הבדלה ה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רצד עד סימן ש - הבדלה

**שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי רפאל צבי ובר שליט"א

הלכות הבדלה

##### **או"ח סימן רצז - סימן רצח א**

##### **שיעור ה**

## בשמים שעומדים אף לאכילה

כתב המשנ"ב (ס"ק א) דלכתחילה טוב שיקח לבשמים דבר שברכתו בורא מיני בשמים כגון ציפורן, וסיים שם שעל סתם פלפלין יש דעות בין הפוסקים והוי ספק ברכה.

וכוונת המשנ"ב דבסתם פלפלין יש ספק אם מברכים עליהם בורא מיני בשמים או שברכתם הנותן ריח טוב בפירות כמבואר בסימן רטז (סעיף ב וע"ש בשעה"צ ס"ק יב). והנה מדוקדק מדברי המשנ"ב שיכול לברך במוצאי שבת אף על פרי, אלא שלכתחילה יש לקחת דבר שברכתו בורא מיני בשמים. וכן מבואר להדיא במגן אברהם (ס"ק א) שיכול ליטול פרי ולברך עליו במוצאי שבת הנותן ריח טוב בפירות, והביא ראיה לדבריו דבבית יוסף הביא כמה שיטות שיכול לברך אפילו על פת חמה ולהריחה.

והנה מצינו בשו"ע לעיל (סימן רטז סעיף יד) שהביא שתי דעות אם המריח באתרוג של מצוה מברך עליו, או דכיון דלאו לריח עבידא אלא לצורך מצוה אין מברכין עליו. ובמשנ"ב (שם ס"ק נב) כתב דכל המחלוקת הוא דווקא בשעת נטילתו למצוה אבל קודם לכן או אחר כך מברך לכולי עלמא. ומתבאר דדעת המשנ"ב שיכול לברך על פרי שנותן ריח אף שעומד לאכילה או שעומד למצוה, כיון שבאותו זמן הוא נוטל את הפרי בשביל להריח בו.

אמנם החזו"א (אורח חיים סימן לה ס"ק ג ואילך) נקט שלא מועיל מה שנוטל את הבשמים בידו להריחם, אלא צריך שהם יהיו מיועדים להרחה בלבד, וטעמו דכיון שאין דבר זה מיועד להרחה, הרי מה שהוא נהנה מזה חשיב הנאה דממילא וכעין מתעסק, ולדבריו אפשר לברך על פירות רק אם ייחד אותם שלא ישתמש בהם למאכל לעולם אלא רק לריח, וכן ברכה על ריח של פת חמה יכול לברך רק אם זה מיוחד לריח [ואף אם זה עשוי גם לריח וגם לאכילה אין לברך לדעת החזו"א ע"ש].

ולעניין הלכה לדעת החזו"א צריך לייחד בשמים מיוחדים שמיועדים להריח בהם, ובשמים שאינם מיועדים להרחה אין מברכין עליהם, ואף לדעת המשנ"ב נראה דיש לנהוג כן דהנה במשנ"ב בהמשך הסימן (ס"ק י) מביא מהטור בשם רבינו אפרים שהיה לו כלי מיוחד מזכוכית שהיו בה מיני בשמים והיה מברך עליהם, כדי שלא ישתמש בבשמים שמיועדים לצורך תבשיל, ובמשנ"ב מסיק שלמצוה מן המובחר נהג כן ויחד בשמים מיוחדים לקיום המצוה וכך נוהגים העולם, וא"כ יוצא דלכו"ע ראוי לייחד כלי עם בשמים לקיום המצוה במוצאי שבת.

**[סימן רצח] מברך על הנר אם יש לו ואין צריך לחזר אחריו. והני מילי במוצאי שבת אבל במוצאי יום הכיפורים יש אומרים שמחזיר אחריו.**

## טעם הדלקת הנר במוצ"ש ובמוציו"כ

ובמשנ"ב (ס"ק א) ביאר דהטעם שמברכין על הנר משום דתחלת ברייתו הוי במוצאי שבת כמבואר בפסחים (נד, א) שבמוצאי שבת נתן הקדוש ברוך הוא דעה באדם הראשון וטחן ב' אבנים זו בזו ויצא מהן אור. והטעם שמברכין על הנר במוצאי יום הכיפורים היינו מפני שהוא כעין הבדלה שכל היום היה אסור להשתמש בזה האור אף לאוכל נפש, ולהבדיל משאר יום טוב ועכשיו מותר.

והנה בשו"ע מבואר שיש הבדל בין מוצאי יום הכיפורים למוצאי שבת, דבמוצאי יום הכיפורים יש אומרים שצריך לחזר אחר הנר ובשבת לכו"ע אין צריך לחזר, וביאר בשעה"צ (ס"ק ב) דביום הכיפורים שמברך על הנר כדי להראות שעד עכשיו היה אסור להשתמש בנר, אז ברכת הנר היא חלק מההבדלה בין היום טוב לחול, ולכן יש מחמירים שצריך לחזר אחר הנר, אך במוצאי שבת לכו"ע אין צריך לחזר אחר הנר כיון שהנר הוא רק תקנה בעלמא ולא חלק מההבדלה.

והנה בשעה"צ (שם) מבואר שהמג"א פירש בעניין אחר וז"ל המג"א (ס"ק ב) 'יש אומרים שצריך לחזר אחריו, היינו להורות שיום זה קדוש משאר יו"ט שנאסר להבעיר אור' עכ"ל, ונראה כוונת השעה"צ כמבואר בפרישה דהטעם שצריך לברך על נר ששבת במוצאי יום הכיפורים היינו כדי להבדיל בין היו"ט לחול, ולהראות שהיה אסור ביום טוב ליהנות מהנר, ולכן צריך נר ששבת, אך במוצאי שבת טעם הברכה על הנר הוא זכר לדבר שנברא האור במוצאי שבת, ולכך אדרבה אין צריך נר ששבת אלא נר שהודלק במוצאי שבת.

## על איזה נר לברך במוצאי יום הכיפורים

והנה מבואר לקמן (סעיף ח) דבמוצאי שבת מברכים על אור היוצא מהעצים ומהאבנים אבל במוצאי יום הכיפורים אין מברכים עליו, והיינו משום דבעינן נר ששבת וכנ"ל.

ובדין זה שבמוצאי יום הכיפורים צריך להבדיל על נר ששבת יש לעיין על איזה נר ראוי לברך דהנה נהגו להדליק נר ביום הכיפורים כמבואר בשו"ע (סימן תרי סעיף א) דבמקום שנהגו להדליק נר צריך להדליקו בחדר שישנים כמבואר שם כדי שלא יבוא לתשה"מ, עוד מצינו שכל איש נשוי מדליק נר ביום הכיפורים כמבואר ברמ"א (שם סעיף ד), עוד מבואר ברמ"א שם שיש מנהג להדליק נר נשמה לאביו ואמו שמתו לכפרה.

ועתה יש לדון על איזה נר לברך, דברמ"א לקמן (סימן תרכד סעיף ה) מבואר שעל הנר שמדליקים בבית הכנסת יש ספק אם אפשר לברך עליו כיון שנר זה נעשה לכבוד, דיש אומרים שאין להבדיל עליו אלא מדליקין נר אחר ממנו ועליו מברכים, וסיים הרמ"א שם דהנכון לברך על שתיהם כאחד. [והטעם שאינו מברך על הנר שהדליק במוצאי שבת משום דלכתחילה אין להדליק נר מנר ששבת כי זה לא ממש ניכר שאור זה שבת, ולכן לכתחילה צריך לברך גם על הנר ששבת]. ויש לדון שגם הנר שמדליק האיש הנשוי ונרות הנשמה על המתים הודלקו רק לכבוד, ויש להחמיר שלא לברך עליהם בלחוד אלא להדליק מהם נר אחר ולברך על שתיהם [ואף שלאחר יום הכיפורים משתמש בנר כדי להאיר בו, מכל מקום יש ספק אם מהני כיון שמעיקרא לא הודלק להאיר, כן מבואר בביאור הלכה כאן (סעיף יא ד"ה נר ביהכנ"ס) ע"ש]. ולגבי הנר שמדליק בחדרו כדי להימנע מתשה"מ שמדליקו בלילה, אם נשאר דלוק עד למוצאי יום הכיפורים לכאורה אפשר לברך עליו כיון שנעשה להאיר. ועיין במשנ"ב לקמן (סימן תרכד ס"ק יג) דיותר טוב שיניח בביתו לכתחילה נר דלוק מערב יום כיפור שיהיה דלוק עד למוצאי יום הכיפורים כדי לברך עליו ויוצא בזה ידי חובה לכל הדעות.

## כשחל יום הכיפורים בשבת

ואם חל יום הכיפורים בשבת לכאורה נראה דבהבדלה במוצאי שבת ויום הכיפורים אין צריך נר ששבת, וכמו שנתבאר לעיל דהטעם שצריך נר ששבת הוא כדי להבדיל בין יום טוב זה לשאר ימים טובים, אך כשחל בשבת אין צריך היכר שהיה אסור בהדלקת הנר כיון דבלאו הכי אסור מחמת השבת. א"צ נר ששת כי א"צ להבדיל משאר יו"ט, ורק מדליק ככל מוצ"ש. וכן נקט המשנ"ב לקמן (סימן תרכד ס"ק ח) דמותר מדינא לברך על אור היוצא מהאבנים במוצאי יום כיפור שהוא גם מוצאי שבת.

אך המשנ"ב (שם) הביא מהמג"א (ס"ק ז) דאפילו כשחל יום הכיפורים בשבת צריך לברך על אור ששבת, ובשעה"צ (ס"ק ט) תמה על סברתו, והביא מחידושי הריטב"א בפסחים (נג, ב) שכתב שבזה אין צריך נר ששבת, אך הביא שגם בריטב"א כתב שנהגו להחמיר בזה, כי בזה מרויח את שניהם כי ניכר ההבדלה שהרי לא נשתמש בנר באותו היום. והנה לעיל נתבארו ב' טעמים בהא דצריך נר ששבת במוצאי יום הכיפורים ובשלמא לפי הטעם שמברך על נר ששבת כדי שיהיה ניכר שהיה אסור ליהנות מהנר ובחול מותר, אתי שפיר דהכא עדיין אפשר להבדיל על ידי הנר שרק בחול מותר להשתמש בנר, אך לפי הטעם שנתבאר לעיל דבעינן נר ששבת להבדיל בין יום הכיפורים לשאר יו"ט, צ"ע מה מרויח שמברך על נר ששבת כיון דבלאו הכי אסור ליהנות מהנר מחמת השבת. וצ"ל דלא פלוג מיום הכיפורים בשאר שנים שצריך לברך על נר ששבת.

ובמשנ"ב מסיק להלכה שמוצאי יום הכיפורים שחל בשבת יש להקל ולברך על נר שהדליקו מהאור ששבת. ונראה שגם בכל מוצאי יום כיפור אם נכבה לו הנר יש להקל בדיעבד שיכול להעביר נר מאחר.

**[המשך סעיף א]** הגה: מי שאין לו כוס להבדיל כשרואה האש מברך עליו וכן הבשמים.

## ליהנות מהנר קודם ברכת מאורי האש

וכתב המשנ"ב (ס"ק ד) שאם משער שיזדמן לו כוס בלילה ורוצה ללמוד קודם שיבוא לידו הכוס מצדד הרעק"א שלא יברך עתה על הנר כדי לסדרו על הכוס. ומבואר דמותר ליהנות מהנר אף קודם שבירכו עליו, ומותר לו ללמוד לאור הנר אף קודם שבירך על מאורי האש. ובשעה"צ (ס"ק ג) הביא את דברי הכל בו (סימן מא) שכתב לגבי פורים שחל במוצאי שבת שקוראים את המגילה לאור הנר קודם הבדלה, דצריך לברך על הנר ברכת מאורי האש ומבואר שאין ליהנות מאור הנר קודם שבירך עליו.

ובשעה"צ שם מסיק דהמנהג להקל בזה שהרי נהגו העולם לומר ויתן לך לאור הנר קודם הבדלה, ומוכח שאין איסור ליהנות מהנר קודם ברכת בורא מאורי האש. אכן מצינו שהמשנ"ב סותר את עצמו דבמשנ"ב לקמן (סימן תקנו ס"ק א) מבואר שכשחל תשעה באב במוצאי שבת יש לברך על הנר קודם שיקראו מגילת איכה כדי שלא יהנו מאור הנר בלא ברכה, ומבואר דאין ליהנות מהנר בלא ברכה, אמנם יש לחלק דבתשעה באב בלאו הכי אינו מבדיל על הכוס מחמת הצום, ולכן עדיף טפי לברך מיד, אך קודם ויתן לך לא יברך על הנר כי עדיף לסדרו על הכוס.

## ויתן לך קודם הבדלה או לאחריה

ובמש"כ המשנ"ב שאנו נוהגים לומר ויתן לך קודם הבדלה, כן מבואר גם בביאור הלכה לעיל (סימן רצה ד"ה אבל) שמנהג העולם לומר ויתן לך קודם הבדלה, אמנם לקמן (סימן תרצג ס"ק ב) סתם המשנ"ב שיש לומר ויתן לך אחר הבדלה, [אך ע"ש בשעה"צ (ס"ק ג) שציין לדברי הפמ"ג, וצ"ע דבפמ"ג שם מביא כך בשם המנהגים, אך נראה שדעתו נוטה שיש לומר ויתן לך קודם הבדלה]. וגם על פי הקבלה יש לומר ויתן לך רק לאחר הבדלה. אכן יש שנהגו שלא לומר ויתן לך כלל, וצ"ע מה מקור המנהג, וממנהג העולם שלא אומרים בבית הכנסת אין ראיה שאין אומרים אותו כלל כי יתכן שאומרים אותו אחר שבירכו על הנר.

ולעניין תפילת ערבית בליל יום ב' של ראש השנה שחל במוצאי שבת כתב המשנ"ב לקמן (סימן תקצט ס"ק א) שאף שמתפללים תפילת ערבית קודם שמברכים על הנר המנהג להקל כיון שהתפילה קצת שגורה בפיו [והיינו שבכל מוצאי שבת איך מתפלל תפילת ערבית קודם שבירך ברכת מאורי האש, כיון שהתפילה שגורה בפיו ואינו צריך לאור הנר, וכאן כתב לחדש שאפילו בתפילת ראש השנה אפשר להקל כיון שתפילתו שגורה בפיו קצת],

ונידון זה אי שרי לקרוא לאור הנר קודם שמברך על הנר לכאורה נראה דתליא בגדר ברכת בורא מאורי האש, דאי חשיב כברכת הנהנין, אסור לו ליהנות בלא ברכה ולכן אין לומר 'ויתן לך' קודם הבדלה, אך אם הוא כמו ברכת המצוות אין איסור ליהנות קודם הברכה אלא זה חיוב לברך בהבדלה. וכבר הבאנו לעיל שנחלקו האחרונים האם יכול להוציא את חבירו בברכת בורא מאורי האש אם כבר יצא ידי חובה בעצמו, דבמשנ"ב (ס"ק לו) כתב שאף על פי שיצא ידי חובת ברכת הנר יכול לחזור ולהוציא את בני ביתו, אך החזו"א (סימן לה ס"ק ח) סבר שאינו יכול להוציא את בני ביתו אחר שהוא כבר נהנה, דדמי לברכת הנהנין שאם לא נהנה אינו יכול לברך כדי להוציא אחרים, והבאנו שכן מבואר גם בשו"ע הרב (סימן רצז סעיף ט). אכן ידוע שהחזו"א נהג לומר 'ויתן לך' קודם ברכת הנר ומוכח דאף דס"ל שברכה זו היא כמו ברכת הנהנין מכל מקום מותר לו ליהנות מהנר קודם הברכה וצ"ע.

ואגב יש להעיר במש"כ המשנ"ב דכיון שהתפילה שגורה בפיו יכול לקרוא לאור הנר אפילו קודם שמברך בורא מאורי האש, ומתבאר שאם קורא מתוך הסידור תפילה שכבר שגורה בפיו לא חשיב שנהנה מהאור. ויש לדון לפי זה דהוא הדין שיהיה מותר לראות בסידור תפילה השגורה בפיו לאור נר שהודלק באיסור כיון שלא מיקרי הנאה גמורה אם התפילה שגורה בפיו. אך באמת נראה שאין להקל בזה, ורק לגבי איסור הנאה מהנר קודם הברכה הקילו בזה.

## שימוש באור החשמל קודם ברכת בורא מאורי האש

ולגבי השימוש באור חשמל קודם הבדלה נראה דהדבר תלוי במה שדנו האחרונים אם אפשר לצאת על ידי אור חשמלי ברכת בורא מאורי האש, דבשו"ת הר צבי (חלק ב סימן קיד) הביא שהגאון הצפנת פענח התיר לעשות כן, אך הגרש"ז (בספרו מאורי האש פרק ה ענף א) נקט שאין לברך על אור החשמל דהוי כמו נר בעששית שמבואר לקמן (סעיף טו) שאין לברך עליו ברכת מאורי האש. ואם אינו יוצא ברכת בורא מאורי האש ע"י אור החשמל מסתבר שאין איסור ליהנות מאור החשמל קודם שמבדיל.

**הדינים העולים:**

1. נחלקו האחרונים אם מברכים בורא מיני בשמים על פרי המיועד לאכילה ולכתחילה ראוי לייחד את הבשמים רק להריח בהם.
2. במוצאי שבת מדליק אור מעצים ואבנים וא"צ לחזר אחריו, ובמוצאי יו"כ מברך על נר ששבת וי"א שצריך לחזר אחריו, כי הברכה היא כדי להבדיל בין יו"ט זה לשאר יו"ט.
3. אין לברך במוצאי יו"כ על נר שהודלק רק לכבוד היום, ונר של ביהכנ"ס יש ספק אם הודלק לכבוד ולכן ידליק נר אחר ויברך על שתיהם.
4. במוצאי יום הכיפורים שחל בשבת מדינא א"צ נר ששבת, ומנהג העולם להחמיר בנר ששבת, אך יש להקל לברך על נר שהודלק מנר ששבת.
5. נחלקו האחרונים אם מותר ליהנות מהנר קודם שמברך מאורי האש, והמנהג להקל בזה.
6. לפי השיטות שאין ליהנות יש להסתפק אם אסור ליהנות מאור החשמל קודם הבדלה.
7. יש אומרים ויתן לך קודם הבדלה וי"א אחרי הבדלה כדי לא ליהנות מהנר לפני הבדלה וכ"ה ע"פ הקבלה.