35. מתי ברכה אחת פוטרת ברכה אחרת ובדין בירך האדמה ורוצה לפטור העץ
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב מאיר קאופמן / כיצד מברכין / שיעורים

כ"ב כסליו ע"ה

**סימן ל"ה**

**ביאור הכללים מתי בירך ברכה אחת פוטר סוג ברכה אחר ובגדר דין מעין ג' על שני דברים**

**א]בביאור הכלל מתי ברכה יותר חשובה פוטר ברכה פחות חשובה**

**ב]ביאור נידון הראשונים האם ברכת המזון פוטר יין ותמרים ופת הבאה בכיסנין**

**ג]ביאור נידון הטור לגבי ליפתן שיפטר במעין ג' ובדין אורז**

**ד]בדין על המחיה האם בסתמא זה פוטר יין ותמרים**

**ה]בגדר דין מעין ג' על פירות ויין האם זה מחיב אחד או שני מחייבים**

**ו]ביאור התרוה"ד לנ"ל דאין להזכיר במעין ג' דבר שזה ספק**

**ז]האם תפוחים נפטרים במעין ג' והאם במקום ספק מותר לעשות כך לכתחילה**

**ח]האם ברכת מעין ג' על יין פוטרת שאר פירות וירקות**

**בביאור הכלל מתי ברכה יותר חשובה פוטר ברכה פחות חשובה**

א] כתבו הראשונים דאפילו דפירות שהם לא משבעת המינים מברך עליהם בורא נפשות אבל אם אכל גם משבעת המינים שצריך לברך ברכה מעין ג' ממילא גם פוטר בזה את הפירות שאינם משבעת המינים [ודבר זה נפסק בשו"ע סימן ר"ח] דהינו שאפילו ששאר פירות זה לא סיבה לברכה מעין ג' אבל כל שבין כה מברך אין סיבה שלא יפטור בזה גם את שאר פירות וכתב הטור בשם אחיו הר' יחיאל דלכאורא במברך על יין ברכה ראשונה או אחרונה וגם אוכל ענבים יפטור הענבים בברכת היין שגם כאן אפילו שענבים זה לא סיבה לברכת הגפן אבל כיון שבין כה מברך על היין שיפטור בזה גם את הענבים אמנם הרא"ש אמר לו שזה לא פוטר לא בברכה ראשונה ולא בברכה אחרונה ורק בדיעבד אם בירך על ענבים ברכת היין יצא עכ"ד וצ"ב החילוק

ובפשוטו הביאור שבמעין ג' על פירות זה נוסח מתאים מצד עצמו ורק שאין סיבה לכזה נוסח מיוחד ולכן כל שמברך זה סיבה להיפטר משא"כ על הגפן על יין זה לא נוסח מתאים וכה"ג גם כשבין כה מברך אבל זה לא סיבה לפטור הענבים בנוסח לא מתאים כדי לחסוך ברכה וכמו שבמברך האדמה לא פוטר העץ, ובפשוטו זה כונת הב"י שכתב בביאור החילוק שרק בשאר פירות שהברכה הראשונה זה אותו דבר לכן גם בברכה אחרונה כל שמברך זה סיבה לפטור משא"כ כאן שגם בברכה ראשונה זה לא אותו נוסח לכן זה לא פוטר ובפשוטו כונתו דשאר פירות דחזינן דברכה ראשונה זה אותו נוסח חזינן שאין שום גריעותא בנוסח לגבי הפירות ורק יש סברא שזה לא סיבה לכזה נוסח וממילא כל שבין כה מברך זה לא סיבה משא"כ ענבים שחזינן שבברכה ראשונה לא מברכים אותו נוסח א"כ אדרבא נוקטים שנוסח זה הוא לא מתאים על ענבים ובטעם הדבר מסתבר שהלשון הגפן בטופס ברכות זה התיחסות מיוחדת למעלת היין וממילא זה לא מתאים להשתמש בנוסח זה כשלא מברך על היין דמשמעות הדברים שמודה על יין והרי אכל ענבים ורק בדיעבד זה עוזר [וכעין דברי הנשמת אדם שמזונות עוזר על כל הדברים אבל וודאי שזה רק בדיעבד ומטעם הנ"ל]

**ביאור נידון הראשונים האם ברכת המזון פוטר יין ותמרים ופת הבאה בכיסנין**

ב] והנה מבואר בגמ' י"ב. שתמרים נפטרים בברכת המזון ולהלכה קי"ל [ר"ח ס"ז] שגם יין נפטר בברכת המזון ופת הבאה בכיסנים לכו"ע זה נפטר בברכת המזון כמבואר ברעק"א שם ויש לדון במקום שנתחייב ברכה אחרונה על אחד מאלו וגם צריך לברך ברכת המזון האם נוסח ברכת המזון חשיב שזה נוסח מתאים לאלו רק שהם לא סיבה לברכת המזון אבל כל שמברך ברכת המזון זה פוטר חיובים אלו או שבאמת יש חיסרון בנוסח ברכת המזון כלפיהם ורק שבדיעבד זה פוטר אבל לכתחילה ודאי ראוי לברך על כל אחד את ברכתו המיוחדת לו ועיין מה שכתבנו לעיל בסוגין דדברים הבאים לאחר הסעודה דנחלקו בזה הראשונים דדעת הרמב"ן והראב"ד והר"ן ורבינו דוד בפסחים והרא"ה והריטב"א מ"א: דכל שזה נפטר בברכת המזון ממילא כל שמברך ברכת המזון הדין שלכתחילה זה נפטר בברכת המזון [אלא שנחלקו האם יין זה דבר שנפטר ברכת המזון וברשב"ם כתב שיין נפטר ולא ביאר מה הדין בשאר דברים] אמנם דעת הרא"ש ותוס' לקמן שכל דברים אלו זה רק דין שבדיעבד זה נפטר בברכת המזון אבל ודאי שלכתחילה דינו שלא להיפטר בברכת המזון ובפשוטו יסוד מחלוקתם האם דברים אלו מה שלא מברכים ברכת המזון מצד שהלשון לא מתאים להם דהרי מזכירים לחם [ולענין יין ופירות יש מעלה מצד שבנוסח הברכה מזכירים יין או פירות] או שמצד הלשון אין חיסרון וזה רק סברא שזה לא סיבה לברכת המזון ולכן כל שמברך בין כה יכול לפטור בזה את הנ"ל וכדין תפוחים שנפטרים במעין ג' ולפ"ז לגבי ענבים כולם מודים לרא"ש שזה לא נפטר דשם ודאי שזה לשון שלא מתאים וכנ"ל

והנה בפשוטו דעת רבינו יונה לחלק בין יין לתמרים שיין כיון שלגמ' היה צד שיברכו שלש ברכות ממילא הכונה שמתאים לו לשון ברכת המזון וכן כל שבין כה מברך זה נפטר בברכת המזון משא"כ תמרים זה רק סברא בדיעבד יוצא אבל לכתחילה צריך לברך את ברכתו הראויה לו [אמנם יש מהאחרונים ביארו שסברת תר"י זה רק מצד מיגו ולכן חשיב קביעות ולכאורא אין זה במשמעות לשונו והב"י ביאר שכל דבריו לגבי בדיעבד ע"ש אמנם כל האחרונים חלקו עליו] והנה מבואר בתר"י שדיסא נפטר רק בדיעבד אבל לא לכתחילה ולנ"ל לכאורא ודאי שהלשון מתאים לו לא פחות מאשר ליין וא"כ למה שכאן זה לא יפטר בברכת המזון

ולכאורא מבואר כאן דלא כחילוק הנ"ל סק"א אלא שבאמת גם דבר שהלשון מתאים רק רבנן לא רצו לתקן לו שבח של ג' ברכות זה גם סיבה לברך עליו את ברכתו הראויה לו ושלא יפטר בברכת המזון ורק דבר דמבואר שזה סיבה לג' ברכות ומה שלא תיקנו כי אין הדרך לקבוע זה לא סיבה שלא יצא בברכת המזון אלא שלפ"ז תפוחים למה זה נפטר וצ"ל דמה דלא מברכים מעין ג' זה לא מצד שלא מתאים לזה שבח כל כך מפורט אלא שרבנן לא הטריחו לברך על זה מעין ג' משא"כ ברכת המזון שזה ג' ברכות בזה ודאי הסברא שזה שבח גדול שזה רק ללחם וכדו' [ועיין גינת ורדים הובא בגליון רעק"א סימן ר"ח דימה פת הבאה בכיסנים ליין כיון שזה לחם ומועיל על זה קביעות סעודה ובפשוטו צדקו דבריו שזה כמו יין שלא מברכים ג' כי לא קבעו] וראיה לסברא זו דעיין במאירי י"ב. שכתב שאם כבר בין כה מברך ברכת המזון זה פוטר לא רק תמרים אלא גם שאר מינים אמנם רק חובה של ז' המינים ולא שאר דברים שברכתם בו"נ ובהכרח הביאור שג' ברכות ביחס לבורא נפשות זה שבח יותר מדאי גדול וחשיב שזה לא מתאים משא"כ ברכת המזון ביחס למעין ג', אמנם מעין ג' ביחס לבורא נפשות לכאורא זה ודאי לא חיסרון כדחזינן מתפוחים [ועיין לבוש ר"ח סי"ז שהאריך בזה שגם לברך יותר ממה שצריך זה לא ראוי]

והנה עיין מנחת ברוך סימן ז' ד"ה דנראה שכתב שלגבי פת הבאה בכיסנין שזה ממש לחם רק רבנן לא תיקנו לברך על זה אלא מזונות בזה יש מקום יותר לומר שאם מברך בין כה ברכת המזון שזה פוטר את זה לכתחילה גם בסתמא וכן פסק שם להלכה בצירוף לראשונים שגם יין ותמרים זה כך [אמנם כתב דדבריו דלא כתוס' והמ"ב סימן קע"ו סק"ב גם פסק כשיטות אלו בבירך כבר ברכת המזון] דהינו שכאן זה ממש כמו העץ על תפוחים שמצד הנוסח אין שום חיסרון רק שזה לא סיבה לתקן כזה נוסח חשוב ואם בין כה מברך למה שזה לא יפטור ולדבריו לכאורא גם בברכה ראשונה אם מברך בין כה המוציא זה פוטר מזונות כמו שעל העץ פוטר תפוחים וכן משמע שנקטו בעולת תמיד ובא"ר סימן קס"ח ס"ח ותמהו על השו"ע שכתב לברך באמצע הסעודה אמנם דברי השו"ע בפשוטו מבואר בגמ' מ"א: דפת הבאה בכיסנין טעונה ברכה לפני ולא אחרי וביארו רוב הראשונים שזה הולך על תוך הסעודה ולכאורא זה ראיה למה שנתבאר בסוגיא דפת הבאה בכיסנין שבגדרי ברכה פהב"כ זה לא לחם ורק בברכה אחרונה אפילו שבברכה ראשונה מזכירים לחם אבל חזינן בראשונים שזה לא חיסרון שזה יותר נוסח הודאה כללי וצ"ע

**ביאור נידון הטור לגבי ליפתן שיפטר במעין ג' ובדין אורז**

ג] והנה כתב הטור שהוא היה רוצה לומר דבאוכל מיני לפתן כיון שזה מזון אם מברך על המחיה יפטור בזה גם את המיני לפתן אמנם אביו לא הודה לו והורה שצריך לברך בנפרד בורא נפשות ועיין ב"י שכתב שמיני לפתן אפילו שזה מזין אבל זה לא סועד ועיין ב"ח שהקשה שא"כ למה תמרים נפטר בברכת המזון הרי זה לא סועד ורק מיני דגן זה סועד וע"ש שישב כי זה לא גידולי קרקע ולדבריו אם זה קטניות זה יפטר ועיין ט"ז שכתב לישב שמחיה משמעו רק מיני דגן יותר מהלשון מזון ועיין רעק"א ח"ה סימן י"ב שכתב שלפ"ז על המחיה לא פוטר תמרים ויין אמנם עיין באר היטב שהביא מעטרת זקנים וכן הוא במהרש"ל י"ב. וכן הוא במג"א סקכ"ה וכן נקט במאמר מרדכי שזה נפטר בברכת על המחיה דהינו שודאי שהלשון מחיה לא כולל יותר ממזון והדרא קושית הב"ח לדוכתא ובפשוטו צ"ל שלשון מזון ומחיה זה רק מיני דגן או תמרים ויין שיש בהם כח מיוחד של מזון

אמנם לכאורא למה דנתבאר לעיל אין כאן קושיא כלל דכל הדין שעל הפירות פוטר שאר פירות כיון שלשון זה מתאים ורק שלא תיקנו מצדו לברך כזו ברכה והטור דן שאולי גם כל לפתן חשיב מזון וממילא זה נפטר בעל המחיה והרא"ש הורה לו שלשון מזון משמעו יותר מסתם דברים וממילא ודאי שזה לא ברכתו לכתחילה ולכן זה גם סברא ביחס לתמרים שלכתחילה זה לא נפטר בברכת המזון כיון שלשון מזון משמעו יותר וצ"ב כל נידון האחרונים מתמרים ששם הרי זה נדון לגבי בדיעבד וכאן הנידון לגבי לכתחילה ובזה ודאי גם תמרים קי"ל שזה לא נפטר בברכת המזון אלא צריך לברך עליהם בנפרד ומצאתי במאמר מרדכי שתמה בזה וכתב שהוקשה לב"י שלשון הטור משמע שגם בדיעבד זה לא עוזר ובזה הוקשה לו שיועיל כמו שתמרים מועיל ובזה ישב הב"י שזה רק דבר שסועד ובאמת תמרים שזה סועד וכן יין בדיעבד נפטר אלא שבאמת צ"ב נידון הטור דהרי מפורש בגמ' שרק תמרים נפטרים ולא שאר דברים וצ"ל ששאר פירות זה לא עומד למזון כלל והטור דן מדברים שעומדים למזון ובפשוטו זה שיטת האגודה דהובא במג"א ר"ב סקכ"ה דצריך לברך בורא נפשות קודם על המחיה דחשש שזה נפטר וכסברת הטור

ושמעתי לדון עוד שאולי תמרים שמזכירים על הפירות ודאי שזה עדיף מעל המחיה משא"כ בורא נפשות שלא מזכירים כלום בזה דן הטור שיצא בעל המחיה אם זה דברים של מזון ובזה הוצרך הב"י לבאר שלשון מזון לא מתאים רק על דבר שסועד ואין זה דומה לתמרים ששם עדיף הנוסח של על הפירות אמנם מהראשונים חזינן שגם תמרים יכול להפטר בברכת המזון לכתחילה ולא דנו שעדיף להזכיר לשון פירות והרא"ש שחולק זה גם בפת הבאה בכיסנין ששם אין חיסרון הנ"ל וצ"ע בזה

והנה עיין שערי תשובה [ר"ח סק"ט] שהביא מהברכי יוסף שדן האם במברך על המחיה על מיני דגן ואכל גם אורז האם זה נפטר בברכת על המחיה ובפשוטו מסברא כיון שזה מזונות כדחזינן בברכה ראשונה ורק שלא תיקנו על זה מעין ג' כי זה לא שבעת המינים כמבואר בטור ושאר ראשונים א"כ כמו שתפוחים נפטרים במעין ג' ה"ה אורז [ועיין פר"ח סימן ר"ח בסופו שכתב שגם כרוב כיון שמבואר בגמ' שזה מזין ודאי יוצאים בעל המחיה אמנם שם יתכן שזה רק לגבי בדיעבד דהרי לכתחילה רואים שלא תיקנו על זה ברכת מזונות והוי כמו תמרים] אמנם צ"ע שהפוסקים סתמו ולא כתבו דבר זה אלא רק על תפוחים אמנם עיין לבוש שדן שלא מברכים על אורז מעין ג' כי זה פחות מזין ולפ"ז יתכן שזה לא בכלל לשון מחיה אמנם בפשוטו גם לסברתו זה רק סברא שלכן זה לא סיבה לתקן על זה נוסח מיוחד של מעין ג' ולא שהלשון לא מתאים אמנם גם לפ"ז הוא ודאי לא גרע מתמרים שבדיעבד אם אדם יכוין על האורז הוא יצא ידי חובתו וצ"ע

**בדין על המחיה האם בסתמא זה פוטר יין ותמרים**

ד] והנה עיין מנחת שלמה סימן צ"א אות ו' שדן בדבר המצוי שבשבת בבוקר בעושים קידוש ואוכלים מזונות ובירך על המחיה ושכח להזכיר את היין האם נפטר בברכת על המחיה לשיטות שאם מכוין מפורש זה יעזור וכן יש לדון באכל תמרים ופהב"כ ובירך רק על המחיה ויסוד הנידון האם זה דומה לתפוחים שנפטרים במעין ג' כיון שבין כה מברך וע"ש שהכריע שודאי לא יצא וכן הוא מוכרח למה דנתבאר לעיל שכל הדין שנפטר לכתחילה זה רק במקום שהנוסח שאמר זה מתאים למה שאכל רק שזה לא סיבה לתקן כזה דבר אבל על המחיה לגבי יין או תמרים שזה רק נוסח בדיעבד וכדחזינן שזה לא נפטר בברכת המזון א"כ ודאי שגם כאן כל שלא כיון מפורש לפוטרו זה לא נפטר [אמנם באופן שהיתה כונתו לברך על גם על היין ובטעות לא הזכיר יין מסתבר שזה נחשב שהיה לו כונה מפורשת וצ"ע בזה]

אמנם יש מקום לדון דלדעת הראשונים שברכת המזון פוטר לכתחילה יין ותמרים חזינן שכל שמברך בין כה אין זה בגדר דבר שזה לא מתאים לתמרים ויין א"כ אפילו שלכתחילה במברך על המחיה צריך להזכיר היין דזה לא בגדר תוספת ברכה אבל כאן שהנידון שזה סיבה לעוד ברכה לכאורא בזה יתכן שזה נפטר אמנם יתכן שהראשונים גם מסכימים שזה נוסח פחות טוב וכל סברתם שכיון שאומר ג' ברכות רק לכן זה עדיף וצ"ע

עוד יש לדון דלדעת רב עמרם גאון הובא בטור סימן רצ"ט שאפילו שיין צריך לברך לכתחילה ולא נפטר בברכת המזון אבל כל שבירך ברכת המזון זה פטר אותו והחמירו בזה הגר"ז [קע"ד ס"ו] והחיי אדם [כלל מ"א] וכן פשיטא ליה לחזו"א [כ"ז סק"א] א"כ ה"ה כאן כל שבירך בנוסח שזה סיבה לפטור זה פוטר אמנם חזינן בסדר ברכות הנהנין של הגר"ז פ"א הי"ז שכתב דבירך על יין על הגפן ואכל גם ענבים כל שלא כיון מפורש זה לא נפטר וכן משמעות המ"ב אמנם יתכן שרק בענבים ששם זה נוסח לא טוב וזה סיבה גם כשמברך את שניהם שיברך שני ברכות משא"כ ברב עמרם גאון ס"ל שלגבי יין החיסרון כי זה שבח יותר מדאי גדול ולכן כל שכבר מברך זה פוטר וצ"ע ויש מקום לדון עוד שכאן שעל ידי שלא יוצא בזה גורם ברכה שאינה צריכה אולי עדיף לצאת בנוסח של בדיעבד

אמנם בפשוטו לגבי עיקר הדין כיון דקי"ל דלכתחילה ברכת המזון לא פוטר ועד יש כאן צירוף הראשונים שיין לא נפטר כלל בברכת המזון א"כ ודאי שצריך לברך מעין ג' רק שיתכן שראוי לשתות עוד כוס יין דיש צדדים שיצא את חיובו וכנ"ל

**בגדר דין מעין ג' על פירות ויין האם זה מחיב אחד או שני מחייבים**

ה] ולכאורא יש לדון בזה עוד דהנה בעיקר הדבר שבאכל פירות יין ופהב"כ שמברך ברכה אחת יש לדון האם הכונה שבאמת יש כאן שלשה מחיבים נפרדים ושלש תקנות ברכות רק כיון שכולם אותו נוסח לכן מסתבר שכשחייב בשלשתם כוללם בברכה אחת וכמו במניח תפילין של יד ושל ראש דלהרבה ראשונים מברכים ברכה אחת על שניהם וכמו כיסוי הדם על שני עופות דהגם שיש כאן מחייב נפרד ולכן בסח ביניהם צריך לחזור ולברך בכל אופן לכתחילה מברך ברכה אחת על שניהם וכן עיין רמב"ם סוף פ"א ממעשר לגבי תרומות ומעשרות שאפילו שכל אחד מחיב ברכה בנפרד דהינו על מעשר על הפרשת מעשר ובתרומה על הפרשת תרומה בכל אופן אם עושה כולם ביחד מברך להפריש תרומות ומעשרות [ועיין במ"ב סימן שס"ו סקע"ח דמניח עירובי חצרות ותבשלין אומר ברכה אחת על שניהם] או דנימא דבאמת הכל זה אותו מחייב וכמו באוכל כמה מיני פירות יש כאן מחייב אחד בברכה על כל האכילה ה"ה כאן ורק בנוסח הברכה בפתיחה וחתימה צריך לשנות כל דבר לפי מה שהוא ובפשוטו נחלקו בזה האחרונים דבאכל חצי כזית על המחיה וחצי כזית ז' מינים האם זה מצטרף למעין ג' דדעת הגר"ז פ"ח ס"ז והדרך החיים הלכות ברכות סכ"ו שזה מצטרף ודעת הקיצור שו"ע נ"א ס"ד והאפיקי מגינים ר"י סק"א שזה לא מצטרף ולכאורא מחלוקתם תלויה בנ"ל שאם זה שני מחיבים א"כ בכל אחד אין שיעור וודאי שלא יחול חיוב אבל אם זה מחייב אחד א"כ אכל כמות שזה סיבה לברכה וממילא יברך ברכה אחרונה

והנה נחלקו הראשונים דהשלט"ג הביא בשם הריא"ז שמברך בשני ברכות מצד שאין עושין מצוות חבילות חבילות ובשיבולי הלקט כתב שיש כאן חיסרון של אין חותמין בשתים אמנם אנן קי"ל להלכה שזה לא חיסרון ומברך ברכה אחת והנה ודאי שכל טענת הראשונים שזה חבילות חבילות או שאין חותמים בשתים ולכן זה סיבה לברך שני ברכות זה רק עד כמה שזה שני מחיבים אבל אם זה מחיב אחד ודאי לא שיך חבילות חבילות וכן מצד אין חותמין בשתים זה רק סיבה שבחתימה יזכירו רק דבר אחד אבל זה לא סיבה לומר שני ברכות אמנם בדעת החולקים יתכן מצד שס"ל שגם הם מודים שזה שני מחיבים רק שס"ל שכאן אפשר לצאת את שניהם בברכה אחת אמנם יתכן שבזה עצמו פליגי וס"ל שזה מחייב אחד וממילא לא שיך טענות הנ"ל

והנה לכאורא אם נימא שבאמת יש כאן מחייב אחד א"כ יש מקום גדול לדון שכיון שבירך ברכה שמועילה בדיעבד א"כ ודאי יוצא בזה ואין זה דומה לכל הדוגמאות הנ"ל שיש כאן שני מחייבים אחד של ברכת המזון ואחד של מעין ג' ויש נידון האם החיוב מעין ג' נפטר בברכת המזון ובזה כל שזה לא ברכה לכתחילה אין שום סיבה שזה יפטר אבל כאן שזה מחייב אחד ובירך ברכה שבזה יכול לצאת את חיובו בזה ודאי אפילו שזה לא לכתחילה אין שום סיבה שלא יצא בזה ידי חובתו אבל עד כמה דנימא דבמעין ג' הכל מחיב אחד א"כ כל שעכשיו מברך את חיובו ממילא זה פוטר את כל מה שבכלל חיובו וכמו שאם יכוין לא להוציא משהו זה לא עוזר גם כאן זה לא יעזור וצ"ע בזה

**ביאור התרוה"ד לנ"ל דאין להזכיר במעין ג' דבר שזה ספק**

ו] והנה כתב התרוה"ד הובא בשו"ע סי"ח דאין להוסיף בברכת מעין ג' דבר שזה רק ספק האם חייב ברכה ולמד דבר זה מהא דכתבו הראשונים שבכוסס את החטה לא יאכל כלל רק בסעודה ולא כתבו להזכיר בברכת מעין ג' והנה בסיבת האיסור יש מקום לבאר שזה מצד מחזי כשיקרא ולפ"ז באכל דבר שיש בו ספק האם יש בו שיעור ברכה אחרונה יכול להזכירו דאין בזה שקר וכן כתב בשו"ת אגרות משה ח"ב סימן ק"ט והוסיף שגם באכל ודאי פחות מכשיעור ראוי להזכירו להודות על זה אמנם בחיי אדם כתב שגם באוכל ספק שיעור ברכה אחרונה לכתחילה לא יאכל ורק בדיעבד כשאכל יכול להזכירו ויתכן לבאר הטעם שזה כעין ברכה לבטלה שכיון שזה עצמו סיבה לברכה חשיב כאילו אמר ברכה על דבר זה וראיתי לדון בזה [בשם הא"א] נפק"מ בשתה יין קודם הסעודה וגם אכל עוגה דמברך על המחיה האם יזכיר על הגפן דכאן זה לא שקר וכן יש עליו באמת חיוב דאם נימא שזה סרך ברכה לבטלה לכאורא גם כאן זה כך ועיין רעק"א שהקשה מה ראית התרוה"ד אולי רק בכוסס החטה זה נאסר כי זה הפסק אבל כאן שזה נוסח קיים רק עכשיו לא חייב זה לא הפסק אמנם לנ"ל א"ש שנקט התרוה"ד שכיון שזה דבר אמת אין כאן שום הפסק ובהכרח שזה איסור מצד כעין ברכה לבטלה אמנם לכאורא כל זה אם נימא שיש כאן שני מחייבים חשיב ברכה לבטלה אבל אם זה רק מחיב אחד לכאורא גם לפי הוספתו זה לא בגדר הוספת ברכה אלא רק העמדת אותה ברכה שעושה בצורה נכונה [ונפק"מ לכל הנ"ל שלומר הזכרה שזה ספק אם זה הזכרה שזה לא סיבה לברכה אלא רק הזכרה אין לאסור מצד התרוה"ד ודו"ק בזה]

**האם תפוחים נפטרים במעין ג' והאם במקום ספק מותר לעשות כך לכתחילה**

ז]והנה יש לדון באכל תפוחים ומברך על העץ האם יצא בזה [וכן נפק"מ לאורז אם נימא דבאכל מיני מזונות לכתחילה זה פוטר אורז] דבמג"א סוף סימן ר"ח מבואר שזה פוטר וכן פסק המ"ב סימן ר"ז אמנם הברכי יוסף הביא בזה אחרונים שנקטו שזה לא מועיל ובביאור סברתם יש לבאר בשני אופנים או שכיון שצריך ברכה קצרה ועושה ארוכה זה בגדר ברכה לבטלה וכל שמברך ברכה שמצד מחיב הברכה זה בגדר לבטלה זה סברא שלא יצא בדיעבד אמנם בפשוטו מהא דחזינן דיכול לברך ברכת המזון על מעין ג' ולהרבה ראשונים יוצא רק על יד הכל וכן אפילו לתר"י והרא"ש משמע שאם מברך הכל זה לא בגדר ברכה לבטלה ובהכרח דעד כמה ששיך לדון שבנוסח זה מקיים חיובו אפילו שזה ביותר ברכות זה לא סיבה שלא יצא ידי חובתו אמנם יש לבאר כמבואר בלבוש ר"ח סי"ז שלהודות על דבר יותר מאשר תיקנו זה כמבואר בגמ' שבאומר הלל הגדול בכל יום הרי זה מחרף ומגדף דהינו שזה הודאה לא טובה אמנם כל שבין כה צריך לומר נוסח זה מה שרוצה לפטור בזה עוד דבר ואין כאן תוספת שבח לא שייך חיסרון זה כלל ולכן כל שמברך מעין ג' פוטר תפוחים או אורז

והנה עיין מג"א סוף סימן ר"ח שנקט שבאכל ספק פרי מעין ז' דלא יכול לברך בורא נפשות דאם הוא לא חייב זה ברכה לבטלה וכתב שיברך מספק מעין ג' כיון שבזה וודאי יוצא וכנ"ל אמנם הא"ר כתב שלא יברך מעין ג' מספק ומקורו מהלבוש ועיין אפיקי מגינים ובהגהות הגר"ח צאנזר שכתבו שגם אם בדיעבד יוצאים אבל אסור לכתחילה לברך ברכה שרבנן לא תיקנו לומר אותה במצב זה וכן משמע קצת במ"ב דבסימן ר"ז סק"א פסק שבדיעבד יוצאים ובסקפ"א במקום ספק לא התיר לברך מעין ג' והנה בכל ספיקות של ברכות התירו הפוסקים לברך שהכל או אדמה על ספק העץ או מזונות על ספק המוציא אמנם יתכן שכאן גרע א. ששם הכל אותו מחייב של ברכה ראשונה ורק הנידון איזה נוסח אבל כאן זה שני סוגי ברכות ב. ויתכן עוד שכאן שבמקום ברכה קצרה לברך ארוכה זה כעין ברכה לבטלה אמנם בדברי הגר"א מבואר בסוף סימן ר"ב שביאר במעשה דר"ג ל"ז. דהיה צריך לברך שלש ברכות מצד שבזה ודאי יוצא אפילו שצד הספק אולי צריך לברך מעין ג' וע"ש שדימה זה לספק בברכה ראשונה אמנם בשער הציון סימן קס"ח ביאר הגמ' הנ"ל בדרך אחרת עיין בסימן הקודם בדין מעין ג' אם זה דאוריתא

**האם ברכת מעין ג' על יין פוטרת שאר פירות וירקות**

ח]נחלקו הראשונים בברכה אחרונה על יין האם בסיום מברכים על הפירות או על פרי הגפן וכתב הרשב"א וכן הוא בחידושי הרשב"ץ דאם חותמים על הפירות ממילא זה פוטר גם תפוחים דהינו שאפילו שבפתיחה לא הזכיר העץ בכל אופן כיון שהסיום כדינו זה מספיק ועיין שער הציון סקס"ד שהביא מהנשמת אדם שגם פרי האדמה נפטר כיון שזה בכלל פירות וכן הוא בחידושי הרשב"ץ אמנם עיין שער הציון שכתב לדייק מלשון הרמב"ם שכתב שזה פוטר תפוחים כיון שזה פרי העץ ומשמע שאם זה לא פרי העץ זה לא נפטר אמנם עיין ב"י שנקט שמשמעות הרמב"ם שגם בבירך על יין לא פטר שאר פירות ובפשוטו הביאור כי לא מספיק חתימה לבד ולפ"ז לשיטות שמספיק חתימה לבד יתכן שגם פרי האדמה נפטר והנה לכאורא יש מקום לומר שגם הרמב"ם מודה שבדיעבד מספיק חתימה לבד רק דס"ל שכיון שלכתחילה ודאי צריך להזכיר גם בפתיחה לכן כאן שלא הזכיר בפתיחה לכן זה לא מועיל בסתמא וכנ"ל לענין להוציא על הגפן בעל המחיה אבל אם יכוין מפורש ודאי שזה יעזור וכן נקט המאמר מרדכי ר"ח סוף סקכ"ט אמנם עיין בה"ל סוף סימן ר"ח שכתב דבמברך על פירות ז' המינים מעין ג' ומכוין לפטור יין זה רק מועיל לשיטות שפרי העץ פוטר יין ע"ש אמנם לנ"ל עד כמה שבדיעבד מספיק החתימה לבד וכאן הרי מעיקר הדין חותמים רק על הפירות א"כ וודאי שאם מכוין מפורש לכו"ע יוצא ובפשוטו מבואר שנקט שהחולקים על הרשב"א זה מצד שלא מספיק חתימה לבד גם בדיעבד אמנם יש מקום לומר שכל הנידון האם מועיל חתימה לבד זה רק לגבי דבר שיש רק חיוב בורא נפשות שאין דין פתיחה וחתימה אבל לגבי יין שיש דין פתיחה וחתימה שם זה ודאי מעכב אמנם עיין לעיל י"ב. לענין יוצר המאורות שיש שם מחלוקת מפורשת האם מועיל החתימה ללא הפתיחה [עיין סימן נ"ט בביאור הגר"א ובמ"ב שם] ונפק"מ בטעה ובירך על הגפן ועל המחיה והזכיר מחיה רק בחתימה דבפשוטו לרשב"א כאן זה מועיל אמנם לנ"ל יש לדון בזה