סי_ תכו - ברכת הלבנה
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**ברכת הלבנה**

סימן תכ"ו

1. מקור.
2. אנשים.
3. נוסח הברכה - סעיף א'.
4. הזמן בלילה.
5. נתכסה בעננים.
6. דרך לברך - סעיף ב'.
7. תולה עיניו.
8. מעומד.
9. שלום עליכם.
10. מוצאי שבת.
11. זמני השנה.
12. ליל שבת.
13. עד אימתי מברכין - סעיף ג'.
14. שיעברו ז' ימים - סעיף ד'.
15. רוב עם הדרת מלך.
16. תחת הגג.
17. סגולה.
18. שאר ענינים.

**דור המלקטים** - אהלי שם (אוצר פסקים. ראש חודש וברכת הלבנה), קונ' אור הלבנה (סנדר), אור לציון (ח"ג פרק ד'), אשי ישראל (פרק מ'), ברכת איתן (ברכת הלבנה, שושן), ברכת הלבנה (אדלר), ברכת ר"ש (שפירא), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ראש חודש פרק א' סעי' כ"ז - סעי' ל"ב), חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שכ"ב - עמ' שע"ד), סוכת חיים (לונדינסקי), עטרת פז (ברכת הלבנה, זביחי), קידוש לבנה (טננבוים), רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' צ"א - עמ' קס"ח), תפילה כהלכתה (פרק כ"ב סעי' נ"ג - סעי' ע"ג).

1. מקור.

סנהדרין (דף מב.) – "ואמר רבי אחא בר חנינא אמר רבי אסי אמר רבי יוחנן: כל המברך על החדש בזמנו כאילו מקבל פני שכינה, כתיב הכא: החדש הזה וכתיב התם זה אלי ואנוהו. תנא דבי רבי ישמעאל: אילמלא זכו ישראל אלא להקביל פני אביהן שבשמים כל חדש וחדש דיים. אמר אביי: הלכך נימרינהו מעומד. מרימר ומר זוטרא מכתפי, ומברכי. אמר ליה רב אחא לרב אשי: במערבא מברכי ברוך מחדש חדשים, אמר ליה: האי נשי דידן נמי מברכי. אלא כדרב יהודה. דאמר רב יהודה: ברוך [וכו'] אשר במאמרו ברא שחקים וברוח פיו כל צבאם חק וזמן נתן להם שלא ישנו את תפקידם ששים ושמחים לעשות רצון קונם פועלי אמת שפעולתן אמת וללבנה אמר שתתחדש עטרת תפארת לעמוסי בטן שהן עתידין להתחדש כמותה ולפאר ליוצרם על שם כבוד מלכותו ברוך אתה ה' מחדש חדשים. כי בתחבלות תעשה לך מלחמה. אמר רבי אחא בר חנינא אמר רבי אסי אמר רבי יוחנן: במי אתה מוצא מלחמתה של תורה, במי שיש בידו חבילות של משנה, קרי רב יוסף אנפשיה: ורב, תבואות בכח שור".

* 1. **ברכת הלבנה חובה או רשות**.
     1. ברכת הרואה.
        1. שבות יעקב (השמטות לסי' י"ב) – "והנה קידוש לבנה מקורו מפ"ה דסנהדרין ומשמע שם דאינו חובת הגוף כלל רק כשאר ברכת הראיה כמו זיקים וזועות וכדומהו שהביאו בסי' רי"ח ובסמנים שלאחריו שכשרואה אותה מברך".
        2. גליוני הש"ס (סנהדרין דף מב.) – "שבות יעקב ... ומש"ש דברכת הלבנה הוא רק ברכת ראי' כמו זיקים וזועות כו' ע"ש יש ראי' לזה מדברי הרי"ף ברכות דמ"ח ע"א מדפי הרי"ף יעו"ש שהביא ברכת הלבנה בין כל שאר ברכות הראי' עש"ה".
        3. הגרא"ז מלצר זצ"ל (קובץ הנאמן שנת תשט"ז עמ' ל"א ד"ה כאשר) – "אין מצוה לצאת לרחוב ולברך, רק אם יוצאים ורואים חייבים לברך כמו בשאר ברכות הנהנין, שאין מצוה לברך שהכל וברכה אחרונה רק אם ברצונו לאכול חייב לברך וא"כ מאי מ"ע שייך ביה".
        4. דבר יהושע (ח"ב סי' י"ג אות א') – "אין חובה לאהדורי לראות הלבנה".
     2. חובה.
        1. חזו"א (קובץ הנאמן שנת תשט"ז עמ' ל"א ד"ה והנלענ"ד) – "וכאשר שאלתי את מרן בעל החזו"א זצ"ל אם קדוש הלבנה הוא הוא כברכת הנהנין או לא, אמר לי בודאי אין זה דומה לשאר ברכות והוה מצוה גמורה ואין צורך להביא ראיה מרש"י רק עצם הגמרא אמר רב אסי כל המברך על החודש בזמנו כאלו קבל פני השכינה וכו' (שם דף מ"ב) וכן הגמרא אלמלא זכו בני ישראל להקביל פני אביהם שבשמים וכו' אם כן חזינן דהוה מצוה גמורה".
        2. דברי יציב (או"ח סי' קע"ח) – "לא הבנתי בהך דסנהדרין שמה עד כמה מברכין על החודש וכו', דאהיכא קאי והיכן מוזכר דבעי לברך ואיכא ברכה על החודש ששואל עד כמה וכו'. וגם הייתי נבוך לפשטות הפוסקים דהוה מצוה, עד שאמרו בה דהוי מעשהז"ג שנשים פטורות כמ"ש המג"א ריש סי' תכ"ו מהשל"ה עיין שם, וצ"ב דברמב"ם פ"י מברכות הט"ז איתא רק הרואה לבנה בחידושה וכו', וכן בטור ושו"ע שם סעיף א', ולא נזכר חיובא ומצוה, אלא כשאר ברכות הרואה. וכשעיינתי בזה לא מצאתי כלל בש"ס דילן הא דהרואה לבנה בחדושה מברך, ולזה לא הבנתי על מה קאי הך דסנהדרין מ"ש ר' יוחנן עד כמה מברכין וכו' וכנ"ל ... אבל עדיין לא הונח לנו בהא דעוררנו אי הוי מצוה וחיוב, דבש"ס ורמב"ם ושו"ע שנינו רק הרואה וכו', אך מפשטות הפוסקים נראה דהוא מצוה כנ"ל. ואא"ז מצאנז זי"ע אמר שבזמן מעונן מחויב בלילה האחרון של זמן קידוש לבנה להיות ניעור כל הלילה שאפשר שיתבהרו השמים שיוכל לקיים המצוה ואל"ה מיקרי עבריין. וכן ראיתי הלשון בעיקרי דינים או"ח סי' ט"ז אות ז', שמביא מזקן אהרן סי' כ"ח, לענין מברך כשמעונן עובר על לא תשא וכו' וביטל מ"ע שחייבו חכמים לברך. ואא"ז בדרך פקודיך מ"ע ד' קידוש החודש, ועוד יותר בחלק המעשה אות י"ג, מדברי סופרים הוספה לכלל המצוה הזאת לברך ברכת הלבנה והיא מצוה גדולה. עוד שם בסוף חלק המחשבה בהג"ה אות א', מד"ס לברך ברכת הלבנה הנה יכוון לקיים מצות דרבנן ושלא יעבור על לא תסור, ונ"ל שגם בדיעבד אינו יוצא בלא כוונה כיון שהיא מצוה שבדיבור גם בדרבנן צריך כונה עיין שם. וצ"ב מקור המצוה, ומ"ש אא"ז שהיא מצוה דרבנן מקדוש החודש, צ"ב השייכות ... ועכ"פ נתברר מקור המצוה, ומ"ש אא"ז שזה מצוה מד"ס מקדה"ח. ועדיין צ"ע למה לא נזכר בשו"ע בלשון מצוה וכדו', ורק הרואה כשאר ברכות הראיה שרשות".
        3. משנה הלכות (חי"א סי' שמ"א) – "בדבר שאלתו אי קידוש לבנה הוה מצוה חיובית או רק קיומית שאם תזדמן לו יברך. ולפענ"ד נראה דהוה חיובית עיין ...".
     3. מראי מקומות – הליכות ביתה (סי' ט"ז סוף הע' ט"ו), מנחת אשר (שמות סי' ט"ו אות ד', הע' י'), קידוש לבנה (מילואים סי' א'), ברכת איתן (ברכת הלבנה סי' א' סעי' א' הע' ג'), אדרת תפארת (ח"ו סי' ל"א), מב.), ברכת איש (ברכת הלבנה סי' א' הע' ו', עמ' ס'), קידוש לבנה (סי' א'), בית מתתיהו (ח"א סי' ט"ז אות ו').
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"ב) – "שאלה: ברכת הלבנה הוי מצוה שבחובה, או מצוה שברשות. תשובה: מצוה".
        2. חשוקי חמד (סנהדרין דף מב.) – "מאידך קידוש לבנה אין זה חובה, אלא מצוה לקדשה והיא מעין ברכת השבח".
     4. **האם הוא ברכת המצוות, או ברכת השבח, או ברכת הנהנין** - עי' לקמן.
  2. **להוציא אחר בברכת הלבנה מדין ערבות**.
     1. מיקל: יכול לברכה שנית כדי להוציא אחרים.
        1. שדה הארץ (ח"ג או"ח סי' ט') – "דאפי' אם היה הדין שסומא אינו מברך ברכת הלבנה מ"מ השומע ממנו יראה לי דיצא והראיה ממה ...".
        2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה פסח פרק א' סעי' ל"ב) – "גם אם בירך כבר ברכת הלבנה, מסתבר שיכול לברכה שנית כדי להוציא אחרים".
     2. מחמיר.
        1. יביע אומר (ח"ט או"ח סי' ג' אות ב', עי' ח"ה יו"ד סי' ל' אות א') – "נמצא שהריטב"א חולק על המאירי הנ"ל, וס"ל שאף בברכות השבח נקטינן שאע"פ שיצא מוציא. גם בהגהות אשרי (ספ"ג דר"ה) כתב לגבי 'ברוך שאמר' וברוך שעשני ישראל, אף על פי שיצא מוציא, והרי ברכות השבח הן. ומ"מ נראה שספק ברכות להקל. ואם יצא י"ח ברכת השבח אינו מוציא לאחרים ידי חובה. וכ"כ מדנפשיה הפרי מגדים (סי' רכה א"א סק"א), שאם נתחייבו שניהם ברכת השבח, אחד מוציא את חבירו, הא לאו הכי י"ל דבכה"ג לא מחוייב מטעם ערבות, ואם יצא אינו מוציא. ע"ש. וכ"כ בשמו בשו"ת דברי מלכיאל חלק ו (סי' ג, דף טו ע"א). ואפילו לדעת הריטב"א כתב בשו"ת דברי מלכיאל (עמוד י) שאין כוונתו בסתם ברכת שבח שתלויה בהנאה, אלא דוקא בכגון ברכת יוצר דאיירי התם, דתליא בהנאה, כדמוכח במגילה גבי מי שלא ראה מאורות מימיו, ומ"מ שייכא למצות קריאת שמע, ומקרי קצת ברכת המצות. ע"ש. ואף על פי שאין לשון הריטב"א מורה כן, מ"מ ספק ברכות להקל. וע' בשו"ת שדה הארץ ח"ג (חאו"ח סי' ט) דס"ל בפשיטות לענין ברכת הלבנה שאע"פ שיצא מוציא. ובאמת שהדבר שנוי במחלוקת הראשונים וכנ"ל".
        2. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"ג) – "שאלה: מי שבירך ברכת לבנה, אם יכול לברך למי שלא בירך מדין ערבות ולהוציאו. תשובה: לא".
        3. עטרת פז (ברכת הלבנה, סעי' ל"ח) – "מי שבירך ברכת הלבנה לעצמו, לא יחזור ויברך אותה כדי להוציא את האחרים ידי חובה, שכיון שענין זה הוא מחלוקת בפוסקים, אמרינן בו ספק ברכות להקל".
  3. **ספק אם בירך ברכת הלבנה**.
     1. צריך לברך, שלא אומרים ספק ברכות להקל אלא בברכה שאיננה גוף המצוה – שד"ח (אסיפת דינים מערכת ברכות סי' א' אות י"ח ס"ק ג', "כתב בס' דברי מנחם ... כשהברכה היא המצוה כגון ברכת הלבנה וכיוצא לא אמרינן סב"ל ומצא שכ"כ בחקקי לב ... אך הביא בשם הרב פני מבין שהכריח דגם בזה אתמר כללא דסב"ל ... וכ' לחלק דבדבר שהוא בריא בחיובא אלא שיש מחלוקת אם יצא י"ח בסדר ואופן שבירך אותה ברכה בכי הא הוא דאמרינן דיברך כיון שהמצוה היא הברכה, אבל כשהמחלוקת היא אם הוא חייב בברכה זו (כמו בסומא שנחלקו אם חייב לברך ברכת הלבנה) בכה"ג אף דהברכה היא המצוה אמרינן סב"ל עי"ש"), ארחות חיים (ס"ק א', "בשדי חמד ...").
     2. אין לברך, שאומרים ספק ברכות להקל – שבט הקהתי (ח"ב סוף סי' קס"ו, "עי' בשד"ח ... וצ"ע דהא קיי"ל [בסי' ס"ז] דאם הוא מסופק אם בירך ברכת קר"ש אינו חוזר לברך דספק ברכות להקל אע"ג דברכת קר"ש הברכה הוא המצוה ... ע"כ נראה דאם מסופק אם בירך ברכה הלבנה אל יברך דספק ברכות להקל"), ברכת איתן (ברכת הלבנה סי' א' סעי' י"א).
     3. מראי מקומות – רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' ק"ב, אות ו').

1. אנשים.
   1. **נשים**.
      1. מיקל, מצות עשה שהזמן גרמא – מג"א (הקדמה, עי' סי' רצ"ו ס"ק י"א, "נשים פטורות - דמ"ע שהז"ג הוא ואף על גב דהם מקיימות כל מ"ע כגון סוכה מ"מ מצוה זו אין מקיימים מפני שהם גרמו פגם הלבנה (של"ה) עמ"ש ססי' רצ"ו ובסנהדרין פ"ה אמרי' על ברכת הלבנה הני נשי דידן נמי מברכי משמע קצת דמברכין ואפשר דל"ד נשים אלא לישנא בעלמא נקט"), א"ר (ס"ק ז', עי' סי' רצ"ו ס"ק י"ח), יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ט'), שבות יעקב (ח"ב סי' י"א), ערה"ש (סעי' י"ד), מ"ב (ס"ק א'), אור לציון (ח"ג פרק ד' אות א'), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ח').
         1. **ולא נכון לקדש**, מפני שהם גרמו פגם הלבנה – מג"א (הקדמה, לשונו מובא לעיל), א"ר (ס"ק ז'), שבות יעקב (ח"ב סי' י"א), כת"ס (או"ח סי' ל"ד), מ"ב (ס"ק א'), משמרת חיים (ח"א עניני ברכות סי' ז', סוף עמ' כ"ט), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ח'), תפילה כהלכתה (פרק כ"ב סעי' נ"ד).
      2. מראי מקומות – רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' קל"ה, אות כ"א), בירור הלכה (או"ח על מ"ב ס"ק א' [עמ' רכ"ג], ח"ה כאן [עמ' קי"ד]), חשוקי חמד (סנהדרין סוף דף מב.), מנחת אשר (שמות סי' ט"ו אות ב'), אשי ישראל (פרק מ' הע' ז').
         1. מאירי (סנהדרין ריש דף מב.) – "ונשים ועמי הארץ שאין יודעין לברך מברכין בא"י אמ"ה מחדש חדשים ואין מברכין בה הטוב והמטיב אף על פי שמיתוסף לנו אור בתוספת שלה שהרי אין מברכין דיין האמת על חסרונה והטעם שכל שדרכו בכך ואי אפשר להשתנות אין בה ברכת הטוב והמטיב".
         2. ישועות יעקב (ס"ק א') – "מגן אברהם כתב דאף דבשאר מ"ע שהזמן גרמא נוהגין הנשים לברך עליהן אף שאינן מחוייבין בלבנה נהגו שלא לברך ונראה לי הטעם משום דעיקר ברכת הלבנה על ענין השכלה ולימוד תורה שבע"פ וידוע שנשים אינן שייכים בתורה שבע"פ וכמ"ש הראב"ד שאם ילמדו הנשים תורה שבע"פ לחולשת שכלן יוציאו דברי תורה לדברי הבאי עיין לעיל סימן מ"ז וע"כ אין להם שום שייכות בברכת הלבנה ואף שבענין ברכת מחדש חדשים יש להם שייכות ...".
         3. חכמת שלמה (על סעי' א', האלף לך שלמה או"ח סי' קצ"ג) – "במ"ש המג"א בסי' תכ"ו דנשים פטורות מקידוש הלבנה דהוי מ"ע שהז"ג ובחידושי תמהתי עליהם דמ"ע שהז"ג לא הוי רק אם גוף המצוה שייך בכל יום בשנה ואין מניעת קיומה רק מכח הזמן בזה נחשב מ"ע שהז"ג אבל בלבנה אין המניעה מכח הזמן רק מכח גוף הלבנה שאינה מתחדש רק,,, מחודש ול"ש לברך אחר שכבר הולכת וחוסרת והוי כאלו לא הי' לבנה מעולם וא"כ אין המניעה מכח הזמן ולכך ל"ש לומר דהוי מ"ע שהז"ג וראיתי שבזה י"ל ...".
         4. אפרקסתא דעניא (ח"א סוף סי' כ"ב) – "ואגב אזכיר כאן מ"ש מו"ח הגה"צ ז"ל בגליון החת"ס או"ח סי' נ"ו (שהביאו המהר"ם שיק שם) ד"ה וראיתי על הא שכתב שם ז"ל ולא ידעתי מ"ט לא נהגו הנשים לברך ברכה זו (של קידוש החמה) ג"כ, ול"ש הכא הטעם שכ' בברכת הירח שהנשים גרמו מיעוט הירח עכ"ל, וכ' מו"ח ז"ל עה"ג ז"ל לפמ"ש מרן בחי' שבת כ"א: לישב מ"ט לא נהגו הנשים להיות מן המהדרים בנ"ח ע"ש, ה"נ י"ל לענין קידוש החמה. עיין רמ"א או"ח ס"ד בשם הגהות אלפסי עכ"ל. ע"ש דהוא **מטעם צניעות בנות ישראל**. וארווחנא בזה ג"כ טעם למה שלא נהגו נשים **בברכת הירח**. ובגליון חי' ח"ס שם הראה מו"ח ז"ל לנדרים ל"ז בנות ישראל מי קא בעיין שימור. ופרש"י ור"ן ותוס' דלאו אורחייהו למיפק אבראי דכתיב כל כבודה כו', והנני ידידו דוש"ה ומברכו בכט"ס".
         5. מהרי"ל דיסקין (קונ"א סי' ה' אות כ"ו) – "נראה לי, דנשים חייבות ג"כ, ולא הוי מ"ע שהזמן גרמא כברכת לבנה, דאינו רק לפי שלא נמצא רק בעת ההיא, משא"כ בלבנה, אחר חצי החודש אף שהיא במילוי זה מ"מ אין מברכין, ותלי בזמן. ועוד, דברכת עושה בראשית כללא הוי, וזה א' מפרטיו, והרי רואה ים הגדול ג"כ מכללו, וזה פשוט".
         6. אג"מ (חו"מ ח"ב סי' מ"ז אות ב' ד"ה וראיתי) – "וראיתי בסימן תכ"ו סעי' א' לענין ברכת הלבנה בחכמת שלמה שעל מש"כ המג"א מהשל"ה דברכת הלבנה הוא מ"ע שהז"ג שלכן הן פטורות מדינא ואף על גב דהן מקיימות כל מ"ע שהז"ג לא מקיימי מצוה זו מפני שהן גרמו פגם הלבנה שג"כ הקשה דאין להחשיב ברכת הלבנה בכלל מצוה שהז"ג דמה שהוא רק פעם אחת בחדש הוא מחמת שלא שייכא יותר דלא מתחדשת רק פעם אחת והוא כפרי חדש שלא מתחדש אלא פעם אחת בשנה ולא נחשב זמן גרמא, וקושיא זו לא קשה דזמן גרמא סברי שנחשב אף שהוא מחמת דליכא המציאות לזה, ול"ד לפרי חדש ... אבל באיכא זמן קבוע אף שהוא מצד דליכא המציאות נמי נחשב זמן גרמא. וגם הא חג הפסח דמה שנצטוינו לחוג בט"ו בניסן משום דלא שייך ביום אחר מהשנה, וכן פורים וחנוכה ומ"מ הם בדין זמן גרמא ומה שחייבות נשים הוא מחדושא דקרא, ובפורים הוצרך ריב"ל במגילה דף ד' ע"א לומר בטעם חיובן בקריאת המגילה משום שאף הן היו באותו הנס, וכמו כן אמר ריב"ל בשבת דף כ"ג ע"א מטעם שאף הן היו באותו הנס, אף דלא היו שייכי ביום אחר מהשנה, ולכן לא מובן כלל קושיתו".
         7. חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שע"א) – "אף על פי שלא ראינו שהנשים יברכו 'ברכת הלבנה', מכל מקום **ראוי ונכון שישמעו את ברכת הלבנה מפי איש** המברך, ויתכוונו לצאת ידי חובתן".
   2. **קטן**.
      1. מחנכין לו – יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות י"א), מ"ב (ס"ק א'), תשובות והנהגות (ח"ג סי' קי"ב, לשונו מובא לקמן), עי' תפילה כהלכתה (פרק כ"ב סעי' נ"ד, "לכתחילה טוב לחנכו"), קידוש לבנה (פרק א' סעי' ג'), פוסקים.
      2. מראי מקומות – חינוך הבנים כהלכתו (פרק ס' סעי' א', סעי' ב', "דעת היעב"ץ שצריך לחנך ... ודעת המשנה ברורה שזה תלוי במחלוקת ראשונים ... ראוי לחנכו").
      3. **להעיר קטן לקידוש לבנה**.
         1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל"ב) – "שאלה: אם צריך להעיר קטן שהגיע לחינוך לברכת לבנה ביום אחרון. תשובה: כן.
         2. תשובות והנהגות (ח"ג סוף סי' קי"ב) – "ובעיקר חיוב חינוך לקטנים בברכת הלבנה, לע"ד פשוט שיש בזה חיוב חינוך, ואף אי נימא דבק"ש אין חיוב חינוך וכשיטת רש"י בברכות כ ע"ב, כיון שאינו מצוי אצל אביו בערב בזמן ק"ש ובבוקר ישן, עיין בש"ע א"ח סימן ע', נראה דהיינו דוקא לענין ק"ש שחיובו כל יום ולילה לא חייבו כ"כ, אבל בברכת לבנה שהיא פעם אחת בחודש ראוי לחייבו, וגם במצות הבדלה נראה עיקר דחייבים לחנכם שאינו אלא פעם אחת בשבוע, וע"כ אם לא היה ער בשעת ההבדלה בלילה יבדיל בבוקר, ולע"ד כשהוא בן ט' ראוי לחנכו בברכת הלבנה ובהבדלה וכל המצוות, מיהו אם הילד ישן יש להסתפק אי מחוייבין לצערו ולהעירו כדי לחנכו לברכת הלבנה, שמצטער בכך, ונראה שבבן י"ב צריך כבר להעירו ע"ש בב"ח (סימן ע') וע"ש בפמ"ג".
         3. מראי מקומות – חינוך הבנים כהלכתו (פרק ס' סעי' ג', "יש לדון").
   3. **קטן שיגדיל אם ימתין מלברך: נער שיעשה בר מצוה באמצע החודש כשעדיין הוא הזמן שמותר לקדש בו את הלבנה**.
      1. יכול לקדש את הלבנה מיד, ואינו צריך להמתין עד שיעשה בר-מצוה.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ט"ו סעי' י"א, ר"ח פרק א' סעי' כ"ח, אשי ישראל פרק מ' הע' י') – "נער שעתיד להיות בר מצוה קודם םוף זמן קדוש לבנה, יכול לקדשה מיד בתחלת הזמן, ואינו צריך להמתין עד שיגדיל".
         2. הגרח"ק זצ"ל (אשי ישראל פרק מ' הע' י', תשובה שמ"א) – "א"צ".

הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"ב סוף עמ' ע"ר) – "שאלה: ראיתי לדון בדבר קטן שימלאו לו י"ג שנים לפני שיעבור חלקו הראשון של החודש, האם מן הראוי שימתין מלקדש את הלבנה עד שיגדיל ויהא בר חיובא, או דילמא יעשה המצוה בזמנה. תשובה: הרי מחוייב עתה מצד מצוות חינוך, ואיך ידחה זאת לאח"כ, והרי כל קידוש לבנה הוא מדרבנן. ואין לומר שאם נסבור שחיוב חינוך הוא על האב ולא על הבן, שאז האב יצווהו והקטן מ"מ ידחה לאח"כ - דהא קטן צריך לשמוע בקול אביו. וכה"ג שהוא מצוה מן התורה - הנה קטן שהגדיל בין שני פסחים ושחטו עליו בראשון, פטור מפסח שני (רמב"ם הלכות קרבן פסח פרק ה' הלכה ז'), ואם צריך לדחות לכשיגדיל היה דוחהו לפסח שני".

הגרח"ק זצ"ל (מכתב לבחור הבר מצוה אברמי שטילרמן אלול תשע"ה) – "שאלה: לכבוד הרב שליט"א [זצ"ל], בעזרת ה' יהיה לי' בר - מצווה בתאריך ו' אלול ורציתי לשאול כמה שאילות: האם יש ענין לחכות לקדש את הלבנה דוקא אחרי הבר מצווה או שאפשר ליפני. תשובה: לא".

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"ז) – "שאלה: קטן שיגדיל, אם צריך להמתין לברכת לבנה עד שיגדיל, או א"צ להמתין. תשובה: א"צ להמתין".

הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה גליון שע"א, פר' וארא שנה תש"פ) – "קטן שבהמשך החודש ייעשה בן י"ג מה עדיף לו לקדש את הלבנה בתחילת החודש דזריזין מקדימין למצוות או שיחכה עד שייעשה בן י"ג דעדיף מצווה ועושה, השיב, כיון שיש לו מצוה בזה עדיף זריזים מקדימין למצוות".

הגרח"ק זצ"ל (וישמע משה פר' וישב תשפ"א עמ' ג') – "והוסיף שאם אין חשש שיבטל המצוה יכול להמתין אם ירצה, אבל אם יש חשש שיפסיד המצוה ע"י המתנתו יקדש לאלתר עם כל הציבור".

הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ז אות ב') – "שאלה: ראיתי בשם מרן שליט"א [זצ"ל] שאמר שנער שיעשה בר מצוה קודם ט"ו לחודש א"צ להמתין מלקדש הלבנה עד שיהיה גדול (וכ"כ לי רבינו שליט"א [זצ"ל] לענין ברכת האילנות באופן שיגדל באמצע ניסן שא"צ להמתין מלברך ויברך בעודו קטן), ולכאו צ"ב אמאי לא עדיף שימתין עד שיגדיל, ואף שמצוה זו אין חיובה אלא מדרבנן, מ"מ בהיותו קטן הוי תרי דרבנן, ולכשיגדל הוי חד דרבנן, ומבואר בתוס' דמגילה דף י"ט ע"ב בד"ה 'ורבי' דתרי דרבנן לא נפיק חד דרבנן. תשובה: זריזין מקדימין למצות".***

הגרח"ק זצ"ל (שיח התורה ח"ב עמ' רל"ה אות תתמ"א) – "שאלה: קטן שיגדיל בי' בחודש, האם יעשה קידוש לבנה מיד כשאפשר או ימתין לכשיגדיל. תשובה: מיד (שהוא חייב מדרבנן וקידוש לבנה דרבנן)".

* + - 1. חקי חיים (ח"ד סי' צ"ז) – "נ"ל דאין להפקיע האב ממצות חינוך שמוטל על האב, וגם איכא הדין דזריזין מקדימין למצות, ואין משהין המצות כלל ...".
      2. אשי ישראל (פרק מ' סעי' ד') – "יכול לקדש את הלבנה מיד, ואינו צריך להמתין עד שיעשה בר-מצוה".
    1. להמתין.
       1. יביע אומר (ח"ג או"ח סי' כ"ז אות ו', חזון עובדיה סוף חנוכה עמ' שע"ג) – "לפע"ד נראה שאף במצוה דרבנן יש להורות שלא יעשנה הקטן אם יוכל לעשותה כשיגדיל לפני שיעבור זמנה, וכגון ברכת הלבנה שאם לא יברכנה בקטנותו יוכל להספיק לברך ברכה זו אחר הגיעו לעול מצות, טרם שיעבור זמן ברכתה, אז בודאי שראוי להמתין עד שיגדל ויברכנה בחיוב, ואין לו לברך ברכה זו בזמן פיטורו יחד עם הקהל במוצ"ש וכדומה. (כמנהגו מקדמת דנא מעת הגיעו לחינוך.) ואף על פי שהוא בר חיובא מדרבנן משום חינוך. הואיל ואין החינוך אלא מדרבנן, לא אתי תרי דרבנן ומפיק חד דרבנן. וכדאשכחן".
       2. עי' הגר"ש דבליצקי זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון פ' עמ' מ"ב טור ב') – "דראוי לקטן בחודש הבר מצוה להמתין מלקדש הלבנה עד שיגדל".
       3. עי' שבט הקהתי (וישמע משה פר' וישב תשפ"א עמ' ג') – "הסכים לדברים מעיקר הדין, ומכל מקום אם יכול בקל להמתין ולקיים המצוה לאחר הבר מצוה עדיף טפי, אבל אם יש חשש שאח”כ ישכח לברך ]כמו שמצוי שאנשים נזכרים במצוה זו רק בהיותם בבית הכנסת ע”י הכרזת השמש, ואם לא יברך עם כולם לא יזכור אח”כ לברך[, או שהוא אמצע החורף ויש חשש קרוב שיהיה יום המעונן ולא יוכל לקיים את המצוה, בודאי יש לו לקיימה עם כל הציבור בעודו קטן ויוצא בזה ידי חובתו".
       4. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' י') – "קטן שיגדיל ויעשה לבר מצוה בי' לחודש, והקהל מברך ברכת הלבנה במוצאי שבת קודם י' לחודש, אין לקטן לברך ברכת הלבנה עם הצבור, אלא יניחנה לאחר שיהיה בר מצוה, ויעשנה בחיוב בתור גדול המצוה ועושה. ואם בירך קודם שנעשה לבר מצוה, בדיעבד לא יחזור לברך כשיגדיל. ואם יהיה בר מצוה בט"ז לחודש, יש לו להקדים ולברך עם הקהל. [שו"ת יביע אומר חלק ג סימן כז אות ו - ט]".
       5. אבני דרך (ח"ו סי' ל"ג אות ב') – "לדינא אנו מכריעים שאם יגדיל באותו חדש ויספיק לקדש את הלבנה בעודו גדול שימתין ויקדש בגדלותו".
       6. הל' חג בחג (ראש חודש פרק י"ג סעי' ל"א, הע' פ"ו [עמ' ד"ש]) – "קטן שיגדיל בחודש זה ימתין מלברך עליה עד שיגדיל אם הוא בתוך זמן הראוי לברכה ואין חשש שיחמיץ המצוה מחמת עננים. [פשוט שיש להמתין עד שיגדיל שיקיים חיובו שלו ולא מחמת חינוך דהוא חובת אביו, וכש"כ דחיוב החינוך אינו ברור והוא רק לכתחילה להמ"ב ראה הע' דלעיל. ולכן אע"פ שיש לפניו ציבור כעת לא יקדש עמהם אם יכול לקדש כשיגדיל ואין חשש שיחמיץ המצוה. ואמנם אם יש עננים וחשש שיחמיץ המצוה עדיף לברך כעת כשהוא קטן ויסמוך על הפוסקים דקטן פוטר עצמו ממצוות שעשה כשהוא קטן לכשיגדיל כמו בספירת העומר, וכש"כ בקידוש לבנה דרבנן, ולאחר מכן לכשיגדיל אם יכול לבקש מאיש להוציאו או שיקדש שוב בלא שם ומלכות]".
       7. אדרת תפארת (ח"ו סי' נ"ז, ח"ג קונ"א עמ' שכ"ז).
       8. קידוש לבנה (פרק א' סעי' ד') – "קטן שיגדיל קודם סוף זמן קידוש לבנה, טוב אם ימתין ולא יקדשה בקטנותו, ואפילו עם הציבור או במוצאי שבת, אלא ימתין עד שיגדיל ויקיים המצוה כשהוא מצווה ועושה. אכן אם קידש הלבנה בקטנותו, י"ל שלא ישוב ויברך כשיגדל".
    2. מראי מקומות – הגרי"מ דושינסקיא זצ"ל (ס' הזכרון למרן בעל מנחת יצחק עמ' קנ"ח), תפילה כהלכתה (פרק כ"ב הע' ק"ו), בית מתתיהו (ח"א סי' ט"ז אות ה'), חינוך הבנים כהלכתו (פרק ס' סעי' ד', סעי' ה', סעי' ו'), ברכת איש (ברכת הלבנה סי' ב' סעי' כ').
       1. כתב סופר (או"ח סי' צ"ט ד"ה אלא) – "לפי שכתבנו דכל שיגדל ואפשר לו לקיים המצוה בגדלותו אלא שיש בו שיהוי איזה שעות ליכא מצות חינוך במצוה זו כיון שיעשה מצוה זו בעצמו אח"כ מה לו לאב לחנכו".
       2. משנה הלכות (חי"א סי' שמ"ג) – "ובדבר שאלתו במי שנעשה בר מצוה ביום י"ב לחודש אם ימתין שלא לקדש הלבנה עד שנעשה בר מצוה או יברך ביום ז' לחודש מחשש שמא לא יהיה לבנה אח"כ, ואת"ל שימתין אם יוכל אחר להוציאו ביום ז' על תנאי. ולפענ"ד היה נראה כך שאם הוא כבר לאחר י' ימים שאז כתב הרמ"א (א"ח סי' תכ"ו) דעד י' לחדש ממתין מלחדש עד מוצש"ק והכ"נ לענין בר מצוה אבל אם הוא אחר י' לחודש אין ממתינין על מוצ"ש שמא יהיו עננים ולא יראו הלבנה א"כ הכ"נ כן הוא והגם דקיי"ל מצוה שבא לידך אל תחמיצנה מ"מ הכא כיון דחיובו לאח"כ מדרבנן והכא מכח חינוך דרבנן הי' אפשר שיברך לאח"כ אבל עד י' ימתין. ומ"מ עצתי בזה שאם ימצא מי שהוא לבקשו להוציאו על תנאי מהיום טוב הוא שישמע מאחר ויוצא על תנאי ואח"כ אם יהי' לבנה יכול לברך בברכה".
       3. רבבות אפרים (ח"ה סוף סי' רצ"ט, ח"ו סי' שס"ח ד"ה והנה מצרף [עמ' ת"ה], ח"ז סי' רנ"ג אות ז').

רבבות אפרים (ח"ו סי' ר"כ אות ב') – "ולכאורה מה שבירך בקטנותו זה כלום, ומדוע לא יברך שוב לאחר שנעשה בר מצוה".

* + - 1. משנת יוסף (חי"א סי' כ"ד) – "הכת"ס ... ולפ"ז כמו"כ בקידוש לבנה בימים אלה שהקטן יגדיל, אין עליו מצות חינוך במצוה זו, דמוטב שיעשה אותה בגדלותו".

משנת יוסף (חי"ג סי' קנ"ט) – "וכן לענין קידוש לבנה שכ' בבאה"ט (סי' תכו) שיש ענין של ברב עם, אם הצבור מקדשים בתחילת הזמן, לפני שהקטן יגדל, ואח"כ משיגדל יהי' לו עוד מניין, כגון במוצ"ש, בזה שפיר כ' הכת"ס שימתין עד שיגדל, ולא מפסיד מידי, שהרי כ' הרמ"א (שם) לקדש במוצ"ש כשהוא מבושם. ובפרט אם אז אחרי ז' שלמים, שעפ"י האר"י ז"ל והשו"ע (סו"ס חכו) ממתינים עד ז' שלמים. - ומצוה ביותר הידור מותר להשהותה עד שיוכל לקיימה בהידור, כמו שהבאתי בס"ד בשו"ת משנ"י (חי"א סו"ס קפז) מתרומת הדשן (סי' לה) וחכם צבי (סי' מה), דהידור מצוה עדיף מזריזין מקדימין למצות. אבל אם אחרי מנין זה יוכל רק לקדש הלבנה ביחידות, ומפסיד ב'רב עם', בזה י"ל שיחנכנו לקדש הלמה בצבור הגם שהוא עדיין קטן, שיש כאן חינוך להידור מצוה, וזריזין מקדימין [ומשום כיבוד ליכא כשאביו רוצה בכך]".

* + - 1. תשובות והנהגות (ח"ג סי' קי"ב) – "שאם המנהג הוא לברך מיד לא ימתין האי קטן, אבל אם בלאו הכי נוהג אביו להמתין עד שבעה ימים, כדאי לו להמתין ולברך לאחר שיגדיל שהוא בר דעת לכל דיני התורה, ובכה"ג המצוה חשובה יותר שהוא בר דעת".
      2. הגר"ע אויערבאך שליט"א (אליבא דהלכתא גליון פ' עמ' מ"ב טור ג') – "דנער שנעשה בר מצוה קודם סוף הזמן שמותר לקדש את הלבנה אם מנהגו לקדש אחרי שלש ימים, ועד יום השביעי יעשה בר מצוה ראוי שימתין עד יום השביעי, ויקדש את הלבנה כשיעשה בר מצוה, אולם אם יעשה בר מצוה לאחר שבעה ימים מהמולד אין צריך להמתין עד שיעשה בר מצוה, ויכול לקדש את הלבנה מיד".
      3. וישמע משה (פר' וישב תשפ"א עמ' ג') – "והגאונים רבי משה שאול קליין, רבי יעקב מאיר שטרן, רבי שמואל אליעזר שטרן שליט"א אמרו שזה פשוט שאם קידש את הלבנה קודם שנעשה בר מצוה אינו צריך לחזור ולקדש לאחר שהגדיל. ולענין האם ימתין לכתחילה לקדש לאחר הבר מצוה, ציין הגרי”מ שטרן למה שכתב הביאור הלכה סימן תכו ד"ה אלא לענין קידוש לבנה ברוב עם: ודע דמדינא מותר לקדש אפילו ביחידי כמש"כ הפר"ח וכ"ש דלא בעי עשרה אלא דלכתחלה מצוה לעשותה ברוב עם כי ברוב עם הדרת מלך ולהכי אם יודע שיזדמן לו לברך בעשרה לאחר איזה ימים עד ליל עשירי צריך להמתין ויותר לא וכמו שכתב בהג"ה לענין מוצאי שבת, ע"כ. והוא הדין לנידון דידן לא ימתין לבר מצוה יותר מליל עשירי".
      4. ע' אורח כהלכה ח"א עמ' תנ"ו. וע"ע בס' הזכרון למנחת יצחק עמ' קנ"ח. .
  1. **סומא**.
     1. מחמיר, מברך.
        1. מהרש"ל (סוף סי' ע"ז) – "ברכת הלבנה נ"ל דיכול שפיר לברך אף שאמרו ג"כ בה עד שיאותו לאורה מ"מ לא אמרו שהוא יראה לאורה אלא שהעולם יאותו לאורה כי ברכה זו על בריאת עולמות וחידושו קאי ודומה לסומא שיכול לברך יוצר המאורות".
        2. ט"ז (ס"ק ד').
        3. מג"א (הקדמה) – "סומא חייב לקדש הלבנה (רש"ל בתשו')".
        4. א"ר (ס"ק ז').
        5. פר"ח (ס"ק א') – "וכן הוא עיקר ודלא כהריק"ש דפליג".
        6. ח"א (כלל קי"ח סעי' י"ד).
        7. קיצור שו"ע (סי' צ"ז סעי' י"ג).
     2. מיקל, לא מברכינן [אלא שומע מאחר].
        1. מהריק"ש (על סעי' א') – "עד הרואה וכו' מדקדוק אומרם הרואה נראה דסומא אינו מברך".
        2. הו"ד ברע"א (על הקדמה של המג"א).
        3. מחזיק ברכה (סי' רכ"ט ס"ק ו').
        4. בן איש חי (שנה ב' פר' ויקרא אות כ"ד).
        5. יחוה דעת (ח"ד סי' י"ח אות ט' בהג"ה, יביע אומר ח"ח או"ח סי' ח' אות ד', סי' כ"ב אות כ"ב, סי' כ"ג אות כ"ג, חזון עובדיה סוף חנוכה עמ' שס"ט) – "ובאמת שגם לענין ברכת הלבנה יש להורות שאין הסומא מברך, וכמו שהכריע מרן החיד"א, מטעם ספק ברכות להקל. וכן פסק ...".
        6. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ט') – "אין לסומא לברך ברכת הלבנה, [אף כשהוא שומע מהצבור הנמצאים אתו המברכים ברכה זו]".
     3. יותר טוב שלא יברך בעצמו, ויבקש לאחר שיוציאנו בברכה.
        1. מ"ב (ס"ק א', עי' בה"ל ד"ה ונהנין) – "דיותר טוב שלא יברך בעצמו ויבקש לאחר שיוציאנו בברכה אשר במאמרו ברא שחקים [ושארי האמירות שאומרים בעת קידוש הלבנה יכול לומר בעצמו]".
        2. תפילה כהלכתה (פרק כ"ב סעי' נ"ה).
        3. אשי ישראל (פרק מ' סעי' ה').
     4. יברך בלא שם ומלכות, או ישמע אותה מאחרים.
        1. יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות י') – "ונראה שיש לו לברך בלי שם".
        2. דברי בניהו (ח"ה סי' ט', ח"ט סי' ס"ב) – "סומא מברך ברכת המאורות. אמנם ברכת הלבנה. וכן ברכת הקשת. וכן ברכת החמה. לא יברך בשם ומלכות. אלא יברך בלא שם ומלכות. או ישמע אותה מאחרים ויצא יד"ח מטעם סב"ל".
     5. מראי מקומות – ערה"ש (סעי' י"ד), שד"ח (אסיפת דינים מערכת ברכות סי' א' אות י"ח ס"ק ג', לשונו מובא לעיל), רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' קמ"א, אות כ"ב), בירור הלכה (או"ח, על מ"ב ס"ק א', עמ' רכ"ג), הגר"מ גבאי שליט"א (גם אני אודך ח"ג סי' ו', עמ' ס').
  2. **אבל**.
     1. מחמיר, אין מקדשין [אא"כ אם יעבור זמן קידושה לפני תום ימי אבלו] – שבות יעקב (ח"ב סי' י"א), בה"ל (סעי' ב' ד"ה קודם, עי' מ"ב סוף ס"ק י"א), חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שע"ג), ששכ"ה (פרק ס"ה סעי' ל"ו), תפילה כהלכתה (פרק כ"ב סעי' נ"ו, הע' ק"ט), אשי ישראל (פרק מ' סעי' כ"ד).
     2. תלוי אם ישלים אבילותו בי' לחודש – מג"א (ס"ק ד'), יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ו'), ח"א (כלל קי"ח סעי' ט"ו), קיצור שו"ע (סי' צ"ז סעי' י"א).
     3. מראי מקומות – ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ל"ו).
     4. **בציבור**.
        1. שלא יאמרנו בציבור.
           1. דברי נחמיה (יו"ד סי' של"ג סוף שאלה כ"ו).
           2. גשר החיים (ח"א פרק כ"א אות י"ג ס"ק ח') – "לקדש הלבנה אם יעבור זמנו אחר ז' וצריך לקדש תוך שבעה (כמש"ל) או אם יעבור זמנו אחר ג"י ויקדש תוך ג"י - יכול לצאת מפתח ביתו לקדש הלבנה אבל לא בין הצבור, ולא יאמר הוא, מכ"ש שלא יאמרו לו, 'שלום עליכם'".
           3. אשי ישראל (פרק מ' סעי' כ"ד).
        2. יכול לומר בציבור.
           1. ברכי יוסף (יו"ד סי' שצ"ג ס"ק א') – "המקל לצאת בלילה מפני הצורך וכו'. לקדש הלבנה, אם המצוה עוברת נראה דחייב לקדש הלבנה, אף לצאת מפתח ביתו. הרב שער אפרים סימן צ"ה. ועל עיקר ברכת הלבנה דבר פשוט הוא. אך למחמירין שלא לצאת מפתח הבית יש לפקפק קצת, דהא ברכת הלבנה אין חיוב לאומרה בצבור, וכדמוכח מהש"ס פרק היו בודקין (סנהדרין מב א), וכמ"ש האחרונים. ואם זה נפשו אוותה להחמיר ולא להקל לצאת בלילה, יכול לברך ברכת הלבנה ביחיד, אם יש מקום על גג ביתו וכיוצא. אך אם הוא מקל לצאת בלילה לאיזה צורך, גם לברך ברכת הלבנה בעשרה יצא".
     5. אמירת "**שלום עליכם**" - עי' לקמן.
     6. אמירת מזמורי התהילים ושאר התוספות.
        1. מחמיר, שלא יאמר אלא הברכה – ששכ"ה (פרק ס"ה סעי' ל"ו).
        2. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה פרק ס"ה הע' קס"ד, מלואים).
     7. מראי מקומות.
        1. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' קע"ו) – "במ"ב (סי' תכ"ו סקי"א) דן באבל, שעדיף שיעשה קידוש לבנה אחרי ימי אבילותו, ולכאו' להגר"א שמקדשין הלבנה קודם ט"ב, אף שאינו בשמחה, דאין להחמיץ המצוה, ה"נ באבילות אף שאינו בשמחה אין להחמיץ המצוה, וצ"ע לדינא. תשובה: שאני אבילות דיחיד מאבילות דרבים כמ"ש ביבמות מ"ג ב'".
        2. הגרח"ק זצ"ל (אשיחה עמ' שצ"ז) – "במוצאי שבת כאשר עושים קידוש לבנה ולאחריה נהגו לרקוד ולזמר 'טובים מאורות' האם מותר לאבל ל"ע לרקוד בריקוד הזה דאולי אין ריקוד סתם אלא ריקוד מתוך שמחה של מצוה שקיים המצוה. תשובה. מותר".
  3. **אונן**.
     1. מראי מקומות – ששכ"ה (פרק ס"ה הע' ק"ס).
        1. דעת תורה (סי' ע"א על סוף סעי' א') – "כתב בסה"ח שם דאם אירע לאונן קידוש לבנה והזמן עובר, ויש מתעסקים אחרים, יוכל לקדש הלבנה".

1. נוסח הברכה - סעיף א'.
   1. **גדר ברכת הלבנה: האם הוא ברכת המצוות, או ברכת השבח, או ברכת הנהנין**.
      1. ברכת השבח.
         1. פמ"ג (פתיחה להל' ברכות אות י"ח) – "וברכת שבח רשאי מיושב, לבד ברכת הלבנה".
         2. מחזיק ברכה (סי' ח' ס"ק ב' ד"ה או [אמנם עי' ברכי יוסף שם]).
         3. דברי יציב (או"ח סי' קע"ח אות א') – "נראה דברכת הלבנה הוא כברכת הנאה".
         4. אור לציון (ח"ג פרק ד' הע' א', הע' ג').
         5. יביע אומר (ח"ח או"ח סי' ח' אות ד') – "ברכת הלבנה שהיא בכלל ברכות שבח והודאה".
         6. תשובות והנהגות (ח"א סי' ר"ה) – "ברכת הלבנה ברכת השבח כקבלת פני השכינה".
         7. הגרח"ק זצ"ל (תשובות הגר"ח סי' תתתתשט"ז) – "אינה ברכת המצות אלא ברכת השבח".

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל"ג, אליבא דהלכתא גליון פ' עמ' נ"ח טור ב') – "שאלה: ברכת הלבנה הוי מברכת השבח, או מברכת המצוות, או ברכת הנהנין. תשובה: השבח".

* + - 1. ברכת המצוה.
         1. ברכי יוסף (סי' ח' ס"ק ב' [אמנם עי' מחזיק ברכה שם]).
         2. משנת יוסף (חי"ג סי' קל"ז ד"ה ובעצם) – "וכיון שכרכת הלכנה די פ"א כחודש ולא בכל לילה כשניאומים לאורה, א"כ ראי' שאינה כרכת הנהנין, אלא ברכת המצות".
    1. מראי מקומות – חבלים בנעימים (ח"א סי' א' ד"ה ומ"ש כ"ת קושי'), אשי ישראל (פרק מ' הע' ב'), דף על הדף (סנהדרין דף מב.), ברכת איש (ברכת הלבנה סי' א' הע' ז', עמ' ס"ט), קידוש לבנה (סי' ב').
       1. אג"מ (חו"מ ח"ב סי' מ"ז אות ב' ד"ה ומסתבר) – "ומסתבר לע"ד דברכת קדוש הלבנה הוא תקנה מיוחדת שאינה על ההנאה ולא מצד דבר שלא מצוי ועניני חדושים שרואין דהא הרבה פעמים מברכין כשליכא אף עשרים יום משבירך בחדש שלפניה, והא דאיתא ברמ"א בעת שהלבנה זורחת ונהנין מאורה והוא ממס' סופרים הוא רק להדורא בעלמא".
       2. **ברכת הלבנה חובה או רשות** - עי' לעיל.
  1. **עלינו לשבח**.
     1. יאמר.
        1. בה"ל (סעי' ב' ד"ה ומברך) – "ושמעתי מאחד דברי טעם במה שנהגו בכמה מקומות אחר קידוש לבנה לומר עלינו לשבח היינו שלא יטעו ח"ו במה שאנו יוצאין נגד הלבנה ושמחין נגדה שיש שום חשש רעיון שאנו נותנין כבוד ללבנה לכך אנו אומרין עלינו לשבח ומסיימין כי ה' הוא האלקים בשמים ממעל וגו' אין עוד ומה שאנו יוצאין הוא רק כדי לראות גבורות של הקדוש ברוך הוא שהוא מאיר ברצונו לכל באי עולם וכענין שנאמר שאו מרום עיניכם וראו מי ברא אלה".
           1. הגרח"ק זצ"ל (אשי ישראל פרק מ' הע' פ"ג, תשובה של"ט) – "ביה"ל סי' תכו סע' ב ד"ה ומברך כתב 'לכן אומרים עלינו לשבח ומסיימין כי ה' הוא האלקים בשמים ממעל וגו' אין עוד', האם כוונתו שאין אומרים 'על כן נקוה' וכו' או שהביה"ל לאו דוקא. תשובה: הכוונה מסיימים בקטע הזה".
     2. שלא יאמר.
        1. מורה באצבע (סי' ו' אות ק"צ) – "אחר ברכת הלבנה לא יאמר עלינו לשבח על כן נקוה לך עד במלכות שדי כמו שנתפשט בבלי דעת באיזה עיירות אלא אחר תנא דבי ר' ישמעאל יאמר שלום עליכם והמשכיל יבין ודי בהערה זו בקצ"ר אמי"ץ וזה כלל גדול שלא ינהג שום דבר עד שידע שורש המנהג מרז"ל או מכתבי האר"י ז"ל האמיתיים או שידע טעם כעיקר למנהג".
     3. **המקדשה ביחידות**.
        1. אינו אומר עלינו.
           1. חזו"א (דינים והנהגות או"ח פרק ט"ז אות ו', מעשה איש ח"ז סוף עמ' קל"ט).
           2. אשי ישראל (פרק מ' הע' פ"ג).
           3. תפילה כהלכתה (פרק כ"ב סעי' ע"ג).
     4. מראי מקומות.
        1. יביע אומר (ח"ה או"ח סי' ל"ו אות ב') – "ובשו"ת חת"ס (חאו"ח ס"ס נו) כ' שבסוף ברכת החמה יאמרו עלינו לשבח, והמהר"ח פלאג'י בס' רוח חיים (סי' תכו סק"ג), הביא מ"ש מרן החיד"א במורה באצבע (סי' ו אות קצ), שלא יאמרו עלינו לשבח בסוף ברכת הלבנה, והוא ז"ל כתב ללמד זכות על הנוהגים כן שהכוונה להודות להשי"ת שאין אנו עובדים את השמש ואת הירח ואת הכוכבים כאוה"ע עע"ז וכו'. (וע' ברוח חיים סי' רכט סק"ט שכ' שאין לומר עלינו לשבח אחר ברכת החמה עפ"ד החיד"א במורה באצבע הנ"ל. אכן לפמ"ש בעצמו בסי' תכו סק"ג נראה שאפשר לומר עלינו לשבח אחר ברכת החמה. וכד' החת"ס הנ"ל. וכ"כ בפשיטות בשו"ת רב"ז ס"ס לא) ולפי האמור יש טעם לזה כדי להדגיש שאין כוונתינו ח"ו לברך לחמה וללבנה עצמם, אלא להשי"ת בורא השמים וכל צבאם".
        2. הגרח"ק זצ"ל (עלי שי"ח עמ' ק"מ אות ג') – "שאלה: האם באמירת עלינו לשבח שלאחר קידוש לבנה יוצא גם יד"ח עלינו לשבח שלאחר מעריב. תשובה: אולי".

1. הזמן בלילה.
   1. **בין השמשות**.
      1. מחמיר – מ"ב (ס"ק ב').
      2. מראי מקומות – דברי יציב (או"ח סי' קע"ח, לשונו מובא לקמן), הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ז אות ג',*** מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל', לשונם מובא לקמן***)***.
         1. אור לציון (ח"ג פרק ד' אות ד') – "שאלה. מאימתי אפשר לברך ברכת הלבנה בערב. תשובה. אין לברך ברכת הלבנה אלא מזמן שהלבנה מכה באורה על הארץ, דהיינו שרואים צל על ידי הלבנה. וכשאי אפשר לבדוק כן, אין לברך אלא בצאת הכוכבים, דהיינו כעשרים וחמש - עשרים ושבע דקות לאחר השקיעה. (עשרים וחמש דקות בכל חדשי השנה, ובאמצע חדשי הקיץ מגיע לעשרים ושבע דקות)".
         2. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' כ"ז) – "לכתחלה אין לברך ברכת הלבנה אלא עד שיגיע זמן צאת הכוכבים ויחשיך באופן שתהיה הלבנה ראויה להנות מאורה. אולם בחדש שזמן הברכה הוא מצומצם ויש חשש שיפסיד הברכה לאותו חדש, אין צריך להמתין שיהיה לילה ודאי, אלא כל שהוא לאחר שקיעת החמה, וראויה הלבנה שיאותו לאורה יכול לברך. ואמנם קודם השקיעה אין לברך ברכת הלבנה. [יביע אומר חלק ה' סימן לו אות ג'. וע"ע בילקו"י שבת ה' עמ' שלה. ושם אם אפשר לברך בבין השמשות]".
   2. **אחר עלות השחר**.
      1. מיקל, אפשר לקדש – התעוררות תשובה (ח"א סי' קצ"ט, "נ"ל שמותר לקדש הלבנה גם אחר עלות עמוד השחר כי לא נזכר בשום מקום שדוקא בלילה מקדשין, וברמב"ם הל' ברכות (פ"י הט"ז) כתב הרואה לבנה בחדושה מברך וכו', וגם אחר עלות עמוד השחר היא מאירה ונהנין ממנה"), יביע אומר (ח"ה או"ח סי' ל"ו, "נ"ל שהעיקר להלכה שאם הזמן מצומצם, ואם לא יברך עתה לאחר עלות השחר, יפסיד ברכת הלבנה של אותו חודש, יש לו לברך, כל זמן שהלבנה זורחת ומאירה יפה. ורק אם האיר פני המזרח, ואור הלבנה הולך ומתמעט, אין לברך עוד ברכת הלבנה").
      2. מחמיר, שאין לקדש – ישכיל עבדי (ח"ח סי' כ' ס"ק נ"ג, עמ' מ"א).
      3. מראי מקומות – בירור הלכה (או"ח, על סעי' א', עמ' רכ"ב), אשי ישראל (פרק מ' הע' ה').
         1. חוץ שני (יו"ט, קובץ ענינים או"ח אות י"ב) – "ונראה דאם נמצא בזמן שאחר עלות השחר לפני הנץ החמה, אם נראית הלבנה היטב שעדיין חשוך, אפשר לברך אז על הלבנה".
         2. חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שכ"ה) – "נראתה ביום ט''ו לחודש אחר עלות השחר, ועדיין היא מאירה יפה, יכול לברך ברכת הלבנה, כיון שהיא מצוה עוברת".
         3. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' כ"ח) – "חודש חורפי שהלבנה מתכסית ברוב החודש בעננים, ובסוף ליל ט"ו לחודש זרחה הלבנה לאחר שכבר עלה השחר, קודם הנץ החמה, עד שאפשר ליהנות מאורה, רשאי לברך ברכת הלבנה בשעה זו, שאף על פי שאחר עלות השחר יום הוא, לענין זה יכול לברך כל שנהנה מזריחתה, ועדיין לא האיר המזרח. [שו"ת יביע אומר חלק ה סימן לו]".
   3. **לקדש הלבנה בעוד יום לשיטת ר"ת**.
      1. דברי יציב (או"ח סי' קע"ח) – "אם צריכין לחוש וליזהר שלא לקדש הלבנה בעוד יום לשיטת ר"ת ... ולפי הטעם דשרגא בטיהרא, א"כ בביה"ש ובפרט בביה"ש דשיטת ר"ת דחושך על פני הארץ ומהני שרגא, שייך שפיר ברכת הלבנה, דלטעם זה לילה לאו דוקא רק היכא דאיכא גריעותא דשרגא בטיהרא ... ועכ"פ בביה"ש לשיטת ר"ת שהלבנה מאירה יפה ונהנין מאורה נראה דיש להקל לברך, וביותר אם יהיה לבנה בביה"ש בער"ש יותר ראוי לקדש אז מלקדש בליל שבת להמתירין".
2. נתכסה בעננים.
   1. **ברכת לבנה מחלון זכוכית**.
      1. לכתחילה לפתוח חלון, ואם א"א לפתוח החלון יכול לקדש כך – פמ"ג (א"א ס"ק א', "כל שאי אפשר לפתוח החלון יכול לקדש כך"), שע"ת (ס"ק א', "ואם רוצה לקדש דרך חלון ויוכל לפתוח החלון יש לעשות כן לכתחלה כדמשמע מעובדא דרש"ל"), שעה"צ (ס"ק ד', ס"ק כ"ה), חזון עובדיה (סוף חנוכה עמ' שס"ג), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ד', "וכן המברך ברכה זו ביחידות, וכגון מי שהוא חולה קצת ומצטער מהרוח, וכדומה, יכול לברכה כשרואה את הלבנה דרך חלון זכוכית. ובלבד שיראנה מאירה ובהירה"), ברכת איש (ברכת הלבנה פרק ד' סעי' ל"ו).
      2. מראי מקומות – מג"א (ס"ק א', "צריך שלא יהיה מסך מבדיל בינו לבין הלבנה אא"כ הוא דבר זך שהלבנ' נראית ממנו שיוכל להכיר דברים הנכרים לאור הלבנה"), הלכתא מאורייתא (ח"א סי' ט"ו).
         1. ערה"ש (סעי' י"ד) – "ויש מי שכתב דהרואה את הלבנה מתוך זכוכית אין לברך עליה [באה"ט סק"א בשם דבר שמואל] ודבר תימה הוא דהא קיי"ל ערוה בעששית אסור לקרות קריאת שמע כנגדה משום דמקרי ראיה כמ"ש לעיל סי' ע"ה וכיון דמקרי ראיה הרי רואה את הלבנה ובאמת חלקו על זה הגדולים [כמ"ש הש"ת סקי"א]".
         2. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"ו) – "שאלה: אם אפשר לברך ברכת לבנה כשרואה מחלון סגור ע"י זכוכית. תשובה: נכון לפתוח".
   2. **ע"י משקפיים** (glasses).
      1. מיקל: יכול לברך – שע"ת (ס"ק א', "ונראה פשוט דמי שרואה ע"י בתי עינים שהוא יכול לברך אפילו אם קמו עיניו מלראות בלא בתי עינים שהרי למהרש"ל אפילו סומא יברך, ואף שבדב"ש כתב שיש לפקפק בראיותיו מ"מ אין חולקין עליו"), בן איש חי (שנה ב' פר' ויקרא אות כ"ד), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' ס"ק מ"ו, עי' מנחת שלמה ח"א סי' ט' אות א' ד"ה והתינח, "לכתחלה"), יחוה דעת (ח"ד סי' י"ח אות י', חזון עובדיה סוף חנוכה עמ' שס"ד ד"ה כתב בבן, "שפסקו כן האחרונים בדין ברכת הלבנה, שראיה דרך משקפים היא ראיה גמורה"), רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' קמ"ב, אות כ"ד), דברי שלום (מזרחי, או"ח ח"ד סוף סי' י"ג), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ד', "אין צריך להוציא את המשקפיים בעת שמברך על הלבנה"), תפילה כהלכתה (פרק כ"ב הע' קל"ח), אשי ישראל (פרק מ' סעי' ו'), ברכת איתן (ברכת הלבנה סי' א' סעי' ח').
   3. **ע"י משקפת** (telescope).
      1. מיקל: יכול לברך – ברכת איתן (ברכת הלבנה סי' א' סוף סעי' ח').
      2. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' ס"ק מ"ו, "ומיהו ראי' דרך משקפת, שהיא ראי'בלתי טבעית, צ"ע אי מיקרי ראי' לכל דיני תורה הצריכים ראי'")
   4. **ע"י מראה** (mirror).
      1. מיקל: יכול לברך – שיח יצחק (סי' תע"א, "בענין אם מותר לקדש לבנה מתוך אספקלריא אשר נראה ממנה דמות נגה הלבנה, ראיתי בשו"ת דבר שמואל [סי' רמ"ב] שכתב מזה, והעלה שם בסו"ד, שאם בבירור הלבנה נראית בחוץ, ואחד אינו יכול לראותה, רק מתוך האספקלריא, יכול לברך עליה").
      2. מחמיר – דברי שלום (מזרחי, או"ח ח"ד סוף סי' י"ג).
      3. ראוי להחמיר – יחוה דעת (ח"ב סוף סי' כ"ח, "ודע שהרואה את המלך בטלויזיא, אינו מברך עליו ברכת המלכים, שהרי זה דומה למה שכתב הגאון רבי שמואל אבוהב בשו"ת דבר שמואל (סימן רמב), שהרואה את הלבנה מתוך מראה (ראי) של זכוכית, אינו מברך עליה, וראיה לזה מהגמרא ראש השנה (כד:): ראינוהו במים או בעששית אינה חשובה ראיה. ע"ש"), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ג', "ראוי להחמיר שלא לברך ברכת הלבנה כשרואה אותה דרך ראי, עד שיראה גוף הלבנה ממש. [שו"ת יחוה דעת חלק ב סימן כח. וח"ד עמ' קג]").
      4. מראי מקומות – יביע אומר (ח"א או"ח סי' ז' אות ג'), ברכת איתן (ברכת הלבנה סי' א' סעי' ט').
   5. **אם עב דק וקלוש**.
      1. מברך – רדב"ז (סי' שמ"א, "וה"ה לענין הענן אם הוא עב אין מברך ואם הוא קלוש ודק מברך"), מג"א (ס"ק א', "וה"ה אם נתכסה בעבים אבל אם נתכסה בעב דק וקלוש מברך"), יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות י"ב), דע"ת (על סעי' א' ד"ה הרואה), מ"ב (ס"ק ג'), חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שכ"ב).
         1. מ"מ מצוה מן המובחר להמתין עד שאורה יהיה צלול יותר – אשי ישראל (פרק מ' סעי' י').
      2. לא לברך – חיד"א (מורה באצבע סי' ו' אות קפ"ד, "יזהר שתהא מאירה יפה ואם יש אפי' ענן דק עליה לא יברך"), בן איש חי (שנה ב' פר' ויקרא אות כ"ג, "ואם ענן אפילו דק עליה לא יברך"), אור לציון (ח"ג פרק ד' אות ג', "אפילו עננים קלים שהלבנה נראית דרכם, אין לברך על הלבנה").
      3. מראי מקומות – כה"ח (ס"ק י"ח).
         1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' רנ"ה אות ד') – "זכורני וכן אמר לי הגרח"ק שליט"א [זצ"ל], מו"ר (שליט"א) זצוק"ל לא הי' מקדש את הלבנה אף כשרק ענן קלוש הי' מכסה אותה אלא הי' מחכה עד שתתגלה לגמרי בלי כל ענן ואז מקדשה. (עי' סי' תכ"ו מ"ב ס"ק ג')".
         2. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ה') – "כשיש ענן דק על הלבנה, אף שהלבנה נראית דרך הענן, מנהגינו להמתין עד שהענן ילך, אלא אם כן יש חשש שיפסיד את הברכה לאותו חודש. והאשכנזים נוהגים לברך. אך בענן עב לכולי עלמא אין מברכים".
   6. **אם רק חלקה מכוסה בענן**.
      1. מיקל, שיכול לברך – תרה"ד (לקט יושר או"ח עמ' ע', "ופ"א לא ראה רק מקצת מן הלבנה, משום שהיה מקצת תחת הענן ואפ"ה היה מקדש"), עי' אשל אברהם (בוטשאטש, מהדו"ת על סעי' א' בהגה, "גם דצ"ל הלבנה שלא בכסוי בשעת הברכה. אם קצת התפשטות שלה מכוס' נוטה דקיל. וכ"ש אם ברוב הברכה לא הי' כסוי משהו כ"ה מסברא היטב"), התעוררות תשובה (ח"א סי' קצ"ז), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' ס"ק מ"ד, "ואפילו מכוסה במקצת, אם עכ"פ חלק מהלבנה מגולה מסתבר שרשאי לברך").
      2. שערים מצויינים בהלכה (סי' צ"ז סוף ס"ק ח') – "וצ"ע היכא כשהסרוגים או ענפי האילנות מפסיקים באופן שאין רואים הלבנה בפעם אחת".
         1. אשי ישראל (פרק מ' הע' כ') – "שערים מצוינים בהלכה ... ולכאו' לא"א מבוטשאטש הנ"ל הכא נמי שמותר לקדש את הלבנה".
   7. **אם התחיל לברך ואח"כ נתכסה בעבים**.
      1. גומר הברכה – רדב"ז (סי' שמ"א, "ואם התחיל לברך וכסתה הענן גומר הברכה"), מהריק"ש (על סעי' א'), מג"א (ס"ק א'), יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות י"ב), קיצור שו"ע (סי' צ"ז סעי' ז'), מ"ב (ס"ק ג'), חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שכ"ב), אשי ישראל (פרק מ' סעי' י"א).
   8. **כשיודע שתתכסה תיכף**.
      1. לא יתחיל לברך – מג"א (ס"ק א', "ואם התחיל לברך ונתכסה גומר הברכה (רדב"ז ח"א קנ"ז כ"ה) משמע כשיודע שתתכסה תכף לא יתחיל לברך"), קיצור שו"ע (סי' צ"ז סעי' ז'), מ"ב (ס"ק ג', עי' בה"ל ד"ה ונהנין), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ו'), אשי ישראל (פרק מ' סעי' י"א).
      2. שאף לכתחילה אפשר לברך תוך כדי דיבור – יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות י"ב, "אפילו יודע שתתכסה מיד לית לן בה"), אור לציון (ח"ג פרק ד' אות ג', הע' ג', "שאף לכתחילה אפשר לברך תוך כדי דיבור אף אם יודע שתתכסה מיד").
      3. מראי מקומות – רב פעלים (ח''ג או"ח סי' ח').
         1. חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שכ"ב) – "והמברך יש לו על מה לסמוך".
         2. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) ) –שונו לעילסכת חולין פרק חונן")הלא נשתנה הבשר עי-

I walk outside motzei Shabbos to see the Levana than go inside to tell others and get a siddur but when I return it is in the clouds. It is the last night to say it. a) Can I still make the Bracha? b) Can I be Motzei others?

R' Y. Berkovits wrote: You can only say the beracha immediately after seeing the Levana - if there was a hefsek in between you’d have to see it again. Regardless, if the moon is nikur in the clouds, we are somech to make a beracha if there's a fear that you won’t see it again in time.

1. דרך לברך - סעיף ב'.
   1. **כשהוא מבושם**.
      1. מנורת המאור (פרק ב' תפילה הל' ר"ח עמ' ר"ד) – "וגרסינן במסכת סופרים אין מברכין על הירח אלא במוצאי ברכת לבנה תחת ענפי אילן, כשהוא מבושם ובגדים נאים. פי' מבושם, שבשבת אדם נאה ומבושם. לפיכך מברכין על הירח מפני כבוד השכינה כשאדם מבושם מן השבת. וי"מ כשהוא מבושם, הירח, דתניא אין מברכין על הירח עד שיתבשם. פי' שיהיה גדול ויעשה כמן כן עגול, כמדתרגמינן את הכיור ואת כנו, ית כירא וית בסיסיה. וי"מ כשהוא מבושם, האדם במוצאי שבת, שבירך כבר בורא עצי בשמים של הבדלה".
      2. רמ"ע מפאנו (סי' ע"ח) – "ויש בהקבלה זאת נחת רוח מסלוק נשמה יתירא הנלוית אלינו בשבתות ויו"ט שהן עצמן אות, ובאותה שעה האדם מבושם שלוה את המלך והיינו דאמרי אינשי אלקפתא נקטן ריחא אתילידא".
      3. צמח יהודה (ח"ג סי' כ"א) – "הלכה נפסקה בשו"ע בהל' ר"ח או"ח (סי' תכ"ו סעי' ב'): 'אין מברכין על הירח אלא במוצאי שבת כשהוא מבושם ובגדיו נאים', וזה מהטור בשם מסכת סופרים. הרי מפורש שמשהים מצות קידוש הלבנה לאחר שהגיע זמנה, למוצאי שבת, כדי שיקיים אותה בבגדים נאים של כבוד שבת, ולאחר שהתבשם בבשמים בברכת הבדלה וגם דשן ורענן ומבושם מחדְות וסעודות שבת קודש, ולא מזדרזים לקדש הלבנה תיכף בבא זמנה".
   2. **בגדיו נעים**.
      1. עכשיו אין נוהגים בזה – א"ר (ס"ק י"ג, "יש ללבוש וכו'. בגדי שבת (שלטי גיבורים ברכות על המרדכי פ"ח אות ב). ואין נוהגין כן (כנסת הגדולה הגהות טור)"), מ"ב (ס"ק ז', שעה"צ ס"ק ז', "בגדים נאים - ועכשיו אין נוהגין לדקדק בזה [אליה רבה בשם כנסת הגדולה. וכן שאר אחרונים לא הביאו דברי רמ"א בזה]").
      2. מראי מקומות – רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' קל"ב, אות י"ט).
   3. **האם צריך לעמד לצד מזרח**.
      1. מכוון למזרח.
         1. יסוד ושורש העבודה (שער תשיעי פרק א' ענין קידוש הלבנה) – "ולצד מזרח דוקא".
         2. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה סוף עמ' קע"ו [דפו"ח, עמ' ר"ב], עי' קרא עלי מועד הג"ה אות ל"ט [לשונו מובא לקמן]) – "שאלה: לאיזה כיוון צריך לעמוד בקידוש לבנה. תשובה: למזרח".
         3. אשי ישראל (פרק מ' סעי' כ"ט).
      2. לצד הלבנה.
         1. חזו"א (מעשה איש ח"ז ריש עמ' ק"מ) – "בקידוש לבנה היו פניו כלפי מערב לצד הלבנה".
         2. **אבני ישפה (ח"ג סי' נ' ענף ה') – "נשאלתי היות ולפעמים הלבנה נמצאת ברקיע לצד דרום, אם יש לפנות לצד דרום ששם נמצאת הלבנה או שמא לצד מזרה כפי שצריכים בשעת התפילה. נראה דפונים לצד הלבנה. וכן משמע ...".**
         3. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב) – "האם יש קפידא לאיזה צד לפנות כשאומר קידוש לבנה, ולמעשה באיזה צד פונים אם כן. תשובה: לצד הלבנה ולשנות בעלינו"**.
         4. **הל' חג בחג (קידוש לבנה פרק י"ג סעי' ט"ו) – "יש נוהגין שלא לעמוד כנגד הלבנה אלא מיישר פניו למזרח, אבל בכל הפו' מבואר דמברך כנגד הלבנה ואינו מביט בה בשעת הברכה [אך יזהר מאד שלא ישתחוה כנגדה]".**
         5. **ברכת האיש (ברכת הלבנה סי' ג' סעי' כ"ז) – "יש לברך ברכת הלבנה כשהוא כנגד הלבנה. ויש שכתבו שיכוין פניו לצד מזרה [ועיין בהערה]. והעיקר כסברא ראשונה".**
            1. שלא לצד הלבנה – אג"מ (*הל' שונות הנוגעות לשבת [ארטסקרול, באנגלית] עמ' רס"ד אות מ"ה, "הקפיד לסבב פניו שלא יהיו כלפי הלבנה בשעת אמירת קידוש לבנה").*
            2. הגרח"ק זצ"ל (קרא עלי מועד הג"ה אות ל"ט) – "ראיתי רבים מקפידים ע"ז".
      3. דעת הגריש"א זצ"ל.
         1. הגריש"א זצ"ל (דולה ומשקה הע' תע"ב, **אשרי האיש או"ח ח"ב פרק ט' אות כ"ג**) – "העידו שאינו מקפיד לעמוד לכיוון מזרח".
         2. **הגריש"א זצ"ל (הל' חג בחג קידוש לבנה פרק י"ג הע' מ"א) – "וכן הקפיד ע"ז טובא רבינו הגריש"א זצ"ל לברך כנגדה רק שאינו מביט עליה".**
         3. **הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ג סוף סי' נ', אשרי האיש או"ח ח"ב פרק ט' אות כ"ג) – "ולכן נראה שעדיף לפנות לצד הלבנה בשעת קידוש לבנה. אמנם גאון אחד שליט"א [זצ"ל] אמר שאין קפידא ויוכל לפנות לאיזה צד שירצה בזמן קדוש הלבנה ע"כ".**
      4. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ו סי' תכ"ו), קרא עלי מועד (פרק ח' הע' מ').
         1. לבושי מרדכי (תנינא או"ח סי' קי"ז) – "ראיתי מ"ש להעיר מה שנוהגים קצת מדקדקים בעת ברכת קדוש לבנה לעמוד לצד מזרח אם כי הלבנה בדרום. ומדברי ש"ע סי' תכ"ו [ס"ב] משמע לעמוד לפני פני הלבנה, כמ"ש תולה עיניו וכו', ומ"ש שנוהגין לרקוד נגדה. והנה גם אני הייתי מרגיש כמה פעמים על הנוהגים כך, ולא מצאתי טעמו של דבר, עד כי בזמן הזה ראיתי בספר ברכת הבית [שער מח סט"ז] מ"ש ע"ד דבר שמואל [סי' רמב], דאם רואים הלבנה במראה באספקלריא אין מברכין עליה, וכתב בשערי תשובה [סי' תכו סק"א] דאם אנשים מבחוץ רואים, שפיר דמי לברך. וכתב בס' ברכת הבית הנ"ל דהא בלא"ה עומדים לצד מזרח אם כי הלבנה בדרום, ולא כתב שום טעם לזה. ואפשר מפני זהירות שכתב בשל"ה [שער האותיות אות ק סק"מ] בעת שרוקד שלא יכרעו וישתחוו ח"ו, רק זוקף על אצבעותיו, וידוע שזה קשה לכמה אנשים, שע"י כך לא יזהרו, על כן פונים למזרח כמו בתפילה, ואין חששא, כנלענ"ד. ומי שדעתו רחבה ימצא טעם נכון".
         2. קהלות יעקב (ארחות רבנו עמ' קע"ז אות כ"ו) – "מו"ר שעומד בעת שמקדש עם פניו לדרום".
         3. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר''ח פרק א' הע' ק"ל) – "מסדור אוצר התפלות ... אבל בפוסקים ובכל סידורים הישנים (וכן בספרי המקובלים) לא נזכר דבר זה. וגם רבנו לא דקדק כלל בכך".
         4. בצל החכמה (ח"ג סי' ס"ד) – "ולענין קידוש הלבנה דכתב בסדור אוצר התפלות, ישים פניו למזרח ויישר רגליו ויראה ראי' אחת בפני הלבנה קודם שיתחיל לברך ע"ש, אם מזרח דוקא קאמר וכן הוא לכו"ע, או רק לפי שבמקומו היו מתפללין כלפי מזרח וממילא לדידן פה באוסטרליא ראוי לשים פניו למערב ע"כ. בטור (או"ח סי' תכ"ו סעי' ב') איתא, ותולה עיניו כנגדה ומיישר רגליו ומברך וכו'. ומקורו במס' סופרים (פ"כ מ"א). ועיי' מ"ב (שם סקי"ג) מס' שיכנה"ג דמשמע דעד גמר כל הסדר תולה עיניו בה ע"ש. ואף שמנהגנו עפ"י מש"כ המג"א (שם קס"ח) שלא להסתכל בה רק פעם אחת קודם הברכה ותו לא, מ"מ אינו מבואר שאח"כ יחזיר פניו שממנה לצד מזרח או לאיזה שהוא צד אחר. אמנם עיי' שו"ת לבושי מרדכי (תניינא חאו"ח סי' קי"ז) שמזכיר שם לפנות לצד מזרח בעת קידוש הלבנה, אבל מדבריו נראה שזה לפי שהוא הצד שמתפללין כנגדו ע"ש. גם מש"כ בס' יסוד ושורש העבודה (שער התשיעי פ"א ענין קידוש הלבנה) ורגליהם רגל ישרה כמו בתפלת י"ח כמש"כ בשו"ע, ולצד מזרח דוקא מצאתי עכ"ל, נראה דהיינו ג"כ כדי שיהא כמו בתפלת י"ח פניו למזרח. וכעין שכ' בשו"ת זקן אהרן שהעתקתי לעיל (סי' ס"ג אות א'). וא"כ באוסטרליא שמתפללין לצד מערב יש לפנות לצד מערב".
         5. תשובות והנהגות (ח"א סי' ר"ב) – "בסדור 'אוצר התפלות' מביא לברך לצד מזרח, וכנראה כוונתו כעין תפלה שמתפללין באירופא לצד מזרח גם ברכת קידוש הלבנה כן. ולא ידעתי מנליה ד"ז, ולפי הסברא אמינא שבקידוש לבנה שמקבל פני השכינה שבמערב וכמבואר בב"ב פרק לא יחפור (דף כ"ה ע"א), ראוי לעמוד לצד מערב, ויש לעיין בשאר פוסקים מה דעתם בזה. ומאידך גיסא כאן בדרום אפריקא שמתפללין לצד צפון לכאורה ראוי לפנות לצד צפון בקידוש לבנה, שהוא לצד א"י, ויש גם מקום לפנות לצד מערב ולומר הברכה אחרי שהסתכל בלבנה [שאין מברכין עד שמסתכל] מפני שהשכינה במערב. ועיין ברמ"א ס"ס תכ"ו שאין מקדשין לבנה תחת גג, והטעם שיוצאין לחוץ כעין שיוצאין לקראת המלך ולהקביל פני השכינה ע"ש בבאר היטב ובמ"ב, וכמו בבואי בשלום שיוצאין לדידהו למערב גם כאן כן, אבל כעת מצאתי בשו"ת 'בצל החכמה' (ח"ג סימן ס"ד) שציין דמדברי הטור או"ח תכ"ו סעיף ב' דאיתא דתולה עיניו כנגדה ומיישר רגליו ומברך, ומקורו ממסכת סופרים פ"כ משמע דהיינו כנגד הלבנה, ובמ"ב מייתי משיורי כנה"ג דעד גמר כל הסדר תולה עיניו בה, ואף למש"כ המג"א שלא להסתכל רק פ"א אינו מבואר שאח"כ יחזיר פניו, אלא שמביא משו"ת לבושי מרדכי (תנינא א"ח סימן קי"א), ומיסוד ושורש העבודה (שער התשיעי פ"א) שצריך לעמוד אז ברגל ישרה ולצד מזרח דוקא, והיינו מפני שמתפללין לצד מזרח, ולכן באוסטרליא שמתפללין לצד מערב דעתו לעמוד בצד מערב, ולדידן לפ"ז ראוי לברך בצד צפון כמו בתפלה, וכיון שאין יסוד בקדמונים לברך לצד מזרח דוקא, ויש יסוד כאן לצפון או למערב, נראה שלא קפדינן שיברכו כולם לצד צפון כמו בתפלה דוקא, וכמדומני שכן המנהג שלא מקפידים ע"ז כלל".
   4. **ישר רגליו**.
      1. כמו שמונה עשרה.
         1. יסוד ושורש העבודה (שער תשיעי פרק א' ענין קידוש הלבנה) – "ורגליהם רגל ישרה כמו בתפלת י"ח כמ"ש בש"ע".
         2. בן איש חי (שנה ב' פר' ויקרא אות כ"ג) – "וצריך לישר רגליו כתפלת י"ח".
      2. לכוין לצד מזרח.
         1. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' קע"ו) – "שאלה: בשו"ע או"ח (סי' תכ"ו ס"ב) כתב, ומישר רגליו בקידוש לבנה, האם הפירוש להצמיד הרגלים כשמו"ע, או לכוין לצד מזרח. תשובה: תפוס לשון אחרון".
      3. הגרח"ק זצ"ל (מילי מעלייתא אות צ"ח) – "שאלה: הא דאיתא בשו"ע (או"ח סי' תכ"ו סעי' ב') דבשעת קידוש לבנה צריך לישר רגליו, האם זה דוקא בשעת הברכה או ה"ה בשעת אמירת כל הנוסח של אח"כ. תשובה: **רק בשעת ברכה**".
      4. מראי מקומות.
         1. הגריש"א זצ"ל (**אשרי האיש או"ח ח"ב פרק ט' אות כ"ו**) – "רבינו מביט בלבנה רק בתחילת הברכה, ואח"כ לא מביט יותר. כמו כן רבינו אינו מיישר רגליו בקידוש לבנה".
   5. **ריקודים**.
      1. דר"מ (סוף הסי') – "ודע כי כל עניינים אלו שצריכין להיות בשמחה בקידוש החדש וענין הריקודים יש לו סוד גדול בדרך הקבלה וכבר הארכתי בו תודה לאל בפירוש האגדות שלי במסכת סנהדרין וכתבתי שכולם הם ענייני שמחת נישואין שהאשה חוזרת ומתחדשת לבעלה כמ"ש לעיל סימן תי"ז (אות א) בשם א"ז (הל' ראש חדש סי' תנד) והוא סוד קידוש החדש והמשכיל יבין".
         1. רמ"א (סוף סעי' ב') – "עושין שמחות ורקודין בקידוש החדש **דוגמת שמחת נשואין**".
      2. לענין ריקודין ומחולות ושירת "טובים מאורות", בתשעת ימים לפני תשעה באב.
         1. עי' סי' תקנ"א סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
      3. קידשו בליל שבת במקום שא"א לדחותו: יכול לרקד.
         1. ***מ"ב (סי' תכ"ו ס"ק י"ב, שעה"צ ס"ק י"ב) – "שאין מקדשין אותה בליל שבת והרבה טעמים נאמרו בזה ע"פ הקבלה [עיין בתשובת רמ"ע וברדב"ז חלק ד סימן קל"ג. ועל פי פשוטו יש לומר, משום דעושין את המצוה בשמחה ורגיל לבא לידי ריקודין, וכמו דמשמע אחר כך בהג"ה, וזה איסור בשבת. ואף*** *דריקודין של מצוה התירו* ***וכמו בשמחת תורה, שאני התם דאי אפשר לדחות היום, מה שאין כן הכא דאפשר לעשות המצוה מקודם השבת או לדחות לאחר השבת]".***
         2. הגרח"ק זצ"ל (תשובות הגר"ח סי' תתתתשי"ח) – "אם איתרע וקידשו הלבנה בליל שבת או בליל יו"ט כנ"ל במשנ"ב ס"ק י"ב האם מותר לרקוד ואם אסור האם מותר לשיר כי שמא יבואו עי"ז לרקוד. והיום נהוג לעשות ריקוד של מעגל ואולי זה מותר. ת. מותר גם לשיר וגם לעשות מעגל"***.***
      4. תשובות והנהגות (ח"א סי' ר"ג) – "מנהגינו לרקוד אחרי קידוש הלבנה ומקפידים אנו על כך, **ואין לנהוג כבוד בעצמו לא להשתתף**, וכמו שאמר דוד המלך ע"ה ונקלותי עוד מזאת וגו', שרבינו הרמ"א בד"מ ס"ס תכ"ו מביא "ודע כי כל ענינים אלו שצריכים להיות בשמחה בקידוש החודש וענין הריקודים יש לו סוד גדול בדבר הקבלה וכבר הארכתי בו ת"ל בפירוש הגדול שלי במסכתא סנהדרין וכתבתי שכולם הם עניני שמחת נישואין שהאשה חוזרת ומתקדשת לבעלה כמ"ש לעיל בד"מ סי' תי"ז בשם א"ז והיא סוד קידוש החודש והמשכיל יבין", וכן ברמ"א שם ס"ב שעושין שמחות וריקודים בקידוש החודש דוגמת שמחת נישואין ע"ש. ויפה שמעתי מהגאון רבי בצלאל שטרן זצ"ל "מקום היחידי שמוצאים אנו שרבינו הרמ"א משבח ריקודים היינו בברכת קדוש הלבנה ובזה נמנעים", ולא מספיק בדילוגים כשאומר ברוך יוצרך שצריך לשמוח ברקודים ממש כמו בנשואין וכמ"ש".
      5. מראי מקומות.
         1. הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ח אות ו') – "שאלה ברמ"א סי' תכ"ו סעי' ב כתב שעושין שמחות וריקודין בקידוש החודש דוגמת שמחת נישואין (ומקורו מהרבינו בחיי פ' וישב), מדוע השמיט רבינו שליט"א [זצ"ל] ד"ז מספרו שונה הלכות. תשובה: אינו דין"***
   6. **שירה** "**טובים מאורות**".
      1. מקור, והטעם לשיר "טובים מאורות" – רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' קס"א, אות ל"ח).
      2. לענין ריקודין ומחולות ושירת "טובים מאורות", בתשעת ימים לפני תשעה באב - עי' סי' תקנ"א סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
      3. קידשו בליל שבת במקום שא"א לדחותו, מותר לשיר – הגרח"ק זצ"ל (תשובות הגר"ח סי' תתתתשי"ח, לשונו מובא לעיל).
      4. קהלות יעקב (ארחות רבנו עמ' קע"ז אות כ"ו) – "וכשהתחילו לזמר טובים מאורות הלך לביתו".
      5. הגרח"ק זצ"ל (תשובות הגר"ח סי' תתתתשט"ו) – "גמר קידוש לבנה אחרי שהציבור סיימו טובים מאורות, האם יכול לומר טובים מאורות ביחיד עם שם ומלכות והיינו טובים מאורות שברא 'אלקינו'. ת. כל שבהם (שבח) אפשר לומר בשם ה' ע"פ דין".
2. תולה עיניו.
   1. **הגדר**.
      1. מ"ב (ס"ק י"ג) – "ותולה וכו' ואומר וכו'. כתב בשיורי כנה"ג דמשמע לכאורה דעד גמר כל הסדר תולה עיניו בה וכן נהוג עלמא אבל שמע משם ספר חרדים שהחמיר בזה מאד מלהסתכל בלבנה ולא התיר להסתכל בה אלא עד שסיים הברכה והמ"א בשם של"ה החמיר עוד יותר דאפילו בשעת הברכה אין לו להסתכל בה אלא רואה אותה פעם אחת כשירצה לברך ואח"כ לא יסתכל בה".
      2. אור לציון (ח"ג פרק ד' אות ב') – "שאלה. מי שהסתכל על הלבנה, והמתין זמן מה כדי לברך יחד עם הציבור, או לסיבה אחרת, האם צריך להסתכל שוב על הלבנה סמוך לברכה. תשובה. אם מברך תוך חצי שעה מזמן שהסתכל על הלבנה, אינו צריך להסתכל שוב, ואם מברך תוך חמש דקות, אין צריך להסתכל שוב אפילו אם הפסיק בדיבור שלא מענין הברכה, אבל לאחר חצי שעה יש להסתכל שוב, ואם בירך בלא להסתכל, אין צריך לחזור ולברך".
      3. שבט הקהתי (ח"ג סי' קמ"ט) – "לכתחילה יעמוד עד גמר הברכה במקום שיוכל לראות משם הלבנה. ובדיעבד אם ראה הלבנה קודם הברכה יוכל לגמור ולברך אפילו אם אינו רואה אז הלבנה".
   2. **בירך ולא ראה הלבנה: קידש הלבנה בלי להביט בלבנה האם יצא ידי חובתו**.
      1. יצא ידי חובה.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' סעי' ל') – "בדיעבד יצא ידי חובתו".

הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' הע' קכ"ה) – "ועובדא הוה בחכם אחד בשכונתו של רבנו שטעה וסבר על **אור פנס** הרחוב שהוא אור הלבנה, ובירך ברכת הלבנה בשעה שהאירה הלבנה, והורה רבנו דגם בזה שפיר יצא מטעם הנ"ל דעכ"פ בירך בזמן שנהנים לאורה".

* + - 1. אור לציון (ח"ג פרק ד' סוף אות ב') – "ואם בירך בלא להסתכל, אין צריך לחזור ולברך".
      2. הגריש"א זצ"ל (קידוש לבנה פרק ב' הע' כ'), קידוש לבנה (פרק ב' סעיף י"א, הע' כ') – "אם היתה הלבנה נראית ומאירה במקומו, אלא שלא ראה הלבנה בעת הברכה, כגון שנמשך אחר העם שיצאו לקדש הלבנה, ובירך עמהם אך הוא בעצמו לא ראה אותה, יצא. [דכ"ש מדין סומא דהכרעת הפוסקים נוטה דחייב בקידוש לבנה אע"ג דאינו מסתכל בלבנה]".
      3. חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שס"ו סוף הע' י"ב).
      4. שבה"ל (ח"ה סי' קכ"ה אות ד') – "ואשר שאל בענין קדוש לבנה שברך ולא הסתכל קודם על הלבנה ע"פ המבואר או"ח סי' תכ"ו אם עלתה לו הברכה, לפי דעתי פשוט דיצא, דהראה לבנה בחידושה היינו שידע שנתחדשה, וכיון שבעינן זורחת מאיר לארץ כמש"כ הרמ"א שם, א"כ זה שמקדשה ע"כ הרגיש במאור הלבנה וזריחתה דאל"כ איך הלך לקדשה, ואין ההבטה בה ממש מעכב וע"ש במג"א ס"ק ח' ופמ"ג שם, ואין זה ענין לסומא שפלפלו בה הפוסקים, או בגדרי הכסוי של עננים שדברו מזה, דזריחת הלבנה וחידושה ואורה הנרגש בארץ היינו ראית הלבנה בחדושה, ואין להאריך בזה. וגם אם האיש הזה לא הרגיש כלום בחידושה רק נמשך סתם אחרי ההמון עם שהלכו לקדשה ולא ראה אותה אעפ"כ דעתי העני' נוטה דיצא דהו"ל כאלו אחר אמר לו שראה הלבנה בחדושה והוא מברך עפ"ז, ולא מבעיא לדעת המהרש"ל בתשובה סי' מ"א שהובא בפוסקים שם דהעיקר שהעולם יהנו לאור הלבנה וסומא מברך, אלא אפילו לדעת הרדב"ז שהובא שם דבעינן מביט בלבנה ממש ולשון הגמ' הרואה לבנה בחידושה דוקא, מ"מ יראה בזה דוקא לענין לכתחילה, או לענין עננים מכסים וכה"ג, אבל כשמאירה על הארץ ואחרים ראו והרגישו ועפ"ז מברך אין חשש דיעבד עכ"פ".
      5. רבבות אפרים (ח"ד סי' ק"ד אות ג', רבבות ויובלות ח"ב סי' שע"ה) – "זה כמה פעמים נשאלתי ביצא החוצה במוצאי שבת עם הקהל והתחיל לקדש הלבנה ולא נסתכל בה מה הדין, ועניתי מסברא דיצא, וכעת ראיתי בשו"ת שבט הלוי ...".
      6. משנת יוסף (ח"ז סי' פ"א, חי"ג סי' קל"ז) – "ומה ששאלת דמי שקידש הלבנה ולא הסתכל עליה אם יצא י"ח. הנה ברכת הלבנה אינה ברכת הנהנין, שאם לא נהנה אינו מברך אלא היא ברכה על חידוש העולם, ולכן אפי' סומא ל"ע מברך (מ"ב סי' תכו סק"א) וא"כ פשיטא שמי שלא הסתכל עליה, אבל למעשה הרי הוא נהנה מאורה, כשהיא מאירה ע"ג הקרקע, והולך באור ולא בחושך (עי' שם סק"ג), ואפי' לא הי' נהנה עכשיו, שייך ג"כ לברך, וז"פ".
      7. הגר"ע אויערבאך שליט"א (אליבא דהלכתא גליון פ' עמ' מ"א טור ג') – "דמי שיצא עם הציבור לקדש את הלבנה ולא הביט על הלבנה ובירך עם הציבור יצא ידי חובתו, דלא גרע מסומא שיכול לברך קידוש לבנה".
      8. באר שרים (ח"ו סי' ל"ד, ח"ז סי' נ"ג) – "שואל בענין ברכת הלבנה כשבירך בלי בתי עיניים (משקפיים) ובמקום לראות את הלבנה **ראה אור העלקטערי** שהיה ברחוב וחשב שרואה אור הלבנה ובירך עליה, ואח"כ שם על לב שהציבור מסתכלין במקום אחר ונודע לו שלא בירך על הלבנה, האם לא יצא ידי חובתו, או כיון דהלבנה היתה גלוי' לעין כל יצא י"ח ... לענ"ד פשוט דיצא י"ח".
    1. דעת הגרח"ק זצ"ל.
       1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"ה) – "שאלה: אם יוצא יד"ח קידוש לבנה כשלא ראה הלבנה ובירך, והלבנה היתה נראית. תשובה: צ"ע".
       2. הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' קע"ז אות מ"ה) – "מה האומר ברכת הלבנה ולא הביט בלבנה האם יצא י"ח. תשובת מרן שליט"א [זצ"ל]: יוצא בדיעבד".
       3. הגרח"ק זצ"ל (וישמע משה ח"ג סי' קי"ח, עמ' קפ"ט) – "וענה לי הגאון הגדול רבי חיים קניבסקי שליט"א [זצ"ל], דלא מיבעיא אם כבר ראה את הלבנה קודם לכן שלא בשעת הברכה, בודאי יצא ידי חובתו בברכה שברך אחר כך, ואפילו אם לא ראה את הלבנה קודם לכן יצא בדיעבד ידי חובתו. ומכל מקום אם יכול לשמוע מאחר פעם נוספת לרוחא דמילתא שפיר טפי. וכן הורה הגאון הגדול רבי נסים קרליץ שליט"א [זצ"ל]".
    2. מראי מקומות – אדרת תפארת (ח"ו סוף סי' ל"ב), ברכת איש (ברכת הלבנה פרק ג' סעי' כ"ו), גם אני אודך (שס וענינים שונים ח"ב ס' נ"ב).
       1. דברי שלום (מזרחי, או"ח ח"ד סי' י"ג) – "ומי שבירך בלי ראיית הלבנה כגון שמצא צבור שמברכין ובירך בלא לראות הלבנה דינו כדין הסומא".
       2. הל' חג בחג (ראש חודש פרק י"ג סעי' ז', עמ' רס"ט) – "צריך להסתכל בה קודם שיברך, ומי שבירך על הלבנה ולא הביט בה קודם הברכה עד אחר הברכה י"א שלא יצא, וי"א שיצא כל שהלבנה מאירה ונהנין ממנה, ובדיעבד יש לסמוך ע"ז לכן לא יחזור ויברך ומ"מ יראה לשמוע שוב הברכה מאחר ולצאת ממנו עם הבטה".
       3. וכ"כ בהגהות אבן ישראל ס' תכ"ו שיצא. ובס' אורח כהלכה עמ' תנ"ו. .

1. מעומד.
   1. סנהדרין (דף מב.) – "אמר אביי: הלכך נימרינהו מעומד".
      1. רמ"א (סעי' ב') – "מעומד".
      2. ברכי יוסף (סי' ח' ס"ק ב') – "ממ"ש פרק היו בודקין (סנהדרין מב א) אמר אביי הלכך מעומד. הרי דברכת הלבנה אף דאינה נהנין אי לאו דמקבל פני שכינה לא הוה בעי מעומד. ויש לדחות דהירושלמי למצוה מן המובחר, **ואביי לחיוב**. וכ"נ מהרב אבודרהם, דשאר מצות הוא למובחר, והני דג"ש חיוב".
   2. **בדיעבד**.
      1. מראי מקומות – ישראל במעמדם (פרק ל' סעי' י"ב).
         1. הגר"א נבנצל שליט"א (סוכת חיים, ברכת הלבנה אות א') – "מי שאינו יכול לעמוד בקידוש לבנה, האם מותר לאומרו בישיבה, או עדיף שלא יקדש כלל. והשיב וז"ל, מסתבר שיקדש בישיבה".
         2. הגר"א נבנצל שליט"א (סוכת חיים, ברכת הלבנה אות א') – "מי שיכול לקדש היום רק בישיבה, ולמחר יוכל לקדש בעמידה, האם יקדש היום או ימתין עד למחר. והשיב וז"ל, "אם אינו זמן עננים ימתין".
   3. **סמיכה**.
      1. מראי מקומות – הגר"א נבנצל שליט"א (סוכת חיים, ברכת הלבנה אות ז'), ישראל במעמדם (פרק ל' סעי' י"ד).
   4. **מהלך**.
      1. מחמיר.
         1. חזו"א (דינים והנהגות או"ח פרק י"ז אות ו') – "כמדומה שפעם אמר דהא דאמר אביי הלכך צריך למימרא מעומד הוא גם לאפוקי מהלך".
         2. הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ז אות א', סי' י"ב אות ט' ד"ה ויש) – "שאלה: בהא דאיתא בסנהדרין מ"ב ע"א ונפסק בשו"ע סי' תכ"ו ס"ד לקדש הלבנה מעומד, האם מהלך חשיב עומד לענין זה. תשובה: לא ילך".***
      2. מראי מקומות.
         1. תשובות ישראל (עמ' ש"כ אות ט"ו) – "סנהדרין מ"ב ב' הלכך צריך למימרינהו מעומד, החזו"א אמר דהיינו נמי לאפוקי מהלך וכמש"כ בדינים והנהגות, והנה בירושלמי ברכות פ"ב ה"א ר' חונה וכו' בשם שמואל צריך לקבל עליו מ"ש מעומד מה אם היה יושב עומד לא אם היה מהלך עומד ומבו' דמעומד היינו רק לאפוקי מהלך ולא גם לאפוקי מהלך וגם לאפוקי יושב, וצ"ע בקידוש לבנה אם שייך לפרש רק לאפוקי מהלך".
   5. **למה חסר בשו"ע**.
      1. אג"מ (או"ח ח"א סי' קמ"ג) – "והנכון לע"ד דמהרמב"ם משמע דרק בבירך בליל הראשון מברך מעומד שהוא כתב בפ"י דברכות הי"ז וצריך לברך ברכה זו מעומד שכל המברך על החדש בזמנו כאילו הקביל פני השכינה ואחר זה כתב אם לא בירך בליל הראשון מברך עליה עד ט"ז יום בחודש עיין שם. מדנקט דין דמעומד וכאילו הקביל פני השכינה קודם שנקט הדין דעד ט"ז בחדש מברכין משמע דרק כשבירך בליל הראשון בדיוק בתחלת חדושה הוא כמקבל פני השכינה. וטעמו דהוא גורס בדברי ר' אסי א"ר יוחנן כל המברך על החדש בזמנו ומפרש מלשון זה דיש לכתחלה ודיעבד בברכה זו דלכתחלה צריך להשתדל לראותה בתחלת חדושה ולברך עליה ובדיעבד אם לא ראה אותה בליל הראשון שהוא תחלת חדושה מברך עד ט"ז שתתמלא פגימתה וא"ר אסי א"ר יוחנן שאם זכה לברך בזמנו שהוא בתחלת חדושה הוא כאילו מקבל פני השכינה, ומדויק הלמוד מהחדש הזה שאיירי התם בתחלת חדושה. וע"ז דוקא אמר אביי הלכך נימרינהו מעומד וכמפורש ברמב"ם על טעם הדין דצריך לברך מעומד שכל המברך על החדש בזמנו כאילו הקביל פני השכינה. ויפרש שאף שבתנא דבר"י לא הוזכר בזמנו הכוונה על בזמנו דוקא כדפי' ר' אסי א"ר יוחנן. אבל בלא ראה בליל ראשון שמברך עד ט"ז שהוא דין הדיעבד אינו כמקבל פני שכינה וממילא א"צ לברך מעומד".
      2. מראי מקומות – חשוקי חמד (סנהדרין דף מב. [עמ' ר"ל], לשונו מובא לקמן).
   6. מראי מקומות.
      1. ישראל במעמדם (פרק ל' סעי' י"א) – "וכתבו הפוסקים ארבעה טעמים למה צריך לברך ברכה זו מעומד ...".
2. שלום עליכם.

רמ"א (סעי' ב') – "ויאמר לחבירו ג"פ: שלום עליך, ומשיב הוי כשואל".

* 1. **אבל: אמירת** "**שלום עליכם**".
     1. לא יאמר – גשר החיים (ח"א פרק כ"א אות י"ג ס"ק ח', לשונו מובא לעיל), ששכ"ה (פרק ס"ה סעי' ל"ו, "אין לברך את האבל ב'שלום עליכם', וגם הוא לא יברך אחרים ב'שלום עליכם'"), אשי ישראל (פרק מ' סעי' כ"ד).
     2. לומר – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' הע' קכ"ז, תפילה פרק י"ח סעי' י"א, עי' ששכ"ה פרק ס"ה הע' קס"ג, "מותר לאבל תוך שבעה לומר בקידוש לבנה 'שלום עליכם' לעומדים שם, אבל אחרים אפשר שטוב יותר שלא יאמרו שלום עליכם לאבל כל זמן אבלותו, דהיינו ל' יום לשאר קרובים וי"ב חדש לאב ואם").
     3. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ה סי' ש' אות א').
  2. **אמירת "שלום עליכם" לרבו**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"א תשובה שי"ט) – "האם מותר לתלמיד לתת לרבו 'שלום עליכם' שאחר קידוש לבנה. תשובה: אסור".
  3. **אי באמצע ברכת הלבנה מותר להשיב עליכם שלום, כשחבירו אומר לו שלום עליכם**.
     1. לא יענה.
        1. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ג סי' נ' ענף ג', **אשרי האיש או"ח ח"ב פרק ט' אות כ"ה**), אבני ישפה (ח"ג סי' נ' ענף ג') – "ונראה פשוט שהמשיב לא יענה באמצע הברכה, שהרי בזמנינו אין משיבים בקריאת שמע אם שואלים בשלומו (מ"ב סי' ס"ו ס"ק ב'), וה"ה כאן לא ישיב. וגם השואל אינו צריך את תשובתו, שהרי לפי מה שבארנו לעיל העיקר היא אמירת שלום לחבירו, שמכוון בזה שלא התכוון עליו ב'תפל עליהם', ואם כן מה איכפת לו אם הוא עונה, והרי העיקר שהודיע לו שהוא נותן לו שלום, ולכן גם לכתחילה יכול לומר שלום עליכם לאדם שהוא באמצע הברכה אם לא שחושש שיכשילו ב'הפסק'. והסכים אתי לדינא גאון אחד שליט"א [זצ"ל]".
        2. ששכ"ה (אשי ישראל פרק מ' הע' פ"ו), אשי ישראל (פרק מ' סעי' ל"ג) – "אם עומד באמצע ברכת הלבנה וחבירו אומר לו 'שלום עליכם' לא יענה לו, עד שיסיים את הברכה, וכן אם עומד באמצע פסוק לא יענה, אלא יסיים תחילה את הפסוק, ואחר כך יענה".
        3. הגרח"ק זצ"ל (תשובות הגר"ח סי' תתתתשי"ג) – "האם לענות שלום עליכם כשאוחז עדיין בברכת אשר במאמרו ברא שחקים, (כיון שזה תוך ברכה, ואולי כדאי אעפ"כ לענות כדי שלא יחשוב שאינו עונה משום קטטה וכדו' והיינו משום בין אדם לחבירו). ת. אסור".
     2. מראי מקומות.
        1. שבט הקהתי (ח"ב סי' קס"ו) – "אי באמצע ברכת הלבנה מותר להשיב עליכם שלו' כשחבירו אומר לו שלו' עליהם כהמנהג ... ינענע בראשו ואל יענה בפה ואם ירא שיקפיד חבירו אם אינו משיב בפה אפשר דיוכל להשיב בפה".
  4. **אם אפשר לומר לילד**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (תשובות הגר"ח סי' תתתתשי"ד) – "האם אפשר לומר לילד שלו' עליכם בקידוש לבנה, ואם כן, האם זה שונה בגילו. ת. אפשר".
  5. **קידוש לבנה ביחודות**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' קע"ו) – "במ"ב (סי' תכ"ו סקט"ז) כ' הטעם שאומרים אחר קידוש לבנה שלום עליכם, שאחר שאמר תיפול עליהם אימתה וגו', שב ואומר שלא נתכון על חבירו. ולפי"ז אם אומר קידוש לבנה ביחידות, לא יצטרך לחזר אחר ג' אנשים לומר להם שלום עליכם דלא שייך הטעם. תשובה: יש עוד טעמים".
     2. אבני ישפה (ח"ג סי' נ' ענף ג') – "והעיר לי ר' שמעון כהן נ"י שאם אומרים קידוש לבנה ביחידות אין ענין לחפש אחרי אדם לומר לו שלום עליכם, כיון שלא שמעו אדם אומר תפל עליהם כו', ע"כ. אמנם נ"ל שאם אמר בצבור יש לומר שלום עליכם אעפ"י שאמר הפסוק תפול וכו' בשקט, שהרי יודעים שהוא אמר הפסוק".
  6. לומר לאדם אחד שלום עליכם ג' פעמים.
     1. אבני ישפה (ח"ג סי' נ' ענף ב') – "פשוט שאין בזה חיוב ויכול לומר ג' פעמים לאדם אחד".
     2. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב) – "האם נוהגים לומר בקידוש לבנה שלום עליכם לג' אנשים דוקא, או אפשר לכתחילה לומר לאדם אחד שלום עליכם ג' פעמים. תשובה: אם יש ג' אנשים לכתחילה אומרים לשלשה".**

1. מוצאי שבת.
   1. **בחודש שתברכו ברכת הלבנה במו"ש תמצאו הצלחה**.
      1. הו"ד – מג"א (ס"ק ב'), מ"ב (ס"ק ד', "וכתב בס' מגיד מישרים סימן זה יהיה בידך בחודש שתברכו ברכת הלבנה במו"ש תמצאו הצלחה וכשתתכסה ותתעלם ולא יוכלו לברך אותו החודש לא יהיה מוצלח ח"ו").
   2. **מה נכלל ב**"**מוצאי שבת**".
      1. וכן מוצאי יו"ט [במוצאי חג שבועות]– רמ"ע מפאנו (סי' ע"ח, לשונו מובא לקמן), א"ר (ס"ק ה'), פמ"ג (א"א ס"ק ב'), מ"ב (ס"ק ה').
      2. וכן מוצאי יו"כ – רמ"ע מפאנו (סי' ע"ח, "וניחא במוצאי שבת ובמוצאי יום טוב כגון עצרת ויום הכפורים לילך מחיל אל חיל").
   3. *מיד בחול או מובחר במוצ"ש****.***
      1. ***מצוה מן המובחר אא"כ ראוי להסתפק שיעבור המצוה.***
         1. ***תרה"ד (ח"א סי' ל"ה).***
         2. ***מחבר (סעי' ב') – "אין מברכין על הירח אלא במוצאי שבת כשהוא מבושם ובגדיו נאים".***
         3. ***רמ"א (סעי' ב') – "ודוקא אם ליל מוצאי שבת הוא קודם י' בחדש, אז ממתינין עד מוצ"ש. אבל אם הוא אח"כ, אין ממתינין עד מוצאי שבת שמא יהיו ב' לילות או ג' או ד' עננים ולא יראו הלבנה ויעבור הזמן".***
         4. ***א"ר (ס"ק י"א) - לשונו*** מובא ***לקמן.***
      2. ***מיד בחול, שלא להחמיץ את המצוה.***
         1. ***ב"ח (ס"ק א' ד"ה וכתב) – "וכן קיבלנו מרבותינו שכך נהגו כל הקדמונים שלא להחמיץ את המצוה ולקדש אותה במוצאי שבת לאחר שעברו עליה ג' ימים".***
         2. ***בית יעקב (סי' קמ"ב ד"ה וששאלת בענין).***
         3. ***שבות יעקב (ח"א סי' ל"ד).***
         4. ***גר"א (מעשה רב אות קנ"ט) – "קדוש לבנה אין מחמיצין המצוה עד שבעה אחר המולד או עד מוצאי שבת רק תיכף אחר שלשה ימים מהמולד מקדשין וכן מקדשין קודם ט"ב וקודם יה"כ".***
         5. ***ח"א (כלל קי"ח סעי' י"ד) – "ועיין מש"כ בכלל ס"ח בדין שהוי מצוה דספר חסידים סבירא ליה דלא משהינן כלל למצוה, וכ"כ המ"א רס"י כ"ה, ואם כן אין להמתין כלל עד מוצאי שבת".***
         6. ***חזו"א (***מעשה איש ח"ז עמ' קל"ט, עי' ***ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ו***, ח"ג עמ' רנ"ה אות ה').
         7. קהלות יעקב (***ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ו,*** מעשה איש ח"ז עמ' קל"ט) ***– "מקדש את הלבנה במלאת ג' ימים מהמולד ולא ממתין למוצש"ק".***
         8. ***הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ב' אלול תשס"ז) – שאלה: "האם יותר טוב לומר קידוש לבנה מיד אחר שלש ימים, או להמתין עד מוצאי שבת". תשובה: "מיד".***
            1. ***אחר ג' – ב"ח (ס"ק א' ד"ה וכתב, לשונו*** מובא ***לעיל), גר"א (מעשה רב סי' קנ"ט, לשונו*** מובא ***לעיל), חזו"א, קהלות יעקב.***
            2. ***אחר ז' – בית יעקב (סי' קמ"ב ד"ה וששאלת בענין).***
      3. ***מראי מקומות –*** יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ב'), ***ארצות החיים (סי' כ"ה ס"ק י"ג), ערה"ש (סעי' ח'), מ"ב (ס"ק כ', שעה"צ ס"ק כ"א, בה"ל סעי' ב' ד"ה במוצאי).***
2. זמני השנה.
   1. **לפני יו"כ: חודש תשרי**.
      1. אין מקדשין – רמ"א (סעי' ב', סי' תר"ב סעי' א'), לבוש (סעי' ד', סי' תר"ב סעי' ב', "אין מקדשין הלבנה אלא עד אחר יום כיפור, מפני שאנו תלויין בדין וקדושה צריך להיות מתוך שמחת הלב, כן הוא המנהג, ואני שמעתי בשם גדול אחד שאדרבה טוב שיקדשו אותה בתוך עשרת ימי תשובה, כדי שתבא מצוה זו ותוסיף על זכיותינו הקודמות, ואולי תכריע היא את הכף לזכות ביום הדין, וסברא נכונה היא, כי זו היא משמחת הלבבות שתוסיף על זכיותינו ותכריעינו לזכות, וכדי לקיים המנהג אפשר לומר כיון שממתינין לכבודה כדי לקבלה בשמחת הלב, הוי ההמתנה ג"כ מצוה והיא היא המכרעת, נ"ל").
      2. מקדשין – יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ו'), גר"א (סי' תר"ב ד"ה אין, מעשה רב אות קנ"ט [לשונו מובא לקמן], "והעיקר כי"א שטוב לקדש הלבנה קודם יה"כ כדי שמצוה זו תכריע לכף זכות"), חזו"א (ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ו), קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ו, "ומקדש לפני ת"ב ולפני יוה"כ כמו הגר"א זצ"ל"), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' הע' ק"ח), הגרח"ק זצ"ל (אשי ישראל פרק מ' הע' נ"ו, "שמעתי וראיתי").
      3. מראי מקומות – בה"ל (סעי' ב' ד"ה ולא, מ"ב סי' תר"ב ס"ק י', שעה"צ ס"ק ז'), אשי ישראל (פרק מ' סעי' כ"ג).
         1. חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שמ"ז) – "ונהרא נהרא ופשטיה".
         2. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ל"ד) – "ומאחר שנחלקו האחרונים מה הוא מנהג ירושלים, לכן דעבד כמר עבד ודעבד כמר עבד".
   2. **מוצאי יו"כ**.
      1. מ"ב (ס"ק י"א) – "ובמוצאי יוה"כ מתוך ששמחין שיצאו בדימוס מקדשין **אף קודם שיטעמו**".
      2. הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ז אות ד') – "שאלה: במש"כ במשנ"ב סי' תכ"ו סקי"א שבמוצאי ט"ב אין לקדש הלבנה בלא מנעלים, ומשמע מדבריו דבמוצאי יוה"כ אין קפידא ושרי לקדש אף בלא מנעלים, ונראה לבאר דחלוק דין ט"ב שאסור בנעילת הסנדל משום אבילות, ומשא"כ יוה"כ דהוא מדין עינוי, האם נכונים דברינו. תשובה: הטעם דביו"כ שמחים מחמת מחילת העוונות".***
   3. **לפני ת"ב: חודש אב**.
      1. אין מקדשין.
         1. רמ"א (סעי' ב', סי' תקנ"א סעי' ח').
         2. לבוש (סעי' ד', סי' תקנ"א סעי' י"ח).
         3. יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ו').
         4. קיצור שו"ע (סי' צ"ז סעי' י"א).
         5. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ל"ה).
            1. דשרויין באבלות – מג"א (ס"ק ד'), מ"ב (ס"ק ח').
      2. מקדשין.
         1. גר"א (מעשה רב אות קנ"ט) - לשונו מובא לקמן.
         2. חזו"א (ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ו).
         3. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ו) – "ומקדש לפני ת"ב ולפני יוה"כ כמו הגר"א זצ"ל".
         4. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' הע' ק"ח).
         5. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק ע"א אות ל"ז) – "רבינו אינו ממתין עד מוצאי תשעה באב לקדש הלבנה".
            1. לענין ריקודין ומחולות, ושירת "טובים מאורות" - עי' סי' תקנ"א סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
      3. מראי מקומות – אשי ישראל (פרק מ' סעי' כ"א).
         1. ערה"ש (סעי' ח') – "כתב אין מקדשין הלבנה קודם תשעה באב ולא קודם יוה"כ ובמוצאי יוה"כ מקדשין אותה דאז שורין בשמחה אבל לא במוצאי ט' באב ולא בשאר תענית עכ"ל והטעם שאין מקדשין קודם ט' באב מפני ששרויין בצער החורבן ולכן גם אבל בז' ימי אבילות אין לו לקדש אא"כ יעבור הזמן דאז בהכרח לקדש וקודם יוה"כ מפני ששרויים בצער על מחילת עוונות ויש שמגמגמין לגמרי על ההמתנות אלו דהא חיישינן שמא ימות ועוד דזריזין מקדימין למצות [א"ר בשם בית יעקב] ויש שדחו זה דלזמן קצר לא חיישינן למיתה ושיהוי מצוה משום הידור משהינן [שם] **האמנם במדינתינו דשכיחי עננים הרבה** אין כדאי להמתין וכן נהגו גדולים שלא להמתין".
         2. תשובות והנהגות (ח"א סי' ר"ו) – "ומיהו מנהגינו כאן לא להמתין וכהגר"א זצ"ל, מפני שכאן בחדש אב הוא חורף, ואף שאין אז עונת הגשמים עלולים להפסיד הברכה".
   4. **במוצאי ת"ב**.
      1. אין מקדשין – רמ"א (סעי' ב').
         1. דאין שרויין בשמחה – מ"ב (ס"ק י').
      2. מקדשין – יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ו'), מ"ב (ס"ק י"א).
         1. דצריך לטעום תחילה – ***ח"א (כלל קי"ח סעי'*** ט"ו), מ"ב (ס"ק י"א, עי' שעה"צ ס"ק ט').
         2. מראי מקומות – שיח יצחק (סי' קצ"ה, "הרי מפורש יוצא מג' גדולי עולם, שאין קפידא לטעום מידי תחלה ...").
         3. צריך נעלים – מ"ב (ס"ק י"א).
            1. **נעלי גומי**.

מיקל – אמת ליעקב (הע' תכ"ג, "נראה שאם יש לרגליו נעלי גומי או בד מכובדים א"צ לנעול דוקא נעלי עור").

מחמיר – הגרח"ק זצ"ל (אשי ישראל פרק מ' הע' נ"א, תשובה של"ז, "נעלי גומי הוי כיחף").

הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק כ"א אות כ"ה) – "מי שהולך בגרביים ללא מנעלים, לא יקדש את הלבנה עד שינעל מנעליו. וכן הדין במי שנועל נעלי גומי בלויות או נעלי בית. אמנם מי שנועל נעלי גומי תקינות רשאי לומר קידוש לבנה, ואין צריך להחליפן".

* + - * 1. הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ז אות ה') – "***שאלה: חכ"א הראני ששאל למרן שליט"א [זצ"ל] לגבי מוצאי ט"ב באדם שאין לו מנעלים, ואם ילך לביתו להביא מנעלים יפסיד מלברך במנין, האם יקדש בלא מנעלים בציבור, או שיקדש יחידי עם מנעלים, והשיבו רבינו שליט"א [זצ"ל] שלא יקדש בלא מנעלים אף שעי"ז יפסיד מלקדש בציבור, וצ"ב דלכאורה מ"ש ממש"כ בשעה"צ סי תכ"ו אות ט' שאם יש לו לקדש בציבור יקדש אף שלא טעם, אף שמעה"ד אין לקדש בעודו בתענית. תשובה: בלי מנעלים הוי בזיון טפי".
  1. **יו"ט שחל מוצ"ש**.
     1. אין מקדשין – רמ"א (סעי' ב').
     2. מראי מקומות – ט"ז (ס"ק א', עי' פמ"ג שם).
        1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון פ' עמ' ק"צ טור ג') – "שאלה: כ' הרמ"א (סי' תכ"ו ס"ב) בשם מהרי"ל שאין לקדש את הלבנה במוצ"ש שחל ביו"ט, דכשם שיש תחומין למטה כך יש תחומין למעלה, ואין להקביל פני השכינה ביו"ט חוץ לתחום. וצ"ע הלא עיקר הברכה הוא על הנאת אורה, כמו שפסק הרמ"א (שם ס"א) דאין לקדש אלא בלילה בעת שהלבנה זורחת ונהנין מאורה, ופי' המ"ב דהיינו בעת שזריחתה ניכרת על הקרקע, וא"כ שפיר נחשב כאילו באה בתוך התחום. ובכלל צ"ע מה ענין קידושי לבנה לתחומין, הלא הקבלת פני השכינה הוא כאן בארץ (כמו בתפילה ולימוד תורה). תשובה: כל הקידוש זה לקראתה".

1. ליל שבת.
   1. **הלכה**.
      1. מחמיר, אא"כ דא"א לקדשה אח"כ – ב"ח (ס"ק א' ד"ה גם, שו"ת סי' פ'), מג"א (ס"ק ז'), יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ג'), פמ"ג (מש"ז ס"ק א'), ח"א (כלל קי"ח סעי' ט"ו), קיצור שו"ע (סי' צ"ז סעי' י"ב), מ"ב (ס"ק י"ב), אור לציון (ח"ג פרק ד' אות ה', לשונו מובא לקמן), הגריש"א זצ"ל (שיעורי מרן הגרי"ש, ברכות דף נט: [עמ' תר"ג], לשונו מובא לקמן), יביע אומר (ח"ח או"ח סי' מ"א, חזון עובדיה סוף חנוכה עמ' של"ה סעי' ו', "מסקנא דדינא שאם חל ליל ט"ו לחודש בליל שבת, מותר לקדש הלבנה בשבת, ולא עוד אלא **אפילו אם חל ליל י"ג לחודש**, או ליל י"ד לחודש, בליל שבת, מותר לקדשה בליל שבת, בזמן שהעננים מצויים ויש לחוש פן לא תיראה הלבנה לאחר מכן. וכמו שכתב התפארת ישראל שאפילו אם יש רק חשש קל פן לא תיראה הלבנה אח"כ מותר לקדשה בליל שבת, וכן עשינו מעשה"), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ל"ג, "לכתחלה יש לחוש שלא לקדש את הלבנה בליל שבת ובליל יום טוב. אולם אם היו עננים והלבנה לא נראתה אלא בלילה האחרון שבו אפשר לברך ברכת הלבנה, מותר לקדשה בליל שבת ובליל יום טוב. [ילקוט יוסף שבת ה' עמ' שמ. וע"ע ביביע אומר ח"ח סימן מ"א]"), אשי ישראל (פרק מ' סעי' כ').
         1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון פ' עמ' ק"צ טור ג') – "שאלה: ובאותו ענין צ"ע אם הטעם כדברי מהרי"ל למה לא כ' הרמ"א בהדיא דאסור לקדש הלבנה בליל שבת (ולא נזכר איסורו אלא באחרונים בתשו' רמ"ע מפאנו וברדב"ז), וצ"ע. תשובה: סמך על כך שיבינו לבד".

הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קט"ו תשובה רנ"ח) – "שאלה: (סי' תכו ס"ב) בשעת הדחק, האם מותר לקדש את הלבנה בליל שב"ק ויו"ט. תשובה: חלילה".

* 1. **הטעם**.
     1. מ"ב (ס"ק י"ב, שעה"צ ס"ק י"ב) – "והרבה טעמים נאמרו בזה ע"פ הקבלה. [עיין בתשובת רמ"ע וברדב"ז חלק ד סימן קל"ג. ועל פי פשוטו יש לומר, משום דעושין את המצוה בשמחה **ורגיל לבא לידי ריקודין**, וכמו דמשמע אחר כך בהג"ה, וזה איסור בשבת. ואף דריקודין של מצוה התירו וכמו בשמחת תורה, שאני התם דאי אפשר לדחות היום, מה שאין כן הכא דאפשר לעשות המצוה מקודם השבת או לדחות לאחר השבת]".
     2. בן איש חי (שנה ב' פר' ויקרא אות כ"ו) – "והא דאין מברכין בשבת ויו"ט, עיין פחד יצחק ז"ל שכתב כמה טעמים, וכולם חלושים, ורק טעם זה עדיף, מפני שבברכת הלבנה צריך לעורר בה שמחה, ובשבת ויו"ט בלא"ה איכא שמחה ואינו ניכר כבוד הלבנה בזה, ובסה"ק מקבציאל כתבתי מפני שצריך לקלל את אויבים בפסוק תפול עליהם אימתה וכו', **ואין מקללין בשבת** ויו"ט, דאין מחרימין בהם, ועוד כתבתי שם טעמים".
  2. **ברכת הלבנה בתוספת שבת**.
     1. מיקל.
        1. אשל אברהם (בוטשאטש, על מג"א ס"ק ז') – "נראה שנכון לקדש הלבנה בתוספת שבת ק' גם קודם ברכת המזון דסעודה ג' כשרבים מקדשים אז כיון שהמניע' מלקדש בשבת ק' ג"כ אינה מפורשת בש"ס ובמ"ס ומקדשים כשאין פנאי יותר ותוספות קיל בזה וברוב עם מפורש בש"ס דהלכה כב"ה ז"ל. אך כשאין חשש שיהי' עננים מכסים אחר ברכת המזון והם י' נכון להמתין אחר ברכת המזון".
     2. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל"א) – "שאלה: אם בתוספת שבת ויו"ט מותר לקדש הלבנה או רק בשבת אסור. תשובה: אסור.
     3. מראי מקומות – משנת יוסף (חי"ג סי' קל"ח), ברכת איש (ברכת הלבנה עמ' תרח"צ אות ח').
  3. **כשאמר בשבת, ראוי שיאמר את נוסח הברכה מתוך הגמ'**.
     1. אור לציון (ח"ג פרק ד' אות ה') – "שאלה. האם אפשר לברך ברכת הלבנה בשבת. תשובה. לכתחילה אין לברך ברכת הלבנה בשבת. ואם היום האחרון לברכת הלבנה הוא שבת ועדיין לא בירכו ברכת הלבנה, יקראו את ברכת הלבנה בשם ומלכות מתוך מסכת סנהדרין (דף מ"ב ע"א) כאילו קוראים מתוך לימוד".
     2. הגריש"א זצ"ל (שיעורי מרן הגרי"ש, ברכות דף נט: [עמ' תר"ג]) – "ולמעשה אם לא קידש הלבנה ונזכר ביום האחרון שהוא שבת או יו"ט, כתבו האחרונים שיכול לקדש בליל שבת (מ"ב תכ"ו, י"ב). וראוי שיאמר את נוסח הברכה מתוך הגמ' במס' סנהדרין (מ"ב, א') בשם ומלכות".
  4. **רקידה: קידשו בליל שבת במקום שא"א לדחותו**.
     1. יכול לרקד - עי' לעיל.
  5. **ברכת הלבנה בשבת או מבעו"י: כאשר סוף זמן קידוש לבנה חל בליל שבת, אם עדיף לקדשה בלילה או מבעוד יום קצת**.
     1. בין השמשות.
        1. דברי יציב (או"ח סי' קע"ח) – "ועכ"פ בביה"ש לשיטת ר"ת שהלבנה מאירה יפה ונהנין מאורה נראה דיש להקל לברך, וביותר אם יהיה לבנה בביה"ש בער"ש יותר ראוי לקדש אז מלקדש בליל שבת להמתירין".
     2. בליל שבת.
        1. ציץ אליעזר (חי"ז סי' י"ז) – "נראה שעדיף יותר לברך ולקדש בליל שבת, ולא מבעוד יום".
     3. מבעוד יום.
        1. משנת יוסף (חי"ג סי' קל"ח) – "ולפ"ז מי שברור לו שיכול סמוך לשקיעה כבר להנות מאור הלבנה, יברך אז".
     4. דעת הגרח"ק זצ"ל.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל') – "שאלה: כשחל יום אחרון של ברכת לבנה בשבת ולא בירך, אם יברך מבעו"י או בשבת. תשובה: מבעו"י".
        2. הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ז אות ג') – "שאלה: באופן שסוף זמן קידוש"ל הוא בליל שבת ועדין לא קידש, מה עדיף שיקדש קצת מבעוד יום לפני כניסת שבת, משום הא דאין מקדשין בשבת ויו"ט (ואף שכ' הרמ"א לקדש בלילה מ"מ הכא הוא דיעבד), או דיקדש בליל שבת. תשובה: מבעו"י אין נהנין מהלבנה".***
     5. מראי מקומות – ברכת איש (ברכת הלבנה עמ' תרפ"ז).
  6. **עמידה: באופן שמותר לקדש לבנה בשבת, האם צריך עמידה**.
     1. מחמיר: אין לחלק – הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה סוף עמ' קע"ה)".
  7. מראי מקומות – שד"ח (אסיפת דינים מערכת ברכות סי' ב' אות ח').
     1. ערה"ש (סעי' י') – "כתב רבינו הרמ"א שאין לקדשה במוצאי שבת שחל בו יום טוב עכ"ל וכ"ש שאין לקדשה בשבת [מג"א סק"ז] והטעמים שנאמרו בזה מדרך ההלכה אינם מתקבלים על הלב והאמת הוא דע"פ דין אין שום חשש בזה ורק יש טעמים כמוסים ע"פ הקבלה ולכן פשיטא אם יש עוד כמה לילות פשוט שאין מקדשין בשבת ואם שבת הוא הליל האחרון פשיטא שמקדשין אלא **אפילו יש עוד לילה אחת** נראה דבמדינתינו שמוחזקת בעננים יקדשו בשבת ואיזה פעמים עשינו מעשה כן ואירע שאח"כ במוצאי שבת היו עננים מכוסים אך זה פשוט דאם מקדשין בשבת לא יאמרו רק הברכה בלבד ולא התפלות והפסוקים דזהו ודאי שיש לקצר בכל האפשר ואין מעכב רק הברכה".

1. עד אימתי מברכין - סעיף ג'.

סנהדרין (סוף דף מא:) – "ואמר רבי אחא בר חנינא אמר רב אסי אמר רבי יוחנן: עד כמה מברכין על החדש - עד שתתמלא פגימתה. וכמה. אמר רב יעקב בר אידי אמר רב יהודה: עד שבעה, נהרדעי אמרי: עד ששה עשר".

* 1. **לפי מולד באיזה מקום**: סוף זמנה בחוץ לארץ.
     1. זמנה שוה בכל העולם – הגריש"א זצ"ל (יגל יעקב עמ' ק"מ הע' רל"ו), הגרח"ק זצ"ל (יגל יעקב עמ' ק"מ הע' רל"ו).
     2. תלוי לפי מקומו.
        1. עלה יונה (עמ' ל"א).
        2. הגר"י הענקין זצ"ל (יגל יעקב עמ' ק"מ) – "בנוגע לקידוש לבנה - הלוחות שלנו בארה"ב הלא מביאם כולם את המולד מארץ הקודש. האם מותר לכתחילה להודיע לכן שישנן שש שעות נוספות עד סוף זמן קידוש לבנה. ומדוע באמת אינם מנהיגים לתקן טעות זו. הלא פעמים אחדות בשנה יכול לצאת שאדם יבטל מצות עשה דרבנן בחשבו שכבר נגמר זמן הקידוש. תשובה: באמת הם שש (שבע) מקודם אבל בדיעבד אפילו לחשבוננו כשר".
        3. תשובות והנהגות (ח"א סוף סי' ר"ד) – "ולענין סוף זמן קידוש לבנה שאנו נוהגין שבאמצע בין מולד למולד סוף הזמן, ולכאורה פשוט שצריכים לשנות לפי א"י, ובלונדון שתי שעות, בארה"ב כשבע שעות, ובלוס אנג'לס אחד עשרה שעות קודם, כבר לא מקדשים הלבנה, שתלוי בארץ ישראל ושמה כבר סוף הזמן, וכן ראיתי כמה פוסקים מזהירים שבמדינות הללו הזמן מוקדם כפי השעון, אבל ב'עלה יונה' מביא ממהרי"ל (תשו' י"ט) וחתם סופר (א"ח ק"ב) שתלוי לפי חשבון המולדות שהוא לפי השעות מארץ ישראל, ולדבריו בלאו הכי המולד לא מדוייק כמ"ש בר"ה (כה א) דירח לא ידע מבואו פעמים בא בארוכה פעמים בא בקצרה והוא חשבון ממוצע וקבעו חז"ל כן, ולכן אף שבלקוי ירח שבודאי נתמלא אין מקדשין עוד הלבנה כמבואר בב"י וד"מ באו"ח סימן תכ"ו, מ"מ לדעתו מסורת ומנהג ישראל בסתם שלא לחשוב כל מקום כפי מקומו אלא כולם זמן אחד כפי המולד בארץ ישראל, יעו"ש מה שביאר בזה. ולמעשה נראה שראוי להחמיר בזה כשתי הסברות כפי מקומו אם מקדים לא"י וכמו בארץ ישראל אם מקומו מאחר, אבל לבטל המצוה גורם צער מרובה מאד וכמבואר בח"ס שם, ולכן אם מברך בכל מקום כפי הזמן בלוחות לא מהדרינן ליה שיש לו על מה לסמוך".
     3. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ל"ח) – "מי שבירך ברכת הלבנה בארץ ישראל לאחר שהגיע זמנה כאן, ונסע לחוץ לארץ במקום שעדיין לא הגיע זמנה, לא יברך שוב כשיגיע זמנה שם, שכבר יצא ידי חובת ברכת הלבנה לאותו חודש. [ילקוט יוסף סוף שבת ה']".
  2. **ליקוי הלבנה**.
     1. אין מקדשין – מהרי"ל (סי' י"ט, "ולע"ד נר' אם היה לקוי לבנה שאנו רואים ניגוד אמתי אמצעות הלקות, שאין לברך אח"כ, אבל סתמא סמכינן אחשבונינו שמסרו לנו רבותינו שהוא מולד השוה"), ב"י (ס"ק ג'), דר"מ (ס"ק א'), לבוש (סעי' ד'), יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ה'), הגרח"ק זצ"ל (שקל הקודש פרק י"א מהל' קידוש החודש ס"ק ה').
     2. מראי מקומות – פמ"ג (א"א ס"ק י"ב).
  3. **בלילה האחרון, האם יש חיוב להישאר ער במשך הלילה להמתין להתגל ות הלבנה כדי לקדש עליו**.
     1. מראי מקומות – שיעורי הלכה (גליון י"ג).

1. שיעברו ז' ימים - סעיף ד'.
   1. **לכתחילה עד שיעברו ז' ימים, או עד שיעברו ג' ימים**.
      1. לכתחילה עד שיעברו ז' ימים.
         1. מגיד מישרים (על שיר השירים) – "ואין מברכים עד שיעבור ז' ימים לפי שכחות חיצוניות מתדבקים בכ"י תתאה בהתחדשותה ולכן צריך לעבור עליה ז' ימים רמז לז' ימי בראשית וע"י כך הם מתפרדים ממנה. ומ"מ עדין נשארים סביבה וכשבאים ישראל ומברכים ברכת הלבנה אז פונים והולכים וספו תמו כי בהתייחד כ"י תתאה בספירות שעליה ע"י ברכת הלבנה אינם יכולים לגשת אליה ואם היו מברכים ב"ה קודם ז' ימים שעדין כחות חיצוניות דבקים בה לא היה כח בנו להפרידם ונמצא שהיינו מייחדים אותה עם הספירות עלינוות בעוד חיצונות דבקים בה והיו מערבים קדש בחול. וע"כ כתב המגיד כי עת החיבור הוא מז' בחדש עד חצי החדש כי אשר תהר אמו ממנו משם ואילך יהיו ימיו מכאובים כי חסרון הלבנה מורה על כן. וכן בז' ימים הראשונים שכח החיצונים דבקים בה. וז"ס והיה אור הלבנה וגו' שהרצון בו כי אור הלבנה שהיא כנסת ישראל תתאה תתעלה ותאיר כאור החמה שהיא ת"ת דידה ואור החמה דידה יהיה שבעתים כלומר בעת שעברו ז' ימים הראשונים ובאו הז' השניים כי כחות חיצוניות ספו תמו וזה יהיה ביום חבוש ה' וגו'".
         2. מחבר (סעי' ד').
         3. לבוש (סעי' ג').
         4. ברכי יוסף (ס"ק ד', טוב עין סי' י"ח אות ע"ו, מורה באצבע סי' ו' אות קפ"ב) – "לא יברך ברכת הלבנה עד שיעברו ז' ימים שלמים מעת המולד".
         5. גר"ז (פסקי הסידור קידוש לבנה).
         6. חת"ס (או"ח סי' ק"ב) – "הנה הב"י סס"י תכ"ו בשם בעל שערי אורה דאין לברך עד אחר ז' שלמים עפ"י סוד ה' וקבע כן בש"ע וכן נוהגים לדקדק היכי דאפשר".
         7. בן איש חי (שנה ב' פר' ויקרא אות כ"ג) – "צריך שיעברו עליה שבעה ימים שלמים מעת המולד, כנגד כחב"ד חג"ת".
         8. נימוקי או"ח (ס"ק ד') – "ועל כל פנים כיון שכן נהגו להמתין עד ז' ימים המה הגבורים, גדולים ואבירים, אבותי ורבותינו הקדושים זי"ע, בודאי אין לזוז מדבריהם ומנהגיהם".
         9. כה"ח (ס"ק ס"א) – "אמנם בס' מגיד משרים ... וכ"כ החיד"א ... בן איש חי".
         10. עי' ישכיל עבדי (ח"ו השמטות או"ח סי' י' שאלה ב', עמ' רח"צ) – "ששמע שבירושלים מברכין ברכת הלבנה אחר ג' ימים שכן הוא ע"פ האר"י ז"ל. תשובה: שמועה זו לא נכונה, זה רק ס' האשכנזים שמברכין אחר ג' ימים, אבל לפי"ד האר"י צריך לחכות שבעה ימים שלימים".
         11. אור לציון (ח"ג פרק ד' אות ו').
         12. יביע אומר (ח"ו או"ח סי' ל"ח אות א', יחוה דעת ח"ב סי' כ"ד, חזון עובדיה סוף חנוכה עמ' שנ"ו) – "והמנהג הוא כמ"ש מרן השלחן ערוך".
         13. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' כ"ו, מכתב בסוף ס' ממזרח וממערב אות ז') – "שאלה: מה יותר עדיף: לברך ברכת הלבנה אחרי שבעה ימים וביחידות, או לברך עם רוב עם במוצ"ש עם האשכנזים שמברכים מקודם לכן. תשובה: ביחידות".
      2. לכתחילה אפי' קודם ז' ימים, ורק להמתין ג' ימים.
         1. ב"ח (ס"ק א' ד"ה וכתב) – "וכן קיבלנו מרבותינו שכך נהגו כל הקדמונים שלא להחמיץ את המצוה ולקדש אותה במוצאי שבת לאחר שעברו עליה ג' ימים".
         2. ט"ז (ס"ק ג').
         3. מג"א (ס"ק י"ג).
         4. פר"ח (על סעי' ד') – "וכן נהגנו אנו ורבותינו ודו"ק".
         5. חכם צבי (יעב"ץ בסידור עמ' תתצ"ד אות ב') – "וכן היה מנהגו".
         6. יעב"ץ (בסידור עמ' תתצ"ד אות ב') – "ואחר שלשה ימים מיד ראויה לברכה".
         7. מ"ב (ס"ק כ') – "ורוב האחרונים".
         8. עי' חזו"א (***ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז***) - לשונו מובא לקמן***.***
         9. קהלות יעקב (***ארחות רבנו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ו***) – "מו"ר (שליט"א) זצוק"ל ***מקדש את הלבנה במלאת ג' ימים מהמולד ולא ממתין למוצש"ק,*** ומקדש לפני ת"ב ולפני יוה"כ כמו הגר"א זצ"ל, (וכן נהג מרן החזו"א זצוק"ל)"***.***
         10. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' הע' ק"ח) – "ורבנו נהג בדרך כלל לקדשה מיד אחר ג' שלמים".
      3. מראי מקומות – שד"ח (כללים מערכת המ"ם כלל ק"ד אות ב').
         1. אמת ליעקב (הע' תכ"ד) – "נראה שיש לברך במו"ש אף שרק עברו ג' ימים מהמולד".
         2. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) ) –שונו לעילסכת חולין פרק חונן")הלא נשתנה הבשר עי-

My father follows the Gr"a's shittah to say kiddish le'vannah before Yom Kippur. Am I allowed to 1) do the same even if it means saying it without a minyon. 2) Even though the shul (in a small town with 5 shuls) that I generally daven in, says it motzay Yom Kippur (lo sisgodidu, poresh from tzibur). Would there be a problem for me to find a few people in shul that follow the same shittah, to join me?

R' Y. Berkovits wrote: 1. Lichorah this is the machlokes Radvaz and Chacham Tzvi, regarding doing a mitzvah immediately or waiting to do it in a better fashion later. [The MB in Hilchos Tefillin is noteh to the Ch"tz to wait, and Brisk is noheg like the Radvaz.] The minhag regarding Kiddush L’vanah is to wait, however here you have an additional cheshbon of the G’ra as an inyan to have a zechus for YK. 2. The Aishel Avraham says that there is no issue of לא תתגודדו by minhagim. B’pashtus, the Rama that says to be m'kaddish after Yom Kippur, is a minhag. 3. Make this cheshbon on your own, don’t instigate others.

* 1. ***בירך על הלבנה קודם זמנה: אם בירך על הלבנה לפני שעברו ג' ימים.***
     1. ***יצא ידי חובתו.***
        1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' הע' ק"ח) – ***"דבדיעבד אם קידש הלבנה תוך ג' ימים יצא (ועיין מג"א וט"ז שם), ומ"מ מסתימת דבריו בנשמת אברהם שם נראה דלכתחלה לא יעשה כן אף בכה"ג שמתיירא שלא יכול לקדשה אח"כ"***.
        2. רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' קי"ח, אות י').
        3. ***הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק כ' אדר א' תשס"ח) – שאלה: "אם טעה וקידש הלבנה קודם שעברו ג' ימים האם יוצא בדיעבד, או צריך לברך עוד פעם". תשובה: יצא".***
        4. ***אור יצחק (ח"ב סי' קצ"א) – "דבר פשוט הוא שבשעת הדחק או בדיעבד, אם בירך אפי' ביום הראשון לחידושה יצא".***
        5. ***עי'*** זה השלחן (ח"ב ***סי' תכ"ח סעי' ד') – "שאלה: מי שקדש את הלבנה בטעות לפני ג' ימים אם יחזור ויקדשנה שנית. תשובה: יבקש מאחר שיוציאו ויתכוין לצאת. אמנם בדליכא אחר לא יחזור לברך כי לדעת הר"ם בפ"י מהל"ב הלט"ז והטור כאן, לא בעינן כלל ג' ימים, אלא כל שרואים הלבנה בחידושה, ואם כן כבר יצא לדידהו"***.
     2. ***אין לברך שנית.***
        1. אבני דרך (ח"ח סי' שט"ו) – "לפיכך בדיעבד אין לברך שנית וכן העלה בשו"ת אור יצחק (ב אורח-חיים קצא). וכן כתב החיי משה (תכו עמוד קצט) והוסיף ש'טוב דישמע הברכה מאחר'".
     3. מראי מקומות.
        1. ***שעה"צ (ס"ק י"ח) – "מבואר ביד רמה לסנהדרין דמיום א' ואילך מברכין".***
        2. ***הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק כ"א אדר א' תשס"ח) – "שאלה: אם טעה וקידש הלבנה קודם שעברו ג' ימים, האם יוצא בדיעבד או צריך לחזור ולברך. תשובה: לא יחזור בברכה (עי' סי' תכ"ו בשה"צ אות י"ח בשם הרמ"ה)".***

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"ט) – "שאלה: מי שבירך ברכת לבנה קודם שהגיע זמנה, אם יברך שנית שהגיע זמנה. תשובה: כן. (והעירו בפני כמה ת"ח שודאי שיוצא כשבירך תוך ג' ימים הראשונים. ושאלתי שוב למרן אם בירך ברכת לבנה תוך ג' ימים הראשונים אם יצא או יברך שנית, והשיב יחזור)".

* + - 1. וכ"כ בס' חיי משה ס' תכ"ו עמ' קצ"ט. וכן בס' שלמי מועד עמ' י"ג. ועמש"כ בס' ברכת איש עמ' תקע"ה. אולם מוח"ז זצ"ל בשו"ת דברי שלום ח"ד או"ח ס' ט"ז דאף שבירך ביום א' דר"ח יצא עי"ש, אשי ישראל (פרק מ' אות י"ג), ספר קידוש לבנה (פרק ג' אות י"א). ***.***
  1. *מצוה מן המובחר שהוי מעלה בגוף המצוה או זריזין****.***
     1. ***מצוה מן המובחר אא"כ ראוי להסתפק שיעבור המצוה.***
        1. ***תרה"ד (ח"א סי' ל"ה).***
        2. ***רמ"א (סעי' ב') – "אם ליל מוצאי שבת הוא קודם י' בחדש, אז ממתינין עד מוצ"ש. אבל אם הוא אח"כ, אין ממתינין עד מוצאי שבת שמא יהיו ב' לילות או ג' או ד' עננים ולא יראו הלבנה ויעבור הזמן".***
        3. ***א"ר (ס"ק י"א) – "ובתשו' בית יעקב סי' קמ"ב האריך לחלוק ולאסור אף כשאין עוברת אף כשרוצה לעשות מן המובחר. והכל לחנם, שהרי מייתי תרומת הדשן סי' ל"ה ראייה מדתני בחליצה [יבמות לט ע"א] ובגדול עד שיבא ממדינת הים, ליתני עד שיבא ממדינה למדינה בארץ ישראל, אלא דוקא בזה שמא לא יבא לעולם ממדינת הים הוא דלא משהינן. גם מה שהאריך להקשות שם הא חיישינן למיתה אפילו זמן מועט לק"מ, דבזה שממתין כדי שיעשה מצוה מן המובחר הוי כעושה דוגמת קידוש לבנה אחר יום כיפור".***
        4. ***הגר"ח פלאג'י (ראה חיים פר' לך לך, י"ד ע"א ד"ה ומה, נפש חיים מערכת ז' ס"ק כ"ט אות ו', שו"ת לב חיים ח"ג סי' קמ"ב).***
        5. ***עי' בה"ל (סעי' ב' ד"ה אלא).***
     2. ***מצוה מן המובחר רק אם בודאי יובא.***
        1. ***שבות יעקב (ח"א סי' ל"ד) – "אם בודאי יובא לו אתרוג מהודר יותר יש להמתין על מצוה מן המובחר".***
        2. ***חיים וברכה (אות ע"ח).***
     3. ***זריזין.***
        1. ***נשמת אדם (כלל ס"ח ס"ק א' ד"ה אך התה"ד, ח"א כלל קי"ח סעי' י"ד) – "התה"ד ... אבל בספר חסידים סי' תתע"ח כתב וז"ל כתיב 'חשתי ולא התמהמתי' כו' לא יעכב אדם את המצוה בעבור זה שאמרה תורה 'ואנוהו' התנאה לפניו במצות כו' שלא יאמר אדם שיש לו לקנות טלית אמתין עד שיבא לידי טלית יפה מאוד, אלא יקנה מיד אעפ"י שאינה יפה כ"כ, וכן עיר שאין בה ס"ת ויש שם סופר שיודע לכתוב אבל אינו יודע לכתוב כ"כ יפה כסופר אחר שלא בא כ"כ בקרוב זמן, מוטב שיכתוב אותו המצוי מיד ע"ז נאמר חשתי עכ"ל. הרי דפליג על תה"ד וכדמשמע פשטא דלשנא דגמרא ביבמות ל"ט כל שהויי מצוה לא משהינן, וכדאיתא במ"ק דמשמע אפילו לזמן מועט, ומה שכתב בס"ח שלא בא כ"כ בקרוב זמן, דמשמע דאם יבא בקרוב זמן ימתין היינו דוקא בכתיבת ס"ת, שאינו מקיים המצוה מיד עד שתגמור, ולכן ימתין זמן מועט, אבל במצוה שאפשר לקיים מיד יעשה מיד כמו שכתב בטלית יקנה מיד.*** *וכיון דתה"ד לא הביא דברי ס"ח מוכח דלא ראה אותו****, וא"כ נ"ל דנקטינן כדברי ס"ח וכדמשמע פשטא דלשנא דגמרא. ואין נראה לחלק דס"ח מיירי שיקיים המצוה בשלימות אלא שאינו מהודר כל כך, והתה"ד מיירי שלא יקיים בשלימות המצוה, כדמייתי ראיה מיבום דהיא עיקר מצוה, דזה אינו דאם כן אינו ראיה לקידוש לבנה במוצאי שבת דגם בחול עושה עיקר המצוה ולכן נ"ל כס"ח".***
        2. חזון עובדיה (סוף חנוכה, עמ' שס"ו).
        3. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ל"א) – "טוב יותר להקדים לברך ברכת הלבנה אפילו ביחיד, מלהשהותה לאומרה בעשרה, שהכלל של 'זריזים מקדימים למצות' עדיף יותר מהכלל של 'ברוב עם הדרת מלך'. אלא אם כן רוצה להשהותה בכדי לקדש הלבנה במוצאי שבת, שאז רשאי להשהותה למוצאי שבת, כדי שיקדשנה כשהוא מבושם. [שו"ת יביע אומר ח"ב חיו"ד סימן יח אות א - ג]. ויש מי שכתב שמיד שרואה הלבנה צריך לברך, אפילו ביחיד, שאם יתעכב מלברך יעבור על איסור אין מעבירין על המצוות. אולם לדינא, שהויי מצוה משהינן כאשר כוונתו לקיימה באופן מהודר יותר, דבברכת הראייה [השבח] שרינן לעכב המצוה לקיימה במוצאי שבת וברוב עם. [הנה בספר ברכת ה' פרק ד' עמ' רפח כתב, שמיד שרואה הלבנה צריך לברך, דאין מעבירין על המצוות. ע"ש. אולם כאשר כוונתו לקיימה באופן מהודר יותר מותר לעכב הברכה לברכה במצו"ש, כמבואר בפוסקים. ועיין בתרומת הדשן סימן לה, דמותר לדחות ברכת הלבנה כשיש סיבה, 'ואשרי המחכה מלברך ברכת הלבנה כדי לברכה במוצאי שבת', והמצוה נעשית באופן משובח יותר. ע"ש. והן אמת דגם בברכת השבח אמרי' אין מעבירין וכו', כדמשמע מהריטב"א שבת כג. גבי הרואה נר חנוכה, 'ואין בזה משום אין מעבירין וכו', כיון דעל ידי ההדלקה עדיף טפי'. ע"כ. והרי ברכת הרואה נר חנוכה היא ברכת השבח, ומשמע דאם לא היה מדליקין עליו בביתו היה שייך דין אין מעבירין וכו'. ועיין בריטב"א תענית ו: דמניחין ברכת אל ההודאות להלל, כדי לאומרה ברוב עם, דכל כיוצא בזה רשאים להשהותה וכו'. ע"ש. והיינו דכשיש סיבה לאומרה באופן מהודר יותר לא שייך האיסור אין מעבירין וכו'. ועיין בפתח עינים סוטה כב. ודו"ק. ולכן אין דברי הספר ברכת ה' הנז' נכונים לדינא, אלא יש לנו לילך אחר דברי תרומת הדשן ורבותינו האחרונים שהעתיקוהו לדינא]".
     4. ***מראי מקומות – יבמות (דף ל"ט), פנים מאירות (ח"ב סי' א'), ערה"ש (או"ח סי' תכ"ו סעי' ח'), שדי חמד (מערכת ז' כלל א' ד"ה וחקר, פאת השדה כלל ו' אות ט'), אנציקלופדיה תלמודית (כרך י"ב, ערך זריזין אות ב'), ס' הברית (סי' רס"ב אות י"ד-ט"ז).***
        1. ***חת"ס (או"ח סי' ר"ח ד"ה ומ"ש דפורים) – "והנה בלא"ה נמי צריך עיון מה ראו באמת לקבוע פורים בשני משום מסמך גאולה לגאולה עדיף, הלא זריזין מקדימין למצות ואין מעבירין על המצות עדיף מעשות מצוה מן המובחר כמבואר בתשו' רדב"ז [הישנות סי' י"ג] ותשובת ח"צ סי' ק"ו ומשנה למלך הל' מגלה פ"א הל' י"א. ומיהו לזה י"ל דוקא במצוה שכבר מוטל עליו יש לו לזרז ולהקדים ולא להמתין, אבל מצוה שאנו מקבלים עלינו תחלה ועדיין לא נתחייבנו בה, לא שייך כל כך זריזין וטוב לקבוע ביום המובחר והיינו מסמך גאולה לגאולה".***
     5. ***הספק רק בהמצוה עצמו יהיה יותר משובח – חכם צבי (סוף סי' ק"ו).***

1. רוב עם הדרת מלך.
   1. **רוב עם הדרת מלך, או זריזין** - גבי ברכת הלבנה.
      1. זריזין – קיצור שו"ע (סי' צ"ז סעי' ט', "אל יתעכב בשביל זה כי מצות זריזין מקדימין, דחי למצות ברוב עם"), דעת תורה (ארחות חיים סי' תכ"ו ס"ק י').
      2. רוב עם – בה"ל (סי' תכ"ו סעי' ב' ד"ה אלא, "מותר לקדש אפילו ביחידי כמש"כ הפר"ח וכ"ש דלא בעי עשרה אלא דלכתחלה מצוה לעשותה ברוב עם כי ברוב עם הדרת מלך ולהכי אם יודע שיזדמן לו לברך בעשרה לאחר איזה ימים עד ליל עשירי צריך להמתין ויותר לא וכמו שכתב בהג"ה לענין מוצאי שבת כ"כ בהפר אשל אברהם ולפי מה שהוכיח הח"א בכלל ס"ת דבשלשה נמי נקרא ברוב עם אין צריך בשביל עשרה להמתין עד ליל יו"ד ובפרט בחורף בימי העננים"), חמדת ימים (הל' ר"ח).
      3. מראי מקומות – יביע אומר (ח"ב יו"ד סי' י"ח).
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה ר"ח פרק א' הע' ק"ח) – "ורבנו בדרך כלל לקדשה מיד אחר ג' שלמים, אף אם לא היו עשרה (וראה בה"ל סי' תכ"ו ס"ב ד"ה אלא)".
         2. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' קע"ו) – "ברוב עם הדרת מלך, וזריזין מקדימין למצוות, איזה מהן עדיף, כגון קידוש לבנה ביום ג' מהמולד ביחידות, או במוצ"ש שאח"כ בציבור. תשובה: כמדומה שיש דיעות בזה".
   2. **רוב עם: עשרה או שלשה**.
      1. מראי מקומות – ***בה"ל (סעי' ב' ד"ה אלא).***
         1. ***אג"מ (או"ח ח"א סי' קמ"ד) – "נראה שגם הוא מפרש כהב"ח בלשון מכתפי שהוא להתחבר יחד אבל לא משמע מלשון זה שהצריכו לברך בצבור או ברוב עם דלא הוזכר כאן עוד אנשים אלא הם שניהם לבד. וגם אם הוא להצריך צבור ורוב עם היה אומר לשון שמשמע יותר ברור לזה. אלא מפרש שלא היו מרימר ומר זוטרא מברכין בביתם אף שלא מצרכי צבור ורוב עם אלא היו יוצאים מביתם ונתחברו יחד וא"כ אינו משום שיש חשיבות בשנים יותר מבאחד דלא מצינו מעלה בשנים לברכה, אלא שהוא משום שאם היה יוצא מביתו לברך ביחיד לא היה זה דבר הניכר שהיה נראה רק כנזדמן לו ראיית הלבנה בחוץ ולכן נתחברו יחד שבזה ניכר שיצאו לחוץ בשביל זה. ונמצא שהראיה הוא ממש ממה שעשו מרימר ומר זוטרא. וגם שבשביל זה שיהיה ניכר*** *יש מעלה בשנים יותר מביחידי****".***
         2. דירשו סי' רי"ג אות ב' .
   3. **קטן לצירוף ברוב עם לברכת הלבנה**.
      1. מחמיר.
         1. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ג סי' נ' ענף ד'), אבני ישפה (ח"ג סי' נ' ענף ד') – "נראה שאין לצרף קטן לענין ג' או י' לענין קידוש לבנה כיון שגם לדעת ר"ת שהוא חייב, אבל אין לו אותה דרגת חיוב כמו הגדול. והסכים אתי לדינא גאון אחד [שליט"א] (זצ"ל)".
      2. מיקל.
         1. משיב נבונים (ח"ב סי' ל') – "נשים וקטנים מצטרפות למנין עשרה בקידוש לבנה לענין ברוב עם מעיקר הדין, מ"מ לגבי נשים יש לפקפק בזה דשמא יש בזה איסור משום פריצותא".
      3. מראי מקומות – חינוך הבנים כהלכתו (פרק ס' סעי' ז', "יש להסתפק").
         1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל"ז) – "שאלה: אם קטן מצטרף לשלושה דברוב עם לברכת לבנה. תשובה: צ"ע".
   4. **חילוני לצירוף ברוב עם לברכת הלבנה**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל"ח) – "שאלה: אם אינו שומר תורה ומצוות מצטרף לשלושה של ברוב עם לקידוש לבנה. תשובה: לא.
2. תחת הגג.

רמ"א (סעי' ד') – "ואין מקדשין הלבנה תחת הגג".

* 1. **הטעם**.
     1. מראי מקומות – אג"מ (או"ח ח"א סי' קמ"ד), משנה הלכות (חי"א סי' שמ"ב), רבבות אפרים (נועם חי"ב עמ' ק"ו, אות ח').
  2. **ברכת לבנה תחת ענפי אילן**.
     1. מיקל.
        1. הגרח"ק זצ"ל (עלי שי"ח עמ' ק"מ אות ד') – "שאלה: האם מותר לומר קידוש לבנה תחת האילן. תשובה: מותר".

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל"ה) – "שאלה: אם אפשר לברך ברכת לבנה תחת ענפי אילן, של"ה תחת כיפת השמים. תשובה: כן".

* + - 1. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' כ"ד) – "מותר לברך ברכת הלבנה כשהוא עומד תחת ענפי אילן".
      2. אשי ישראל (פרק מ' סעי' ז') – "וכשיוצא החוצה יכול לקדש את הלבנה אף כשעומד תחת ענפי אילן או תחת מטריה".
      3. ברכת איתן (ברכת הלבנה, סי' ד' סעי' ל"ז) – "מותר לברך ברכת הלבנה כשהוא עומד תחת ענפי האילן או מטריה".
    1. מראי מקומות – ישכיל עבדי (ח"ח או"ח סי' ל"ח ס"ק ג').
  1. **קידוש לבנה תחת מטריה** (umbrella).
     1. מיקל.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"ח) – "שאלה: אם אפשר לעשות קידוש לבנה תחת מטריה כיון שאי"ז תחת כיפת השמים. תשובה: אפשר".
        2. אשי ישראל (פרק מ' סעי' ז') – "וכשיוצא החוצה יכול לקדש את הלבנה אף כשעומד תחת ענפי אילן או תחת מטריה".
        3. ברכת איתן (ברכת הלבנה, סי' ד' סעי' ל"ז) – "מותר לברך ברכת הלבנה כשהוא עומד תחת ענפי האילן או מטריה".
        4. ברכת איש (ברכת הלבנה, פרק ד' סעי' ל"ח) – "מותר לברך ברכת הלבנה כשהוא עומד תחת ענפי האילן או מטריה".
  2. **לומר קידוש לבנה כנגד פח אשפה שברחוב: כגון עגלת זבל, 'צפרדע' וכדו'**.
     1. מראי מקומות – שבט הלוי (נקיות וכבוד בתפלה פרק ז' הע' י"ג), חוט שני (נקיות וכבוד בתפלה פרק ז' הע' י"ד). נקיות וכבוד בתפלה (פרק ז' סעי' י"ב).
        1. ח"א (כלל ג' סעי' ט"ז), מ"ב (סי' ע"ט ס"ק ה') – "דצריך ליזהר מאוד בשעת קידוש לבנה ברחובות שרין שטאקין סרוחין נמשכין לאורך הרחוב מצדדין שאפילו הם ברחוק ד"א הרי נמשכין גם מלפניו ואסור כמלא עיניו וכ"ש שצריך להרחיק ד"א ממקום שכלה הריח ומוטב שלא לקדש כלל".
        2. הגריש"א זצ"ל (נקיות וכבוד בתפלה פרק ז' הע' י"ג, אשרי האיש או"ח ח"א פרק י"ז אות ט"ז) – "פחי זבל המצויים ברחוב דינם כגרף ועביט של מתכות, שבמשנ"ב כתב (סי' פז ס"ק ח) דאם כפאו על פיו מותר לומר דברים שבקדושה כשאין ר"ר, וסובר רבינו שדין פלסטיק כדין מתכות לגבי גרף של רעי. ולכן, פחי אשפה שברחובות אם לא נודף מהם ריח רע א"צ להרחיק מהם לדברים שבקדושה, בין אם הם סגורים או פתוחים, ואף אם הפסולת מגולה. אם הם סגורים אין איסור, דסוף סוף אין לפחים דין של גרף רעי (וכנ"ל), וגם בפתוחים מותר דא"צ לחשוש שמא יש צואה מגולה וכיוצ"ב, כיון שרוב הפסולת בפחים אינה צואה או דברים מעופשים, ולכן אם אינו יודע שיש צואה מגולה וכיוצ"ב אין צריך לחשוש".
  3. **צירוף למנין**.
     1. משנה שכיר (סי' י"ב, דפו"ח או"ח סי' ל"ד) – "בקדיש שאחר קידוש לבנה שעומדים בחוץ ... ועוד תנאי יש להטיל בדבר, היינו שלא יהי' רשות אחר מפסיק ביניהם, עיין שם סי' קצ"ה (ס"א) וגם בדברי טו"ז (סק"ב) **דגם שביל היחיד מפסיק בין הרשויות** ועיין שם בטו"ז סק"ג, וכיון דדין צירוף דעשרה ברשויות תלוי כמבואר לעיל בסי' נ"ה (סעי' יד-כ) ממילא דגם הכא מפסיק שביל היחיד, וגם צריך להשגיח שלא יפסיק ביניהם צואה ודבר שאינו נקי כמבואר שם".
     2. עי' סי' קצ"ה סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.
  4. מראי מקומות.
     1. חזו"א (ארחות רבנו ח"א ריש עמ' קע"ח, ח"ג עמ' רנ"ה אות ז', מעשה איש ח"ז עמ' קל"ט) – "כשהיה קשה לו לצאת, קידש הלבנה במרפסת שהיתה פתוחה מכל הצדדין, אף שהגג היה מקורה".
     2. הגרח"ק זצ"ל (מילי מעלייתא אות צ"ד) – "שאלה: הא דכתב הרמ"א (או"ח ססי' תכ"ו) דאין מקדשין הלבנה תחת הגג. האם העיקר קפידא דוקא בשעת הברכה או גם כשאומר כל הנוסח של אח"כ. תשובה: **בשעת ברכה**".
     3. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' כ"ה) – "הנמצא במטוס וחושש שלא יהיה סיפק בידו לברך ברכת הלבנה, רשאי לברך גם בתוך המטוס, דאף שלכתחלה אין מברכים ברכת הלבנה תחת הגג, מכל מקום אין זה לעיכובא".

1. סגולה.
   1. **לא ידאג שימות באותו חודש**.
      1. א"ר (סי' תר"ב ס"ק ז') – "כתב בסוף ספר (אורח חיים) [אור חדש] [נ ע"ג ברכת קידוש השם] סיפר לי החסיד מה"ר משה מייזל"ש, מעשה באחד שפגע בו עכו"ם בלילה ורצו להרגו, וביקש מהם שיניחנו לעשות מצוה אחת קודם מותו, ואח"כ יעשה אתו מה שלבו חפץ, והלבנה היתה בחידושה וקדשה בפניהם בכוונה גדולה, ונעשה לו נס כשדלג וקפץ ג' פעמים כמנהג, ונשאו הרוח וניצול מהם. גם שמעתי ממנו שמי שיקדש הלבנה, מיום שיקדשה לא ידאוג שימות באותו החודש מאותו היום ואילך, עד כאן".
      2. באר היטב (סי' תר"ב ס"ק ד') – "כתב אור חדש מעשה באחד שפגעו אנסים בלילה ורצו להרגו, וביקש שיניחו לו לעשות מצוה א' קודם מותו, והלבנה היתה בחידושה וקדשה בכוונה גדולה ונעשה לו נס, כשדילג ג' פעמים כמנהג ונשאו הרוח וניצול מהם. גם שמעתי שמי שיקדש הלבנה, מיום שקדשה שוב לא ידאג שימות באותו חודש מאותו יום ואילך ע"כ".
      3. כה"ח (פלאג'י, סי' ל"ו סעי' ג') - לשונו מובא לקמן.
         1. כה"ח (ס"ק י"ב) – "אור חדש ... והביאו א"ר וש"ץ שם. **והיינו** שלא ימות מיתה משונה. ס' הברית. תו' חיים על ח"א כלל קי"ח אות י"ט".
   2. **לא יארע לו שום נזק**.
      1. כה"ח (פלאג'י, סי' ל"ו סעי' ג') – "ראשונים כמלאכים הטיבו את אשר דברו, דהוא סגולה נפלאה להאומר ברכת הלבנה בכונה שלא יארע לו שום נזק וחשש מיתה באותו החדש ... ולכן מי שהוא חולה יוסיף אומץ ויתחזק עצמו לומר ברכת הלבנה בכונה גדולה".
   3. **לחולה שיתפלל על עצמו שיבריא**.
      1. עי' חת"ס (או"ח סי' ק"ב) – "ואולי יש באמת רפואה למחלה בקבלת פניה דהוה כקבלת פני השכינה וכתיב באור פני מלך חיים כמ"ש רמב"ן ר"פ וירא".
      2. כה"ח (פלאג'י, סי' ל"ו סעי' ג') - לשונו מובא לעיל.
   4. **לבחורים שיארסו**.
      1. כה"ח (ס"ק י') – "בחורים שרוצים להארס אשה ילמדו להם לסגולה שלא יאבדו לומר ברכת הלבנה בכונה ובצבור כמ"ש בס' המדות למהר"ן ז"ל בערך חיתון יעו"ש. רו"ח אות ד'".
   5. *מתפללים שלא יהיה כאבי שיניים****.***
      1. הגרח"ק זצ"ל (***שערי ציון ח"ב עמ' קצ"ח אות ז') – "שאלה: מה המקור לזה שמתפללים על שלא יהיה כאבי שיניים בשעת קידוש לבנה. תשובה: כמדומה בסידור ר"י עמדין".***
      2. מראי מקומות – ***חיי משה (סוף סי' תכ"ו, לשונו מובא לקמן***).
   6. **האם הסגולה של קידוש לבנה הוא גם למקדשה לאחר תחילת זמנה**.
      1. חשוקי חמד (סנהדרין דף מב., עמ' ר"ל) – "בשו"ת אגרות משה (או"ח ח"א סימן קמג) נשאל למה השמיטו הטור והשו"ע גמרא מפורשת בסנהדרין דף מב ע"א שיש לברך מעומד, ואינו מוזכר אלא ברמ"א (סימן תכו ס"ב). והשיב דמהרמב"ם משמע דרק בבירך בליל הראשון מברך מעומד, שכתב (פ"י דברכות הי"ז) וצריך לברך ברכה זו מעומד שכל המברך על החדש בזמנו כאילו הקביל פני השכינה, ואחר זה כתב אם לא בירך בליל הראשון מברך עליה עד ט"ז יום בחודש, עיין שם. מדנקט דין דמעומד וכאילו הקביל פני השכינה קודם שנקט הדין דעד ט"ז בחדש מברכין, משמע דרק כשבירך בליל הראשון בדיוק בתחלת חדושה הוא כמקבל פני השכינה. ודעת השו"ע כדעת הרמב"ם שרק בזמנו הוא כאילו הקביל פני השכינה, וא"כ יש לכתחילה לברך בחדושה, ומאחר שבזמן הזה אין מי שיכול לצמצם ולברך בחדושה, ונמצא ממילא שבזמננו ליכא דין זה דמברך מעומד להמחבר, ולכן השמיט דין דמעומד. אבל הטור לא סבר כלל שיש מעלה בליל הראשון, אלא דדין שוה הוא עד ט"ז בחדש. עיין שם. לאור דבריו יתכן שלדעת הרמב"ם כל הסגולות והמעלות של הרפואות שיש בקידוש לבנה, אינם אמורים אלא כאשר מקדשה בזמנה, ולא כאשר מקדשה לאחר זמנה".
   7. מראי מקומות – חשוקי חמד (סנהדרין ריש דף מב., עמ' רכ"ח).
      1. ***חיי משה (סוף סי' תכ"ו***) – "מצות קידוש לבנה סגולה היא לכמה דברים טובים. א' שלא ימות באותו חודש מאותו יום ואילך. ב' להנצל מכל סכנה בדרך ולכך טוב לקדשה קודם צאתו לדרך. ג' לכאב שינים. ד' להנצל מאויב ומכל רע. ה' לחולה שיתפלל על עצמו שיבריא. ו' לבחורים שיארסו".
2. שאר ענינים.
   1. **לא תעשון אתי**.
      1. עי' יו"ד סי' קמ"א, לשיטות ומראי מקומות.
   2. **בירך המפיל ונזכר שלא בירך על הלבנה**.
      1. עי' סי' רל"ט, לשיטות ומראי מקומות.
   3. **ברכת הלבנה ובדיקת חמץ**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון פ' עמ' נ"ח ריש טור ג') – "שאלה: כשבידו לקדש לבנה ובדיקת חמץ מאי קדים. תשובה: קידוש לבנה".
      2. מראי מקומות – קידוש לבנה (פרק ט' סעי' ו').
   4. **הבדלה בבית הכנסת וברכת לבנה: איזה קודם**.
      1. הבדלה קודם.
         1. אשל אברהם (בוטשאטש, מהד"ת סי' תכ"ו על סעי' ב') – "אולי יש דרך חסידות להמתין בקידוש לבנה עד אחר הבדלה. גם שעל ידי חשש גם בהפלגה רחוקה אולי לא יהיה אחר כך שמים לטוהר כל כך, או אולי לא יהיה אחר כך כל כך ברב עם הדרת כו' פשיטא שאין להמתין כי תוספות שבת אין לחשוש בו על קידוש לבנה, מכל מקום כשאין צד חשש מכל הנזכר לעיל בשום אופן יש לומר שנכון להמתין אחר הבדלה".
         2. משיב דבר (ח"ב סי' מ"ח) – "עוד שאל מע"כ הבדלה בביהכ"נ וקידוש לבנה איזה קודם אם שייך לומר בזה אפוקי שבתא יש לאחר וכמו בספירה והבדלה, נראה ברור דכל החקירה בקדימה ואיחור אינו אלא באופן שאפשר לעשות בזו השעה שתי המצות משא"כ בהבדלה בביהכ"נ, דשם א"א לקדש הלבנה, כי אם לצאת ולקדש, והבדלה הגיע החובה בשעה שעומדים בביהכ"נ ודאי שהוי מצוה לא משהינן ומבדילין תחלה ואין מחמיצין את המצוה, וכדאי' בזבחים (דף צ"א) איבעיא להו תדיר ושאינו תדיר וקדם ושחט לשא"ת ברישא מי אמרינן כיון דשחטי' מקריב ליה או דלמא יהיב לאחר וממרס בדמו עד דמקריב לתדיר כו', ומסקינן דגמרי לשאינו תדיר שמחויב ברגע זו בזריקה משא"כ התדיר שלא נתחייב עדיין, וה"נ קידוש לבנה **לא נתחייבו עד שיצאו מביהכ"נ ויראו את הלבנה פשיטא דמבדילין תחלה**. ומה שהקשה מע"כ על הגאון רע"א זצ"ל במש"כ דהבדלה דאורייתא משו"ה ראוי להקדימו לספירה דרבנן, וכ' מע"כ דהבדלה בביהכ"נ לכ"ע דרבנן, לא נהיר כלל שהרי משו"ה מבדילין בביהכ"נ כדי להוציא למי שאין לו יין כדאי' בשו"ע (סי' רצ"ה), ושוב לא יבדיל בביתו, וא"כ הוי דאורייתא, אך עיקר קושיית הגאון ז"ל דיש להקדים דאורייתא לדרבנן, אינו מוכרח כלל וכמבואר בשו"ת ש"א (סי' כ"ב) ודבריו מוכרחין".
         3. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ל"ו) – "שאלה: כשעושין הבדלה בבית כנסת ויש קידוש לבנה, מה קודם די"ל שהבדלה הוי תדיר וקודם. תשובה: מסתבר הבדלה".

***הגרח"ק זצ"ל (אשיחה עמ' שכ"ד) – "***במקום שרגילים לעשות הבדלה בבית הכנסת ועכשיו יש לפניהם קידוש לבנה והבדלה והיא תדיר וקידוש לבנה אינו תדיר מה יעשו קודם. תשובה: מסתמא הבדלה".

הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר ***ריש עמ' מ') – "***ביהכנ"ס שעושין בו הבדלה במוצש"ק וזמן ברכת לבנה היא, מה קודם הבדלה או ברכת לבנה. תשובה: אם עושין בביהכנ"ס לכאו' הבדלה קודמת".

* + - 1. משנת יוסף (חי"ג סי' קל"ט) – "עכשיו 'לפניו' כשהצבור גמרו ערבית ... וה"ה נמי לגבי הבדלה וקידוש לבנה, ואפילו התפללו בבית הרב, אם יצטרכו להמתין עד שיבדיל לב"ב ואח"כ יאמר קדו"ל, תהא טירחא דציבורא".
      2. ברכת איתן (ברכת הלבנה סי' ז' סעי' נ"ה).
    1. מראי מקומות – קידוש לבנה (פרק ט' סעי' ו'), בית מתתיהו (ח"א סי' ט"ז אות ה' ד"ה ועיקר).
       1. ברוך השם (או"ח סי' ס"ז, ואולי רק כשעושה הבדלה בביתו) – "נראה בלי ספק דהבדלה מאוחרת לכל דבר וזה נכון".
  1. **ברכת הלבנה באמצע קריאת המגילה**.
     1. עי' סי' תרצ"ב סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
  2. מראי מקומות.
     1. פת"ת (חו"מ סי' שע"ח ס"ק ד') – "אבל בערב שבת בין השמשות - עיין בתשובת חות יאיר סי' ר"ז במי שהיה רץ לקידוש לבנה ומפני מרוצתו פגע בחנות אחת ושפך כד שמן ושיבר כלי זכוכית, והעלה דחייב לשלם, דאין למידין כלל מרץ בין השמשות בערב שבת דבהיל טובא, שהרי הוא ספק לילה והוא זמן מועט לפני הלילה ממש לכל היותר אלף ות"ק אמה כו'".
     2. מ"ב (סי' ק' ס"ק ב') – "כתב מחצית השקל שלא כדין נוהגין העולם שאומרים ברכת קידוש לבנה בע"פ ואינם מסדרים אותה מתחלה".
     3. בצל החכמה (ח"ב סי' ל"ז) – "דין בן חו"ל בא"י ודעתו לחזור לקדש הלבנה בליל יום טוב ב' של גליות בצבור בני א"י ...".