סי_ ד - נטילת ידים בבוקר
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**נטילת ידים בבוקר**

או"ח סימן ד'

1. פשט בהסוגיה.
2. גדרים.
3. נגיעה.
4. אנשים.
5. אשה שקמה בלילה להניק תינוק.
6. שינה.
7. האם נשים צריכות להסיר הטבעות.
8. דברים שבקדושה לפניו.
9. שאר ענינים.
10. הולך לבית הקברות: נטילת ידים.
11. פשט בהסוגיה.

שבת (דף קח:)–"הוא היה אומר: יד לעין תיקצץ, יד לחוטם תיקצץ, יד לפה תיקצץ, יד לאוזן תיקצץ, יד לחסודה תיקצץ, יד לאמה תיקצץ, יד לפי טבעת תיקצץ, יד לגיגית תיקצץ. יד מסמא, יד מחרשת, יד מעלה פוליפוס. תניא, רבי נתן אומר: בת חורין היא זו, ומקפדת עד שירחוץ ידיו שלש פעמים".

* 1. **חסר ברמב"ם** – ס' הבתים (שערי נט"י שער ראשון, "שדעתו ... אע"פ שהיא צריכה מפני רוח רעה, **עיקרה לקר"ש ולתפילה**"), כפות תמרים (יומא דף עז:, רבנן פליגי), גליון מהרש"א (שבת דף קח:).
  2. **יד לפה, יד לאוזו**.
     1. מצד רוח רע שקודם נט"י בבוקר – רש"י, ראשונים, פוסקים.
  3. **יד לעין**.
     1. מצד רוח רע שקודם נט"י בבוקר – רש"י, ראשונים.
     2. המרבה לעסוק בידיו על עיניו מרפה אותם ויחלש אורם – ר' פרחיה (דף קח:).
  4. **יד לחסודה**.
     1. מצד רוח רע שקודם נט"י בבוקר – רש"י.
     2. שמשמוש היד מזיק לחבורה – מחבר (סעי' ד').
        1. הוא הדין **בפצע** וכדו' – הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא על סעי' ד', "וכן הדין בפצעוכדו'. תרומת דם, או בדיקת דם דינם כהקזה"), פסקי תשובות (אות ט').
  5. **יד לאמה**.
     1. מביא לידי קרי, מביא לידי הרהור – רי"ף (שבת דף לט.), רש"י (דף קט. ד"ה מעלה), ר"ן (דף לט. ד"ה יד), ס' המאורות (דף קט.), נמ"י (דף קח: ד"ה ובאנשים), עי' אורחות חיים (נט"י סי' ט'), ריטב"א דף קח: ד"ה לענין), ר"י מלוניל (דף קח: ד"ה יד, "אבל יד לאמה אסור כל היום בין קודם נטילה בין לאחר נטילה מפני שמביאו לידי הרהור"), רא"ש (לפי הקר"נ אות ל'), ריבב"ן (סוף דף קח:), רא"ה (בשיטה לר"ן דף קח: ד"ה יד).
     2. מצד רוח רע שקודם נט"י בבוקר – רש"י (שבת דף קח: ד"ה תיקצץ), ריטב"א (דף קח: ד"ה לענין), שיטה לר"ן (דף קח: ד"ה יד).
        1. נ"מ: נקב באמה – גר"א (על סעי' ד'), מ"ב (ס"ק י"ג).
        2. נ"מ: מעטרה ולמטה – א"ר (ס"ק ג', "וא"ל דהא באמת בלאו טעמא דרוח רעה תקצוץ משום קרי, די"ל דהכא מיירי מעטרה ולמטה שאין איסור משום קרי כדלעיל סי' ג' סעיף י"ד, וכן משמע באגודה שם [סי' קכב], אי נמי הכא מיירי אפילו בנשוי"), פמ"ג (מש"ז ס"ק ד'), גר"א (על סעי' ד'), גר"ז (מהד"ת סי' ב'), מאסף לכל המחנות (ס"ק ל"ב).
     3. המרבה לעסוק בידיו על מקום המילה, מכחיש גופו – ר' פרחיה (דף קח:).
  6. **יד לפי טבעת**.
     1. מביאתו לידי תחתוניות – רש"י (דף קט. ד"ה מעלה), רא"ש (לפי הקר"נ אות ל'), עי' אורחות חיים (נט"י סי' ט'), ריבב"ן (סוף דף קח:), מחבר (סעי' ד').
     2. מצד רוח רע שקודם נט"י בבוקר – גר"א (על סעי' ד'), ח"א (כלל ב' סעי' ב'), מ"ב (ס"ק י"ג).
     3. "ולא תגע שוב בעין או באוזן קודם נטילה – רש"י (סוף דף קח:).
  7. **יד לגיגת**.
     1. מצד רוח רע שקודם נט"י בבוקר – רש"י (דף קט. ד"ה תיקצץ), נמ"י (דף קח: ד"ה תקצת), אורחות חיים (נט"י סי' ט'), ב"ח (ס"ק ב', "ובית יוסף פירש ביד לגיגית הוה הטעם בלשון אחרון מפני שמשמוש היד מפסידו וכן כתב בשלחן ערוך (סע' ה) ולא נהירא ..."), ט"ז (ס"ק ד'), א"ר (ס"ק ג'), גר"א (על סעי' ד'), בה"ל (כלל ב' סעי' ב').
     2. שמנהיג עצמו לשתות ולא יהיה לו ריוח בסחורתו – ערוך (ערך גגית א').
     3. שימוש קשה לו – רא"ש (שבת פרק י"ד סי' ג'. לפי הקר"נ אות ל'), מחבר (סעי' ה'), לבוש (סעי' ה').
     4. מראי מקומות – בה"ל (סעי' ג' ד"ה לא).
  8. מראי מקומות – ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה שפ"ד, "****כונת הגמ' שיכול לבא לידי כך****")***.

1. גדרים.
   1. **שלא ילך ד' אמות קודם נטילה**.
      1. ההולך שחרית ד' אמות ולא נטל ידיו, חיוב מיתה – זוהר, ב"ח (סי' ד'), בא"ה (סי' א' ס"ק ב'), שע"ת (סי' א' ס"ק ב').
         1. ברכי יוסף (סי' א' ס"ק א') – "והרב בית חדש (סי' ד) הקשה על מרן אמאי לא מייתי מהזהר דההולך בבקר בלא (ענ"י) נטילת ידים חייב מיתה כמו שכתב בספר תולעת יעקב (עמ' יד), ע"ש. ולא קשה מידי כי בספר הזהר שלפנינו ליתנהו להני מילי. ומהר"ם די לונזנו בספר שתי ידות דף צ"ח כתב דבספר תולעת יעקב הפריז על המידה ומנין לו. ועתה אמת אגיד אשר ראתה עיני נסחה כ"י בספר הזהר מוגה מרבנן קשישאי, בהקדמה דף יו"ד ע"ב, כלשון ההוא בהדיא "על דא אתחייב מיתה לשמיא". ואחר זמן רב ראיתי בספר אור הלבנה למר זקנינו הרב החסיד מהר"א אזולאי זלה"ה בעל חסד לאברהם, והוא הגהות על הזהר, אשר שם הביא הנסחה הנז'. ומעתה צדק הרב תולעת יעקב, ותכל תלונת מהר"ם די לונזנו מעליו".
         2. שלא שומע לחכמים – דעת תורה (סי' א' סעי' א' ד"ה ולענ"ד).
         3. מראי מקומות – שמירת הגוף והנפש (סי' נ"ד הע' א').
      2. רק הליכה אסור – תשובות והנהגות (ח"א סי' ב', "שעיקר קפידת הזוה"ק בהליכה ולא בשהיה").
      3. בשעת הדחק, כולא ביתא – מ"ב (סי' א' ס"ק ב'), אבן ישראל (ח"ט סי' ס"א אות ד').
         1. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"א סי' ב', "שאין לסמוך שכולי ביתא כד' אמות דמיא דלא קאמר הכי לענין להשהות טומאה").
         2. שלמת חיים (עניינים שונים סי' נ', א"נ סי' תתקכ"ב) – "לפי הנ"ל דדבר שלא נמצא בראשונים אין חיוב, האם יש להקל בענין נט"י שחרית שלא ליזהר מלילך ד' אמות קודם הנטילה, ובאופן שהמים הם בחדר אחר. גם בענין הרחמן שאחר ברהמ"ז, האם אין קפידא מי שאינו אומרם. גם בענין שמובא על שם האריז"ל שהאוכל סעודת מלוה מלכה אחר שעה רביעית דלא יצא ידי חובתו, האם יש חיוב ליזהר בזה. גם בענין שמובא על שם [האר"י] שלא לאמר וידוי במוצ"ש קודם חצות, האם יש קפידא מי שאינו נזהר. ודבר זה מצוי ביום א' דסליחות, ויש אנשים שנוהגים להמתין עד חצות ואז הם אומרים, ויש שרוצים להקדים קצת מפני השינה אלא שהם חוששים משום אמירת וידויים קודם חצות, ולולא זה היו מקדימין. גם בענין אמירת עלינו ושיר של יום וכו' בבוקר אחר התפלה, האם יש קפידא מי שאינו אומרם כלל, ובאופן שהוא אינו פורש מן הציבור כגון שהוא מאריך באשרי ובא לציון. תשובה: אין אני רוצה להשיב על הפרטים הנ"ל, וכי להזהר ד' אמות לא נמצא, הרי עכ"פ הביאו דברי הזוה"ק (עי' לעיל), וכי אינו מן הראשונים. וההולך בתמים יעשה הכל כמו שכתוב ולא יעשה לעצמו דרכים מיוחדים להורות לאחרים. ולעצמו, אם הוא בר הכי שיודע לשקול הדבר ע"פ ההלכה - השי"ת לא ימנע טוב, אבל לא לעשות מזה הוראה".
   2. **אם נחלשה טומאת ידים של שחרית בזמן הזה**.
      1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ' הע' מ"ט) – "ששמע מזקני ירושלים שקבלה בידם **איש מפי איש** עד הגר"ח מוואלאזין ששמע מרבנו הגר"א ז"ל, שבשעה שנשרף גר הצדק הקדוש אברהם בן אברהם על קדושת השם, ביום ב' של חג השבועות שנת תק"ט, בקעה שלהבת-אש ממערת המכפלה, והסט"א איבדה מכוחה, ובאותה שעה נחלשה טומאת ידים של שחרית. ומ"מ להשואלים עד כמה אפשר להקל בדבר על סמך זה, הורה **שאין לזוז מן המבואר בפוסקים** ובמ"ב במה שמבואר בגמ' יד ליד תקצץ ודאי אין להקל ... אלא דלא חמיר כ"כ לענין הליכה ד' אמות בלא נטילה שאינו מפורש בגמ', וגם מה שהביא בזה בס' תולעת יעקב בשם הזוה"ק, אין מקורו ידוע לנו".
      2. הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא סי' א' על ס"ק ב', ארח דוד עמ' י"ג) – "אדמו"ר זללה"ה שמע מהרב דוד בהר"ן זצ"ך, שמסרת מהגר"א שמאז שנשרף על קדוש השם גר הצדק ר' אברהם בן אברהם הגרף פוטוצקי, בטלה הרוח הרעה על הידים. ופרש אדמו"ר זללה"ה, דהינו, רק לענין דברים שמקורם מהזהר, ולא לגבי דברים הנמצאים בגמרא. כגון דאין צריך להקפיד שלא ילך ד' אמות קודם הנטילה, דמקורו מהזהר ולא מדינא דגמרא".
      3. ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה תכ"ב) – "גם אני שמעתי כן אבל לא על כל רו"ר רק על נט"י שחרית ואיני יודע אם הוא בר סמכא".***
      4. ***מראי מקומות.***
         1. הגראי"ל שטיינמן זצ"ל (שפתי איל או"ח אות ב') – "שאלתי למו"ר זצוק"ל במאי דמטין משמיה דהגר"א ז"ל דבעת שעקדו להגר צדק בוילנא בטל הא ופחתה הרוח רעה השורה על הידים בצפרא קודם הנטילה, וכפי זה ישנם המקילין שלא ליטול ידיהם מיד בקומם משנתם ואף לילך טפי מארבע אמות קודם נט"י ואמר לי מו"ר זצוק"ל 'רוב הדברים שאומרים ה ם שקר' וחזר ע"ז".
   3. **נטילת ידים שחרית ע"י המטה כשהיא גורמת להעיר חבר שישן בחדר**.
      1. אבני ישפה (ח"ג סי' א' אות א' ד"ה עכ"פ) – "נטילת ידים שחרית ע"י המטה כשהיא גורמת להעיר חבר שישן בחדר ... נראה שאין לו היתר לגרום גזל שינה לחבירו, שנמצא חומרו קולו, וכמה פעמים גורם צער הגוף לחבירו שאינו יכול להרדם שוב אחרי שהתעורר ע"י נטילתו. ונמצא שאם הוא רואה שחבירו מתעורר מנטילתו, יטול מחוץ לחדר וכיון שעושה כן לשם מצוה שלא לפגוע בחבירו, שומר מצוה לא ידע דבר רע, ולא ינזק כלל. אמנם מו"ר גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל] אמר שנתפשט המנהג כדברי המ"ב שאין לילך ד' אמות, ולכן אם ישן עם עוד אדם אחד בחדר, אינו צריך להפסיד בגלל שחבירו רוצה לישון, וה"ה באיש ואשתו. אבל לגבי אורח שרוצה ליטול ידיו אמר שיש להסתפק. וכן אמר מו"ר הגר"ש ואזנר שליט"א שאין להפסיד המצוה בשביל אשתו. אמנם הגאון הגדול הרב אפרים גרינבלאט (שליט"א) [זצ"ל] הסכים אתי וידוע שהוא תלמידו המובהק של מורו הגאון האדיר הרב משה פיינשטיין זצ"ל. וכן הסכים אתי הגאון הגדול הרב חיים פנחס שיינברג (שליט"א) [זצ"ל] ואמר כיון שנזהר מלהכשל בעון של מזיק לחבירו גם הרוח רעה לא תזיק".
2. אנשים.
   1. **נשים**.
      1. כמו אנשים – פמ"ג (מש"ז ס"ק ז'), גר"ז (מהד"ת סעי' ב', "וצריך להזהיר הנשים על זה ביותר כי רוב תיקון המאכלים הוא על ידן"), מ"ב (ס"ק י', "צריך להזהיר לנשים שיזהרו בנט"י ג"פ בסירוגין כמו האנשים"), כה"ח (ס"ק כ').
   2. **קטנים**.
      1. מזמן שנוגעים במאכלים, עינים, אוזנים, וכדו'.
         1. פמ"ג (מש"ז ס"ק ז') – "גם קטנים איני יודע למה אין נזהרים בזה, וראוי לרחוץ ידיהם בכל בוקר, כי חמירא סכנתא מאיסורא [חולין י, א]".
         2. מ"ב (ס"ק י') – "יש ליזהר שהקטנים יטלו ידיהם בשחרית כי נוגעים במאכל".
         3. בן איש חי (שנה א' פר' תולדות אות י') – "יזהר כל אדם לצוות את אשתו שתעשה כל יום נט"י לילדים הקטנים, **אפילו שהם יונקי שדים**, מפני שלפעמים פושטים ידם ונוגעים במאכלים ויטמאום שתשרה סט"א על המאכל ההוא, וגם מנהג זה הוא סגולה טובה לקטנים כדי שיגדלו בטהרה ויהיו גדולי הקדש כנ"ז בחס"ל".
         4. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א סוף עמ' י"ד) – "בבית מו"ר מתחילים ליטול ידים שחרית לתינוקות בעת שמתחילים לנגוע בידיהם בעינים (כמו שכתוב בסי' ג' ולא לעינים) וזה בערך מגיל שלושה ארבעה חודשים (ואפשר שהנהגה זו מבית אבי' של הרבנית ע"ה מקוסובה)".
         5. בית ברוך (כלל ב' ס"ק כ"ג) – "כתב המ"ב ... משמע מהמ"ב אפי' לא הגיעו לחינוך ברגליהם בעודם על מטתם קודם שיקומו [**וזה בניגוד** להגרש"ז דמתיר בקטנים שלא הגיעו לחינוך אם לא משום קדושה יתירה]".
         6. הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא על מ"ב ס"ק י') – "לכאורה הגדר הוא, כל שיכול לגעת בעיניו ואזניו, והטעם הוא משום סכנתא".
         7. ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה שכ"ח) – "משנוגעים במאכל ובפיהם ועיניהם עיין מ"ב סי' ד' סק"י"***.

***עי' הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה שכ"ז) – "משהגיע לחינוך ליטול כדין וליזהר".***

* + 1. **מזמן שמתחילים ללכת**.
       1. הגריש"א זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה פרק א' הע' כ"א, פניני תפילה פרק ג' עמ' ס"ד) – "מגיל שהולך".
    2. **ג' שנים**.
       1. שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' צ"ט אות ג') – "ולא נתבאר מאיזה גיל - ונראה הראוי להזהר משהגיע לג' שנים כי אז נכנסת בו נפש קדושה".
    3. **חינוך**.
       1. גר"ז (מהד"ת סעי' ב') – "נהגו להקל בנגיעת הקטנים שלא הגיעו לחינוך לפי שגמר ועיקר כניסת נפש הקדושה באדם הוא בי"ג שנים ויום א' לזכר וי"ב לנקבה שלכן נתחייבו אז במצות מן התורה ונעשו בני עונשים ותחלת כניסת נפש זו הקדושה היא בחינוך לתורה ולמצות שחייבו חכמים לחנך (גם במצות מילה ולכן הנזהר מנגיעת הקטן מיום המילה ואילך קדוש יאמר לו)".
       2. דעת תורה (סי' ד').
       3. משנה הלכות (ח"ז סי' א', סי' ט"ו) – "הנה ס"ל להגרש"ז דמעיקר דינא נט"י בקטן הוא רק מדין חינוך ככל דיני חינוך והגם שכתב דהנזהר מנגיעת הקטן מיום המילה ואילך קדוש יאמר לו לא שמענו מעולם נזהרים מזה גם בא"א (בוטשטש) נראה דס"ל דאין קפידה רק משעה שנתחייב בחינוך ע"ש ס"ג ד"ה לא יגע בידו. ומעתה לענין נגיעה ודאי הנזהר מלאכול מה שנגע משעת מילה קדוש יאמר לו כדעת הגרש"ז אמנם לדינא הרי יש לן דעתו ודעת הא"א דעכ"פ עד זמן חינוך ליכא קפידא כלל אלא על הקטן ליטול ככל דיני חינוך כל שיודע ומבין וחנוך לנער עפ"י דרכו".
       4. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ' ס"ק כ"ה) – "העיקר כדברי שו"ע הרב".
       5. שמע בני (פרק ב').
    4. **רק גדולים**.
       1. אשל אברהם (על סעי' ג') – "אודות הקפידא בנגיעה באברים שבראש בלי נטילת ידים שחרית. נראה דלא שייך זה כי אם בגדול ממש בר מצוה, מה שאין כן עד שמגיע למצות לא שייך בו גדר קפידות אלו, כי זה לעומת זה, וכמ"ש הרמב"ן ע"ה על התורה הנדפס בווינציא בפני עצמו שכל המקודש יותר שמם יותר ... ועל כל פנים נראה שבקטן שלא הגיע לחינוך פשיטא דלכולי עלמא לא שייך בו קפידא הנ"ל, כי רק מצד מה ששייך נטילת ידים על ידי זה שייך קפידא ולא זולת, וכן באנוסים שאין להם מים ולא היה אפשר להם להשמר מליגע, וכן כל הנגיעות הנעשות בעת שינה אין על זה שופ קפידא".
       2. מאסף לכל המחנות (ס"ק ל') – "באשל אברהם ...".
       3. עי' ציץ אליעזר (ח"ז סי' ב', מעיקר הדין) – "היוצא מדברינו להלכה דמעיקרא דדינא יש מקום לומר דאין חיוב נט"י שחרית כי אם בגדולים ממש שהגיעו כבר למצוות, אך כמה וכמה מגדולי הפוסקים סברי דאיכא חיובא כבר כל שהגיעו לחינוך ובודאי יש להחמיר בזה, ואיכא בזה עכ"פ משום גדר מצות חינוך. וכל שעוד לא הגיעו לחינוך ליכא חיובא כלל מעיקרא דדינא, אמנם יש מקום של הידור בזה ובעיקר משום הרגלת גידולו של התינוק על טהרת הקודש, ולא משום נגיעה במאכלים. אבל אין לבוא על כך בהטלת אימה כל שהיא בבית ועל הקטנים שנבהלים כשתופסים אותם בע"כ ליטול ידיהם, אלא צריכים לכלכל הדברים במשפט ובאמירה נעימה ואין כל קפידא ועיכוב אם עד שירגילום לא יטלו בכמה פעמים את ידיהם, ואם יגעו במאכלים לא יטמאום כלל וכלל, ופשוט".
    5. מראי מקומות – כף החיים (ס"ק כ"ד), מאסף לכל המחנות (ס"ק ל"ד), אמת ליעקב (הליכת בת ישראל אנגלית פרק א' הע' י"ח), הליכת בת ישראל (פרק א' הע' כ"ב, אנגלית הע' י"ח), פסקי תשובות (אות ח'), פסקי הוראה (גם אני אודך או"ח סי' ו').
       1. פמ"ג (מש"ז ס"ק ז'), ארצות החיים (סעי' ה') – "גם קטנים א"י למה אין נזהרים בזה וראוי לרחוץ ידיהם בכל בוקר כי חמירא סכנתא מאיסורא".
       2. משמרת שלום (סי' א' סעי' ד') – "אסור ליגע באוכלין קודם נט"י ואפילו קטן ויש מקילין בקטן ובפרט כשלא הגיע לחינוך והעיקר להחמיר".
       3. אג"מ (הליכת בת ישראל פרק א' סוף הע' כ"ב, אנגלית הע' י"ח) – "שמעתי מאם שאמר לה הגאון ר' משה פיינשטיין (שליט"א) [זצ"ל] שאף שאין חיוב מן הדין, דבר טוב הוא ליטול ידי התינוקות ודי בפעם אחת ביום לאחר קומם משינת הלילה וכנ"ל בדברי החיד"א".
       4. חזו"א (גנזי שערי ציון עמ' י"ט אות א') – "מאיזה גיל יש להתחיל ליטול ידים שחרית, אצל ילדים קטנים. תשובת החזו"א: להקדים כמה שאפשר".
       5. דברי יציב (או"ח סי' א') – "ועכ"פ מבואר שמעיקרא דדינא אין כל כך חיוב לנטילה זו ושהקילו בה, ואף למ"ש ליזהר בזה לא כתבו חיוב מדינא בקטנים, וגם מדברי האחרונים הנ"ל שתמהו בזה נראה עכ"פ שלא היו נוהגים להיזהר בקטנים, ואפשר שזה בגדר מאן דלא קפיד לא קפדינן ביה, וגם אולי משום שהיה מקום לחוש למכשולות שתצטרך לסיוע הבעל כשאינה טהורה וכדו' וד"ל. ובמקור חיים הנ"ל בסעיף ד' כתב, והעולם נזהרים שבבוקר לפני נט"י וכן כשעשה צרכיו שלא יגע באוכלים וכו' ותינוקות של בית רבן מוזהרים עוד יותר אף בהפחה וכו' עיין שם, משמע דוקא תינוקות של בית רבן וכגון אלו שהם בני דעת ליזהר בהפחה אבל פעוטות ביותר אין קפידא כלל. ועכ"פ בקטנים כאלו שצער להם והדבר כרוך בקשיים, נראה דאין חיוב להחמיר. וחזי לאצטרופי מ"ש בשו"ת אמרי אש יו"ד סי' ס' לענין חמירא סכנתא מאיסורא שיש לחלק בין סכנה סגולית לסכנה טבעית, וכן ...".
       6. חוט שני (ח"ד עמ' רע"ט ד"ה במ"ב) – "ויש נזהרים בזה אף בתינוקות קטנים ביותר".
       7. תשובות והנהגות (ח"א סי' א') – "ולפי זה חובה רבה ליטול ידים לילדים, שמסתובבים ונוגעים במאכלים בלי נטילת ידים כמש"כ הפמ"ג, ואף לדעת הגרש"ז דעיקר משעה שהגיע לחינוך שאז מגיע לו נפש הקדושה מ"מ כתב דהנזהר משעת מילה קדוש יאמר לו ובפרט מעת שמקיים מצוה שעונה אמן נראה שצריכים ליזהר מאוד לדקדק וליטול ידיו לפני זה אם נוגע במאכלים ובודאי אין להקל שלא ליטול ידיו, אבל בדיעבד לאסור המאכל נראה להקל כשלא מדבר ועונה אמן והיינו מצוה ראשונה וצ"ב".
       8. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (יתד נאמן פר' כי תצא תשע"ו) -***

*Question***:** My two-year-old daughter sticks her fingers in my cereal at breakfast time almost every morning. Since she’s still very young, we don’t yet wash her hands with her for *negel vasser*(washing upon getting up in the morning). Does that present a problem of *tumah*in the food? Thanks.

*Rav Auerbuch:* You are correct that one must be very careful not to touch food before one has washed *negel vasser*in the morning, and *bedieved*(post facto), there is certainly room to be stringent and not eat the food (*Mishnah Berurah* 4:14). There is a difference in this *halachah,* however, between children and adults. The *Shulchan Aruch Harav* (4, *Mahadura Basra*) explains that although it is praiseworthy to wash children’s hands in the morning from even eight days old, the *ruach tumah* that rests on a child’s hands is far less potent than that of an adult. Until a child reaches *bar/bas mitzvah*, they do not yet have the same spiritual status as *gedolim*(for matters of either *kedushah* or *tumah*). Accordingly, there is no need to refrain from eating food touched by a child who did not wash his hands in the morning. Moreover, in my opinion, as long as someone has washed their hands in the morning (**even without a *keili***), one need not refrain from eating food they touched. Regardless of whether hands are *metamei* before *bar/bas mitzvah*, once a child reaches the age of *chinuch*, they should be taught to wash *negel vasser* every day.

* 1. **גוי**.
     1. מיקל, שאין בו רוח רע.
        1. פמ"ג (מש"ז ס"ק ז').
        2. גר"ז (מהד"ת סעי' ב') – "לנגיעת הנכרים אין לחוש כי רוח טומאה זו אינה מתאוה לשרות אלא בכלי של קדש במקום קדושה שנסתלקה משם שהם גופות ישראל כשהם ישנים ונשמתם הקדושה מסתלקת מגופם ואזי רוח הטומאה שורה על גופם וכשהנשמה חוזרת לגוף מסתלקת רוח הטומאה מכל הגוף ונשארת על הידים בלבד".
        3. מ"ב (ס"ק י') – "ובנגיעת עכו"ם במאכלים בלא נט"י אין לחוש דלא מקבלי טומאה".
        4. מאסף לכל המחנות (ס"ק ל"ד).
        5. אג"מ (קובץ קול התורה חנ"ד עמ' נ"ז ד"ה כמו).
        6. אבן ישראל (ח"ז סי' א').
        7. שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' צ"ט אות ג').
        8. יביע אומר (ח"ד או"ח סוף סי' א') – "וכל זה במגע ישראל, אבל בנגיעת גוי באוכלין ומשקין אין לחוש כלל. וכמ"ש הפמ"ג (סי' ד מש"ז סק"ז) שכשם שאין עכו"ם מטמא במותו באהל (וי"א אפי' במגע ובמשא), כן בחייו אין רו"ר שורה עליו. ורק בישראל שייך בהם ענין טומאה ורו"ר שלפי חבתן טומאתן. כיעו"ש. וע"ע בש"ע הגר"ז (סי' ד) שכ"כ. וכ"פ בשו"ת לב חיים ח"א (ס"ס ס"ח). וע"ע בשו"ת פרי השדה ח"א (סי' ד) שהעלה כן. ע"ש".
        9. ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה שצ"ו***) – ***"אין מקפידין"***.
        10. מטבח הכשר (ארטסקרול, **עמ' תכ"ז).**
  2. **אינו שומר תורה ומצוות**.
     1. כגוי – עי' הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק א' אות ט"ו, "י"ל שדינם כגויים שאינם מטמאין").
     2. בדיעבד, יש להקל – יביע אומר (ח"ד או"ח סי' א', "המורם מכל האמור שמותר לקנות לחם ממאפיה של יהודים שהפועלים שלה אינם בחזקת שנוטלים ידיהם שחרית כהלכה. וכן מותר לקנות לחם ושאר צרכי מאכל מחנות מכולת וצרכניה שבעליה חפשיים בדעות, ואין לחוש למגעם באוכלין בלי נט"י שחרית. (וכיום רבו בעוה"ר קלי הדעת המזלזלים בנט"י שחרית, ויש לחוש ג"כ שמתוך הקונים איכא אינשי דלא מעלו שמשמשו בידים מסואבות בלחמים ושאר צרכי אכילה, ובכל זאת אין לאסור לקנות צרכי מאכל מחשש מגען, ע"פ כל המבואר). וכשידוע בבירור שנגעו באוכלין קודם נט"י, כגון שנעשה כן באקראי בביתו, אם הם דברים יבשים כגון פירות וכדומה שאפשר לרחצן ג"פ, יש להדיחם ג"פ ולהתירם בזה. וכמ"ש ... אבל אוכלים רכים שא"א לרחצם מבלי שיחדרו המים אל תוך האוכלים, וכן משקים שנגעו בהם קודם נט"י שחרית, מעיקר הדין יש להתירם בדיעבד (וכ"ש בנגיעת קטנים שיש להקל יותר בדיעבד מיהא.) ומ"מ המחמיר במקום שאין הפסד מרובה שלא לאכול מאוכלין ומשקין כאלה תע"ב").
     3. מראי מקומות – אבן ישראל (ח"ז סי' א'), פסקי תשובות (אות י').
        1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ' כ"ה) – "והעוזרות והמטפלות בבתים, יש לתלות שמסתמא רחצו ידיהם בבוקר, אבל מ"מ ראוי לבקשם בתבונה ובדרך כבוד ליטול ידיהם כדין (אבל מה נעשה שאין יכולים להזהר בדבר זה לגמרי, שהרי אנו קונים דברי מאכל שנגעו בהם אנשים שאינם שומרים תורה ומצוות, שלא נטלו ידיהם שחרית)".
        2. ציץ אליעזר (חי"ג סי' ב') – "ברור הדבר שהמוסד לא טוב עושה בעמיו להכניס במטבח פועלים כאלה, ועליו להתנות אתם תנאי מפורש שלפני כניסתם למטבח עליהם ליטול ידיהם ג"פ כדין ולהשגיח ע"ז. ואם איננו עושה כן, אזי הירא לדבר ד' עליו להתרחק מלאכול מהמאכלים ... אבל למחות בדבר ולהכריז איסור אין מקום לזה, והרוצה לסמוך יבוא ויסמוך והמחמיר יחמיר לעצמו".
        3. תשובות והנהגות (ח"א סי' א', ח"ב סי' ג') – "ונראה שלכתחילה בודאי כשיש לו עוזרת חפשיה ועלולה לנגוע במאכלים, יש לחייבה לפני התחלת העבודה ליטול ידיה ג"פ כדין, ובדיעבד אין דעתי להחמיר לאסור המאכל אפילו בשומר תורה שנגע דהא מסיק במ"ב דאין לאסור המאכל אלא ידיחנו ג"פ. והיינו במים מחולפים [עיין בשו"ע סימן ד' סעיף י"ב ובמ"ב ס"ק כ"ה], ומברז מים ממילא מחולפין, ומהאי טעמא מנהג נאה ויאה בכל אוכל כשחפשיים נוגעין בו בלי נטילה להדיחו יפה יפה ויועיל גם לחשש זה. (והגאון רבי מרדכי זצ"ל שהחמיר, היינו בלחם דלא שייך כ"כ הדחה ג"פ)".
  3. מראי מקומות.
     1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

My 9y/o son is going through a rebellious phase. He often doesn't wash negelvasser, never makes brachos (or even benching), rarely wears a kippah at home and won't go to shul on shabbos. He is doing really well in cheder, enjoys the learning and according to the Rebbe is top of his class. We tried forcing him to do these things and giving rewards when they are done but neither worked. We have therefore backed off and are trying to ignore and just give love unconditionally. 1) Is this the correct approach. 2) Can we be meikil when he touches food without negelvasser.

R' Y. Berkovits wrote: 1. Yes. 2. Yes. Who knows who touched our fruits and vegetables before we eat them. I haven’t seen people washing their fruits three times to get rid of reach ra’ah. Either we are so full of RR that it doesn’t make a difference or we are relying on the alleged statement of the GRA that since the execution of the Ger Tzedek of Vilna the RR was weakened. We certainly don’t want him to feel like a מצורע.

1. נגיעה.
   1. **ע"י חלוק**.
      1. מיקל – ס' הפרדס (שער תשיעי), מג"א (סי' מ"ו ס"ק א', "כשיניח ידיו. פי' ע"י מפה דאסור להניח ידיו על עיניו קודם נטילה כמ"ש סי' ד'"), ח"א (כלל ב' סעי' ב'), מ"ב (סי' מ"ו ס"ק ו', "על עיניו. פי' ע"י החלוק דאסור להניח ידיו על עיניו קודם הנטילה כמ"ש סימן ד'").
   2. **בחוץ** [חוץ לאבר].
      1. מיקל – אשל אברהם (בוטשאטש, סעי' ג' ד"ה מה), גליוני הש"ס (דף קט.), הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת שבת סוף דף קח:, "היינו דוקא בתוך האוזן ... ולא בנגיעה באליה שהיא מבחוץ").
      2. מחמיר – חיד"א (מחזיק ברכה סי' ד', פתח עינים שבת דף קח:), הו"ד בשע"ת (ס"ק ו', סי' מ"ו ס"ק ג'), ארה"ח ( ), מ"ב (ס"ק י"ב, "ולא לעינים - ויש ליזהר אפילו ע"ג עיניו מבחוץ אם אפשר לו").
      3. מראי מקומות – מאסף לכל המחנות (ס"ק כ"ט).
   3. **לא יגע אוכל** – מ"ב (ס"ק י"ד).
      1. אם נגע, ידיחנו ג' פעמים – ארצות החיים (סעי' ה'), מ"ב (ס"ק י"ד), משמרת שלום (סי' א' סעי' ד').
      2. אין לאסור המאכל (אפשר חוץ משכר, בה"ל) – יעב"ץ ( ), ח"א (כלל ב' סעי' ב'), ארצות החיים (סעי' ה'), ערה"ש (סעי' ט"ו), מ"ב (ס"ק י"ד), עי' כה"ח (ס"ק כ', "ויר"ש יחמיר על עצמו"), משמרת שלום (סי' א' סעי' ד'), יביע אומר (ח"א יו"ד סי' ט' אות כ"ו, ח"ד או"ח סי' א'), שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' צ"ט אות ב'), אוצר דינים לאשה (פרק א' הע' ב').
      3. בעל תשחית – עץ השדה (סי' כ"א).
      4. ראוי להחמיר, ולא לאכול המאכל – אור לציון (ח"ב פרק א' סעי' ד', "שאלה. האם מותר לאכול ממאכל שנגע בו אדם שאינו מקפיד ליטול ידיו בבוקר שלש פעמים לסירוגין, אלא רוחץ ידיו לנקיות בעלמא, וכגון לקנות לחם מבעל מכלת שאינו שומר מצוות. תשובה. מעיקר הדין מותר לאכול את המאכל, ומכל מקום טוב להזהר לכתחילה שלא לאכול מאכל זה, ואם אפשר ירחץ את המאכל שלש פעמים"), תשובות והנהגות (ח"א סי' א', "דברים נוראים בחומר הטומאה, והיאך ניקל במילי דסכנה, למילף מרו"ר דעלמא על רו"ר דידים שאינם נטולות שהם טומאה חמורה וכמ"ש").
      5. המנהג רק לשטפם – הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא ס"ק י"ד, "בפרות וירקות המנהג הוא רק לשטפם").
      6. מראי מקומות – ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה ת"ד - תשובה תי"ב),*** מטבח הכשר (ארטסקרול, **פרק י"ז הע' י"ג)*.***
   4. **ספק אם נגעו קודם נט"י**.
      1. מיקל – הגריש"א זצ"ל (יבקשו מפיהו שער א' פרק י' ), חוט שני (נקיות וכבוד בתפילה פרק א' הע' כ"ז).
      2. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ' ס"ק כ"ה, לשונו לקמן), אבן ישראל (ח"ז סי' א'), אור לציון (ח"ב פרק א' סעי' ד', לשונו לעיל).
   5. **נגיעה בכלים ובגדים**.
      1. מחמיר – סדר היום (כוונת נט"י ד"ה אחר), בן איש חי (שנה א' פר' תולדות אות ו').
      2. מיקל – מג"א (ס"ק א'), ילקוט יוסף (אוצר דינים לאשה פרק א' סעי' א').
      3. **באמצע הלילה** (כגון **ליתן בקבוק לתינוק**), מיקל.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י"ג סעי' ט"ז) – "אם עליו לטפל בבנו הקטן וליתן לו בקבוק וכדו', רשאי להקל לגעת בבקבוק בלא נטילת ידים".
         2. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים או"ח אות ג') – "הניעור משנתו באמצע הלילה ליתן בקבוק לתינוק הבוכה, האם צריך ליטול ידיו. תשובה: ... מתיר לקום בלא נט"י".
         3. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים או"ח אות ג') – "הניעור משנתו באמצע הלילה ליתן בקבוק לתינוק הבוכה, האם צריך ליטול ידיו. תשובה: ... מעיקר הדין אין חיוב אך באם אין הנטילה לוקחת זמן רב, יותר טוב שיטול ידיו כי יש חשש בכך, אך אין צורך ליטול ידיו בכל פעם שהוא קם בלילה".
         4. הליכת בת ישראל (פרק א' סעי' ו') – "באמצע הלילה, כשקמים לכסות תינוק או להכניס את המוצץ לפיו, יש להקל שאם נזהרים שלא לגעת באיברים הנ"ל - אין חובה ליטות הידיים".
      4. מראי מקומות – מ"ב (ס"ק ב'), ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה תי"ג - תשובה תכ"א),*** פסקי תשובות (אות ה').
         1. לכאורה תלוי בהדין של "יד לגיגת", עי' לעיל.
2. אשה שקמה בלילה להניק תינוק: האם היא צריכה נטילת ידים.
   1. **מחמיר**.
      1. רבבות אפרים (ח"ד סי' רנ"ב, עמ' תל"ג) – "דצריכה כל פעם ליטול נטילת ידים".
      2. חק המלך (רבבות אפרים ח"ד סי' רנ"ב, עמ' תל"ג).
   2. **מיקל**.
      1. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ה' תשרי תשס"ח) – "שאלה: אשה שקמה בלילה להניק תינוק, האם היא צריכה נטילת ידים. תשובה: לא".
   3. **יותר נכון ליזהר שיטול ידיו**.
      1. הגר"ט גאלדשטיין זצ"ל (יד ליולדת פרק ט' הע' מ"ג).
      2. העמק תשובה (יד ליולדת פרק ט' הע' מ"ג) – "שיותר נכון ליזהר שיטול ידיו".
      3. ילקוט יוסף (אוצר דינים לאשה פרק א' סעי' י"ח) – "מעיקר ההלכה אינה חייבת ליטול את ידיה קודם ההנקה, ומכל מקום ממדת חסידות לעשות כן".
      4. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"א תשרי תשס"ח) – "שאלה: אשה שקמה באמצע הלילה להניק תינוק, האם היא צריכה נטילת ידים (לפני זה). תשובה: **טוב שתיטול**".

***עי' הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה שצ"א, תשובה שצ"ב) – "***אם נוגעת בהחלב [מקום יציאת החלב] או בפי התינוק צריכה ליטול"***.***

***עי' הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר חל"ט עמ' א') – "אשה שקמה באמצע הלילה להחליף הטיטול של התינוק האם חייבת ליטול שלש פעמים מכלי על כל יד לפני שמחליפה. תשובה: לא נהוג".***

***עי' הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר חל"ט עמ' א')*** – "למה לא חוששים אולי תגע בפי הטבעת של התינוק ואיתא שבת קיח: יד לפי טבעת תיקצץ. תשובה: תזהר שלא תגע".

* 1. מראי מקומות – הליכות משה (שבת סי' י"ח אות ח'), **יד ליולדת (פרק ט' הע' מ"ג),** פסקי הוראה (גם אני אודך או"ח סי' ז')**.**
     1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

A nursing mother who wakes up in the morning and does not have negel vasser by her bed wants to know if she can nurse the baby (and even put her finger in its mouth) without netilas yadayim. she can't leave her room until she nurses as the other kids will disturb her.

R' Y. Berkovits wrote: She should avoid putting her finger in the baby’s mouth. If it can’t be avoided, we’d be mekil בשעת הדחק since anyway we are probably full of רוח רע (people aren't noheg to wash all food even though we have no idea who possibly touched it). In any case she can be mekil if she woke up during the night (before alos). She can also be mekil if she already woke up after alos, washed her hands, went back to sleep, and woke again.

* 1. **להניק בבית הכסא**.
     1. עי' ערך סכנה [יו"ד סי' קט"ז], לשיטות ומראי מקומות.

1. שינה.
   1. **רק אם ישן יותר מחצי שעה** – הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה עמ' קנ"ח אות א', ***דעת נוטה ריש הספר תשובה שי"ד, תשובה שט"ו***).
      1. מראי מקומות – אור לציון (ח"ב פרק א' סעי' ז').
   2. **דעת לחזור לישן**.
      1. ל"צ נט"י, ומותר ליגע בכל מקום – אשל אברהם (בוטשאטש, ד"ה מו"ח), הגריש"א זצ"ל (יד ליולדת פרק ט' הע' מ"ג), ילקוט יוסף (אוצר הדינים לאשה סי' א' סעי' ד').
      2. ל"צ נט"י, אבל אסור ליגע בכל מקום – הגרחפ"ש זצ"ל (הליכת בת ישראל פרק א' הע' י"ג, באנגלית הע' ה').
      3. מראי מקומות – יד ליולדת (פרק ט' הע' מ"ג, פרק י' הע' י"ב), רבבות אפרים (ח"ב סי' ו', ח"ג סי' ת"ד, ח"ד סי' רנ"ב), שמירת הגוף והנפש (סי' נ"ד סעי' ו'), פסקי תשובות (סי' א' אות ו').
   3. **הקם באמצע שינת הלילה לעשות צרכיו**.
      1. צריך נט"י, אם הלך ד' אמות.
         1. בן איש חי (שנה א' פר' ויצא סעי' ב') – "גם בהיותו שוכב על מטתו בלילה, אם הרגיש שצריך לעשות צרכיו, יתאזר לקום, ולא יתעצל, ולא יתרשל, הן מחמת קור, הן מחמת גשם, הן מחמת חושך וכיוצא, אך צריך לעשות תחלה נטילת ידים כהלכה, כי אי אפשר לו לילך ארבע אמות, ולשפשף או לקנח, בעוד רוח רעה שורה על ידיו, אך מאחר שהוא עתה צריך לנקביו, אי אפשר לברך על נטילת ידים, אלא יעשה צרכיו תחלה, ואחר כך יברך על נטילת ידים, ואשר יצר, ולכן צריך ליזהר שלא יפסיק בדברים מעת שנטל ידיו, עד שיכנס לבית הכסא ויטול שנית ויברך".
      2. מראי מקומות.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י"ג סעי' ט"ז, ס"ק כ"ה) – "הקם באמצע שינת הלילה לעשות צרכיו, רשאי להקל שלא ליטול ידיו בקומו דוקא מן הכלי המונח ליד מטתו, אלא בכיור [דלענין זה יש לסמוך דכל הבית כד' אמות. **ובמקום הצורך יש מקילים יותר**, שלא ליטול הידים בקומו, ואף לא לאחר שעשה צרכיו, וגם אין מברך ברכת אשר יצר וסומך על הברכה שיברך בבוקר]".
         2. שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' צ"ט אות א') – "ואם קם לצרכיו יטול ידיו ויברך אשר יצר".
         3. ***הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר חל"ט עמ' א') – "מי שצריך לקום באמצע הלילה לעשות צרכיו והשירותים הם יותר מארבע אמות ממיטתו האם חייב ליטול ידיו ג"פ מכלי קודם שהולך לשירותים. תשובה: המנהג להקל כיון שדעתו לחזור לישון".***

***הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר חל"ט עמ' א') – "לכאו' צ"ע על הנ"ל משונה הלכות סי' ד דין ה המשתין בלילה לא יסמוך על אשר יצר שיעשה בשחרית אלא יטול ידיו וגו' ויברך אשר יצר. תשובה: אין צריך ליטול כשיורד אבל צריך ליטול לברכה (רק סגי בפעם אחת)".***

***הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר חל"ט עמ' א') – "צ"ע שהרי מברך אשר יצר כשרוח רעה שורה על ידיו ובשונה הלכות סי' ד דין לא כ' שאם יש לו מים ראוי להחמיר שלא לברך בלי נטילה. תשובה: סגי בפעם אחת לברכה".***

***הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר חל"ט עמ' א') – לכאו' צ"ע על הנ"ל כי במקור הדין בשע"ת סי' ד ס"ק יג בשם מהרח"ו ומהר"ם לונזאנו כ' שגם לברכה צריך להחמיר ליטול ידיו ג"פ דוקא. תשובה: כמדומה שלא נהגו".***

* 1. **ער כל הלילה**.
     1. צריך נט"י ג"פ מספק – ארחות חיים (הל' נט"י סי' י"א), מחבר (סעי' י"ג), מ"ב (ס"ק כ"ח).
  2. **ישן ביום**.
     1. צריך נט"י ג"פ מספק – רמ"א (סעי' ט"ו, "ויטלם בלא ברכה").
        1. ל"צ להקפיד על ד' אמות – בשם אשל אברהם (בוטשאטש), שמירת הגוף והנפש (סי' נ"ד סעי' ד').
        2. אמירת מודה אני – הגרחפ"ש זצ"ל (תפילה כהלכתה עמ' תקל"ח אות ג'), ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה ל"ג, "אולי")***.
        3. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Should one wash young childrens (under 3) hands after day sleeps?

R' Y. Berkovits wrote: You don’t have to - it’s a safek even for an adult. For an easy child, that won’t put up a fuss, why not be machmir.

1. האם נשים צריכות להסיר הטבעות (rings) לפני נט"י של בוקר: האם יש דיני חציצה אצל נט"י בבוקר.
   1. *מקור****.***
      1. ***מחבר (סי' ד' סעי' ז') – "****טוב* ***להקפיד בנטילת ידים שחרית בכל הדברים המעכבים בנטילת ידים לסעודה".***
      2. ***רמ"א (סי' ד' סעי' ז') – "מיהו אינו מעכב, לא כלי ולא כח גברא ושאר הדברים הפוסלים בנטילת הסעודה".***
      3. ***בה"ל (סי' ד' סעי' ז' ד"ה טוב) – "טוב וכו' המעכבים. נראה דדברים שאין בנט"י רק זהירות לכתחילה*** *אין צריך כאן ליזהר בזה* ***וכ"כ הפמ"ג".***
   2. *מחמיר****.***
      1. ***גר"ז (סידורו, סדר הנטילה) – "וכן צריך ליזהר מדברים החוצצים וכל דבר הפוסל בנטילת ידים לסעודה לפי שכל נטילה הפסולה לסעודה אין לברך עליה בשחר".***
      2. ***קצות השולחן (סי' ב' סעי' ד') – "וכן צריך ליזהר מדברים החוצצים וכל דבר הפוסל בנט"י לסעודה לפי שכל נטילה הפסולה לסעודה אין לברך עלי' בשחר".***
      3. ***ודרשת וחקרת (ח"ד סי' א') – "באשל אברהם ... הרי שבנט"י שחרית הסתפק והעלה להחמיר ... החזו"א באגרותיו ... וכ"כ הגר"ז בסידורו".***
   3. *מיקל****.***
      1. ***עי' שערים מצויינים בהלכה (סי' ב' קונ"א על סעי' ו') – "יש להסתפק אי חציצה פוסלת כמו לסעודה, ובספר האשכול סי' א. וביד שאול סי' קצח כתבו דאין חציצה פוסלת בטבילת עזרא, ואפשר דה"נ כאן, ומדברי האשל אברהם תנינא סי' שמג משמע משם דאין חציצה שייך בנט"י שחרית ואינו חמור כמו בסעודה".***
      2. ***שמ"ש ומגן (ח"ג או"ח סי' כ"ה) – "דגם בנט"י ידים דאכילה, יש סברא בסי' קס"א ס"א בהג"ה, שאומרת שאין שייך הציצה לנטילה ע"ש. ובב"ח שם כתב שדעת י"א אלו שהביא הרמ"א, תמצאם בספר התרומה סי' ע"ט שכתב כן בשם י"א ע"ש ... ודין זה דחציצה לא ראינו לשו"א מהפוסקים שהחמיר בזה בנט"י דשחרית. ואפי' ימצא למי שהחמיר, ספיקא לקולא וכ"ש שדעת מר"ן ומור"ם מפורשת להקל בנט"י שחרית".***
   4. *הטעמים להקל****.***
      1. ***ל"מ שהפוסקים שכ' שיש דיני חציצה כאן. ואפי' ימצא למי שהחמיר [כמו הגר"ז הנ"ל], ספיקא לקולא. (שמ"ש ומגן).***
      2. ***י"א שאין דיני חציצה לנט"י לאכילה [הו"ד בראשונים, ורמ"א סי' קס"א סעי' א']. ואע"ג שמחמירים שם, כאן שיותר קל. וממילא יש להקל, ע"פ מה שכ' הבה"ל הנ"ל. (שמ"ש ומגן).***
      3. אם האישה אף פעם אינה מסירה את טבעת הקידושין מן האצבע, אין הטבעת חוצצת אפי' לענין נט"י. (אור לציון, הגרישא"ז, ***הגרי"ב שליט"א).***
      4. ***אם הוא רק מיעוט היד, דאף במקפיד אינו חוצץ אלא מדרבנן, לא החמירו כ"כ בנטילה זו. [ויש לדמות לטבילת עזרא. עי' שערים מצויינים בהלכה]. (הגרח"ק זצ"ל).***
      5. ***אם הוא רפוי, אנו מחמירים בנט"י לאכילה רק לחומרא אטו הדוק או מצד שאין אנו בקיאין מה הוא רפוי. אבל כאן שיותר קל, וממילאיש להקל, ע"פ מה שכ' הבה"ל הנ"ל. (דבר משולם).***
   5. ***מראי מקומות.***
      1. ***אשל אברהם (בוטשאטש, סעי' א' ד"ה צריך) – "צריך לעיין כעת אם שייך חציצה בנטילת ידים שחרית, לגבי נקיות ידים פשיטא דלא שייך חציצה, כבנטילת ידים במים והיתה חציצה, פשיטא דלא גרע מנקיות ידים, אך לגבי להעביר הרוח רע מהידים, אולי גם לזה לא שייך חציצה, או אולי הוא כנטילת ידים לסעודה, שמעין קידוש ידים ורגלים, וטוב לחשוש. היטב".***

***אשל אברהם (בוטשאטש, מהדו"ת סי' שמ"ג) – "ואח"כ בשחרית אחר נט"י שחרית שנטלתי גם על הרטי' וזה מועיל לכ"ע כי בנט"י שחרית ל"ש חציצה כ"כ כמו בנט"י לסעודה שהרי נגיעה במקום מזוהם לא הי' בהשינה כיון שהי' כרוך. וכיון שדרך המטלנית הגיעו המים אין חשש".***

* + 1. ***חזו"א (אגרות ח"א סוף מכתב ד') – "***כן ***צריכים לתת לב להזהר ממפסידים טבעים וסגולים, מן הסגולים שלא להקל בנט"י המבוארים בשו"ע, ומאד החמירו בזה כמבואר בשו"ע או"ח סי' ד', ומן דקדוק ההלכה*** *שלא יהא חציצה****, ושתהי' הנטילה למעלה מקשרי אצבעות, וזהו בכלל טהרה המביאה לידי קדושה".***
    2. ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה ח"א עמ' קמ"ו תשובה ש"מ, הע' של"ו) – "שאלה: האם אפשר ליטול ידים שחרית להסיר הרו"ר עם טבעת באופן שיש בזה משום חציצה. תשובה: אין לאסור אבל ראוי להוריד. [דמי שיש לו מכה על היד והוא שם רטי' המנהג שנוטל ע"ז נעגל וואסער דכיון שאינו אלא*** *במיעוט היד דאף במקפיד אינו חוצץ אלא מדרבנן לא החמירו כ"כ בנטילה זו* ***ומ"מ בטבעות וכיו"ב*** *שאפשר להסירם בנקל* ***טוב ליזהר בזה לכתחילה]".***
    3. ***דבר משולם (ח"א סי' כ"ג) – "ומסופקני אם רוח הרעה סרה כשנטל ידו כיון שרוב היד נטולה, ומועיל גם לחלק שתחת הרטיה, או צריך דוקא מים ג"פ באותו מקום. לפיכך נראה דצריך להסיר דברים החוצצים מן היד. [חוץ מרטיה שאינו יכול להסיר אין קפידא שהרי רטיה באותו המקום הרו"ר מכוסה] אבל טבעת כיון*** *שאינה מהודקת בחוזק* ***ולנט"י לאוכל מסירים רק משום חומרא שמא לא הוי ברפיון, בנט"י של רו"ר א"צ להסיר כמו שכתב בבה"ל סעיף ז' ד"ה טוב לענין נטילה לתפילה עיי"ש".***
    4. ***פסקי תשובות (אות ג', הע' ל', ע' מ"ד)*** – ובלי חציצה על ידיו ... ובדיעבד יוצא ידי חובתו ומברך 'על נטילת ידים' גם בחציצה על ידיו".
    5. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Does a woman have to take off her wedding ring for netilas yadayim (both in the morning and for bread) if she normally does not remove it (including for challah baking and swimming)? What about for going to the mikvah?

R' Y. Berkovits wrote: Technically it is muter. You can be mekil for netilas yadim (both in the morning or for seuda) especially if she thinks she might lose it. As for mikvah, you won’t find mekilim l’maysah.

1. דברים שבקדושה לפניו.
   1. **מדת חסידות**.
      1. שע"ת (ס"ק ח') – "עבה"ט דכתב בברכי יוסף שמנהג החרדים אל דבר ה' שלא לקרות ולברך נגד המים שנטלו בהם שחרית וכן היה נוהג הגאון מופת הדור מוהר"ר חיים אבולעפיא ז"ל".
         1. עי' לקמן, שאומרים שהחיד"א **חוזר ממה שכתב** שאסור לקרות נגד מים של נט"י - נחלה לישראל, ארחות חיים, שיח יצחק, מאסף לכל מחנות.
      2. עי' קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' ט"ו אות ט"ז) – "אמר לי מו"ר (שליט"א) זצוק"ל ששמע שלא אומרים דבר שבקדושה כנגד מים שנטלו בהם את הידים בבוקר לאחר השינה אבל אינו יודע לזה מקור מ"מ מו"ר בעצמו החמיר בזה (ולאחר זה מצאתי בעה"י בשע"ת כאן סק"ח שכתב שמנהג החרדים אל דבר ד' להחמיר בדבר), אמנם מרן החזו"א זצוק"ל לא החמיר בכך".
      3. ילקוט יוסף (סעי' מ"א) – "מותר ללמוד ולברך כנגד מי נטילת ידים שחרית, אפילו הם לפניו והם מגולים. ואמנם מדת חסידות היא להחמיר בזה ולכסותם. אולם אין בזה שום איסור מן הדין. ואם שפך עליהם רביעית מים, אף מדת חסידות אין בזה, שהרי אפילו כנגד מי רגלים שהאיסור ללמוד ולברך כנגדם הוא מדין התלמוד (ברכות כה. וטור ושלחן ערוך סימן עז), בכל זאת אם שפך לתוכן רביעית מים מותר ללמוד ולברך כנגדם. כל שכן בדין מים של נטילת ידים שחרית, שאין לאיסור זה שום מקור בתלמוד ובפוסקים, ואינו אלא ממדת חסידות, בודאי שעל ידי ביטול של רביעית מים מותר לקרות ולהתפלל כנגדם, ואין בזה שום מדת חסידות כלל".
   2. **מיקל**.
      1. חת"ס (פסקי חת"ס או"ח עמ' א' אות ג', שיח יצחק סי' ב' [לשונו לקמן]) – "לא הקפיד שלא לקרות נגד מי נטילה דשחרית".
      2. מהר"ם שיק (שיח יצחק סי' ב') – לשונו מובא לקמן.
      3. נחלה לישראל (הלכה למשה סי' נ"ג) – "וגם בהא דמחמיר העבוה"ק שלא ללמוד נגד מי נטילה שמעתי בשם גדול הדור דהקיל בזה ואמר שהעבוה"ק **חזר** אח"כ בעצמו מזה ... שוב נתיישבתי דדברי הגדול (היא הגאון הק' מהר"ח אבד"ק צאנז (שליט"א) [זצ"ל] כן אמרו לי בשמו כשהייתי שמה בפ' שקלים שנה זו 'שירה עמי' לפ"ק) אמיתים דהרי מבואר באו"ח סי' ד' אם שכשך ידיו בכלי מהני לק"ש ותפלה ולא לרו"ר ע"ש וא"כ אם מותר לומר דבר שבקדושה כשיש רו"ר על הידם מכ"ש נגד המים שמעל ידו וזה ברור מאד".
      4. ארחות חיים (ס"ק ח') – "עבאה"ט ושע"ת סק"ח ובספר נחלה לישראל בהלכה למשה סי' נ"ג כ' ששמע שבעל עבוה"ק חזר ממה שכתב שאסור לקרות נגד מים של נט"י שחרית וכן שמע ממרן הגאון הקדוש מסאנץ ע"כ מותר לקרות נגדם, ונראה דמכ"ש שאם יבטלם ברוב מים אחרים אז מותר לכ"ע".
      5. מהגה"ק מסאנץ (פסקי תשובה סי' ב') – "הנה שמענו מהגה"ק זצ"ל מסאנץ כי אין שום איסור כלל להתפלל וללמוד נגד מי נט"י שחרית, דחזינן דמותר ללמוד נגד המת, מוכח דאין איסור ללמוד ולהתפלל נגד הטומאה".
      6. חזו"א (דינים והנהגות לחזו"א או"ח פרק א' אות ו', ארחות רבנו ח"א עמ' ט"ו אות ט"ז [לשונו מובא לעיל], ח"ג עמ' קפ"ה אות ד' [לשונו מובא לקמן]) – "לא הקפיד לדבר ד"ת נגד מים של נט"י שחרית".
      7. שיח יצחק (סי' ב') – "הנה בשערי תשובה סי' ד' באות ח' כותב, על דברי המחבר [ס"ח] נט"י שחרית אין נוטלין ע"ג קרקע אלא לתוך כלי, שבברכ"י [שם אות ד'] כותב, מנהג החרדים אל דבר ה' שלא לקרות ולברך נגד המים שנטלו בהם שחרית, וכן היה נוהג הגאון מופת הדור מוהר"ר חיים אבולעפיא ז"ל, ע"כ. וכן ראיתי בספר אחד אשר אינני זוכר שמו כעת, שהגאון מלא הרועים ז"ל הי' נזהר בזה. ועיין ג"כ בעבודת הקודש להג' חיד"א הנ"ל במורה באצבע סי' ב' אות נ"ז, שכתב ויכסה הכלי שבו המים שרחץ ידיו כי הם מים טמאים, והם יותר ממי רגלים. אמנם באורחות חיים [כהנא] או"ח סי' הנ"ל סעיף ח' מביא, שבספר נחלה לישראל בהלכה למשה סי' נ"ג כתב, ששמע שבעל עבוה"ק **חזר ממה שכתב**, שאסור לקרות נגד מים של נט"י שחרית, וכן שמע מהגה"ק מצאנז ז"ל, ע"כ מותר לקרות נגדם, ואורחות חיים כותב דכל שכן שאם יבטלם ברוב מים אחרים מותר לכ"ע, ע"ש. והנה הבאתי דעת האוסרים והמתירים. ואם הח"ס זי"ע ומהר"ם שיק אחריו נהגו שלא להקפיד בודאי שאי"צ להקפיד, אמנם מאחר דכבר הנהגתי כן פעמים הרבה, צריך התרה".
      8. עי' אור לציון (ח"ב פ"א סעי' ו', הע' ו' ד"ה וכן) – "שאלה. האם מותר לברך או ללמוד כנגד מי נטילת ידים. תשובה. כיום שרגילות לשפוך רביעית כבת אחת על כל יד, מותר לברך וללמוד כנגד מי נטילת ידים. [נראה שמותר לברך מול מים אחרונים, משום שלא שורה עליהם רוח רעה לאסור לברך כנגדם]".
      9. הגריש"א זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה פרק א' הע' כ"ה, אשרי האיש או"ח ח"א פרק א' אות כ"ג) – "מותר לומר דברים שבקדושה, כנגד המים שנטל ידיו מהם כשקם משנתו".
   3. **מחמיר**.
      1. בן איש חי (שנה א' פר' תולדות אות ט') – "לא יברך ולא ילמוד כנגד כלי הנטילה שבו מי הנטילה עד שיוציאנו או יכסנו כדין מי רגלים, מפני שהם טמאים יותר מן מי רגלים".
      2. הגרשז"א זצ"ל (הליכת שלמה תפילה פרק כ' סעי' ז', מבקשי תורה סי' קס"ו אות א') – "אין להתפלל כנגד מי נטילת ידים של שחרית".
      3. עי' הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק א' אות ט"ז) – "לכאורה אין מקור בפוסקים שאסור לברך כנגד מים שנטלו בהם שחרית, ורק השע"ת מביא מברכי יוסף שמנהג חרדים אל דבר ה' שלא לקרות ולברך כנגד המים הנ"ל. ומזה שאין המשנ"ב מביאו, לכאורה משמע שאינו סובר כוותיה, ובפרט לפי מה שכתב בס"ק סא ובסי' סב ס"ק ח, בשם הפוסקים וכן משמע מהגר"א שמותר לברך קודם נט"י של שחרית [אלא שינקה את ידיו במידי דמנקי] ורק הזוה"ק מחמיר, וא"כ כ"ש שמותר לברך כנגד מים שיש בהם רוח רעה, שהמים לא גרע ממי שיש על גופו רוח רעה ודי להחמיר כזוה"ק בהוא עצמו ולא במימיו. תשובה: טוב ליזהר".

עי' הגרח"ק זצ"ל (***דעת נוטה ריש הספר תשובה שע"ז) – "***שאלה: האם מותר ללמוד או לזמר דברים שבקדושה נגד מי נטילת ידים שחרית שיש עליהם רו"ר. תשובה: יש מחמירין".

עי' הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שנ"ז אות ר"ז) – "האם מותר ללמוד נגד מי נט"י (שחרית). תשובה: יש מחמירין".

עי' הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה עמ' קפ"ד אות י') – "האם מותר לומר דברים שבקדושה כנגד מי נט"י, (לאחר שנטלו בהמ ידים). תשובה: החיד"א מחמיר".

עי' הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' קס"ג אות ב') – "האם מותר לומר דברים שבקדושה מול מי נט"י שחרית ומים אחרונים. תשובה: במי נט"י החיד"א מחמיר, ובמים אחרונים לא מצינו שאסור".

הגרח"ק זצ"ל (***דעת נוטה ריש הספר תשובה שע"ח) – "שאלה: בהנ"ל האם מותר להרהר בד"ת כנגד מים אלו. תשובה: יש להקל בהרהור".***

* + 1. עי' פסקי תשובות (אות י"ג) – "ובשע"ת (סק"ח) בשם הברכ"י 'מנהג החרדים אל דבר ה' שלא לקרות ולברך נגד המים שנטלו בהם שחרית, וכן היה נוהג הגאון מופת הדור רבי חיים אבועלפיה ז"ל', ובאור צדיקים (פ"ד אות ט'), שיכול אדם להיות ניזוק אם ילין מי הנטילה בביתו, ומובא בשו"ע הרב (סעי' ט'), ולכן יש לשופכם בהקדם. אמנם יש לציין כי מובא מכמה מגדולי וצדיקי הדורות שלא הקפידו מלומר דברים שבקדושה נגד מי נטילת ידים שחרית, וגם המשנ"ב התעלם מקפידא זו ולא הזכירה, ולכן המקיל בזה יש לו על מי לסמוך, **אך לכתחילה כשאין חשש של ביטול תורה או שאר מצב של דחק או הכרח, המנהג הוא להקפיד בכך** ולחשוש לדבריו החמורים של החיד"א (במורה באצבע סימן ב' אות נ"ז) שמי נט"י שחרית טמאים יותר ממי רגליים".
  1. **האם מהני כיסוי בנט"י של שחרית כדי לברך שם**.
     1. מהני.
        1. חיד"א (מורה באצבע סי' ב' אות נ"ז) – "יכסה הכלי שבו המים שרחץ ידיו כי הם מים טמאים הם יותר מימי רגלים".
        2. הו"ד בשיח יצחק (סי' ב').
        3. בן איש חי (שנה א' פר' תולדות אות ט') - לשונו לעיל.
        4. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק א' אות י"ח) – "האם מהני כיסוי בנט"י של שחרית כדי לברך שם דומיא דצואה מכוסה, דאע"פ שברוח רעה מצינו שלא מועיל מחיצה לאוכלים מתחת המיטה, אבל שאני הכא דכל האיסור לברך כנגד נט"י שחרית אינו אלא מנהג. תשובה: מהני".

הגרח"ק זצ"ל (***דעת נוטה ריש הספר תשובה שע"ט) – "***שאלה: האם מותר לומר דברים שבקדושה בחדר שמונחים בו המים שנטלו בהם את הידים שחרית באופן שהמים לא נראים וכגון שהם מתחת למיטה. תשובה: אם המטה אין גבוהה ג"ט בודאי מותר".

* + - 1. ילקוט יוסף (סעי' מ"א) - לשונו לעיל.
    1. מראי מקומות.
       1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק א' אות י"ט, ***דעת נוטה ריש הספר תשובה ש"פ) – "שאלה: השוכב במטתו וא"א לו לברך משום מי נט"י שחרית הנמצאים בחדר האם מהני שיכסה את כל גופו בשמיכה. תשובה: לא".***
  1. **אם נטל ידיו בכיור שיש בו כלים**.
     1. הגרשז"א זצ"ל (הליכת שלמה תפילה פרק כ' ס"ק י"א, אשי ישראל פרק ב' הע' ע"ב) – "ומי נט"י שנשפכו על הרצפה, **ינגבם ודי בכך**, ואינו צריך לשפוך עליהם תחלה מים לבטלם. וא"צ להקפיד שלא ליטול ידים שחרית לתוך כיור, גם כשיש בו כלי אוכל, שהרי שוטפים את אותם כלים אח"כ".
     2. הגרח"ק זצ"ל (אשי ישראל פרק ב' סוף הע' ע"ב, שו"ת מהדו"ב אות ד') – "מ"ב סי' ד ס"ק י"ד, נגע באוכלים קודם נט"י שחרית ידיחם ג"פ, יל"ע האם ה"ה אם נטל ידיו בכיור שיש בו כלים, שצריך להדיח את הכלים ג"פ. תשובה: לא".
  2. מראי מקומות – מאסף לכל המחנות (ס"ק מ"ו), נקיות וכבוד בתפילה (פרק א' אות כ'), שמירת הגוף והנפש (סי' נ"ד הע' כ"ה).
     1. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' קפ"ה אות ד') – "כבר כתבנו בארחות רבנו ח"א עמ' ט"ו אות ט"ז שמרן החזו"א זצוק"ל לא החמיר לומר ד"ת נגד מי נט"י שחרית וכן אמר לי גם הגרח"ק בשם מרן והוסיף שמרן אמר שאם הטיל לתוכן מעט מים ודאי מותר".
        1. הגרח"ק זצ"ל (אשי ישראל שו"ת מהדו"ב אות ה') – "באורחות רבנו ... שאם הטיל 'מעט' מים ודאי מותר, ולא הבנתי מה המעט מים מועיל בזה. דבמ"ר מצינו דאם הם מועטים סגי ברוב מים, ואם הם מרובים בעינן רביעית, אך המעט מים הכא מהו. תשובה: מעט ר"ל רביעית".
     2. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק א' אות ***י"ז, דעת נוטה ריש הספר תשובה שפ"א) – "שאלה: אם נשפך ממי נט"י שחרית על הריצפה בשיעור כל דהו האם מותר לברך שם דאולי בעינן שיעור שראוי ליראות בראי' בעלמא. תשובה: אין לו שיעור".***

הגרח"ק זצ"ל (***דעת נוטה ריש הספר תשובה שפ"ב, עי'*** שאלת רב ח"ב פרק א' אות כ'***) – "***שאלה: בהנ"ל האם מהני לשפוך עליהם רביעית מים לבטלם. תשובה: מהני".

הגרח"ק זצ"ל (***דעת נוטה ריש הספר תשובה שפ"ג) – "***שאלה: מי שיש לו בביתו מים טמאים מנט"י שחרית ואינו יכול להוציאם האם עדיף שלא יניח תפילין בביתו. תשובה: אולי".

* + 1. שבט הקהתי (ח"א סי' א' ד"ה ועוד) – "ומרן כ"ק אדמו"ר מהר"א מבעלזא זצ"ל הקפיד שלא לומר דבר שבקדושה נגד מי נט"י שחרית אלא אם שפכו לתוכו רביעית מים, ואף שבשם הגה"ק מצאנז ז"ל מובא שזה רק חומרא בעלמא ומובא במאסף לכל המחנות (סי' ד' ס"ק מ"ו) ובאו"ח החדש בסי' ד' ועי' בפסקי חשובה (סי' ב') וטענתו הוא דאם מותר לקרות נגד מי שלא נטל ידיו ה"ה דמותר נגד המים, מ"מ ראיתי במפ' דאין ראי' די"ל דעל המים שורה רו"ר יותר גדול מידיו".

1. שאר ענינים.
   1. **איך מותר ליטול בבוקר מי הנטילה תוך כלי בשבת, וכן המים אחרונים שנוטלים לתוך כלי**.
      1. עי' סי' ש"ח סעי' ל"ז, לשיטות ומראי מקומות.
   2. **ג' פעמים סרוגים** – מ"ב (ס"ק י'), עי' ארצות החיים (ס"ק נ"א).
   3. **קודם נט"י אסור דבר שבקדושה**.
      1. מודה אני מותר – מ"ב (סי' א' ס"ק ח'), ארץ צבי (סי' נ"ח, גם מקום שאינו נקי), אשי ישראל (פרק ב' סעי' א'), פסקי תשובות (סי' א' הע' כ"ח).
      2. "אמן", מותר – אשל אברהם (בוטשאטש סי' פ"ד ד"ה בהג"ה), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ' סעי' י"ג, "השומע דברי קדושה קודם נטילת ידים של שחרית, כגון הדר סמוך לבית הכנסת, מותר לו לענות 'אמן' ו'אמן יהא שמיה רבה', רק יזהר שלא להזכיר שם שמים עד שיטול ידיו"), עי' ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה של"א, "יתכן שאפשר להקל"),*** אשי ישראל (פרק ב' סוף הע' ט"ז).
      3. יהא שמיה רבה.
         1. מותר – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ' סעי' י"ג, לשונו לעיל).
         2. מחמיר – ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר סוף הע' שכ"ו, "לא יאמר יש"ר")***
      4. פסוקים – הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא על בא"ה ס"ק ו').
      5. ערה"ש (סי' מ"ו סעי' ט') – "והנה בזמן הש"ס היו אומרים כל ברכת השחר איש על מקומו מפני שהיו קדושים והזהרו שגם בשינתם לא יגעו ידיהם במקומות המכוסים אבל עכשיו א"א לברך כל אחד על מקומו שאין ידינו נקיות והגם שאפשר לנקות בכותל או בשאר דבר תיכף בקומו מ"מ מפני שיש כמה מעמי הארץ שאין יודעים זה ואין יודעים כלל הברכות האלו ולכן נוהגים לסדרן בבהכ"נ".
   4. **נט"י במים תחת המיטה**.
      1. עי' יו"ד סי' קט"ז [ערך סכנה], לשיטות ומראי מקומות.
   5. **אם נגע המים קודם נט"י**.
      1. מראי מקומות – תהלה לדוד (ס"ק ח', "יש להסתפק אם נגע במים קודם נט"י שחרית. אם איתן המים כשרים לנט"י ... וצ"ע"), מאסף לכל המחנות (ס"ק ל"ב), ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה, ריש הספר תשובה שנ"ט,*** "אולי לא נפסלו וצ"ע").
   6. **ליל שימורים**.
      1. מחמיר, אין לחלק.
         1. הגריש"א זצ"ל (הגדה של פסח סוף עמ' ל', ***הערות על מסכת ביצה דף יד. [לשונו מובא לעיל]***) – "***דצריך ליטול ידיו כשניעור משנתו למחרת ליל הסדר".***
      2. מראי מקומות.
         1. הגר"י עפשטיין זצ"ל (אוצרות ירושלים חי"ד [שנת תשי"ז] סוף סי' רנ"ח, עמ' רכ"ג, סוף ס' אורין תליתאי) – "ולפי"ד לעיל יצא לנו גם חידוש דין דבנט"י שחרית דליל פסח לא יברך כיון דליכא רו"ר וכמו שפסק הרמ"א באו"ח (סי' ד' סי"ג) לענין הניעור כל הלילה דיטול בלא ברכה עיי"ש ובנו"כ. וה"נ כן. ויל"ע בזה".
   7. **טמטום הלב**.
      1. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ב סי' ו' ד"ה ויש), שמירת הגוף והנפש (סי' נ"ד סוף ס"ק ט"ז).
         1. קצות השלחן (סי' ב' ס"ק ז') – "שאפי' אם נאמר שאין כה להרו"ר להזיק מ"מ מוליד טמטום הלב וגורם טבע רע כמו שמצינו כעין זה לענין מאכלות אסורות ביו"ד סי' פ"א".
         2. יביע אומר (ח"ד או"ח סי' א' אות י"א, "והמחמיר שלא לאכול מאכלים ומשקים שנגעו בהם לפני נט"י שחרית, תבא עליו ברכה. כי כ' השל"ה והובא במנחת אהרן (כלל א אות יב), שמאכלים ומשקים כאלה גורמים לאוכליהם טמטום הלב והדעת, ויסייעם לעבור עבירות ח"ו. ע"ש".
         3. פסקי תשובות (סי' ד' אות י', הע' ק"י) – "ומובא [מנחת אהרן כלל א' אות י"ב, תוס' חיים על חיי"א כלל ב', ובקצוה"ש סי' ב' סק"ז מדמה חומר הענין לשאר מאכלות האסורות המבואר בשו"ע יו"ד סי' פ"א שמטמטמים הלב, וע"ע להלן בשם מהר"ם מפשעוורסק זי"ע] בשם השל"ה שמאכלים ומשקים אלו גורמים לאוכליהם טמטום הלב והדעת, ועלולים להכשיל את האדם בדברי עבירה ח"ו, ורוח הטומאה עובר אפילו על מאכלים יבשים ללא לחלוחית מים, ושלא הוכשרו לקבל טומאה".
   8. הנאה.
      1. מחבר (סעי' ט') – "מים של נטילת ידים שחרית, אסור ליהנות מהם, ולא ישפכם בבית ולא במקום שעוברים שם בני אדם".
      2. שלמת חיים (או"ח סי' כ"ג) – "המים אינם דבר שאסור בהנאה אלא שמצד הרוח רעה אין ראוי להשתמש בהם, ובבית לא ישפכם - נראה אפילו אם יבלעו בארץ ולא ישאר מהם דבר אפילו להטפיח, בכל זאת נשאר הרוח רעה ויוכל להזיק, וכן במקום שעוברים בהם רבים, אבל אם שופכם במקום מדרון שוב אין רשות לרוח רעה להזיק כיון שעשה כדינו, ואם עי"ז נעשה הביהכ"ס נקי נראה שאין בזה קפידא והוי כמו זה נהנה וזה לא חסר. ובלאו הכי בביהכ"ס שורה רוח רעה ואין לו רשות להזיק לכל מי שמתנהג בדיני התוה"ק".
      3. הגריש"א זצ"ל (שלמי יהודה פרק י' הע' מ"א ד"ה ושמעתי, אוצר המים פרק ט"ז הע' ד', אשרי האיש או"ח ח"ב פרק י"ז אות קע"ז) – "אמנם מותר ליתנם בבית הכסא, במקום לפתוח את הברז המיועד לבית הכסא. ולכן אינם מוקצים, וכן הדין במים אחרונים".
         1. הל' שבת בשבת (שבת ח"ב פרק כ"ו הע' כ"ב) – "וי"א שהמים עכ"פ ראויין לשפוך לנקיון האסלה בביהכ"ס, וצ"ע לכאו' דבאוכלים כל שאינו ראוי למאכל הוי מוקצה דכלל גדול הוא כל אוכלין בביהשמ"ש שאין ראויין לאכילה אסור לטלטלן, ולא מהני הכנה בשבת עצמה לאוכלין שיהא ראוי לתשמיש אחר שאינו אוכל ואינו מוכן לכך, ועכ"פ נראה דאם נתן בקערה דבר המותר קודם כגון ספל ריק או כף חד פעמי וכדו' אין בזה חשש כלל, ולכן יש מדקדקין ליתן בקערה דבר היתר קודם הנטילה").
      4. חוט שני (שבת ח"ג פרק ע' ס"ק א', עמ' קמ"ח) – "ועכ"פ מה שראוי לשפוך את המים ששורה עליהם רוח רעה בבית הכסא דבזמנינו, נראה דמחמת זה לא מיקרי ראוי, דכיון דהמים נשארים שם לאו שפיר הוא, ואף שיכול לשפוך עליהם עוד מים והמים הראשונים הולכים להם".
   9. ***מראי מקומות – חיי היומיומי (ארטסקרול, פרק א').***
2. הולך לבית הקברות: נטילת ידים.
   1. עי' יו"ד סי' שס"ח, לשיטות ומראי מקומות.