שחוטה לפניך -סילוק חזקת אינה שחוטה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב ישעיה הלברשטט / חזקה ורוב

**שחוטה לפניך - סילוק חזקת אינה שחוטה**

**א. הר"ן** וש"ר לא פירשו משום חזקת היתר, ולעיל נתבאר דס"ל דכל שהוא ספק בעיקר השחיטה לא שייך לומר חזקת היתר, אך צ"ב טובא א"כ לדבריהם מהו גדר הדבר דאמרינן 'שחוטה לפניך'.

**עוד** צ"ב החילוק ד'סכין איתרעאי ובהמה לא איתרעאי, ופרש"י דלאו בגופה ממש איתליד, וקשה מה אכפ"ל אי בגוף ממש או לא, והרי כל ריעותא בסכין הוא ריעותא בשחיטת הבהמה, ולכאו' אינו אלא העלמת עיין מן הריעותא[[1]](#footnote-2).

**ב. והנראה בזה,** דהנה רש"י פירש דשחוטה לפנינו הוא נעשה ע"י הא ש'עצם ודאי פוגם', וכן הוא דעת תוס' בתרוץ השני,[[2]](#footnote-3), [[3]](#footnote-4), **ומעתה** כיון דהשתמש בסכין בדוקה, וגם כשהתגלה בה ריעותא **ההנחה הפשוטה** היא שהעצם הוא שפגם, א"כ **הפשטות שלפנינו היא שהיא שחוטה**, ואע"פ שאי"ז מהני כחזקת היתר, אבל כיון שהמצב הפשטותי שנראה בעינינו הוא שהיא שחוטה, הרי התקלקלה החזקת אינה שחוטה, דאחר שנעשה בה מעשה זה א"א להמשיך ולהחזיקה ב"חזקת אינה שחוטה". **וזהו** הא דאמרינן ה"נ העמד בהמה על חזקתה ואימר לא נשחטה - הרי שחוטה לפניך, היינו דשחוטה לפניך כל ענינו רק שלא לדון חזקת אינה שחוטה, ולא שהוא עצמו חזקת היתר, והיא כמו בהמה שאין בה חזקה כלל לא חזקת איסור ולא חזקת היתר, ולכך יכולה חזקת הסכין להכריע. וכך נראה בכמה מקומות **בדברי הרשב"א**[[4]](#footnote-5) **ובר"ן וברא"ה**, דמה דמתיר למעשה הוא חזקת הסכין, ונמצא דהאסמ"ו רק משמש להיחשב שחוטה לפניך ועי"ז נתקלקלה החזקת אינה שחוטה, אבל למעשה ההיתר הוא בגלל החזקת סכין.

**ג. אמנם,** דבר זה דאמרן שהפשטות שהיא שחוטה גורם שא"א להחזיקה בתורת אינה שחוטה, צ"ב טובא, דהגם דמצינו שיש מצב שאין בו חזקה כגון גוסס עי' גיטין כ"ח דדוקא זקן או חולה יש בהם חזקת חי ולא גוסס[[5]](#footnote-6), וכן סוטה דכתבו תוס' בכ"ד דלית בה חזקה מחמת שקינא לה ונסתרה, וכן כתב הרשב"א ט: גבי חולדה המהלכת ע"ג ככרות ושרץ בפיה יעו"ש, התם שאני דהוא 'מצב' שונה ומצב זה לא הוחזק כלל, **וגדר הדברים** דגם לפי שני צדדי הספק מ"מ הוא מצב אחר, כגון הגוסס דגם על הצד שאינו מת מ"מ הוא במצב אחר כלפי ענין חיים, וכן הסוטה גם על הצד שלא זינתה מ"מ היא במצב אחר כלפי ענין זנות, וכן הכיכרות גם על הצד שלא נגע בהם שרץ מ"מ הם במצב של מופקרים ואינם שמורים לטהרה, ודוקא בכה"ג דהוא מצב שונה בעצם, אמרינן דגוף זה הוחזק אבל גוף גוסס לא הוחזק, וכן בכולם, **אבל הכא** אינה במצב אחר, אלא או דנשחטה או דנקרעה, וגם על הצד שהיתה קריעה ולא שחיטה אינה במצב אחר כלפי שחיטה, והגם שהיא במצב פגר לפנינו ודמה שותת, הרי היא במצב אחר כלפי 'חיה ומתה', אבל אינה במצב אחר כלפי הנידון אם היא שחוטה או קרועה, וצ"ע. וע"כ מתבאר בזה דמ"מ יש 'פשטות', דאע"פ שאינה מעמידה מצב אחר, מ"מ היא קלקול ומניעה להמשיך ולהחזיקה בחזקת שאינה שחוטה, שהרי הפשטות דהיא שחוטה, וצ"ע.

**ד. לר"ן ודעימה** דלמעשה ההיתר משום **חזקת סכין**, אפשר ג"כ לומר דתחילת הגמ' וסופה היתרם משום חזקת הסכין, ואין ההיתר משום אסממ"ו, אלא האסמ"ו רק מסלק את הריעותא, וכמש"כ בחידושי הר"ן, והוה כסכין בלא ריעותא דחזקתה נחשב 'שנודע לך'.

**ה. והעולה** מזה, דלמהלך הראשון הרי דשחוטה לפנינו גורם דליתא לחזקת איסור, ולפיכך שייך לדון את חזקת הסכין, ולמעשה מה שהשחיטה מתרת הוא משום חזקת הסכין, וכן נראה **ברשב"א ובר"ן וברא"ה,** אבל **ברש"י** נראה דמה דלמעשה שרי הוא משום דין דאסממ"ו מידי הפשטות ולא מכח דהכרעות של חזקה גרידא.

1. **ואדרבה** הסכין הוא יותר שורשי ועיקרי, וא"כ ריעותא בו הוא אמור להיות יותר קלקול וחסרון. [↑](#footnote-ref-2)
2. **ולפום** ריהטא היה אפשר לטעות ולפרש דבריהם דליתא למסקנא טעמא משום 'דשחוטה לפניך', אלא כל הטעם הוא אסממ"ו היינו דליכא ריעותא, והוה כסכין שנאבדה דחזקת הסכין מהני, משום שנחשב שנודע לך, ולא יתכן דאם באמת לא נחשב ריעותא מחמת אסממ"ו, א"כ מה שייך חילוק אי הריעותא בגוף הדבר או לא, והרי אינו נחשב ריעותא, וע"כ אין כוונתם לומר דליכא ריעותא אלא לעולם איכא ריעותא, ובאמת לא דמי לסכין שנאבדה, וכמש"כ להדיא דמה שנתעסק באותו המין **עושה אותו** ודאי טבל. [↑](#footnote-ref-3)
3. **ולהלן** נבאר את המושג שחוטה לפנינו ובהמה לא איתרעאי, לקושטא, דאהני אף במפרקת ומפרקת, ואף דאין במה לתלות יותר. [↑](#footnote-ref-4)
4. **ולקושטא,** דעת הרשב"א דכבר בתחילת הגמ' ידענו למסקנא, דלאו דוקא בשיבר עצמות, וכמו שיבואר לק'. [↑](#footnote-ref-5)
5. **משל"מ** פסולי המוקדשין ד' י"ד, ושיח יצחק יומא נ"ה: ועי' רע"א שם. [↑](#footnote-ref-6)