מלבן
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

אור ליום ה' י' שבט תשס"ח

א] בדין שרייתו זהו כיבוסו, מצינו כמה דעות בד' הראשונים באלו אופנים ליכא להך דינא.

א', דבבגד נקי לא אמרי' שריתו זהו כיבוסו.

ב', דבשרי' דרך לכלוך לא אמרי' שרייתו זהו כיבוסו.

ג'. דעת ריב"א, דהיכא שאין כונתו לנקות בשרי', אין איסור בשרי', והגר"א פירש כן גם בד' הסמ"ג, וכתב הגר"א שכ"ה דעת הרמב"ם.

ד', דבמים מועטין לא אמרי' שרייתו זהו כיבוסו.

ה', כל דין שרייתו זהו כיבוסו הוא רק בבגד פשתן ולא בבגד צמר.

והנה אמנם בכיבוס גמור חייבין ע"ז גם בבגד נקי וגם בשאין כונתו ללבן, ונ' דהוא משום דשרי' אי"ז מעשה כיבוס, וכל שם כיבוס שע"ז הוא רק מכח שה"ז פועל ניקוי, או מכח שכונתו לנקות הבגד עי"ז, וע"כ י"ל דבבגד נקי ל"א שרייתו זהו כיבוסו, וע"כ נמי י"ל דאם אין כונתו לנקות לא אמרי' שרייתו זהו כיבוסו.

וראיתי לבאר דזהו השו"ט בסוגיא דזבחים, דאמר רבא דכל כיבוס דלי"ב כסכוס ל"ש כיבוס, ופריך א"ה בגד נמי, ומשני דבגד שרייתו זהו כיבוסו, וצ"ע דא"כ מאי כללא דכייל רבא דכל כיבוס דלי"ב כסכוס ל"ש כיבוס, הרי אדרבה בבגד שבו הוא עיקר כיבוס חשיב כיבוס אף בלא כסכוס, ולהנ"ל נ' לפרש, דרבא כללא כייל דבלא כסכוס אי"ז מעשה כיבוס, דאם הי' זה מעשה כיבוס, היו חייבין ע"ז גם בעור, דהגם דשרי' בעור אינה מועלת כ"כ, אי"ז טעם להתיר מעשה כיבוס, ורק אחר דכל כיבוס דלי"ב כסכוס ל"ש כיבוס, ואתינן עלה משום דשרייתו זהו כיבוסו, בזה הוא דאמרי' דבעור דאין השרי' פועלת כ"כ, לא אמרי' שרייתו זהו כיבוסו.

ובזה ביארו גם מה דצ"ע בסוגיא שם, דהיכי ס"ד דעור לי"ב משום כיבוס, דא"כ מ"ט לא שרי במתני' אלא ליתן עליו מים עד שתכלה, ולא שרי לכסכס, ורש"י פירש כן כבר בס"ד דגמ' דלא שרי אלא נתינת מים, ובפשוטו צ"ל דס"ד דמדרבנן אסרו לעשות כיבוס גמור, אך ע"ד הנ"ל י"ל, דמעיקרא ס"ד דעור לאו בר כיבוס הוא, ומ"מ כל פעולה המנקה הויא בכלל מלאכת מלבן, וע"כ שרי' מותרת וכסכוס אסור, וזהו דפריך דאי עור בר כיבוס הוא בדין שתהא שרי' אסורה דאף שרי' כיבוס הוא, וע"ז משני רבא דכל כיבוס דלי"ב כסכוס ל"ש כיבוס, וע"כ הגם דעור בר כיבוס הוא, מ"מ שרי' דלאו כיבוס היא, אלא דבמקום שהיא פועלת ניקוי ה"ה בכלל מכבס, ע"כ בעור דאינה פועלת ניקוי כ"כ, אינה אסורה, וכמש"נ.

] בהגזירה שמא יסחוט מצינו כמה דעות בד' הראשונים באלו אופנים לא גזרו שמא יסחוט.

י"א דהיכא שעושה במתכוין ליכא למיגזר שמא יסחוט.

י"א דבמקום מצוה לא גזרו.

בשאר משקין לא גזרו שמא יסחוט, והטעם הוא לר"ת משום דבשאר משקין ל"ש ליבון כלל, ולר"י אף דאם סוחט ה"ז אסור משום מלבן, מ"מ כיון שאינו מועיל כ"כ בליבונו לא גזרו שמא יסחוט.