נ - סימן ש_כ ס_א
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## טעם הא דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים

א] בשבת קמ"ה א' אמר רב דדבר תורה דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים, ובטעם הא דאין חייבין על סחיטת שאר פירות מצינו כמה דרכים, דבפירש"י שם כתב דהוא משם דלאו אורחייהו בהכי ולאו מלאכה נינהו, וכ"כ בפי' הר"י מלוניל שם דרק בזיתים וענבים הוי מלאכה חשובה דאורחא בכך, ובד' הפמ"ג הכא בהקדמתו מבו' דהיינו משום דאי"ז דרך המלאכה, וכן פירשו הנשמ"א בכלל י"ד סק"ב והמשכנות יעקב בסו"ס קי"ב,[[1]](#footnote-2) והיינו דחשיבות מלאכת מפרק היא רק בדבר שדרך לפרקו, אך שאר פירות שאין דרכן בכך, אף דהמשקה היוצא מהן חשיב משקה, וכמו שאמרו בשבת קמ"ד ב' דכיון דאחשבינהו הו"ל משקה, מ"מ לאו מלאכה היא, - אך הרא"ש שם סימן ד' כתב דהוא משום דשאר פירות שדרך לאכלן ולא להוציא מהן משקה אין שם משקה על היוצא מהן, וכ"כ הרשב"א שם דאף אם הוא צריך להנסחט מהן לא חשיב משקה אלא אוכל, וכ"כ הריטב"א שם, והיינו דכיון דאין היוצא מהן חשיב כמשקה אלא כאוכל ל"ה בכלל מפרק דאוכלא דאיפרת הוא, - ובתשו' גאון שנד' בסו"ס שיטה להר"נ שבת נראה דהוא משום דהיין והשמן הוו מז' משקין, אך שאר פירות אין היוצא מהן חשוב כמשקה, וכן משמע קצת בפי' רבינו פרחיה שם קמ"ד ב', וכ"כ הפמ"ג הכא בהקדמתו בדעת הר"ן, וכ"כ המשכנות יעקב בסימן קי"ב.[[2]](#footnote-3)

## טעם הא דאין חייבין על סחיטת תותים ורמונים מכח הא דאחשבינהו והו"ל משקה

ב] והנה בשבת קמ"ד ב' אמרו בסחיטת רמונים, דאף דאין דרך לסחטן, מ"מ כל שסחטן כיון דאחשבינהו הו"ל משקה, וצ"ב לפ"ז בטעם הא דאין חייבין על סחיטת רמונים, הרי כיון דאחשבינהו הו"ל משקה.

ולדעת רש"י ודעימיה ניחא, דהא דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים הוא משום דשאר פירות אין דרך לסחטן ולאו מלאכה היא, וע"כ אף דכיון דאחשבינהו יש תורת משקה על הנסחט מהן, מ"מ אין חייבין על סחיטתן משם דאין דרך לסחטן, - וגם למשמעות דברי הגאון דהא דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים הוא משום דהנסחט משאר פירות ל"ה מז' משקין, הרי דאף דכיון דאחשבינהו הו"ל משקה, מ"מ כיון דאינו מז' משקין אין חייבין על סחיטתן, - אך למש"כ הרא"ש ודעימיה דהא דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים הוא משום דשאר פירות אין שם משקה על היוצא מהן, צ"ב דהרי אף בתותים ורמונים כיון דאחשבינהו הו"ל משקה.

והגר"ז הכא בס"א כתב לפרש בזה, דכל הא דכיון דאחשבינהו הו"ל משקה, הוא מדרבנן, אך מדאורייתא ל"מ הא דאחשבינהו לחשבן כמשקה, וע"כ אין חייבין על סחיטתן, ועמש"כ בזה הנשמ"א בכלל י"ד סק"ב, ואכמ"ל.

## סחיטת בגד ושער אם אסורה מדאורייתא

ג] בעיקר הפלוגתא בטעם הא דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים הנה נפ"מ רבתא בזה הוא במש"כ התוס' בשבת קמ"ה א' (ד"ה כבשים) דסחיטת בגד ממשקה הבלוע בו אסורה מדאורייתא, וכ"כ הרא"ש שם סו"ס ד', וכתב דאף דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים, הוא משום דכל שסוחט פרי שאין דרכו לסחוט דדרך אותו פרי לאוכלו ולא להוציא ממנו משקה וע"כ אין שם משקה על היוצא ממנו, ומשא"כ במשקה הנבלע בבגד דהסוחט להוציא ממנו חייב, ועמש"כ הנשמ"א בכלל י"ד סק"ב לפרש לדבריו, - אך השיטה להר"נ שם קי"א א' כתב דאין חייבין על סחיטת בגד משום מפרק, דכיון דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים דאורחייהו בהכי פשיטא דליתא בבגד.

ונראה דאזלי לטעמייהו, דהרא"ש לטעמיה דהא דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים הוא משום דבשאר פירות אין על הנסחט מהן תורת משקה, הרי דע"כ כ"ז הוא בסחיטת שאר פירות, אך במשקה גמור הנבלע בבגד דתורת משקה עליו, חייבין על סחיטתו אף שאין דרך לסחטו, (וכ"ה גם לדעת תשו' גאון דהא דאין חייבין אלא על סחיטת זיתים וענבים הוא משום דהוו מז' משקין, דה"נ יש לחייב בסחיטת אחד מז' משקין מבגד), - אך בד' השיטה להר"נ מבו' דס"ל כדעת רש"י דהא דאין חייבין על סחיטת שאר פירות הוא משום דאין דרך לסחטן, וע"כ אף דמשקה הנבלע בבגד תורת משקה עליו, מ"מ כיון דאין דרך לסחוט הבגד לצורך המשקה, לי"ב משום מפרק.[[3]](#footnote-4)

ד] ועד"ז הוא גם במה שאמרו בשבת קכ"ח ב' דלמ"ד דיש סחיטה בשער ה"ז אסור מדאורייתא, דבד' הרא"ש שם מבו' דהוא משום דכל שנבלע משקה גמור בשער יש עליו תורת משקה וע"כ חייבין על סחיטתו, - אך לדעת השיטה להר"נ דאין חייבין על סחיטת בגד משום דאין לסחטו לצורך המשקה, ה"נ בדין שלא יהיו חייבין על סחיטת שער, ולדעתו בע"כ דמה שאמרו שם דלמ"ד דיש סחיטה בשער חייבין על סחיטתו הוא משום מלבן וכדעת הרמב"ם בפ"ט משבת הי"א.

## אם יש לחייב בסחיטת בגד משום פירוק אוכל מפסולת

ה] האהעו"ז בשבת קמ"ה א' כתב בתו"ד טעם אחר בהא דחייבין על סחיטת בגד מן הבלוע בו, דהוא משום דהבגד הוי כמו פסולת, וע"כ הוי כמפרק אוכל מפסולת דחייב, וזה מתפרש למש"כ התוס' שם קמ"ד ב' דאף דמותר לסחוט בשבת לתוך הקדירה משום דמשקה הבא לאוכל כאוכל דמי, מ"מ אסור לחלוב בשבת לתוך הקדירה משום דהבהמה היא כפסולת וכשחולב הוי כנוטל אוכל מתוך פסולת, והיינו דכל הא דאין חייבין על סחיטת משקה הבא לאוכל משום דהוי אוכל ול"ד למפרק אוכל מתוך פסולת דחייב, הוא משום דבסחיטת פירות הוי כל הפרי אוכל וע"כ כל דהוי המשקה הנסחט אוכל הוי מפרק אוכל מאוכל, ומשא"כ בחליבת בהמה דהבהמה הויא פסולת, הוי כמפרק אוכל מתוך פסולת דחייב, וע"כ ה"נ יש לחייב בסחיטת בגד מן הבלוע בו, משום דהבגד אינו ראוי לשתיה והוי כפסולת והוי כמפרק אוכל מפסולת דחייב.

## סחיטת בגד משאר משקין

ו] ונפ"מ רבתא בזה הוא בסחיטת בגד משאר משקין הבלועין בו, דלמש"כ הרא"ש דהא דחייבין על סחיטת בגד הוא משום דיש על המשקה הבלוע בו תורת משקה, הרי דכ"ז הוא בבגד שנבלע בו מים או יין ושמן, אך בבגד שנבלע בו שאר משקין דאין עליהן תורת משקה אין חייבין על סחיטתו, אך למש"כ האהעו"ז דיש לחייב בסחיטת בגד משום פירוק אוכל מפסולת, יש לחייב גם על סחיטת בגד משאר משקין.

ומצאנו דברים מפורשים בזה בד' הריטב"א בשבת קמ"ג ב', ז"ל, ובלבד שלא יספוג פי' כדי שלא יבא לידי סחיטה דהויא איסורא דאורייתא "ביין ושמן" לדברי הכל, עכ"ל, ומבו' להדיא בדבריו דרק סחיטת יין ושמן מן הספוג אסורה מדאורייתא אך סחיטת שאר משקין מן הספוג אינה אסורה מדאורייתא, וזה כמש"נ לדעת הרא"ש דכל הא דחייבין על סחיטת בגד הוא משום דיש על המשקה הבלוע בו תורת משקה, אך כל שנבלעו בו שאר משקין שאין עליהן תורת משקה אין חייבין על סחיטתן.

## טעם הא דאין חייבין על סחיטת בגד משום פירוק אוכל מפסולת

ז] אך צ"ע הטעם בזה, דמ"ט באמת אין חייבין על סחיטת בגד אלא משום דיש שם משקה על הבלוע בו, ולכאו' כנים הדברים דאף אם אין עליו תורת משקה יש לחייב בזה משום מפרק אוכל מפסולת, - ואי נימא מאיזה טעם דאין בזה משום מפרק אוכל מפסולת, צ"ב דמה מהני הא דיש עליו תורת משקה, הרי כל הא דמהני הא דיש על המשקה הנסחט תורת משקה, הוא בסחיטת אוכלין, דכל דאין על הנסחט תורת משקה הו"ל כמפרק אוכל מאוכל דאוכלא דאיפרת הוא, וכל דיש על הנסחט תורת משקה הוי מפרק משקה מאוכל, אך בסוחט בגד שאינו אוכל, מאי נפ"מ אם הנסחט ממנו הוא אוכל או משקה, (ומ"ט נימא דחייבין על סחיטת משקה מבגד ואין חייבין על סחיטת אוכל מבגד).

## טעם הא דאין חייבין על סחיטת דבר דאין עליו תורת משקה

ח] ונראה לישב, דהנה בטעם הא דמותר לסחוט שאר פירות משום דאין על הנסחט מהן תורת משקה, (וה"נ מותר לסחוט לתוך הקדירה משום דמשקה הבא לאוכל כאוכל דמי ואין עליו תורת משקה), נראה שנחלקו הראשונים, דהיראים בסימן ער"ד כתב לפרש בזה, ז"ל, וטעמא דמותר כיון דאין דרכו לסוחטן אוכלין נינהו, וכשהוא סוחטו כאוכל דמי ול"ה דומיא דדש אא"כ מוציא משקה מתוך אוכל אבל הכא "הנסחט והנשאר" תרוייהו אוכלין נינהו, עכ"ל, ונראה מדבריו דמלאכת דישה הויא במפרק מין אחד מתוך מין אחר, וע"כ אינו חייב אלא בשמפרק משקה מאוכל, אך כל שמפרק אוכל מאוכל ל"ה דומיא דדש, (והא דהמפרק אוכל מפסולת חייב הוא משום דהאוכל והפסולת חשיבי כב' מינים, והו"ל כמפרק מין אחד ממין אחר). - וכ"נ בד' התוס' ביבמות קי"ד א', ז"ל, דכשחולב לתוך הקדירה הוי משקה הבא לאוכל ואוכל הוא ואי"ז בורר, אבל לא לתוך הקערה ד"בורר משקה מאוכל" ודומה לדש שבורר "אוכל מתוך פסולת", עכ"ל, ומשמעות דבריהם דמלאכת דש היא רק כשמפרק דבר אחד מדבר אחר, וע"כ אין חייבין אלא כשמפרק אוכל מפסולת או כשמפרק משקה מאוכל, - וכן האריך הגר"ז בסימן ש"ה סכ"ח בטעם הא דמותר לחלוב לתוך הקדירה, ז"ל, שמשקה הבא לאוכל ה"ה כאוכל וכו' ודדי הבהמה ג"כ אוכל וה"ז כמפריד אוכל מאוכל וכו', ואינו דומה לדש שמפרק התבואה שהיא אוכל מהשבולת שהיא פסולת והם ב' דברים חלוקים זמ"ז ושייך לומר שמפרק דבר אחד מתוך דבר אחר המכסה עליו, וכן החולב לכלי ריקן שהחלב הוא משקה ומפרקו מהבהמה שהיא אוכל שהם ב' דברים חלוקים זמ"ז וכו', משא"כ כשהחלב הוא אוכל ה"ה כמו דבר אחד עם גוף הבהמה שנתפרק ממנה שהיא ג"כ אוכל, וה"ז כנוטל מאכל אב וחוקק מתוכה מעט אוכל שאין בזה משום שמפרק אוכל ממקום שנתכסה בו שאין זה נחשב כיסוי לזה וכו', עכ"ל.

ט] אך הנה התוס' בשבת ע"ג ב' כתבו, ז"ל, ולפירוש הקונטרס א"ש דמעיקרא כשהיה בדדין חשיב אוכל וכשחולב לתוך הקדרה נמי הוי אוכל, ול"ד לדש "שנשתנה", עכ"ל, והתוס' הרא"ש שם צ"ה א' כתב, ז"ל, דלתוך הקדירה ל"ד לדש דמאוכל הוא ובא לאוכל "ולא נשתנה", אבל לתוך הקערה דמי לסוחט זיתים וענבים דלאכילה קיימי דאסור להוציא מהם משקה ה"נ מעיקרא כשהם בדדין חשיב אוכל והשתא חולב לתוך הקערה למשקה, עכ"ל, ומבו' להדיא מדבריהם דהא דאין חייבין על פירוק אוכל מאוכל לאו היינו משום דמלאכת דישה היא רק במפרק מין אחד ממין אחר, אלא היינו משום דמלאכת דישה הוא רק כשנשתנה הדבר ע"י פירוקו מאוכל למשקה, וע"כ כל שמפרק אוכל מאוכל דהאוכל שמפרק הוי מעיקרא אוכל והשתא אוכל אי"ז בכלל מפרק, (וזהו שפירשו דהא דל"ה מפרק הוא משום דגם מעיקרא היה אוכל), ולדעתם נראה דהא דהמפרק אוכל מפסולת חייב, הוא משום דכל זמן שהאוכל הוא בתוך הפסולת אכתי לא חזי וכשמוציאו מן הפסולת נעשה ראוי וע"כ חשיב שנשתנה ע"י פירוקו, (וכ"ה מבו' ממש"כ התוס' דל"ד לדש שנשתנה והרי דבדישת תבואה מן השבלים חשיב שנשתנה התבואה).

וכ"ה מבו' גם בד' הרמב"ן במלחמות בשבת קמ"ד ב', ז"ל, אלא חלב נהי נמי דלאו משקה הוא אמאי מותר הרי מפרק אוכל הוא, "דמעיקרא לאו אוכלא והשתא אוכלא" וכל היכא "דמעיקרא לא חזי אגב אבוה" ואיהו מפרק ליה מפרק גמור הוא דהוא תולדה דדש ודישה אדרבה באוכלין היא וכו', לפיכך נראה לנו לומר שהחולב כסוחט ובתרוייהו לתוך הקדירה מפרק אוכלין הוא, שהעז בעצמה כאוכל היא חשובה ואינן בכלל תולדות דישה אלא כשהן באין למשקין, "לפי שמתחילה אינם ראויין למשקין ועכשיו פירקן מפסולת של אביהן ועשאן משקין", דומין לדישה עצמה שהוא מפרק אוכל מתוך פסולת, עכ"ל, ולהדיא בדבריו דהא דסוחט אדם לתוך הקדירה הוא משום דלא נשתנה הנסחט ע"י הסחיטה דמעיקרא אוכל והשתא אוכל, ומשא"כ בסוחט לתוך הקערה דמתחילה אין תורת משקין עליהן וע"י הסחיטה עשאן משקין, וזהו שכתב הרמב"ן בדעת הרי"ף דבחולב לתוך הקדירה חשיב כמפרק כיון דמעיקרא לא חזי אגב אבוה ולאו אוכלא הוא ואיהו מפרק ליה והוי אוכלא.

## טעם הא דליכא משום מפרק בפירוק האוכל מקליפה הנצרכת לו

י] ובזה מתפרש מש"נ בגליון 48 סקי"ח דהא דאין בקילוף אגוזים משום דש הוא משום דמלאכת דש היא רק בפירוק האוכל מקליפה שאינה נצרכת לו, אך פירוק האוכל מקליפה הנצרכת לו לי"ב משום דש, וצ"ב דמה מהני הא דהקליפה נצרכת לו, הרי מ"מ הוא מפרק אוכל מפסולת.

ולדעת היראים ודעימיה דמלאכת דש היא בפירוק דבר מדבר אחר, צ"ל דהא דליכא משום דש בפירוק האוכל מקליפה הנצרכת לו הוא משום דקליפה זו בטילה וטפילה לאוכל, ולא חזינן לה כפירוק אוכל מדבר אחר.

אך לדעת התוס' בשבת ודעימייהו דעיקר מלאכת דש היא כשמשתנה הדבר ע"י פירוקו, והא דמפרק אוכל מפסולת חייב הוא משום דכל זמן שהאוכל הוא בתוך הפסולת אכתי לא חזי וכשמוציאו מן הפסולת נעשה ראוי וע"כ חשיב שנשתנה ע"י פירוקו, נראה דע"כ כ"ז הוא בפירוק האוכל מקליפה שאינה נצרכת לו, דחשבינן דלא נגמר האוכל קודם פירוק הפסולת, אך כל שהפסולת נצרכת לאוכל חשבינן דכבר נגמר האוכל אף קודם פירוקו, וע"כ לי"ב משום מפרק כיון דלא נשתנה ע"י הפירוק.

## פירוק אוכל מפסולת שאינה מחוברת בו מתחילת ברייתו

יא] ונפ"מ בזה נראה במפרק אוכל מפסולת שאינה מחוברת בו מתחילת ברייתו, דלדעת היראים ודעימיה דכל שמפרק דבר מדבר אחר חייב משום מפרק והא דמפרק אוכל מפסולת חייב הוא משום דחשיבי כב' מינים והוי כמפרק דבר מדבר אחר, יש לחייב אף במפרק אוכל מפסולת שאינה מחוברת בו מתחילת ברייתו, - אך לדעת התוס' בשבת ודעימייהו דאין חייבין משום מפרק אלא כשנשתנה הדבר ע"י פירוקו, והא דהמפרק אוכל מפסולת חייב הוא משום דחשיב דנשתנה ע"י פירוקו, מסתברא מילתא דכ"ז הוא בפסולת המחוברת בו מעיקר ברייתו דבכה"ג חשבינן דעדין לא נגמר האוכל כ"ז שהפסולת מקיפתו והוא משתנה ע"י פירוקו מן הפסולת ונעשה אוכל, אך המפרק אוכל מתוך פסולת שאינה מחוברת בו מעיקר ברייתו אי"ז בכלל מלאכת דישה, (דבכה"ג חשבינן להאוכל כאוכל גמור אף קודם פירוקו ואך שהפסולת מעכבת מלאכלו ואינו משתנה כלל ע"י פירוקו וע"כ לי"ב משום מפרק).

## טעמא דהרא"ש דלא אסר בסחיטת בגד משום פירוק אוכל מפסולת

יב] ובזה מתפרש טעמא דהרא"ש דהוצרך לפרש דהא דחייבין על סחיטת בגד הוא משום שנבלע בו משקה ויש שם משקה על הנסחט, ול"ה מצי לפרש דאף אם אין שם משקה על הנסחט אלא שם אוכל מ"מ הוא חייב משום פירוק אוכל מפסולת, דכיון דאין המשקה מחובר בבגד מעיקר ברייתו חשיב כאוכל גמור אף בעודו בלוע בבגד, וע"כ אין לחייב על סחיטתו משום פירוק אוכל מפסולת כיון שלא נשתנה כלל ע"י פירוקו, - וע"כ כל הא דחייבין על סחיטתו הוא משום דנבלע בו משקה גמור ויש שם משקה על הנסחט, ונשתנה ע"י סחיטתו למשקה, דבעודו בלוע בבגד אין עליו תורת משקה, (וכמבו' בד' הרמ"א ביו"ד סימן קכ"ג ס"ה בסו"ד דמשקה הבלוע בכלי אין תורת משקה עליו, ואכמ"ל), ונשתנה ע"י סחיטתו ונעשה משקה.

## טעם הא דספוג שיש לו בית אחיזה מקנחין בו

יג] בשבת קמ"ג א' תנן דספוג שיש בו בית אחיזה מקנחין בו, והראב"ד בפכ"ב משבת הט"ו כתב דהיינו משום דכל שיש לו בית אחיזה הו"ל כצלוחית מלאה משקין שמריק ממנה מים, אבל כשאין לו בית אחיזה הו"ל כבגד ואסור לסוחטו, וצ"ב דמה מהני הא דהוי כצלוחית דמה"ט לי"ב משום סחיטה.

ובד' השו"ע הכא בסי"ח והמג"א בסקכ"ב מבו' דהוא משום דכל דתורת כלי עליו לי"ב משום סחיטה דהוי כמריק משקין מכלי, (וזהו שכתב השו"ע דה"נ יש להתיר היכא דהברזא ארוכה חוץ לנעורת ואין יד מגעת לנעורת, וכמש"כ המג"א שם), ועמש"כ החזו"א בסימן נ"ו סק"ה לפרש בע"א.

ולמש"נ יש מקום לפרש בזה בע"א למש"כ הראב"ד בפי"ד מכלים ה"ו דספוג שבלע משקין ונפל לתנור נטמאין המשקין שבתוכו משום דשאני ספוג משאר בולעים מפני שהוא ככלי שמצניעין בו משקין, ובכ' הגר"ח בכלים פ"ט פירש לדבריו דהיינו דמה"ט יש על המשקין שבתוכו תורת משקין אף בעודם בלועין בו ול"ד לשאר משקין הבלועין שאינם מקב"ט משום דאין עליהן תורת משקה, - ולפ"ז י"ל דמה"ט הוא דלי"ב משום סחיטה, משם דאיסור סחיטה הוא רק כשנשתנה ע"י סחיטתו למשקה, וכיון דבספוג יש על המשקין הבלועין בו תורת משקה דהוו כמשקין שבצלוחית ואין משתנין ע"י סחיטתן לי"ב משום סחיטה, (והא דכשאין לו בית אחיזה אסור לסחטו אף דבהא דהמשקין הבלועין בספוג מקב"ט לא מצינו דהוא רק כשיש לו בית אחיזה, צ"ל דהוא משום דכל שאין לו בית אחיזה ואין יחודו גמור ה"ז נראה כבגד וע"כ אסרו בזה חכמים).

1. אך בד' הפסקי רי"ד שם מבו' דהיינו דמכח הא דלאו אורחייהו בהכי אין תורת משקה על הנסחט מהן, (וזהו שכתב דלא מיירי אלא במשקין הנסחטין מן הפירות, ומשא"כ בכבשים ושלקות שבלעו משקה חשוב). [↑](#footnote-ref-2)
2. אך החזו"א בסימן נ"ה סק"ד כתב דלענין חיוב שבת אינו תלוי בדין משקין לענין טומאה והכשר, אלא כל שבנ"א נהנין מן המשקין כמו שהורגלו בתשמיש משקין כשמפריד את המשקה מן האוכל חייל עלה שם מפרק וכל משקה דלא חשיבי להו לטפל ולהוציאה מן האוכל אלא אוכלין את האוכל והמשקה בתערובות לא חייל על הפרדתן שם מלאכה, ועיי"ש במש"כ להוכיח כן. [↑](#footnote-ref-3)
3. ונתחדש בד' השיטה להר"נ, דהא דאין חייבין אלא על סחיטת דבר שדרך לסחטו, היינו רק כשדרך לסחטו לצורך המשקה, וע"כ אף דדרך לסחוט בגד, מ"מ כיון דאין דרך לסוחטו לצורך המשקה אלא לצורך הבגד אין חייבין על סחיטתו. [↑](#footnote-ref-4)