בר מצוה
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי

**בר מצוה**

1. הזמן.
2. סעודת בר מצוה.

**דור המלקטים** - אוצר בר מצוה (הכט), אור לארבעה עשר (גרוס), והיית לאיש (שושן), נטעי גבריאל (ציננער).

1. הזמן.
   1. **משנה אדם זמנו**.
      1. הולך לפי המקום של עכשיו.
         1. חבצלת השרון (ח"א סי' מ"ז) – "שנעשה בר מצוה באותו יום חשבינן אותו לגדול בתחילת ליל שנכנס שנת י"ד ואין אנו שואלים אותו אולי נולד במקום שעכשיו עדיין יום".
         2. הו"ד במנחת יצחק (ח"ו סוף סי' פ"ד).
         3. ***בצל החכמה (ח"א סי' ל"א אות ח') – "***ועיי' שו"ת חבצלת השרון (ח"א סי' מ"ג) שאחר שהאריך להוכיח כי בעניני' כאלה אין למצוה אלא מקומה ושעתה מביא ראי' ממעשים בכל יום שאם בא לפנינו אחד שנעשה בר מצוה באותו יום חשבינן אותו לגדול בתחילת ליל שנכנס שנת י"ד ואין אנו שואלים אותו אולי נולד במקום שעכשיו עדיין יום ע"כ ע"ש".
         4. הגרח"ק שליט"א (מכתב לבחור הבר מצוה שלמה זלמן שטילרמן, תמוז תשע"ג) – שאלה: "אם נולדתי בחו"ל, ואני עושה בר מצווה בא"י - לפי איזה תאריך צריך ללכך". תשובה: "של א"י".

הגרח"ק שליט"א (מכתב לבחור הבר מצוה אברמי שטילרמן אלול תשע"ה) – שאלה: "לכבוד הרב שליט"א, בעזרת ה' יהיה לי' בר - מצווה בתאריך ו' אלול ורציתי לשאול כמה שאילות ... אני נולדתי בחו"ל ואני עושה בר מצווה בא"י לפי איזה תאריך צריך ללכת". תשובה: "כא"י".

* + - 1. ***מנחת חן (ח"ב יו"ד סי' ע"ה) – "שכתב בשו"ת חבצלת השרון חלק יורה דעה (סימן מ"ז) (לענין איסור אותו ואת בנו), דלכל הענינים אין לנו אלא מקומם ושעתם, ומעשים בכל יום יוכיחו, שאם בא לפנינו אחד שנעשה בר מצוה באותו יום, חשבינן אותו לגדול בתחילת ליל שנכנס שנת י"ד, ואין אנו שואלים אותו אולי נולד במקום שעכשיו עדיין יום".***
    1. מראי מקומות – ***ישראל והזמנים (ח"ב פרק י"ג אות*** י"ב).

1. סעודת בר מצוה.
   1. **העושה סעודת בר מצווה פעמיים במשפחתו אם שייך ששניהם יחשבו סעודת מצווה**.
      1. הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא חל"א עמ' ל' טור ג') – "שאלה: הנה ידוע שסעודת בר מצווה, הוא סעודת מצווה, [והיש"ש בב"ק למדה מר' יוסף שאמר שמי שילמד אותו שסומא חייב במצוות, הוא יעשה סעודה, מכיון שגדול המצווה ועושה, ממי שאין מצווה ועושה, וגם כאן הבר מצווה היה פטור ממצוות ועכשיו נהפך לבר חיובא]. ונסתפקו במי שעושה פעמיים סעודת בר מצווה פעם אחת לקרובים אלו, ופעם אחת לקרובים אחרים, [וכל כיו"ב], האם שני הסעודות נחשבות סעודת מצווה, או שרק הראשונה נחשבת סעודת מצווה, ולא השניה, וצ"ע. תשובה: אולי".
   2. **האם בסעודת בר מצווה צריך בשר**.
      1. ראוי.
         1. נטעי גבריאל (בר מצוה פרק ט"ו סעי' י"ד) – "המנהג לקבוע סעודה על בשר ויין".
         2. אור לארבעה עשר (פרק י"ב סעי' ח') – "הסעודה ראוי שתהיה בפת, בשר ויין".
      2. לא צריך.
         1. הגרח"ק שליט"א (מכתב לבחור הבר מצוה שלמה זלמן שטילרמן, תמוז תשע"ג) – "שאלה: האם בסעודת בר מצוה צריך בשר. תשובה: לא".

הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא חל"א עמ' ל' טור ג') – "שאלה: ידוע שסעודת בר מצווה נחשב 'סעודת מצווה', ויש להסתפק אם צריך גם בשר, כמו בשאר סעודות מצווה, או לא. תשובה: לא נהגו".

1. עד איזה גיל יש חיוב חינוך.
   1. **עד בר מצוה**.
      1. עי' ב"י (או"ח סי' קס"ז אות י"ט) – "דלישנא דכדי לחנכם במצות לא שייך שפיר בגדולים".

ב"י (או"ח סי' רצ"ז אות ה') – "וחינוך לא שייך אלא בקטנים".

* + 1. פמ"ג (סי' שמ"ג א"א ס"ק א', סי' ל"ז א"א ס"ק ד', סי' רכ"ה א"א ס"ק ה') – "שהוא חייב לחנכו עד י"ג שנים".
    2. מ"ב (סי' רכ"ה ס"ק ז') – "שפטרני מענשו וכו'. פי' דעד עכשיו נענש האב כשחטא הבן בשביל שלא חנכו למצות התורה ועכשיו שנעשה איש מחוייב הוא להתחזק בעצמו למצות הש"י. ודע דאע"פ ששוב אין עליו ענין חינוך מ"מ יש על האב מצות הוכחה כשרואה שאינו מתנהג כשורה וכשאינו מוחה בידו נענש עליו דלא גרע משאר ישראל".

בה"ל (סי' ל"ז סעי' ג' ד"ה וי"א) – "כתב הפמ"ג וז"ל ואיני יודע אם הוא י"ג שנים איזה חיוב יש על אביו דאיש בפ"ע הוא ואם הוא עני כל ישראל מצווין להחיותו וי"ל יג"ש ולא הביא ב' שערות ולפ"ז י"ל דה"ה עד רוב שנותיו אם לא הביא ב' שערות חייב לחנכו עכ"ד ואף דאז חייב מדינא מחמת חזקה דרבא וכמו שהביא בש"ת אעפ"כ י"ל דלא פקע מאביו מצות חינוך כ"ז שאין ידוע שהביא ב"ש אבל כ"ז דוחק גדול ...".

* + 1. קצות השלחן (סי' קמ"ז ס"ק א').
    2. חוט שני (שבת ח"ד עמ' שמ"ג).
       1. קשה: קידושין דף ל. ורש"י ד"ה משיטסר ["תנא דבי ר' ישמעאל: עד כ' שנה, יושב הקב"ה ומצפה לאדם מתי ישא אשה, כיון שהגיע כ' ולא נשא, אומר: תיפח עצמותיו. אמר רב חסדא: האי דעדיפנא מחבראי דנסיבנא בשיתסר, ואי הוה נסיבנא בארביסר הוה אמינא לשטן גירא בעיניך. א"ל רבא לר' נתן בר אמי: אדידך על צוארי דבריך, משיתסר ועד עשרים ותרתי, ואמרי לה: מתמני סרי עד עשרים וארבעה. כתנאי: **חנוך לנער על פי דרכו**. ר' יהודה ורבי נחמיה, חד אמר: משיתסר ועד עשרים ותרתין, וחד אמר: מתמני סרי ועד עשרים וארבעה"] – אג"מ (או"ח ח"ו סי' ט', דברות משה שבת סי' כ"ו הערה פ"ב, "ומש"כ במ"ב ס"ק ז' שאין על האב מצות חינוך תמוה טובא דהוא דלא כהמפורש בגמרא, **וצע"ג**").
       2. י"ל: "והיינו מדין תוכחה ולא מדין חינוך, ומה שהגמ' הביאה מהפסוק חנוך לנער ע"פ דרכו, היינו שרואים משם את הענין והדרך שיש ללכת לפי דרכו של הנער בחינכו, וה"ה לענין תוכחתו שיהיה על פי דרכו" – חוט שני (שבת ח"ד עמ' שמ"ג)
       3. י"ל: "הא דקדושין ל', א', לא מיירי בדין חינוך שתקנו רבנן רק שיש ענין להרגיל את הבן ולהוכיחו כ"ז שהוא כפוף תחתיו וי"א דמיירי שם להשיאו אשה עי' רש"י" – הגרח"ק שליט"א (סוף ס' מנחת אלימלך ח"ב סי' ב' אות ב').
  1. **חילוק בין בין אדם לחבירו לבין אדם למקום**.
     1. אג"מ (דברות משה שבת סי' כ"ו הערה פ"ב, קול רם ח"ג עמ' ת"ב, עי' אג"מ יו"ד ח"ב סי' קי"ג ד"ה ועיין [לשיטתיה], או"ח ח"ו סי' ט') – "הנה בארתי בדרשותי שמה שאומרין כשנעשה בר מצוה ברוך שפטרני מענשו של זה כדאיתא ברמ"א באו"ח סימן רכ"ה סעיף ב' ובשם מהרי"ל הביא הרמ"א שגם מברך בשם ומלכות, שתמוה שיברך על מה שנפטר ממצות חינוך לבנו דהרי אדרבה חייבו חכמים לברך על מה שנתחייבו במצוות, כדמברכין על כל מצוה ומצוה ואומרים בתפלה אתה בחרתנו אהבת אותנו וקדשתנו במצותיך, ואיך שייך שנברך על מה שנפטר ממצוה. וגם פשוט שחיוב חינוך לבנו איכא גם כשנגדל, וכמפורש בקידושין דף ל' ע"א חנוך לנער על פי דרכו ר' יהודה ור' נחמיה חד אמר משיתסר ועד עשרין ותרתי וחד אמר מתמני סרי ועד עשרים וארבע, והוא לענין חינוך. ולשון אחר שברש"י גם הא דאמר רבא לר' נתן בר אמי אדידך על צוארי דבריך הוא נמי לענין חינוך, ונמצא שלא נפטר כלל כשנעשה בר מצוה, ומש"כ במ"ב שם סק"ז שאין על האב מצות חינוך תמוה טובא דהוא דלא כהמפורש בגמרא, וצע"ג. ובארתי שודאי לא נפטר ממצות חינוך, אלא **שעד שנעשה בר מצוה שהיה קטן היתה מצות החינוך גם מצוה שבין אדם לחברו, דכיון שלא חנכו למצות הרי נתרגל בחטא** ואינו יודע חומר האיסורין שקשה לפרוש מזה גם כשנגדל, אבל כשחנכו למצות ולמדו תורה בקטנותו עד שנגדל ונעשה בר דעת ויודע איך להתרחק מן החטאים והורגל לעשות מצות אף שודאי עלול עדיין להכשל בחטא הוי ענין החינוך גם בגדלותו מצוה שבין אדם למקום. ונמצא שהחלוק הוא רק לענין העונש שאם לא חנכו בקטנותו נענש כעבירה שבין אדם לחברו, שהעונש גדול ואין מתכפר כשלא פייס את חברו ומחל לו כדאיתא ביומא דף פ"ה ע"ב, ואף אם יאמר לו בנו שמוחל לו הוא מחילה בטעות שאם היה יודע כאשר יוודע בעולם האמת אחר מיתתו שהיה לו הפסד היותר גדול עי"ז שלא חנכו אביו לא היה מוחל לו, ואם חנכו בקטנותו ונתרשל מלחנכו בגדלותו יענש רק על חטא שבין אדם למקום שבתשובה מתכפר. ונמצא מדויק לשון הברכה שפטרני מענשו משום שמהמצוה לא נפטר רק מעונש הגדול נפטר. ונמצא שגם מצות חינוך היה מקיים כשירצה בטובת חברו ושפיר שייך הרבה מצות במצוה דבין אדם לחברו, וזהו שכתב רש"י בשבת דף ל"א ע"א ד"ה דעלך וכן רוב המצות".
     2. עי' גר"ז (הל' תלמוד תורה פרק א' סעי' ו') – "אך מכל מקום כל שהבן אפשר לו לעסוק בתורה ואינו עוסק ויש יכולת ביד האב לכופו **מוטל עליו מדברי קבלה לכופו** לעסוק בתורה וכן להדריכו בדרך מוסר ויראת שמים בכל דרכיו והנהגותיו בעוד ידו תקיפה על בנו דהיינו עד שיהא בן כ"ד שנה שנאמר חנוך לנער על פי דרכו דרך שכל ימיו יהא מתנהג בו חנוך לו בנערותו דהיינו מבן ט"ז שנה עד בן כ"ד שנה שקודם ט"ז שנה אין בו דעת לקבל תוכחות כל כך ואל תכביד יסורין ותוכחות ויותר מבן כ"ד יש לחוש שמא יבעט".
        1. תשובות והנהגות (ח"ד סי' קי"ח ד"ה ודע) – "נראה שאפילו נימא דבשביתת בנו פטור כשאינו ברשותו, היינו משום שתלוי ברשותו, אך בתלמוד תורה שתלוי בבנו, פירש הגרש"ז הלכות ת"ת שאפילו נשוי ועם בנים חיובו ללמדו בשכר נשאר מה"ת, ולע"ד צ"ב אם זהו דעת שאר הפוסקים, ואולי נימא אם כבר נשוי ודואג לעצמו לפרנסתו, אביו אינו חייב מחובת תלמוד תורה, ואז רק מדין צדקה מחייבין אותו, שבנו ללמוד אפילו נשוי, אין צדקה כמוהו, וכמו במילה לרמב"ם (פ"ה דק"פ ה"ה) דנראה שבגדול שחייב בעצמו פקע חיוב האב, שידאג לעצמו, כן יש לומר בת"ת שלא תלוי בהגדיל אלא כשיצא לרשות עצמו לכל דרכיו נפטר האב, ויל"ע בזה".
  2. **שאין בידו לעשות, יש חיוב חינוך**.
     1. הגרח"ק שליט"א (מסכת תפילין פרק ד' ד"ה וקטנים, דרך שיחה ח"א עמ' ע"א) – "שאלה: עד איזה גיל של הבן, מחוייב האב לחנכו, האם החיוב נפקע כשנעשה בר מצוה. תשובה: כבר כתבתי בזה בחיבור על מסכת תפילין (פרק ד' ד"ה וקטנים) דבאמת גם בגדול יש מצות חינוך על אביו בדברים שאין יכול לעשות בעצמו, כגון ליקח טלית ותפילין שאין בידו לקנות ביום שהגדיל מיד, ובזה אמרנו ליישב מה שכתב בעל העיטור (הובא להלכה ברמ"א או"ח סוף סי' ל"ז) שאין קטן מניח תפילין אפילו יודע לשמור גופו, וה'פרי מגדים' הקשה על זה ממה שאמרו (סוכה מ"ב, א') קטן היודע לשמור תפילין אביו לוקח לו תפילין, ומה ענין אביו לכאן הרי כבר גדול הוא, ומה ענין חינוך בגדול. ועיין 'ביאור הלכה' (סוף סי' ל"ז), אבל האמת שאין קושייתם מוכרחת ובאמת גם בגדול איכא מצות חינוך על אביו בדברים שאין יכול לעשות בעצמו, ואמנם כשנעשה בר מצוה מברך אביו 'שפטרני מעונשו של זה' (עיין מגן אברהם סי' רכ"ה סק"ה), והיינו משום שאין אביו נענש על מה שאין הבן מתנהג כראוי, כיון שהוא בר דעת בעצמו ועל דעת עצמו הוא עושה, אך מ"מ מה שאין ביד הבן לעשות י"ל שחייבו רבנן לאביו לעשות לו".
  3. מראי מקומות – שמע בני (אנגלית, בהקדמה הע' י"א), ילדים בהלכה (ארטסקרול, פרק א' הע' כ"ב).
     1. נזיר (דף כט:) – "כדי לחנכו במצות, וכיון דנפיק מרשותיה תו לא מיחייב".

1. ברוך שפטרני.
   1. עי' סי' רכ"ה רמ"א סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
2. בת מצות.
   1. עי' סי' רכ"ה סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
3. ג' שבועות, ט' הימים.
   1. עי' ערך ג' שבועות, לשיטות ומראי מקומות.
   2. **לתת מתנות**.
      1. עי' ערך ג' שבועות, לשיטות ומראי מקומות.
   3. *אם מותר בבשר ויין*.
      1. עי' ערך ג' שבועות, לשיטות ומראי מקומות.
   4. **תספורת**.
      1. עי' ערך ג' שבועות, לשיטות ומראי מקומות.
   5. **סעודת מצוה**.
      1. עי' ערך ג' שבועות, לשיטות ומראי מקומות.
   6. **בגדי שבת**.
      1. עי' ערך ג' שבועות, לשיטות ומראי מקומות.
   7. **שהחיינו על התפילין לילד בר מצוה**.
      1. עי' ערך ג' שבועות, לשיטות ומראי מקומות.
4. שנים מקרא ואחד תרגום.
   1. **בר מצוה באמצע השנה**.
      1. שא"צ להשלימן, כיון שפטור היה באותה שעה.
         1. הגרחפ"ש זצ"ל (תאריך ישראל סי' י"ב הע' י"ח ד"ה וכן אמר, ***צהר חי"ג עמ' נ"ד אות ה'***) – "שא"צ להשלימן כשנעשה בר מצוה כיון שפטור היה באותה שעה, אלא יתחיל מהפרשה שנתגדל בה".
         2. הגרח"ק שליט"א (הליכות חיים ח"א אות רע"ד) – "אם קטן בן י"ב שנה קרא שנים מקרא ואחד תרגום ושוב נתגדל באמצע השנה, אם צריך לחזור ולקרות כל הפרשיות שכבר קרא כשהיה קטן או לא. תשובה: א"צ".

הגרח"ק שליט"א (תאריך ישראל סי' י"ב הע' י"ח, הליכות חיים ח"א אות רע"ה, ***צהר חי"ג עמ' נ"ד אות ה'***) – "אם קטן בן י"ב שנה לא קרא כלל שנים מקרא ואחד תרגום, ושוב נתגדל באמצע השנה, אם צריך לקרות כל הפרשיות מבראשית שלא קרא עדיין או דצריך רק להתחיל מהפרשה שנעשה בה בר מצוה. והשאלה היא אם שנים מקרא וא"ת הוי חיוב שנתי (של כל השנה ביחד) ואז צריך לקרותה מתחלת השנה, או הוי חיוב שבועי (של כל שבוע מצד עצמה) ואז א"צ לקרות כל הפרשיות שכבר עברו בקטנותו. תשובה: יתחיל מהפרשה שנתחייב".

* + 1. יצא ידי חובתו שקרא בקטנותו.
       1. אמת ליעקב (הע' ש"ח) – "קטן שקיים שמו"ת בקטנותו והגדיל באמצע השנה א"צ לחזור ולקרוא הפרשיות שקרא בקטנותו, דבאמת גם לקטן יש חיוב ת"ת ע"מ לעשות".

אמת ליעקב (תאריך ישראל סי' י"ב הע' י"ח ד"ה וכן השיב) – "א"צ לחזור ולאומרם כשנעשה גדול".

* + 1. מראי מקומות – ואלה שמות (ח"ב אות ב', סוף אות י', אות כ"ב).
       1. וביום השבת (**דרור יקרא עמ' תמ"ד הע' י"ח) – "יל"ע במי שהיה בר מצוה באמצע השנה ושכח לקרוא עד יום ד' ומשלים אח"כ, דא"כ מראה שסובר שקה"ת זה חובת השנה ולא חובת השבוע ואז ממילא יצטרך לקרוא מתחילת בראשית שהרי לא קרא בשנה זו את כל הפרשיות".**
  1. **בר מצוה באמצע השבוע, וקרא שנים מקרא ואחד תרגום כשהיה קטן**.
     1. יכול.
        1. הגרח"ק שליט"א (מכתב לבחור הבר מצוה מאיר יהודה שטילרמן, כ"ה טבת תש"ע) – שאלה: "יהיה לי בעזרת ה' בר-מצווה ב-י' שבט, יום שני פרשת בשלח. השאלה היא, האם אני יכול לקרוא שנים מקרא ואחד תרגום ביום ראשון לפני חיוב המצוות. או, רק אחרי שיהיה לי בר-מצווה". תשובה: "יכול".
     2. יצא ידי חובתו.
        1. אמת ליעקב (דברי חכמים או"ח אות רנ"ו) – "מי שנעשה בר מצוה באמצע השבוע, וקרא שנים מקרא ואחד תרגום כשהי' קטן ובסוף השבוע הגדיל האם מועלת קריאתו בקטנותו או צריך לחזור ולקרות. תשובה: שמעתי בשם הגרי"ק שיצא ידי חובתו במה שקרא בעודו קטן".
        2. קובץ הלכות (שבת ח"א פרק י"ט אות ד) – "קטן שנעשה בר מצוה באמצע השבוע או בשבת, עדיף שימתין עד שיגדיל לקרוא הפרשה שמו"ת, ומיהו בדיעבד אם קרא בקטנותו יצא".
     3. לא יקרא עד שנעשה בר מצוה.
        1. ביכורי חיים (פרק ח' סעי' ז', סעי' ח') – "קטן שנעשה בן י"ג תוך זמן חיוב הקריאה, לא יקרא הפרשה בעודו קטן, אלא ימתין עד שיתגדל, ומכל מקום בדיעבד אם קרא הפרשה קודם שנתגדל, יש מסתפקין להקל שאין צריך לחזור ולקרוא הפרשה כשיתגדל. קטן שנעשה בן י"ג לאחר זמן החיוב, אין צריך להמתין עד שיתגדל ולהשלים אז הפרשה מדין תשלומין".
        2. שבת היום (סי' רפ"ה אליבא דהלכתא ס"ק ד' אות ה') – "קטן שנעשה בר מצוה בתוך זמן חיוב הקריאה לא יקרא הפרשה בעודו קטן, אלא ימתין עד שנעשה בר מצוה ואז יקרא הפרשה שמו"ת (ביכורי חיים)".
     4. מראי מקומות.
        1. נטעי גבריאל (בר מצוה פרק כ"ד סעי' ח', הע' י"א) – "ואם נעשה בר מצוה בשבת, אם אפשר להעביר הסדרה בשבת בבוקר טוב, ואם קשה בודאי יוצא במה שהעביר הסדרה בער"ש. [כן נראה כיון שעיקר זמנה בער"ש כמ"ש המג"א סי' רפ"ה סק"א וכ"כ האריז"ל, ובפרט שעיקר המצוה לידע ולהבין הפרשה שפיר יוצא בזמן קטנותו, שעיקר חיוב להעביר הסדרה ביאר החינוך ...".
        2. וביום השבת (**דרור יקרא עמ' תמ"ד הע' י"ח) – "יל"ע במי שהיה בר מצוה באמצע השנה ושכח לקרוא עד יום ד' ומשלים אח"כ, דא"כ מראה שסובר שקה"ת זה חובת השנה ולא חובת השבוע ואז ממילא יצטרך לקרוא מתחילת בראשית שהרי לא קרא בשנה זו את כל הפרשיות".**

1. ספירת העומר.
   1. **קטן שהגדיל בתוך ימי הספירה, האם יכול להמשיך לספור ספירת העומר בברכה** - או"ח סי' תפ"ט.
      1. לא יכול.
         1. ברכי יוסף (ס"ק כ') – "קטן שהגדיל תוך ימי העומר, וכן גר שנתגייר בתוך ימי העומר, וכן אונן לילה ויום שלם שלא נקבר עד אחר צאת הככבים, בלילה שניה כל הני מונים שאר ימים בלא ברכה. הרב מהר"ם מזרחי בשו"ת פרי הארץ ח"ג כ"י סי' ז'".
         2. אבני נזר (או"ח סי' תקל"ט) – "הספירה שספר בקטנות אינה נחשבת ספירה. ושוב תלוי במחלוקת הפוסקים אם לא ספר יום אחד אם מחוייב לספור שאר ימים וסופר בלא ברכה".
         3. חי' הרי"מ (מהר"ש ענגיל ח"ז סי' קי"ב, ציונים לתורה למהר"י ענגיל כלל י"ב ד"ה ויש) – "ידוע מ"ש בחידושי הרי"מ ז"ל דקטן שהגדיל בימי הספירה לא יוכל לספור בברכה".
         4. מלבי"ם (עה"ת ארץ חמדה פ' אמור פרק כ"ג פסוק ט"ו) – "אבל אחר שהגדיל אין כאן תקנת חכמים רק חיוב דאורייתא וספירא דאורייתא לא ספר".
         5. יביע אומר (ח"ג או"ח סי' כ"ז, סי' כ"ח, יחוה דעת ח"ג סי' כ"ט) – "שקטן שהגדיל בתוך ימי הספירה, אפילו ספר העומר בקטנותו מדי יום ביומו, אינו יכול לספור עוד בברכה לאחר שהגדיל, שיש בזה חשש ברכה לבטלה. וע"כ יפסיק מלברך עוד ויספור בלי ברכה".
         6. ***דברי שלום (ח"ה הערות והנהגות סי' ס"א***) – "קטן שהגדיל בימי ספירת העומר, אין לו לברך על ספירת העומר, בין לפני שהגדיל בין לאחר שהגדיל שנעשה חיובו מה"ת".
         7. ילקוט יוסף (מועדים עמ' תי"ז, קיצור שו"ע סי' ל"ז סעי' ג' אות ב', סי' תפ"ט סעי' י"ג) – "קטן שהגדיל באמצע ימי הספירה ונעשה בר מצוה, אינו רשאי להמשיך לספור ספירת העומר בברכה. ואף שעד אותו יום ספר מדי לילה בלילה בברכה, משום מצות חינוך, אף על פי כן עליו להפסיק מלברך הלאה על ספירת העומר ביום שהגיע לי"ג שנה ויום אחד, מפני שכל ספירותיו שהיו בקטנותו אינן מוציאות אותו ידי חובתו לכשיגדל. כיון שאז היה פטור מכל המצות. ואפילו מצות חינוך דרבנן לא היתה מוטלת על הקטן עצמו אלא על אביו. ומכיון שפטור היה מן המצות קודם שיהיה בר מצוה, לא עלו לו ספירותיו בקטנותו לענין "תמימות" כדי שיוכל להמשיך לספור בברכה אחר שיגדל. והרי הוא גדול ומצווה על איסור ברכה שאינה צריכה, הילכך ישמע הברכה מהשליח צבור בכל לילה ולילה. ואחר כך יספור העומר עם הקהל. ומכל מקום אין למחות בקטן שהגדיל בימי הספירה אם ממשיך לספור גם אחר כך בברכה. [שו"ת יביע אומר חלק ג' סימן כז. שו"ת יחוה דעת חלק ג' סימן כט. וראה בילקוט יוסף על הלכות תפילין מהדורת תשס"ד סימן לז, ובילקו"י דיני חינוך קטן מהדורת תשס"ג, עמוד רלה, ובילקוט יוסף מועדים מהדורת תשס"ד עמוד תריז, תשובה ע"ד החולקים בזה. ועיין בחזון עובדיה על הלכות יום טוב עמ' רכא שסיים, דמכל מקום אין למחות ביד מי שמברך, דסו"ס איכא ספק ספיקא]".
         8. הגר"ד באמבערגער (***בירור הלכה ח"ו*** עמ' קצ"ח).
      2. ***שיספור בשאר הלילות בברכה***.
         1. שע"ת (ס"ק ה') – "***וע"ש בבר"י בשם פרי הארץ שקטן שהגדיל תוך ימי העומר וכן גר שנתגייר תוך ימי העומר מונים שאר הימים בלא ברכה ואם נתגייר ביום ראשון לעומר מונה בו ביום בלא ברכה ואח"כ בברכה ע"ש ומ"ש בקטן אין זה לדידן שהקטנים שהגיעו לחינוך סופרים ג"כ ומכ"ש מופלא סמוך לאיש ואם לא ספר עד שהגדיל וכבר עברו מימי העומר פשיטא דאינו מברך".***
         2. ***כתב סופר (או"ח סי' צ"ט) – "בהא סלקינן דאם לא שכח לברך בקטנותו, יספור אחר שנתגדל בברכה".***
         3. ***מנחת חינוך (מצוה ש"ו אות ו') – "אם הקטן אף על פי שאינו חייב מ"מ מנה כדרך הקטנים או עבד מנה קודם שנשתחרר ג"כ כי רשאי לעשות מעשהז"ג כמבואר בכ"מ בש"ס ובאמצע נתגדל הקטן ונשתחרר העבד אי מחויב מה"ת למנות בגדלותו ובגירותו בשנה ההוא מי נימא דבחיוב ובפטור תליא מלתא וכיון שהיה פטור אף שמנה מ"מ כיון שמצוה א' היא ומקודם לא נתחייב גם עתה אינו חייב מה"ת ואין כופין אותו למנות ככל מ"ע שבתורה או דלמא כיון שמנה אף שהיה בפטור מ"מ לא בטל החשבון על כל פנים וחייב מכאן ולהבא ומצינו במרדכי במגלה הביא סברת רבינו טוביה מווינא מובא גם כן במג"א סי' קפ"ט דהמחויב מדרבנן מוציא החיוב מה"ת דיוצא בקידוש היום מפלג המנחה ולמעלה ע"ש א"כ כמו דיוצא בקידוש של שבת בזמן דרבנן אם כן בקטן שנתגדל דעכ"פ הגיע לחינוך קודם בודאי מועיל אז הזמן שמחייב מדרבנן להיות חייב אח"כ מה"ת ואין החשבון בטל".***
         4. ***מהר"ם שיק (מצוה ש"ז אות ג', או"ח סי' רס"ט) – "אם מנו בכל לילה ולילה אע"ג דלא נתחייב כשיגדל ויספור שפיר יוכל לספור ומקיים המצוה תספרו לכם חמישים יום".***
         5. ***ערה"ש (סעי' ט"ו) – "וקטן שנעשה בר מצוה בתוך ימי הספירה כיון שספר גם קודם מטעם חינוך פשוט הוא שיברך מכאן ולהבא אמנם אם לא בירך מקודם לא יספור אח"כ בברכה".***
         6. ***מהר"ש ענגיל (ח"ז סי' קי"ב) – "דלא מבעי' אם ספר מקודם בודאי דיוכל לספור אח"כ בברכה, ואף אם לא ספר מקודם, מ"מ מעכשיו חל עליו לספור, ואם יספור כסדר מזמן שהגדיל יהי' חשוב כאלו קיים כל המצוה וזה ברור בס"ד".***
         7. ***ציונים לתורה (למהר"י ענגיל כלל י"ב ד"ה ויש) – "מנהג העולם".***
         8. ***מנחת אלעזר (ח"ג סי' ס') – "ופשוט כנ"ל דיברך גם לאחר שנעשה י"ג בתוך ימי ספה"ע".***
         9. כה"ח (ס"ק צ"ד).
         10. עי' הר צבי (או"ח ח"ב סי' ע"ו).
         11. ***הגר"י הוטנר זצ"ל*** (דברי חכמים או"ח אות תכ"ד) – "שיכול לברך בברכה כשנעשה גדול".
         12. אמת ליעקב (דברי חכמים או"ח אות תכ"ד) – "שיכול לברך בברכה כשנעשה גדול".
         13. ***שערי הלכה ומנהג (ח"ב סי' רי"ח).***
         14. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ט"ז סעי' י"ח, ספה"ע פרק י"א סעי' י', שלמי מועד עמ' תמ"ה, תאריך ישראל סי' כ"ג הע' י"ז\*) – "קטן שהגדיל בימי העומר, ממשיך לספור ספירת העומר בברכה".
         15. ***להורות נתן (ח"א סי' כ"ה, סי' כ"ו) – "ומכל הלין טעמי ודאי פשוט דקטן שנתגדל בימי הספירה יכול לברך, דאף אם אינו אלא ספק מ"מ שפיר מברך".***
         16. ***קנין תורה בתורה (ח"ד סי' נ"ז, קנין תורה בשמעתתא פר' אמור סי' י' אות ג').***
         17. שרגא המאיר (ח"ו סי' ל"א) – "הנה מש"כ לפי"מ שחקרו האחרונים בקטן שנתגדל בימי הספירה כו' עדיפא הו"ל לחקור אם מותר להתחיל הקטן לספור בברכה מאחר שידועה שלא יתקיים אצלו לו תמימות דקטנות ולא תמימות דגדלות כו'. משם נלפע"ד שאין שום ראי', דמה שחקרו האחרונים אם קטן שנתגדל בימי הספירה אם ימשיך לספור כשנתגדל, היינו אם יש חיוב מן התורה לשיטות שספירה בזה"ז מה"ת, או מכח דרבנן זכר למקדש, מדרבנן, אבל מכח חינוך כתבו שבודאי חייב הקטן להמשיך לספור גם בברכה, עי' בציונים לתורה כלל י"ב בשם הרה"ק החדושי רי"ם מגור זצ"ל וע"ש מש"כ בזה, וא"כ שפיר שלא חקרו אי הקטן יתחיל בברכה דפשיטא שצריך להתחיל למנות ימי הספירה בברכה וגם להמשיך בברכה, רק הספק אי מן התורה לשיטות שהוא מה"ת או מדרבנן זכר למקדש, או רק מטעם חינוך, ממילא אין ראי' לומר שגם בנדון דידן יכול למנות הספירה בברכה".
         18. ***אבן ישראל (על מ"ב אות ב', ח"ט סי' ס"ג על סי' תפ"ט סעי' ח') – "קטן שנתגדל בימי הספירה וכן גר שנתגייר באמצע הספירה לא יוכל להשלים ימי הספירה כיון שעתה מחויב מדאורייתא ומעיקרא מדין חינוך, וכן הביא בשערי תשובה כאן מהברכ"י בשם ספר פרי הארץ, ובשערי תשובה טען דגם קטן מחויב מדין חינוך, ואינו מובן, דודאי כונתו הוא לחוש לדיעות דספירה בזה"ז מחויב מדאורייתא ולכן א"א לצרף לזה מה שהיה מחויב רק מדין חינוך, וכש"כ לשיטת הרמב"ן דכל דין חינוך הוא חיוב על האב ולא על הבן, וא"כ אי אפשר לצרף חיובו רק מדרבנן, וגם עצם הדברים תמוהים דא"כ כל נער שנעשה בר מצוה לא יתחיל לספור ספירת העומר, כיון שבריא לו שלא יוכל לגמור, וא"כ אסור להתחיל, ולא שמענו כזה. ע"כ נראה בעיקר האי דינא דספירה דלא בעינן כלל ספירה דמצוה, אלא בעינן רק מעשה הספירה ומכיון שספר שפיר יכול לגמור הספירה, והה"ד נמי דמעיקרא מתחייב מדין חינוך כיון דשפיר יכול לגמור, דלא בעינן כלל ספירה מצד חיוב מצוה, אלא עצם מעשה הספירה".***
         19. אור לציון (ח"א או"ח סי' ל"ו, ח"ג פרק ט"ז סעי' ה') – "מסקנא דדינא, נ"ל דקטן שהגדיל בימי הספירה, אם ספר בימים שקודם שהגדיל כראוי מדי יום ביומו, דממשיך וסופר בברכה גם בגדלותו, (ויש צד לומר שבגדלות חייב מהתורה)".
         20. ציץ אליעזר (חי"ד סי' נ"ה) – "נראה דלית דין צריך בושש דקטן שהגדיל בימי הספירה דיכול ומחויב להמשיך לספור ספירת העומר בברכה, ולא לעשות בזה מן יציבא בארעא וגו' שבהיותו קטן ספר בברכה ועכשיו שהגדיל ובא לידי חיוב יפסיק. ואפילו במקרה שלא ספר קודם מאיזה סיבה שהיא יש ג"כ מקום דיון לחייבו כעת שבא לידי חיוב להתחיל לספור בברכה".
         21. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק ס"ד אות ג') – "קטן שנעשה בר מצוה באמצע ימי הספירה, ממשיך לספור עם ברכה".
         22. ***הוד צבי (סי' א') – "אך נראה פשוט דמדרבנן עכ"פ מחוייב גם עתה לספור ולא גרע מקטן".***
         23. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' ל"ו אות ***ח') – "קטן שנעשה בר מצוה בתוך ימי ספירת העומר, אם ספר עד שהגדיל כל הימים מבלי לדלג יום אחד ממשיך לספור בברכה, ואם דלג יום אחד סופר בלא ברכה".***
         24. הגר"ש קמנצקי שליט"א (קובץ הלכות, ספה"ע פרק ד' סעי' ***י"א) – "קטן שהגדיל תוך ימי העומר, אם לא החסיר שום יום מהספירה יכול להמשיך ולספור בברכה אף לאחר שהגדיל".***
         25. ***הגרח"ק שליט"א (אסיפת יצחק ח' אייר תשס"ו***) – ***שאלה: "אם קטן בר מצוה באמצע ספירת העומר, האם יכול לספור אם הברכה". תשובה: "יכול".***

***הגרח"ק שליט"א (בביאורו תפלה של רא"ש למסכת תפילין עמ' ל"ט) – "ובזה מיושב ג"כ מה שדנו אחרונים ז"ל בקטן שהגדיל בתוך ימי ספירה איך יכול לספור בברכה הא מצות חינוך פקע ממנו ומצוה דאורייתא לא חל עליו דהא בעי תמימות ולמש"כ יש גם על גדול מצות חינוך".***

***הגרח"ק שליט"א (בירור הלכה ח"ו עמ' ר"ב) – "בשנת תשס"ב עלי' אל הקדש פנימה, ושאל' הלכה למעשה, ושפתיו של מרן שליט"א ברור מללו: 'ודאי שיכול אחר הבר מצוה להמשיך לספור בברכה'".***

***הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח תשובה ק"מ, עי' מצווה ועושה ח"ב עמ' תקנ"ט) – "שאלה: קטן שהגדיל בספיע"ה אם ממשיך לספור בברכה. תשובה: ממשיך".***

* + - 1. חוט שני (שבת ח"ד סוף עמ' רפ"ב, עמ' שע"ח) – "נמצא דגם לשיטות שכל המ"ט ימים הם מצוה אחת, וא"כ כשהגדיל עדיין אינו מחויב מדאורייתא, **מ"מ מדרבנן יש לו לספור ולברך** גם אחר שהגדיל, דמדין חינוך הטילו עליו את מצות ספירת העומר בכל המ"ט ימים. **ולפי"ז באמת קטן שהגדיל אינו יכול להוציא אחרים ידי חובתן**, כיון שחיובו רק מדרבנן [לשיטות שהכל מצוה אחת], אך יכול להוציא קטן שהגדיל. וכל זה תלוי במה שכתבנו לעיל עמוד רפב, בענין תמימות דקטן שהגדיל עיי"ש, וגם אם נימא דליכא תמימות, נתבאר דקטן שעושה מצוה בקטנותו יש על זה שם מצוה, עיי"ש".
         1. וכן לפי ***הגרח"ק שליט"א (בביאורו תפלה של רא"ש למסכת תפילין עמ' ל"ט).***
      2. ***תשובות והנהגות (ח"א סי' שי"ג, ע"ש) – "בספרי מועדים וזמנים (חלק ד' סימן רפ"ח) הארכתי לבאר הטעמים דקטן שספר בקטנותו כדין יכול להמשיך ולספור בברכה כשיגדיל, ואף דיש החולקים בזה עיין שם שהסברתי הטעמים שאפשר לברך, ובני הבכור אשר בן ציון נ"י נעשה בר מצוה בתוך ימי הספירה וספר בברכה גם כשהגדיל, והסכימו כן רוב גאוני ארץ הקודש".***
      3. ***בירור הלכה (ח"ו או"ח ריש סי' תפ"ט).***
      4. ***הר"י רוזנטל (בית אהרן וישראל ח"ע עמ' ק"א) – "להלכה נראה דיכול לברך מכיון שיש דעות וצדדים רבים לצד זה, וא"כ לא גרע ממסופק אם בירך דממשיך לספור בברכה מכח ס"ס וכנ"ל".***
      5. חינוך הבנים למצוות (סעי' ל').
      6. תאריך ישראל (סי' כ"ג אות ל' ס"ק ד')***.***
      7. ***פסקי תשובות (אות כ"ה) – "וכן הסכמת רוב הפוסקים האחרונים שקטן שהגדיל בתוך ימי העומר יכול להמשיך ולספור בברכה, וזאת בתנאי שלא החסיר ספירת שום יום בימי קטנותו, ואם כי יש מגדולי הפוסקים שסוברים שקטן שהגדיל אין יכול לספור בברכה, שאין זה בגדר "תמימות" משום שספירתו בימי קטנותו אין מצטרף עם ספירתו שבימי גדלותו, ומאידך גיסא מצינו פוסקים שלמדו שאף קטן שחיסר ימי ספירה בימי קטנותו יוכל מיום שהגדיל להתחיל בספירה בברכה, כיון שמיום זה נעשה בר חיובא, הרי שלדידו מתחיל מיום זה "תמימות תהיינה" (ולפי שיטה זו גם גר שנתגייר בתוך ימי הספירה יוכל מיום זה והלאה לספור בברכה), מ"מ מנהג העולם כסברא ראשונה".***
    1. מראי מקומות – ***משנה הלכות (חי"ח סי' ר"צ),*** אילת השחר (מוריה חרנ"ז עמ' קי"ח אות ל"א), רבבות אפרים (ח"ו סי' שס"ח, רבבות ויובלות סי' תי"ג), מנחת אשר (פסחים סי' פ'), ספירת העומר (פרק ג' סעי' ***י"א),*** תאריך ישראל (סי' כ"ג אות י'), מועדים לשמחה (ח"ו סי' א', קטן שהגדיל לספירה), הרא"א רובינשטיין (קובץ מבית הלוי ח"ט עמ' קל"ח), ***מצווה ועושה (ח"ב פרק ח'),*** ***בית מתתיהו (ח"א ס' י"א אות כ"ח ד"ה וגם)***.
  1. **להסתפר**.
     1. עי' ערך ספירת העומר, לשיטות ומראי מקומות.
  2. **לרקד**.

1. שבת.
   1. **האם צריך להתפלל ערבית בלילה הראשונה דוקא לאחר צה"כ - גם בימי חול**.
      1. יכול להתפלל.
         1. משיב דבר (ח"א סי' י"ח) – "דהנה מבואר ברמ"א שו"ע או"ח (סי' נג ס' י) שקטן לפני גדלותו אין לעבור לפני התיבה להתפלל להוציא אחרים י"ח אפילו יגיע לכלל גדלות בערב מ"מ אסור ואפי' בתפלת ערבית במקומות שלא נהגו אסור ומוכח דלעצמו יצא, ואם נימא דלא יצא היה אסור להתפלל לפני גדלותו אפילו בפ"ע דהרי מיד כשתחשך יתחייב להתפלל שנית נמצא דתפלה ראשונה לבטלה ומדלא חשו רק לעבור לפני התיבה מוכח דבפ"ע יצא".
         2. בנין שלמה (או"ח סי' ט' ).
         3. פסקי תשובות (סי' נ"ג סוף אות י"ב) – "ומש"כ ברמ"א סעי' י': אפילו הגיע לכלל שנים ביום השבת אין להתפלל ערבית של שבת מבעוד יום שהרי עדיין אין לו י"ג שנה. היינו לפני העמוד, אבל לעצמו יתפלל עם הציבור, ואין צריך להמתין עד הלילה, אם כי לכתחילה נכון שימתין עד הלילה אם יהיה לו מנין תפילה".
      2. מראי מקומות.
         1. מנחת יצחק (ח"י סי' י"ז) – "כגון במדינת ענגלאנד דרגילין להתפלל ערבית מבעו"י, דגם בלילה שנעשה בר מצוה לא יצא מן הכלל, אבל המדקדקין לקיים מצוה ראשונה כהלכה בלא שום ספק תע"ב, וכעובדא שהביא בס' מועדים וזמנים (שם) באחד מגדולי הדור זצ"ל שדקדק לא רק שיקרא קרי"ש ויתפלל בלילה אלא שיהיה י"ג שנה מעל"ע משעה שנולד עיין שם, וכמו שדייק האור חדש מדברי הב"ש (אבהע"ז סי' קנ"ה) הנ"ל".
      3. עי' סי' רל"ה סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
   2. **האם צריך שלא לקדש בלילה הראשונה אלא לאחר צה"כ**.
      1. מראי מקומות.
         1. קובץ הלכות (שבת ח"א פרק ט' סעי' ו', הע' י') – "קטן שנעשה בר מצוה בליל שבת, לא יקדש מבעוד יום בזמן תוספת שבת כיון שעדיין קטן הוא, אלא ימתין עד הלילה לכשיעשה גדול, ואז יקדש. [ודנתי לפני מו"ר שליט"א דלפמ"ש המרדכי לכאו' יכול לקבל שבת ולקדש מבעוד יום בעודו קטן ומהני אף לכשיגדיל, דהא כיון שבשעה שמקדש יבא אח"כ לחיוב דאורייתא א"כ שפיר יצא ידי חובה בהכי. ומו"ר שליט"א השיב דהנה בקובץ שיעורים (ח"ב סי' ל) כתב דמ"ש המרדכי שיכול לבא לידי חיוב דאורייתא, הכונה הוא דבהכי מקרי גברא בר חיובא, ובכה"ג מועיל מה שמחוייב בפועל - עכ"פ מדרבן - לקיים חובת המצוה דאורייתא שלאחר זמן. ובקטן, הנה ודאי דלא מקרי בר חיובא כלל עכ"פ להראשונים הסוברים דחינוך קטן רמיא על האב ולא על הקטן גופיה (ועמש"כ בהל' סוכה פי"ב שעה"ל סק"ט), שלכן נראה דקטן זה אין יכול להוציא עצמו במה שמקבל שבת ומקדש מבעו"י, ולא מהני מה שעתיד לבא לידי חיוב דאורייתא, כיון דקטן לא מקרי בר חיובא]".
         2. פסקי תשובות (דפו"ח, סי' רע"א סוף אות ה', הע' ס"ד) – "ויש הכותבים שכמו כן קטן שנעשה בן י"ג שנה בשבת, מהנכון שיקפיד שלא לקדש באותו שבת מבעוד יום, שעדיין לא נכנס ליום גדלותו. [ס' אמרי בינה (הל' שבת סי' י"א) שאינו יוצא י"ח, ובשערים המצויינים בהלכה סי' ע"ז סק"ז שכעין זה בתשובת הב"ח סי' קמ"ה. ועיין הג' רעק"א על שו"ע סי' קפ"ו לענין ברכת המזון בקטן שהגדיל לאחר שאכל כדי שביעה. ועיין במראי מקומות שהבאנו בסי' קפ"ד אות ו'. וה"ה לענינינו במנחת חינוך מצוה ל"א ובס' רב ברכות מערכה ב' אות ה' ושו"ת בנין שלמה ח"א סי' י"ח שיש להחמיר בזה שלא לקדש עד שיהיה ודאי לילה, וע' שו"ת שבט הלוי ח"ח סי' ד', שו"ת יבי"א (שם), ובשו"ת להורות נתן ח"ז סי' י"ג לאחר אריכות גדולה מסיק שרשאי לקדש ביום, ובלילה יכוין לצאת י"ח קידוש מה"ת ב'רצה' שבברהמ"ז, וע"ע שו"ת דבר יהושע ח"א סי' פ"ח]".
   3. **הכנה בשבת: אם מותר ללמד בשבת נער בר-מצוה את טעמי המקרא או את הדרשה**.
      1. עי' או"ח סי' שכ"ג סעי' ו', לשיטות ומראי מקומות.
   4. **לתת מתנה לבר מצוה בשבת**.
      1. עי' לקמן.
   5. **הבדלה כשנהיה גדול במוצ"ש**.
      1. הגרשז"א זצ"ל (ישורון חט"ו ריש עמ' קמ"ג) – "אגב אעיר אותך דהואיל והוא יהי' בע"ה לגדול במוצ"ש, טוב שלא יבדיל בעצמו וכ"ש שלא יבדיל על הכוס עבור אחרים כי יתכן דהואיל ולא הי' אצלו שבת דאורייתא ליתא נמי בהבדלה".
      2. הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא חנ"ג עמ' ל"ט טור ג') – "קטן שהגדיל במוצש"ק, האם חייב בהבדלה ובסעודת מלוה מלכה ובתוספת שבת, דיל"ד אם הוא קשור לשבת שאז היה פטור מה"ת עכ"פ, או"ד שהוא דבר נפרד, ושמא חייב בתוספת שבת וממילא חייב עליה בהבדלה. תשובת הגרח"ק שליט"א: חייב עכ"פ מדרבנן".
      3. רבבות אפרים (ח"ז סי' קכ"ה).
2. מתנה לילד בר מצוה.
   1. **הטעם, מקור**.
   2. **ט' ימים**.
   3. **שבת**.
      1. עי' סי' ש"ו, לשיטות ומראי מקומות.
3. צום.
   1. ילד מתענה ג' תעניות לפני הבר מצוה**.**
      1. *עי' או"ח סי' תק"ס, לשיטות ומראי מקומות.*
      2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ג הע' י"א) – "ולא ס"ל לרבנו כלל מה שנפוץ בכמה מקומות שהקטן מתענה ומשלים בג' הצומות הסמוכים ליום הבר מצוה, ואף למי שנהגו כן בבית אבותיו הורה שלא יתענה, ואמר שודאי אין זה בתוקף של מנהג אלא נראה שעשו כן רק כדי לבדקו אם ראוי הוא להתענות וכדו', אבל אין מקום להחזיק בדבר זה בזמננו בתורת מנהג, ודיינו במה שמאחרים אכילתן כמה שעות, ואין להוסיף על כך, ובפרט בדבר זה שאין לו מקור כלל. והיה רבנו אומר בדרך צחות: ג' דברים הורגלו רבים לעשותם ג' פעמים ואין להם יסוד של ממש ע"פ ההלכה. קריאה בס"ת ג' פעמים כדי להתיר ע"י כך טלטולו ממקום למקום (וראה הליכות שלמה תפלה פי"ב סל"ח), תענית הקטנים ג' פעמים (שלא נזכר כלל בפוסקים כנ"ל), ונטילת ידים ג"פ לתפלה, שהורגלו בכך אגב נט"י שחרית שמפני הרוח רעה צריכין ג"פ (וגם לסעודה אין טעם ע"פ ההלכה ליטול ג"פ כי אם ע"פ הקבלה, ראה כה"ח סי' קס"ב אות ב' בשם הרש"ש)".
      3. הגרח"ק שליט"א (מכתב לבחור הבר מצוה שלמה זלמן שטילרמן תמוז תשע"ג) – שאלה: "יהיה לי במוצ"ש פרשת מטות-מסעי בר מצווה כ"ט תמוז. רציתי לשאול ... האם יש מקור למנהג שילד מתענה ג' תעניות לפני הבר מצווה". תשובה: "~~רבים נוהגים כן~~".

*הגרח"ק שליט"א (אסיפת יצחק* ג' כסלו תשס"ט) – שאלה: "האם יש מקור להמנהג שילד מתענה ג' תעניות לפני הבר מצוה". *תשובה: "לא שמענו".*

* 1. ***קטן שאכל כדי שביעה והגדיל****.*
     1. *עי' או"ח סי' קפ"ו סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.*
  2. ***במי שנעשה בר מצוה באמצע יום הכיפורים****.*
     1. צפנת פענח (דוויננסק, ח"ב סי' ל"ב*) – "ונ"מ קטן שהגדיל בסוף שבת רגע אחת הביא ב' שערות חייב מיתה על רגע וכן הוא ביבמות דף ל"ג ודף ל"ד וכ"מ אבל יה"כ הוא הזמן עצם ואין מתחלק כלל ונקודה אחת כל היום ואם קטן נתגדל באמצע יה"כ א"צ מה"ת להתענות דעצם אין מתחלק וגדר הרכבה מזגית ולכך יש כרת פרטי על הלילה והיום ע' יומא דף פ"א ע"ש בת"י [וע' כריתות י"ד] ובאמת נעלם מהם דברי המכלתא פ' ותרו ותשא רק גמ' דילון לא הביאי זה רק דגבי שבת כל רגע ורגע מציאות בפ"ע א"צ קרא אבל ביה"כ דהוה נקודה בלא חלוקה צריך לחלק ביו לילה ליום".*
     2. *הר צבי (או"ח ח"א סי' קנ"ה אות ב') – "נסתפקתי במי שנעשה בר מצוה באמצע יום הכיפורים בעיצומו של יום אי חל עליו חיוב צום על שעות הללו שנתחייב בהם בכל המצות, דבלשון הפסוק מערב עד ערב תשבתו שבתכם יתכן לומר דדוקא כל שאני קורא בו מערב עד ערב חייב, אבל זה שאין אני קורא בו מערב עד ערב לא נתחייב כלל בצום יוהכ"פ הזה, ודבר זה יצוייר באופנים שונים: בגר שנתגייר וטבל לגירות בחצי יום הכיפורים עצמו, וכן לפי מה דנחלקו הפוסקים במנין שנות גדלות דאדם אי בעינן נמי מעל"ע לשעות דוקא והמעל"ע נגמר באמצע יוהכ"פ. וכן מי שהיה חולה שיב"ס ואכל ואח"כ הבריא אי חל עליו חובת הצום כשהבריא באמצע היום. והלום ראיתי בישועת יעקב ... וצ"ע בזה".*

1. *חנוכה.*
   1. ***קטן שנעשה בר מצוה בחנוכה****.*
      1. *להמתין להדליק עד צאת הכוכבים.*
         1. הגריש"א זצ"ל (מה טובו גליון ו' עמ' י"ג אות י"ג) – "בר מצוה בחנוכה ידליק בצאה"כ כיון שיש שיטות שלכתחי' יש להדליק בצאה"כ".
         2. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"י עמ' ז' אות ד').
         3. *הגרא"ל שטיינמן זצ"ל (שלמי תודה חנוכה סי' ה' אות ב') – "דטוב יותר שלא ידליק בשקיעה ראשונה שעדיין קטן הוא, אלא ידליק כשלושים וחמש דקות אחר השקיעה, אף שבכל יום מדליק בשקיעה".*
      2. יכול להדליק בשקיעה.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה חנוכה פרק ט"ז סעי' י"ד, מבקשי תורה סי' ר"ב אות י"ג) – "נער הנעשה בר מצוה בחנוכה אם מנהגו להדליק בכל יום מיד עם שקיעת החמה, אינו צריך להמתין ביום זה מלהדליק עד צאת הכוכבים, אף שהוא תוך חצי שעה לאחר השקיעה, אלא ידליק מיד עם תחלת הזמן".
         2. חוט שני (ימי החנוכה עמ' קנ"ה אות י"ט, בנתיבות ההלכה חכ"ו עמ' קי"ד אות ט', חל"ג עמ' ר"ה) – "קטן שהגדיל בימי חנוכה, יכול להדליק בשקיעת החמה מיד, ולא צריך לחכות עד צאת הכוכבים (לאלו שנוהגים להדליק מיד בשקה"ח), היות דבין השמשות הוא ספק לילה, ועוד שהרי מבואר בשו"ע ס' תרע"ה סעיף ג', דיש סוברים שקטן שהגיע לחינוך יכול להדליק עבור גדול".
         3. הגרח"ק שליט"א (מראה כהן קונ' לבר מצוה עמ' ה' אות ה', בנתיבות ההלכה חכ"ו עמ' ק' אות י') – "קטן שנעשה בר מצוה בימי חנוכה והוא מהנוהגין להדליק בשקיעה, האם עדיף להדליק בשקיעה כמנהגו או דילמא ידליק בצאת הכוכבים בשעה שהוא גדול, ולענ"ד היה נראה שעדיף שידליק בשקיעה. תשובה: ידליק בשקיעה".

הגרח"ק שליט"א (אשיחה סוף עמ' שמ"ו) – "אחד שנעשה בר מצוה בחנוכה ומנהג בית אבותיו להדליק לפני הלילה וכיון שחיוב הדלקה נמשך גם לאחר צאת הכוכבים נמצא שהחיוב מתחיל מזמן צאת הכוכבים אם כז כיצד יעשה. תשובה: יצא כי גם קטן חייב מדרבנן".

הגרח"ק שליט"א (דברי שי"ח פר' וישב שנת תשע"ח עמ' ב') – "קטן שמגדיל בחנוכה האם צריך להמתין עד צאה"כ ואז ידליק, או שיכול להדליק אף קודם לכן. תשובה: א"צ להמתין".

הגרח"ק שליט"א (דברי שי"ח פר' מקץ שנת תשע"ח עמ' א', עלי שי"ח חנוכה אות ז' [עמ' קפ"ט]) – "כיצד ינהג נער הנעשה בר מצוה בחנוכה ורגיל בכל יום להדליק עם השקיעה, האם בליל הבר מצוה ידליק בשקיעה כרגיל, או יחכה עד הלילה שהוא כבר גדול, ויקיים המצוה בגדלותו. תשובה: ידליק בשקיעה".

הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח תשובה תרמ"ב, עמ' רצ"ה) – "קטן שנעשה בר מצוה בחנוכה אם ימתין להדליק אחר השקיעה שיגדל, או שא"צ להמתין כשנוהגים בשקיעה. תשובה: א"צ".

* + - 1. תשובות והנהגות (ח"ב סי' של"ז) – "מדליק נר חנוכה כרגיל סמוך לשקיעה כמנהגו ואינו חושש".
    1. **לענין שהחיינו**.
       1. הגרשז"א זצ"ל (אשי ישראל פרק מ' הע' י', הליכות שלמה ראש חודש פרק א' הע' קי"א, חנוכה פרק ט"ז ס"ק כ"ח) – "וגם אין מחייבין אותו להמתין מלברך שהחיינו על הדלקת נרות חנוכה עד שיגדיל, אלא מברך מיד בהדלקה נר ראשון של חנוכה".
    2. מראי מקומות.
       1. קובץ הלכות (חנוכה פרק ג' סעי' י"ד) – "קטן שהגדיל ונעשה בר מצוה בימי חנוכה, ומנהגו להדליק בתחילת השקיעה, יש להסתפק אם ידחה ההדלקה של ליל הכנסו לעול המצות עד צאת הכוכבים".
       2. ילקוט יוסף (חנוכה עמ' תצ"ח) – "ומי שנעשה בר מצוה באמצע ימי החנוכה, למנהג האשכנזים מדליק בשאר הלילות, אף שבלילות הראשונים לא היה בו חיוב בהדלקה. ויכול להוציא הגדול בהדלקת הנר, דסמכינן אחזקה דרבא שהביא ב' שערות. וכן גר שנתגייר באמצע ימי החנוכה, מדליק בשאר הלילות בברכה".

1. ברכות אילנות.
   1. עי' או"ח סי' רכ"ו, לשיטות ומראי מקומות.
2. קידוש לבנה - נער שיעשה בר מצוה תוך זמן ברכת הלבנה.
   1. עי' או"ח סי' תכ"ו, לשיטות ומראי מקומות.
3. פסח.
   1. **קטן שיגדיל בשישי או בשבת (בער"פ שחל בשבת): אם אביו חייב להתענות בשבילו**.
      1. עי' או"ח סי' תמ"ד, לשיטות ומראי מקומות.
4. סוכה.
   1. **קטן שהגדיל באמצע חוה"מ ובירך שהחיינו ביום הראשון מדין חינוך, האם יברך שנית לאחר שהגדיל**.
      1. דלא אמר שנית שהחיינו.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה סוכה פרק י"א הע' ל"ז) – "ועיין בהליכות שלמה תפלה פט"ו בדבר הלכה אות י"א, דקטן שהגדיל בחוה"מ פסח אינו אומר שנית הלל שלם, דבדרבנן סמכינן שיצא ידי חובה בקטנותו משום מצות חינוך, ע"ש, ולכאורה ה"ה כשהגדיל בסוכות דלא אמר שנית שהחיינו (ודלא כמ"ש הבכורי יעקב בתוס' בכורים סי' תרל"ז ס"א)".
         2. ***הגרח"ק שליט"א (שערי ציון ח"א עמ' קצ"ד אות ג') – "***שאלה: קטן שהגדיל באמצע חוה"מ ובירך שהחיינו על ד' המינים ביום הראשון בהיותו קטן מדין חינוך, האם יברך שנית לאחר שהגדיל. תשובה: לא".

***הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ציצית תשובה תצ"א, עמ' רנ"ט) – "שאלה: מי שנטל טלית של חבירו שלא מדעתו ובירך עליה כדאיתא בשו"ע סי' י"ד ס"ד וכפי מה שביאר המ"א שם סק"ח דאף שאינה שלו ופטור מציצית מ"מ יכול לברך עליה כמו הנשים שמחייבות עצמן במה שהן פטורות ומברכות, מה הדין אם לאחר שבירך כנ"ל מצאו חבירו והקנה לו את הטלית, האם מאחר ועתה נתחייב בציצית צריך לחזור ולברך על הטלית, או דלמא אי"צ דשפיר מועילה לו הברכה שבירך בתחילה כשעדיין לא היתה שלו. תשובה: אטו קטן שבירך לישב בסוכה ואח"כ הגדיל חייב עוד פעם לברך".***

***הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ציצית תשובה תצ"א, עמ' רנ"ט) – "שאלה: בהנ"ל למה אינו חייב לחזור ולברך הרי מה שבירך בקטנותו אינו אלא מדרבנן ומי שחיובו מדרבנן אינו מוציא את המחוייב מן התורה. תשובה: גם ברכת קטן נחשבת ברכה".***

* + - 1. קובץ הלכות (סוכה פרק ט"ז סוף הע' כ"ח) – "ושאלתי למו"ר שליט"א בקטן שנתגדל ביו"ט אם חייב לברך שהחיינו, והשיב מו"ר שליט"א שאינו מברך שוב עכ"ד".
      2. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' תרל"ז סעי' ב') – "אך קטן שהגדיל בחול המועד נראה שלא יברך שהחיינו בלילה הראשונה שהגדיל, דאף שיש אומרים דמעשה קטן אינו כלום, וחיוב החינוך הוא רק על האב, מכל מקום הרי יש חולקים, ולא יצאנו מידי ספק. [ע' סוכה (כז ב). וכ"כ בברכי יוסף (סי' תרלז) בשם מהר"ם גלנטי בספר קרבן חגיגה (דף מד ע"ב), ובמחזיק ברכה.]".
    1. ***מראי מקומות –*** והיית לאיש (אות פ', עמ' תש"א - עמ' תשי"א).
       1. ביכורי יעקב (תוספת ביכורים סי' תרל"ז על סעי' א') – "כתב הב"י בשם קרבן חגיגה, גר שנתגייר בחוה"מ עושה סוכה, עכ"ד. והוא פשוט כדאמרינן סוכה (דף כ"ז). אכן נסתקפתי אם יברך שהחיינו על ישיבת הסוכה או על היו"ט, כיון דאצלו לא נתחדשה המצוה מזמן לזמן, שהרי התחילה אצלו בזמן החיוב כמו כל המצות. **ובשלמא בקטן שנתגדל בחוה"מ** אין ספק כיון שכבר בירך מתחלת המועד מטעם חנוך, ואפילו לא בירך עכ"ז הי' עליו חיוב הברכה מטעם חנוך, א"כ נקרא אצלו המצוה מתחדש מזמן לזמן. אבל בגר לא שייך זה, דקודם המועד לא הי' עליו חיוב כלל. ועיין בתוס' סוכה (דף מו ע"א), ובמה שכתבתי בחדושי שם, שחדשתי שתלוי חיוב שהחיינו באם שיש ציפוי לקיום המצות שלשים יום, ע"ש. ולפ"ז יש להסתפק ג"כ אם יברך שהחיינו על קדוש שמיני עצרת, או באם נתגייר פחות מל' יום לפני הרגל אם יברך על הרגל. ומ"מ בזה נ"ל שיברך שהחיינו, שעכ"פ יש לו ליתן הודאה שחי עד הגיע הזמן המצוה שנתחדשה לו עתה כמו לכל ישראל, אבל לענין שהחיינו על יום טוב שנתגייר בו צ"ע".
       2. הגריש"א זצ"ל (***שיעורי מרן ברכות דף ט: הע' קי"ח [עמ' נ"ו],*** *אמנם* ***עי' משלחן רבי אליהו ברוך מועדים ח"ב עמ' קע"א [לשונו מובא לקמן]) – "ואמנם קטן שהגדיל בימי החג אינו חוזר ומברך שהחיינו כיון דחובת ברכת שהחיינו היא רק מדרבנן, וכמו שיכול קטן להוציא גדול במידי דרבנן דאתי קטן דרבנן ומפיק חיובא דרבנן (כדלקמן כ' ב'), כך מוציא גם את עצמו".***
          1. והיית לאיש (עמ' תש"ז) – "מאמר מהגאון ר' אליהו ברוך פינקל זצ"ל ... ולכאו' טעם זה שאינו כמו שמובא בספר שיעורי הגרי"ש הנ"ל. וצ"ע".
       3. ***משלחן רבי אליהו ברוך (מועדים ח"ב עמ' קע"א) – "יש לדון במי שנהיה בר מצוה בחול המועד סוכות האם צריך לחזור ולברך שהחיינו על היו"ט ועל הסוכה ועל הלולב. ויסוד לשאלה ... וכאשר בני היקר יוסף מאיר נ"י נהיה בר מצוה בשבת חוה"מ סוכות [י"ט תשרי, יא"צ דהגר"א זי"ע] הצעתי שאלה זו לכב' מרן הגרי"ש (שליט"א) זצוק"ל, ותשובתו הרמתה שמעיקר הדין נכונים דברינו שצריך לחזור ולברך שהחיינו [ולא הסכים לחילוק הנ"ל], אולם כיון דקי"ל שלגבי דינים דאורייתא לא סמכינן אחזקה דרבא, וא"כ יתכן שעדיין אין לקטן שתי שערות ואין חיובו מדאורייתא בודאי, לכן אי אפשר לומר לו לברך שוב שהחיינו, דיש כאן חשש של ברכה לבטלה. והצעתי למרן (שליט"א) זצוק"ל שכיון שהילד קנה חליפה חדשה לבר מצוה, האם כדאי שלא ילבשנו ביו"ט ראשון של סוכות רק בחוה"מ ביום שנעשה בר מצוה, וכשיאמר שהחיינו על החליפה והכובע יועיל לו גם ליו"ט והסוכה, ואמר לי מרן (שליט"א) זצוק"ל שודאי עדיף לעשות כן. וחזרתי ושאלתי מה יעשה [ביום ראשון, כי הבר מצוה חל בשבת] לגבי נטילת לולב אם צריך לחזר אחר פרי חדש וכדומה, ולכאורה י"ל דשהחיינו בלולב שאני כיון שבלא"ה בשאר הימים של חוה"מ נטילת לולב הוא רק מדרבנן וא"כ הוי מדרבנן לדרבנן ואין כל טעם להצריכו לברך שהחיינו, ואף שהדרבנן ביום ראשון של יו"ט זה מצד שהוא קטן, והדרבנן שבחוה"מ הוא מצד דהוי שאר ימים שהוא רק מדרבנן, מ"מ סו"ס לא נתחדש כאן דאורייתא שנוכל לומר דהוי עיקר משום דאורייתא. אכן יש לדון לדעת הרמב"ן דחיוב חינוך הוא רק על האב ... וכן יש לדון כשהבר מצוה ילך לכותל למקום שהוא ודאי ירושלים, לשיטת הבכורי יעקב ...".***