כלים פ_ה מ_ד
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ק

**כלים פ"ה מ"ד**

א] **תנור שהוסק מאחוריו או שהוסק שלא מדעתו או שהוסק מבית האומן טמא,** דעת הר"ש דכל הני גווני ל"ה אלא לפרש כיצד שלא לדעת, אך הרמב"ם והרא"ש פירשו דתלת גווני נינהו, וקמ"ל דמהני היסק מאחוריו ודמהני היסק שלא מדעתו ודמהני היסק מבית האומן, ומה שהוכיח הר"ש מתוספתא דלא קתני שלא מדעת ומייתי עלה עובדא דכפר סינגא, פירש הרא"ש דמעשה אחר הי', וניחא לפ"ז דבמתני' תנן דטימאן ר"ג, ובתוספתא תניא דהי' ר"ג מטמא וחכמים מטהרין.

ב] ובד' הר"ש מבו' דהטעם לומר דלא יועיל היסק מבית האומן אי נימא דהוו ג' ענינים, הוא משום שלא נגמרה מלאכת עשייתן, ולפ"ז הוי זה חד גוונא עם הא דפליגי בתוספתא בדין תנור שהסיקו עד שלא נגמרה מלאכתו.

אך בל' הרמב"ם בפיהמ"ש מבו' דהגריעותא בהיסק מבית האומן הוא שלא הסיקו כדי לאפות בו, וכ"ה בל' הרא"ש, ולפ"ז אי"ז ענין לפלוגתת תנאי בתוספתא בתנור שהסיקו עד שלא נגמ"מ, וע"כ במתני' תנן בסתמא דטמא דכו"ע מודו בה, וכ"ה להדיא בד' הרא"ש, אך בחזו"א סימן ז' סקי"ז נקט שלדעת הרמב"ם מתני' דמטמא בהוסק מבית האומן כת"ק דתוספתא.

ובביאור הגריעותא במה שלא הסיקו כדי לאפות בו, בפשוטו מ' דהוא משום דהי' מקום לומר דבעי' שמטרת ההיסק תהא כדי לאפות בהיסק זה, וזה מתישב לפ"ד המקד"ד שהבאנו לעיל מ"א אות ד', אך לפ"ז גם בכל היסק שלא מדעת איכא לגריעותא זו, ואי"ז במשמעות הדברים, וע"כ נ' לפרש דהיינו דכל שהוסק מבית האומן, אכתי לא נקבע שיחוד התנור הוא כדי לאפות בו, שהרי יתכן שהלוקח ייחדו להטמנת אונין של פשתן וכיו"ב, וע"כ הי' מקום לומר דל"מ היסק זה.

ג] **שם בר"ש, ומיהו לא יתכן כלל לפרש כן, דע"כ מהני היסק מאחוריו כדתנן בסמוך נתנו ע"פ הבור כמו שאפרש,** בפשוטו הוכחת הר"ש היא רק אם גרסי' במתני' טהור, וכ"כ בתוס' אנ"ש. ועי' עוד במים טהורים בחרד"נ וחזו"א סימן ז' סקט"ו מה שדנו בהוכחת הר"ש.

?עי' חזו"א שכתב דאם איירי בתנור שאין לו שולים אין ראי' משם, ולכאו' יתכן דאדרבה אם איירי בתנור שיש לו שולים, הרי יתכן דאיירי שהיסק ראשון הי' מתוכו, וע"כ הוא דטמא, ומנלן דמהני אף היסק אחוריו, ורק אם איירי בשאין לו שולים, אינו במשמע דהסיקוהו מתוכו ותלו העצים באוירו, (הגם שכתב הר"ש לקמן שם אופן זה), אך שמא יתכן, דמלישנא דר' יהודה דאם מסיקו מלמטה והוא ניסוק מלמעלה טמא, מ' דמהני גם שיהא היסק ראשון ע"י זה, גם י"ל דאם ל"מ היסק ראשון עי"ז, כ"ש דל"מ אם אין התנור ראוי למלאכתו אלא ע"י היסק למטה, וז"פ.?

ד] **שם, תניא בתוספתא תנור שהסיקו להיות בו צולה בו טמא, להיות טומן בו אונין של פשתן טהור,** בביאור הגר"א לתוספתא פירש דהא דקתני תנור שהסיקו משום דעיקר תיקון התנור לענין קבלת טומאה הוי היסק, עכ"ד, והיינו דדינא דתוספתא לא תלי במעשה ההיסק עצמו, שהרי ל"ב כלל שיסיק לצורך אפי', אלא אף אם הסיק שלא לצורך ה"ז טמא, ועמד ע"ז בחזו"א סימן ז' סקט"ו, אלא תליא בייחוד התנור אם ייחדו לצלי' או להיות טומן בו אונין של פשתן, ואם ייחודו הוא להיות טומן בו אונין אינו בכלל תנור, וכ"ה בחזו"א שם סקט"ז, וזהו שפירש הגר"א דהא דתני שהסיקו, הוא רק משום דתיקון התנור לענין קב"ט הוי היסק, ועי' עוד להלן אות ז'.

ויש להסתפק, בתנור שעשאו להיות טומן בו אונין של פשתן והסיקו, ואח"כ בא לייחדו לאפי', אם ה"ה מקב"ט ועד"ז יש להסתפק להצד דל"מ היסק שלא מדעת, אם סגי שאח"כ יהא דעתו להשתמש בו, או דבעי' דעת בשעת ההיסק, וממש"כ הגר"א דהא דתני תנור שהסיקו הוא משום דעיקר תיקון התנור לענין קב"ט הוי היסק, מ' דליכא דין מסוים בשעת ההיסק שיהא עומד לאפות בו, וע"כ אף אם אחר ההיסק ייחדו לאפי' ה"ה מקב"ט, ככל הכלים שעולין לידי טומאתן במחשבה.

ה] **שם, שאינו עושה מלאכה בגופו,** בזר זהב פירש דהיינו שהוא יכול לטמון בדבר פשוט שהוא חם וא"צ לדפנות, אך בביאור הגר"א שם גריס שאינו עושה מלאכה "אלא" בגופו, ופירשה דהיינו שא"צ היסק בשביל זה אלא מחום הדפנות נמי יתלבנו האונין ולא צריך תנור לזה כלל.

ו] **שם, תנור שהסיקו עד שלא נגמרה מלאכתו טמא ור' יהודה מטהר,** בהגה' הרש"ש פירש דהיינו שהסיקו קודם שחיברו בארץ, ואזלי רבנן ור"י לטעמייהו לקמן מ"ו דפליגי בדין תנור שאינו מחובר לארץ.

ז] **שם, אם לצלות לתוכו בשר עשאו חשיב תנור כאילו הסיקו לאפות בו את הפת,** לגיר' זו מבו' להדיא דדינא דתוספתא לא תליא במעשה ההיסק, אלא תליא בייחוד התנור, וכמש"נ לעיל אות ד', וזהו שכתב דאם לצלות לתוכו בשר "עשאו", וזהו גם מש"כ כאילו הסיקו לאפות בו את הפת, ואם הנידון הי' על מעשה ההיסק, הול"ל הסיקו לאפות בו סופגנין, ובע"כ דהנידון הוא על ייחוד התנור, ולזה בעינן שיהא ראוי לאפות בו את הפת, וכמבו' כן בפי' הר"ש מכת"י לקמן מ"ו, ויתבאר שם בעזה"י.

אך בכת"י הגיר' אם לצלות לתוכו בשר "הסיקו" חשיב תנור כאילו הסיקו לאפות בו "סופגנין", ולגיר' זו מ' דדינא דתוספתא תליא במעשה ההיסק עצמו, וצ"ע בזה.

ח] **שם, ואית דלא גרסי טמא בהסיקו להיות צולה אלא אתרוייהו קאי טהור דלא חשיב מעשה בגופו אלא לצורך פת שמדבקין אותו בכתליו וצריך רדי',** בחזו"א סימן ז' סקי"ח הק' ע"ז, דמאן לימא לן שהוא תנור כיון שיחדו לצלי' ליהוי ככירה שאין עושין מעשה בגופו, ועוד שהרי דרך התנור בכך כדמצינו בצליית פסחים וא"כ ה"ה בכלל תנור דקרא, והניח בצ"ע, ועמש"נ עוד להלן מ"ה אות ו'.