מראי_מקומות_שא_א-ז
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**שא א-ז**

**המבחן יתקיים אי"ה ביום חמישי כ"ו בטבת, על סי' ש"ב ח-סוף, וסי' ש"א א-ז.**

**ס"א**

★באיסור פסיעה גסה שהוזכר בגמ', בשו"ע הוזכר רק איסור **לרוץ** ולא הוזכר איסור פסיעה גסה, ואולי מפני שגם בחול נאסר מפני סכנה, רק ברמ"א הובא האיסור כפשוטו.

★בפשטות משמע שלדבר מצוה **מותר** לרוץ [ולא הוזכר כאן שמצוה לרוץ].

בשו"ע [צ יב] "מצוה לרוץ כשהולך לביהכנ"ס וכן לכל דבר מצוה ואפילו בשבת".

ועיין בצל"ח [ברכות ו:] דרק בחול יש מצוה לרוץ אפילו כשלא בהול, אבל בשבת מותר לרוץ רק כשדחוק בזמן.

★יל"ע האם מותר לרוץ מפני גשם.

ומסברא שרי, דכל האיסור פסיעה גסה מפני שבשבת כאילו כל מלאכתו עשויה, ואינו ממהר לשום דבר, משא"כ כשדבר מכריחו לרוץ, כגון גשם וכיו"ב, אין כאן סתירה לכבוד שבת.

וע"ע בגר"ז [קו"א] שהתיר לפסוע פסיעה גסה כדי להנצל מטיט.

**ס"ב**

★"בחורים המתענגים" עיין ב"ח דהותר לרוץ לצורך עונג שבת [כדבר מצוה].

וע"ע בדברי המג"א והפמ"ג מבארו שהותר **איסור כתב שתחת הדיקונות** מפני עונג שבת.

וע"ע בגר"ז מה שתמה עליו.

★במ"ב [ז] שנאסר לרוץ לרפואה מפני גזירת סממנים.

ולפ"ז רק בחולה נאסר, ובריא שרי.

**ס"ג**

★הותר לקפוץ מעל גבי אמת המים מפני שאין אפשרות ללכת בתוכה מפני איסור סחיטה, והאפשרות השניה היא להקיף ומרבה בהילוך, לכן הקילו לקפוץ.

יל"ע מה הדין אם אין מים באמה, האם מותר לקפוץ או שנחייבו לרדת בתוכה, ואולי גם זה חשיב טירחה.

**ס"ד**

★נחלקו הראשונים מפני מה נאסר "שלא יוציא ידו משפת חלוקו".

לרש"י מפני שנראה כמשאוי, ולרא"ש שיזכיר לו ולא יבוא לידי סחיטה.

ובשו"ע הכא נקט כרא"ש "שלא יבוא לידי סחיטה".

וע"ע בסי' תריג שנקט כרש"י מפני הוצאה, ועי"ש בשעה"צ [טז] שהשו"ע סותר את דבריו הכא.

★יל"ע בטעם חיוב הקבלת פני רבו.

רש"י בחגיגה [ג.] מבואר מפני **כבוד** רבו, ולפ"ז גם אשה חייבת דאינה פטורה מכבוד הרב.

וע"ע בפנ"י [ר"ה טז:] דעיקר הדין ל"ש כלל בנשים דפטורות מת"ת, רק באשה השונמית דהכירה במעשה אלישע שהוא נביא ואיש קדוש עי"ש.

למדנו מדבריו שזה מדין ת"ת, לא מפני כבוד הרב.

וע"ע בדבריו דלא חשיב מצ"ע שהז"ג, דמצד הסברא חייב להקביל פני רבו כל שעה, רק מפני ביטול מלאכה לא חייבו, רק בשבת ורגל, שבטל ממלאכה, ונשים אסורות במלאכה גם בר"ח, לכן חייבת גם בר"ח, ורק אשה חייבת ולא איש.

ונפק"מ אם זה מפני כבוד רבו או לימוד תורה. א. האם מהני מחילת רבו. ב. וכן נפק"מ בנפגש ברבו באקראי, מדין ת"ת י"ל דמהני, משא"כ מדין כבוד רבו חסר [דלא הלך להקביל פני רבו].

★עיין [תקנד-יב] דמותר לעבור בנהר בתשעה באב להקביל פני רבו, ועי"ש במג"א דהקשה דהרי בחול אין חיוב להקביל פני רבו.

ותירץ א. דמיירי בהולך בחול להקביל פני רבו בשבת.

ב. ליכא חיוב אבל יש מצוה. וע"ע במג"א הכא ובמחה"ש ובפמ"ג.

וע"ע בפמ"ג [תקנד א"א יב] דכל המצוה בחול שמא ישמע ד"ת וזה לא שייך באשה.

★וע"ע בנוב"י [תנינא או"ח צב].