4. מהו הדבר הנברר
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שיעורים

פ' כי תבוא

**מהו הדבר הנברר**

**בביאור הגמ' קל"ט:**

א]הגמ' קל"ט: אומרת דברי רב פפא שפו שיכרא ממנא למנא אמר ליה רב אחא מדיפתי לרבינא האיכא ניצוצות ניצוצות בי רב פפא לא שכיחי ע"כ ובביאור סוגין עיין חזו"א סימן נ"ג שביאר שלא חשיב שכל היין מעורב אם הפסולת רק היין שסמוך לפסולת ולכן אין איסור בלקיחת היין שבראש החבית והנה הט"ז כתב שזבוב בתערובת נחשב מעורב ויש פה איסור בורר[[1]](#footnote-2) ולכן כתב שיוציא אם קצת מים מסביב ועיין חזו"א שביאר כוונתו שחשיב שהזבוב מעורב רק במים שבין סנפיריו ולכן כל שמוציא אם מים שמסביבו אין כאן ברירה מהמקום שהוא היה מעורב בו אמנם האחרונים נקטו שבאמת חשיב שהזבוב מעורב בשאר התערובת רק שנתחדש כאן שאין איסור אלא אם מוציא את הפסולת לבד אבל אם מוציא את הפסולת אם קצת אוכל אין בזה איסור ברירה וצ"ב א"כ מה הההיתר בסוגין ועיין פמ"ג א"א ט"ו שביאר שכיון שהשמרים לא ניכרים אין איסור בורר אלא כשניכר שיש פסולת ומבררים האוכל ולכן מתי שכבר ניכר הפסולת יש כאן איסור בורר ובפשוטו צ"ל שדוקא שם כיון שזה שדרך האדם להימנע מהשימוש במים כל זמן שלא הוצא הזבוב לכן חשיב שהדבר מקולקל משא"כ כאן שזה למטה ואין זה מפריע לשימוש כלל וודאי שלא חשיב תערובת

והנה הפמ"ג כאן וכן מ"ז י"ג נקט שלפי הט"ז גם אם בורר אוכל מפסולת ונשאר פסולת באוכל אין איסור דאוריתא ולפ"ז תמה שגם אם ניכר השמרים אבל כיון שמשאיר קצת יין צריך להיות מותר אמנם בפשוטו כל סברת הט"ז רק במוציא פסולת אם קצת אוכל ולא הפוך והסברא לחלק או דכל סברת הט"ז שזה לא דרך ברירה וכל זה סברא שבהוצאת הפסולת מוצאים אותה לבד וממילא אם מוציא האוכל זה לא שייך [ולפ"ז בעצם אם קצת בשר שכך דרך הוצאתה יהיה אסור] או כמו שביאר האגלי טל שיסוד המלאכה זה ההפרדה של מה שמוציאים וכיון שהוא לא נפרד אלא הוא נשאר מעורב אין כאן את מעשה המלאכה אבל לפ"ז במוציא אוכל והוא מבורר לגמרי וודאי שיש כאן איסור גמור ובעיקר הביאור בסוגין שמעתי עוד שכל שרק לוקח את מה שרחוק מהשמרים אין זה מעשה ברירה כלל דיסודו מעשה הפרדה ואין כאן אלא חלוקת התערובת ונידון האחרונים במקום שלוקח הפסולת שיש כאן לקיחה משאר התערובת וצ"ע בזה

**מה חשיב ברירה בכלי**

ב]והנה הראשונים כולם סתמו שאסור בכל מקרה אמנם המג"א הביא גירסא ברי"ף שרק אם מניח קיסמים בפי הכד הוי בורר בכלי ולכן אסור אבל ללא זה מותר ועיין מג"א סקט"ו שכתב שכולם מודים לרי"ף שסתם עירוי מכלי לכלי לא חשיב ברירה בכלי רק שהם דיברו שזה לא לאלתר ולכן אסור והרי"ף דיבר שזה לאלתר ולכן לא אסור אלא מצד שיש קיסמין בראשו שזה כמו ברירה בכלי וכתב לפ"ז שאם יש שומן ורוטב ושופך אחד מהם אם מוציא את מה שרוצה חשיב ברירה ביד ומותר ואם מוציא את המין שלא רוצה חשיב ברירה של פסולת מתוך אוכל ואסור עכת"ד והנה המ"ב הביא שהנשמת אדם וכן החמד משה חלקו עליו ונקטו שכה"ג חשיב ברירה בכלי ואסור בכל אופן ונקטו שכן סתימת כל הראשונים שסתמו ולא ביארו שמדובר שרוצה לאחר זמן אמנם שאר האחרונים הסכימו אם המג"א וכן הכריע המ"ב

והנה בעיקר הנידון הנ"ל האם חשיב בכלי הנה זה וודאי שהמוציא אוכל על ידי כף זה ידא אריכתא ואין בזה ברירה בכלי וכמבואר במ"ב סקס"ו אמנם יש לדון מהו האיסור דקנון ותמחוי האם כל שמשתמש בכלי שיעזור לו לברירה זה אסור או שרק דבר שהוא כלי ברירה יש בו איסור הנ"ל ובפשוטו בזה תלוי הנ"ל דאם רק כלי שמיועד לברירה אסור א"כ כאן זה לא חשיב כלי שמיועד לברירה אבל אם כל שלוקח דבר שעוזר לו לעצם הברירה וודאי שהכלי עוזר לעצם הברירה והנה מבואר דמותר לקלף אם סכין תפוח אפילו אם יש בזה בורר והרי בפשוטו וודאי שזה עוזר לברירה ועיין חזו"א בספרו שנטה לומר שמותר להשתמש בתה אם תיון ולא חשיב ברירה בכלי ובפשוטו מצד שלא דנים כלל שזה כלי ברירה כיון שזה דבר שדרך אגב נעשה ובזה תלוי גם הנידון של מלחיה שיש בה אורז ועיין מ"ב ס"ק ס"ב שאסר לברור שומן על ידי כף ובפשוטו מבואר שכל שהכלי מסיע לברירה אסור ואלי שם זה סברא מיוחדת שדרך ברירה בכך וצ"ע בזה

**מברר מכלי שבידו מהו הדבר הנברר ביאור האגלי טל והמהרש"ל**

ג]והנה מבואר מדברי המג"א שנקט שאם יש לאדם כלי ומשליך חלק ממנו ומשאיר חלק בידו מה שיוצא ממקומו חשיב הדבר הנברר ועיין אגלי טל סק"ה ותהלה לדוד שביארו שהדבר שעומד במקומו לא נחשב שהוא נברר ורק הדבר שנפרד מהתערובת הוא הנברר ועיין אגלי טל שהביא מהגר"ז בסידור שבשופך הזבוב החוצה הוי בורר אוכל מפסולת ועיין אגלי טל שנקט שזה דלא כמג"א הנ"ל

והנה עיין אגלי טל דהביא דבגמ' קל"ח. אומרת מה דרכו של בורר נוטל אוכל ומניח פסולת אף משמר נוטל אוכל ומניח פסולת והנה מפורש בגמ' שהמציאות של משמר זה נחשב שהוא לוקח אוכל מפסולת והנה תוס' בביצה בתירוץ אחד וכן בתוס' רי"ד כתבו שאין כוונת הגמ' להגיד מה נברר ממה אלא כונת הגמ' שיש כאן הפרדה של אוכל מפסולת אמנם רש"י ותוס' לעיל ע"ד. ושאר ראשונים נקטו שהכונה כפשוטו וא"כ מבואר כנ"ל אמנם הרי הגמ' אומרת שבורר רגיל זה אוכל מתוך פסולת ובתוס' נראה שהעמידו שהכונה ביד שזה עיקר מלאכת בורר אמנם עיין רש"י שביאר שהכונה על ברירה של קטנית שהפסולת יורד למטה והאוכל נשאר למעלה ומבואר דמה שנשאר למעלה זה הנברר ולתוס' בפשוטו בהכרח זה כך דעיקר כוונת הגמ' לבאר שכאן זה לא מרקד ובהכרח הכונה שמרקד זה פסולת מתוך אוכל וכאן זה אוכל מתוך פסולת הרי מפורש דמה שנשאר למעלה זה הנברר וכן ביאר באגלי טל וצ"ב החילוק ביניהם

ועיין אגלי טל דהביא מהמהרש"ל בביאוריו לסמ"ג דביאר דהטעם דבמרקד זה נחשב פסולת מתוך אוכל כיון שזה נשאר אצלו וביאר דנתחדש כאן דבדבר שנפרד וחלק נשאר למעלה וחלק יורד למטה יש הבדל אם זה לא בידו כגון משמר חשיב דמה שיורד למטה זה הנברר משא"כ במרקד שמחזיק הנפה בידים חשיב מה שנשאר בידו כדבר הנברר דהינו שבאמת פירושו של המעשה זה ההוצאה של מה שיצא ורק שאם הנשאר נשאר בידו יש כאן התיחסות שמגדירה המעשה הפוך אמנם כתב שזה כגר"ז לעיל דבשופך משהו מהכלי חשיב דמה שנשאר בידו הוא הנברר ולפ"ז דין המג"א נסתר מהגמ' והנה עיין מ"ב דבתחילת הסימן נקט דמה שנשאר למעלה הוא הנברר אמנם העתיק כדין המג"א ולפ"ז סותר משנתו

ועיין אגלי טל שמעיקר דין הרי"ף שכתב שאין קושיא עליו מצד שיתכן שמדובר שנשאר יין למטה אם פסולת וממילא אם נבוא לדון מצד מה שנשאר בידו אין כאן מעשה ברירה דהרי זה נשאר מעורב ודבריו צ"ב שלכאורא יש כאן נידון מה המעשה שנעשה וזה לא קשור להאם יש כאן חיוב או לא

עוד צ"ב דמבואר בראשונים דסוחט בוסר זה נידון של אוכל מתוך פסולת ועיין תהילה לדוד שכתב דמבואר מזה דמה שנופל זה מה שנברר והרי כאן הוא מחזיק את זה בידו וצריך שיחשב דמה שנשאר בידו הוא הנברר

ובפשוטו צ"ל דכל הסברא דמה דבידו נחשב שהוא הנברר זה רק במקום שמעשה הברירה נעשה גם בדבר שנשאר אבל במקום שכל המעשה ברירה נעשה רק בדבר שיצא כה"ג וודאי שחשיב שהוא הנברר ולכן בשופך היין מהשמרים דהשמרים נשארים במקומם מחמת כבידותם אין כאן מעשה אלא של הוצאת היין מהשמרים וכן לגבי סחיטת פירות כל הפעולה היא מעשה הוצאה של המים אלא שצ"ב למה במרקד ובבורר קטנית חשיב שהמעשה ברירה נעשה בשניהם ויש לבאר בזה בשני אופנים או שבמרקד כיון שהצורה שההפרדה נעשית זה דרך התזוזה בשניהם לכן חשיב שהמעשה מלאכה נעשה בשניהם משא"כ במקום ששופך כל המעשה ברירה נעשה רק בדבר שיוצא שגרם שיהיה כאן סיבה להפרדה אלא שלפ"ז אין צורך לסברת המהרש"ל שזה מחמת שזה נשאר בידו אלא דבמשמר כל המעשה ברירה הוא רק במה שיוצא משא"כ במרקד אמנם יתכן דעד כמה שמצד עצמו לא חשיב דמה שנשאר הוא המתברר א"כ הסברא שכיון שיש עשיה בשניהם זה רק עד כמה שמחזיק אחד מהם ממילא יש עדיפות להגדיר שהוא המתברר

אמנם שמעתי לבאר בזה דיתכן עוד דבמשמרת חשיב מעשה הפרדה בשניהם דהרי המשמרת היא זו שבוררת על ידי מעשה האדם וחשיב שהמעשה נעשה בשניהם רק אם זה לא בידו חשיב שהמעשה שהוא עשה רק בדבר שיצא שחלק זה מתיחס אליו משא"כ ההחזקה מתיחסת למשמרת משא"כ אם זה בידו פעולת המשמרת מתיחסת אליו וחשיב שהוא בורר את מה שנשאר בידו ועיין במהרש"ל שנקט שבמשמרת זה נחשב שהמשמרת קולטת השמרים

ועיין שו"ת מהריט"ץ סימן ר"ג שהקשה דבגונא דהרא"ש שמסנן המים בפיו חשיב אוכל מתוך פסולת ואין זה דומה למשמר ששם זה פסולת מאוכל דהמשמרת קולטת השמרים כמבואר במשנה באבות דמשמרת קולטת השמרים ותירץ שכיון שאת מעשה קליטת השמרים המשמרת עושה ממילא חשיב שהאדם בורר את האוכל ולכן אסר הרא"ש מצד שזה משמר ע"ש ומבואר כנ"ל שוודאי שיש כאן פעולה בשני הדברים ורק שישב שזה מתיחס למשמרת

[**שבט ע"ג:** אמנם בפשוטו אין זה במשמעות המג"א דהרי כתב שאם יש קיסמין בפי הכד אסור מצד שזה בכלי והרי שם וודאי שהשמרים מגיעים לפי הכלי וא"כ תיפו"ל שזה פסולת מאוכל והרי מצד זה יהיה כאן איסור דאוריתא משא"כ מצד דין כלי הרי מבואר בגמ' שזה לא כלי גמור וצ"ע]

והנה עיין רש"י ע"ד. דכתב דקנון ותמחוי מדובר שהקטניות יורדות למטה ובפשוטו מבואר שכה"ג חשיב אוכל מתוך פסולת דאל"כ הרי אפילו ביד חייב ועיין מ"ב שהעתיק רש"י זה וצ"ע שזה סותר לכל הנ"ל שבדבר שבידו הנשאר הוא הנברר ושמעתי לדון לנ"ל שכל הסברא רק כשהמעשה נעשה בשניהם א"כ כאן שהרי רש"י ביאר שהקטנית היא עגולה וממילא מה שהיא יורדת זה רק מחמת שדבר עגול בהתנענעו הוא נופל משא"כ הקליפות א"כ כה"ג וודאי שחשיב שהוא הדבר הנברר

והנה הבאינו לעיל דהגר"ז נקט ששפיכת הזבוב אם המשקין שבו חשיב אוכל מתוך פסולת והאגלי טל נקט שזה סותר לדברי המג"א שהדבר הנשפך הוא הנברר ודבר זה פלא שחזר בו ממה שסתם בהלכותיו ובפרט שהמג"א הרי הוכיח את זה מהרי"ף ושמעתי לדון דס"ל דרק בשמרים שהוא דבר כבד שלא צריך שום זהירות בפעולת העשיה שלא ישפך השמרים דהרי זה דבר כבד משא"כ כאן שהרי זה נוזלי כמוהו וצריך זהירות רבה בשעת העשיה לברור רק את הנשפך ולא יותר וכה"ג חשיב שפעולת ההפרדה נעשית בשניהם ובאמת בהעתיקו את המג"א העמיד בתבשיל ורוטב ששם התבשיל הוא דבר כבד כמו בשמרים

והנה עיין תהלה לדוד שהקשה עוד דרש"י ק"מ. כתב שחלמון וחלבון אם זה היה בורר חשיב פסולת מתוך האוכל וצ"ע מה זה שונה ממשמר שמבואר שמה שהשמרים עומדים במקומם והיין זב חשיב מה שיורד למטה שהוא הנברר וכן עיין גמ' צ"ה. שמחבץ זה בורר וביאר רש"י שנותן חלב בגמי והחלב זב והגבינה נשארת וכתב שם שזה אוכל מתוך פסולת וצ"ע שזה נגד הגמ' של משמר ושמעתי לבאר דרק במשמר דזה פעולה מידית לכן מיחסים אלי רק את יציאת היין אבל בביצה וקום הרי זה פעולה שלוקחת זמן רק כיון שהאדם העמיד המציאות לכן מיחסים אליו את כל העשיה וממילא גם תפיסת הדבר שנשאר במשמרת מתיחס אלי וכנ"ל מהמהריט"ץ, וכל זה צ"ע

**כמה נפק"מ בהגדרה דמרקד הוי פסולת מאוכל**

והנה כתב החזו"א דמותר להשתמש בתיון ולא חשיב ברירה בכלי ומבואר שחשיב אוכל מתוך פסולת דאל"כ גם ביד צריך להיות אסור וצ"ע מה זה שונה מנפה דמבואר בגמ' דמה שנשאר הוא הנברר והנה אם נימא כחילוק הראשון דההבדל אם צורת הברירה על ידי עשיה בשניהם א"כ גם כאן יש מקום להתיר דכל העשיה היא פעולה שזה סיבה שהמים ירדו ואין שום צורך בעשיה מסוימת שהמים יצאו מעלי התה אמנם אם נימא כהבנת המהרש"ל שכיון שזה בידו חשיב שהוא עושה את פעולת הברירה א"כ צ"ע עוד דנו האם מלחיה שיש בה אורז חשיב ברירה בכלי והצד להתיר כנ"ל מהחזו"א שזה לא כלי ברירה אלא דוודאי שאין מטרתו לברירה אמנם צ"ע כנ"ל דבפשוטו זה ממש כמו כברה דכאן הרי צריך ניענוע כדי שהמלח יפרד מהאורז ויצא, ושמעתי לבאר שכה"ג כיון שעיקר העיסוק של האדם הוא בכלל לא בהפרדת הדבר אלא בהוצאת התה או המלח אפילו שנעשה כאן גם פעולת ברירה שהוא מעונין בה חשיב מה שיוצא שזה מה שנעשה כאן וצ"ע

והנה יש לדון עוד במי שמצמיד את המכסה לכלי או את הכף כדי שירד הנוזלים שבכלי וכל מה שהדבר נשאר זה מכח אחיזתו את המכסה והכף האם חשיב מה שיוצא זה הנברר או מה שנשאר ולנ"ל בפשוטו זה דומה למרקד שכיון שצריך לעשות מעשה לאחוז האוכל שלא יצא ממילא חשיב מה שנשאר בידו שזה הנברר והנה אם נימא שמרקד זה מצד שעשה פעולה בשניהם פה לא עשה פעולה בשניהם דיציאת המים לא קשורה כלל לאחיזת הפירות אמנם אם נימא שכל שמחזיק בידו חשיב שזה הנברר כיון שהוא מחזיק המשמרת א"כ ה"ה כאן וצ"ע בזה

עוד יש לדון במחזיק דבר שיש עליו לכלוך ועשה פעולה לנער את הליכלוך שעליו האם חשיב פסולת מאוכל או אוכל מפסולת והנה בפשוטו חשיב פסולת מאוכל אמנם לנ"ל שכל שעושים פעולה להפריד בין שני דברים מה שנשאר בידים הוא הנברר א"כ ה"ה כאן אלא שיתכן כנ"ל שכאן המעשה הוא רק בדבר שנפרד משא"כ הדבר הנשאר שהוא נשאר באותו מצב שהוא מוחזק

1. והנה האחרונים דנו מכמה טעמים להתיר בזבוב יש שדנו שזה בשעת אכילה ממש ומותר גם פסולת מתוך אוכל והבית מאיר וכן במהריט"ץ כתבו שברירה מתוך דבר לח אין הדרך לעשות אלא בכלי ולא ביד [ולכן גם דבר שלענין ברירה חשיב יד אבל כל שזה בכלי יהיה אסור] ויש שכתבו שדבר יבש בתוך דבר לח חשיב שאינו מעורב כלל ואין כאן תערובת אמנם המ"ב כתב בשם האחרונים להחמיר כט"ז [↑](#footnote-ref-2)