פרק ערבי פסחים צט, קב
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב מאיר קאופמן / חלק ראשון ברכות

**צט:**

**-תוד"ה לא יאכל:** הקשו דאסור מצד מנחה ולכאורא נפק"מ אם שומר ומשמעות הראשונים שלא מועיל שומר, עוד הקשו תוס' שאסור מצד כבועל ארוסתו ותירצו במצה עשירה ועיין מהרש"א שדן במצה שלא לשמה שגם יהיה מותר ויש שאסרו מצד שזה אותו טעם מצה

-**תוד"ה עד שתחשך** מבואר שיש להם צד שתמיד אסור עד הלילה וצ"ע הרי מפורש בגמ' שאפשר לעשות קידוש מפלג המנחה ויתכן שדנו מצד סעודת שבת שזה דוקא בלילה עוד יתכן דהפרי יצחק האריך ממשמעות הטור בשם הגאונים דלרבנן אי אפשר לקדש בפלג המנחה

**-תוד"ה לא יפחתו:** ע"ש שדנו שכוס של ארבע כוסות מספיק שאחד ישתה וביארו את הגמ' שמה תועלת לתינוקות מיין שלכן זה סברא לפטור אותם מלשמוע ארבע ברכות והנה בפשוטו עיקר הענין זה השתיה והברכה זה רק היכי תימצי לשתות והרי בפורס מפה ומקדש מבואר בירושלמי שלא צריך לברך הגפן וא"כ כל אדם לא צריך לשמוע בורא פרי הגפן ואם כונתם על הארבע ברכות דהינו קידוש ואשר גאלנו וברכת המזון הרי בזה הם כן חייבים ומשמעות התוס' שלגבי מי שלא שותה לא מתיחס השתיה אלא אם היה ברכה והא ענה עליה וצ"ע בזה

בהא דפורס מפה ומקדש מצאנו שלש שיטות בראשונים דעת הבעל המאור שאין לברך לא המוציא ולא הגפן דעת הרמב"ן שצריך לברך את שניהם והירושלמי שכתוב לא לברך הגפן זה כרב אשי שברכת המזון זה לא הפסק ודעת הרא"ש שכאן זה גרע מהגדה כיון שהגיע שבת ואסור לאכול אמנם לענין הגפן כיון שיכול מיד לקדש לא חשיב הפסק לגבי שתית היין ולפ"ז אם מקדש על לחם לא צריך לברך המוציא

והנה כתב הרמב"ם דשנים שאמרו באו ונקדש נאסר להם לשתות וצריכים לברך בורא פרי הגפן אבל באו ונבדיל לא צריכים לחזור ולברך ובפשוטו למד שזה נידון הגמ' ק"ה. והמג"א העמיד שמדובר מבעוד יום שיכול עדין לאכול ובכל אופן אם אמר באו ונקדש חל עליהם שבת ואסור לאכול ללא קידוש משא"כ בהבדלה לא חל עליהם כלום ויכולים להמשיך לאכול והנה המ"מ נקט בדעת הרמב"ם שס"ל שלא צריך לברך לא המוציא ולא הגפן ולפ"ז צ"ב למה מה שמחליט לקדש זה סיבה להחשב היסח הדעת הרי בין כה צריך לקדש ולכאורא אם נימא שדעתו שצריך לברך בורא פרי הגפן א"כ א"ש שכל שחל עליו חיוב לקדש ממילא חל עליו לברך הגפן וזה מפסיק את שתיתו וזה ממש כמו הב לן ונברך שכיון שברכת המזון הוי הפסק ממילא מה שאומר שיברך הוי היסח הדעת ובפשוטו זה הבנה בראב"ד שגם באו ונבדיל הוי הפסק שכיון שאמר שיבדיל והרי אם מבדיל מברך הגפן לכן חשיב היסח הדעת אבל אם לא כן לא מובן למה יש כאן היסח הדעת

אמנם האחרונים נקטו שנתחדש שבאמירה זו של באו ונקדש זה סברא להחשב הפסק אפילו אם על הקידוש לא צריך לברך ודעת הט"ז וכן דייק הבה"ל סימן רצ"ט מהגר"א שזה גם לגבי ברכת הקידוש אמנם דעת המג"א שזה רק לגבי לשתות באיסור קודם הקידוש והבדלה ומבואר בט"ז וכן פסק המ"ב שגם במקום שאסור כגון שלא התחיל לאכול והגיע הלילה או בקידוש שהגיע הלילה אם אוכל באיסור לא צריך לברך ורק באמירתו יש כאן היסח הדעת וכל זה צ"ב ולכאורא מצד לשון הרמב"ם אין מקור אלא שכל שחל עליו איסור חשיב היסח הדעת וצריך לברך ורק האופן שחל איסור זה שאומר באו ונקדש וה"ה אם הגיע בין השמשות

-מבואר בגמ' שיש מ"ד שצריך דוקא עקירת שולחן ולכאורה הביאור דהרי צריך קידוש במקום סעודה ורק על ידי עקירת שולחן הסעודה שאחרי זה נחשב סעודת שבת וצ"ב מה סברא לגבי הבדלה שצריך עקירת שולחן ולמה שלא יבדיל באמצע הסעודה ואולי צריך שיראה יותר שנגמר שבת וצ"ע

**ק"ב:**

-מבואר בגמ' שר' יוסי ס"ל שמברך ואחרי זה מבדיל והרי"ף למד מזה שה"ה לדידן אם אמר הב לן וניברך והגיע לילה מברך ואחרי זה מקדש ועיין רא"ש הקשה איך ישתה היין לדידן אסור לשתות קודם קידוש גם בתור המשך הפעולה ועיין ב"י שהביא מהארחות חיים שנקט שבאמת קודם עושה קידוש ואחרי זה שותה הכוס של ברכת המזון וברמ"א הביא בזה שני דיעות דהינו דברא"ש מבואר שהבין לא כך ויש מקטום לומר שכל שמניח הכוס ומפסיק בעשיה של דבר אחר לא מתקים בשתית הכוס דין כוס של ברכה דזה לא ניכר שזה לצורך זה והנה לגבי מברך ברכת המזון ועושה הבדלה על אותו כוס כתב המ"ב שלכאורא יעשה מיד אמנם הביא שיש אחרונים שיכול להתפלל מעריב קודם ולכאורא הרא"ש ודאי מבואר שאין להפסיק בדבר אחר ונפק"מ בשבע ברכות בסעודה שלישית שיש שלא שותים הכוס של שבע ברכות עד לאחר מעריב והבדלה ויש מקום גדול לומר שלא מקימים בזה דין כוס של ברכה

והנה עיין תוס' רי"ש שכתב שבכל אופני הגמ' שמברך על שתי כוסות הוא מברך פעמים בורא פרי הגפן וכן שני על הגפן אמנם במג"א סימן רע"א מבואר שמברך רק בורא פרי הגפן אחד והנה לכאורא לשיטת הרמ"א שבליל הסדר מברך על כל כוס וביאר הבה"ל שזה לא מצד הפסק אלא מצד שכל כוס של ברכה מחיב ברכה א"כ צ"ב למה כאן זה אחרת והמנהג שתחת החופה מברכים שני בורא פרי הגפן אחד על האירוסין ואחד על הנישואין ולכאורא זה מצד שכל אחד זה כוס של ברכה אחר ואין זה דומה לדין פורס מפה שלא מברך הגפן דשם יתכן כיון שהברכה קודם לא היתה על כוס של ברכה זה לא מגרע אבל כל כוס של ברכה ביחס לכוס של ברכה אחר זה מחיב ברכה [עיין סוגיא דכוס של ברכה דהארכנו בזה] אמנם צ"ע מה זה שונה בסוגין והנה דעת השו"ע שגם בליל הסדר לא מברכים על כל כוס וכוס וצ"ב לדבריו למה בחופה מברכים פעמיים בורא פרי הגפן וצ"ע בכל זה והנה המג"א נקט שלדידן שתמיד לא מברכים על הכוס במוצאי שבת אין לשתות קודם הבדלה אמנם בשער הציון הביא חולקים שיתכן שעד כמה שעושה זה חלק מהסעודה ומותר ולכן אם זה בין השמשות הקיל בזה

ובעיקר קושית הרא"ש על הרי"ף למה שיברך ברכת המזון ואחרי זה יאכל עוד סעודה יתכן שדעתו לשתות שני כוסות יין לשיטות שזה מועיל בתור קידוש במקום סעודה וכן יתכן שדעתו לאכול פת הבאה בכיסנים ויתכן שבין כה צריך ברכה נפרדת שכאן שהסיח דעתו לגמרי זה כדברים הבאים לאחר הסעודה אמנםפ לכאורא זה הרא"ש לשיטתו שצריך דוקא לחם לדין קידוש במקום סעודה

עיין תוס' רי"ד בסוגין שכאן שמברך הגפן על כל כוס זה סיבה גם לברכה אחרונה נפרדת דהינו שהגדר שזה ברכה נפרדת שזה שתיה נפרדת ולכן זה מחיב שני ברכה אחרונה אפילו שאין הפסק ביניהם כל כגון שעושה קידוש ואחרי זה שותה כוס של ברכת המזון וז"ב