שובבים ה - קדושה
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים / ענייני שובבים

*קדושה*

***או"ח סימן ר"מ, אה"ע סימן כ"ה***

***שובבים ה'***

1. ***זמני עונה: ה' דרגות. 1) מצוה. 2) עצת היצר הרע. 3) אסור. 4) בעל נפש. 5) דברי קבלה.***
   1. ***מצוה.***
      1. ***זמן עונה – מחבר (סעי' א', אה"ע סי' ע"ו סעי' א').***
      2. ***ליל טבילתה – מחבר (סעי' א', אה"ע סי' ע"ו סעי' ד', "וכל אדם צריך לפקוד את אשתו בליל טבילתה").***
      3. ***יוצא לדרך [י"א ה"ה בואו מן הדרך] - עי' לקמן.***
      4. ***בזמן שהיא רצה – מחבר (סעי' א', "והוא מכיר בה שהיא משדלתו ומרצה אותו ומקשטת עצמה לפניו כדי שיתן דעתו עליה, חייב לפקדה").***
         1. ***זה עיקר החיוב – אג"מ (אה"ע ח"ג סי' כ"ח ד"ה ולענ"ד, "דעיקר העונה הוא בשעה שרואה הבעל שהיא משתוקקת אל בעלה").***
      5. ***שלא יתאוה עבירה – ראב"ד (בעלי הנפש שער הקדושה, "יש בה שכר אך לא כראשונות"), מחבר (סעי' א', "ואם הוא מכוין לגדור עצמה בה כדי שלא יתאוה לעבירה, כי רואה יצרו גובר ומתאוה אל הדבר ההוא. הגה: גם בזה יש קיבול שכר, אך (טור) יותר טוב היה לו לדחות את יצרו ולכבוש אותו, כי אבר קטן יש באדם: מרעיבו, שבע; משביעו, רעב").***
      6. ***לקיים מצוה פר"ו [וכן לתקון הולד] – ראב"ד (בעלי הנפש שער הקדושה), הו"ד בטור (אה"ע סי' כ"ה), סידור היעב"ץ (הנהגת ליל שבת, פרק ו' אות ג' עמ' תר"ד).***
   2. ***עצת היצא הרע.***
      1. ***שמעורר תאותו כדי למלאות תאותו – מחבר (סעי' א', "אבל מי שאינו צריך לדבר, אלא שמעורר תאותו כדי למלאות תאותו, זו היא עצת יצר הרע, ומן ההיתר יסיתנו אל האיסור, ועל זה אמרו רבותינו ז"ל: המקשה עצמו לדעת יהא בנדוי").***
   3. ***אסור****:* ***ג' פעמים.***

***1) ליל יו"כ. 2) ליל תשעה באב. 3) בימי אבלות: בין אבלות שלו או אבילות שלה.***

* 1. ***בעל נפש יחמיר מצד אבלות וחורבן ביה"מ (עי' לקמן הכללים).***

***1) צום גדליה. 2) עשרה בטבת. 3) י"ז בתמוז. 4) י' באב.***

* 1. ***על פי קבלה: לפי המ"ב (עי' לקמן הכללים).***

***1) ליל א' דפסח. 2) ליל א' דשבועות. 3-4) ב' ימים של ר"ה. 5) הושענא רבה. 6) שמיני עצרת.***

* 1. ***הכללים: במקום שבעל נפש יחמיר או במקום יש ענין ע"פ קבלה (העשרה פעמים לעיל).***
     1. ***חוץ מליל טבילה.***
     2. ***שאין זה אלא להיראים שלא יכשלו חס ושלום בעבירה – מ"ב (סוף ס"ק ז', "וכ"ז אינו אלא לאדם שהוא מלא ביראה ולא יחטא ח"ו אבל אלו שיצרם מתגבר עליהם והם חושבים שהוא כעין איסור תורה ועי"ז באים ח"ו לידי כמה מכשולים*** *מצוה לשמש אפילו בר"ה* ***ויטבול למחר").***
     3. ***בה"ל (סי' ר"מ סעי' א' ד"ה מליל) – "עיין במ"ב במש"כ שאין לשמש בליל א' ש"פ וליל שבועות וכו'. עיין בספר ישועות יעקב שמצדד דאם לא קיים עדיין פריה ורביה אין להחמיר בכל זה".***

1. ***תלמיד חכמים.***
   1. ***מ"ב (ס"ק ו') – "[פמ"ג] וע"ש שמסתפק בזמנינו אם נקרא ת"ח לזה ומ"מ מצדד דכיון דלפי הדור הוא ת"ח והוא נשאה ע"ד כן לית חיוב עונה כ"א בליל שבת ועיין בבה"ל".***
      1. ***בה"ל (סעי' א' ד"ה ת"ח) – "****שכל מי שהוא לומד בתמידות הן אם הוא מהמורים בעם או מן התלמידים* ***רשאי שלא לקיים עונתו כ"א אחת בשבת ואף שאין לנו דין ת"ח בזה"ז לכמה דברים מ"מ בזה רשאי לעשות עצמו ת"ח ומה שכתב מ"א שאין רשאי היינו כשהוא באמת פועל או טייל ואינו עוסק בתורה אבל לעוסקי תורה שמתשת כחם אין חילוק בין ת"ח שבזמניהם לזמנינו ע"ש".***
   2. ***בזה"ז: פעמים בשבוע.***
      1. ***חכ"א (כלל קכ"ח סעי' י"ט) – "ראיתי בצוואת רבי יחזקאל סג"ל לנדא מפראג שצוה לתלמידיו פעמים בשבת".***
      2. ***בה"ל (סעי' א' ד"ה ת"ח) – "בתשו' מ"צ סימן נ"א ... כתב לבסוף שהיה מיעץ לסביביו שיקיימו עונת פועלים שתים בשבת והובא כ"ז בפ"ת אה"ע סי' ע"ו וכן הביא בחכמ"א בשם צוואת ר"י מפראג".***
      3. ***קהלות יעקב (קובץ אגרות קודש איגרת א') – "וכתבו האחרונים ז"ל דלכאורה מכיון שבזמנינו אין לנו זה שנקרא ת"ח לחז"ל [כי בזמנינו אין נזהרים מביטול תורה כדין ועוד כמה טעמים] מ"מ כיון שהטעם דת"ח רק פ"א בשבת משום שהתורה מתשת כוחו זה איכא גם בת"ח שבזמנינו, וא"כ מי שיודע שהוא בבריאות הדר דינא לחייבו ב' פעמים בשבת וכמש"כ כ"ד בבה"ל סי' ר"מ ע"ש וכן הנהיגו המע"צ והחת"ס כידוע וע"ש במ"ב וכן מנהג רוב ת"ח בזמנינו [טרם שהגיעו לימי העמידה] ופשוט שאדעתא דמנהג הת"ח נשאת וכן הבעל התחייב בהכתובה לנהוג בזה כמנהג גוברין יהודאין [והיינו כמנהג אנשים מסוג שלו], ופשוט דלענין הרוצה לפטור עצמו בפ"א בשבוע ולא ב' פעמים בשבוע קרוב דהוי ספק דאורייתא ממש".***
      4. ***אג"מ (אה"ע ח"ג סוף סי' כ"ח) – "ובדבר מה שחדשו האחרונים שהביא הפ"ת סימן ע"ו סק"ג בשם מעיל צדקה שיש לת"ח בזה"ז לקיים עונה שתים בשבת ובבאור הלכה סימן ר"מ הביא כן גם מהחכ"א בשם צואת ר"י מפראג וכתר"ה כותב שכן הורו גם גאוני זמננו, הנה*** *גם אני אומר כן****, ואני מוסיף דלפ"מ שכתבתי שעיקר העונה הוא מה שהאשה משתוקקת ומתאוה, וכיון שכתב הפ"ת בשם ספר מעיל צדקה דהוא משום פריצת הדור וקנאת ירך חברתה הרי בא מזה תשוקה ותאוה ליותר מפעם אחת שלכן*** *נמצא שהוא מעיקר העונה* ***ואף שלא הכיר בעלה בזה יש לתלות שהוא מצד הבושה וגודל הצניעות דהרי בשביל זה קבעו הזמנים כדכתבתי לעיל ולכן שפיר הורו דיש ליעץ וגם*** *לחייב* ***שתי פעמים בשבת".***
2. ***יוצא לדרך.***

***גמרא (יבמות דף סב:) – "ואמר ריב"ל: חייב אדם לפקוד את אשתו בשעה שהוא יוצא לדרך, שנא':*** *וידעת כי שלום אהלך* ***וגו'. הא מהכא נפקא. מהתם נפקא:*** *ואל אישך תשוקתך* ***מלמד, שהאשה משתוקקת על בעלה בשעה שהוא יוצא לדרך. א"ר יוסף. לא נצרכה אלא סמוך לווסתה. וכמה. אמר רבא: עונה. והני מילי לדבר הרשות, אבל לדבר מצוה מיטרידי".***

* 1. ***חיוב פקידה – מחבר (סע' א', אה"ע סע"ו ס"ד, "וכל אדם צריך לפקוד את אשתו בליל טבילתה, ובשעה שיוצא לדרך אם אינו הולך לדבר מצוה").***
  2. ***קשה, המחבר (סעי' ט"ו) – "לא יבעול ... ולא ביום יציאה לדרך או ביאה מן הדרך, ולא לפניהם, ולא לאחריהם".***
     1. ***י"ל, כאן איירי במהלך – מהרש"ל (אה"ע בביאורי לטור ד"ה ביום), הו"ד ברמ"א (סעי' ט"ו), שעה"צ (ס"ק ל"ה).***
        1. ***ששבה"ל (סי' קפ"ד סעי' י' סיכום אות י') – "ובנסיעה ארוכה שמעייפת דקשה כהליכה נראה דפטור".***
     2. ***י"ל, איירי מצד רפואה – מג"א (ס"ק כ"ט), מ"ב (ס"ק נ"ד, "ומ"א כתב דכאן איירי מצד הרפואה ובס"א איירי מהדין").***
     3. ***י"ל, לילה שלפניו – שו"ת הרמ"א (סי' קל"ב אות ב'), לבוש (סעי' ט"ו), ערה"ש (סעי' א', "או אפשר שיפקדנה בלילה הקודמת").***
        1. ***ששבה"ל (סי' קפ"ד סעי' י' ש"ך סוף ס"ק כ"ה) – "ומסתבר דכל התירוצים אלו הם להלכה".***
  3. ***אשה יוצא לדרך.***
     1. ***חת"ס (יו"ד סי' קס"ב) – "לא מצינו שהבעל משתוקק לאשתו בשעה שהיא יוצאה לדרך".***
     2. ***ששבה"ל (סי' קפ"ד סעי' י' ס"ק א', סיכום אות ד') – "****יש גדר מצות עונה קצת****, ולצורך גדול אפשר להקל דפטור".***
  4. ***שיעור שיוצא דרך שיש חיוב עונה. יש שני עיקר מהלכים.***
     1. *חסר עונה – יעב"ץ (יבמות דף סב:), מראה כהן (עמ' קע"ב אות י"א), פרי טהרה (סי' קפ"ד סעי' כ"ו), ועוד.*
     2. *מרגיש שעזב – הגריש"א זצ"ל (משנת השלחן תשובה ל"ה), עי' שבה"ל (ח"ב סי' ע"א אות ב', ששבה"ל סי'* ***קפ"ד סעי' י' ס"ק ג', סיכום אות ו'), עי' לבושי עז (סי' קפ"ד סעי' י' תמצית ס"ק ב').***
     3. ***קנה בושם (סי' קפ"ד ס"ק י"ז) – "וע"כ נראה דא"א להגדיר הדבר אלא הענין תלוי במציאות ההשתוקקות ויש לדון בכל מקרה לפי מה שהוא".***
  5. *יוצא לדרך לצורך מצוה****, אין חיוב פקידה.***
     1. ***כגון פדיון שבוים, צדקה, וכדו'.*** *אבל אם הולך לפרנסה* ***יש חיוב פקידה.***
     2. ***אינו טריד, מה דינו.***
        1. ***חיוב עונה – מהר"ם בריסק (ח"ג סי' ל' ד"ה הנה אות א'), אהלך באמיתך (פרק ה' אות ז'), דרכי טהרה (עמ' ס"ב), הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ח' טבת תשס"ט).***
        2. ***אין חיוב עונה – הגרח"ק שליט"א (אסיפת יצחק א' טבת תשס"ט, שאלה: "מי שיוצא לדרך לדבר מצוה ואינו טרוד בהכנות ליציאה לדרך, האם הוא חייב לפקוד את אשתו". תשובה: "חז"ל פטרוהו").***
  6. *הבא מן הדרך****.***
     1. *חייב לפקדה – בינת אדם (שער* ***בית הנשים כלל ב'), הו"ד בשעה"צ (סי' תקנ"ד ס"ק מ"ו, סי' תקנ"ח ס"ק ב').***

1. *תשעה מדות* ***- סעיף ג'.***
   * 1. ***בני אימה - נדרים (דף כ:).***
     2. ***בני אמה - גירסת הרא"ש (נדרים דף כ:).***
     3. ***בני אנוסה - נדרים (דף כ:).***
     4. ***בני מפותה - כלה רבתי (פרק א' הל' ט"ז).***
     5. ***בני שנואה - נדרים (דף כ:).***
     6. ***בני נידוי - נדרים (דף כ:).***
     7. ***בני נדה - ראב"ד (בעלי הנפש שער הקדושה).***
     8. ***בני תמורה - נדרים (דף כ:).***
     9. ***בני מריבה - נדרים (דף כ:).***
     10. ***בני מורדת - ראב"ד (בעלי הנפש שער הקדושה).***
     11. ***בני שכרות - נדרים (דף כ:).***
     12. ***בני גרושת הלב - נדרים (דף כ:).***
     13. ***בני ערבוביא - נדרים (דף כ:).***
     14. ***בני חצופה - נדרים (דף כ:).***
     15. ***בני שינה - גירסת רש"י (נדה דף יז. ד"ה אונס), עי' לקמן.***
   1. *בני שינה****.***
      1. ***אם אינה ישנה לגמרי [נים ולא נים], מותר.***
      2. *איזה מעלה קודם****: חצות (סעי' ז') או שהיא ערה לגמרי (לאפוקי נים ולא נים).***
         1. ***שהיא ערה לגמרי – פלא יועץ (ערך זיווג ד"ה והנה, "והנה הגדר הגדול לחשוב מחשבות טהורות, שתהא דעתו צלולה באותו פרק, ולא יהא מטומטם בשינה. כי אז לבו בל עמו, וחושב מחשבות זרות והרהורים רעים, כחולם חלום. וע"ז נאמר 'גם בלא דעת נפש לא טוב'. אע"כ אני אמרתי שבלילות הקצרות, וחושש שלא יהא נעור בלילה, או אם יעור יהא מטומטם בשינה. כל כי הא, זריזין מקדימין.*** *ויותר טוב שיקיים מצותו בתחלת הלילה****, ומאחר שכונתו רצויה לשמים גם מעשיו יהיו רצויים").***
2. ***איסורים - סעיף ד'.***

***נדרים (דף כ.-כ:) – "אמר רבי יוחנן בן דהבאי, ד' דברים סחו לי מלאכי השרת: חיגרין מפני מה הויין. מפני שהופכים את שולחנם, אילמים מפני מה הויין. מפני שמנשקים על אותו מקום, חרשים מפני מה הויין. מפני שמספרים בשעת תשמיש, סומין מפני מה הויין. מפני שמסתכלים באותו מקום ... א"ר יוחנן: זו דברי יוחנן בן דהבאי, אבל אמרו חכמים אין הלכה כיוחנן בן דהבאי, אלא כל מה שאדם רוצה לעשות באשתו עושה".***

* 1. ***אם חכמים חולק על הכל או רק על*** *שהופכים את שולחנם* ***(ביאה שלא כדרכו): יש מחלוקת ראשונים [רמב"ם כנגד הראב"ד].***
     1. ***מחמיר – מחבר (סעי' ד', "אסור להסתכל באותו מקום ... וכל שכן הנושק שם"), גר"א (אה"ע סי' כ"ה ס"ק ט"ו), חכ"א (כלל קכ"ח סעי' ג', סעי' ז'), קיצור שו"ע (סי' ק"נ סעי' ה'), ערה"ש (סעי' י'), ועוד פוסקים.***
     2. ***רמ"א (אה"ע סי' כ"ה סעי' ב', דר"מ שם אות א') – "ויכול לעשות עם אשתו מה שירצה, בועל בכל עת שירצה*** *ומנשק בכל אבר* ***שירצה, ובא עליה בין כדרכה בין שלא כדרכה, או דרך אברים ובלבד שלא יוציא זרע לבטלה".***
        1. ***ב"ש (אה"ע סי' כ"ה ס"ק א') – "ל"ד כל אבר דהא באותו מקום אסור כמ"ש בש"ס וכ"כ הראב"ד והטור".***
        2. ***אג"מ (אה"ע ח"ג סי' כ"ח) – "ואף שבאו"ח סימן ר"מ סעיף א' לא כתבו שני דברים אלא דבר אחד ועונת ת"ח מליל שבת לליל שבת, פשוט שאין זה סתירה*** *דבאו"ח לא נקט הלכות מצות עונה דאין זה המקום שם אלא נקט שם איך יתנהג האדם בתשמיש מטתו כדכתיב תוכן ה****סימן של ההלכות בסימן ר"מ ודרך התנהגות הת"ח הרי הוא מליל שבת לליל שבת".***

1. ***דרך להשתמש - סעיף ה'.***
   1. *הנהגה****.***
      1. ***הוא למעלה – מחבר (סעיף ה', "הוא למטה והיא למעלה, זו דרך עזות; שמשו שניהם כאחד, זו דרך עקש").***
      2. ***פנים אל פנים – בא"ה (ס"ק ט"ו, "זוהר").***
      3. ***לנשק בשעת התשמיש – סידור היעב"ץ (הנהגת ליל שבת, פרק ז' חוליא ב' אות ו' עמ' תר"ז, "אין זיווג שלא יקדים אליו חיבוק ונישוק. ושני מיני נשיקין הם. האחד קודם הזווג. באין הנשיקין כדי לפייס האיש את האשה ולעורר את האהבה שביניהם. ואחר כך בעת הזיווג ובעת התשמיש עצמו. אז נושקין זה את זה כדי לעשות שני מיני זיווגים עליון ותחתון יחד").***
      4. ***מ"ב (סקל"ו, שעה"צ סקי"ח) – "כתבו התוספות [נדה י"ז] בשם המדרש דהקב"ה שונא המשמש ערום. ודוקא ערום ממש ומשום דיש לו לאדם להיות צנוע אבל*** *אם מכסה עצמו מלמעלה ליכא שום חשש בדבר* ***[יד אהרן, עיין שם שהביא מהמקבלים שאדרבה*** *באופן זה עדיף טפי****]".***
   2. ***במקום צער****.*
      1. ***לבוש (אה"ע סי' כ"ג סעי' ה'), הו"ד בא"ר (ס"ק י"ב) – "ונשאלתי על אשה שיש לה כאב מתמיד בבטן, ולא תוכל לסבול שיבא בעלה עליה הוא למעלה והיא למטה כדרך כל הארץ מחמת הכאב המתמיד, אם לא מאחוריה פנים כנגד אחור*** *כמעשה בהמה****, וחולי זה מתמיד בה ולא נמצא לה רפואה. ואמרתי נראה לי שמותר בעלה לשמש עמה מאחוריה".***
   3. *האיסור רק בליל טבילה, או כל הזמן****.***
      1. ***רק בליל טבילה – ברכי יוסף (ס"ק ו', "הוא למטה וכו'. לא יתכן זה בליל טבילה. ספר החסידים סימן תק"ט. משמע הא בשאר אין בו איסור. וכ"כ רבינו ירוחם נתיב כ"ג סוף ח"א גבי שלחן ערכתי לו וכו'. וכן שמעתי שנמצא בשיטת הראשונים לנדרים כ"י דליכא איסורא"), טהרת ישראל (סעי' ל"ו), יסודות הבית וקדושתו (פרק ח' סעי' י"ח).***
      2. ***כל הזמן – דעת תורה (על סעי' ה', "עי' ספר חסידים ... אבל מסתימת שאר פוסקים לא נראה כן").***
2. ***בפני אנשים, או ספרים - סעיף ו'.***
   1. ***תינוק שאין יודע לדבר, הגדר.***
      1. ***כמו בהמה.***
         1. ***ראב"ד (שער הפרישה ס"ב), טור (אה"ע סי' כ"ה) – "מותר אפילו בפני בהמה וחיה ועוף ותינוק שאינו יודע לדבר כבהמה דמי".***
         2. ***שבט הקהתי (ח"ד סי' ק"ה אות א') – "מקור הדין הוא בבעל הנפש להראב"ד מובא בטור וכ' שם בטור דמותר לשמש בפני בהמה וחיה, ותינוק נמי שאין יודע לדבר כבהמה דמי עיי"ש ועי' בהגר"א סי' כ"ה, א"כ היינו דוקא דאינו מדבר כלל אבל אם כבר מדבר כמה תיבות דלא הוי כבהמה דאינה מדברת כלל אסור דאין הטעם דאסור לשמש בפני בע"ח דשמא יספר וא"כ תינוק שמדבר רק כמה מילים ולא משפט שלם אפשר דאין חשש, אלא הטעם הוא דאסור לשמש בפני בעל חי שיש לו דעת להבין מה שרואה, משא"כ בהמה דאין לו דעת להבין מה שרואה ... וא"כ תינוק המתחיל לדבר דאז בא לכלל דעת וזה בתינוק*** *שנעשה בן שנה* ***דאז מתחיל לדבר ואז בא הדעת ואז יכול לאכול כזית דגן".***
      2. ***אם הוא יספר מה שראה.***
         1. ***ערה"ש (סעי' י"א), טהרת ישראל (באר יצחק ס"ק רי"א) – "ובפני תינוק שאינו יודע לדבר מותר אבל כשיודע לדבר אסור אף שאינו מבין העניין אך יספר מה שראה ומכוער הדבר".***
   2. ***דפוס בזמנינו.***
      1. ***מ"ב (ס"ק כ"ט, סי' מ' ס"ק ד') – "וה"ה חומשים או סדורי תפילות או שאר ספרים בין בכתיבה או בדפוס הכל יש בהם קדושה ... ועיין ביו"ד בסי' רע"א בט"ז שם סק"ח שכתב כל המיקל בקדושת ספרים הנדפסין*** *עתיד ליתן את הדין* ***דדפוס הוי כמו כתיבה. אך בתשובת חו"י סי' קפ"ז נוטה להקל בזה*** *בשעת הדחק* ***כשאין לו במה לכסות".***
   3. ***כללים: ו' ציורים.***
      1. ***ספרים בתוך החדר:***
         1. ***צריך שיניחם בכלי תוך כלי, או שיכסם בשני כיסויין – מ"ב (ס"ק ל"א, סי' מ"ב ס"ק ז').***
      2. ***ספרים לפני מחיצה.***
         1. ***נכון שלא יהיו הספרים נראין - מ"ב (ס"ק כ"ה).***
      3. ***הספרים בחדר אחר.***
         1. ***עדיין נכון שלא יהיו הספרים נראין - בה"ל (סעי' ו' ד"ה אסור).***
      4. ***ספר בתוך ארגז (***night table***)*** *והוא פחות* ***ממ' סאה.***
         1. ***צריך כלי בתוך כלי - מחבר (סעי' ו').***
      5. ***ספר בתוך ארגז (***night table***) והוא מ' סאה: מחלוקת אם די בחד כיסוי או צריך ב' כיסות, אא"כ מחובר לכותל במסמרין - ערה"ש (סעי' י"ב), מ"ב (ס"ק ל"ג).***
      6. ***בוקקס (***bookcase***), שהוא גובה י' טפחים ורוחב ד' טפחים על ד' טפחים.***
         1. ***די בחד כיסוי – פסקי תשובות (אות כ' ד"ה ודע).***
3. ***לשמש באור הנר - סעיף י"א.***
   1. ***אם מותר בזמן שמאפיל בטליתו.***
      1. ***מחמיר – מחבר (סעי' י"א, "אסור לשמש לאור הנר אע"פ שמאפיל בטליתו"), חכ"א (כלל קכ"ח סעי' ט'), שעה"צ (ס"ק י"ט).***
   2. ***במחיצה מיקל – רמ"א (סעי' י"א, "אבל אם עושה מחיצה גבוה עשרה לפני הנר, אע"פ שהאור נראה דרך המחיצה, כגון שהפסיק בסדין, שרי"), חכ"א (כלל קכ"ח סעי' ט'), קיצור שו"ע (סי' ק"נ סעי' ג').***
      1. ***רק אם מאפיל בטליתו.***
4. ***לשמש ביום.***
   1. ***תלמוד חכמים, למפיל בטליתו.***
      1. ***רק לצורך גדול - מ"ב (ס"ק מ"ה).***
   2. ***שעה"צ (ס"ק כ"ח): "ומחכ"א משמע דכשיצרו מתגבר עליו ויכול לבא חס וחלילה לידי חטא, מותר על ידי האפלת טלית בכל אדם".***
   3. ***בית אפל: מותר לכתחילה (רוב ראשונים, רוב פוסקים). וי"א רק במקום צורך [גדול].***
5. *אכסנאי* ***- סעיף י"ג.***

***מחבר (סעי' י"ג) – "אכסנאי אסור לשמש; ואם יחדו לו ולאשתו בית, מותר ובלבד שלא יישן בטליתו של בעה"ב".***

* 1. ***הלכות.***
     1. ***שערים מצויינים בהלכה (סי' ק"נ ס"ק י'): ומדברי הערה"ש שכתב דעל זה לא נתן לו הבעה"ב, משמע מזה דהלן*** *במלון* ***ומשלם עבור זה מותר.***
     2. ***יסודות הבית וקדושתו (פרק ח' הע' רע"ז) – "לכאורה אם יכסו סדיניו במגבת של עצמם וכדומה, או כאשר הזוג לנים אצל הורים ובידם לכבסם וכו', ולא יראה הבעה"ב קרי עליו, וכ"ש בבית מלון דזמנינו, יש צד להקל ויעשו שאלת חכם".***
     3. ***הגרח"ק שליט"א (שאלת רב ח"ב פרק כ"ב אות י"ז) – "כששוהים בבית שבחדרים ממול שומעים כל דבר האם כדאי בכה"ג ליטול ידיהן ג"פ אחר מצות עונה, דהאנשים ממול (והם ג"כ זוג) יבינו מזה מיד ... תשובה: א"צ לחוש".***
     4. ***יסודות הבית וקדושתו (פרק ח' הע' רע"ו ד"ה מה) – "מה שמורגש ע"י אחרים בגלל כיבוי האור או נעילת הדלת, הזזת המיטות, נטילת ידים וכדומה, אין בזה איסור כיון שאין המעשה עצמו מורגש".***

1. ***שאר ענינים.***
   1. *אל ישמש אחר שיוצא מבית הכסא****, עד שיעור חצי מיל – ברייתא (מסכת כלה פ"א הל' י"א, כלה רבתי פרק א' הל' י"ז, "בא מבית הכסא ושמש הויין לו בנים נכפין, מפני ששר של בית הכסא נלוה עמו. עד מתי ישהה וישמש, עד שיעור [חצי] מיל"), גמרא (גיטין דף ע.), מג"א (ס"ק כ"ט, "היוצא מב"ה קבוע שיש לו שם מקום ומושב אל ישמש מטתו סדה"י*** *בשם הזוהר****"), מ"ב (ס"ק נ"ד).***
   2. *לא תניק אחר תשמיש****.***
      1. ***עד שני מילין – מ"ב (ס"ק נ"ד, "כתב בבדק הבית*** *בשם הזוהר* ***והביאוהו האחרונים דאשה מינקת לא תשמש אלא בשעה שהתינוק ישן ואחר התשמיש לא תניק את הילד עד אחר שיעור הילוך שני מילין").***
      2. ***אם התינוק בוכה.***
         1. ***תמתין לפחות שיעור מיל – מ"ב (ס"ק נ"ד, "ואם התינוק בוכה תמתין לפחות שיעור מיל").***
         2. ***ולא יכלה להשתיקו אלא בהנקה, מניקתו ואינה חוששת – מג"א (ס"ק כ"ט, "ואי לא יכלה משום צער התינוק שהוא בוכה בזו לא תירא לעולם ע"כ"), סידור היעב"ץ (הנהגת ליל שבת, פרק ז' חוליא ג' אות י"ב עמ' תר"ט, "המינקת ששמשה. תמתין מלהניק בנה עד כדי הילוך מיל. אף אם הילד בוכה. אבל כשבוכה ולא יכלה להשתיקו אלא בהנקה, מניקתו ואינה חוששת. סמך (שמות פרק ב' פסוק ו') והנה נער בוכה ותחמול עליו"), קיצור שו"ע (סי' ק"נ סעי' ט"ז).***
         3. ***פלא יועץ (ערך יונקי שדים) – "****ומי שמניחות את ילדיהן יונקי שדים שיבכו זמן רב עד שיגמרו עסקיהן* ***או עד דעבדי מאי דבעו עתידות ליתן את הדין".***
   3. ***נטילת ידים.***
      1. ***קודם תשמיש – של"ה (שער האותיות, קדושה עמק ברכה אות פ"ז, "ויראו שניהם שיהיו ידיהם נקיות, כי תמיד צריך להיות כלי של מים עומד לפני המטה, ויטלו ידיהם קודם תשמיש בשביל לקדש"), מ"ב (ס"ק נ"ד, "וכתבו הספרים שתמיד יהא אצל מטתו כלי מים ויטלו ידיהם קודם התשמיש ואחריו").***
      2. ***אחר תשמיש [שניהם], ג' פעמים – מחבר (סי' ד' סעי' י"ח, "אלו דברים צריכין נטילה במים ... והמשמש מטתו").***
         1. ***אפילו בבוקר – נדרים (דף צא., "ההיא איתתא דכל יומא דתשמיש מיקדמה משיא ידיה לגברא, יומא חד אתיא ליה מיא לממשא, אמר לה: הדא מילתא לא הות האידנא, אמרה ליה: א"כ, חד מן נכרים אהלויי דהוו הכא האידנא, אי אנת לא, דילמא מנהון"), רש"י (נדרים סוף דף צא., "דכל יומא. לאחר תשמיש מקדמה ומשיא ידא לגברא כדי לטהר ידיו לאחר תשמיש ואתת יומא חד ועבדא הכי אמר לה הדא מילתא דתשמיש לא הוי האידנא"), עי' פי' הרא"ש (נדרים סוף דף צא., "כשהיה משמש עמה בלילה היתה משכמת בבקר ונותנת לו מים לידיו"), לקט יושר (עמ' מ"ו, "וזה דקדקתי בו כשעושה חפצי אשתו כשנוטל ידיו בשחרית [מיד אח"כ] היה משפשף [באותו מקום בידו]").***