מראי מקומות קלח 3
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / חובל ופרק הבונה / סוגיית אהל

**מראי מקומות קלח. קלח: 3 סוגיית בנין וסתירת אהל.**

**תוד"ה כסא טרקסל וכו' וכן קדירא שמושיבה על שתי חביות שצריך לאוחזה בידו ואח"כ לסדר תחתיה החביות.** שי' התוס' בכמה מקומות דלא מספיק שיהא מחיצות אלא דצריך לעשות גם מחיצות וגם גג. אבל אם מתקן את הגג לבדו והמחיצות כבר עשויות אינו מחייב משום אהל ומותר. עיין בתוס לעיל לו: סוד"ה וב"ה, ובתוס' בביצה לב: ד"ה מלמטה. ונראה בזה להלן קלט: תוד"ה אמר רב. והנה צ"ב מדוע בעינן מחיצות ולא מספיק עשיית הגג. ולפי המבואר שי' התוס' שהובאו לעיל שצריך לעשות גם את המחיצות, וגם את הגג יש לעיין מדוע בעינן עשייה כזו. והתוס' שם הוכיחו את דבריהם מה דנותנים שולחן על גבי הרגליים שלו בשבת. וכן ממה שמבואר לעיל לו שמחזירין קדירה ע"ג הכירה בשבת. ובהכרח דאין חיוב משום שאינו עושה את המחיצות. ויל"ע מה יענו הראשונים שסברו דאין חיוב לעשות מחיצה. ועיין רשב"א שתי' דהטעם הוא משום שלא משתמשים באויר שתחת השולחן משא"כ במיטה ששמים נעליים תחת המיטה... ובמאמר מרדכי הקשה. דהרי בשולחן שמים את הרגליים תחת השולחן ויש שדנו דבזמן חז"ל השולחנות היו אחרים.

**אור"ת דדוקא דברים וכו'.** דברי ר"ת הם דלא כפירש"י בביצה. ריש לג. דביעתא היינו להושיב ביצה ע"ג כלי חלול כעין טרפיד. ותוס' שם סוף לב: השיגו עליו כשיטתם דהכא, ועיין ביאור הגר"א, סי' תק"ב סעיף א'. שהביא ראיה לשיטת תוס'. ובביאור הלכה. סי' שט"ו ס"ג ד"ה מטות כתב דזה ראיה חזקה. אמנם בחזו"א סי' נ"ב ס"ט דחה ראייה זו. ועיין ברא"ש בביצה פ"ד סי' י"א.

ועיין רשב"א שנקט שא"צ מחיצות גמורות רחבות, ובפשטות כוונתו דלא בעינן כלל מחיצות. [ועיין בזה דלעיל הרשב"א כתב בתו"ד דבעינן צריך לחלל שתחתיה והוא שיש לו ג' מחיצות. והחזו"א סי' נא נקט דשיטת הרשב"א היא דלא בעינן מחיצות. ויל"ע בזה ועיין בביאור הגר"א בסק"ט דמשמע דלא כדבריו.]. והוכחתו היתה מגוד שפורסין אותו ע"ג קונדסין בעלמא. ורש"י פי' לשיטתו שהגוד מתוח ע"ג יתידות וכן פי' רש"י לעיל דפריסת מחצלת ע"ג קונדסין אסורה גם משום אהל עראי. ועיין בחזו"א סי' נ"ב סק"א מה שיישב על קושיית הרשב"א מגוד. ויל"ע מה יענה הרשב"א על הקושיא מכירה דמדוע מותר להחזיר כירה. **שם**. הנה יש לדון לשיטת התוס' לגבי איסור סותר מה נאסר בסתירה האם נאסר רק בסותר גם את המחיצות או דעובר באיסור סותר גם בסותר חלק מהאהל.. עיין באבנ"ז או"ח סי' רכ"ג ובליקוטיים סי' ס"ז. נקט שאין סתירה על הגג בלחוד אלא אם כן סותר גם את המחיצות. אמנם עיין בשעה"צ סי' שט"ו סקל"א. כתב דחמור סתירה מבנייה. וצ"ע איך מותר להסיר את הקדירה בשבת לו. הרי הוא מסיר את הגג הגם שאינו מסיר את המחיצות.

**שם. עיין סוגית הגמ'. בביצה לב: לג.** והמשא ומתן שם בתחילת דברי הגמ' צ"ע מה הקושיא מאבנים של בית הכסא ומהו התי' וצ"ע. ועיי"ש בתוד"ה מלמטה, דהתוס' דנו מהסוגיא להלן קלט: לגבי כובא. שמבואר שנאסר אע"ג דהכובא כבר היתה קיימת ולא עשה את המחיצות. עיי"ש מה שתי' ויל"ע בביאור דבריהם ועיין חזו"א.

**שם. ועיי"ש בסו"ד התוס' שהביאו שיטת רש"י שם ד"ה והלכתא שסובר דכל מה שנאסר שם הקפת חביות מדורה וקדירא הוא דווקא לרבי יהודה דמחייב באין מתכוון. אמנם לר"ש שסובר שדבר שאין מתכוון פטור. אז לא נאסר. והתוס' פליג משום שהוא מתכוון לעשות מה שהוא עושה וחשיב מתכוון. ויל"ע דלכאורה דברי התוס' פשוטים שהוא חשיב מתכוון ובמה נחלקו רש"י והתוס'.**

**אמר רב כהנא שימר חייב חטאת.** כתב הרשב"א דכן הלכה ולא חיישינן לאתקפתא דרב ששת. מיהו ר"א מתיר לכתחילה. כיוון דמאליו נברר.

**מתקיף לה רב ששת וכו'.**  הרשב"א הקשה. אמאי לעיל קיג. לגבי קשר של עניבה לא מקשינן כהאי גוונא. ותי' דמקשים כן רק במקום שיחיד הוא כנגד רבים. והנה יש לעיין האם היחיד חייב להסכים שזה אסור כיוון שהוא חולק על הרבים או דלא היה מתיר לגמרי במקום שרבים חולקים עליו ואסור מדאוריתא.

**תוד"ה מי סברת.** עיין תורא"ש ועיין הגהות מהר"ב רנשבורג. הגיה בתוס'. ועיין רש"ש.

**תני רמי בר יחזקאל. טלית כפולה וכו'.**  בביאור הציור של טלית כפולה, עיין פי' רש"י ועין תורי"ד שהקשהה מדוע הוצרך להזכיר את הכתלים כיוון שהאיסור הוא מחמת פריסת הטלית על ראשו ועיין ריטב"א. ועיין בתורי"ד עצמו שפי' באופן אחר ועיין פי' ר"ח. ועיין בביאור הלכה סי' שט"ו ס"ח ד"ה כל שהקשה סתירה בדברי ר"ח ועיי"ש מה שתי'.

**שם. יל"ע האם יש בגגה טפח.** שי' רש"י דיש בגגה טפח דאל"כ לא הוי אפי' אהל עראי כמבואר לעיל בכילה. וכריכת חוט ומשיחה מהני אפילו יש בגגה טפח. אמנם הרי"ף והר"ח לשיטתם דיש בגגה טפח הוי אהל קבע. סברו דלא מהני חוט ומשיחה לאהל קבע. ונחלקו האחרונים בדעת הרמב"ם בזה. הב"י סי' שט"ו והמג"א סקי"ב וכן נקט הנוב"י תניינא או"ח סי' ל' נקטו דס"ל לגמרי כהרי"ף דאם יש בגגה טפח לא מועיל חוט או משיחה. אמנם הפמ"ג סק"י במשב"ז כתב דאפילו ביש בגגה טפח סבר הרמב"ם דמהני ועיין חזו"א סי' נ"ב ס"ה. ולהלכה פסק השו"ע להחמיר כהריף והרמב"ם.

**היה כרוך עליה חוט או משיחה מותר לנטותה לכתחילה.** רש"י כתב שעל ידי החוט והמשיכה אפשר למשוך את הטלית אמנם ברמב"ם פכ"ב הכ"ט, ובשו"ע סי' שט"ו ס"י, מבואר שדי דהטלית קשורה בהן למוט. ועיין חזו"א סי' נ"ב ס"ג.

**אמר רב יוסף חזינן להו לכילי דבי ר"ה דמאורתא.** עיין בר"ן שכתב. דלשיטת רש"י דאהל עראי אסור דוקא כשיש בגגו טפח. צ"ל דכאן איירי שאין בגגו טפח. ועיין מה שכתב לשי' הרי"ף ועיין בר"י מלוניל ובספר המאורות.