7. בכלי חרס כלי אדמה ושאר כלים ובדין טלאי
קטגוריות: ש_ס / לז עבודה זרה / הגעלת כלים - הרב מאיר קאופמן

י"ב סיון ע"ז

# בדין כלי חרס ואדמה ושאר כלים ובדין טלאי

### בדין כלי חרס וכלי אדמה שלא מועיל הגעלה

א] מבואר בגמ' פסחים ל: שכלי חרס לא מועיל לו הגעלה ומקורו מהא דהתורה הצריכה שבירה ולשון הגמ' שאינו יוצא מידי דפיו לעולם ובפשוטו אם אדם יבשל בכלי זה אוכל לאחר הגעלה זה יאסר כמבואר בלשון האיסור והיתר הובא בד"מ סימן תנ"א סק"ה אמנם בחידושי הרמב"ן ל. כתב לדון שודאי שלא נשאר בזה אלא משהו בעלמא ולכן הגמ' דנה שקדירות לאחר פסח שלא במינם זה יהיה מותר הכוונה לאחר הגעלה כי אין בזה אלא משהו בעלמא וזה בלע בהיתר ע"ש ועיין רבינו דוד שלפ"ז מה שצריך שבירה בכלי המקדש זה מצד הביעור נותר שנחדש כאן אפילו במשהו וצ"ל שאין כאן ההיתר דתשמישו בשפע שכל שזה בלע בצורה של נותן טעם אין לזה היתר אלא אם מוציאים את כל האיסור לגמרי וכדחזינן בכל הדין של גומות או גדנפא שלכאורא נשאר רק משהו בעלמא ויש תמיד שישים כנגד זה ובפשוטו כל הראשונים שלא ביארו כך את הגמ' לא ס"ל חידוש זה וכן הוא סתימת הפוסקים וכנ"ל

אמנם מבואר בגמ' שבקדירה של חרס אם ימלאנה בגחלים או בתנור אם יסיק התנור דהיינו שימלא את כל קרקעית בגחלים כמבואר בסימן תס"א או אם יחזיר הקדירה לכבשונות כה"ג הכלי חוזר להיתרו והראשונים נקטו שצריך ליבון כמו בכלי שתשמישו על ידי האש דהינו שצריך שיעור של ניצוצות ניתזין אמנם מבואר בגמ' שבממלא גחלים מותר ולא צריך לבדוק שזה התלבן דבסתם היסק כה"ג זה מתלבן ובפשוטו מה שזה עוזר מצד שהאיסור שתוך הכלי נשרף רק שכל זה במקום שאין חשש שלא יעשה הליבון כדינו אבל במקום שיש כזה חשש מבואר בגמ' שיש כאן דין דרבנן שלא מועיל ליבון ולכן קדירה לא מועיל למלאות גחלים בפנים והפוסקים למדו מזה גם למקום שזה יכול להתקלקל בהגעלה עיין שו"ע ס"ז לגבי כפות העשויות מקרן שלא מועיל הגעלה מצד שאדם חס שלא יתקלקל וכן כתב הריטב"א ל: לגבי כלי זכוכית ועיין מ"ז ב' שדן שגם אם עשה הכלי נשאר באיסורו ואם יבשל במזיד התבשיל יאסר כדין מבשל בכלי נטל"פ אבל בשוגג מותר ויש כאן חידוש שאפילו שלמעשה אין כאן במאכל איסור בכל אפן חל עליו הקנס ולכאורא יש לחלק בין זה לנטל"פ ששם הגדר שהבליעה היא דבר האסור וצ"ע

והנה עיין מג"א סק"ד שכתב לגבי לבינה שאם הוסקה בכבשן יש לזה דין כלי חרס אמנם אם חיממו את זה בחמה שזה כלי אדמה כה"ג מעיל לו הגעלה ועיין פמ"ג שנסתפק אם אחרי זה חזרו חיממו אותו בכבשן אולי זה מקבל שם כלי חרס וממילא אין לו היתר בהגעלה וספיקו האם יש משמעות לחום הכבשן לאחר שזה כבר נתיבש ועיין חזו"א סימן ק"כ סק"ב וכן ביד יהודה סימן ס"ט סקפ"א שתמהו דוכי יש גזה"כ בכלי חרס שאין בו הגעלה הרי עיקר הסברא שכיון שזה עשוי מחול זה בלע הרבה כלשון הגמ' וא"כ גם אם זה בחמה שאין על זה טומאה אבל מהיכי תיתי שיועיל לו הגעלה ועיין חזו"א שמקור המג"א מלשון הרי"ף בורמי דגללא ונקט שזה כלים שנעשים מגללי בקר וא"כ מבואר שכל שזה לא חרס אפילו שזה עשוי מטחינה של דברים בכל אופן יש לו טהרה בהגעלה אמנם עיין בר"ן ובשילטי הגבורים שביארו שכונת הרי"ף אבן שיש ואין כונתו כלל גללי בקר [ובספר המכריע סימן ס"ב נסתפק בזה ע"ש]

והנה עיין טור שהביא דנחלקו הראשונים בכלי אבנים שיש שכתבו שלא צריך הגעלה ויש שכתבו שלא מועיל לו הגעלה ויש שכתבו שמועיל לו הגעלה והנה מקור הדברים בתוספתא דזבחים דמבואר שאחד כלי אבנים ואחד כלי גללים מדיחם דבפשוטו הכונה שמועיל הדחה לבד אמנם מרדכי בפסחים כתב שהכונה הדחה זה הגעלה ולפ"ז מבואר שאדרבא מועיל בזה הגעלה והנה שם בתוספתא מבואר גם כלי אדמה [וכן הוא ברמב"ם פט"ו ממעשה הקרבנות] ולפ"ז מבואר שנחלקו הראשונים בכלי אדמה או שלא צריך הגעלה או שמועיל הגעלה ועיין חזו"א שהמרדכי לא גרס בתוספתא כלי אדמה אמנם עיין ראבי"ה סימן תס"ד שזה מקור הדברים וכן בפסקי או"ז סוף ע"ז סימן רצ"ו רצ"ז [וכן בספר המנהיג הלכות פסח ובעיטור הלכות ביעור חמץ עמוד קכ"ג] שהביאו התוספתא כגירסתינו וביארו שהכונה שמועיל הגעלה וע"ש באו"ז שמזה הקשה על השיטות שלא צריך הגעלה שהרי כלי אדמה זה דאי בולע וצריך הגעלה ומבואר שבאמת מועיל לזה הגעלה וזה כדברי המג"א ועיין יד יהודה שכתב לדחוק שכונת התוספתא באדמה חצובה כמו שהיא ולא שלשו עפר ועשו כלי וכן הוא ברש"י ביומא בביאור כלי אדמה וכה"ג זה לא בולע ובפשוטו האו"ז שהקשה שזה ודאי בולע לא העמיד כך וצ"ע [והנה למבואר ברמב"ם שם שביאר הדחה כפשוטו גם בכלי אבנים אפילו שס"ל שצריך הגעלה ובהכרח שזה קולא מיוחדת בקדשים א"כ אין ללמוד מכאן לבעלמא אמנם הראשונים הנ"ל לא ניחא להו בזה]

### בדין כלי גללים כלי זכוכית ועוד כלים

ב] והנה בפשוטו מבואר שנחלקו כאן האחרונים האם סתם כלי מועיל לו הגעלה ורק כלי חרס יש לו סיבה מיוחדת שלא מועיל לו הגעלה או שזה לאו דוקא כלי חרס אלא שכל שזה נעשה בצורה שבליעתו מרובה לא מועיל לו הגעלה אמנם בפשוטו כל שהוא גוש אחד מיצירתו לא חשיב בליעתו מרובה ולכן כלי עצם פשוט לראשונים שאם זה בולע מועיל לו הגעלה וכן מבואר בפמ"ג תנ"א סקל"א שכלי עור מועיל לו הגעלה [וראיתי להעיר ממשנה בשביעית פ"ח עור שסכו בשמן שביעית ידלק ע"ש במלאכ"ש] ועיין חזו"א שנקט שגם גללי בקר למג"א מועיל בזה הגעלה ולשיטתו לא מועיל בזה הגעלה וכן הוא ביד יהודה וכן נקט הפמ"ג סוף סימן תנ"א שכלי גללי בקר מועיל הגעלה

והנה קי"ל שכלי אבנים יש להם הגעלה ועיין יד יהודה סימן ס"ט סקפ"א וכן הביא הדרכי תשובה סימן קכ"א סקכ"ה שכל זה דוקא באבן מטבעו אבל אם שחק אבנים ועשה מזה עיסה כה"ג הוא ככלי חרס שהוא בולע הרבה ואין הבדל אם מגבלים עפר או אבנים ובאמת הרי"ף כתב רק בורמא דגללא שזה אבן שיש ולא כתב סתם כלי אבנים אמנם בתוספתא מובא בתור שני דברים א. כלי אבנים ב. כלי גללים וכן ברמב"ם כתב סתם כלי אבנים ולכאורא למג"א שזה דין מיוחד בכלי חרס א"כ כאן שזה לא כלי חרס אין לנו מקור שכה"ג לא מועיל לזה הגעלה אמנם היד יהודה כתב שעיקר סברת המג"א שרק דבר שבכבשן זה גורם שלא יועיל הגעלה ולפ"ז גם שחיקת אבנים בכבשן זה כך ונפק"מ לשיש קיסר שזה עשוי משחיקת אבנים אם דבק האם מועיל לו הגעלה אמנם שם יש לדון עוד שכיון שזה מעורב בדבק אולי דינו כחרס ועיין סכ"ד דהובא מרב האי שכלי שמצופה בסממנים לא מועיל לו הגעלה מצד שזה כמו חרס והנה שם זה לא מעפר ובכל אופן מבואר שיש לו דין חרס והרי למג"א אם יעשו ממנו כלי יועיל לו הגעלה וצ"ע [ובפשוטו בכלל אותו נידון זה פורמיקא או סיבית שזה עיסה של עץ מחובר בדבק]

והנה הראשונים דנו בכלי זכוכית ועיין ב"י שיש ראשונים שכיון שזה עשוי מהחול דינו ככלי חרס ולא מועיל לו הגעלה אמנם יש שכתבו שכיון שזה שיע הוא לא בולע כלל וכן הוא דעת רוב הראשונים והשו"ע פסק להקל והרמ"א כתב שנהגו להחמיר ודעת המג"א שרק בכלי יין התירו אבל בכל האיסורים מחמירים אמנם החק יעקב הובא ברעק"א נקט שרק בחמץ מחמירים אבל לגבי שאר איסורים מותר אמנם מהא דבחמץ זה אסור בדיעבד מסתבר שבשאר איסרים צריך להחמיר אם לא דנימא שמשהו זה בולע ולכן זה סיבה לאסור בחמץ ועיין מג"א שכתב לגבי חמץ שבדיעבד אם הגעילו יש להקל בזה ומבואר שיש לו צד שזה בולע ומועיל הגעלה דהינו שכאן שודאי בליעתו מועטת דהרי זה שיע בזה אין זה ככלי חרס ומועיל הגעלה וכן הביא המ"ב מהריטב"א אלא שכתב שאם יש חשש שבהגעלה זה יפקע לא מועיל לו הגעלה ועיין מ"ב שכתב שבאינו בן יומו יש להקל וצ"ע שבכל המקומות דנו הנידון מה דין הכלי כדאוריתא מצד שזה נתגלגל מדאוריתא לדרבנן ועיין מ"ב לגבי אבן מלובנת שגם הקיל באינו בן יומו [ובכלי דורלקס ופירקס יש שכתבו שיש בזה תערובת מיני מתכת ויתכן שגם לשו"ע צריך הגעלה] ועיין יד יהודה ק"ה שזה ודאי שכלי זכוכית לא בולע בכבישה ובמ"ב מבואר לא כך וצ"ע

והנה בכלי פלסטיק היום שזה עשוי מנפט והוא כלי חדש ויש לדון האם זה כמו כלי חרס ולא מועיל לו הגעלה או שזה כמו שאר כלים והיה מקום לדון שלמג"א מהיכי תיתי לומר שזה ככלי חרס ומועיל לו הגעלה אמנם לחולקים יתכן שגם זה ככלי אדמה אמנם יתכן שזה כמו זכוכית שזה שיע ולא בולע ובפרט בפלסטיק קשיח אמנם מהיכי תיתי לומר שזה עדיף מכלי זכוכית והאגרות משה או"ח ח"ב סימן צ"ב כתב שלא מועיל מספק והמנחת יצחק ח"ג סימן ס"ז נקט שמועיל לזה הגעלה ויש שכתבו להחמיר לעשות ג' פעמים הגעלה כשהוא אינו בן יומו ולכאורא בקשיח שהוא מאוד צפוף והחוש מעיד שזה לא בולע יש מקום יותר להקל שמועיל הגעלה כמו בזכוכית וכן נפק"מ לציפוי טפלון שזה עשוי מפלסטיק מאוד צפוף שכל מטרתו שלא יבלע האוכל וצ"ע בכל זה

עיין מ"ב בהגהה לסכ"ג שהביא מהחת"ס בקדירות ברזל המצופים באמאיל שנסתפק ממה הציפוי עשוי וכתב להחמיר שזה כחרס ולא מועיל לו הגעלה והביא שיש מורים שרק בחמץ שמשהו אסור מחמירים בזה אבל בשאר איסורים מקילים בזה ולכאורא מצד שהציפוי מאוד דק ויש כאן היתר דתשמישו בשפע אמנם לכאורא אם מניח דבר יבש שאוסר כ"ק לאחיב להיות שזה משהו וצ"ע ובדינים והנהגות הובא שהחזו"א החמיר בזה ובחת"ס מבואר שבליבון קל יש להקל בזה

ועיין מ"ב בסוף הסימן שכלי חרסינה זה נחשב כלי חרס כיון שזה עשוי מאדמה

עיין רא"ש בע"ז סוף סימן ל"ג שדן במפות שבלעו ברותחים שלא מספיק לכבסם סתם אמנם כתב שאם מכבסם אפילו בכלי שני אם חביטה דהיינו שמכה עליהם הרבה פעמים וכן אם אפר כה"ג זה ודאי מועיל וכן הובא בב"י סימן קכ"א וכן פסק הש"ך סימן קל"ח סק"י וזה כוונת המ"ב ס"ק ק"ו והנה יש כאן חידוש שיש דברים שלא צריך כלי ראשון והפר"ח סימן קכ"א כתב שצריך דוקא כלי ראשון ככל דיני בליעות ובפשטו אם מכבסים במכונת כביסה בתשעים מעלות זה ודאי דרגא של מעלה רתיחות ומועיל לכו"ע ונפק"ב במגבת שבלע בשר שאין ליגוע בה בסיר חלבי רותח וכן לגבי מגבות של כל השנה להשתמש בפסח

### בדין טלאי

ג] עיין ב"י שדנו הראשונים לגבי כלי שיש בו טלאי ודעת הרא"ש שלא מועיל לו הגעלה אלא צריך דוקא ליבון מצד שהטלאי מעכב את המים מלהגעילו והמרדכי דן שבכל אופן צריך להועיל הגעלה כיון שעד כמה שזה מעכב את המים מלהגעילו זה גם לא יצא אחרי זה על ידי הבישול ולכאורא למה דהכריעו הראשונים דלא כר"ת אלא שדבר שלא יוצא אלא על ידי האש בכל אופן אפילו אם היה הגעלה זה יצא על ידי בישול ה"ה כאן כיון שכח ההגעלה לא משפיע עליו אבל עדין הוא יצא לאט לאט וכתב הטור בשם הראבי"ה שאם קדם הטלאי לבליעה ודאי מועיל הגעלה כיון שכבולעו כך פלטו והוכיח דבר זה מכל סכין דהרי יש קת שנמצא תוך יד הסכין ושם יש הרי טלאי משני הכיוונים ובכל אופן מועיל לזה הגעלה אלא בהכרח מצד שכבולעו כך פולטו אמנם הוסיף המרדכי שאם יש חשש שנתרחב מקום הטלאי ונכנס שם חמץ ממילא צריך ללבן המקום כדי לשרוף החמץ שנמצא שם וכתבו האחרונים שכל שהנידון על ממשות בעין בזה מספיק ליבון קל דהיינו קש נשרף שכל שיש שיעור זה ממילא כל הממשות שם נשרפת

ועיין ב"י שהביא שו"ת הרשב"א סימן שע"א שהשואל דן האם מועיל הגעלה כשיש טלאי והרשב"א עונה שמועיל מצד שמפליט מכאן כמו מכאן רק בכל אופן אם יש ממשות של חמץ מתחת לטלאי צריך ליבון כדי להוציאו והנה בביאור כוונתו הב"ח והמג"א למדו שמדובר בקדם טלאי לבליעה וכה"ג מצד דיני הגעלה לא חסר רק מצד החמץ בעין שיש שם ולזה עוזר ליבון [ולפ"ז כונת הרשב"א שכה"ג שזה בלע אם טלאי זה גם יוצא אם טלאי] וכתבו האחרונים שכיון שהנידון על ממשות מועיל ליבון קל כמו בכל גומות או חלודה אבל באמת אם יהיה קדם בליעה לטלאי בזה יודה הרשב"א שלא מועיל הגעלה לא רק מצד שיש ממשות של חמץ אלא מצד שהטלאי מעכב ההגעלה ויצטרכו ליבון כדי להגעיל את המקום שתחת הטלאי וחידשו הב"ח והמג"א שכה"ג צריך דוקא ליבון חמור ולא יעזור ליבון קל וצ"ע הטעם שעד כמה שמבחוץ נהיה דרגא של קש נשרף א"כ כיון שכל עובי הכלי בכזו דרגא חום ודאי נפלט האיסור או נשרף וכדין ליבון קל והרי כאן זה מקום שמועיל הגעלה ומשמע שגם בליבון קל חיבים שבמקום הבליעה יהיה מונח גחלים ממש ולא מספיק שיש שם דרגת חום של קש נשרף וצ"ע

אמנם הפר"ח והחק יעקב וכן הביא המ"ב מעוד אחרונים נקטו שכונת הרשב"א שגם בקדמה בליעה לטלאי מועיל ההגעלה ואין הפסק הטלאי מפריע ובטעם הדבר הפר"ח ביאר שזה מצד שההגעלה שבצד השני שאין טלאי יכולה להועיל דהינו שנתחדש כאן שמספיק הגעלה מצד אחד גם להפליט איסור שנבלע בצד השני ולפ"ז כה"ג שיש טלאי לא יועיל הגעלת פנים על ידי גדנפא אמנם עיין מחצית השקל ובגר"ז סעיף ל"ח שביארו שכונת הרשב"א שטלאי לא מפריע למים להוציא הבליעה ולפ"ז גם הגעלת פנים תעזור אבל יתכן שהגעלה מהצד השני לא עוזרת ועיין סוגיא דגדנפא שהבאינו דדעת האחרונים שכל שזה בלע מהצד החיצון לא מועיל הגעלת פנים והחזו"א שם צידד שמועיל ועיין יד יהודה צ"ב ל"ו בד"ה הבאתי שתמה בזה על הפר"ח

והנה בעיקר הנידון האם חתיכת ברזל חוצצת מההגעלה להפליט האיסור מצאנו גם לגבי חלודה דמבואר בתו"כ שיש פסוק שצריך להסיר החלודה ובטעם הדבר לשון הרא"ש משמע שזה מצד שהחלודה מפריעה למים לפעול את פעולתם ועיין איסור היתר כלל נ"ח סס"ט שלמד מחלודה שטלאי מעכב ההגעלה וכנ"ל אמנם המ"ב הביא מהאחרונים שזה רק מצד שאולי יש שם ממשות וזה כמו שהכריע כאן שהטלאי לא מפריע להגעלה להפליט האיסור ועיין מש"ז ו' שכתב נפק"מ בהעלה חלודה לאחר שניקה הכלי שמצד ממשות אין כאן חיסרון אבל מצד שזה מעכב החלודה יש כאן חיסרון עוד נפק"מ לכאורא בנבלע האיסור לאחר שזה העלה חלודה שאם מצד הממשות זה לא יעזור אבל אם מצד שזה מעכב ההגעלה כאן אמרינן כבולעו כך פולטו כמו בקדם טלאי לבליעה ולכאורא גם נפק"מ למג"א הנ"ל שלא מועיל ליבון קל בקדמה בליעה לטלאי שגם בחלודה לא יועיל ליבון קל משא"כ אם זה מצד בעין יועיל ליבון קל [ובגר"ז סט"ז נקט שמועיל ליבון קל וכן הוא בסדר הגעלה של הפמ"ג אמנם במ"ז ח' נסתפק בזה] והנה צ"ב שבטלא החמיר המ"ב לכתחילה כשיטות שזה מעכב הבליעה ובחלודה לא החמיר ועיין מש"ז ו' שביאר שבחלודה שזה דבר קטן בזה יתכן שכו"ע מודים שזה לא מעכב ההגעלה אמנם עד כמה שכל מקור טלאי מחלודה אין מקום לחלק בזה

והנה נחלקו הראשונים לענין כלי שבלע במקצתו האם אמרינן חם מקצתו חם כולו ומצאנו בזה שלש שיטות דיש דס"ל שלא אמרינן חם כולו כמבואר בר"ן בפסחים וביאר דמה דמבואר בגמ' שבסכינים קתיהו במיא מצד שלפעמים מכניסם אותו לכלי ראשון דהינו שיש לו סיבת הגעלה נפרדת אבל מצד מה שזה הוחם על ידי שחלקו הוחם על האש זה לא סיבה על כולו אמנם דעת הרא"ה שאמרינן חם כולו אמנם על ידי הגעלה במקצתו ניתר הכל מצד כבולעו כך פולטו כמבואר בבד"ה אלא שחילק שבליבון שזה שורף בזה לא אומרים כבולעו כך פולטו ופשטות הטור סימן קכ"א שגם לגבי ליבון אומרים כבולעו כך פולטו אמנם דעת הרשב"א וכן הוא פשטות הרא"ש כמבואר בב"י סימן קכ"א שלא אמרינן כבולעו כך פולטו ועיין משמרת הבית [עמוד שס"ט] שכתב שברב אשי זה צירוף מצד שהיה חימום על כל הקת וגם יש הגעלה וביחד זה עוזר

ועיין יד יהודה סימן צ"ב סקל"ו בסופו בד"ה הבאתי שהקשה שלכאורא בקדמה בליעה לטלאי שנקט הטור שמועיל הגעלה גם אם טלאי, זה רק לשיטתו שאמרינן כבולעו כך פולטו אבל לרא"ש שלא ס"ל כבולעו כך פולטו א"כ עד כמה שטלאי זה חיסרון אין סיבה שזה יועיל ויש כאן מקום לקושיא בתרתי א. שכמו לגבי חם מקצתו כיון שזה חסר בהגעלה גמורה גם כשבלע כך זה חסר ה"ה כאן שיש טלאי שזה מחסר בהגעלה גמורה זה גם יחסר בבליעה דרך הטלאי ב. שכיון שחם כולו א"כ תמיד נבלע במקום שמתחת לטלאי מדין חם מקצתו חם כולו ולמקום זה אין כאן הגעלה גמורה כיון שזה מכוסה בטלאי והרשב"א שכתב שמועיל ההגעלה למה שבלוע ביד זה לשיטתו שאין חיסרון של טלאי והנה המרדכי הוכיח שכה"ג אין חיסרון מכל קת הסכין שנמצא תוך היד אמנם עיין יד יהודה שכתב שיתכן שזה לא נהיה יד סולדת וממילא הוא לא צריך הגעלה אמנם האיסור והיתר ס"ל כרא"ש שבחם מקצתו צריך הגעלה ולא אומרים כבולעו כך פולטו ובכל אופן נקט שבקדם טלאי מועיל הוכיח מסכינים ובהכרח צ"ל שכאן שמכסה הכלי מכל הצדדים בזה ההגעלה מועילה על מקצת ביחס להכל מצד כבלעו כך פולטו אמנם זה רק עונה מצד הבליעה שנהיתה מדין חם מקצתו אמנם עדין צ"ע כנ"ל שהרי הוא לא ס"ל כבולעו וצריך לחלק בין הנידונים וצ"ע

### בדברי הרא"ם בציפוי בדיל

ד] והנה עיין מג"א סקכ"ז שהביא מהרא"ם לדון בכלי ישנים שמצפים אותם בעופרת שיש שנהגו להגעילם והרא"ם נקט שאם זה צריך הגעלה לא מועיל לזה הגעלה דהרי הציפוי בדיל הוא כמו טלאי ועיין פר"ח סק"ה שכתב שלרשב"א הרי טלאי מועיל וכן נקט לעיקר והוסיף שכאן שזה שיכבה מאוד דקה יתכן שגם הרא"ש מודה שזה לא מפריע ובמ"ב הביא מהאחרונים עוד שכל שזה מודבק לא במסמרים אלא זה נהיה כלי אחד ממש בזה אין חסרון של טלאי

אמנם כתב הרא"ם שכאן זה לא צריך הגעלה משני טעמים א. שכיון שהציפוי הוא חדש זה כמו כלי חדש ועיין פר"ח שביאר כונתו דס"ל כר"ת דמאני דקוניא דהינו במצופים עופרת דנים לפי הציפוי ומויעל לו הגעלה אמנם הפוסקים נקטו כרש"י שגם כה"ג לא מועיל הגעלה כמבואר במ"ב סכ"ג והוסיף הפר"ח שכאן שזה ציפוי דק מאוד ודאי שהבליעה נכנסת לבפנים וכן יוצאת החוצה ב. עוד כתב שכיון שהעופרת ניתכת על ידי האש שמבחוץ שלא יכול ליגוע בצד השני כה"ג זה מועיל מדין ליבון קל והנה עיין רעק"א ופמ"ג שתמהו שהרי צריך שיהיה קש נשרף בצד השני אמנם עיין גר"ז סעיף ט"ז שזה רק מנהג אבל מעיקר הדין כל שיש גחלים בצד אחד ובצד השני זה יד סולדת זה מספיק סיבה להתיר אמנם בפשוטו כל זה מצד שכיון שהבליעה מבפנים ושם זה חום של ליבון ממילא מספיק שמבחוץ זה יד סולדת אבל כאן שהליבון מבחוץ ודאי צריך שבפנים יהיה דרגא של קש נשרף ועיקר דבריו צ"ע שכיון שצריך הגעלה לכל השיכבה של הכלי לכאורא צריך שכולו יהיה חם בדרגת הגעלה ועיין פמ"ג שלכאורא כמו שבהגעלה צריך מעלה רתיחות ולא מספיק יד סולדת מה פתאום שכאן יספיק יד סולדת ורק בבלע בכלי ראשון שלא על האש שמספיק חום של יד סולדת יתכן שגם אם יחמם כחום זה הוא יספיק ולכאורא מכל הדין של גדנפא אפילו שודאי הכלי הוא יד סולדת על למעלה חזינן שלא מספיק חום של יד סולדת אפילו לראשונים שמועיל כלי ראשון שלא על האש והנה מדברי הרא"ם מבואר שמועיל היסקו מבחוץ לליבון קל וצ"ע מה זה שונה מהמג"א בטלאי שזה לא מועיל