41 הערות פ_ה
קטגוריות: ש_ס / נו מקוואות / מקוואות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

בד' הרמב"ם בפיהמ"ש עדיות פ"ז מ"ד, ז"ל, ואמר שאם עשה שהמים ימשכו על עלי האגוז כלומר קלפתן החיצונה הירוקה וישפך מאותן הקליפות למקום אחר, הרי הוא נשאר עדיין כדין הזוחלין כמו שהי', לפי שאותן הקלפין ואע"פ שיש בהן בית קבול אינן כלים "עד שיהא דין המים כדין מעין שהעבירו ע"ג כלים שיזכיר לקמן בחמישי דמקוות", אלא הרי הוא כזוחלין שהן כמעין ומטהר בכל שהוא, עכ"ל.

ונ' מד' הרמב"ם דהא דמעין שהעבירו ע"ג כלים, הוי זה מדינא, דכל שהעבירו ע"ג כלים פקע תורת מעין מיני', ואשר ע"כ ס"ד דאף בהעבירו ע"ג עלי אגוז יפסל, וקמ"ל דלא חשיבי ככלים.

ונ' בטעם הדבר, שהרי אמרו בתו"כ דמה מעין שהוא בקרקע, והרי דכל עיקר תורת מעין הוא רק על הקרקע, ואשר ע"כ כל שהוא ע"ג כלים ל"ח כלל מעין, ול"מ לו השקתו למעין, דרק במקוה שבתוך כלי דהוי זה פסולא בעלמא דמקוה בתוך כלי, בזה הוא דמהני מה דאיכא חיבור כשפוה"נ לצרפו לעיקר המקוה, ולי"ב פסולא דבתוך כלי, ומשא"כ במעין שכל עיקר החפצא דמעין הוי רק ע"ג קרקע ל"מ לזה השקה.

ולפ"ז לא יהא דינא דמטבילין כלי בתוך כלי במעין, אך כלי טמא נ' דשפיר יהא אפשר להטביל אף במעין, שהרי בכלי טמא ל"ב שפוה"נ, ובע"כ דל"ב בזה לדין עירוב מקואות, אלא כלל לא חזינן להמים כאילו הם בתוך הכלי, וע"כ אף במעין ה"ז כשר.

ואשר ע"כ גם אחר שיצא מן הכלי כבר פקע מיני' תורת מעין, ויתכן גם דהרמב"ם לטעמי' וכמו שביאר הגר"ח בדעתו דכל שנפסק חיבור המים למעין פקע מינייהו תורת מעין, וע"כ כיון שע"ג הכלי ל"ה חלק מן המעין, גם המים שאחר הכלי לי"ב תורת מעין, ודו"ק.

ואי דתיקשי דמ"מ יהני השקה להכשירו בתורת מקוה, ע"ז י"ל או כמש"כ הרא"ה דל"מ השקה ממעין למקוה, או כמש"כ הגר"ח דאיירי במעין הזוחל לתוך השוקת, וזוחלין ל"ה חיבור בדיני מקוה.

ולפ"ד הרמב"ם זהו פלוגתא דר' יהודה ור' יוסי, דר' יהודה ס"ל דכל פסולא דע"ג כלים הוא דוקא בתוך כלי, דזה הוא דמפקיעו מן הקרקע, אך ע"ג אחורי כלים או ע"ג ספסל שאין לו בית קיבול אין לפסול, ור' יוסי ס"ל דאף בזה פסול, ויש להסתפק אם טעמו הוא מדינא או שמא הוי זה גזירה אטו תוך כלי קיבול, וצ"ע בזה.

בל' הרמב"ם פ"ט ה"ו ה"ז וה"ח נ', דכל פסולא דזוחלין אינו במים הזוחלין עצמן, אלא במים הזוחלין מן המקוה, שהם אינם כמי המקוה, ובזה הוא דחלוק מעין שמטהר אף במים הנמשכין והזוחלין ממנו, עייש"ה, וע' לחו"ש סקפ"ז.

ונ' בביאורו, דזה פשיטא דמקוה מים הוא באשבורן דזהו עיקר צורתו, ולא ע"ז קאי מתני', ועי' להלן דע"ז יל"פ ע"ד הגר"א דהוא משום דמ' סאה ודאי בעי' שיהיו במקום א', ואל"כ לי"ב חשיבות דמ' סאה, ומשא"כ במעין דל"ב כל שהוא, אך חומרת מקוה ממעין הוא, שמעין לא אך עיקר מקום המעין הוא דמטהר, אלא גם המים הנזחלין ממנו חשיבי כחלק ממנו ומטהרין, ומשא"כ מקוה אין המים הנזחלין ממנו חלק ממנו ואינם מטהרין.

אך הא דבמעין מטהר במים הזוחלין בעיקר גומת המעין ובמקוה אין מטהר בזוחלין, אי"ז כלל חומרא דמקוה ממעין, דכל א' צורתו עליו, וכיון דכל גומת המעין מעין היא, ודאי ה"ז מטהר, ומשא"כ מקוה אם אי"ז באשבורן אי"ז מקוה כלל, וגם י"ל כדלהלן דבזה טעם החילוק הוא משום דמקוה בעי מ"ס ומעין מטהר בכל שהוא.

ונ' לדעת הרמב"ם, דזהו גם יסוד דינא דהנוטפין אינם כמקוה, דכיון דעיקר המעין הוא בגומת המעין, והזוחלין ממנו מועילין רק בתורת המשך דהמעין, אשר ע"כ נאמרה ההלכה דכ"ז בזוחלין מן המעין ולא בנוטפין מן המעיין.

וזהו גם מש"כ הרמב"ן בדעת הרמב"ם דחלוק הדין בין ריבה בגומת המעין לריבה במקום משך הליכתו, ומבו' ברמב"ן דלמד כן מל' הזוחלין כמעין דהיינו שאי"ז עיקר המעין, אלא דינו הוא כמעין.

וברשב"א נ' בביאורו, דבריבה בגומת המעין אי"ז מדין ביטול וכמש"כ הר"ן, אלא היינו דכל מה שריבה בגומת המעין הוי חלק מן המעין, דזהו עיקר המעין, וכל המים שבו מעין נינהו, וע"כ הוא דמטהר בזוחלין, ומ"מ אם הלך למקום אחר כיון שזחילה זו אינה מכח המעין אלא מכח מי הגשמים, ע"כ במקום זה אינו מטהר בזוחלין, אך מ"מ מטהר בכל שהוא.

וצריך בדיקה לדעתם, אם בדינא דרבו נוטפין על הזוחלין במקום משך המעין, נמי חלוק הדין דאף דאין מטהר בזוחלין מ"מ מטהר בכל שהוא, או דבזה אף אינו מטהר בכל שהוא דבטלו הזוחלין ברוב, ורק בריבה בגומת המעין דהוי הכל מי מעין, בזה הוא דאמרי' דרק בזוחלין אין מטהרין כיון שאין הזחילה מכח המעין, וצ"ע ובדיקה ובזה.

וזה נ' גם בדינא דהרמב"ם דאם העבירו ע"ג בריכה והפסיקו אינו כמעין, והרי דכל שפסקה זחילתו אינו כמעין, והעירוני דקשיא לפ"ז בהי' עומד דלפ"ז לית לי' כלל דין מעין, אך להנ"ל נ' דכל הך דינא הוא בהמשך המעין דבזה הוא דאמרי' דלא חזינן לי' כהמשך דהמעין אא"כ הוא נזחל, וכ"ה דנוטפין ל"ה המשך דהמעין, ה"נ אם אינו מושך, דרק "הזוחלין" הוו כמעין, אך משא"כ בגומת המעין עצמו ליכא כלל דינא שיהא זוחל, וז"ב.

ועד"ז נ' לדעת הרמב"ם בביאור דינא דהי' עומד וריבה עליו והמשיכו, דשוה למעין לטהר בכל שהוא ולמקוה לטהר באשבורן, ויל"פ דהיינו דכל הך דינא דהזוחל מן המעין הוי המשך דהמעין הוא רק בשהמעין מזחילו, אך בהי' עומד וריבה עליו והזחילו ליכא להך דינא, ומשא"כ בשהי' מושך כנדל מתחילתו וריבה עליו, הרי שבזה גם אם נמשך יותר מזה י"ל דדינו כמעין, שהרי זחילתו מן המעין הויא מכח המעין, והג שהמשיכה הזחילה טפי מכח המים שאובין לית לן בה.

וזה ל' הרמב"ם במעין שמימיו מועטין, שאינו מטהר "במים הנמשכין ממנו", והיינו דבזה ליכא לדינא דהמים הנמשכין ממנו הוו המשך דידי', אך שוה למקוה דבמקום שהוא עומד הוא מטהר בכל שהוא, דלא פקע מיני' תורת מעין כלל, ואך דהזוחלין ונמשכין ממנו לא הוו המשך דילי'.

ולפ"ז בדין דאין המים הנמשכין ממנו מטהרין אף אם יהיו באשבורן, דכיון שאינם בעיקר המעין אלא הם נמשכין ממנו אינם חלק מן המעין, אך ל' הרמב"ם בהי"א מ' דגם המים הנמשכין ממנו מטהרין אם יהיו הם באשבורן, אך צל"פ דכ"ז שהם באשבורן א' עם מי המעין ה"ה כחד והוו חלק מן המעין, אך אה"נ אם הם נמשכין ונזחלין תו אינם מטהרין אף אם יעמדו באשבורן

ויתכן עוד, דלדעת הרמב"ם כד דייני' על עיקר שם מקוה ושם מעין ליכא כלל חילוק ביניהם, ואך דבמעין שמטהר בכל שהוא ע"כ ל"ש כלל ענין אשבורן בזה, ומשא"כ במקוה דמטהר במ' סאה ודאי דאם אי"ז באשבורן אי"ז מקוה, וכל הנידון הוא רק על המים הנמשכין מן המעין ומן המקוה, דבמעין כיון דעל עיקרו איכא תורת מעין, אך כל הנזחל ממנו חשיב כהמעין, ואילו במקוה הגם דעל עיקרו איכא תורת מקוה אין הנמשך ממנו חשיב כמקוה.