שיעורי תערובת ע
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / תערובת / תנינא

שיעורי תערובת – ע

**ממו"ר הגאון רבי צבי ובר שליט"א**

יו"ד סי' קי, ג

## גדר דין קבוע ומה הדין בס"ס בקבוע

**[ס"א]** **תשעה חנויות מוכרות בשר שחוטה ואחת מוכרת בשר נבילה, ולקח מאחת מהן ואין ידוע מאיזה מהן לקח, הרי זה אסור, שכל קבוע כמחצה על מחצה דמי.** ובפרי מגדים (ש"ד ס"ק יד בחקירה הראשונה) כתב לחקור שכיון שחידשה תורה שבקבוע אין הולכים אחר הרוב, מה יהיה הדין בספק ספיקא, שהרי ס"ס אינו עדיף מרוב, אולם יש לומר שאין לך אלא חידושו, ורק אחר הרוב אין הולכים אבל ס"ס מהני. ומבואר דס"ל לפרי מגדים שהתורה חידשה שבקבוע אין הולכים אחר הרוב, ולכך יל"ד אי ה"ה בס"ס. אולם היד יהודה (ס"ק ס"ק יג) וכן השערי יושר (שער ד פ"י) חולקים וסוברים שלא נאמר דין שבקבוע אין הולכים אחר הרוב, אלא שהתורה אמרה שכל דבר שהוא קבוע הוא נחשב כמחצה על מחצה, ולכך לא שייך להכריע עפ"י הרוב, דחשיב שיש כאן מחצה איסור ומחצה היתר. והראיה לזה מדברי רש"י סנהדרין (עט. ד"ה לא צריכו) שדן אולי קבוע כרוב ומוכח שהכל דיון על המספר ולא על הדין אם הולכים אחר הרוב או לא.

**וכן** יש להוכיח ממה שמצינו בנזיר (יב.) שאם שלח שליח לקדש אשה סתם ואינו יודע אם קידש או לא אסור בכל הנשים שבעולם, שכיון שהאשה קבועה במקומה הו"ל קבוע, ואמרו בגמרא אימור בשוקא אשכח וקדיש, ותירצו דהדרא לניחותא. ובתוס' שם מבואר שכוונת הגמרא שאם ימצא אשה בשוק יהיה יכול לקדשה, ותירוץ הגמ' שהיות ותחזור לביתה בעתיד החמירו חכמים. אמנם ברא"ש ביאר שקושיית הגמרא שנאמר שבשעה שקידש השליח את האשה הייתה המתקדשת בשוק, ולזה תירצה הגמרא שהדרא לניחותא ולכך חשיבא קבועה במקומה, ומבואר דעתו שאף אם בא לקדש עכשיו אשה בשוק אסור, כיון שהאשה שנתקדשה ע"י השליח קבועה במקומה וכמחצה על מחצה דמי, והרי זה כמו שמקודשות לו חצי מהנשים שבעולם.

**ומבואר** שהתורה חידשה שכל קבוע נחשב כמו מחצה, אמנם לדברי הפרי מגדים שדין קבוע הוא שלא נלך אחר הרוב א"כ למה יהיה אסור לקדש אשה בשוק, והרי עכשיו אותה אשה שבא לקדשה פירשה מהרוב, ושייך לילך אחר הרוב ולומר שאינה אחות של המתקדשת.

**ולדברי** היד יהודה והשערי יושר דבר פשוט הוא שאומרים ספק ספיקא בקבוע, שאין זה שייך לדין קבוע שנאמר שאף כשיש רוב הוי כמחצה על מחצה.

## לקח מג' חנויות ג' חתיכות ואחת מהחנויות טריפה

**וכתב** עוד הפרי מגדים 'ודע דאם לקח מג' חנויות ג' חתיכות וא"י כו' אם הן החתיכות הראויות להתכבד אין בטילות, ואם אינם ראויות להתכבד מותר דב' כשירות הן וחד בתרי בטל, ומה בכך דקבועין הן מ"מ עכשיו בטילין כדין יבש ביבש, ול"ד למ"ש בסימן מ"א יע"ש'. וכוונתו לנידון שכתב הפרי מגדים בסי' מא (ש"ד ס"ק א) לעניין שלש זיתים של כבד שנפלו לתבשיל מג' בהמות, א' מבהמה שחסר זית מקום טרפשא, וא' שחסר במקום כליות, וא' במקום מרה. שאף ששניים מהם ודאי אינם טריפה אין אומרים שהטריפה בטילה ברוב, כיון שאף בלא התערובת יש ספק על כל כבד אם הוא טריפה, וכ"כ הפמ"ג בפתיחה (ריש הפתיחה לתערובות בחקירה הראשונה). וכבר נתבאר לעיל שכן מבואר כבר ברשב"א בתוה"ב (כד.) שכלפי שהאיסור מתעורר לאסור ההיתר, מתעורר ההיתר לבטלו, אבל כאן שכל חתיכה אסורה כבר קודם לכן מספק אין ביטול, משום שלא התערובת באה לאסור החתיכה ולכן אין ההיתר מבטלו, ונמצא שאין כאן ספק מחמת התערובת. ואף שהפמ"ג מסיק שאי"ז דומה למה שכתב בסי' סא, להלן ס"ק טז נשאר בזה הפמ"ג בצ"ע [ואף שבפמ"ג כתב שם שספיקו בראויות להתכבד, ודאי כוונתו שאינו ר"ל, שהרי אם הם ר"ל מה שייך להסתפק אם יתבטלו ברוב].

## אם בקבוע הולכים אחר חזקה או אחר קרוב

**עוד** כתב הפרי מגדים לחקור (בחקירה השניה) אם בקבוע הולכים אחר החזקה, ולפי מה שנתבאר פשוט שכל חקירה זו שייכי רק להפרי מגדים וכשיטתו שבקבוע נאמר דין שאין הולכים אחר הרוב, ולכך יש להסתפק גם בחזקה, אבל לדעת היד יהודה והגרש"ש ליכא כלל דין שאין הולכים בקבוע אחר הרוב, וא"כ פשוט שגם נילך אחר החזקה.

**ולעניין** החקירה השלישית שחקר הפרי מגדים אי ניזיל בתר קרוב, ג"כ לכאורה שייך רק לשיטתו, וכ"כ השערי יושר. אמנם היד יהודה (ס"ק יג) כתב שבזה אף אם נאמר דליכא דין שאין הולכים בקבוע אחר הרוב אלא רק נאמר דין שכל רוב הוא כמע"מ, ה"נ י"ל שאין הולכים אחר הקרוב שחשיב הקבוע כאילו הוא קרוב.

## פירש מהקבוע איך הולכים אחר הרוב והרי הקבוע אין בו רוב

**והנה** בקובץ שיעורים (כתובות אות מ) כתב להקשות אם כל קבוע כמע"מ למה כשפירש מותר משום שכל דפריש מרובא פריש, והרי כיון שפירש מהקבוע הרי הקבוע הוא כמו חצי איסור וחצי היתר, ולא פירש מהרוב. ומזה הוכיח הקוב"ש בשם חכם אחד שבאמת גם בקבוע יש רוב, אלא שנאמר דין שבקבוע אין הולכים אחר הרוב וכדעת הפרי מגדים. ויעוי' ביד יהודה (ס"ק יא עמ' ד"ש בדפוס החדש) שהרגיש בקושיא זו, וכתב ליישב שהוא כמו פלגינן, שלגבי מה שפירש חשיב שיש רוב ומיעוט, ורק לגבי הקבוע נאמר דין כאילו הוא מע"מ.

**ולפי** יסוד זה יש לבאר דעת הר"ן חולין (לג:) שכל שפירש בפנינו הוי רק קבוע דרבנן, משום שאנו דנים על האיסור רק לאחר שפירש, וע"כ דינו לדון כמו פירש דחשיב שגם הקבוע הוא כרוב ומיעוט.

**ויש** לבאר עוד לפי זה, מה שמצינו שלעניין פיקו"נ אין הולכים אחר הרוב, ואף אם יש מיעוט ישראלים מפקחים את הגל בשבת, מיהו מבואר בסוגיא (יומא פד: וברי"ף והרא"ש שם) שאם פירשו כולם ואח"כ פירש אחד מהם בזה הולכים אחר הרוב. ולפי מה שנתבאר יש לבאר היטב, שאף שגם לעניין פיקו"נ הולכים אחר הרוב ולכך אם פירש אחד מבני החבורה אין מפקחים עליו את הגל, מ"מ בפירש אחד מהקבוע אין הולכים אחר הרוב כי אין אומרים בזה את הפלגינן אלא חשיב כאילו פירש ממחצה על מחצה, וזהו שאמרו שאין הולכים בפיקו"נ אחר הרוב.

## תערובת חנויות

**בפוסקים** נחלקו הרבה לעניין תערובת חנויות, והיינו כגון ששחטו כמה בהמות וכל בהמה בחנות אחרת, ואח"כ נתברר שאחת מהם טריפה ואין ידוע איזוהי. ובפרי מגדים כתב בזה ג' שיטות. א] דעת הר"ש מקינון שסובר שכל שאין מכירים את מקום האיסור אין דין קבוע אפילו מדרבנן, והוכיח כן מדין עגלה ערופה שאין אוסרים לחרוש כל הנחלים שבעולם שמא הוא נחל איתן, א"ו כיון שאין יודעים מקום האיסור לא חשיב קבוע. ב] דעת הדרישה שתערובת חנויות הוי קבוע מדרבנן. ג] דעת הב"ח והש"ך שהוא קבוע מהתורה. ולמעשה הוכיח הפרי מגדים שתערובת חנויות הוי קבוע, אלא שהוא מסתפק אם הוא מהתורה או מדרבנן.

## אם שייך ביטול ברוב שחתיכות שאינו במקום אחד

**אלא** שיש לדון שהרי כל דין זה דהוי קבוע כשאינו ידוע מקום האיסור, שייך דווקא אם נאמר שאותם בהמות שאחת מהם טריפה ואינו יודע מקום האיסור אינם מתבטלים זה בזה, אבל אם נאמר שכיון שנתערבו הבהמות ואינו יודע מי מהם הוא הטריפה יש ביטול, ודאי לא שייך לומר שהוא בכלל קבוע. וא"כ יקשה מאוד, שהרי דעת הפרי מגדים בסי' קט (מ"ז ס"ק א) שכל שלש חתיכות אפילו אם כל אחד נמצא בסוף העולם כל שאנו מסתפקים מי מהם הוא האיסור שייך בזה ביטול ברוב, ואי"צ שיהיו שלשתן במקום אחד, וא"כ בספק בחנויות הרי יש לבטל את הבהמה הטריפה בשאר הבהמות, אף שכל בהמה בחנות אחרת. ובדברי הפר"ח יש להקשות להיפך, שדעת הפר"ח (סי' קט סק"י) שלא שייך ביטול ברוב אלא בחתיכות שנמצאים במקום אחד, ולכך כתב שבשתי קדירות לא שייך ביטול ברוב, וקשה דהכא (ס"ק יג) נקט בפשיטות שבתערובת חנויות הולכים אחר הרוב, אלא שבדברי הפר"ח יש ליישב שאף שאין הטריפה בטילה סמכינן על הרוב מדין הולכים אחר הרוב ולא מדין ביטול ברוב.

**ובעיקר** הדין שיש ביטול ברוב אף כשאינם במקום אחד, כ"כ היד יהודה (ריש ס"ק יא), וכתב שכל מי שיש לו מח בקדקודו פשוט שסובר שיש בזה ביטול ברוב, וכמו שמצינו בסנהדרין שאינם צריכים להיות במקום אחד, ולעולם הולכים אחר רוב דעות אף כשאינם במקום אחד. מיהו המהרלב"ח (בריש קונטרס הסמיכה) דעתו להדיא שאף בסנהדרין אין הולכם אחר הרוב אא"כ הם במקום אחד, וכן ס"ל להגרש"ש (ש"ג פ"ו) כדבר פשוט שאין ביטול אא"כ הם במקום אחד, ובזה ביאר אמאי אמרו בגמרא (חולין קמ) שאם היו משלחים את הציפור היה תקלה, כיון שהוא מתפזר בכמה מקומות ואין בזה ביטול ברוב. ועוד הוכיח הגרש"ש שמצינו לעניין תרומה שרק חתיכות העומדות להתערב מצטרפים לבטל את התרומה במאה, ואי נימא שיש ביטול ברוב אף על חתיכות שאינם במקום אחד, מה צריך שיהיה עומד להתערב. מיהו יש לדחות ראיותיו של הגרש"ש, שמה שהוכיח מציפור שאמרו שאם ישלחנה יהיה תקלה, כבר ביאר במשל"מ (מעילה פ"ז ה"ו) שהתקלה היא משום שאין מבטלים איסור לכתחילה. ומה שהוכיח השערי יושר מדין תרומה שאינה בטילה במאה רק בעומד להתערב, כתב היד יהודה (ס"ק יא ד"ה אך) לחלק, שאף שלעניין ביטול ברוב יש דין שאף שכל אחד נמצא בסוף העולם שייך ביטול, היינו רק לעניין דין ביטול ברוב, אבל חכמים שאמרו שהתרומה אינה בטילה ברוב אלא צריך שיהיה מאה בחולין כנגד התרומה, הוא כדי שיהא ניכר ריבוי החולין על התרומה, לכך ודאי צריכים להיות במקום אחד, דאל"כ לא יהא ניכר הריבוי.

**● השיעור נמסר במוצאי ש"ק בשכונת נוה יעקב ירושלים ● ניתן לשמוע בקול הלשון טל: [PHONE_REMOVED] קוד 1-3-2-2-1 ובשידור חי מוצש"ק בשעה 10:30 ●**

**● נכתב ע"י א. ה. והיה לעיני מו"ר שליט"א ●**