11. פרק יא
קטגוריות: ש_ס / נב אהלות / אהלות עניינים - הרב מאיר קאופמן

תמוז ע"א

**פרק י"א**

**משנה ג'**

**א]בדיני קפולין עיין פט"ו מ"א**

**בביאור התוספתא שהובאת בר"ש**

ב]עיין בר"ש דהביא תוספתא דכר מלא תבן אין דין קפולין וכתב דכי שקלת לתבן אין טפח או כי זה דבר אחד ועיין חזו"א ט"ו ה' שהקשה הרי כל כפולין אם ניקח את מה שבאמצע אין אוהל וכן לענין אויר צ"ב הסברא וע"ש לענין אויר שהדין שדבר שעומד על יד אויר או שלג אין לזה שם אוהל אבל על תבן זה לא שייך

ג]עיין בר"ש שביאר שלא מובן מה ההבדל אם זה אבל על גבי כופת או הפוך ועין בגר"א בתוספתא דביאר דמדובר בכופת המקבל טומאה כגון שחקקו וההבדל שלוקחים את הדבר המקבל טומאה ולא דבר שאינו מקבל טומאה ולכן אם יש אבן למטה שעל זה אין קלוש ממילא בוקעת ועולה משא"כ אם יש כופת שאומרים קלוש ממילא זה מביא הטומאה ועיין חזו"א ט"ו ה' דהר"ש הבין דגם כופת זה דבר שאינו מקבל טומאה ולכן הוקשה לו למה בזה יש דין קפולין ובזה אין

עוד משמע בר"ש שהבין שהיה אבן על שני כפותים ורק לכן מטמאים כי לוקחים האבן והכופת התחתון וצ"ע שלכאורא גם באבן אחת וכופת אחת שאת האבן לא לוקחים ואת הכופת לוקחים וצ"ב

ג] מבואר במשנה שבאדם יש דין קפולין ועיין חזו"א י"ב א' שדיק מהראב"ד שאין הביאור שצריך שיהיה בחלל מעיו טפח אלא שכל שיש חלל אומרים קלוש גם על השכבה התחתונה וצ"ל שמה שכתב הר"ש חלל הגוף חשיב חלל אפילו שבני מעיו לתוכו הכוונה שללא זה היה נחשב כגוף אטום ולכן ביאר שהמעיים זה כדבר שנמצא בפנים וממילא יש כאן חלל ואמרינן קפולין

**משנה ז'**

א]בפשוטו איירי דהטומאה במעיו ושם יש וודאי טפח והנידון שהאוהל מגיע לבית וממילא הטומאה בבית ולכן אם יש בצוארו טפח וזה מגיע לאיסקופה שזה מקום דאם המת שם הבית טמא ממילא הטומאה נכנסת לבית ור"מ ס"ל חוקקין להשלים וממילא חשיב שיש כאן אוהל טפח ולר' יוסי אין חוקקין להשלים וממילא חשיב שאין כאן אוהל טפח והטומאה לא מגיעה לשם ואין סיבה שהטומאה תכנס לבית והנה הא דלר"מ חוקקין להשלים מבואר בתוס' בשבת שזה רק אם יש התחלת השיעור וצ"ל שכאן יש התחלה דהרי במעיו יש וודאי טפח עוד מבואר בגמ' בחולין דנחלקו האם האיסקופה חשיבה כתוך האוהל ולר' יוסי צריך שיגיע דוקא לתוך חלק המשקוף שהוא חלק מהבית ור"מ ס"ל כר"א שהאסקופה כבית וממילא אם זה מגיע לאיסקופה חשיב שהטומאה בבית וכמבואר מחלוקת זו פי"ב מ"ח

והנה עיין חת"ס בחידושיו שהקשה לשיטת הרמב"ם שקורה המתקצרת כולה טמאה א"כ כאן למה צריך שיהיה בחללו טפח הרי גם אם יש פחות שיועיל בתור קורה המתקצרת ועיין חזו"א י"א ג' שישב שקורה המתקצרת לא מביאה טומאה למקום אחר וכמבואר במשנה ששני קרנות שנוגעות אחד בשני שהשני טהור וצ"ע כוונתו ששם השני גם כן מקום חיבורו הוא לא טפח אבל כאן מקום חיבורו לבית יש בו טפח ולכאורא צ"ל כוונתו כמו שדן י"ג י"ג שקורה המתקצרת כיון שכל הטומאה שם זה רק מצד טפל לכן זה לא מביא טומאה למקום אחר גם אם יש בו טפח אמנם עיין לקמן פט"ו מ"י דהוכחנו מהרמב"ם דקורה טפח דמתקצרת וחוזרת ומרחיבה היא מוציאה טומאה למקום אחר וא"כ למה שכאן זה לא יוציא אמנם יתכן לחלק דשם זה הרחיב טפח בסופו אבל כאן שגם בסופו אין בזה טפח אין זה עיקר אוהל שיכול להוציא טומאה ובזה א"ש דמיון החזו"א לקרן טבלא וצ"ע בזה אמנם שמעתי עוד להקשות שבפשוטו בראש הכלב יש וודאי טפח וא"כ גם אם בצוארו אין טפח אבל זה חוזר ומרחיב וא"כ מבואר שגם מתקצרת ומרחיבה אינה מביא טומאה וזה דלא כמו שהוכחנו בפט"ו מ"י אמנם יתכן שחלק הראש שעבה טפח היה כלפי חוץ עוד יתכן שזה מלא עצמות וממילא משם זה חוצץ וזהלא סיבה שיכנס טומאה וצ"ע

עוד צ"ב שאפילו אם קורה המתקצרת לא מוציאה טומאה אבל כאן שצואר הכלב בבית והוא עצמו הרי יש בו טומאה והרי דבר טמא לא חוצץ וא"כ יש כאן טומאה בבית ולמה שזה לא יתפשט ומבואר כאן כמו שהוכחנו פ"י מ"ז דטומאה לא מתפשטת למקום שזה לא יכול להחשב יחד אם המת ע"ש עוד שני דוגמאות

עוד צ"ב למה דחידש הר"ש פ"י מ"ז דלא אומרים חבוט רמי לצד אחד אם זה לא נכנס טפח א"כ לכאורא יצטרכו שזה יהיה על האיסקופה טפח ולא הוזכר דבר זה וצ"ע

**בצורת המדידה של טפח בצוארו**

ב]מבואר במשנה דר"מ אומר אם יש בצוארו פותח טפח עיין ר"ש וכן ברש"י בחולין שביארו שהכוונה שיש בהקיפו ג"ט והקשה הרש"ש הרי צריך טפח על טפח לאוהל והניח בצ"ע ועיין טעם ודעת דביאר דס"ל שיש כאן דין שיפועי אוהלים ועד כמה שיש ברחבו טפח אפילו שכאן הגובה נהיה פחות לא איכפת לן דהוי שיפועי אוהלים אמנם לכאורא כה"ג דהאוהל מצד עצמו הוא פחות מטפח אין זה מתחבר אם אוהל אחר וכל הדין שיפועי אוהלים הוא רק לגבי שזה אוהל אם שאר האוהל וצ"ע

וברא"ש כתב שצריך שיעור של ארבעה טפחים וחומש וצ"ע למה לא מספיק שיש גובה של טפח מהקרקע ובזה מדין קפולין גם החלל שמתחת לצואר יכול להצטרף וכמו שהבאינו לעיל מהראב"ד וצ"ע

**בביאור התנאים שהולכים לפי פיו או שוליו**

ג]מבואר במשנה בהמשך שיש תנאים שרק פיו בפנים טמא ויש תנאים שרק שוליו בפנים והנה אם יש טפח שלם וודאי טמא דיש כאן אוהל טפח ובהכרח מדובר שאין טפח כמבואר בתוס' בחולין והיה מקום לומר שמדובר שאפשר לחקוק טפח ונחלקו מתי אומרים שאפשר לחוק ובזה יש סברא לחלק בפיו לפנים או פיו לחוץ אמנם עיין לשון רש"י והר"ש ובשאין בו טפח מיירי משמע שאין כאן אפילו לחוץ ולפ"ז צ"ל שנתחדש כאן מביא חדש של טומאה של פיו או שוליו ועיין חזו"א שוודאי שזה לא מדין סט"ל שהרי עכשיו זה לא עומד לצאת

ועיין חזו"א י"ב ג' שכתב לדון שמדובר שברוחב יש טפח והנידון האם דנים שזה קפולין וממילא מורידים כל העובי ויש כאן טפח או שלא חשיב שיש כאן חלל וממילא זה כמו דבר עבה דבזה אם אין חלל טפח לא אומרים קפולין וכתב שלפ"ז בדעת ר"מ לא צריך לומר שזה מדין חוקקין להשלים אלא שס"ל שיש כאן קפולין וממילא חשיב שיש כאן טפח וכמו באדם כמבואר לעיל מהראב"ד

**האם לר' יוסי שטומאה טמונה לא בוקעת זה גם בדבר המקבל טומאה**

ד]עיין ר"ש שהביא מהגמ' בחולין דבתחילה הבינה שכוונת ר' יוסי על מקרה שאין טפח בצוארו וכה"ג ר' יוסי אומר שאם הטומאה בפנים הבית טמא והגמ' מוכיחה מזה שטומאה טמונה בוקעת ועולה ועיין מהרש"א ומהר"ם שם וחזו"א י"ב ד' שהקשו שלכאורא כל מה שטומאה טמונה לא בוקעת הכוונה במקום שאם זה היה אוהל זה לא היה בוקע אבל דבר המקבל טומאה שאם זה היה אוהל גם היה בוקע א"כ אין שום מעלה במה שזה טמונה וכל המחלוקת האם טמונה גרע מטומאה באוהל או לא אבל לא שזה יותר טוב ועיין חזו"א שכתב לדון שיש שם עצמות ועור שזה דבר שאינו מקבל טומאה ופה לא שיך החיסרון של נסמך על דבר שאינו מקבל טומאה דפה לא צריך את החלל טפח שנוצר עכ"ד אמנם עיין תוס' שם קכ"ה: תוד"ה קסבר דמפורש שנקטו שהדין לר' יוסי דטומאה טמונה לא בוקעת זה גם בדבר המקבל טומאה והחזו"א באמת בי"ב ט' תמה על זה אלא שצ"ב באמת למה זה עדיף

ולכאורא מבואר דבאמת טומאה טמונה מצד עצמה כיון שהיא לא בתוך אוהל זה סיבה שהיא לא תבקע רק לרבנן נתחדש כח בקיעה מיוחד בטומאה טמונה ולר' יוסי לא נתחדש וזה כיסוד הגר"ח שטומאה רצוצה יש לזה כח בקיעה מיוחד שאין בטומאה בתוך אוהל דבאמתמצד עצמו זה לא צריך לבקוע אלא מצד כח מיוחד שניתן לו ודו"ק

ה]עיין תוס' חולין קכ"ו. ותוכן דבריהם לכאורא דהוקשה להם על ר"מ שאומר אם יש בצוארו דאם צוארו חשיב כדבר שאינו מקבל טומאה א"כ מה עוזר שחוקקין להשלים הרי יש כאן מחיצה שחוצצת שהטומאה לא תיכנס לבית ואם זה נחשב דבר המקבל טומאה א"כ איך ר' יוסי אומר למסקנא דתלוי אם יש בחללו הרי אין פה מה שיחצוץ ותירצו שכיון שהטומאה בחוץ ממילא אם אין כאן אוהל אין מה שימשוך את הטומאה לבית עכ"ד וצ"ב למה הקשו רק לר"י הרי אותה קושיא קשה לר"מ שאם אין בצוארו טפח למה הטומאה לא נכנסת לבית ומשמע דכל מה שהוקשה להם דפה כיון שיש בהיקפו טפח לא איכפת לן שאין בחללו טפח וחידושו שגם כה"ג אם אין בחללו טפח חשיב שאין כאן אוהל כלל וזה לא סיבה להביא את הטומאה ויתכן שס"ל שיש כאן קפולין וממילא אם זה מקבל טומאה כל שיש אויר דנים החלק התחתון כמי שאינו וחידשו שזה לא כך והנה בפשוטו התוס' לא הקשו כלל דמה הגמ' מוכיחה מר' יוסי הרי כאן זה דבר המקבל טומאה וזה לא טמונה וכנ"ל סק"ד דלענין הדין של ר' יוסי וודאי שזה גם במקבל טומאה [וצ"ע דברי המהרש"א שנקט שהקושיא להו"א שאין זה במשמעות לשונם] ועיין תפארת יעקב

וחזרו והקשו הרי העצמות זה אינו מקבל טומאה וא"כ למה שזה לא יחוץ ותירצו שהוא לא מבטל אותם וכה"ג הדין שאם זה לא סותם הכל זה לא חוצץ ועין חזו"א י"ב ד' שתמה שכיון שאין לו תוכנית להשאיר האוהל ולהוציא העצמות זה חשיב חציצה גמורה וכתב לישב לולי דבריהם דללא הבשר העצמות לא יחזיקו וממילא זה נסמך על דבר המקבל טומאה וכה"ג זה לא חוצץ

**משנה ח'**

**בביאור דברי ב"ה**

א]עיין מהר"ם דמבואר דהפרח יוצא החוצה משפתי הכפישה והוא וודאי טמא ואינו חיבור לשאר המנורה אלא מדרבנן ונחלקו האם כה"ג שיש הצלה על שאר המנורה האם גזרו טומאה על כל המנורה והסברא צ"ע דאם בעלמא זה חיבור למה שכאן זה לא יהיה חיבור והנה עיין ר"ש שכתב שהנידון האם הולכים לפי המנורה או לפי הפרח וצ"ע כיון שזה חלק מהמנורה והדין שאם יש סיבת טומאה על חלק זה סיבה על הכל א"כ למה כאן זה אחרת ועיין מקדש דוד דביאר דבאמת באוהל הגדר שאם חלק באוהל זה מטפיל הכל לאוהל ורק לכן זה נהיה טמא וממילא כאן שזה דבר טפל לכלי ולא מעיקר הכלי אין סברא זו וממילא הכלי טהור וגם הפרח לא נטמא דלא שייך שיחול טומאה על חלק מהכלי

והנה עיין רמב"ם דמשמע דמדובר שהפרח לא יוצא יותר מאשר בין שפתי הכפישה לדות ועיין חזו"א שהקשה דהרי משמע שב"ש מודים לדין של משנה הבאה שכלים בין שפתי הכפישה לדות טהורים ולמה שכאן זה יהיה אחרת וצ"ע

**בהא דאין חסרון של נסמך מחמת הפרח**

ב]מבואר במשנה שבמקרה שהפרח יצא והכפישה תעמוד אין חיסרון של נסמך והנה הר"ש פ"ו מ"א הביא מחלוקת תנאים בנסמך על כלי ואבן האם יש דין נסמך וצ"ע מה זה שונה מכאן וצ"ל כמו שביאר בחזו"א דכאן דישאר אוהל גמור על כל השטח לא הוי נסמך אמנם לכאורא ביחס לשטח שאם זה יפול הוא יהיה חוץ מהאוהל אין סיבה שזה לא יהיה נסמך וא"כ צ"ע עד כמה שהטומאה נכנסת לשטת העליון ממילא זה מתפשט לכל מקום הכלי וחזינן כאן כמו שהוכחנו מכמה דוכתי דאין התפשטות אלא במקום ששייך ליחס שהמת שם וכאן שביחס למקום התחתון חשיב שזה מחיצה וחשיב שאינו אם המת זה לא טמא אמנם עדין צ"ע שכל זה לגבי התפשטות הטומאה צד אבל כאן שהנידון מתחת למקום הטומאה בזה חשיב כמו אותו מקום וכדחזינן מטומאה על כלים וכלי על הכלי שהוא טמא ובהכרח כיון שיש טומאה מתחת ממילא כנגדו זה נחשב אותו מקום וצ"ע וצ"ל שכאן המחיצה מתיחסת לשטח התחתון וזה עצמו שלשם מתיחס החציצה והשאר לא בכלל החציצה זה עצמו דבר שמחלק אותם וצ"ע

**בביאור התוספתא שחילקה בין עץ למתכת**

ג]עיין ר"ש דהביא תוספתא דבד"א בשל מתכת אבל בשל עץ דברי הכל חוצץ וראב"י אומר בד"א בשל עץ אבל בשל מתכת ד"ה אינו חוצץ ועיין ר"ש בביאור הראשון דהכוונה על מקרה שזה לא נסמך והנידון על המנורה וצ"ע מהו הלשון חוצץ הרי הנידון האם המנורה נטמאת עוד צ"ע איך מדובר במנורה אם זה פשוטי כלי עץ הרי זה בין כה לא מקבל טומאה ואם זה כלי אם תוך א"כ מה מעלה בעץ יותר מאשר במתכת ועיין ברכת האוהל שכתב שהמנורה יש בה בית קיבול אבל הפרח מצד עצמו הוא לא מקבל טומאה ורק בתור חלק מהמנורה ולכן זה סיבה שכיון שהמנורה תוך הדות שגם הפרח יהיה ניצול

עוד ביאר הר"ש שמדובר על הכפישה במקרה שזה נסמך וא"כ צ"ע למה שבעץ זה לא יהיה נסמך ואם מדובר בפשוטי כלי עץ והמחלוקת האם יש נסמך בפשוטי כלי עץ אמנם צ"ע דהרי במשנה מבואר שהמנורה טמאה חזינן שלא מדובר בפשוטי כלי עץ עוד צ"ע בכפישה ממתכת שזה עצמו מקבל טומאה איך יתכן שזה מציל הרי הוא עצמו נטמא וצ"ע

**משנה ט'**

**בטעם שטומאה שם הבית טמא**

א]עיין ר"ש טומאה שם הבית טמא כי אין צמיד פתיל לטומאה וצ"ע שכאן לכאורא זה אוהל גמור ועיקר הטעם כי סוף טומאה לצאת ועיין מהר"ם שכתב שכאן זה כ"ש מביב שתחת הבית ושמעתי להעיר דהרי שם זה מצד קבר סתום וכאן שזה פתוח לא שייך קבר סתום אלא זה מצד סוף טומאה לצאת ומה שייך ק"ו

**בביאור המהר"ם שמה שבכתלי הדות טמא**

ב]עיין מהר"ם שביאר שכתלי החדות מדובר שיש כפישה ובכל אופן כותל הדות מדין ארצו של בית זה טמא ויתכן שמדובר דוקא במקום שזה לא כנגד הכפישה כגון שכתלי הדות יותר רחבים אבל אם הכפישה על כותלי הדות זה לא גרע מהכלים שבין שפתי הכפישה לשפתי הדות וצ"ע