מראי_מקומות_טוחן_א
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**טוחן א**

**סימן שכא-ז-ח**

עניני טוחן מבוארים בגמ' בשבת עד:, ובגמ' קמא. ובשו"ע ס' שכא ז-ח-ט-י-יב

**ס"ז**

★הא דהותר טחינה בשינוי עיין ב"י דהוה **שינוי גמור** ולכן שרי אפי' מדרבנן. [ולא בכל שינוי דאסור מדרבנן].

ועיין חזו"א נז ד"ה "נמצינו למדים" [בסוף הביאור] וז"ל "שאין כאן שינוי בתוצאות השחיקה אלא שיש כאן שינוי בעבודתו של השוחק שצריך טרחא טפי.

★נחלקו האחרונים האם בעינן תרי שינויים או דסגי בחד, עיין ב"י מג"א וט"ז ומ"ב.

★נחלקו אחרוני זמננו האם מעיכת ירקות בכף נידון כשינוי ועיין אג"מ ח"ד תשובה עד טוחן ב.

★בגוף דברי החזו"א שמיקל ריסוק בננה "בקתא דסיכנא" יל"ע האם כה"ג חשיב **שינוי גמור** די"ל דוקא פלפלי שדרכן במכתשת לכן קתא דסכינא הוה שינוי גמור.

משא"כ בננה הדרך לרסקה בשיני המזלג, וא"כ מאן לימא בקתא הוא יותר משינוי סתם שאסור מדרבנן [בשביל להתיר צריך שינוי גמור].

★בדברי המ"ב ס"ק כד דהותר לטחון בשינוי "רק מה שצריך לאותה שבת" יל"ע האם נאסר מדין הכנה כמו כל דבר שנאסר להכין משבת לחול.

או שזה דין בטוחן שלא הותר טוחן בשינוי רק הנצרך לשבת ומה שטוחן לחול אסור מצד טוחן, ועיין שעה"צ.

★נחלקו האחרונים האם יש איסור "מוליד ריח" בלי כוונה, וע"ע ברמ"א תרנח-ב וז"ל "ואסור ליתנו על הבגד אפי' ביום טוב דמוליד ריחא", ובמ"ב שם סק"ז ומשמע דאפי' אינו מכוון לזה ג"כ אסור מפני שאי אפשר שלא יקלט והוי פסיק רישא, ויש מקילין בזה היכי דאינו מכון, ובשעת הדחק שאין לו מקום משומר להניח האתרוג שמה אפשר דיש לסמך אמיקילן", וע"ע בשעה"צ תקיא-לא דמשמע דאסר.

**ס"ח**

★עיין מ"ב ושעה"צ [לא] דכלי המיוחד לדיכה אין את היתר טחינה סמוך לאכילה, ומשמע כלי לא מיוחד לדיכה שרי סמוך, דהיתר סמוך לאכילה זה אפי' בכלי באם אינו כלי מיוחד לטחינה.

ועיין גר"ז ס"ז וז"ל "אבל אסור לחתכם בסכין אפי' כדי לאכול מיד וה"ה לכל התבלין שאין דרך לאוכלם אלא ע"י תערובת".

★בדברי הרמ"א הכא ולקמן בס-י"ב "דאין טוחן אחר טוחן" יל"ע כונתו.

והנה בבישול מצינו ג"כ דאין בישול אחר בישול והיינו שאין שבח לבישול השני בדבר מבושל.

אבל אם הבישול הראשון נגמר והלך לכו"ע יש בישול אחר בישול, וזה סברת הסוברים דיש בישול אחר בישול בדבר לח, דכלה כל שבח בישולו הוא החום וכשנצטנן הלך כל השבח, וא"כ ודאי שיתחייב על הבישול החדש.

וכעי"ז בחזו"א [נ-ט] גבי מתכת דלכו"ע יש בישול אחר בישול וז"ל "אבל הכא במתכת היא שבה לטבע הראשון לגמרי".

וא"כ בטוחן ג"כ אפי' אם נסבור שכונתם כפשוטו "אין טוחן אחר טוחן" הינו דוקא דבר שלא חזר למצב הראשון וכגון קמח שנעשה ממנו לחם וחוזר וטוחנו שנית, שבח הטחינה הראשון עדיין קיים ולכן פטור.

משא"כ רגב עפר שנטחן ונתחבר שנית לכו"ע יתחייב על טחינתו.

ועיין חזו"א נז ד"ה "ענין אין טחינה" שמבאר דאין כונתם כענין בישול אחר בישול וז"ל "אבל הא דאין טחינה בפת היינו שאין טוחן אלא בהפרדה של **חיבור טבעי** אבל הפרדה של **חיבורי בני אדם** אינם בכלל טוחן אפי' בחיבר דבר שלא נטחן מעולם אלא בא לעולם מפורד" וכו'.

**ולרסק ביצה קשה** [מלבד הנושא של גדו"ק] יש לדון לפי החזו"א הנ"ל דשרי דאין כאן חיבור טבעי אלא חיבור ע"י בנ"א, ועיין עוד בפמ"ג א"א-יב גבי טחינת גבינה.

★עיין שו"ע שב ס"ז גבי טיט שעל בגדו "דיבש אסור לגרדו בציפורן משום טוחן" ועי"ש ברע"א ברע"א שדן מצד "אין טוחן אחר טוחן".

★ע"ע תקד-ג ברמ"א "שמותר לדוך המצות בלא שינוי **משום דאין טחינה באוכלין שהיו טחונין תחלה"** ועיש"ה ברע"א שז"ל "לא ידעתי למאי דייק בזה ולא נקט סתם דאין טחינה אחר טחינה ובלבוש נקט באמת סתם, ועיין לעיל ס' שז ס"ב.

ולכאורה כונתו דאם נימא דכל הדין שאין טוחן אחר טוחן הוא רק באוכלים, אבל בשאר דבר יש טוחן אחר טוחן שפיר הא דסימן שז, דטיט יש בו טוחן.

★ע"ע משב"ז סק"י גבי הטוחן לבינה אין חייב משום טוחן דנצרפה בכבשן ואין בתולדה, אבל הטוחן רגב עפר הוה טוחן, ובמשכן סמנים נמי הכין הוא וכו'.

נראה דר"ל למה חייב הרי אין טוחן אחר טוחן **ותירץ דהרי הוה במשכן וצ"ב.**

★ועיין במגיה למל"מ פ"א מחמץ ומצה ה"ג דאף לסוברים דאין טוחן אחר טוחן ומותר לפרר הלחם בשבת, אבל **לטוחנו טחינה דקה אסור** וז"ל "ועוד נראה דבנדון כזה שצריך לפררו עד אשר דק כדי לזרותו לרוח כ"ע מודו דהוי תולדה דטוחן וחייב חטאת" וכו'.

ועיין במשב"ז סק"י דמביאו, ופליג וס"ל דאף טוחן לסולת שרי עי"ש.

וכן הוא פשטות דברי הרמ"א בסי' תקד דמותר לדוך המצות ועי"ש במ"ב דמיירי דנטחן לקמח.

★טוחן אחר טוחן דשרי עיין מ"ב סק"ל, "ומ"מ במכתשת אף מלח זה אסור לכתוש, וכן בסי-ב בביאו"ה ד"ה "לפרר" שכלי המיוחד לכתישה נאסר. ועיין שעה"צ תקד-ז.