מראי_מקומות_רעג-ג
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

בס"ד

**סי' רע"ג**

**מס' 3**

★יש להסתפק קידש ואכל ואח"כ **הקיא** את כל אכילתו האם נחשב קידוש במקום סעודה או לא.

★כתבו הגאונים הא דאמרינן אין קידוש אלא במ"ס, אין צריך **שיגמור** שם כל סעודתו וכו' **וגומר** סעודתו במקום אחר [טור].

וכן בשו"ע **"וגומר** סעודתו במקום אחר".

וקצת צ"ע הרי החידוש של הגאונים שסגי ביין וא"כ מה קשור **לגומר**, היה צ"ל שאוכל כאן מעט או שותה יין ובזה יצא ידי חובת קידוש במקום סעודה.

הדברים נוטים לחידוש שכל מה דמהני מזונות ויין, זה בתור **התחלת** סעודה, לא דסגי לקידוש במ"ס במזונות או יין, רק ע"י היין נחשב **שהתחיל**, ורק אם יאכל אח"כ סעודה גמורה יצא ידי חובה במה **שהתחיל**, ולכן השו"ע מדגיש **וגומר** סעודתו במקו"א, שרק אז יוצא ידי חובתו **וזה חידוש.**

★השיעור דסגי להחשב קידוש במקום סעודה, ע"י שתית יין רביעית, וי"א דבעי רביעית נוספת מלבד "מלא לוגמיו".

והיה מקום לומר דרק יין דאינו סעודה רק נחשב סעודה מפני **חשיבות היין**, בזה הצריכו רביעית נוספת. אבל במקדש על פת, **שפת זה סעודה מצד עצמה**, סגי בכזית, **וזה אינו**, דרע"א מביא שגם במקדש על הפת צריך שיאכל **שני כזיתים.**

★וכן במקדש על היין בליל הסדר, יש להסתפק גם אם ישתה כוס גדולה המחזיקה שתי רביעיות, **אולי לא מהני**, דהכל מתיחס לחובת הכוס דהרי צריך לכתחילה לשתות את כל הכוס בליל הסדר, ואין כאן שתיה נוספת, וא"כ שיצטרך רביעית נוספת בפנ"ע, או שישתה **בכוס נפרד**.

★**בברית מילה בשבת** יש נידון האם אפשר לעשות קידוש בכוס ברכת המילה או דחשיב "אין עושין מצות חבילות חבילות", וצריך כוס נפרד.

ויש שמצריכים שהמברך את ברכות המילה **יקדש קודם** ויצא ידי חובת קידוש, ואח"כ מברך על הכוס.

ויש לדון האם מהני מה שיקדש קודם [בלי סעודה], ואת מקום סעודה יקיים בכוס הנוספת של הברית, [דהיינו יצא ידי חובת מקום סעודה ברביעית הנוספת ששותה בברכת הברית].

די"ל היות **וחיב** בשתיה הנוספת שמגיעה עבור הברית, לא מהני. ותמיד זה יחשב כרביעית הראשונה דלא מהני, ובשביל להחשב מ"ס צריך שתיה שלא מגיעה לחובתו.

★בשו"ע מבואר דפירות לא מהני לקידוש במ"ס, ועיין בפמ"ג [א"א-יא] דתמרי מזון זיני ומהני קידוש על תמרים.

★ובהסבר רעק"א בדעת הגאונים דמהני שתית יין מפני **דטעונים ברכה במקומם** ולכן נחשב **מקום** סעודה [דמצריך ברכה **במקומו**] ולפ"ז כל שבעת המינים [לסוברים דבעי ברכה במקומם] לא רק תמרים.

גם **תאנים ורימונים**, ובחמשת מיני דגן מהני לא רק פת הבאה בכיסנין, גם **תבשיל מזונות**, ולהסבר רעק"א דבעי ברכה במקומם פשיט טפי.

★**קידוש במקום סעודה אצל המקדש**

וז"ל הברכי יוסף [רעו-ב] "ולא סגי במה שהמקדש ישתה כל הכוס, דלדעת הגאונים חשיב במקום סעודה דלא אהני כי אם לשותה הכוס עצמו דחשיב כאילו קידש במקום סעודה, אבל לאחרים לאו מקום סעודה ואסור לטעום **וזה פשוט**.

ומבואר בש"ס [פסחים קא] והפוסקים **ולא הוצרכתי לזה אלא לאפוקי הטועים שראיתי** שטעו בזה.

ומ"ש מבואר בגמ' לכאורה כונתו "שרבה אמר טעימו הכא דילמא מיתעקר לכו שרגא וכו' ואמאי לא יצאו יד"ח הרי לרבה המקדש זה קידוש במקום סעודה ע"כ **דלא מהני** וראיה זו הביא הפמ"ג [משב"ז רפח-ז] עי"ש.

ויש שתירצו דאולי מהני קיבמ"ס, אפי' שלשומעים אין כאן מקום סעודה, אם אצל המקדש זה מקום סעודה, וזה רק **בתנאי שיאכלו אח"כ סעודה**, ובזה שאצל המקדש נתקשר לסעודה מהני גם לדידהו, אבל בגמ' "אי מתעיקר שרגא" לא יאכלו סעודת שבת כלל [רק למחר וזה לא מתקשר] **ואינו מובן.**

★יכול לקדש עבור אחרים אע"פ שאינו אוכל עמהם וכו' **והוא שאינם יודעים** [שו"ע].

וצע"ג דהמנהג שגם מי שהתפלל, ולמג"א יצא ידי חובה מדאוריתא מקדש שנית בביתו ומוציא את אשתו וב"ב. והרי חיב רק מדרבנן, וכלפי הדאוריתא לא חיב ומקדש לאשתו מדין ערבות, **ולשו"ע אין ערבות לבקי.**

וז"ל הח"א [כלל ה-כא] וכן מי שהתפלל בערב שבת ואם כן כבר יצא ידי קידוש דאוריתא, אינו יכול להוציא מי שלא התפלל עדיין, כיון שזה מחויב דרבנן וזה מחויב דאוריתא, ודוקא כשכולן יודעין לברך ולקדש אבל אם אינן יודעים לברך ולקדש יכול זה להוציאם, שהרי אפי' מי שכבר קידש שאינו מחויב אפילו מדרבנן **יכול להוציא דכל ישראל ערבין זה לזה,** הרי לן **שהח"א חשש לזה**.

ואולי מנהגנו כיום שנקטו שלא יוצאים יד"ח מדאוריתא בתפילה [כמובא בביאה"ל לעיל].

רק יש לדון **בקידוש היום**, מי ששומע קידוש בביהכנ"ס ויוצא יד"ח, איך יכול לחזור ולקדש בביתו להוציא את אשתו הרי אין ערבות לבקי [עכ"פ לכתחילה].

ואולי אם **שותה בעצמו וצריך את הגפן**, אין צריך כאן לדין ערבות וסגי בהכי.

דהיינו לא צריך להגיע לדין ערבות, היות ויש כאן **ברכת הגפן** כלפי המקדש, סגי בהכי.

וזה צריך לימוד בעיון בגדרי **קידוש היום** האם סגי **בהגפן** או **דצריך קידוש**.

וכעי"ז בן א"י האם יכול לקדש ביו"ט שני בא"י, עבור בן חו"ל שאצלו זה יו"ט ואצל המקדש זה חול ואינו מחויב בקידוש, ואם לא שותה ודאי שלא יכול לקדש עבורו, הנידון באם הבן א"י שותה יין לעצמו, האם יכול לקדש בכה"ג לא צריך דין ערבות או דקידוש היום אינו הגפן לחוד אלא חיוב קידוש, ולא יכול להוציא את השני דאצלי זה **הגפן** והוא צריך **קידוש.**

וי"ל במנהגנו כיום דכל הטעם שאין ערבות לבקי היות ויכול לקדש למה שאחר יברך עבורו שיברך לבד. משא"כ הכא דגם מי שהתפלל עדיין חיב בברכת הקידוש [מדרבנן] וממילא מברך לעצמו, לכן יכול לקדש ולברך **גם** עבור אחר.

ומה"ט ה"נ בקידוש היום כששותה לעצמו, ברכתו עבור עצמו וכנ"ל.

★עיין במג"א דלקידוש במקום סעודה סגי בכזית פת [והובא במ"ב ס"ק-כא].

והנה הלבוש בתרל"ט כתב שאכל כזית בסוכה יצא ידי קידוש במקום סעודה **כיון שיוצא בכזית בליל א' חשוב הוא.**

והקשה הפמ"ג [תרלט א"א ט"ז] דבסימן רעג במג"א ס"ק משמע כזית היה במקום סעודה תמיד. [כונתו למה הלבוש מחדש סברא של חשיבות אגב סוכה].

ומתרץ הפמ"ג דכל מה דמהני כזית. זה **רק אחר שתית יין, מהני כזית פת**, אבל מקדש על הפת כזית זה לא מקום סעודה **וצריך ב' זיתים**, לכן חידש הלבוש סברא מיוחדת בסוכות, דכזית בסוכה הוא חשיב עי"ש.

יוצא לפ"ז **שאם אחד לא שותה יין [רק שמע קידוש מאחר שקידש] לא סגי בכזית למקום סעודה.**

וצ"ע שלא הביאו הפוסקים חידוש זה.

וברע"א הכא על השו"ע מביא את הפרמ"ג "רק שמקדש על הפת צריך שני זיתים [ובזה י"ל דבעי כזית נוסף על חובתו] אבל בפמ"ג כתוב להדיא הטעם **שכזית לא חשוב** רק **כזית אחר יין מקבל חשיבות.**

★בשו"ע מובא דלקידוש במקום סעודה מהני סעודה על יין. בשע"ת מביא בשם הגינת ורדים "פת כיסנים".

ובמג"אמביא ד"ה "מיני תרגימא".

**ולענין פירות** בשו"ע סתם דלא מהני.

"השלטי גבורים ס"ל דמהני פירות המ"ב מיקל "בחלש לבו ואין לו מזונות בקידוש היום. ובלילה ודאי אין לסמוך עליו דשאר פוסקים לא סבירא להו כותיה.

בקיצוש"ע [עז-טז] וז"ל "ואם גם בזאת אי אפשר לו, יאכל עכ"פ **פרות מבושלים**".

ועיין בשעה"צ [כט] שסמך על רביעית **אחת** רק בקידוש היום [וג"כ מסתפק] אבל בלילה אין להקל בזה.

ויש להסתפק למה מחמירים בקידוש היום, האם מפני דהוא **עיקרו דאוריתא** או מפני חשש ברכה לבטלה, דהיינו שזה ספק האם אפשר לקדש על פירות. וממילא בקידוש היום דאין חשש ברכה לבטלה מהני [בשעה"ד], משא"כ בקידוש בלילה יש כאן **חשש ברכה לבטלה**.

והנפק"מ בין הצדדים **בקידוש ליל יו"ט** האם מהני פירות [בשעה"ד] דאם חומרת ליל שבת **מפני הדאוריתא**, ליל יו"ט דהקידוש דרבנן [מ"ב רעא-ב] יוכלו לקדש על פירות או חד רביעית.

ואם טעם החומר בליל שבת מפני **הברכה לבטלה**, ה"נ בליל יו"ט.

**מעשה** באחד שרצה לקדש בלילה על פירות דזה היה שעה"ד, וישמע אח"כ **קידוש מאחר.**

ותלוי בהנ"ל אם זה חשש ברכה לבטלה ה"נ, אם הסיבה להחמיר מפני הדאוריתא, כאן **יקיים את הדאוריתא יותר מאוחר** ושפיר דמי.

וכן לעיל גבי שיעור הרביעית [רעא-סח] המ"ב מחמיר להצריך **השיעור הגדול בקידוש של לילה**, וז"ל בביאה"ל [שם ד"ה של רביעית] "ולמעשה נראה דלענין דאוריתא כגון כזית מצה בליל פסח בודאי יש להחמיר כדבריהם, וכן לענין קידוש של לילה **דעיקרו הוא דאוריתא** גם כן נכון לחוש לכתחילה וכו'.

★**לענין מזונות**, בליל שבת יש להסתפק, דרהיטת המ"ב משמע שקידוש היום סמך על מזונות וכל מה שהחמיר זה רק על יין.

[בביאה"ל מביא את ה"מעשה רב" שהגר"א החמיר ולא קידש על מיני תרגימא ויין].

וא"כ י"ל דה"ה בקידוש של ליל שבת אפשר לקדש על מזונות [מה שהחמירו בלילה זה רק על פירות, וחד רביעית].

★מה שהמ"ב החמיר שלא לקדש על סמך סעודת יין והתיר רק בשעת הדחק נגד סתימת השו"ע דמהני.

עיין לעיל [רסט במג"א סק"א] גבי קידוש בביהכנ"ס שאם אין קטן שישתה, ישתה גדול, וכתב המג"א "וצ"ל **ישתה כשיעור** וכמו שכתוב רעג-ה. ונראה לי שהמקדש יהיה בדעתו לצאת בביתו בקידוש זה דהא יש אומרים שיוצא בזה ואפ"ה יכול לקדש שנית בביתו וכו'.

[כונתו שהגדול מקדש בביהכנ"ס ודעתו לאכול אח"כ בביתו דיש דס"ל דדעתו **מהני גם מבית לבית**, ובביתו מקדש שנית מדין ערבות].

ומסביר ה"מחצית השקל" דהא דהצריך המג"א שדעתו לאכול בביתו, ולא סמך על "סעודת יין", מפני דהרמ"א [רעג-ו] מביא **שהמנהג ליתן לתינוק.** דהיינו שלא סמכו על הגאונים דסגי בסעודת יין. [ולדבריו הרמ"א לא סמך על סעודת יין גם ביום].

★**בכל הקידושים שעושים בשבת בבוקר צריך להזהר** בדברי ה"דרכי משה" [רמט] "ומאחר דעיקר סעודה הוא לחם צריך למיכליה לתאבון לכן **כל בן ברית אסור לאכול גרמיז"ל בשבת קודם הסעודה, משום דלא אכיל עיקר סעודת שבת לתאבון** **והעושהו לא ניתן להשבון**.

והובא בביאה"ל [ס-רמט] עי"ש ומסיים "ועכ"פ לכו"ע נכון להדר שלא למלא כרסו משאר אכילות קדם סעודת פת".

★בטור בסעיף ז מובא הנושא על **"קידוש** לאור הנר" וכן בשו"ע, ולא זכיתי להבין הרי הנושא מצד **סעודת שבת**.

וגם במ"ב נראה שהנושא מצד הקידוש [דבס"ק לא] "אבל לא יקדש בבית ויאכל בחצר וכדלעיל בסעיף א' נראה שרצה להרויח **שיקדש לאור הנר בבית** וע"ז כתב שא"א מפני שיש דין קידוש במקום סעודה, ולא מובן מה ירויח שיקדש בבית לאור נר, הרי מה שצריך לאור הנר זה סעודת שבת, וצ"ע.