היסקו מבחוץ
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / הגעלת כלים

היסקו מבחוץ

**א. היסקו מבחוץ בכלי מתכות-**

פסחים ל: תנור של חרס כיון שהיסקו מבפנים מהני ליבון אבל בקדירה שהיסקה מבחוץ ל"מ ליבון, וכ"ת ה"נ יעשה הסקה מבפנים חייס עליה דלמא פקעה, הלכך האי כוביא היסקו מבחוץ הוא ואסור, ואי מליא גומרי שפיר דמי.

כתב הטור-תנא כוביא וכו' וכן קדירה של מתכת אם רוצה להסיקם ולמלאותן גחלים שרי, ומקורו בבעהע"ט הל' ביעור חמץ (קכב:).

בפמ"ג-תנא מ"ז-ד,א"א-י ובעוד פוסקים פי' ד' הטור דקמ"ל הכא חידוש גדול דאף בכלי מתכות ל"מ ליבון ע"י היסקו מבחוץ ורק אם מכניס לתוכו גחלים סגי.

ומד' הטור למד הפמ"ג דל"מ ליבון חמור היכא שמסיקו מבחוץ, שהרי הטור השוה לכלי חרס דל"מ גם בליבון חמור, והטעם משום כבולעו כך פולטו וכיון שהבליעה היתה מבפנים צריך לעשות גם ההכשר מבפנים, וכ"נ בבית שלמה-קסד.

אמנם ביד יהודה צז-יג תמה ע"ז, דהנה גם בכלי חרס צ"ע למה ל"מ ליבון חמור, תינח אם ליבון היה מתורת פליטה י"ל דל"ש לומר כבכ"פ אלא כעין שנבלע מבפנים [כש"כ הפמ"ג בלשונו], אבל ליבון חמור אינו משום כבכ"פ רק משום שמכלה את הבלוע א"כ כל שניצוצות ניתזין ממנו נשרף הבלוע ומה לי אם הסיקו מבחוץ?

ומסיק דקים להו לחז"ל דבכלי חרס אינו מתלבן מבפנים ע"י היסק מבחוץ, וכ"ז שייך לענין כלי חרס, אבל בכלי מתכות כל שרואים שעבר האש בכולו למה לא יהני ליבון חמור, וכ"נ באבנ"ז או"ח-שסח דלא כהפמ"ג.

[אמנם במאירי פסחים ל. כתב בשם רוב מפרשים שאם ההיסק מרובה כ"כ עד שמתלבן ליבון גמור בפנים חשיב כהסיקו מבפנים, אלא דבכלי חרס חיישינן גם בזה דלמא חייס עלייהו דפקעי.

מבואר דבכלי מתכות וודאי מהני היסקו מבחוץ להחשב ליבון גם ליבנו לגמרי דלא כפמ"ג, וגם שלא כהיד יהודה שא"א במציאות להיות בו ליבון].

ומש"כ הטור להשוותו לכלי חרס, עי' ביד יהודה מש"כ דאה"נ מהני היסק מבחוץ רק הטור קמ"ל דאף במתכת שרי להסיק מבפנים ולא חיישינן דלמא חייס עליה [וכ"נ בחמד משה תנא-יח שחלק לדינא על קולתו של הטור ומסיק שלא ימלא מבפנים שמא יחוס עליה ועדיף לעשות ע"י הגעלה, עיי"ש].

ובמעדני אשר הביא שבגר"ז תנא-י העתיק דינו של הטור על ליבון קל, וכנראה פשיטא ליה דליבון חמור ששורף את הבלוע שפיר מהני גם בהיסק מבחוץ לכך העמיד ד' הטור בליבון קל דוקא.

**ב. בליבון חמור-**

ויש מקור לומר דמהני ליבון חמור בהיסק מבחוץ, עי' בשו"ע תנא-יג כלי שיש בו טלאי אם קדמה בליעת האיסור לטלאי יש לשים גחלים על מקום הטלאי עד שישרף האיסור ואח"כ יגעיל, וצ"ע דהא הוי היסקו מבחוץ שהרי מתחילה נבלע בלא הטלאי?

ובשו"ת בית שלמה או"ח-פז נדחק שצריך ללבן כל הכלי ולא סגי לשים גחלים על הטלאי, עיי"ש, אמנם במג"א תנא-כז מבואר לא כן.

ובתשורת שי-סג הוכיח מזה דבליבון בכלי מתכות מהני היסק מבחוץ.

ועי' בדרכ"ת קכא-סא העתיק ד' הפמ"ג להלכה דמחבת צריכה ליבון חמור מבפנים דוקא, אבל הביא ממגן האלף תנא-ג שחולק ע"ז וסגי בליבון מבחוץ, ויו"ד לקמן.

**ג. בליבון קל-**

ולענין ליבון קל, עי' בשו"ת בית שלמה שם דאף במקום דהיתרא בלע וסגי בליבון קל מ"מ ל"מ היסקו מבחוץ, וטעמו כש"כ היד יהודה דל"ש כבכ"פ אלא כדרך תשמישו ולא מבחוץ[[1]](#footnote-1).

וגם מד' היד יהודה משמע דליבון קל י"ל ל"מ בהיסק מבחוץ כיון שהוא מטעם פליטה י"ל דל"מ אלא כדרך שנבלע, וכן למש"כ במעדני אשר בדעת הגר"ז הרי מבואר כן להדיא דליבון קל ל"מ מבחוץ [אמנם במנח"י ה-כ פי' ד' היד יהודה שהיקל גם בליבון קל, וצ"ע].

וע"ע במגן האלף תנא-ג תמה ע"ד הטור דתינח לענין כלי חרס י"ל דל"מ כבכ"פ ולכך בעי דוקא היסקו מבפנים, אבל בכלי מתכת קי"ל כבכ"פ א"כ כל ששימושו הוא בהיסק מבחוץ למה לא יהני לו הגעלה בהיסק מבחוץ.

מבואר דפשיטא ליה להיפך דכל דאתינן משום ליבון קל והגעלה שפיר מהני גם מבחוץ [אמנם משמע שנקט כן גם לענין ליבון וס"ל שיש בו תורת פליטה, ואכ"מ], ולפי"ז יתכן שגם לדעת הפמ"ג שהחמיר בליבון חמור יש להקל בליבון קל.

כמו"כ עי' בתפארת צבי יו"ד-ח דנקט דאה"נ סגי בהיסק מבחוץ משום כבכ"פ ועיי"ש מש"כ ע"ד הטור, וע"ע במנח"י ה-כ שכ"מ בשאלת יעב"ץ.

ועי' דרכ"ת קכא-מו העתיק מיד יוסף יו"ד-מז דדוקא ליבון חמור ל"מ שלא במקום הבליעה אבל ליבון קל שפיר מהני, וכ"כ הגרשז"א בהסכמה לספר מעגלי אליהו.

וביד יוסף הביא ראיה אלימתא לדבריו ממג"א תנא-כז שהאגנות שמצפים אותם באבר מהני ליבון מבחוץ בשעת הציפוי אף שהבלוע מבפנים [ובפר"ח חלק מטעם אחר], ומקורו בשו"ת הרא"ם ושם כתב דמהני היסק מבחוץ דלא גרע מהגעלה כיון שעבר חום האש בכל הכלי עד שהחוט נשרף, ובמ"ב תנא-עז העתיק דבריו, ועי' בדה"ש צז-ב שהיקל בזה להלכה עכ"פ בליבון קל מכח ד' שו"ת רא"ם הנ"ל.

**ד. תנורים ופלטה חשמלית-**

עפ"י הנ"ל צ"ע בתנור באופן שאין הגוף חימום בתוכו רק מאחורי הדפנות ובלע רוטב וכה"ג או בהיתרא בלע דסגי בליבון קל במקום הגעלה, ולדעת הבית שלמה וסייעתו ל"מ שהרי היסקו מבחוץ, אמנם למש"כ מהרש"ם הרי מעיקרא לא נאסר, ועי' במנח"י מה שהעלה למעשה שמעיקר הדין יש לסמוך על המקילים ועיי"ש מש"כ עצה למחמירים.

ובליבון חמור יש לנו דעת הפמ"ג להחמיר אבל בזה יתכן להקל ע"ד היד יהודה וסייעתו.

כנידון זה יש לדון בפלטה חשמלית של ימינו שגוף החימום הוא מחוץ למשטח והיסקו מבחוץ, א"כ יל"ד דל"מ ליבון, אבל אם יערה ע"ז מים רותחין [בעודה רותחת באופן שלא יצטננו המים] מסתבר דלכה"פ הוי כהגעלה ומהני.

בתנורים של ימינו, בבדה"ש צב-ח בביאורים נסתפק שמא תנורים דידן מיקרי היסקו מבחוץ שאין כל הגוף חימום בתוך התנור רק יש פתח מסויים לחום לצאת ממנו, וצ"ע.

עוד כתב שם טעם נוסף דל"מ ליבון קל בין בשר לחלב שהרי תנורים שלנו ככלי חרס דמי שמצופים פורצליין ובזה ל"מ ליבון קל כמבואר בשו"ע צז-ב כיון שאינו מפליט כמו כלי מתכת ורק ליבון חמור מהני לשרוף הבליעה.

1. אמנם הביא במנח"י ה-כ ממהרש"ם ג-רח שצידד דאף אם נקבל סברתו היינו דוקא כשכבר בלע ונאסר אבל בהיתרא בלע בתנור הרי מעיקרא לא נבלע שנשרף מיד בעודו בעין ע"י ליבון קל. [↑](#footnote-ref-1)