתי שהוא מחלוקת הראשונים, וז"ל ריטב"א, פרש"י רחבה שאחורי בתים כו' אבל כשהיא קשורה ותלויה באויר שגבוה מן הארץ כמלא נימא נועלין בהם. ורמינהו דלת הנגררת, [פי'] ומדקתני הנגררת מכלל שאין גבוהין מן הארץ כלל, ואע"ג דקתני קשורין ותלוין ע"כ לא שתלויין באויר, כאותה שאמרו בפקק החלון בזמן שקשור ותלוי דא"כ תקשי ארישא, אלא לומר שהן קשורין בפתח ותלויין בה. אמר אביי כו' מיתיבי דלת הנגררת כו' בזמן שיש להם ציר וגבוהין מן הארץ כו' וקס"ד דתרתי בעי, שיהא להם ציר וגבוהין מן הארץ (ואין ספק שגירסא זו היא גי' רש"י שכתב אלמא תרווייהו בעי, ונ"ל שכן מוכח מגמ', דאל"כ מאי מתרצי אביי ורבא בשהיה לו ציר, ציר מאן דכר שמיה). ת"ר סוכי קוצים כו' בזמן שקשורים ותלויין כו' וה[כ]א דלא קתני הנגררין ודאי קשורין ותלוין דקתני היינו שגבוהים מהארץ דומיא דפקק החלון כו' עכ"ל ריטב"א. הרי מבואר בדבריו דגבוהים מן הארץ ר"ל שיהיה תלוי באויר שעל ידי שקושר ותלוי באויר הוא גבוה מן הארץ, ונראה לי לפ"ז מיאנו לפרש בדלת אלמנה דל"ל אסקופה כפי' הרי"ף, דאסקופה היינו ההיתר של גבוה מהארץ לאותן שמפרשים גבוה מהארץ אע"פ שאינו קשור כלל, כמו שנכתוב אי"ה. ונ"ל דלפ"ז הא דלא רמינן מתני' אברייתא דקנקן דמצריך היכר ציר וגבוהין לס"ד דבעינן תרתי, וצ"ל דס"ל למקשן די"ל דסתם דלת יש לה היכר ציר ומכ"ש לפי מה שפירש הריטב"א הא דציר לא כפירש"י דר"ל ציר של הדלת, אלא ר"ל ציר הפתח דר"ל שיש שם חור שמכניסין בו ציר הדלת, והוכיח זה דאל"כ קנקן ומחצלת אטו יש להם ציר (והמרשים בש"ע פי' על ציר [ו]לא ידעתי כוונתו שמרכיב ב' פירושים). ובזה מתורץ קושית הת"ח שהקשה דלפר"י שמפרש בדלת אלמנה דאשמועינן אע"פ שיש לו ציר, דא"כ עיקר חסר מן הברייתא. ולפ"ז אתי שפיר דמסתמא יש לכל פתח היכר ציר, ולשיטה זו אם תלוים באויר אע"ג שהפתח שוה לארץ נועלין בו ואפילו במקום שאינו עשוי לכנוס ולהוציא תדיר, ואם אינו תלוי באויר אלא שקשור ונגרר על גבי קרקע לא מהני, אלא אם כן יש היכר ציר, ובדלת אלמנה הנגררת לא מהני היכר ציר, אבל כשתלוי באויר אפשר דגם בזה מהני:

ואמנם מפשטא דלישנא דהרי"ף והרמב"ם והרא"ש והטור משמע שמפרשין אא"כ גבוהין מהארץ, ר"ל שיהיה הפתח עשוי בענין זה שהדלת עומד גבוה מהארץ כמלא נימא דאז אינו נראה כבנין, ואז אפילו אינו קשור כלל נועלין בו, ואם הדלת עומד על הארץ ממש מהני קשור ותלוי והיכר ציר, וכן מוכח להדיא מדברי הרע"ב, וכן משמע בפי' המשנה לרמב"ם, וכן מוכח להדיא מדברי המגיד משנה שהקשה על הרמב"ם בפרק כ"ו שכתב דלת שיש לה ציר כו' בזמן שקשורין כו' ואם לאו אין נועלין, ואם היו גבוהים מן הארץ נועלין בהן וז"ל: וקשה לשון רבינו שלא חלק בגבוהין אלא שאין צריכין תליה וקשירה ולא אמר אע"פ שלא היה להם ציר כו', ואי איתא דגבוהין ר"ל ע"י קשירה א"כ ע"כ הרמב"ם לא קאי אלא למעט ציר, אע"כ דס"ל דגבוהים מהארץ ר"ל אע"פ שאינו קשור כלל. ונ"ל שזהו ג"כ דעת הש"ע. והנה הש"ע תפס להלכה כדעת ראב"ד לחלק בין מקום שנכנסין תדיר או באקראי, ולכן במקום שאין נכנסין תדיר פסק דאם קשור אע"פ שנגרר בארץ, מותר דוקא בציר, ואם גבוהים מהארץ, ר"ל שהפתח עשוי כן שהדלת עומד גבוה מהארץ, מותר, והיינו אפילו אינו קשור כלל, כמו שכתב המ"מ וכ"כ הת"ח. ופתח העשוי לכניסה ויציאה דומה לנגר בסעיף א', ולכן סגי שיהיה קשור אע"פ שאין לו ציר (ואף דנוכל לומר שמה שכתב הטור והש"ע "והוא נגרר", ר"ל אפי' מונח בארץ, שהרי הרא"ש גורס דלת אלמנה הנגררת וכתב ששומטין ועוקרין אותה, מכל מקום נ"ל דליתא שהרי כל הוכחת הראב"ד לחלק בין מוקצה לבית, משום קושיא דקי"ל כר"י בנגר וא"כ מנ"ל להקל יותר מנגר. ומיהו הדבר אינו מוכרח, דמהרמב"ן משמע קצת דאפי' אינו קשור מותר) וכ"כ הגר"א בס"ק כ"א בדעת הרי"ף, וצ"ע:

ואמנם בסעיף ד' שכתב הש"ע דין דלת אלמנה ששומטין אותה ועוקרין אותה, וא"כ קשה קושיית התוס' דהא אפילו בדלת גמור אסור אא"כ קשור וציר. והגר"א מתרץ, דהרי"ף ס"ל דפתח העשוי לכניסה ויציאה מותר אפי' באינו קשור, וברייתא דדלת אלמנה מיירי בכל הפתחים, וזה דוחק, דמסתמא פתח כזה אינו עשוי אלא למקום שאין נכנסין בה תדיר, וכעין זה כתב הריטב"א, שהקשה לדעת הראב"ד מאי פריך אמתניתין מברייתא דדלת הנגררת, נימא התם בפתח גמור, ומתרץ דמסתמא דלת כזה אינם נותנים אלא במקום שאין הכניסה תדיר, (ומזה מוכח נמי דס"ל דאפילו לראב"ד בפתח גמור בעינן עכ"פ קשור, דאל"כ אין מקום לקושיתו דע"כ מיירי בפתח מוקצה, דאל"כ ל"ל קשור) ובע"כ צ"ל כמו שכתבנו, דמה שכתב בש"ע והוא נגרר ר"ל אפילו אינו קשור, ועל זה כתב דאפילו בפתח שנכנסין תדיר דמותר אף שאינו קשור דוקא מלוחין הרבה, אבל מלוח אחד אסור וכמ"ש הגר"א וכמ"ש המ"א ס"ק ח'. והת"ח כתב שנראה לו גי' הרי"ף אינה נגררת, וקמ"ל דאפילו גבוה מן הארץ אין נועלין, ודבריו תמוהים, שהרי הרי"ף כתב ונשמטין ועוקרין, ולפי מה שכתבתי דברי ריטב"א שר"ל גבוה מן הארץ, היינו שתלוי באויר, וא"כ כוונתו כגי' הרי"ף אבל לא כפי' הרי"ף שנשמטין, אלא דהברייתא אשמועינן אע"פ שאינה נגררת על גבי קרקע אלא שתלוי באויר, וזה מותר בדלת גמור, אבל בדלת אלמנה אף זה לא מהני, מ"מ דעת המ"א להקל אפילו בדף אחד בפתח שעשוי לכניסה ויציאה תמיד:

ודע שהב"י כתב בדלת מלוח אחד, וז"ל, אפילו יש לה ציר, דאי דוקא בשלא היה לה ציר אפי' מכמה לוחות ואית לה אסקופה נמי, עכ"ל. וצ"ע, דעכ"פ אסקופה לא גרע מגבוה על הארץ משהו דמותר אפילו באין לו ציר, וכן מוכח מלשון רמ"א דביש לה אסקופה מותר. ונ"ל דט"ס הוא, וצ"ל: ואין לה אסקופה:

ב. המ"א בסי' שי"ג ס"ק ז' כתב דה"ה בפוקק אם אינו עשוי לפתוח אלא לעתים רחוקות הוי כאהל קבע, והביא ראיה מרא"ש סוף עירובין, והמעיין ברא"ש שם אינו מכרח כלל. ונראה דפקק אינו דומה כלל לזה שהרי אף שדרכו לנעול תמיד בסעיף ג' בעינן עכ"פ קשור דקיי"ל כר' יהודה בנגר ואפ"ה בפקק לא בעינן קשירה כלל כדאיתא שם בריש הסימן, והיינו כמו שכתבו תוס' ורא"ש דפקק אין בו בנין כלל, וא"כ ה"נ י"ל אפילו אם דרכו לפתוח תמיד כיון דלא שייך בו בנין כלל לא בעינן קשירה, ולפ"ז לא קשה נמי מה שהקשה המ"א שם ס"ק ח' דמאי שנא דבפתח העשוי ליציאה תדיר אם הוא מדף אחד אסור לנעול ומאי שנא מפקק, והיינו לשיטתו, אבל לפי מה שכתבתי, שנא ושנא, דבפקק לא שייך בנין כלל, ועיין מה שכתבתי בסמוך סי' א':

1. וצריך להוסיף, דכ"ז הוא רק בדתלי בעיברא דדשא, דכה"ג לא חשיב כקשור אם אינו ניטל באגדו, אך היכא שהוא קשור בדלת עצמה, חשיב כקשור אף אם אינו ניטל באגדו, וכמבו' בסוגיא להלן דלר' יהודה כל שקשור בדלת נועלין בו אף אם אינו ניטל באגדו, וכבר כתב כן הגאו"י, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. אמנם הנה בתורי"ד וריטב"א מבו' שפירש לדעת רש"י דאין נועלין בשיש בראשו גלוסטרא, אלא בשהוא קשור, ז"ל, פי' המורה בניטל באיגודו כשהיא קשור ותלוי בחבל של קיימא שראוי לטלטלו ע"י אותו חבל וכו' ואינו נ"ל דכיון דטעמא דר' יוסי היא משום דגלוסטרא משויא ליה כלי מה לי קשור בדלת מה לי אינו קשור, עכ"ל, וכ"ה בריטב"א, והיינו משום דלפירש"י דניטל באגדו היינו שראוי לטלטלו ע"י אותו החבל, ואינו ניטל באגדו היינו בשאינו ראוי לטלטלו ע"י אותו חבל, הרי דמהא דמוקמי' לה בגמ' בשאינו ניטל באגדו, ולא מוקמי' לה בשאינו קשור, יש ללמוד דאם אינו קשור אין נועלין בו אף שיש בראשו גלוסטרא, וע"כ פירש הרי"ד שם דניטל באגדו היינו דהי' לנגר זה קשר אחד שהיו נוטלין אותו באותו הקשר והיו תולים אותו בכותל כדרך שאר הכלים ובזה אפילו ר"א מודה דשרי דכלי גמור הוא, ולעולם איירי בשאינו קשור כלל, אך הגר"א פירש בדעת רש"י דכל שיש בראשו גלוסטרא נועלין בו אף בשאינו קשור, ומש"א בגמ' דפלוגתייהו בשאינו ניטל באגדו, הוא משום רבותא דר"א דאין נועלין בו אף בכה"ג. [↑](#footnote-ref-3)
3. ומש"כ הגר"א בתחילת דבריו דהטור השמיטו משום שמפרש כפרש"י דל"ק אנקמז אלא "אאינו קשור", עכ"ל, והרי דגם לדעת הטור שרי לנעול בו אף בשאינו קשור, כבר כתב בביאוה"ל, דהיינו באינו קשור בדלת אלא בבריח, אבל עכ"פ קשור מיהו בעינן, דאל"ה סותרים דברי הגר"א אהדדי שכתב בהדיא דכן מוכח בטוש"ע דבעינן קשור, ועיי"ש שכתב דבזה ניחא מה שסיים אח"כ דלרש"י מותר אפילו באינו קשור כלל היינו דלדידיה מותר אפילו אינו קשור כלל לא בדלת ולא בבריח. [↑](#footnote-ref-4)