סי_ ו - בית הכסא
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**בית הכסא - אשר יצר**

או"ח סימן ו'

1. ענינים.
2. בית הכסא בזמנינו.

**דור המלקטים** - Halachically Speaking (שנה ב' מספר כ').

1. ענינים.
   1. **ניגוב הידים בעת אמירת אשר יצר**.
      1. מראי מקומות – שלמת חיים (סי' ט"ו), הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' קס"ח אות י"ח).
         1. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ד' אדר ב' תשס"ח) – שאלה: "האם מותר לייבש בידיים ע"י האויר חם, בשעת ברכת אשר יצר". תשובה: "כן".
   2. **הפסק לברכת אשר יצר**.
      1. מראי מקומות – בא"מ (ח"ד סי' ד'), שרגא המאיר (ח"ז סי' קי"ב).
   3. **אוכלים בבית הכסא**.
      1. עי' יו"ד סי' קט"ז, לשיטות ומראי מקומות.
   4. **תניק בבית הכסא**.
      1. עי' סי' ר"מ סעי' ט"ו, לשיטות ומראי מקומות.
   5. **לקשור ציצית בבית הכסא**.
      1. חשוקי חמד (שבת דף קיא:, סוף עמ' תקל"ד) – "שאלה: ישב בבית הכסא, וניתר לו קשר מהציצית, האם מותר לו שם לקשרו [ביום חול], צדדי הספק הם: שהרי צריך לכוון לשם מצות ציצית כמבואר בשו"ע (סימן יד ס"ב) ואולי אסור לכוון לשמה בבית הכסא. תשובה: כתב הביאור הלכה (סימן תקפח ד"ה שמע) שאסור להרהר בבית הכסא שמכוין לשמה לשם מצוה, ולכן אסור לתקוע שם בשופר, אולם אם הכוונה בשעת קשירת חוטי ציצית, אין זה אלה הכשר מצוה, אבל לא כוונה לקיום מצוה, ולכן מותר, וכך הורה גיסי הגר"ח קניבסקי שליט"א".
      2. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"ב) – "ומה הדין לגבי אחד שנמצא בתוך הבית הכסא ורואה שהקשרים פתוחים קצת ורוצה להדק אותם האם מותר לו לעשות כן בתוך הבית הכסא. תשובה: מותר".
      3. בשו"ת שבט הלוי חלק י' (סימן ט"ו אות ב') כתב בענין הידוק קשר הציצית בבית הכסא, מעיקר הדין אין איסור כיון שאין דיבור ולא מחשבה לאיזה דבר שבקדושה, אבל כדאי להזהר, וכן אני נוהג, עכ"ד. ובספר דעת נוטה הל' ציצית (תשובה ק"ע) הביא דעת הגר"ח קניבסקי שליט"א שיותר טוב שיצא כי צריך שיאמר לשם מצות ציצית, ועי' בביאור הלכה סימן תקפ"ח ד"ה שמע .
2. בית הכסא בזמנינו.
   1. **מחמיר**.
      1. ***הגרח"ק זצ"ל (עלי שי"ח עמ' ק"ה אות ב') – "***שאלה: האם מותר ליטול ידיו לסעודה בתוך בית הכסא, אם יברך כשיצא. תשובה: אסור".
   2. **שעת הדחק וכדו'**.
      1. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' קפ"ז אות י"ב) – "אמר לי הגרמ"ד שליט"א אמר לו מרן החזו"א זצוק"ל אם אין לו מים בחוץ מותר לו לרחוץ ידיו בבית הכסא ולצאת בידים רטובות ולברך אשר יצר. (אבל לסעודה לא מהני ליטול בביה"כ בכה"ג כ"כ בחזו"א סי' כ"ד ס"ק כ"ו.)".
      2. אג"מ (אה"ע ח"א סוף סי' קי"ד) – "ובענין בית הכסא שדלתו פתוחה, הנה מצד הצואה מותר שהוא ברשות אחרת כמפורש בעירובין דף צ"ב עוד ביותר מזה עיין שם ומפורש ברא"ש ברכות לענין פתח. אך יש לדון מצד ביה"כ אולי נחשב גם הדלת מביה"כ גופיה, אבל כיון שנוהגין להתיר בסגורה משום שלא נחשב כל הדלת לביה"כ דצד החיצון הוא להבית א"כ אף המזוזות והמשקוף נחשב כן ומותר אף בפתוחה אם אין ריח רע במקום שקורא ק"ש, וכ"ש בבה"כ דידן שיש להסתפק אולי יש להן דין בתי כסאות דפרסאי שבברכות דף כ"ו. אבל מ"מ בביהכ"נ אין לעשות באופן שהדלת יתראה שם שהוא גנאי לביהכ"נ שהחיוב אדרבה להדרה ולפארה ואם כבר נעשה או שלא אפשר באופן אחר יראו עכ"פ שהדלת תהיה סגורה תמיד וטוב לעשות אז שתי דלתות כשאפשר. וליטול ידים לאכילה אין יכולין אף בבתי כסאות שלנו. ולתפלה אם אין מקום אחר יטול שם ידיו אבל לא ינגבם שם אלא מחוץ לבה"כ, דלתפלה הא סגי בדיעבד גם בשא"ד שמנקין הידים ולא גרע זה מהם. ופשוט דעדיפא דעכ"פ נקיון דמיא הוי ולא יצטרך להדר עלייהו לכו"ע אף להיש ספרים בתוס' ברכות דף ט"ו. אבל לכתחלה צריך לראות שאף לתפלה יהיה בביהכ"נ מקום אחר לרחוץ הידים".

אג"מ (רשומי אהרן ח"ב או"ח סי' ד' אות א') – "העושה צרכיו בבית הכסא שבזמנינו (שירותים) רשאי ליטול שם את ידיו בכדי לברכת ברכת אשר יצר מבחוץ לבה"כ, אמנם אין ליטול ידיו שם לכל דבר שבקדושה כגון לתפילה או לנטילת ידים לפני הסעודה".

* + 1. מנחת יצחק (ח"א סי' ס') – "והיוצא לנו מכל הנ"ל, דקמו גם נצבו ההיתרים הנ"ל, ונדון דספסל יהי' עוד ראי' להתיר היכא דמכסה כל הבית מושב, אכן אחרי רואי נחמתי דאף שאין סתירה משם, אבל גם ראי' אין כאן דספסל דמטלטל ואינו קבוע, שאני, דא"א לומר דהבית בטל, לדבר שכעת כאן ולאחר זה במקום אחר, מה שאין כן מקום מושב הקבוע בבית, וצורת הבית מוכיח שנעשה לתכלית זה, ואף דישנן שמה גם שאר תשמישים, עדיין יש לדון מי בטל לגבי מי, ועוד יש לחלק בזה, ועי' בתו"ח (שם אות ז'), וע"כ קשה להקל למעשה, וגם בת' זקן אהרן מחמיר לענין לומר שם דברים שבקדושה, וגם בת' ארץ צבי אף דמכל תוכן התשובה מוכח דדעתו להקל, גם לומר שם דברים שבקדושה, מכל מקום לבסוף מחלק בין בית הכסא שעל הוואגאנען שיש עוד סניפים, להקל גם למעשה, ובבית הכסא שבבית רק להלכה ולא למעשה, אכן בנוגע לדין היוצא מבית הכסא דצריך נטילה, והוא שעת הדחק, דהוא במקום שא"א לו בענין אחר, הדבר פשוט להתיר".
    2. יביע אומר (ח"ג או"ח סי' ב', ח"ט סי' ק"ח אות י"ג, יחוה דעת ח"ג סי' א') – "מותר לעשות נטילת ידים לתפלה ולסעודה בחדר האמבטיה ויברך על נטילת ידים בחוץ. אבל אם יש שם בית כסא, אין להקל בזה, אלא בשעת הדחק שאין לו מקום אחר לנטילת ידים".
    3. שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' ק' אות ב') – "חדר אמבטיה בזמנינו יש להחשיבו כבית המרחץ, ועל כן אין ליטול ידים לאחר יציאה לשירותים או לסעודה בחדר האמבטיה אף שהניגוב יהיה בחוץ, אמנם בשעת הדחק כשאין ברז בחוץ, וא"א להוציא מים לנט"י אפשר להקל ליטול ידיו לסעודה בשירותים וינגב ידיו בחוץ".
    4. ילקוט יוסף (סעי' פ"ד) – "בית כסא שיש שם ברז לנטילה, אף על פי שקבוע שם סילון מים השוטפים בזרם אדיר ומנקים את האסלה היטב, מכל מקום אין להתיר לכתחלה ליטול שם ידים לסעודה ולנטילת ידים שחרית, אלא אם כן בשעת הדחק שאין לו מקום אחר לנטילת ידים. ואף על פי שיש מהאחרונים שדימו דין זה לדין בית הכסא דפרסאי, [בברכות כו. ובשלחן ערוך סימן פג סעיף ד]. וכתבו להקל בזה, אולם המעיין ישר יחזו פנימו וישפוט בצדק שיש לחלק בין הנידון של בית הכסא דפרסאי לנידון שלנו. ולכן למעשה יש להחמיר בדבר, ורק בשעת הדחק כדאים הם האחרונים המקילים בזה לסמוך עליהם להקל כשאין מקום אחר לנטילה".
    5. פסקי תשובות (אות י"ט, הע' קפ"ו, סי' פ"ג אות ד', הע' י"ז) – "ולענין בתי כסאות שבימינו אשר דומים מאד ל'בית כסא דפרסאי' המבואר כאן בשו"ע, כי הצואה נשטפת ונעלמת עם זרם המים, הכריעו גדולי הדורות האחרונים (עיין בענין זה בארוכה בשו"ת ארץ צבי ח"א סי' ק"י וקי"א, שו"ת מהר"ם בריסק ח"א סי' קי"ז, חזון איש סי' י"ז סק"ד וי"א, שו"ת חלקת יעקב ח"א סי' ר"ה, שו"ת מנחת יצחק ח"א סי' ס', שו"ת ישכיל עבדי ח"ו סי' י"ג, שו"ת ישועת משה ח"ג סי' כ"א, שו"ת יביע אומר ח"ג סי' ב', שו"ת ציץ אליעזר ח"ז סי' ה'. ועיקר הדברים דכיון שהצואה נשארת בתוך האסלה לזמן מה עד ששוטפים אותה במים לכן אינו דומה ממש לבתי כסא דפרסאי שהצואה היתה מתלגלת מיד למדרון, וגם מצוי שנשאר דבוק לכלוכי צואה ורטיבות מי רגליים באסלות ובמשתנות ועל הקרקע דשם, וכיון שצורת האסלה והמשתנות מוכחת שמיועד לבית הכסא, לכן אפילו עשוי ממתכת או ציפוי זכוכית (כשלנו) ונקי ושטוף היטב, מכל מקום מאוס הוא ודין גרף של רעי עליו, כמ"ש הפרי מגדים סי' פ"ז א"א סק"א (המובא לקמן אות י' וסי' פ"ז אות א' ועפ"י דברי החזון איש (שם) שאין לדבר הכרע ומספק יש להחמיר בביהכ"ס שלנו, א"כ היכא שעבר והתפלל ובירך כנגדם ניתן לצרף כסניף לעוד צדדים להקל שא"צ לחזור ולהתפלל) שמכל מקום יש לנהוג בהם כפי בתי כסאות שבימיהם לאסור אמירת דברים שבקדושה ואיסור הרהור בדברי קדושה, ואף שהמקום והאסלה נקיים ואין בהם ריח רע כלל, ואלא לענין נטילת ידיים שם כשאין לו אפשרות של ברז לנטילת ידים מחוץ לבית הכסא יש מקום להקל בבית כסאות שבימינו, וכפי שנתבאר בעזה"י בסימן ד' אות י"ט עיין שם".
  1. **מיקל**.
     1. הגר"י הנקין זצ"ל (עדות לישראל ח"א עמ' ק') – "בתי כסאות שבמדינה זו, שהצואה נופלת בהם לתוך המים, ונשטפת מיד לחוץ, וגם החדר מיוחד גם לשארי דברים, נראה דיש לו דין חדר אמצעי שבמרחץ, שאסור שם בק"ש ותפלה, ומותר בשאילת שלום, ויכול לרחוץ שם ידיו לתפלה ולאכילה ויברך ענט"י בחוץ, והנכנס לשם ולא עשה צרכיו א"צ נט"י, בשעת אמירת דברים שבקדושה צריך להרחיק מצואה ומכל מקום שיש בו ריח רע שיש לו עיקר, ארבע אמות ממקום שכלה הריח".
     2. עי' אור לציון (ח"ב פרק א' אות ט') – "שאלה. חדר השרותים וחדר האמבטיה המצויים כיום, האם דינם כבית הכסא ובית המרחץ לענין נטילת ידים ולענין אוכלין הנמצאים שם. תשובה. אין לדון אלא את מקום האסלה ומקום האמבטיה כבית הכסא ובית המרחץ, ולכן מותר ליטול ידים בחדר השרותים ובחדר האמבטיה, וכן מותר לשתות מן המים הנמצאים שם, ובלבד שיברך מחוץ לאותו מקום, וטוב שיוציא את המים החוצה וישתה. ומכל מקום אם יש לו אפשרות ליטול במקום אחר ראוי שלא יטול ולא ישתה שם, אלא אם כן עשה צורת הפתח בין האסלה או האמבטיה לכיור. (צורת הפתח נעשית על ידי שנותן קנה גבוה עשרה טפחים בכל צד וקנה אחד על גביהם, ואפילו שאינו נוגע בהם. ואין צריך לקבוע את הקנים שם, אלא די שיהיו עומדים על כל פנים ברוח מצויה). ולא די בוילון המפריד ביניהם. ומה שהותר מעיקר הדין ליטול ידיו בחדר אמבטיה בלא צורת הפתח, זהו דוקא כשאין בחדר הרחצה מלבד האמבטיה עוד מקלחת, אבל אם יש עוד מקלחת, או חדר רחצה שאין בו אמבטיה אלא רק מקלחת, נידון כל החדר כבית מרחץ, ואין ליטול ידים ולשתות שם עד שיעשה צורת הפתח בין המקלחת לכיור".
     3. הגרחפ"ש זצ"ל (חידושי בתרא על מ"ב סי' רכ"ז ס"ק י"א) – "יש המקילים בכל בתי כסאות שלנו דדמיא לבית הכסא של פרסיים, ויש להחמיר וליטול, אבל אם יש בו אמבטיה וכיור וכדומה נראה דא"צ ליטול ידיו דאינו מיוחד לבית הכסא".

הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים או"ח אות ט') – "האם יש איסורד להרהר בד"ת בבית הכסא שלנו. תשובה: הגרחפ"ש אמר היות וכיום נוהגים לנקות השניים ולרחוץ פניו בביכ"ס שלנו, אשר ע"כ אינו חשוב כבית הכסא המיוחד לעשיית צרכים ומותר בהרהור".

הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים או"ח אות י') – "שאלה: האם במקלחת או באמבטיה שלנו אסור הרהור בד"ת. תשובה: הגרחפ"ש אמר שאין לאסור הרהור כיון דאין בו הרבה זיעה".

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

After using the toilet, Can one wash ones hands in the toilet or bathroom? Does one need a kli and does it matter if one is going from there to daven?

R' Y. Berkovits wrote: You can. Rav Moshe zt"l holds not, and everyone else holds yes. Regarding using a kli, its תלוי on minhag.

הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Often, when giving my toddler a bath, or when doing laundry in the porch off my bathroom, I turn on the stereo in the kitchen so that I can listen to music while doing my tasks. The music is regular Jewish music, often with words of Pesukim. Is that problematic?

R' Y. Berkovits wrote: No. The only problem would be if you are singing along, or if the music causes you to think about Torah in the bathroom. Agav - if you hear a beracha in the bathroom, don’t say amen.

* 1. מראי מקומות – הר"י וינמן (בית אהרן וישראל חק"ב עמ' פ"ב).
     1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה פרק כ' סעי' כ"ד, ס"ק ל"ז) – "אין ליטול ידים בבית הכסא לכתחלה, אבל בשעת הדחק - כגון במטוס - שרי. [וגם נטילת ידים לתפלה לא יבטל משום כך, אלא יכנס שם ויטול ידיו, אם אמנם אי אפשר לו בענין אחר. ובחדר הרחצה (אמבטי') מותר אף לכתחלה, ויברך בחוץ (וכן מותר להרהר שם בדברי תורה - כשלבוש בבגד, דדוקא במרחץ של רבים יש אוסרים). וכשהוא גם ביהכ"ס, יש מקום להקל ע"י פריסת הוילון]. והנכנס לבית הכסא שבזמננו - שדרכו להיות נקי - ולא עשה צרכיו, אינו צריך נטילה".
     2. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב) – "אחד שהכניס רק ידו א' לתוך בית הכסא, כגון פתח את הדלת לסגור את האור, האם צריך ליטול ידיו בזמנינו. תשובה: לענ"ד לא. בעל פה נקרא לא נכנס".