בגדר דין פסיק רישיה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / כללי המלאכות / הרב חיים לייב אוירבך / חבורות מלאכת מחשבת

בגדר דין פסיק רישיה

מצאנו בראשונים כמה הגדרות בגדר הדין של פסיק רישיה א, ברא"ש פ' כל כתבי סי' ח' כ' כשהביא את ד' הערוך לענין פ"ר דל"נ ליה כ' בלשונו דכיון דניח"ל אנן סהדי דמתכוון לזה עי"ש [ובפשוטו הוא דווקא לד' הערוך וזהו עיקר סברת הערוך דכיון דבעי' שיהא בזה אנ"ס שמתכוון א"כ ל"ש זה רק בניח"ל ולא בלא ניח"ל ] וכן נ' קצת בל' רב האי גאון שהובא ברשב"א דף ק"ג עי"ש עוד הביאו ל' רבינו חננאל בסוכה לג' דביאר שם דהיכא דהוא פסיק רישא אמרי' איערומי קמערים והיינו דנקטי' דבאמת כוונתו גם לזה ,ב,בריטב"א לק' דף ק"ג כ' דהרי הוא כמכוון ומשמעות דבריו דאין כוונתו דיש כאן באמת כוונה למעשה האסור אלא דכיון דהוא פס"ר ע"כ מחמת כוונתו לעיקר מעשהו חשיב כוונה גם לכל דבר היוצא ממנו בהכרח ויסוד הסברא מבוארת באחרונים כן [וזהו כוונתו שם במה שהשיג שם על הערוך וכ' דכיון דע"י מה שמוכרח ע"כ המעשה חשיב כמתכוון מאי נ"מ אי ניחא ליה או לא ניחא ליה עי"ש וכוונתו כנ"ל דיסוד ד' הערוך הוא מחמת דבעי' כוונה למעשה האסור וע"כ שייך לחלק אם איכא ניחותא בהך מעשה או לא אבל אם גדר הדבר דהכוונה על מעשה ההיתר ממילא חשיבא כוונה ע"כ גם לכל היוצא ממנו ל"ש לחלק אם איכא ניחותא כלפי מעשה האסור או לא]וכ"נ בראשונים בכ"ד ,ג,בתו' הר"ש משנץ בפסחים כ"ה כ' שם כלפי הדין דלא אפשר וקמיכוין דדנו בגמ' פסחים אם פטור לר"י דאיירי דווקא היכא דאינו פ"ר אבל במקום פ"ר לכו"ע חייב ומבואר מזה דדינא דפס"ר לא תליא כלל מחמת דין כוונה דע"י שהוא פ"ר מתקיים בזה דין כוונה וכדרכים הנ"ל דהרי הכא פטרי' אפילו במכוין להדיא ומ"מ כל היכא דהוי פ"ר לא פטרו ומבואר בזה גדר אחר [ויסוד הסברא מבוארת בשערי יושר ש"ג פכ"ה ובחי' הגרש"ש כתובות]דעיקר דין דבר שאינו מתכוין הוא מחמת שליכא בזה שם מעשה חפירה אלא רק מעשה גרירה דכל שאין כוונה לחפירה חזי' המעשה מצ"ע כמעשה גרירה אבל כ"ז כשאינו פ"ר והמעשה מצ"ע חשבי' ליה כעיקרו גרירה אבל היכא שהוא פ"ר חזי' ע"כ לעיקר המעשה ג"כ כמעשה חפירה [אמנם עיין באבנ"ז סי' ר"נ? דפירש שם ד' הגמ' דאי"ז ממש מכוין אלא זהו כוונה טפילה ועיקר כוונתו הוא לילך עי"ש מה שהביא מרש"י ביצה לו' וע"כ דנו בגמ' אבל במכוין לזה כמו לזה לכו"ע חייב ולפי"ד יל"פ כוונת התו' שנץ דע"י פ"ר חשיב כמכוין גמור וצ"ע],

ולכאורה נ' לדון נ"מ בזה דהנה כבר דנו בגוונא דכל מעשה ומעשה אינו פ"ר אבל בהצטרף כמה מעשים וודאי ייעשה האיסור אם בכה"ג חשיב כפ"ר או לא ולכאורה נ' דתליא בזה דאי נימא דעיקר הגדר דפס"ר הוא דאנן סהדי דמיכוין לכאורה עיקר הסברא בזה דכיון דיודע בוודאי שיקרה וא"י לעשות מעשה ההיתר מבלעדי האיסור ע"כ כוונתו לזה וא"כ נראה דלפי"ז אף דבכל מעשה ומעשה אין הכרח שיקרה אבל כיון דעכ"פ הוא דעתו לעשות כמה מעשים ויודע ע"כ שיהא מעשה האסור א"כ ע"כ כוונתו לזה אמנם אי נימא דהגדר הוא כמוש"נ מד' תו' שנץ הנ"ל דעיקר המעשה מקבל שם מעשה חפירה י"ל דל"ש לדון לפי מקרה זה שכוונתו לעשות כמה מעשים דכיון דביסוד המעשה אינו מכריח מעשה האסור א"כ לעולם יש ע"ז שם מעשה גרירה דלענין סברא זו אנו צריכים לדון את שם עיקר המעשה מצ"ע ולא תליא במה שהוא עושה כמה מעשים ולד' הריטב"א יש מקום לדון בזה אם יהא תלוי בעיקר המעשה או לפי מעשהו ובאמת מצינו במ"ב סי' שכ"ח בסופו לענין הנחת פתילה בפי הטבעת למי שהוא עצור שכ' שם השו"ע סעיף מ"ט לאסור וביאר שם המ"ב וז"ל וטעם איסורן משום דאיידי דממשמש שם כמה פעמים להכניס ולהוציא קרוב לוודאי שישיר השער שם ועיין שם היטב בביאוה"ל מש"כ בזה ונ' לכאורה דס"ל דמצרפי' כמה מעשים להחשב פ"ר וכן נ' קצת בריב"ש סי' שצ"ד עי"ש לענין סירוק דע"י שסורק כמה פעמים נעשה פ"ר וצ"ע בזה אמנם נ' קצת לדון בזה דמאידך לענין גרירה לא נזכר בפוסקים חילוק אם גורר דרך קצרה או דרך ארוכה מאוד דבכה"ג יתכן דהוא פ"ר ורק בספסלים גדולים וכבדים כ' המ"א לק' של"ז דהוא פ"ר ויתכן בסברא לחלק בזה בין גווני כמו הנחת טבעת שעיקר שימושה והתועלת שלה וצורת הנחתה בפי הטבעת הוא ע"י שמשמש כמה פעמים דבכה"ג י"ל שעיקר שם המעשה של הנחת הפתילה הוא ע"י כמה פעמים וממילא דדנים הפ"ר לפי זה וכן בסירוק י"ל כן אבל בגרירה אף דהוא רוצה לגרור הרבה כיון דאיכא שם גרירה גמור גם לגרור מעט ויש לזה שם מעשה גרירה גמור וזה אכתי לא הוי פ"ר אין דנים הפ"ר על כל הגרירה וצ"ע בזה [וי"ל לפי"ז מהו השיעור וכי נימא דכל היכא דגורר כל שהוא ואינו פ"ר שיחפור כבר ליכא בזה פ"ר כלל וצ"ע בזה],

והנה לפי עיקר סברא זו יש לומר בזה דבר נחמד דהנה ידוע הסתירה שמצינו לענין סירוק דמחד גיסא רש"י בדף נ"א כ' דהא דנזיר אינו סורק הוא משום דסירוק הוא פ"ר שישיר נימין ומאידך בגמ' נזיר מ"ב שם מבואר בגמ' הטעם דכל הסורק דעתו להשיר נימין המדולדלין ועיין בריב"ש סי' שצ"ד שעמד בזה ועי"ש מש"כ בזה ולכאורה נראה בד' רש"י דפי' כוונת הגמ' שם בנזיר דהכוונה דמחמת פס"ר חשיב כמכוין ולפי סברא הנ"ל נ' לבאר הא דדוקא בהך סוגיא דסירוק בנזיר הדגישו בגמ' דחשיב כמכוין ולהנ"ל נ' הביאור דבכל פסי"ר י"ל הגדר הוא דכיון דהוא מעשה המוכרח מהגרירה לעולם יש לזה שם חפירה וכנ"ל ואי"צ בזה לסברא דחשיב מכוין אבל לענין סירוק דנתבאר די"ל דכל העברת מסרק בפ"ע אינו פ"ר רק ע"י צירוף מעשים וכבר נ' דהיכא דהוא רק ע"י צירוף מעשים ע"כ צריכים בזה להסברא דחשיב מכוין אבל הסברא דחשיב מעשה חפירה ל"ש בזה כיון דכל מעשה מצ"ע אינו מכריח כן וע"כ הכא אמרי' בגמ' הך סברא דחשיב מכוין וצ"ע,

עוד מצינו בד' רש"י בדף קי"ז דביאר הא דפסיק רישיה מהני וכ' וז"ל והכא אע"ג דלא מיכוין מיפשיט הוא עכ"ל ומשמעות דבריו לכאורה כמוש"נ מד' התו' שנץ הנ"ל דהגדר הוא דאע"ג דליכא כוונה מ"מ ע"כ יש לו שם מעשה הפשטה ולא רק גילוי הבשר שלא יתקלקל וצ"ע דברש"י בסוכה לג' מבואר הגדר דהוא כמכוון ומ"ט הכא כ' גדר אחר אמנם נ' דהנה בעיקר הסוגיא שם דמשנינן דאיירי דלא בעי לה לעור וע"כ אינו מלאכה ובפשוטו הכוונה לההיתר דאינו מכוין וכן נראה בר"ח שם וע"ז מקשי' דהא הוי פ"ר אמנם עי"ש ברש"י בד"ה ודקשיא לך שכ' וז"ל דלא בעי ליה לעור אינו צריך לו לעור ואינו מתכוין להפשיט משום עור "ולא דמי להפשט אילים ותחשים במשכן" עכ"ל ונ' ברש"י שאין עיקר ההיתר משום דין אינו מתכוין אלא דכל היכא דלא צריך לעור אין זה כהפשט שהיה במשכן וא"כ צ"ב מה מקשי' מהא דפסיק רישיה הא אין עיקר ההיתר משום אינו מכוין ונ' דמשו"ה פי' רש"י כאן דבהא דפסיק רישיה נאמר דלעולם כל שהוא מוכרח המעשה השני חשיב כעושה הך מעשה ממש וע"כ יש לו שם הפשט ורק היכא דלאו פ"ר י"ל דכיון דאינו מתכוין לא חזי' כאן מעשה הפשט כלל כיון דאי"צ לעור ואין זה מטרת מלאכה והיינו דלעולם אפשר לדון הפשט כשתי מעשים הנעשים ע"י עשיה אחת האחד מעשה כלפי הבשר שיהא מוכן לאכילה ועוד מעשה כלפי העור שיהא מוכן לשימוש ומלאכת הפשט הוא תיקון העור ולא הכשר הבשר אלא דאם אינו מוכרח אחד מחבירו אפשר באמת לחלקם לתרי מעשים ולומר דכיון דלא נתכוין לתיקון העור אין כאן מעשה מלאכת מפשיט אבל כל דהוא מוכרח ע"כ יש לו שם מפשיט וזהו דכ' רש"י דע"כ מיפשיט הוא וכנ"ל,אמנם י"ל דעיקר כוונת רש"י במש"כ ול"ד להפשט אילים וכו' הוא רק דמחמת כן נקטי' דעיקר מלאכת הפשט היא תיקון העור ולא הכשר הבשר דבמשכן עשו כן לצורך העור דאם במשכן היה נעשה לצורך הבשר א"כ לא היה תלוי בכוונה לעור וע"כ היכא דמכוין רק לצורך הבשר ולא לצורך העור אין כאן מלאכת הפשט וצ"ע,

ומעתה י"ל דדוקא הכא פי' רש"י כן מחמת דהכא לא שייך מחמת דהוי כמכוין דכיון דעכ"פ לא צריך לעור ואינו עושה בשביל כן ל"ד להפשט אילים ורק מחמת דדין פסיק רישיה הוא דא"א לחלק המעשים א"כ כל שלמעשה יש כאן הפשט ותיקון לעור חשיב מעשה הפשט וצ"ע בזה ,

[ולפמש"נ לכאורה י"ל דתרתי נאמר בדינא דפס"ר האחד דע"כ יש לו שם מעשה חפירה והשני דחשיב כמכוין ויתכן דהמקור לזה הוא דהנה איכא תרי לישני בפסחים כ"ה דלחד לישנא פליגי אביי ורבא דלכו"ע לא אפשר ולא קמיכוין מותר לר"ש ופליגי אביי ורבא באפשר ולא קמיכוין דלאביי שרי לד' ר"ש ולרבא גם לר"ש אסור וללישנא בתרא באפשר ולא קא מיכוין הוא פלוגתא דר"י ור"ש ובלא אפשר ולא קמיכוין לכו"ע שרי ואביי ורבא פליגי היכא דלא אפשר וקא מיכוין דלאביי לר"י שרי ולרבא אסור ונ' דלל"ב דעכ"פ לאביי עיקר ההיתר תלוי באפשר ולא אפשר ואפילו במכוון וכמש"כ שם רש"י ותו' לכאורה וודאי עיקר הסברא הוא בזה דהיכא דאפשר לעשות בלא כן ועושה בגוונא שיכול להגרר מזה מעשה האסור חשיב עשיה גם כלפי האיסור משא"כ בלא אפשר אין לזה שם מעשה של חפירה וע"כ אפילו דמכוון מ"מ לא חזי' בזה מעשה חפירה וא"כ ע"כ ללישנא זו הא דמודה אביי בפסי"ר הוא משום דע"כ שם מעשה חפירה יש בזה ומאידך לל"ק ע"כ עיקר ההיתר תלוי בכוונה ולפי"ז הא דאביי ורבא מודו בפ"ר ע"כ דהוי כמכוון ולפי"ז ע"כ דנאמר בזה תרתי אלא דבנזיר ע"כ בעי' להא דמיכוין ובהפשט ע"כ בעי' להא דשם הפשט עליה וכמוש"נ לעיל וצ"ע ],

[והנה לפמש"נ לעיל דענין הצטרפות מעשים תלוי ביסוד דינא דפס"ר אי הוי מכוין או לא יש לדון בסברא דיתכן לדון דכלפי שבת דאיכא ג"כ פטור משום מחשבת א"כ י"ל דלענין מחשבת כיון דעכ"פ יש כאן ידיעה להעושה שיהא איסור חשיב מחשבת ולא יהא פטור מחשבת אפילו אם לענין דין אינו מתכוין יש לו פטור אינו מתכוין וכעין המבואר בחי' הגר"ח הלוי לענין פס"ר דל"נ ליה דליכא בזה פטור מחשבת עי"ש וצ"ע עוד יש לדון דהנה נ' דפליגי תו' והריטב"א בטעם הפלוגתא על הערוך דהנה בריטב"א בדף ק"ג נ' דכלל לא הבין חילוק בין ניחא ליה ללא ניחא ליה אלא כיון דחשיב כמכוין לעולם חשיב כמכוין אמנם עיין תו' יומא לד: דמבואר שם בתחילת דבריו במה שביאר הסוגיא דכריתות דאיהו נמי ס"ל לחלק בין היכא דניחא ליה [עכ"פ בניחא ליה ממש]דבכה"ג הוי ממש מכוין גמור דאנן סהדי דמכוון אבל היכא דלא ניחא ליה מבואר שם בתו' דאין בזה אנן סהדי דמכוון אלא דמ"מ ס"ל לתו' דלא כהערוך דכיון דהוי עכ"פ פ"ר חייב ומעתה נ' דיתכן לדון לפמש"נ דלד' התו' לענין צירוף מעשים יהא חלוק היכא דניחא ליה דבכה"ג כיון דאיכא הסברא דאנ"ס דמכוון יהא תלוי לפי ידיעתו וכל שהוא עושה באופן שוודאי יהיה מעשה איסור יש כאן הסברא דאנ"ס דמכוון משא"כ היכא דל"נ ליה דליכא בזה הסברא דאנ"ס אלא דעכ"פ חשיב פס"ר מצד המעשה בזה היכא דבא רק ע"י צירוף מעשים לא יחשב כפ"ר וזה חידוש וצ"ע],

עוד נ' לדון בעיקר סברות אלו דהנה אא"ז הגרשז"א זצ"ל דן לחדש דלענין האיסור דגרם הבערה או כיבוי לא יהא איסור רק במכוין ממש ולא בפ"ר ועיקר כוונתו שם היא לדמותו לאיסור אמירה לעכו"ם דמצינו דשרי בפ"ר דבמ"ב כ' הטעם דאף דקי"ל דלא כתרוה"ד וס"ל דפ"ר בדרבנן אסור וכמש"כ מ"א סי' שי"ד מ"מ שבות דאמירה לעכו"ם קיל [וכמו דמצינו דתרי דרבנן שרי משום דקיל ועיין חזו"א שכ' דעיקר היתר תרי דרבנן אין לו מקור ואולי עיקר המקור הוא ממה שלענין אמירה לעכו"ם שהוא קיל יותר הקיל הרמ"א בסי' רנ"ג] ושרי בזה פ"ר עי' מ"ב סוף סי' רנ"ג ומעתה דן לומר דגרם שחידש רבינו יואל ששרי רק במקום פסידא ולא נזכר בגמ' מפורש איסור זה ויש חולקים עליו כלל ועכ"פ וודאי במקום פסידא שרי וודאי הוא שבות קל יותר מאמירה לעכו"ם דלא הותר במקום פסידא וא"כ מנ"ל שיהא אסור בפ"ר עי"ש דצירף הך טעמא לענין פתיחת מקרר דיהא מותר לפתוח אף דפ"ר הוא שיכנס חום ויקדים פעולת המנוע ,[בעיקר הא דהותר פ"ר באמירה לעכו"ם יתכן לדון סברא אחרת דלענין שליחות כיון שאינו שולח אותו רק למעשה ההיתר אף דממילא בפ"ר נעשה האיסור לא מתייחס כלפי הישראל רק מעשה ההיתר וגם ל"ש בזה ודבר דבר ואף לענין איסור הנאה ממעשה עכו"ם י"ל דלא דנים שנעשה לצורך הישראל רק מה שהוא צורך הישראל ועיקר הכוונה הוא לזה ועיין בבי' הגר"א רנ"ג שם שנ' שחולק על כל ההיתר של פ"ר באמירה לעכו"ם וצ"ע וע"ע תשו' מהרי"ל החדשות סי' מ"ה ]

ונ' לדון סברא חדשה בזה דהנה בגמ' ב"ק דף ס' מחלקי' שם בהא דמצינו דלענין זורה ורוח מסייעתו בשבת חייב ומשא"כ לענין נזיקין פטור ואמרי' שם דשבת מלאכת מחשבת אסרה תורה וע"כ אף ברוח מסייעתו יש כאן עכ"פ מחשבת אבל בנזיקין גרמא פטור ומבואר דמהך טעמא דמחשבת יוצא ג"כ חומרא דלא בעי' מעשה ממש אלא כל דעכ"פ נתקיימה מחשבתו חייב וע"כ חייב אף ברוח מסייעתו אף דבעלמא ל"ח מעשה ונ' לדון לפי"ז דמה דאסר רבינו יואל גרם שלא במקום פסידא ג"כ שורש האיסור בזה הוא מחמת הך דינא דמחשבת דאי"צ מעשה ממש אלא כל שנתקיימה מחשבתו סגי בזה אלא דמדאורייתא הוא רק היכא שמעשהו משתתף עם כח אחר או רוח ומדרבנן אסרו כל היכא דנתקיימה מחשבתו אף דלא עשה מעשה כלל ומעתה נ' דכיון דכל יסוד האיסור הוא מדינא דמחשבת א"כ נהי דפס"ר מהני גם לענין שלא יהא פטור מחשבת כמבואר בתו' יומא לד' כ"ז לענין שלא יהא פטור היכא דעכ"פ עושה מעשה אבל היכא דכל יסוד האיסור הוא מחמת כוונתו ומחשבתו בזה מסתבר דכל כמה דעכ"פ אין כאן כוונה להדיא ל"ש לאסור [וצ"ע לפי סברא זו לענין זורה ורוח מסייעתו היכא דאינו מתכוון ועיין בפוסקים לענין רוק או שופך מים מועטים לחוץ והרוח מפזרתם אם יש בזה משום זורה שדנו משום זורה ורוח מסיעתו ועיין ביאוה"ל סי' שי"ט מה שהביא בזה מתשו' רעק"א והתם הרי אינו מתכוון והוא רק פ"ר ולהנ"ל ל"ש בכה"ג חיוב זורה וצ"ע ויש לעיין בתשו' רעק"א בפנים ולא עיינתי כעת] וע"כ איכא סברא דאף ע"י פ"ר אין לאסור היכא דהוא רק גרם אמנם סברא זו תליא קצת בעיקר הדין דפ"ר דאם הגדר דאנן סהדי דמכוון יתכן דל"ש הסברא הזו דלפי"ז יש כאן ממש כוונה לזה אבל לשאר השיטות נ' דהיא סברא נכונה וצ"ע,

והנה בעיקר הנידון נ' דהנה מצינו בד' רש"י כתובות ה: חידוש גדול דבגמ' שם מבואר דאת"ל דדם מיפקד פקיד ולדם הוא צריך ופתחא ממילא קאתיא יהא מותר לבעול בשבת למ"ד דאינו מתכוין שרי והק' רש"י שם הא הוא פסיק רישיה וכ' רש"י דכיון דאפשר בהטייה ולא יצא דם ולא יהא פתח א"כ אינו פ"ר והוא צ"ע טובא דהרי הוא מתכוין להוציא דם וכל הוצאת דם ממילא יש בה גם עשיית פתח א"כ מאי נ"מ דיתכן שלא יהא כלל הוצאת דם הרי כלפי זה הוא מתכוין ולכאורה תליא בהנ"ל דאי נימא דיסוד הסברא היא מחמת דהכוונה על מעשה ההיתר חשיבא לעולם ככוונה לכל מעשה הנמשך ממנה בהכרח א"כ לכאורה הכא כיון דנעשה פתח ויש כוונה גם לזה יהא אסור וכן להסברא שנתבארה בד' התו' שנץ שיש לזה שם מעשה חפירה לכאורה נ' ג"כ דכיון דהוצאת דם היא בהכרח מעשה עשיית פתח ל"ש לחלקם לתרי מעשים אמנם לפי הסברא דאנן סהדי דמתכוון אולי י"ל דכיון דאין לו ידיעה ברורה שיקרה א"כ נהי דמה שהוא רוצה הוא מתכוין אף דלא ברירא ליה שיקרה מ"מ כלפי מה שאין לו בזה ענין ואינו עיקר רצונו בזה ל"ש לומר דהוא כמכוין רק אם הוא ברור שיקרה ,

עוד מצינו בד' תשומהרי"ל