53 ברכת הטוב והמטיב על שינוי יין
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / כיצד מברכין

יום ועש"ק בראשית כ"ג תשרי תשע"ב

א] ברכות דנ"ט:, ת"ש שינוי יין א"צ לברך שינוי מקום צריך לברך, ואמר ר"י בר אבא אמר רבי יוחנן אע"פ שאמרו שינוי יין אינו צריך לברך אבל אומר ברוך הטוב והמטיב, ופירש"י, ז"ל, שינוי יין, שתה יין בסעודה והביאו לו יין אחר טוב מן הראשון א"צ לברך בפה"ג, עכ"ל, והרא"ש בסימן ט"ו כתב ללמוד מדבריו דאין מברכין הטוב והמטיב אלא בשהיין השני טוב מן הראשון, אך באו"ז הל' סעודה סימן ? האריך לדון אם יש ללמוד כן מד' רש"י, עיי"ש, וגם מד' התוס' שלא הביאו אלא לד' רשב"ם בפסחים, נ' דס"ל דאין ללמוד כן מד' רש"י.

וכן הביאו התוס' והרא"ש מד' הרשב"ם בפסחים דק"א., ז"ל, אחד שינוי יין שהביאו לו יין מחבית אחרת ויש לו טעם משונה או גרוע או משובח א"צ לברך שנית על היין, אבל הטוב והמטיב מיהת מברך אם משובח מן הראשון כדאמרי' בהרואה וכו' אע"פ שאמרו שינוי יין אין צריך לברך אבל אומר הטוב והמטיב, ושינוי יין היינו מחבית אחרת כדאמרינן בברכות ירושלמי בפרק כיצד על כל חבית וחבית שהיה פותח היה מברך עלי' ומה הי' מברך ואמר רבי יצחק בשם רבי אומר ברוך הטוב והמטיב, עכ"ל.

והרא"ש כתב ע"ז, ז"ל, וקצת משמע כך בירושלמי בסוף כיצד מברכין דגרסינן התם אבין בר רב הונא אמר יין חדש ויין ישן צריך לברך שינוי יין א"צ לברך וכו', משמע דוקא יין חדש ויין ישן שהישן משובח מן החדש צריך לברך אבל שינוי יין סתם א"צ לברך, מיהו קשה מעובדא דמייתי בתר הכי רבי על כל חבית וחבית שהיה פותח מברך עלי', מה הי' מברך עלי', רבי יצחק רובה בשם רב ברוך הטוב והמטיב, ומסתמא לא היה בכל פעם יותר טוב מאותו שלפניו, ומיהו יש לדחות דבסתמא אם אין ידוע שהוא יותר טוב או גרוע יש לברך אבל אם ידוע שהשני גרוע לא, עכ"ל, וכעי"ז כתבו התוס' בסוגיין ובפסחים דק"א..

ב] ואמנם צ"ע בזה, דהנה בד' תוס' בפסחים והרא"ש מבו' דאף אי נימא דאין מברכין על כל ריבוי יין, מ"מ ל"ב שיהא היין הב' משובח מן הראשון, אלא כל שאינו גרוע מן הראשון מברכין עליו הטוב והמטיב, אך פשטות ל' רשב"ם היא דאין מברכין הטוב והמטיב אלא כשהיין הב' משובח מן הראשון, ועי' תרוה"'ד סימן ל"ד, וצ"ב.

ולכאו' נראה דכל עיקר מש"כ התוס' והרא"ש דכשאין ידוע שהוא יותר טוב או גרוע יש לברך, הוא רק משום דלברכת הטוב והמטיב היא על כל שינוי יין, אם אך אינו גרוע מן הראשון, ובזה הוא דאמרינן דכל שאינו ידוע שהוא גרוע מן הראשון, מברכין עליו בודאי, אך אם ברכת הטוב והמטיב היא רק על יין המשובח מן הראשון, והיינו שעיקרה הודאה על תוספת הטובה, הרי לכאו' כל שאין ידוע אם היין הב' משובח מן הראשון, א"א לברך עליו מספק, ודו"ק.

ולפ"ז הרי דאי נימא בדעת רשב"ם, דאין מברכין הטוב והמטיב אלא בשהיין השני משובח מן הראשון, ולא סגי במה שאינו גרוע מן הראשון, הדר תיקשי ממש"א בירושלמי שהי' מברך על כל חבית וחבית.

] ז"ל הלבוש סימן קע"ה ס"א, וכשבירך על היין שהובא לו בתוך הסעודה בפה"ג, ואחר כך הביאו לו עוד יין מחבית אחר, אין צריך לברך בפה"ג על השני, שכבר נפטר בברכת יין הראשון לכל הסעודה וכו', מ"מ כיון שיין קובע ברכה לעצמו בכל מקום ועכשיו אינו יכול לברך אותה ברכה, קבעו לברך על זה השני ברכה אחרת והיא זו, ברוך וכו' הטוב והמטיב, ול"ד הביאו לו עתה מחדש, אלא ה"ה אם היו לו תחלה ב' מיני יינות מברך על השני הטוב והמטיב, וכגון שלא היו לפניו יחד על השולחן בשעה שבירך בפה"ג על הראשון, אבל אם היו לפניו שניהם יחד על השולחן בשעה שבירך בפה"ג, יצא ידי שניהם וא"צ לברך עוד כשישתה השני, שהרי כבר בירך גם עליו בפה"ג, עכ"ל.

ומבו' בד' הלבוש, דעיקר חיוב ברכת הטוב והמטיב, הוא חיוב ברכה על היין דומיא דברכת הנהנין, וע"כ אינו חייב בה רק במקום שלא בירך על יין זה עצמו בפה"ג, והגם שנפטר בברכת בפה"ג שבירך על היין הראשון, מ"מ כיון שלא בירך על יין זה עצמו קבעו לברך עליו ברכת הטוב והמטיב, אך כל שבירך על יין זה עצמו בפה"ג, א"צ לברך עליו הטוב והמטיב, וע"כ אם היו ב' היינות לפניו בשעה שבירך בפה"ג, יצא ידי שניהם וא"צ לברך עליו הטוב והמטיב.

וכבר עמד על דבריו הפמ"ג במש"ז סק"א, ז"ל, ודברי הלבוש ס"א וס"ג לא הבינותים, דבס"א משמע כשהם שתיהן על השולחן בשעת פרי הגפן, פרי הגפן קאי גם על הטוב וא"צ לברך הטוב, ומשמע דאסור תו לברך הטוב, דלא תקנו הטוב אלא כשל"ה על השולחן בשעת פרי הגפן הואיל וחשוב תקנו ברכת הטוב כו', משא"כ בזה, ובס"ג כתב דיברך על החביב ולא להרבות בברכה, הא אסור לעשות כן, והיינו שהרי אף אם יברך תחילה על שאינו חביב, מ"מ כיון שהיו שניהם לפניו, חיילא ברכת בפה"ג על שניהם, ותו א"צ לברך הטוב והמטיב, וי"ל דהכי פירושו, אף אם ירצה לכוין שפרי הגפן לא יהיה קאי על השני, אלא דא"כ יהיה צריך פרי הגפן והטוב על השני, וצ"ע, עכ"ל.

] כתב בספר השלחן הל' סעודה שער ג', ז"ל, אבל חכמי צרפת ז"ל סוברין שאין מברכין הטוב והמטיב על הפת, לפי שדרך בנ"א לאכול מב' מיני פת, וכשבירך תחילה דעתו הי' על שניהם, אבל יין שאין דרך בנ"א לשתות ב' מינין ביחד, לפיכך מברך על היין ולא על הפת, עכ"ל, ולכאו' זה כיסוד ד' הלבוש, אך יל"פ כונתו, דבפת לא חשבינן לה כשינוי פת, כיון דמתחילה הי' דעתו על שתיהן, ואין עיקר הדגש על ברכת היין, אלא על תחילת קביעותו, ועי' בשו"ת רש"י סימן ס"ז, ז"ל, ועוד אין קבע לשתי', אבל לחם יש קבע וכחד ריפתא דמי, עכ"ל, ו