רשימות בדין אונס בבעה_ב ובפועל
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שכירות פועלים

אור ליום ד' ער"ה תשע"א

א] ל' הנמו"י פסידא דפועלים, דכיון דל"ה פשיעה דבעה"ב טפי מדפועלים, והפועל שכרו תלוי בעשיית פעולה, א"כ כל כמה שלא עשה פעולתו פסידא דידי' הוא, עכ"ל, ול' הריטב"א, וקרוב לזה פירשו בתוספות דהכא לא נחית אארעא כלל ושכירי יום היו והרי לא עשו מלאכתן, עכ"ל, ול' הר"ן, וראי' לדבר מדתניא לקמן וכו', והא הכא דל"ה פשיעותא דפועל, ואפ"ה כיון דלא עשה הפסיד, עכ"ל, ובהמש"ד כתב, ז"ל, אבל פועל דעלמא כיון שלא עשה פעולתו פסידא דידי' היא.

ומשמעות ד' הראשונים, דאין הפועל נוטל שכרו על מה שמעמיד עצמו למלאכה, אלא על מה שהוא עושה את המלאכה, וע"כ בכה"ג שאינו עושה את המלאכה, הוי פסידא דידי'.

ולפ"ז צ"ל דהא דהיכא דחזר בו בעה"ב ה"ה חייב בשכר הפועל, הוא משום שע"ד כן נשכר לו, שאם יחזור בו מרצונו, יהא שעבודו על מה שהוא מעמיד עצמו למלאכה.

ומש"כ הראשונים דהוא משום שנתחייב בעה"ב בשכרן, היינו דכיון דבעה"ב חייב בשכרן על עבודתן, ואך שהוא בא לפטור עצמו במה שחוזר בו שלא יעבדו וממילא לא יתחייב בשכרן, הרי דע"ז אמרינן דה"ה משועבד להן על מה שהן מעמידין עצמן למלאכה.

ולפ"ז נמצא, דכד נאנס בעה"ב, ל"ב לאונס שיפטרנו, אלא אדרבה היינו דכל עיקר חיובו הוא רק בשחזר בו ברצונו.

ומתבאר לפ"ז מה שנקטו הראשונים דאף אם ביד הפועל להעמיד את המלאכה, ואך שנאנס בעה"ב ואינו נצרך למלאכה, ה"ה פטור, דכיון דכל חיובו הוא רק משום שחזר בו בפשיעתו, הרי דכל שחזר בו באונס אינו חייב.

בל' הרבה מן הראשונים נ' דהיכא דתרוייהו פשעו או דתרוייהו לא פשעו הוי חד דינא, והיינו דכל הא דמפסיד בעה"ב הוא רק היכא שהוא פשע והם לא פשעו שהי' לו להתנות, אך היכא ששניהם פשעו או שניהם לא פשעו ל"ה עליו להתנות.

אך בד' הראב"ד שהביא המיוחס לריטב"א מבו' להדיא דב' דינים הם, עיי"ש דמבו' בדבריו דאילו אתא נהרא באונס הי' זה פסידא דפועלים, ואילו כד אתא בפשיעה, הרי הגם דגם הפועלים פשעו, הוי זה פסידא דבעה"ב, עיי"ש.

ועי' גם בחי' הגרע"א בדע"ט. שעמד ע"ד התוס', ז"ל, ולא ידעתי מנין זה לתוס' מסוגיא דלעיל, דלא מצינו דהוי פסידא דפועל זולת באתא מטרא דס"ל דהוי פשיעה דתרווייהו ול"ש לומר מזלך גרם רק פסידא דידי' שלא התנה דשכיח שיבא מטר והו"ל להתנות, אבל באונס גמור י"ל דאם אירע אונס בשל בעה"ב ופועל מצי אמר הא קאמינא הוי פסידא דהבעה"ב, עכ"ל, והרי שנקט דיש לחלק בין פשיעה דתרוייהו לבין אונס דתרוייהו.