חלה פא ג_1
קטגוריות: ש_ס / ט חלה / חלה - הרב יהושע ננקנסקי

**פרק א' משנה ג'**

★**פטור הפקר מחלה**

במשנתנו "אלו חייבים בחלה ופטורים מן המעשרות לקט שכחה ופאה וההפקר".

והא דפטורים מן המעשר

**א.** הר"ש מביא ירושלמי "ובא הלוי" וכו' יצאו אלו שיש לו חלק עמך.

**ב.** פירוש המשניות לרמב"ם [ריש מעשרות] "יליף הפקר מדכתיב **זרעך**" פרט להפקר.

וע"ע בתוס' [ב"ק כח] שלקט שכחה ופאה אינו פטור משום הפקר.

וע"ע קוב"ש [ח"ב יד].

וע"ע מקדש דוד [תרומות ג].

**ג.** ירושלמי [פ"א ה"א ממעשרות] "**דגנך**" למעט הקדש והפקר.

ואי ילפינן מ"ובא הלוי" ממעטינן אפי' הפקר קמה וזכה בקמה משא"כ מזרעך ודגנך דוקא שהיו הפקר בשעת חובה, דהיינו שהופקרו בזמן מירוח או בזמן הבאת שליש.

ובמשנתנו לא מצינו פטור הקדש והפקר בחלה.

ולקמן [פ"ג מ"ג] מבואר דהקדש בשעת גלגול [דהיינו בשעת חלות החיוב] פטור מן החלה.

ועי"ש מאירי שגם גבי הפקר נאמר פטור בחלה כה"ג, [דהיינו עיסה שבזמן הגלגול היתה של הפקר פטורה מחלה].

וכן הוא ברמב"ם [פ"ח ו] [דכולל הפקר והקדש ביחד].

וכן הוא בטושו"ע [של-ז].

וע"ע בכס"מ דנלמד הפקר מהקדש.

וע"ע בגר"א דמזה שבמשנתנו נישנו ביחד הקדש והפקר יליף חד מהדדי.

וא"כ מה שנאמר במשנתנו שחייב בחלה ופטור מן המעשר מיירי שהיה הפקר בזמן חיובו למעשר, ולכן נפטר וזכה בה לפני גלגול ולהכי חייב בחלה.

וקשה דא"כ משכח"ל להיפך דחייב במעשר פטור מחלה, כגון שהפקיר לפני גלגול אחר מירוח וחייב במעשר ונפטר מחלה.

וע"ע באבנ"ז [תטז] שהקשה כה"ג גבי הקדש.

וירץ דבהקדש פטור מעשר הוא בין שהוקדש במירוח בין בשליש, ובחלה הפטור הוא רק בגלגול, וגלגול דומה למירוח שזה שעת חלות החיוב, ודברי משנתנו לפטור בשעת השליש ושפיר זה פטור רק ממעשר ולא מחלה.

וע"ע בחזו"א [שביעית ב-ב] שהסתפק האם הקדש בהפקר בשעת הבאת שליש יפטור בחלה.

ושורש הספק הוא האם חלה תלויה רק בגלגול ולא אכפ"ל מה שהיה קודם.

או דהגלגול הוא חלק מהמחייב.

וע"ע בגליונות החזו"א על הגר"ח [פ"א מתרומות], דלגר"ח פשיט"ל דבחלה אינה קשורה כלל לגידול, והחזו"א משיג מזה שאין מפרישין מחדש על ישן [לקמן פ"ד-ד] מוכח שהגידול ג"כ מהוה נפק"מ בחלה.

והביא נפק"מ בחיטין שגדלו ביד גוי בזמן הגלגול הוה של ישראל ובכס"מ ובגר"א מוכח שפטורים מחלה, ולכאו' תלוי בהנ"ל.

ומקור הדין דחלה פטורה בהפקר:

1. בגר"ח הנ"ל יליף מתרומה.
2. ב"חלת לחם" [ט-כד] ומקדש דוד [נה-ג] למדו מ"עריסותיכם" למעט הפקר.

ובמנ"ח [יח-טז] הקשה דהרי עריסותיכם בא למעט הקדש ועכו"ם ולא למעט הפקר.

ובזכרון שמואל ובתורת זרעים תירצו דעריסותיכם לא הוה מיעוט אלא **תנאי** **בחיוב** שנצרך שיהיה עריסותיכם וא"כ שפיר ממעט גם הפקר, ועי"ש שהוכיח ד"ז.

★עי' מש' שביעית [פ"ט-ט] דשביעית חייבת בחלה, והמקור בספרי [פרשת שלח].

ועי' פרי יצחק [ח"א לו] שהוכיח מזה דפטור שביעית במעשרות אינו מטעם הפקר, עי"ש.

**★הפקר בשעת נתינת המים**

בדברי הרמב"ן הרשב"א והריטב"א [קידושין מו:] מבואר שבחלה יש ג' מצבים כמו בתרו"מ.

1. לפני נתינת המים הוי כתבואה קודם שליש שא"א להפריש כלל.
2. אחר נתינת המים קודם גלגול הוי כתבואה אחר שליש לפני מירוח שעדיין לא חייב אבל אם הפריש מהני, לקמן [פ"ג-א].
3. אחר גלגול כאחר מירוח שנתחייב וטובל.

ועי' בגר"ח הנ"ל דהפקר אינו פוטר בחלה אם היה הפקר בזמן נתינת המים.

וע"ע זכרון שמואל [ט] שהקשה דלראשונים הנ"ל הוי ליה כמו תבואה שהפקירו בזמן הבאת שליש שפטורה ה"נ שיפטר.

ועי"ש שביאר דזה קושית הירושלמי וע"ז תירצו שם דיליף ליה מקרא ד"תרימו", או דנלמד מי"ד שנה שכיבשו וחילקו.

וע"ע באו"ש [ביכורים פ"ח] דאיה"נ זה סיבה לפטור אבל גלגול [שהרי זכה בו] הוי **מחייב חדש** ולא גרע מפירות חו"ל שנכנסו לארץ, עי"ש.

וע"ע בד"א [פ"ח-ז] בביאה"ל [ד"ה "הקדישה קודם"].

★מה שנתבאר שעיסה שהופקרה אחר גלגול חייבת בחלה מיירי שזכה בה אדם ויכול להפריש.

אבל אם עדיין לא זכה בה אדם עיין ד"א [פ"ח-מג] דאסור לאכול ממנה דנתחייבה וא"א להפריש דאין לה בעלים [החסרון של אינו שלו זה לא רק כששייך למישהו אחר אלא זה דין שצריך בעלים].

ע"ע ד"א [תרומות פ"ב-יא] בביאה"ל ד"ה "הפקר פטור".

**★מעש"ר שנטלה תרומתו.**

עי' ר"ש דהיינו מעש"ר שהקדימו בשבלים דפטור מתרו"ג וחייב בחלה.

והטעם עי' במלאכת שלמה בשם הרש"ס דחלה חיובה תלוי בגלגול.

וע"ע מנ"ח [שפה] דה"ה הקדימו בכרי שהלוי חייב להפריש תרו"ג וחייב נמי בחלה.

**★מעשר שני**

בפסחים [לח.] מבואר דמעשר שני קודם פדיון תלוי במחלוקת ר"מ ור"י, דלמ"ד ממון גבוה פטור דלא הוי **עריסותיכם**.

וע"ע סנהדרין [קיב:] "מחלוקת בירושלים אבל בגבולין ד"ה פטור".

וביאר רש"י א. דבגבולין אין היתר אכילה, וא"כ **לכו"ע הוי ממון גבוה**.

ב. היות ואין היתר אכילה בזמן החיוב [הגלגול] לא **קרינא ביה עריסותיכם**.

וע"ע תוס' קידושין [נג:] וברשב"א קידושין דר"י חולק גם בגבולין וס"ל דהוה ממון הדיוט.

ומבואר ברש"י דאם אין היתר אכילה לא נחשב עריסותיכם, והקשה השאג"א [צז] א"כ עיסת טבל תפטר [ובר"ש לקמן מ"ד מביא ירושלמי שטבל חייב בחלה].

1. במנ"ח [שפה] היות ומצוה לתקן את הטבל נחשב עריסותיכם.
2. ברש"ש [סוכה לה] הרי כל עיסה הוה טבולה לחלה ובכ"ז חייבת ע"כ גלי קרא דטבל אינו פטור מחלה.

וע"ע בקה"י [חולין כב] מה שדחהו.

1. בשיעורי ר' שמואל [קידושין נג] דוקא מעשר שני **דהוה קדוש** הוא חסרון בעריסותיכם, משא"כ בשאר איסורי אכילה.
2. ובשאג"א רק מעש"ש שנאסר בהנאה מגרע בעריסותיכם לא איסורי אכילה.

★דעת הרמב"ם דמע"ש בירושלים חייב בחלה [פ"ו-ד].

והקשו הרי הרמב"ם פסק דמע"ש ממון גבוה [בפ"ג מהל' מע"ש הל' יז] וא"כ אמאי חייב.

ועי' שעה"מ [פ"ו מחו"מ ה"ח].

וע"ע בית הלוי [ח"א כה-ב].

ע"ע מנח"ח [יח-ח].

וע"ע קה"י [פסחים לא].

★**מותר העומר**

בשאג"א הקשה הרי כ"ז שלא הוקרב העומר נאסר **באיסור חדש,** וא"כ לא מקרי עריסותיכם לרש"י הנ"ל, וכ"ת דממעט אחר הקרבת העומר א"כ למה חייב במעשרות, הרי בזמן המירוח היה עדיין באיסורו ולא קרינן **דגנך**.

ותירץ היות וחדש **פוקע מאליו** לא חסר ב**דגנך ובעריסותיכם.**

ועוד תירץ ליסודו הנ"ל שרק איסור הנאה מגרע בשם עריסותיכם, ומש"ה שפיר.

וע"ע קה"י [קידושין מב] שתירץ באו"א.

★**תבואה שלא הביאה שליש**

עי' ר"ש דלחכמים דמחייבי ילפינן "לחם לחם" ממצה, ור"א דפליג פליג גם במצה דלא יוצא במצה מתבואה שלא הביאה שליש.

ועי' בגר"א דס"ל לר"א דפחות משליש אינו מחמיץ ולחכמים מחמיץ.

וע"ע ברש"ס.

ובר"ש משמע דטעמא דר"א דיליף מקרא.

★בירושלמי דן לר"א, בעירב קמח של יותר משליש עם קמח פחות משליש האם נימא גרירה.

ולכאו' אם לר"א החסרון בפחות משליש דאינו מחמיץ שפיר י"ל דע"י גרירה מחמיץ, אבל לסוברים דגם לר"א פחות משליש מחמיץ ובכ"ז נפטר מקרא דיליף מתרומות מה מהני גרירה.