11. בדיני רפוי מהודק ותקיעה בכלים
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שיעורים

פ' וירא

**בדיני רפוי מהודק ותקיעה**

**בדין רפוי בדבר שדרכו בתקיעה**

א]הגמ' מ"ז.מביאה ברייתא מלבנות המטה וכרעות המטה ולווחים של סקיבס לא יחזיר ואם החזיר פטור אבל אסור ולא יתקע ואם תקע חייב חטאת רשב"ג אומר אם היה רפוי מותר ע"כ וכן נפסק להלכה כרשב"ג דאיכא היתר של רפוי והנה רשב"ג שינה מלשון ת"ק שאמר לא יחזיר אלא רק אם היה רפוי וביארו הרמב"ן רשב"א ריטב"א ור"ן דאיכא כאן שלש דרגות א. רפוי ב. מהודק ג. תקוע, ומהודק לכו"ע אסור ורפוי בזה נחלקו ת"ק ורשב"ג ורב יהודה ס"ל כת"ק אמנם אנן קי"ל כרשב"ג שרפוי מותר

ועיין תוס' מ"ח. הובא ברא"ש ובהגהות אשר"י שם שאם נתקו חוטי הסרבל שאם החזרתם רפויה מותר ואם יש בזה טורח אסור והוסיפו הנ"ל שכל ההיתר בדבר שאין דרכו לתקוע אבל דבר שדרכו לתקוע אסור שמא יתקע והוכיחו דבר זה מהגמ' קכ"ב. שדלת שידה תיבה ומגדל אסור להחזיר שמא יתקע עכ"ד דהינו שכל ההיתר דרשב"ג בדבר רפוי זה רק אם דרכו ברפוי אבל אם דרכו בתקיעה אסור ולכן יש שמא יתקע בלול כי דרכו בתקיעה ועיין חזו"א שהקשה מה הראיה מהגמ' ריש פ' כל הכלים אולי שם מדובר במהודק אבל באמת ברפוי תמיד מותר וכתב דהנה מלשון תוס' מ"ז: ד"ה רבן מבואר שאין כאן שלש דרגות אלא יש תקוע ורפוי וכל שזה לא תקוע מותר לרשב"ג שכתבו וז"ל חייב חטאת כשאינו רפוי עכ"ל [דיוק זה מבואר באבני נזר סימן רי"א סקי"א] ולפ"ז אי אפשר לישב כנ"ל את הסוגיא ריש כל הכלים שמדובר במהודק שכל שזה לא תקוע מותר לרשב"ג ובהכרח לחלק בין דרכו בתקיעה לאין דרכו בתקיעה אבל לראשונים שנקטו שיש שלש דרגות וכן קי"ל להלכה אין מקור לחידוש זה וממילא תמיד רפוי מותר עכ"ד

והנה מצאנו כמה מקורות דלא כדבריו אלא דגם לראשונים שיש שלש דרגות בכל אופן רפוי שדרכו בתקיעה אסור א.עיין רמב"ן במלחמות ריש פרק כל הכלים שכתב שהיה אומר שהדין המובא ריש פרק כל הכלים שאסור להחזיר לול שמא יתקע זה כרבנן אבל לרשב"ג אין איסור אמנם מזה שהרי"ף העתיקו חזינן שגם לרשב"ג אסור וביאר מצד שבדרכו בתקיעה אסור רפוי וכל ההיתר דרשב"ג באין דרכו בתקיעה הרי מפורש דלא כחזו"א ומבואר שמקורו מצד דפשיטא ליה דהאופן דלול הוא גם במקרה שזה רפוי וזה עצמו המקור שצריך שדרכו ברפוי והדברים מפורשים במאירי סוף פ' כל הכלים שלאחר שכתב באריכות שרפוי מותר ומהודק אסור שמא יתקע הוסיף וז"ל וגדולי המפרשים כתבו [שזה הראב"ד] במה שהתרנו ברפוי שלא נאמר אלא בדברים שדרכם להשמט ולהחזיר ואין אדם קפיד עליהם אבל דבר שאין דרכו להישמט ושאדם קפיד בהשמטתם אף ברפוי גמור אסור שמא יתקע שם יתד עד שלא ישמט ונמצא מכה בפטיש וזהו שאסרו בדלת שידה תיבה ומגדל בפרק כל הכלים ולא חילקו בין רפוי לשאינו רפוי עכ"ל הרי מפורש שאפילו שיש שלש דרגות נקט ההגבלה שדרכו בתקיעה אסור ומפורש המקור דבלול לא הוזכר חילוק אם זה רפוי או לא [ומפורש שדיבר ברפוי ולא במהודק ודלא כמו שרצה החזו"א לדחוק]

ב.הריטב"א דכתב מפורש דיש שלש דרגות ובכל אופן בדף מ"ח. כתב כתוס' שבדרכו בתקיעה אסור רפוי ג.הטור דמפורש בדבריו שיש שלש דרגות ובכל אופן בסימן שי"ז כתב את דברי הראשונים שאסור להחזיר רצועות סרבל שמא יתקע ובפשוטו מדובר ברפוי דאל"כ לא צריך להגיע לשמא יתקע ד.עיין ב"י סימן שי"ג שכתב על הרמב"ם שמותר רפוי שמשמע מלשונו שצריך דרכו ברפוי ועיין חזו"א שכתב שהרמב"ם העתיק את לשון הגמ' אמנם ראיתי להעיר דהרמב"ם כתב ואם היה רפוי מותר **להחזירו** ולא כתב מותר להחזירו רפוי וודאי משמעות לשונו שאם המצב שזה רפוי מותר להחזיר ולכאורא יש לסייע עוד מדברי הרמב"ם דהנה כתב הרמב"ם פכ"ב הכ"ה התוקע חייב משום בונה לפיכך כל הדלתות המחוברות לקרקע נוטלין אבל לא מחזירין גזירה שמא יתקע אבל דלת שידה תיבה ומגדל נוטלין אבל לא מחזירין וכו' עכ"ל והנה כולם תמהו על לשון הרמב"ם שמא יתקע ולמה לא אסר מעיקר הדין כיון שזה קרקע ויש מקום לבאר שכונתו שמחזיר ברפוי בדבר שדרכו בתקיעה שכה"ג גם ברפוי זה שינוי ואין חיוב ורק אסור שמא יתקע וכן הוא במאירי ריש פרק כל הכלים והנה משמע שבאותו מקרה אסור בדלת שידה ובהכרח שרפוי שדרכו בתקיעה אסור

והנה התוס' ושאר הראשונים כתב שהדין של מנורה של חוליות שאסור לטלטל שמא ישבר ויתקע הכונה שיעשה תקיעה שזה אסור גם בכלים וצ"ע הרי עד כמה שמותר להחזיר רפוי ולא חששו שמא יתקע א"כ גם כשזה יפול יחזיר רפוי ובפשוטו מוכח מזה דדבר שדרכו ברפוי אסור גם רפוי שמא יתקע שלא סומכים שיחזיר ברפוי אמנם החזו"א לשיטתו נדחק שאם מטלטל סתם וישבר יש חשש שיחזיר תקוע אבל אם בא להחזיר ברפוי אין החשש אמנם עיין רשב"א מ"ו. שכתב מפורש שאם מותר להחזיר רפוי וודאי שמותר לטלטל וא"כ בהכרח מהראשונים דלא כחזו"א אמנם אפשר לדחוק שמדובר במנורה שאין צורה להחזירה אלא בתקיעה

והנה מבואר בגמ' בביצה דציר מן הצד אסור ומן האמצע זה גזירה אטו מן הצד ולכן לב"ה מתירים לצורך שמחת יו"ט ועיין רמב"ן במלחמות הובא בחידושי הרשב"א שם שביאר שמה שמהצד מותר זה מצד שזה רפוי וקי"ל כרשב"ג ושם אין דרכו לתקוע לעולם [ובפשוטו הטעם כמו שביאר הרמב"ן ריש פרק הבונה שאם יתקע לא יוכל להשתמש] משא"כ מן הצד יש גזירה שמא יתקע ועיין רשב"א בחידושיו שם שהקשה הרי רפוי מותר וא"כ מה שיך גזירה אטו מהצד הרי מהצד מותר לעשות בכה"ג ולא שיך לגזור אטו אלא אם עושה שם אותו דרגא שעושה כאן ומכח זה חידש שרפוי ואינו רפוי אסור לרשב"ג שמא יתקע ומן האמצע צריך להיות מותר ורק אסור אטו מן הצד [וכן הוא בעבודת הקודש פי"ב] ובפשוטו קושיתו צ"ע דהרי כאן זה דרכו בתקיעה ואסור רפוי ובפשוטו מבואר שנקט שרפוי מותר תמיד אמנם א"כ צ"ע על הפוסקים שהביאו חידוש זה של הרשב"א שרפוי ואינו רפוי אסור דלדידן אין מקור לחידוש זה

ויותר נראה דהרשב"א נקט ששם זה לא דרכו בתקיעה רק ששיך שם תקיעה ואין זה כמו באמצע שלא שייך תקיעה ולכן הוקשה לו ותירץ כנ"ל אמנם הנה הרמב"ן במלחמות ריש פרק הבונה כתב ששם זה דרכו בתקיעה ולכן אין כאן ההיתר דרשב"ג ופליג על הרשב"א וצ"ב מחלוקתם ונראה דהנה שם הרי תמיד מניח על זה את מה שמוכר וא"כ מסתבר שזה אין דרכו בתקיעה אמנם יתכן דבעלמא כזה דבר דרכו בתקיעה וא"כ יתכן שבזה נחלקו הרמב"ן והרשב,א האם אזלינן לפי דידיה או בעלמא ועיין מג"א סימן ש"ח סט"ז שנקט דאזלינן לפי אותו אדם והבה"ל שם פקפק בזה ועדין צ"ע בכוונת הרשב"א

והנה לנ"ל לא מצאנו שום חבר לחזו"א דדבר שדרכו בתקיעה מותר רפוי ובכל רבותינו הראשונים והאחרונים מבואר לאיסור וכנ"ל אמנם עיין בה"ל שי"ז ס"ב דהביא מהמרדכי בשם הרשב"ם לענין רצועות סרבל שרפוי מותר אפילו אם דרכו בתקיעה אמנם הכרעת הפוסקים שם דלא כשיטה זו כמבואר בבה"ל שם וכן קי"ל

**בדין הידוק באין דרכו בתקיעה ובביאור מחלוקת המהר"ם והטור**

ב]והנה נתבאר דדבר שדרכו בתקיעה אסור אפילו ברפוי ודבר שדרכו ברפוי מותר ברפוי ויש לדון בדבר שדרכו בהידוק האם מותר בהידוק ואם נימא שזה אסור יש לדון האם ברפוי אסור כה"ג או כיון שגם הידוק זה רק איסור דרבנן א"כ זה לא סיבה לאסור אמנם יתכן שכאן זה גזירה קרובה ולכן אסרו עוד יתכן לדון שדבר שדרכו בהידוק בזה יותר חוששים שמא יתקע וזה סיבה לאסור בין הידוק בין רפוי והנה בפשוטו הוא תלוי בנ"ל דלמבואר ברמב"ן שדבר שדרכו בתקיעה אסור אפילו רפוי א"כ הגמ' מדברת בדרכו שלא בתקיעה ובכל אופן מבואר שמהודק אסור ורק לחזו"א שמדובר בדרכו בתקיעה יתכן שרק כה"ג אסור מהודק ועיין בזה לקמן מה שהבאינו מהגר"ז אמנם עדין יש להסתפק האם האיסור של רפוי זה רק בדרכו בתקיעה או גם בדרכו בהידוק ובלשון הרמב"ן במלחמות מבואר שהאיסור בדרכו בתקיעה אמנם בלשון הראב"ד המובא במאירי סוף פרק כל הכלים מבואר שכל שדרכו בהידוק יש חשש שמא יתקע ע"ש

והנה כתב הטור סימן שי"ג ז"ל ראיתי כתוב על שם הר"מ מרוטנבורג דה"ה כוס של פרקים אסור להחזירו אלא א"כ יהיה רפוי ונראה דכוס אין דרכו להדקו כל כך ושרי בכל ענין עכ"ל ובשו"ע ס"ו כתב וז"ל וכוס של פרקים מותר לפרקו ולהחזירו בשבת עכ"ל וצ"ב פלוגתתם ועיין ב"י שביאר דזה ודאי דדבר שדרכו בהידוק אסור אפילו רפוי ודייק את לשון הטור שכתב שאין דרך להדקו ומשמע שאם דרך להדקו אסור אפילו רפוי אלא דנחלקו בסתם כוס האם חשיב רפוי או מהודק דהמהר"ם נקט שזה מהודק והטור נקט שזה רפוי ובפשוטו זהו הנידון של הרשב"א האם רפוי ואינו רפוי מותר לרשב"ג או אסור ועיין ט"ז סק"ז לענין כיסוי הכלים שכתב דלדעה ראשונה אסור להדקה בחוזק ולדעה השניה אסור אפילו ברפוי וביאר המ"ב סקמ"ה ובשער הציון ל"ה שכונתו דנחלקו האם דבר שדרכו בהידוק מותר ברפוי דלמהר"ם אסור ולטור מותר וע"ש בשער הציון שזה דחוק בלשון הטור שכתב בכל ענין שרי ועוד צ"ב שלשון השו"ע שהנידון האם זה כמו מטה או לא והרי זה לא הנידון ועוד דהשו"ע לא הזכיר כלל מהנידון של דרכו ברפוי או לא אמנם עיין לבושי שרד דביאר דהט"ז למד כב"י שהנידון האם זה נחשב דרכו ברפוי או לא ומה שכתב שזה תלוי בשני הדעות הכוונה דהשו"ע לא העתיק דרק בדרכו להיות רפוי מותר ורק הרמ"א העתיק דבר זה ולכן לשו"ע אם יחבר ברפוי מותר אבל לרמ"א שהתנה שצריך דרכו ברפוי א"כ כאן שדרכו במהודק יהיה אסור ובאמת וודאי שגם השו"ע מודה לדין זה

ועיין גר"ז וחזו"א דשניהם ביארו דזה וודאי שכוס של פרקים חשיב הידוק ולא תקיעה והמהר"ם ס"ל דממילא זה אסור כמבואר בגמ' שהידוק אסור והטור ס"ל שכיון שאין דרכו להדקו כל כך דהינו שאין דרכו בתקיעה כה"ג מותר מהודק דכל האיסור של מהודק שמא יתקע וכאן זה לא שייך והנה החזו"א לשיטתו שגם דבר שדרכו בתקיעה מותר רפוי א"ש הטור שכאן התיר מהודק דכל האיסור רק בדרכו בתקיעה אבל למה דהוכחנו לעיל דזה וודאי דבדרכו בתקיעה אסור רפוי א"כ בהכרח האיסור של מהודק נאמר באין דרכו בתקיעה וצ"ע דעת הגר"ז וע"ש דביאר שיש דבר שאין דרכו בתקיעה אבל יש אופנים רחוקים שכן תוקעים אותו ושם יש יותר חשש ולכן אסרו מהודק אבל במקום שאין דרכו בתקיעה כלל לא אסרו מהודק כלל

והנה עיין שער הציון סקל"ב שדן האם הברגה זה תקיעה או הידוק וכתב שזה מחלוקת מ"א והט"ז וכוונתו שניהם דנו על כיסוי הכלים שזה הברגה והט"ז שכתב שלהחזירה ברפוי תלוי בשני הדיעות חזינן שזה רק נחשב הידוק כי אם זה תקיעה א"כ לכו"ע אסור והמג"א כתב שזה אסור לכו"ע ובהכרח שזה נחשב תקיעה אמנם כל זה לפי איך שביאר המחלוקת של הטור והמהר"ם אמנם לביאור הב"י אין שום ראיה לא מהט"ז ולא מהמג"א דהט"ז כונתו להתיר רפוי לצד שגם דרכו בתקיעה מותר רפוי והמג"א כונתו שבדרכו בהידוק וודאי אסור רפוי וכל המחלוקת בכוס האם זה מהודק אבל כאן זה וודאי מהודק [אמנם עין מג"א סק"ט שכתב בצירים רחבים שלא שיך שמא יתקע דכל הטעם לאסור כי אולי יביא מסמרים וא"כ כאן שזה לא שיך אין סיבה לאסור ובהכרח שכונתו שזה כמו תקיעה אמנם יתכן שכל זה בהברגה שמבריג בחוזק עד הסוף ועיין בחיי אדם כלל מ"ד ובגר"ז סכ"א שנקטו שזה דאוריתא [ולגר"ז בביאור הטור א"כ מדברי המג"א בהברגה שאסר רפוי מוכח שזה תקיעה]

**בטעם האיסור דמהודק ובדין רפוי לרבנן**

ג]והנה בעיקר הא דמבואר דהידוק אסור בפשוטו הוא מצד שמא יתקע וכן הוא בלשונות הריטב"א והר"ן ובפסקי הרי"ד והריא"ז ולפ"ז בפשוטו אין איסור בסתירתו וכן נקטו הגר"ז שי"ג סכ"ב והחזו"א ס"נ סק"י ד"ה שבת וכן מבואר לכאורא מדברי הגר"א סימן תקי"ט [וכן הוא בפסקי הריא"ז פ"ק דביצה ולפ"ז צ"ב למה לאסור מהודק שאין דרכו בתקיעה כלל וביותר דבציר מהאמצע מפורש ברמב"ן במלחמות שמעיקר הדין מותר כי הלכה כרשב"ג וזה דבר שאף פעם לא מהדקים אותו ומחזירים אותו רפוי וצ"ע דגם אם לא יחזירו אותו רפוי צריך להיות מותר והגר"ז שהתיר הוא מטעם הנ"ל דאין כאן צד תקיעה

אמנם יש מקום לבאר דמה דמהודק אסור זה מצד דזה מחזי כבונה דהינו דאפילו דאין בנין בכלים אבל מדרבנן יש בנין בכלים ובאמת לפ"ז גם לסתור אסור ועיין או"ז סימן ע"ט דביאר דביטול כלי מהיכנו זה מצד סותר והקשה הרי אין סתירה בכלים וכתב שמדרבנן יש סתירה [וכן מבואר ברמ"א סימן של"ז ס"ב וע"ש בבית מאיר] והדברים מפורשים בדברי הרמב"ן במלחמות פ"ק דביצה שכתב שגם למ"ד אין בנין בכלים מהודק אסור מצד שזה מלאכה דרבנן והביא את לשון הגמ' בסוגין שזה בנין מן הצד דהינו שמדרבנן צריך לאסור וכתב מפורש שלכן זה גם סיבה לאסור לסלק התריסים אמנם כתב מפורש שרפוי לרשב"ג זה רק אסור שמא יתקע וזה כנ"ל וכן עיין רש"י בביצה י"א: דמדויק מדבריו שללא היתר מיוחד גם להסיר התריסים אסור וכמו שדייק השער הציון תקי"ט סק"ד וע"ש ברש"י שביש להן ציר אסור כי מחזי כבנין ומבואר שזה טעם האיסור ולא רק מצד שמא יתקע ועיין בלשון הטור וכן הוא בט"ז סק"ז לענין כוס של פרקים שלמהר"ם אסור גם לסותרו ובהכרח שזה נחשב בנין מדרבנן וכן הוא מפורש בתשב"ץ קטן אות ל"ו ועיין טור סימן תקי"ט שכתב מפורש דמה דציר מן האמצע מותר כי אינו נראה כל כך כבונה ומפורש שטעם האיסור כי זה מחזי כבונה [ויש מקום לומר שגם לראשונים שכתבו הטעם מצד שמא יתקע אבל גדר הדין שזה בונה מדרבנן משא"כ ברפוי שלפעמים מותר זה לא שייך וכן הוא בלשון המאירי מ"ו.]

והנה הבאינו לעיל דהרמב"ן הוכיח מריש כל הכלים דבדרכו בתקיעה גם לרשב"ג אסור רפוי והקשה החזו"א מה הראיה אולי מדובר במהודק ולנ"ל א"ש דאם איירי במהודק א"כ גם לסתור אסור והרי מפורש שם בבריתא דמותר לסתור ובהכרח דמדובר ברפוי ולפ"ז מדובר דוקא ברפוי וכן הוא לשון המאירי ריש פרק כל הכלים

והנה בפשוטו היה מקום לומר שכל הצד לומר שמדרבנן זה מחזי כבונה זה רק אם יש בנין בכלים בתקיעה א"כ מדרבנן גם דרגא פחות אבל אם אין בנין כלל אלא רק מצד מכה בפטיש זה לא שייך אמנם עיין ט"ז שכתב שטעם האיסור בתקיעה מצד מכה בפטיש ובכל אופן כתב מפורש לענין כוס שאסור גם לפרק וכפשטות לשון הטור ומבואר שמדרבנן אין את החילוק בין קרקע לכלים

והנה יש לעיין לרבנן שגם רפוי אסור בדרכו בתקיעה האם זה מצד שמא יתקע או שס"ל שגם כה"ג יש מחזי כבונה והנה ברמב"ן במלחמות בביצה שכתב שיש בונה מדרבנן הוכיח מלשון הגמ' שאומרת בנין מן הצד ושם הרי מדובר על רפוי ומבואר שנקט שלרבנן זה אסור מצד מחזי כבונה אמנם עיין בפרק הבונה שכתב שהיה אפשר להעמיד את הגמ' ששידה אסור שמא יתקע כרבנן והנה מבואר שם שלסתור מותר ומבואר שנקט שברפוי לרבנן שאסור זה רק מצד שמא יתקע ולא מצד מחזי כבונה וצ"ב מהגמ' אמנם עיין ריטב"א שביאר שהגמ' למ"ד יש בנין בכלים ולכן רפוי זה כמו מהודק אבל לדידן יתכן שלא שיך לאסור כה"ג מצד מחזי כבונה עוד יתכן שהמקשן שנקט לאיסור הוא מטעם הנ"ל אבל אחרי שהגמ' מביאה את רשב"ג שס"ל שאין מחזי כבונה כה"ג מסתבר שגם רבנן שחולקים זה רק מצד שמא יתקע ויתכן נפק"מ להתיר בדבר שלא שייך תקיעה

והנה עיין רמב"ם פכ"ב הכ"ו שכתב שאסור להחזיר מנורה של חוליות מצד מחזי כבונה ואם היה רפוי מותר ועיין לח"מ שאם יש מחזי כבונה א"כ שיאסר גם לסתור והרי הרמב"ם בשידה תיבה ומגדל אסר רק להחזיר שמא יתקע אבל לסתור מותר אמנם לנ"ל ברמב"ן שחלוק רפוי מהידוק דהידוק זה מחזי כבונה ורפוי אסור גם בדרכו בתקיעה וזה רק מצד שמא יתקע א"ש דבאמת הרמב"ם בשידה מדובר ברפוי אלא שצ"ב סתימת הרמב"ם שהתיר לסתור אמנם הרי כתב דבקרקע אסור שמא יתקע ועיין לעיל דבמאירי ביאר שהכונה לרפוי ודומיא דהכי מדובר בדין של שידה תיבה ומגדל וצ"ע

ובפשוטו מצאנו דנחלקו בזה הראשונים בביצה האם סתירה מותר דהנה הגמ' שם שואלת סתירה מב"ה לב"ה ואומרת מוחלפת השיטה ועיין רש"י ורמב"ן שביארו שהכונה את המשנה של תריסים אמנם עיין תוס' ורשב"א שהקשו א"כ מבואר מהמשנה דס"ל יש בנין בכלים והרי זה נגד ב"ה של מנורה של חוליות וכן זה נגד ההלכה וצ"ע קושיתם הרי מבואר בגמ' שללא היתר מיוחד אסור גם לב"ה אטו מהצד ובהכרח קושיתם מהמשנה דמבואר שלב"ש גם לסתור אסור ואם זה רק מצד שמא יתקע אין סיבה לאסור לסתור וכן הוא מפורש בלשון התוס' אמנם בדעת רש"י והרמב"ן א"ש דכיון דמדרבנן יש בנין בכלים א"כ גם לסתור יתכן שאסור וצ"ע בסוגיא שם

**עוד נפק"מ בנ"ל האם אסור מצד מחזי כבונה או שמא יתקע**

ד]והנה הבאינו לעיל לדון האם מהודק שאין דרכו בתקיעה מותר או אסור ולנ"ל לכאורא כל הנידון עד כמה שכל סיבת האיסור מצד שמא יתקע אבל אם סיבת האיסור מצד מחזי כבונה א"כ לכאורא וודאי אסור והנה החזו"א נקט בדעת הטור להיתר ולכאורא הטור הרי ביאר בסימן תקי"ט דטעם האיסור מצד מחזי כבונה וא"כ לכאורא וודאי אסור ובהא דדנו האם בדבר שדרכו בהידוק אסור רפוי בפשוטו זה שמא יהדק אמנם יתכן שזה מצד שמא יתקע אמנם כל זה אם סיבת האיסור במהודק מצד שמא יתקע וזה אפילו באין דרכו בתקיעה א"כ חזינן שדבר שמהדקים זה יותר סיבה לתקוע אמנם אם זה רק מחמת מחזי כבונה ולא שיש כאן שמא יתקע באין דרכו בתקיעה א"כ וודאי שכאן סיבת האיסור מצד שמא יהדק

והנה עיין מאמר מרדכי שהאריך דבדבר שלא שייך תקיעה אין סיבה לאסור אמנם לנ"ל בהידוק שזה אסור מצד מחזי כבונה זה סיבה לאסור ונפק"מ במקום שכל השמא יתקע זה שיקח דבק וכדו' וזה דבר שיקלקל הדבר כגון משחקי הרכבה של ילדים שאם בנו לדון מצד שמא יתקע בפשוטו אין מקום לאסור אמנם מצד מחזי כבונה יש מקום לאסור והנה ביו"ט הרי קי"ל שאין איסור במהודק דהינו שאין לא הגזירה של מחזי כבונה ולא הגזירה של שמא יתקע ומצד שמחת יו"ט וא"ש המ"ב סק"י דהתיר להוריד בבתים מהודק אמנם אם זה לא לצורך יו"ט זה באמת יאסר וכמו שכתב בסק"ד ולדינא צ"ע בכל זה

עוד יש לדון דהנה הט"ז חידש בסימן ש"ח לענין ספסל שאסור לטלטלו שמא יתקע שאם צריך אומן לתוקעו והוא לא יכול אין באיסור ועיין אורחות השבת שדן שגם כאן ברפוי זה סיבה להתיר אמנם לנ"ל במהודק שזה מצד מחזי כבונה וודאי יהיה אסור אמנם סתימת הפוסקים שכאן לא עוזר מה שהוא לא יכול להחזיר ורק שם שהנידון ביחס לאיסור טלטול שזה גזירה רחוקה הקילו וגם שם הט"ז כתב דבריו כחידוש

**המורם מהנ"ל ובגדר רפוי תקוע ומהודק**

והנה העולה מהנ"ל דדבר שדרכו בתקיעה וודאי אסור אפילו רפוי ודבר שדרכו ברפוי וודאי מותר רפוי ובדבר שדרכו בהידוק לענין הידוק המ"ב סקמ"ה אסר וכן נראה בב"י והחזו"א לשיטתו התיר אמנם דבריו נסתרים מכל הראשונים אמנם הגר"ז סכ"ב כתב לחלק דאם אין דרכו בתקיעה כלל בזה נחלקו המהר"ם והטור והכריע דבצורך גדול אפשר להקל אמנם הבאינו לעיל דמשמעות הרמב"ן לאסור ולענין סתירה ברפוי וודאי מותר ובמהודק יש ראיות להיתר לאיסור וכנ"ל [אמנם גם אם האיסור מצד מחזי כבונה יתכן שעל סתירה אין מחזי כסותר] וצ"ע

והנה יש לדון מהו רפוי ומהו מהודק ומהו תקוע והנה זה וודאי שדבר שלא מחובר חזק הוי רפוי ודבר שתקוע בחזקה שצריך חוזק לפרקו נחשב תקוע אמנם יש לעיין בדבר שתקוע חזק אמנם אפשר לפרקו בקלות ובפשוטו רפוי זה וודאי לא אלא שזהו דרגא של מהודק דרפוי הכוונה שזה דבר שיתפרק משך הזמן וכלשון הראב"ד הובא במאירי ובפרט אם האיסור דמחזי כבונה וכמו בנין בקרקע לכאורא וודאי הקובע האם זה חיבור מושלם או שחסר בחיבור אמנם יש לעיין האם חשיב תקוע דלשון הראשונים שצריך גבורה ואומנות ויש לעיין האם זה היכי תימצי שיהיה תקיעה חזקה או שהכונה שרק דבר שקשה להפרידו הוי תקוע ועיין גר"ז שכתב שדבר שאפשר לפרקו בקל לא הוי תקיעה ובפשוטו זהו הנידון של שרויף ואולי שם גם מדובר שההברגה בחוזק והרי הגר"ז שם נקט לאסור ועיין מג"א שהביא את הכלבו כחולק על הראשונים וביאר הא"ר שס"ל שלא צריך גבורה ואמנות אלא העיקר שזה תקוע חזק וע"ש שביאר שאם האיסור מצד מכה בפטיש מספיק שזה חזק משא"כ אם מצד בונה וצ"ב כוונתו הרי במהודק אין מכה בפטיש בגלל שזה אותו דבר שהיה קודם וא"כ יתכן שכל שלא צריך גבורה לפרק זה כמו מהודק ואולי כוונתו לאסור מהודק ודלא כלשון השו"ע וצ"ע