מראה מקומות עד
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

**מראה מקומות עד: 2**

**האי מאן דשדי סיכתא לאתונא חייב משום מבשל**. מבואר בדברי הראשונים ג' ביאורים לבאר במה נחשב בישול עיין ברש"י דמבואר שהבישול הוא ע"י ריפוי היתד ומבואר דהריפוי הוא הבישול. ועיין במאירי. ובפי' ריבב"ן.

עיין בפירוש רש"י על הריף דמשמע מדבריו דיסוד האיסור הוא משום שהמים בתוכו חמים. ועיין ביראים סי' רע"ד מלאכת אופה. האי מאן דשדי סיכתא לאתונא חייב משום מבשל פירוש שמי הלחלוחית מן האש מתבשלים עכ"ד. ועיין במרדכי בסוף פרק תולין שכתב וגם יש לאסור לנגב הבגדים ששרויים במים סמוך לאש בשבת כמו מאן דשדא סיכתא לאתונאת. עיין שו"ע סימן ש"א סעיף מו ובהגהות רע"א שם. ועיי"ש בלבוש.

ועיין לשונו של הרמב"ם פ"ט ה"ו. ועיין שם במגיד משנה ובלחם משנה[ ועיין במרכבת המשנה. ועיין בשעה"צ סי' שיח סק"ד.

**והנה מבואר בגמרא דמהו דתימא לשרורי מנא קמכיון קמ"ל** ומשמע דאם כוונתו לשרורי מנא לא חשיב בישול ויש לעיין אמאי ובדעת רש"י היה שייך לומר דבישול הוא רק להרפות ולא להקשות אמנם יש לעיין מהסוגיא לעיל לח דמבואר דבישול ביצה חשיב בישול מהתורה הגם דהוא מקשה ולא מרפה. ועיין בחי' הר"מ קזיס דביאר דביצה נמי מתרככת תחילה.

וכן יש לעיין בין לדעת רש"י בין לדעת הרמב"ם בבישול מים המבואר לעיל מ: דלכאורה שם אין זה מרפה ולא מחזק את המים ובספר טל אורות הביא בשם ספר עץ חיים שהקשה כן וכתב ליישב דצ"ל דמתרפין ומתחזקין המים ע"י הבישול ומשום הכי הוא חייב. וצ"ע סברא זו. [ ועיין בפר"ח יור"ד סי סח סק"ח שדן האם בישול במים הוא מדאוריתא עיי"ש.]

עיין ברי"ף ובר"ח בפי' השני שביארו דסיכתא היינו גללי בהמה דקין שמטילין לכבשן וביאר רבינו פרחיה דהיינו שמערבין אותן בטיט כדי שאח"כ כשיעשו מהם כלי יהיו חזקים.

**תוד"ה מהו דתימא.** בפשוטו גדר הדבר הוא דהגם דהוא מכוון לשרורי מנא מכל מקום כוונתו היא גם שיתרפה דבלי"ז לא מציא לשרורי מנא. ויש לעיין דאם מדוע לגבי בישולי נכרים בע"ז לח שם לא חשיב גם כן כמבשל עיין שם בתוס' ד"ה קמ"ל ועיין בתורא"ש כאן ועיין בריטב"א בסוגייתנו ושם. ועיין שם ברש"י ד"ה קמ"ל. ועיין בחידושי הרמב"ן והר"ן בסוגייתנו שתירצו באופן אחר. ועיין באיגלי טל אופה סק"ט אות ד' שעמד על דבריהם מדוע זה נחשב אינו מתכוון הרי הוא מתכוון שייצאו המים. ועיין תוספות רי"ד שם ופסקי הרי"ד בסוגייתנו דביארו דלענין בישולי נכרים אינו חשיב בישול אלא הראוי לאכילה. ויש לעיין על דבריהם מלשון הגמרא דמהו דתימא לבישולי מנא קמכיוון קמ"ל לשרורי מנא קמכיון דמה אכפת לן הא מכל מקום אין בישול בכלים בבישולי נכרים.

ועיין באגלי טל אופה סק"ו מה שתירץ.

**רש"י ד"ה דשדא סיכתא** הנשמת אדם כלל כ' סק"ב רצה לדייק מרש"י שדווקא אם השליכו לתנור כדי שיתקשה אמנם אם השליכו כדי שישרף אין זה בכלל מלאכת מבשל. והביא ראיה לזה מיבמות לג דזר שהקטיר אימורין בשבת למאן דאמר הבערה ללאו יצאת אינו חייב חטאת והקשה שיהיה חייב משום מבשל אלא בהכרח דמבשל אינו בדבר שהושלך כדי לישרף . ועיין בירושלמי פרק במה מדליקין הלכה ה' דהמקטיר בשבת חייב משום מבשל כיוון שהוא רוצה בבישולן כמבשל הוא. ופליג על הבבלי ועין או"ש פכ"ג משבת ה"ב. ועיין מנחת חינוך אופה סק"ח. אמנם האמרי בינה פליג עליהם בהלכות יו"ט סימן א.

[ עיין רמב"ם פ"ט הלכה ד ובראב"ד ובמפרשי הרמב"ם שם.]