מראי מקומות זימון קצו_3
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות זימון וברכות הנהנין - הרב יהושע ננקסקי

**סי' קצו**

ס"א

★בענין אכל דבר איסור דעת הרמב"ם אינו מברך, והראב"ד מברך רק אין מזמנים עליו, דחסר בקביעות אבל לא שפטור מברכה.

וע"ע בפמ"ג [משב"ז א] בתחילת דבריו דרק באיסור אכילה דרבנן ס"ל לראב"ד דמברך, אבל באיסור דאו' גם לראב"ד לא יברכו.

ולמד זה מהא דמבואר [נב:] "בשמים של ע"ז אין מברכים עליהם", וקשה הרי לראב"ד מברכים על אכילת איסור, ע"כ צ"ל דבאכילת איסור דאו' גם הראב"ד מודה.

ודחה ראיה זו עפ"י הט"ז שסובר שכל דברי הראב"ד אינם אלא בשוגג, אבל באכל במזיד מודה שאינו מברך, וא"כ את הגמ' הנ"ל אפשר להעמיד במזיד.

ועי' בשו"ת הרשב"א [תשצד] גבי חולה שאוכל ביוה"כ שתלה בפלוגתת הרמב"ם והראב"ד הנ"ל.

מוכח שגם גבי איסור דאו' ס"ל לראב"ד כנ"ל.

וברא"ש [סי' ב] הכריע כראב"ד ומוכיח מב"ק [צד.] "הרי שגזל סאה חיטים מחברו טחנה ואפאה והפריש חלה אין זה מברך אלא מנאץ" משמע שחיב לברך רק ברכתו היא ברכת ניאוץ.

וע"ע בלחם משנה שדחה את ראיתו דשאני התם **שקנה בשינוי.**

וע"ע בט"ז [ס"א].

★בקושית הגמ' [נז:] טבל פשיטא ומשני בטבל דרבנן.

לרמב"ם פשיטא הכוונה שאין מברכים על אכילת איסור, ולראב"ד צ"ל פשיטא שלא מצטרף.

וע"ע בבית מאיר.

★"אי בעי מפקר נכסיה וחזי ליה".

עי' פנ"י מה מהני, הרי אכתי הוא עשיר, ואכילתו אכילת איסור.

ולראב"ד ניחא היות ושייך אופן היתר, חשיב צירוף, אבל לרמב"ם קשה.

וכן הקשה ב"ישועות יעקב" [ב].

וצ"ל היות ויש אפשרות שיהיה מותר חשיב איסור קל, ועל כזה איסור שפיר מברכים גם לרמב"ם עי' מור וקציעה.

וצ"ב דא"כ גם **בלי אפשרות להפקיר וחזי ליה** האיסור בעצם איסור קל, דמותר לעניים אחרים [ובגמ' משמע שמברך רק בגלל שלו עצמו יש אפשרות שחזי].

ובשם הגרי"ס תירצו דבדמאי לא שייך כלל את סברת הרמב"ם היות ואין איסורו בחפצא אלא זה דין בגברא, והראיה שמנחה של דמאי שפיר חשיב משקה ישראל.

וכל קושית הגמ' היא אך ורק על זימון, ועל זה שפיר תירצו דאי בעי מפקיר נכסיה, ויש כאן אפשרות היתר, ממילא חשיב קביעות וצירוף לזימון.

וע"ע בראש יוסף דהא דאין מברכים על איסור לרמב"ם מפני דהוא **מצוה הבאה בעברה** וע"ז אי שייך היתר אין את החסרון הנ"ל.

אבל גבי קביעות לזימון מקשה מה שייך כלל אי בעי מפקר **כעת זה איסור ואין כאן צירוף.**

★בגמ' מוכח דעני מותר בדמאי בלי תיקון כלל.

ובירושלמי מבואר שבעה"ב שנותן לעני דמאי צריך **להודיע לעני שזה דמאי.**

ועי' בגר"א שלירושלמי הנ"ל עני חייב לתקנו, וא"כ פליג על גמ' דידן.

וברמב"ם [הל' מעשר פ"י-יא] "מותר להאכיל את העניים ואת האורחים דמאי וצריך להודיעם, והעני עצמו והאורח **אם רצו** לתקן מתקנים".

ועי"ש בביאו"ה [ד"ה מותר].

★עי' שע"ת [תקסח א] שאם שכח ובירך בתענית על מאכל שיטעם ממנו מעט בשביל שלא יהא ברכה לבטלה, והתענית עולה לו, עי"ש.

וע"ע בחזו"א [דמאי ד-טז] וז"ל "נראה דלא יתכן לפרש מברכים עליו בתחילה דודאי לא שייך לברך בתחילה על אכילת איסור **דאף אחר שבירך מצוה שלא יאכל, ואין כאן פת לפניו כלל** ואיך יודה לפניו יתברך על שנותן לו פת איסור, ולא נחלקו בטור [סי' קצו] אלא בברכהמ"ז דהשתא שכבר אכל הוא שב ורוצה לברך על מה שכבר נהנה וכו'".

ובדברי הרמ"א [רעא-ה] "אבל בהבדלה [כוונתו במקרה שברך המוציא לפני הבדלה] **יאכל תחילה**" ובמשנ"ב [כו] "כדי שלא תהיה הברכה לבטלה".

צ"ל דהתם אינו איסור בעצם רק איסור התלוי בזמן א"כ בדיעבד שבירך שפיר חל ברכתו.

★אכל דבר אסור אעפ"י שאינו אסור אלא מדרבנן.

עי' פמ"ג [קסח א"א טז] "שאינו מברך על אכילת **פת שנילושה בחלב** ואפי' אכל שיעור כדי שביעה דאו' אינו מברך" [שחז"ל גזרו אטו יאכלנו עם בשר].

וע"ע בחידושי רעק"א.

וע"ע שו"ת חת"ס [יו"ד קז] גבי **חלב עכו"ם.**

**ועי' באר היטב [א] גבי** סתם יינם**.**

★**עי' "פתח הדביר" הובא בכה"ח [ז] גבי ביטל איסור ברוב היתר שבמזיד נאסר לו, האם מותר לברך עליו.**

★אם אכל דבר היתר **בזמן איסור** [כגון יוהכ"פ] עי' "חמד משה" [ב].

וע"ע "ישועות יעקב" [א].

★עי' משב"ז [א] גבי אכל ספק איסור דאו'.

וע"ע בפנ"י גבי אכל ספק איסור דרבנן.

וע"ע בכה"ח [ה].

★עי' כס"מ [הל' ברכות פ"א יט] שגם לרמב"ם אינו אסור לברך, אלא **אינו צריך** לברך.

וע"ע בפמ"ג [א"א ריש הסימן].

**ס"ב**

★במקום סכנה מברכים עליו.

עי' בלבוש שכמו"כ מזמנין ע"ז.

ועי' בפמ"ג [משב"ז א] שהמחבר בדוקא נקט מברכים ולא נקט מזמנים.

וע"ע במור וקציעה.

**ס"ג**

★"אותו שנזהר אינו יכול לאכול עם אותו שלא נזהר".

עי' מג"א [סק"א].

וע"ע בפמ"ג [קס"ח משב"ז ה] דהכא מיירי שנים שאוכלים פת ואחד ירק ואותם השנים אוכלי פת אחד נזהר ואחד לא נזהר, א"כ לא שייך איבה, דאיבה שייך רק ברוב אוכלים, לא אחד כנגד אחד.

★יל"ע אי בעינן **בפת של הנזהר שיעור לאכילת כולם** [דהרי כל צירופם מפני שיכולים לאכול מפיתו והוא אינו יכול לאכול אתם, א"כ לכאו' י"ל שיצטרכו בפיתו לכה"פ ג' זיתים].

★עי' ב"י מה שהביא אגור בשם שבלי הלקט ודחהו.

ועי' בט"ז [ב].

וע"ע בא"ר [ה], וע"ע בא"ר [סוף סק"ג].

וע"ע בברכי יוסף [ז].

★יל"ע אי לא אוכלים אחד מהשני מטעמי בריאות וכדו'.

★עי' במג"א גבי אחד אוכל בשר ואחד גבינה דלא מהני מה שמותר אחר 6 שעות.

וע"ע בא"ר [ג].

וע"ע בחי"א [מח-יט].

★עי' ברכ"י [ה] גבי ראובן שנשבע שלא ידבר עם שמעון, וארע ואכלו ביחד עם אחר, וראובן לא יכול לזמן, שהרי שמזמן מדבר אל שניהם, ממילא מדבר עם ראובן שנשבע שלא ידבר עמו.

וע"ע ב"יד אפרים".