סי_ רפב, כבוד הספרים
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

**כבוד ספר תורה וספרים**

סימן רפ"ב

1. חיוב כבוד בספר תורה - סעיף א'.
2. אחוריו כלפי היכל.
3. חייב לעמוד לפניו - סעיף ב'.
4. ***שמחת תורה.***
5. שאר ספרים: חיוב עמידה.
6. הולך ממקום למקום עם ס"ת - סעיף ג'.
7. מקום יכנס ספר תורה - סעיף ד'.
8. אין זורקין אפ' הלכות ואגדות - סעיף ה'.
9. דפוס.
10. אסור להפוך אותם - רמ"א (סעי' ה').
11. ליכנס בהם לבית הכסא - סעיף ו'.
12. ביזוי לפני ספרים.
13. שלא ילך אדם לחוץ ויניח הספר פתוח.
14. ספרים ע"ג ספסלים - סעיף ז'.
15. ספרים על הקרקע - רמ"א (סעי' ז').
16. להשתמש בספרים.
17. השתמשות בספר לצורך ספר שניה.
18. לקפל דף הספר לסימן: בימי חול.
19. להניח מחשב (computer) ע"ג ספרים.
20. תשמיש המטה: לפני ספרים - סעיף ח'.
21. נשים נדות - סעיף ט'.
22. קדושה וגניזה - סעיף י'.
23. תשמישי קדושה - סעיף י"ב.
24. תנאי - סעיף ט"ו.
25. להניח ספר ע"ג ספר - סעיף י"ט.
26. לשמור דבר בתוך ספר.
27. שאר ענינים.

**דור המלקטים** - אהל יעקב (***הל' כבוד וקדושת ספרים, סקוצילס), גנזי הקודש (פיינהנדלר),*** הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט), ***חוט שני (נושאין שונים, תשמישי קדושה, קרליץ),*** שמירת כבוד הספרים (שמואלי***).***

1. חיוב כבוד בספר תורה - סעיף א'.
   1. קידושין (דף לג:) – "איבעיא להו: מהו לעמוד מפני ספר תורה. ר' חלקיה ור' סימון ור' אלעזר אמרי: קל וחומר, **מפני לומדיה עומדים מפניה לא כל שכן**".
      1. מכות (דף כב.) – "אמר רבא: כמה טפשאי שאר אינשי דקיימי מקמי ספר תורה ולא קיימי מקמי גברא רבה, דאילו בס"ת כתיב ארבעים, ואתו רבנן בצרו חדא".
         1. י"ל – תוס' הרא"ש (קידושין דף לג: ד"ה מפני), ר"ן (קידושין דף יד: ד"ה ומה), תוס' רי"ד (קידושין דף לג:), מאירי (קידושין דף לג:), מהרש"א (מכות דף כב: ח"א ד"ה כמה), ים של שלמה (קידושין פרק א' סי' ע"ג), פני יהושע (קידושין סוף דף לג:), שב שמעתתא (הקדמה ד"ה עתה), בנין שלמה (על הרמב"ם הלכות ס"ת פרק י' הל' י'), ערוך לנר (מכות דף כב:).
   2. **דין דאורייתא**.
      1. קרית ספר (הל' ספר תורה פרק י') – "ומדאוריתא צריך לנהוג כבוד בתורה בכל מה שהוא כבוד לה ... כל מי שיושב לפני ספר תורה ישב בכובד ראש באימה ופחד שהוא העד הנאמן לכל באי עולם שנאמר והיה שם בך לעד ויש במצוה זו דברים מדרבנן למצוה".
      2. פמ"ג (או"ח מש"ז ריש סי' קנ"ג) – "ומיהו קדושת ספר תורה דאסור לנהוג בה בזיון מן התורה הוא, דיליף קל וחומר [קידושין לד, ב] מפני לומדיה עומדין מפניה לא כל שכן, עיין יו"ד [סימן] רפ"ב [סעיף ב; ב"י ד"ה חייב], וקל וחומר גמור הוא, והדרת פני זקן [ויקרא יט, לב] דבר תורה הוא".
      3. אג"מ (או"ח ח"ה ריש סי' ל"ח, קונ' עם התורה מהדורא ב' חוברת ו' עמ' ט"ז) – "פשוט שמדינא דאורייתא החיוב לעמוד מפני ספר תורה שילפינן בגמ' קידושין דף ל"ג ע"ב ק"ו מהחיוב לעמוד לפני ת"ח".
      4. מראי מקומות – נחלת אליהו (הערות וחי' דינים סוף אות פ"ז, לשונו מובא לקמן), חיי משה (יו"ד פרק י"ב סעי' א'), פירות תאנה (שבת דף קטו. ד"ה כל).
   3. **חיוב כבוד, ואיסור בזיון**.
      1. חייב כבוד.
         1. חייב אדם לנהוג כבוד גדול בס"ת.
         2. ומצוה לייחד לו מקום ולכבד המקום ההוא ולהדרו ביותר.
      2. איסור בזיון.
         1. ולא ירוק כנגד ספר תורה.
         2. ולא יגלה ערותו כנגדו.
         3. ולא יפשוט רגלו כנגדו.
         4. ולא יניחנו על ראשו כמשוי.
         5. ולא יחזור אחוריו, אלא אם כן גבוה ממנו עשרה טפחים.
      3. אלא ישב לפניו בכובד ראש וביראה ופחד, שהוא העד הנאמן על כל באי עולם, שנאמר: והיה שם בך לעד (דברים לא, כו), ויכבדנו כפי כחו.
2. אחוריו כלפי היכל.

***מחבר (סעי' א') – "חייב אדם לנהוג כבוד גדול בס"ת. ומצוה לייחד לו מקום ולכבד המקום ההוא ולהדרו ביותר. ולא ירוק כנגד ספר תורה ...*** *ולא יחזור אחוריו****".***

* 1. *מחמיר****.***
     1. ***לקט יושר (או"ח עמ' ל"א ענין ב') – "שאין לעמוד כשאחור שלו כנגד הארון הקדש, משום דארון הקדש דמי להיכל. אבל מ"מ הכהנים או החזן עם הס"ת משום כבוד הצבור מהפכי' פניהם אל העם. וכן מצאתי במס' סוטה בסוף פ' אלו נאמרין (דף מ' ע"א), א"ר יצחק לעולם תהא אימת צבור עליך, שהרי הכהנים פניהם כלפי העם ואחוריהם כלפי שכינה ר"נ מהכא ויקם המלך דוד וגו' וכו'".***
     2. ***לבוש (או"ח סי' ק"נ סעי' ה') – "ובלבד שלעולם יזהרו שלא יעשו שום מקום לישב עליו בין הבימה שבאמצע בית הכנסת ובין ההיכל, באופן שיהא פני היושב עליה כנגד הבימה ואחוריו אל ההיכל, דגנאי הוא ואיסור נמי הוה, ועוד כדי שלא יפסיק בין המברך על הספר תורה ובין ההיכל, דנראה כמשתחוה לו כשמשתחוה לברך".***
     3. ***לחם רב (או"ח סי' ק"נ ס"ק א') – "ויש להזהיר שלא לעשות מקום בין הבימה ובין ההיכל שיהא פני היושב על המקום ההוא נגד הבימה ואחוריו אל ההיכל (מצאתי)".***
     4. ***ט"ז (או"ח סי' ק"נ ס"ק ב') – "וסדר הישיבה כו'. כתוב בלבוש עכשיו אין ענין לסדר זה כי קונין המקומות מ"מ יזהרו שלא יעשו שום מקום לישב עליו בין הבימה ובין ההיכל באופן שיהיה פני היושב נגד הבימה ואחוריו להיכל דגנאי הוא ועוד שלא יפסיק בין המברך על הס"ת ובין היכל דנראה כמשתחוה לו המברך עכ"ל".***
     5. ***מג"א (סי' ק"נ ס"ק ו') – "אסור לישב בין הבימה ובין ההיכל שיהא אחוריו לנגד ההיכל דגנאי הוא ואיסורא נמי איכא דהעומד על הבימה כשמשתחוה לברך נראה כמשתחוה לו (לבוש) עמ"ש סי' קל"ט ס"ד".***
     6. ***מור וקציעה (סוף סי' ק"נ) – "כתוב בלבוש. אסור לישב בין הבימה ובין ההיכל, שיהא אחוריו נגד ההיכל דגנאי הוא, ואיסורא נמי איכא דהעומד על הבימה דמשתחוה לברך נראה כמשתחוה לו. ואיכא למידק על הטעם הראשון, א"כ אפילו אם יושב ואחוריו אל הבימה איכא גנאי כשקורין בתורה שאחוריו אל הס"ת. וגם על הטעם האחרון קשה נמי דהא מכל מקום נראה כמשתחוה לו המברך על הבימה, אי הכי מאי איריא אחוריו נגד ההיכל. וי"ל בזה,*** *דבקל יוכל להפך פניו אל הבימה בשעת קריאת התורה****, ובלאו הכי יש אומרים שצריכין לעמוד, כדלעיל סי' קמ"ו ובכה"ג ליכא גנאי לא לארון הקדש ולא לס"ת, גם משום לתא דהשתחואה ליתא כשעומד, משא"כ ביושב אחוריו לארון, שאי אפשר לו לעמוד בתמידות, הרי זה גנאי מתמיד, גם מתוך שיושב ופניו לבימה אינו נזהר לעמוד בשעת קריאת התורה כיון שפניו אל הס"ת, איכא קפידא דנראה כמשתחוה לאדם היושב דרך גאוה, וכנראה שאין נזהרין עכשיו בכך כפי שראיתי בבה"כ שבזה המקום".***
     7. ***מ"ב (סי' ק"נ ס"ק י"ד) - לשונו מובא לקמן.***
     8. ***ערה"ש (או"ח סי' ק"נ סעי' ט') – "ואין לישב בין הבימה ובין ההיכל כשאחוריו כלפי ההיכל".***
     9. ***הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"א עמ' ס"ט אות ל"ב) – "שאלה: האם מותר לעמוד עם הגב כנגד ארון ספרים או לא. תשובה: לא".***

***הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"א עמ' ס"ט אות ל"ג) – "שוב שאלתי: והאם גם שהייה של עראי אסור, או רק שהתה של קבע אסור. תשובה: טוב ליזהר".***

* 1. *ברשות אחרת, יש להקל* ***[במקום מצוה].***
     1. ***ט"ז (ס"ק א') – "ונראה דרבנים שעומדים לפני ארון הקודש אינן בכלל איסור זה שעומדים אחוריהם לארון הקודש כיון שהס"ת מונחת בארון הקודש הוה כמו ברשות אחרת".***
     2. ***ערה"ש (סעי' ב') – "ואין לתמוה שבשעת הדרשה עומד הדורש פניו אל העם ואחוריו אל ארון הקודש דכיון שהס"ת מונחת בארון הקודש הוה כרשות אחרת [ט"ז סק"א] ועוד דזהו עצמו כבוד התורה שדורש בהתורה ובמצותיה והתורה עצמה צותה כן בכעין זה כמו בברכת כהנים שהכהנים פניהם כלפי העם פנים כנגד פנים והתורה גזרה כן כדאיתא בסוטה [ל"ח א] כה תברכו פנים כנגד פנים וה"נ הרי התורה גזרה להודיע חוקי האלקים ואת תורותיו ובהכרח לדרוש פנים כנגד פנים ובמדרש איתא בא וראה כמה גדול כבוד הציבור שהחכם הדורש פניו וכו'".***
     3. *פירוש: רק אם לפי שעה****. [דאל"כ, יש סתירת הט"ז וערה"ש].***
        1. ***פמ"ג (או"ח סי' ק"נ מש"ז ס"ק ב') – "ועכשיו עושים מקומות אצל הבימה שקורין אלמימר"א ופני היושב להיכל ואחוריו לבימה, ואף שאחוריו לספר תורה מכל מקום רשות אחרת היא הבימה ... ועיין יו"ד [סימן] רפ"ב בט"ז [ס"ק] א' רבנים בדרשה אחוריהם להיכל, דספר תורה ברשות אחרת, לפי שעה שאני, אבל בקביעות גנאי שיהא אחוריו להיכל".***
        2. ***עי' הגר"ש קלוגר זצ"ל (שנות חיים הל' ספ"ת סי' ח') – "***עיין בש"ע ס"י רפ"ב בט"ז ס"ק א' ונראה דרבנים העומדים ***כו' דרשות אחרת הוא צ"ע דדבריו סתרי למ"ש הוא עצמו והמג"א בא"ח סי' קמ"ט בשם הלבוש שיזהרו שלא ישבו אחוריהם כלפי הארון דגנאי הוא כו' ואפשר דוקא ישיבה של קבע הוי קבע ולא עמידה באקראי בלבד או דהוא חולק בזה על הלבוש ואינו מסכים רק מטעם שלי של הלבוש שם".***
        3. ***מ"ב (סי' ק"נ ס"ק י"ד, שעה"צ ס"ק י"ג) – "וסדר הישיבה וכו'. ועכשיו אין ענין לסדר זה כי קונין המקומות מ"מ יזהרו שלא יעשו שום מקום לישב עליו בין הבימה ובין ההיכל באופן שיהיה פני היושב נגד הבימה ואחוריו להיכל דגנאי הוא ואיסורא נמי איכא דהעומד על הבימה לברך ומשתחוה נראה כמשתחוה לו אם לא שיעשו המקום מן הצדדין (פשוט, וכן המנהג להתיר כיון שאין אחוריו נגד ההיכל ממש. ועיין בפרי מגדים, דאין דברי הלבוש סותר למה שכתב הט"ז ביורה דעה רפ"ב להתיר לרבנים לדרוש אצל ארון הקודש אף שאחוריהם להיכל משום דספר תורה ברשות אחרת, דלפי שעה שאני). וכתב הפמ"ג דעכשיו שעושין מקומות אצל הבימה שקורין אלמימר"א ופני היושב להיכל ואחוריו לבימה אף שאחוריו לס"ת מ"מ רשות אחרת היא הבימה".***
        4. ***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות א') – "אסור לקבוע מקום ישיבתו בתמידות כנגד ארון הקודש באופן שאחוריו כנגד ההיכל, אבל העומדים לדרוש שם באקראי מותר".***
        5. ***חלקת יעקב (יו"ד סי' קל"ד).***
     4. ***מראי מקומות – מנחת יצחק (ח"ה סי' ע"ח), יחוה דעת (ח"ג סי' י"ט).***
        1. ***פסקי תשובות (סי' ק"נ אות י"ח) – "יש הכותבים שאין להתיר אלא לצורך מצוה וכגון לדרוש לעם לכבוד ה' וליקר תפארת תורתו הקדושה, אבל לשאר צרכים כגון אסיפות הקהל או סעודות וכדו' ומחמת צפיפות מקום יושבים ואחוריהם לארוה"ק יש להחמיר, וגם בדרשות בדברי תורה אם לכבוד עצמו הוא דורש לחוויי חורפא (להראות חריפותו) או משום דרוש וקבל שכר, ענוש יענש על שמקיל ראשו כלפי הקודש. ומצינו לגדולי ישראל, שמחמת ענותנותם כי מי יאמר זכיתי לבבי וכו' נהגו לצדד עצמם בשעת הדרשה שלא יהיו אחוריהם כלפי הקודש, ובפרט בשעה שארון הקודש פתוח, כדרשת ליל יום הכיפורים".***
  2. **ישיבה לפני הבימה: בשעת קריאת התורה**.
     1. מיקל – ***פמ"ג (או"ח סי' ק"נ מש"ז ס"ק ב', לשונו מובא לעיל)***, ***מ"ב (סי' ק"נ ס"ק י"ד, לשונו מובא לעיל)***.
        1. לכאורה הוא רשות אחרת ולפי שעה.
     2. מחמיר – ***מור וקציעה (סוף סי' ק"נ, לשונו מובא לעיל)***.
  3. **רשות בפני עצמו: הגדר**.
     1. ***פמ"ג (סי' קמ"א מש"ז ס"ק ג') – "כתב הט"ז ביו"ד סימן רמ"ב אות י"ג וסימן רפ"ב [ס"ק] א' דארון הוה רשות אחרת, יע"ש. ועיין מ"א [סימן] ר"מ אות י"ט ארגז אמה על אמה ברום שלש אמות הוא דחולקת רשות לעצמו, הא לאו הכי לא. ועיין סימן נ"ה סעיף י"ט בט"ז ומ"א, [ט"ז] אות ה', ואות י"ד [במ"א], דלמנין הוה רשות אחת עם בית הכנסת, ולעמוד הוה רשות אחרת, וא"כ צריך לומר דהידור די בכך, כל שנראה כרשות אחרת. ולפי זה אפשר באין גבוה י' טפחים ורחב ד' טפחים די בכך, כל שיש מחיצות לאלומימר"א הנ"ל אין צריך לעמוד מפני הספר תורה שם. ולא עוד, אפילו כשספר תורה מונחת על שולחן שאין גבוה י' טפחים ורחב ד' טפחים בבית שאין שם אלומימר"א אין צריך לעמוד מפניה ... וא"כ כשפותחין הארון וודאי אין צריך לעמוד בפני ספר תורה, דבמקומו מונחת, ואפילו אין רשות אחרת.*** *אבל רבנים העומדים אחוריהם אל היכל כל שאין ארון הקודש אמה על אמה ברום שלש חולקת רשות לעצמה****, כמו שכתב המ"א בסימן (ר"א) [רמ] אות י"ט, הא לאו הכי אסור, דאין רשות לעצמה, כנראה מסימן נ"ה, [סעיף יט] וכדאמרן. ועיין מ"א [סימן] קמ"ו [ס"ק] וי"ו".***
     2. ***פסקי תשובות (סי' ק"נ אות י"ח, הע' פ"ז, הע' פ"ח) – "רשות אחרת הכוונה [פמ"ג מ"ז סוס"י קמ"א]*** *שגובה הבימה לכהפ"ח י' טפחים ואורכה ורחבה ד' על ד' טפחים (ובדרך כלל הבימות שלנו יש להם שיעור זה ויותר)****, ומתירים בזה אף שיושב דרך קבע. [כיוון שהס"ת אינה נמצאת על הבימה אלא לעיתים ולא בקביעות, ושאני מארון קודש שיש שם ס"ת תמיד]".***
  4. *יחזיק הספר אחורי הקוראים בתורה****.***
     1. ***מחמיר: להתרחק קצת מן הצד.***
        1. ***פמ"ג (סי' קמ"א מש"ז ס"ק ג') – "וביום שיש ב' או ג' ספרי תורה, יזהר היושב עם א' בבימה דלא יהא אחוריהם של הקורא והעולה לספר תורה, כמו שכתבתי".***
        2. ***מ"ב (סי' קמ"ז ס"ק כ"ט) – "גם יזהר האוחז הספר להתרחק קצת מן הצד כדי שלא יחזיק הספר אחורי הקוראים בתורה".***
        3. ***בית ברוך (כלל ל"א ס"ק נ"ו) – "מ"ב".***
        4. ***פסקי תשובות (סי' ק"נ הע' פ"ט) – "וכן נזהרים בזה למי שנתכבד בהפטרה שיצדד עצמו לצד הס"ת, ואלו היושבים בין הבימה לארון קודש א"צ לצדד עצמם, דהבימה מפסקת, וכן אם יש בביהכ"נ בימה מוגבהת עם גדר י' טפחים סביב שוב אין חיוב מדינא לצדד לעבר הס"ת, כיון דחולקת רשות לעצמה".***
        5. ***ביד נביאיך (פרק ג' סעי' ז', עי' הע' י"ד).***
     2. ***יש להקל בזמן שעוסק בכבוד ספ"ת אחרת, או כבוד הציבור.*** אך יש להחמיר בשעה שהש"ץ אומר דברים אחרים, כגון 'יקום פורקן', 'אב הרחמים' ו'אשרי' וכיו"ב***.***
        1. עמק ברכה (בענין כבוד ספר תורה עמ' מ"ג) – "הא דלא יחזיר אחוריו לס"ת, נראה, דאם הוא עוסק בכבוד ס"ת אחרת אז מותר לו לחזור אחוריו לס"ת הראשונה, כגון בשבת שמוציאין ב' ס"ת לקריאה באחת קוראין והס"ת הב' מחזיקין על הבימה אחורי הקוראין, **אין זה בזיון להס"ת, כיון שעוסק בכבוד ס"ת אחרת**; וכן כשקוראין מפטיר בנביא, אף שאין כאן כבוד ס"ת אחרת, מ"מ נראה דמותר לחזור אחוריו לס"ת בשעת קריאת המפטיר, כיון דהמצוה היא לכתחילה שיהי' פני הקורא והמפטיר נגד המזרח כנהוג, וא"כ הרי הוא עסוק במצוה שהיא חובת צבור, **ויש בזה משום כבוד הצבור שהוא דוחה כבוד הס"ת**, כדאיתא בסוטה ד' מ': אר"י לעולם תהא אימת צבור עליך שהרי כהנים פניהם כלפי העם ואחוריהם כלפי שכינה. אך בשעה שהש"ץ אומר דברים אחרים, כגון 'יקום פורקן', 'אב הרחמים' ו'אשרי' וכיו"ב, אז ודאי שאסור להזור אחוריו לס"ת שמחזיקין שם על הבימה, רק צריך לעמוד מן הצד. וכן ראיתי מדקדקים עושים. ויישר כחם של הספרדים בזה שעושים פתחי בימותיהם לצד מערב, ונמצא שהספסל של הבימה לעולם עומד מן הצד ושם מחזיקין הס"ת, ואין כאן שום מכשול. ותמה אני על בימותיהם של האשכנזים, למה לא מיחו הגדולים בזה לצוות לסדר הספסל מן הצד כדי להסיר המכשול הזה מעל ישראל".
        2. רבבות אפרים (ח"ב סי' ל') – "לכאורה צ"ע הא בזמן שמגביה ויושב עם הס"ת ואח"כ קורין בס"ת שני הקרוא עומד מאחוריו לגבי הס"ת. וראיתי בעמק ברכה שכתב בזה בדף ל"ו כיון שעוסק בזה בכבוד ס"ת אחרת מותר. וכן במפטיר. אבל לא בזמן שאומר אשרי וכו' וא"כ אז יש באמת לדקדק שיעמוד מן הצד קצת וכן ראיתי שמדקדקין בזה ... אולי כיון שהס"ת מונה בחיקו של המגביה דרך חיבה וכבוד הו"ל כגבוה ממנו עשרה טפחים שמותר. יבר"ך ס"ט. הגהה מידידי".
     3. ***מיקל.***
        1. ***הגרשז"א (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב סעי' י"ד, הע' כ"א) – "מותר לעולה ולבעל הקריאה לעמוד כדרכם, כשפניהם אל הבימה, אף כשיש ספר תורה מאחוריהם. [כגון בימים שקוראים בשני ספרי תורה, או בשעת קריאת ההפטרה, וכיו"ב. ואף שכתב המ"ב (סי' קמ"ז ס"ק כ"ט) ליזהר בזה, לא ראינו לאחד מן הגדולים שיזהר לצדד עצמו, אלא עומדים כדרכם. וטעמא דמלתא,*** *מפני שסו"ס הוא עומד על מקומו הראוי לו עתה ואילו הספר אינו במקומו****]".***
     4. ***מראי מקומות – קימה והידור (פרק י"א סעי' י"ב).***
        1. תורת חיים (סי' ק"נ סוף ס"ק י"א) – "כתב הט"ז ומג"א בשם לבוש שאסור לישב בין הבימה להיכל ולא נתקבל איסורו, יען דעושי' הבימה גבוה ורשות אחרת הוא (עפמ"ג מ"ז) ונראה שמזה נשתבשו אותן מקומות שהעמידו הבימה למעלה עבכ"מ בפי"א מה"ת כדי שלא יבואו לעמוד בין בימה להיכל, אבל באמת הוא טעות דמותר לישב, והתירו רבותינו לעשות מקומות בין בימה להיכל הגם דגנאי הוא רק כדי שלא יבוטל שהבימה יהי' באמצע".
        2. ***תשובות והנהגות (ח"ב סי' פ"ח) – "הגאון רבי משה פערלמוטר זצ"ל (מלאדז') מרעיש על מה שנהגו כשמוציאין שני ס"ת, ואחד יושב עם הס"ת ומכוון נגד אחורי הקורא או העולה, ודבר זה אסור מדינא כשאחוריו של הקורא אל מול הס"ת וכמבואר בש"ע במחבר יו"ד (ר"ס רפ"ב) ובביאור הגר"א שם, ומתפלא שאפילו רבנים לא נזהרין בזה והלוא זהו איסור מדינא כשאחוריו לס"ת. וכ"כ במשנ"ב סימן קמ"ז ס"ק כ"ט. ולכאורה נראה דשורש האיסור להעמיד אחוריו לס"ת, היינו שעושה מעשה שמחזיר אחוריו לס"ת וזה אינו דרך כבוד וכדמוכח ממה שהביא הגר"א מקור לדין זה מהגמרא דיומא נג. דתלמיד הנפטר מרבו לא יחזיר אחוריו לרבו והיינו שעושה מעשה שנפטר ממנו ומחזיר לו אחוריו ובזה הוי מגונה, שאין זה כבוד התורה כשאחוריו לס"ת, אבל כשניכר שעסוק במצות קריאת ס"ת ומכבדו אין כאן גנות לס"ת שלאחוריו, שמה שאחוריו לס"ת הוא משום שעסוק במצות קריאת ס"ת מספר אחר וזהו מקומו, והס"ת השני הוא בא מאחורי מקום המיועד לבימה, וא"כ זהו מקומו לעמוד ואין כאן גנות ולכן אין איסור,*** *רק על היושב עם הס"ת ליזהר לכוון שלא יהיה הס"ת מאחורי בני אדם****. ואולי אזהרת גאון הנ"ל אינו על הבעל קורא אלא על היושב. ומיהו הנזהר ועומד באופן שלא יהיו אחוריו אל הס"ת מכבד בכך הס"ת וראוי לעשות כן ולצדד עצמו שלא יהיה אחוריו לס"ת ובפרט אם הוא ת"ח, אבל לענין איסור מדינא נראה ללמד זכות כמ"ש שאין האיסור מדינא על הבעל קורא או על העולה".***
        3. ***מנהג ישראל תורה (הל' בית הכנסת אות י"ט ).***
  5. *הפניית גבו לספר תורה כדי לפתוח הארון קודש*.
     1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקנ"ד) – "שאלה: הדרכי משה יורה דעה סימן רפ"ב הביא את דברי המהרי"ל שאין ללכת מלפני ספר תורה מתי שהוא עובר לפניו. והסתפקנו מה הדין במי שצריך לעשות פתיחה לארון קודש, ועומד בקריאת התורה מאחורי הבימה, ובשעה שמחזירים את הספר תורה מהבימה, הוא שם לב ורץ כדי לעקוף את הספר תורה כדי להגיע לפתיחה לפני שהספר יגיע וממילא על ידי זה הוא מראה גבו לספר תורה וגם עוקף אותו, האם זה אסור. או שמא יש לומר שאחר שזה כעין כבודו של ספר תורה שרי, כמו שמצאנו סברות כאלו להתיר מי שקורא בתורה ואחד יושב עם ספר תורה מאחוריו. תשובה: נראה דזה כבוד התורה ושרי, ומ"מ לא יפנה ממש הגב לספר תורה".***
  6. **לרקוד לכבוד ספר תורה כאשר מפנה גבו לספר תורה אחר**.
     1. אבני ישפה (ח"ג סי' ס"ח ענף ג') – "בזמן הריקודים בשמחת תורה מצוי שהאדם מפנה את גבו לספר תורה, וכגון שכולם מניחים ידיהם איש על כתפי חבירו, ורוקדים כך לפני הספר תורה. ויש לעיין אם שרי. וכבר הארכתי במקום אחר לזמר שכל שעוסקים בכבוד התורה אין כאן בזיון לתורה כי מוכח ממעשיו שעוסק בכבוד התורה. ולכן נוהגים לשבת עם הס"ת וכל האנשים עולים לתורה בס"ת אחר ומפנים את גבם כי הם עוסקים בכבוד התורה. וסברא כזו כבר כתב בספר עמק ברכה ע"ש. ואם כן י"ל שגם בניד"ד אין איסור שהרי רוקדים לכבוד התורה ואין בזה בזיון. אמנם המ"ב סוף סי' קמ"ז כתב שהאוחז ס"ת ויושב מאחורי המפטיר צריך להרחיק מן הצד עם הס"ת. וא"כ משמע שמחמיר אף כשעוסקים בכבוד התורה. ובאמת שמעתי שבישיבת בריסק מקיפים פעם אחת עם הס"ת, ואחר זה מניחים אותו על הבימה ורוקדים בלעדיו. ובזה יוצאים ידי ספק של איסור להפנות גב לס"ת, וגם מונעים בזה מכשול מהיושבים בזמן ההקפות, בזמן שמטלטלים ס"ת ... ועוד י"ל ע"פ הפמ"ג סי' קמ"ז מ"ז סוף ס"ק א' שכתב דהא דאסור להחזיק ס"ת ערום היינו דוקא כשאין צורך, אבל לצורך תקון כגון לתפור ולדבק שרי וכדומה היכא דלא אפשר וכו' ובונים בהיכל היכא דלא אפשר עכת"ד. וא"כ ה"ה ברקודים, שלא יוכלו לרקוד אם כל הזמן צריך להזהר לא להפנות הגב ומקרי אי אפשר ולא מקרי בזיון. ולכן נראה למעשה שיש לרוקדים לכבוד התורה המפנים את גבם לס"ת על מה לסמוך, אבל ראוי להחמיר בזה. וגאון אחד שליט"א [זצ"ל] אמר שמותר וכמדומני שטעמו כיון שעוברים בדרך ארעי בלבד".

* 1. *שאר ספרים****.***
     1. צדקה ומשפט (פרק ט"ז הע' כ"ט) – "שלגבי ס"ת צריך לישב דרך כבוד ביותר, וזה לא מצינו בשאר ספרי קודש, כשם שלא מצינו שצריך לעמוד בפני כתבי קודש, וראיתי יחידי סגולה שנזהרו מלישב כשאחוריו כלפי ארון ספרים, ומ"מ נראה בספרים המונחים בארון שהם רשות אחרת, שאין לחשוש שגם בס"ת מותר בכה"ג".
  2. ***מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"א סי' קכ"ט, סי' קנ"ח ד"ה ולפי, ח"ב סי' ק', ח"ד סי' מ"ו), הר"צ רייזמן שליט"א (צהר חי"ז עמ' תקמ"ג), הר"מ ברגר (אליבא דהלכתא גליון כ"ד עמ' ל"א טור א').***
     1. ***לקט יושר (או"ח עמ' ל"א ענין א') – "וכשישבו הבחורים בב"ה על הישיבה והוי מקצת (בחורים) [הבחורים] ישבו שאחוריהם נגד ארון הקדש ולא אמר הגאון זצ"ל להו מידי".***
     2. ***משפטי עוזיאל (כרך א' או"ח סי' ג') – "ראה דודאי לכ"ע ובכל המקומות לא הותר לשבת אחוריהם לקדש*** *ודוקא בשעת התפלה וקריאת התורה הוא דנחלקו בני בבל וא"י* ***וטעמיהו דבני הוא לע"ד דטפי עדיפא להו לשבת כלפי החזן להראות את חבתם ותשוקתם לשמוע דברי תורה היוצאים מפיו ולא להטות לו את אחוריהם שנראה כאלו אין מתחשבים לשמוע דבריו ויחשדו חלילה כמסיר אזנו משמוע תורה, וכיון דבישיבה כלפי החזן לטובה מתכונים, לתת כבוד לתורה הותר להם וכמו שהותר לכהנים ולזקנים לעמוד ולשבת כלפי העם משום כבוד העם, ה"נ התירו לכל העם לשבת בשעת התפילה וקריאה בתורה כלפי החזן ולא קפדינן בזה שאחוריהם כלפי הקודש ובני א"י סברי להיפך ובכל כי האי מלתא אין לנו לשנות ממנהגם וילך כל אחד במנהגו שכולם קדושים וברורים ואלו ואלו דברי אלקים חיים ודע דמה שהותר לשבת אחוריהם אל ההיכל במקום שנהגו כן היינו דוקא במקום שסה"ת מונחים גבוה מן הארץ יו"ד טפחים שבאופן זה חלקו מקום לעצמם הא לא"ה אסור בכל מקום ...".***

1. חייב לעמוד לפניו - סעיף ב'.

רמב"ם (הל' ספר תורה פרק י' הל' ט') – "כל הרואה ספר תורה כשהוא מהלך **חייב לעמוד מפניו**, ויהיו הכל עומדים עד שיעמוד זה שהוא מהלך בו כשיגיענו למקומו או עד שיתכסה מעיניהם ואח"כ יהיו מותרין לישב".

* 1. **בשעת הגבהה, והיא ברשות אחרת**.
     1. מחמיר.
        1. עי' רשב"א (ח"ג סי' רפ"א) – "שאלת: על מה ששמעת: שאין הקהל עומדין כאן בשעה ששליח צבור מראה הכתב לעם; ושאלת: היאך אפשר להם שלא יעמודו. תשובה: נראה שהביאך לכך מה שאמרו: אם מפני לומדיה כן, מפניה לא כ"ש. ואם מזו, אינה ראיה שיהא חייב העמדה אחר שספר תורה בדוכן, לפי שהוא במקום אחד והצבור במקום אחר, ואין אדם חייב לעמוד מפני רבו שהוא עומד למעלה בביתו והתלמיד למטה על גבי קרקע. אבל כל שמוציאין ספר תורה מן ההיכל עד שמעלין אותו לדוכן, עומדין הקהל על עמדם. ומקרוב ראו קצת מגדולי ישראל והצבור, שיש לעמוד גם בשעה ששליח צבור זוקפו ומראה הכתב לעם, ואמרו לי: שכל זה מכבוד ספר תורה, ושכן נהגו ברוב מקומות; וכל שטוענין שיש בו כבוד ספר תורה, ראיתי לחוש; ועכשיו כל הצבור עומדים, עד שמניחו במקום שקורא בו".
        2. הו"ד בב"י (ס"ק ב').
        3. א"ר (סי' קמ"ט ס"ק א') – "ובשעת הגבהה יש לעמוד לכל הצבור משום כבוד, נ"ל דלא כמג"א [שם]".
        4. שעה"צ (סי' קמ"ו ס"ק י"ח) – "ועיין באליה רבה שדעתו, דבעת הגבהה מחוייבין הכל לעמוד **אף שהיא ברשות אחרת**, וטעמו דהרי הוא מגביה להראותה לעם ומחוייבין לכבדה".
  2. **סמיכה**.
     1. מחמיר: כישיבה דמי.
        1. מ"ב (סי' קמ"ו ס"ק י"ז) – "ואפי' סמיכה על איזה דבר אסור דסמיכה כישיבה".
     2. מראי מקומות – ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' ד', "ויש מי שחולק").
        1. נחלת אליהו (הערות וחי' דינים סוף אות פ"ז) – "בסמיכה באופן דאם ינטל אותו דבר יפול דהוי כישיבה, לכאורה דעבר על מ"ע דמפני שיבה תקום. ולכאורה בס"ת דנפקא לן מק"ו מפני לומדי' עומדין מפני' לא כ"ש, אם כשהלך הש"ץ עם הס"ת תוך ד' אמותיו והוא סמך עצמו על דבר באופן שאם ינטל אותו דבר יפול דהוי כישיבה לכאורה דעבר על מ"ע, אם הא דנפקא לן מק"ו מקרי דאורייתא וצ"ע".
  3. **האם חיוב לעמוד בזמן שעוסק בתורה**.
     1. מחמיר.
        1. פתחי תשובה (ס"ק ג') – "עיין בתשובת יד אליהו סימן ד' שכתב דאפילו אם עוסק בתורה חייב לעמוד מקמי ס"ת דהא עיקר דין העמידה למדו בגמרא מק"ו מפני לומדיה עומדים מפניה לא כ"ש והרי לעיל סימן רמ"ד סי"א איתא דצריך לעמוד מפני ת"ח אפילו בשעת לימוד א"כ אם הס"ת עדיף פשיטא דיש לעמוד מפניה אפילו בשעת לימוד ע"ש".
        2. ערה"ש (סעי' ח') – "ודע דהחיוב לעמוד בפני ס"ת אפילו בשעה שעוסק במצוה ואפילו בשעה שלומד בתורה שהרי אמרו בריש מגילה ת"ת דיחיד קיל כבוד תורה דיחיד חמור ע"ש וכ"ש כבוד התורה עצמה דגדול מלומדיה כדאיתא בפ"ק דקדושין [ל"ג ב] אם מפני לומדיה עומדין מפניה לא כ"ש".
        3. ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' כ"ו).
  4. *להודיעו****.***
     1. מיקל: אין צריכים להודיעו על כך.
        1. הגרשז"א (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב הע' ל"ז) – "אבל העסוק בתלמודו ולא הבחין בס"ת המהלך, **אין צריכים להודיעו** על כך, הואיל ולא נתחייב".
        2. ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' כ"ו) – "אין צריכים להודיעו על כך".
     2. ***מחמיר.***
        1. ***עי' שבט הקהתי (ח"א סי' ש"ז) – "מסתברא דיש להודיע להלומדים שמוליכין ס"ת כדי שיעמדו משום דאין כבוד שיוליכו ס"ת במקום שיושבים שם ולא יעמדו".***
  5. *פעמונים על ספ"ת: שבת* ***– ט"ז (ס"ק ב').***
     1. ***עי' סי' של"ח סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.***
  6. **האם חיוב לעמוד *באמצע נפילת אפים.***
     1. ***מחמיר.***
        1. הגרשז"א (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב סעי' י') – "***הוציאו ספר תורה והוא עדיין באמצע נפילת אפים, יפסיק, ויקום ממושבו עד שיגיע סת למקומו, ואז ימשיך בישיבה".***
        2. הגרח"ק זצ"ל (אשי ישראל פרק כ"ה הע' מ"ח, עמ' תשע"ז אות רמ"ז) – "הרב שליט"א כתב לי שאם סיים שמו"ע בלחש בשעה שהציבור ב'ויהי בנסוע' לא צריך לומר עמהם ויכול לומר תחנון, ויל"ע האם גם יכול לומר אז תחנון בישיבה, או צריך לעמוד בגלל הס"ת. תשובה: אסור לישב כשהס"ת אינו במקומו".
        3. ***ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' כ"ה) – "היושב לאמירת קריאת שמע וברכותיה, או לאמירת תחנון, ורואה ספר תורה עוברת לפניו, צריך לקום ולעמוד לכבודה, כי ישיבתו אינו אלא מצד המנהג, וחיוב עמידה בפני הספר תורה היא מצוה דאורייתא".***
  7. **האם צריך לעמוד בפתיחת הארון הקודש**.
     1. מן הדין א"צ לעמוד, אבל העולם נוהגין לעשות הידור לתורה ולעמוד.
        1. ט"ז (סי' רמ"ב ס"ק י"ג) – "כשהספר תורה על הבימה. נראה דה"ה נמי על השלחן שהוא גבוה מי' טפחים ורוחב ארבע שגם הוא רשות בפני עצמו שאין צריכין לעמוד וגם בזמן שהס"ת מונחת בארון הקודש אף על פי שהוא פתוח אלא שהעולם עושין כן דרך כבוד לעמוד כל שהארון הקודש פתוח ואין חיוב בדבר".
        2. שעה"צ (סי' קמ"ו ס"ק י"ח) – "ובפרי מגדים כתב דאפילו הוא עומד עמה (כגון בעת שמזכיר החזן נשמות), גם כן אינו מחוייב אז לקום לפניה, כיון שהחזן עומד עמה במקום אחד, ולפי זה הוא הדין בעת שפותחין הארון, כי הלא בכל זה במקומה מונחת. והעולם נוהגין בכל זה לעשות הידור לתורה ולעמוד".
        3. ערה"ש (סעי' י"ג) – "העולם נוהגים לעמוד בשעה שפותחים את ארון הקודש לאיזה תפלה כנהוג בימים נוראים וכן בשארי ימות השנה כשפותחים ארון הקודש לאיזה תפלה ובוודאי מן הדין א"צ לעמוד כיון שהס"ת במקומה **אך כיון שנהגו כן לכבוד התורה ממילא שמי שאינו עומד הוי כהעדר כבוד התורה ולכן בהכרח לעמוד** אך אם הוא חלוש ברגליו ולא יחשדוהו מותר לישב".
        4. אג"מ (או"ח ח"ה סי' ל"ח, קונ' עם התורה מהדורא ב' חוברת ו' עמ' כ"א) – "עכ"פ העמידה כשאה"ק פתוח נוהגין לעמוד, והיה זה גם בימי הט"ז והרמ"א, ובוודאי בהרבה דורות קודם הט"ז. אבל אפשר שליכא חיוב כלל ואף לא ממנהגא, אלא מצווה בעלמא. ומה שלא נעשה מזה חיוב מדין מנהג מטעם דכיוון דאיכא עכ"פ עניין כבוד בזה, הוא כיוון שאין הכרח שאלו שנהגו היה זה לכוונת חיוב שיהיה בזה הדין דאין אתה רשאי להתיר, אלא שהיה זה בשביל אהבת וחביבת התורה שהיתה עלייהו, לא לכוונת חיוב דהיה מסלק ענין החביבות. ודורות האחרונים הא עושין על דעת אבותיהן, ולא להתחייב מצד עצמן, שלכן אין בזה חיובא מדין מנהג. וכיוון שיותר נוטה לפרש בלשון ואין חיוב בדבר שכתב הט"ז, שליכא חיוב כלל, וגם אם נימא שאיכא ספק, הא ספק איסור מנהגא הוא לקולא, לכן אם כך נהגו שלא לעמוד בישיבות בית יוסף, שוודאי אין להרהר אחריהם, הרי החליטו שהדין כן. ומה שלא החמירו, ודאי הוא משום שיותר טוב להתכוון בישיבה מבעמידה. ומשמע קצת כן, מהא דק"ש עדיף בישיבה מבעמידה (פמ"ג סימן ח' א"א ס"ק ב'). ואין להביא איפכא מחיוב העמידה בתפילה די"ח, משום דאז הוא מבקש שיעשה השי"ת צרכיו, ואף בצרכי שמים ותורה שמבקש הרי הצריכו לכל אחד שיבקש בתפילתו מצד שהם גם צרכיו. ואף אם איכא אינשי שבעמידה ג"כ מכוונין היטב ואולי גם יותר, הא בזה ודאי איכא אינשי שיותר עדיף להו להתכוון בישיבה. וכמדומה שליותר אינשי עדיף זה, מחמת העייפות מעמידה. ולאלו שאין להם מקום אצל הכותל, ודאי עדיף להו להתכוון בישיבה. אך אף אם נהגו בישיבות בית יוסף לעמוד כברוב מקומות, נמי היה זה כמו מנהג דעלמא שאינו מנהג לחיובא לפי' זה בט"ז. וזהו טעם נכון על מה שכתר"ה וכן גיסו שליט"א ועוד הרבה חשובים ויראי שמים יושבים. אבל מאחר שהוא עכ"פ שינוי מבשאר קהילות, ואיכא הרבה שיאמרו שעושין שלא כדינא, ראוי לעמוד שלא תצא תקלה לרובא דאינשי שאפילו ת"ח לא ידעו לחלק".
        5. ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' א') – "והכרעת הפוסקים".
     2. מראי מקומות– תורת יקותיאל (או"ח סי' מ"א), נשמת אברהם (או"ח סי' קמ"ו ס"ק א').
        1. חת"ס (חו"מ סוף סי' ע"ג) – "ואפילו אם הארון הקודש רק פתוח אסור לישב בבה"כ".
           1. ציץ אליעזר (חט"ו סי' ל"ב אות ד') – "נשמת אברהם ... בסי' קמ"ו סעי' ד' נשאר בצ"ע על שו"ת ח"ס חחו"מ סוס"י ע"ג שכותב שאפילו אם ארון הקודש רק פתוח אסור לישב בביהכ"נ. יעוין בספר שו"ת תורת יקותיאל חאו"ח סי' מ"א שכבר התפלא בכך על הח"ס, וכותב שמחכ"ת אגב התלהבות כבוד התוה"ק שבער בו כתב זה אגב דיונו לענין איומי שבועה, אבל פשיטא שאיסור אין כאן לכו"ע כמפורש בט"ז ופרמ"ג עיין שם, ולדעתי יפה הוא התירוץ שראיתי בספר שערי חיים על השער אפרים שער ו' סקי"ט שמביא לתרץ דברי הח"ס בשם רג"א, דאפשר לחלק ולומר דדוקא כשארון הקודש פתוח בשביל הציבור א"צ לעמוד, משא"כ בנידון הח"ס שכל הפתיחה של אה"ק והוצאת הס"ת כל עיקרו בשביל אותו האיש ועסקיו שגרמו לו לישבע, בזה חייב לעמוד לפני הס"ת יעו"ש".
           2. מראי מקומות – ישראל במעמדם (פרק כ"ד הע' ד', הע' ז' ד"ה ועוד).
  8. *אבל****.***
     1. ***מחמיר: צריך לקום.***
        1. הגרשז"א (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב סעי' י"א) – "***האבל, אף-על-פי שאינו עומד מפני תלמיד חכם, חייב לקום מפני ספר תורה".***
        2. ***הו"ד ברבבות אפרים (ח"ז סי' ר"ל).***
        3. ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' כ"ב) – "חייב".
  9. ***מראי מקומות – הר"צ רייזמן שליט"א (צהר חי"ז עמ' תקמ"ט).***
     1. הגרשז"א (מנחת שלמה ח"א סי' ל"ג ד"ה והנלענ"ד, הליכות שלמה תפילה פרק י"ב סעי' י"ב) – "***כשמוליכין את ספר התורה לארון, יעמדו כל הקהל עד שיכניסנו המוליכו לתוך הארון ויניחנו על מקומו, שאף-על-פי שאינו מהלך, כל שאינו במקומו הראוי עומדין מפניו. אבל כשאוחזין הספר על מנת לעמוד עמו באותו מקום, אין חיוב לעמוד, מפני שזהו מקומו הראוי לו עתה".***

1. ***שמחת תורה: ישיבה כשהספר תורה חוץ לארון בשמחת תורה.***
   1. *מחמיר****.***
      1. אבני ישפה (ח"ג סי' ס"ח ענף ד') – "פשוט".
      2. ***הגרח"ק זצ"ל (בעמדם יעמדו עמ' נ"ב) – "ובחול המועד סוכות התש"ע נדברתי בעניין עם מו"ר מרן הגר"ח קנייבסקי שליט"א [זצ"ל], שלא קיבל את דברי להתיר ואמר לי בחריפות: 'רק מי שחולה ויש לו פיקוח נפש- שיישב... אם זה לא פיקוח נפש- לא יושבים'".***
   2. *מחמיר: ויושב בהקפות וס"ת בידו****.***
      1. ***חזו"א (ארחות רבנו ח"ב עמ' ש"ט אות ד') – "בליל שמ"ע האחרון לחיי ק' של מרן החזו"א זצוק"ל התפללתי עם מרן בכולל חזו"א וכל זמן ההקפות מרן ישב והחזיק ס"ת קטן כשר בידו, (אבי כאן עובדא בענין זה, באחד הימים בשנתו האחרונה מרן החזו"א זצוק"ל אמר לי שאלך עמו להכנסת ס"ת בביהכ"נ שהי' סמוך לביתו הלכתי עם מרן בהיותינו עם הקהל והס"ת בתוך ביהכ"נ נתנו למרן ס"ת וישב עם הס"ת, רב אחד שהכיר את מרן התיישב על יד מרן ושאלו משהו לאחר שעזבנו דבר מרן ע"ז שהרב ההוא לא ישב עם ס"ת בידו ולא יודע שאסור לשבת כשעומדים עם ס"ת)".***
         1. ***אמנם עי' תשובות והנהגות (ח"ב סי' שי"ט ד"ה ואני) – "אמנם רבינו החזו"א זצ"ל לא רצה לשבת כשמקיפים בס"ת, וכשהיה עייף ישב עם ס"ת דוקא ואפשר דהוא מחסידותו ולא מדינא".***
      2. ***קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ב עמ' ש"ח אות ג', עמ' ש"ט אות ו') – "בשעת הקפות שעומדים עם ס"ת מו"ר (שליט"א) זצוק"ל יושב רק עם ס"ת בידו, וישב אף עם ס"ת הקטן הפסול בידו וכן כל השנים. בשנה אחת בתשל"ב בש"ת סירב מו"ר לשבת עם ס"ת פסול אף שהי' קטן וביקש שיתנו לו ס"ת כשר לשבת אף שהי' גדול וכבד כך ספר לי בני שליט"א שחלק אז את הס"ת להקפות, אבל לשנים הבאות ראיתי שמו"ר ישב עם ס"ת פסול בשעת הקפות וכן ראיתי גם בתשמ"ב".***
      3. ***עי' שושנת ישראל (סוכות פרק י"ד סעי' ה').***
   3. *בין סיבוב לסיבוב כשמחזיקין הס"ת בידיהם א"צ לעמוד, דאז הוה כס"ת על מקומה****.***
      1. ***ערה"ש (סעי' ה') – "ויש לי מקום ספק בשמחת תורה בעת ההקפות שנוטלים כל הס"ת מההיכל ואין מחזירין אותם עד אחר גמר כל ההקפות ורק מתחלפין מיד ליד ולכאורה אסור לישב עד שמחזירין אותן להיכל ולא נהגו כן וגם טירחא גדולה היא שלפעמים שוהין כשני שעות ונלע"ד דבעת שמסבבין עם הס"ת סביב הבימה מחוייבים לעמוד דזהו כמו שהס"ת עוברת אבל בין סיבוב לסיבוב כשמחזיקין הס"ת בידיהם א"צ לעמוד דאז הוה כס"ת על מקומה דכשהיא על מקומה במנוחה וודאי שא"צ לעמוד מפניה".***
      2. ***עי' יחוה דעת (ח"ג סי' י"ט) – "ולענין הלכה נראה שחולים וזקנים או הסובלים מחולשת רגליהם, יכולים לסמוך על דברי הערוך השלחן, שיעמדו רק בעת ההקפות, ובין הקפה להקפה רשאים לישב. אבל הבריאים ישארו עומדים על עמדם עד שיחזירו את ספרי התורה להיכל".***
      3. ***קובץ הלכות (סוכה פרק מ"ד סעי' ה') - לשונו מובא לקמן.***
   4. *במקום הצורך וכגון שהוא עייף וקשה לו העמידה, אפשר להקל כמנהג העולם****.***
      1. ***קובץ הלכות (סוכה פרק מ"ד סעי' ה') – "לכתחילה אין לישב כשהס"ת חוץ לארון ביד המחזיקין אותו, והעולם נהגו להקל בזה, ויש מקום להקל בין ההקפות כשעומדים עם הס"ת במקום אחד ואין מסתובבים עמהם,*** *וכן באמצע ההקפות יש מקום להקל לישב כשהס"ת נמצאים בתוך המחול הפנימי או במקום שאינם נראים לו בהדיא****, ובכל אופן במקום הצורך וכגון שהוא עייף וקשה לו העמידה אפשר להקל כמנהג העולם".***
      2. ***תשובות והנהגות (ח"ב סי' שי"ט) – "בש"ע יו"ד (רפ"ב) מפורש שאם רואה ס"ת כשהוא מהלך על ידי אדם הנושאו חייב לעמוד לפניו ובזה"ל: "ויהיו הכל עומדים לפניו עד שיעמוד זה שמהלך בו כשיגיענו למקומו" ואם כן אסור לשבת בשעת ההקפות כשס"ת מסתובבים מסביבו, אבל בעה"ש שם מביא שבשמחת תורה יש שנהגו להקל, ומסיק שבין הקפה להקפה דוקא יכול לישב דנחשב שהנושא עומד במקומו על הבימה, אבל בלאו הכי אינו מיקל. ואני לא מצאתי מנא לן ד"ז, ואף שחייבין לעמוד לכבד הס"ת כשעובר דרכו עד שנח, היינו כשהולך, אבל כשמסבב וחוזר פעם אחר פעם וכבר כיבד ועמד אינו מוכח שחייב לחזור ולעמוד כל הזמן שהולך כיון שאינו עומד לנוח רק לחזור, לא מצינו חיוב עמידה בלי שיעור כל הזמן. ודי בפעם ראשונה כשסובב וחוזר למקומו, וכעין זה צ"ב גם ברבו מובהק שעומד עד שמגיע למקומו אם חייב כשמסבב והולך או לא. (אמנם רבינו החזו"א זצ"ל לא רצה לשבת כשמקיפים בס"ת, וכשהיה עייף ישב עם ס"ת דוקא ואפשר דהוא מחסידותו ולא מדינא). ולמעשה כשהס"ת עומד בין הקפה להקפה וכדומה, נראה פשוט להקל, אבל בחלש ומיקל גם כשמסתובבים בהקפות אחרי שעמד, נראה שיש לו על מה לסמוך, וגם אי נימא שחייבין לכבד כל הזמן, מ"מ יש לומר שמצות כיבוד כפי כחו ולא יותר, ויש להקל באדם חלש ועמד כפי כחו עד שנחלש דאין צריך יותר לעמוד, ויצא בזה כבר מצות כיבוד ס"ת. (ויש מקילין במקום שרוקדים סביב הס"ת, דמחיצת אנשים הוי מחיצה כמבואר בעירובין דף מ"ד, ואף שאין עושין מחיצה להתיר לדעת כמבואר בעירובין דף מ"ד, ע"ש, הכא כשרוקדים אין המטרה לעשות מחיצה שפיר מועיל למחיצה וכמ"ש)".***
   5. ***מראי מקומות – בצל החכמה (ח"ה סי' קל"ט אות ו'), צדקה ומשפט (פרק ט"ז הע' ל"ז), נטעי גבריאל (סוכות פרק צ"ה).***
      1. ***הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב סעי' י"ג, סוכה פרק י"ב סעי' ט', ס"ק י"ג) – "מה שאין זהירין לעמוד בכל שעת ההקפות בשמחת תורה, אף שספרי התורה אינם במקומם,*** *יש ללמד זכות על כך****, דכיון שמרקדים עם הס"ת*** *חשיב כל בית הכנסת מקומו של הספר****, וכמונח במקום אחר דמי, ועוד דהרוקדים חשיבי כעין מחיצה בין היושבים להס"ת. אולם בשעת ההקפה הראשונה - בכל אחת משבע ההקפות -, שהיא עיקר המנהג, צריך לעמוד".***
      2. ***ששכ"ה (פרק כ"ד הע' קי"ח [דפו"ח, הע' קכ"ה]) – "ולפ"ז מצינו היתר לשמחת-תורה דמותר לשבת - כשהמחיצה מב"א קיימת - בשעת הריקוד, אפי בשעה שנושאים ס"ת ביד, סי' קמו במ"ב ס"ק יז, ועיין ערוה"ש יו"ד סי' רפב סע' ה (ועוי"ל ע"פ סי' קמו בשעה"צ ס"ק יח, דבעת ההקפות זה נקרא מקום הס"ת, ולכן אפשר לשבת, ע"ש. ועיין בספר צדקה ומשפט פט"ז הערה לז, בשם הגרש"ז אויערבך זצ"ל, שמלמד עוד זכות, ועיין גם בספר תשובות והנהגות ח"ב סי שיט, ומובא שיש גדולים הנוהגים בזמן ישיבתם לאחוז ס"ת בידיהם ובזה אין כל חשש)".***

1. שאר ספרים: חיוב עמידה.
   1. **ספרים: האם חיוב עמידה לספרים**.
      1. מחמיר.
         1. רשב"א (ח"א סי' קמ"ד) – "שאלת הא דאמרינן בקדושין (פ"ק דף ל"ב) שחייב אדם לעמוד מפני ספר תורה. אי דוקא ספר תורה אבל מפני חומשין לא או דילמא לא שנא. **דהכי משמע מדאמרינן מפני לומדיה עומדין מפניה לא כל שכן**. וכן הא דאמר רבי אלעזר אין תלמיד חכם רשאי לעמוד מפני רבו בשעה שיושב ועוסק בתורה. ואמרינן לייט עלה אביי ופרש"י ז"ל לייט אמאן דלא קאים. קיימא לן כאביי או לא. ונפשוט מינה דכל שכן שעומדין מפני ספר תורה. תשובה: חומשין שאמרת לא חומשין העשויין בגולל וכדתקנן אמרת. שאותן /חומש/ הרי הן כספר תורה לכל דבריהם. אלא שאין קורין בהן בצבור מפני כבוד הצבור בלבד. אלא חומשין שלנו שאינו גולל. **ומסתברא שאפילו לפניהם עומדין דקדושין הן וניתנין הן ליכתב כן**. ופוק חזי מה עמא דבר לכתוב כן ומפניה קרינן ביה. ולענין תלמיד חכם היושב ועוסק בתורה מסתברא דהלכה כאביי דבתרא הוא. וכן נראה דעת הרב אלפסי ז"ל שכתב אידך דרבי אלעזר דאמר כל תלמיד חכם שאינו עומד מפני רבו נקרא רשע. ולא כתב ההיא אחריתי דר' אלעזר שאינו רשאי לעמוד מפני רבו בשעה שיושב ועוסק בתורה. דאלמא חייב לעמוד מפני רבו".
         2. אור נעלם (סי' א', והו"ד בצד השו"ע של דפוס טלמן) – "אבל לענין קימה גרידה לא משמע מידי מדברי הרמב"ם להקל ודוק. ופרט נגד מה שכתוב הרשב"א בתשובה סימן קמ"ה וז"ל ... עכ"ל. דמשמע דבזמן הרשב"א הי' כן עמא דבר שנהגו לקום מפניהם דמפניה קרינן בי' וא"כ מזה שכתב הב"י שלא נשמע פוצה פה לערער ממה שלא שמע ולא ראה אינו ראי' ובפרט להקל אחרי שנראה לעין כל דבזמן הרשב"א הי' כן עמא דבר ודו"ק".
         3. הו"ד ברע"א (על הש"ך ס"ק ג') – "ב"י בשם הרמב"ם. כפ"מ שהוציא הב"י מהרמב"ם אפי' בחומשים העשויים בגלילה א"צ לעמוד בפניהם אלא דבספרים שלנו שאין עשוייה בגלילה. אפילו כל התורה כתובה בהם א"צ לעמוד. ודעת הרשב"א דבחומשים בגלילה דינם כספר תורה ומדינא מחוייב לעמוד בפניהם ובחומשים שלנו שאין עשוייה בגלילה ראוי להחמיר וע' בת' אור נעלם (סי' א')".
      2. מיקל.
         1. מאירי (קידושין דף לג:) – "ומכל מקום דוקא בספר תורה שיש בה קדשה יתירה אבל לשאר ספרים אין עומדין כלל".
         2. ב"י (ס"ק ב') – "כתב הרשב"א ... וכן נהגו העולם שלא לעמוד בפניהם ומעולם לא נשמע פוצה פה לערער בדבר".
         3. לבוש (סעי' ב') – "אבל בפני חומשים שלנו אין צריכין לעמוד, שאין בהן קדושת ספר תורה שאינן נכתבים כהלכתן".
         4. ש"ך (ס"ק ג') – "השומע כו'. כן הוא בכל הספרים אבל אין נוהגין כן וכ"כ הב"י שנהגו שלא לעמוד מפניהם ומעולם לא נשמע פוצה פה לערער בדבר ומביאו ד"מ ונראה שצ"ל יש מחמירין ואומרים השומע קול הנושא כו' ואלמטה קאי וכן גרס בעט"ז".
         5. ערה"ש (סעי' ד') – "ומפני ס"ת פסולה א"צ לעמוד וכן מפני חומשים וגמ' ורק בס"ת הכתובה כדין על קלף כשר ונכתבה לשם קדושת ס"ת ואין בה טעיות והיא כנתינתה מסיני חייבים לעמוד".
      3. מראי מקומות – ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' י"ז).
         1. רמ"א (סעי' ב') – "אבל לפני חומשים שלנו אין צריכים לעמוד (ב"י בשם הרמב"ם). ויש מחמירים (רשב"א סי' קמ"ד). השומע קול הנושא ספר תורה אף על פי שאינו רואה אותו, חייב לעמוד (ב"י בשם הרב רבינו מנוח)".
            1. מראי מקומות – ש"ך (ס"ק ג', לשונו מובא לעיל), ברכי יוסף (ס"ק א'), זה השלחן (ח"א יו"ד סי' רפ"ב על סעי' ב').
   2. *נביאים: האם יש דין לעמוד בפני נביא* ***- רק לפי המיקלים לעיל.***
      1. ***מיקל.***
         1. ערה"ש (סעי' ד') – "***ומפני נביאים אף שכתובים כהלכתם על קלף ולשמה וכן מפני חמש מגילות אין חייבין לעמוד ואף על פי שקדושים הם מ"מ הכבוד הזה הוא רק לתורה בלבד [עי' נדרים כ"ב: אלמלא חטאו וכו']".***
         2. עמק ברכה (עמ' מ"ג ד"ה והנה) – "בנביאים ליכא העשה דכיבוד ואין צריך לקום מפניהם".
         3. ***הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' של"ו) – "שאלה: האם צריך לעמוד מפני נביא הכתוב בקלף, או לא. (האם קדושתו כס"ת). תשובה: כמדומה שאין צריך".***
         4. ***תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ד אות כ"ד) – "שאלה: החזון איש ס"ל לעמוד כשעובר לפניו ספר (קלף) של נביאים, האם זה נכון. תשובה: הפשטות שאין צריך גם חזון איש רק מסתפק ולא אמר בודאי".***
         5. ***ביד נביאיך (פרק ד' סעי' ה').***
      2. ***מראי מקומות –*** ישראל במעמדם (פרק כ"ד סעי' י"ט)***.***
         1. ***חזו"א (דינים והנהגות או"ח סי' י"ב אות ט', מעשה איש ח"ה סוף עמ' י"ד) – "י"א שנסתפק אם צריך לקום מפני נביא (עיין ב"י יו"ד סי' רפ"ב)".***
            1. ***ביד נביאיך (פרק ד' הע' י') – "ובספר דינים והנהגות להחזו"א הובא שהחזו"א הסתפק בזה. ולכאורה הוא הדין בכל כתבי הקדש הכתובים על גבי קלף".***
         2. ***הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חנ"א עמ' מ"ה טור ג') – "שהנה יש מנהג לעמוד 'בפתיחת הארון', ואיך הדין בפתיחת הארון של 'נביאים', לפי הצד בחזו"א שיש דין עמידה בפני נביא, וענה לי מרן שליט"א שיתכן".***

***הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"ב עמ' קס"ד אות ט"ו) – "שאלה: יש כאלה שנוהגין שקורא הבעל קורא ההפטורה שכתוב על קלף, וזה מונח בארון הקודש עם ספרי התורה, האם יש חיוב לעמוד כשמוציאין זה הקלף מהארון הקודש לקרוא בו, או לא. תשובה: שמעתי שמרן החזון איש נסתפק בזה, ובבית יוסף [יור"ד סימן רפ"ב, עיי"ש.] משמע שאין צריך לעמוד".***

* 1. **כשהלך הנושא ספר אצלו, א"ל ליכנס או לצאת לפניו בפתח**.
     1. מהרי"ל (מנהגים, ליקוטים אות פ') – "כשהלך הנושא ספר אצלו, א"ל ליכנס או לצאת לפניו בפתח.
     2. הו"ד בפוסקים – א"ר (סי' מ' ס"ק ה', א"ז סי' ר"מ ס"ק ז'), מאסף כל מחנות (סי' מ' ס"ק ל"א), כה"ח (סי' מ' ס"ק כ"ט).

1. הולך ממקום למקום וס"ת עמו - סעיף ג'.
   1. **לשלוח ספר תורה בדואר או כמטען בספינה או באוירון**.
      1. מראי מקומות – חלקת יעקב (או"ח סי' מ"ה), בצל החכמה (ח"ד סי' קמ"ב, עי' סי' קמ"ג אות ה').
2. מקום יכנס ספר תורה - סעיף ד'.
   1. לא יכנס 1)לבית הכסא או 2)לבית המרחץ או 3)לבית הקברות.
      1. מחבר - "לא יאחוז אדם ס"ת ויכנס בו לבית הכסא או לבית המרחץ או לבית הקברות, אף על פי שכרוך במטפחת ונתון בתיק שלו, ולא יקרא בו עד שירחיק ד' אמות מהמת או מבית הקברות או מבית הכסא. ולא יאחוז ספר תורה בלא מטפחות".
   2. **אחיזת ספר תורה בבית הקברות, ולענין לועג לרש**.
      1. עי' סי' שס"ח, לשיטות ומראי מקומות.
3. אין זורקין כתבי הקדש, ואפילו הלכות ואגדות - סעיף ה'.
4. ספר הפוך - רמ"א (סעי' ה').
   1. **אסור להניח ספר בצורה הפוכה, כלומר שעליונו למטה**.
      1. מהרי"ל (מנהגים, ליקוטים אות פ') – "כשראה מהר"י סג"ל ספר מהופך עליונו למטה הפכו ונשקו".
      2. דר"מ (ס"ק א') – "מהרי"ל (שם עמ' תרלא) כשמצא ספר מהופך עליונו למטה היה הופכו ונושקו".
      3. יוסף אומץ (ח"ב קדושת הספרים ושמות אות י"ט) – "כתוב בליקוטי מהרי"ל שכשראה ספר מהופך עליונו למטה הפכו ונשקו".
      4. שכנה"ג (הג' טור ס"ק י"ח) – "כשראה מהר"י סגל ספר מהופך עליונה למטה, הפכו ונשקו. מהרי"ל ז"ל בלקוטים שאחר דרשותיו".
      5. בית לחם יהודה (על הדף, על הרמ"א סעי' ז') – "מהרי"ל".
      6. א"ר (סי' מ' ס"ק ה', א"ז סי' ר"מ ס"ק ז') – "כתב בליקוטי מהרי"ל [אות פ] כשראה ספר מהופך עליונה למטה הופכו ונשקו".
      7. שלחן גבוה (ס"ק י"ט).
      8. מקדש מעט (ס"ק כ"ז) – "להפכי. הגר"א מוילנא בביאורו כתב. כנ"ל סי' רע"ז. אבל במהרי"ל לא עסיק כדין דסי' רע"ז שהכתב למטה. אלא מיירי בספרים המכורכים [כספרי דפוס שלנו] שמצאו מהופך צד עליון למטה וע"ז כתב דהי' הופכו כראוי ונושקו".
      9. ערה"ש (סעי' י"א) - לשונו מובא לקמן.
      10. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' כ"ד) – "אסור להניח ספר בצורה הפוכה, כלומר שעליונו למטה".
      11. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' סעי' מ"ח).
   2. **אסור להפוך ספר פתוח על פניו**.
      1. רמ"א (סעי' ה') – "ואסור להפוך אותו על פניהם, וכשמצאו כך צריך להפכן".
         1. כדאי' בגר"א (ס"ק ט"ז), ושיורי ברכה (ס"ק ה', לשונו מובא לקמן).
         2. מראי מקומות – מקדש מעט (ס"ק כ"ז, לשונו מובא לעיל), גנזי הקודש (פרק ב' הע' מ').
      2. שיורי ברכה (ס"ק ה') – "הגהה. וכשמצאן כך צריך להפכן וכו'. **הרבה אינן נזהרים בזה**, וכשקורין אותו לס"ת או אפילו כשפוסקין למילי דעלמא, הספר שהוא קורא או חומש או תהלים וכיוצא, הופכו על פניו. והם עתידין ליתן את הדין. ולמוכיחים ינעם. הרד"ק בהגהותיו כ"י".
      3. עי' ***הגריש"א זצ"ל (מאור השבת ח"ה עמ' תשפ"א אות ס"ח) – "מותר להפוך ספר פתוח, כדי שלא יסגר הספר. אך לכתחילה יזהר שלא לעשות כן".***
      4. אבני ישפה (ח"ג סי' צ"ד ענף א') – "שיורי ברכה ... הרי מבואר מדבריו שאין לפתוח הספר ולהפוך אותו על פניו. ויש לעיין דאיזה איסור יש בדבר, שהרי ביריעה, אם הופכו, זה נחשב בזיון כיון שהכתב למטה והחלק למעלה, אבל בספר הנדפסים הדפים משני הצדדים, וא"כ לעולם יש כתב למעלה וכתב למטה, ומה ראה שכתב זה יהיה למעלה או כתב אחר. ולכן נראה **שהגדר הוא שהכל תלוי מה נחשב בזיון לפי המקובל** לשמור על כבוד ספרים. וכיון שרגילים להחזיק הספר בלימוד עם הכריכה על השולחן, כאשר הכריכה היא למעלה, כבר נחשב בזיון. וטעם הדבר כיון שמקובל להחזיק הספר כשתחילתו למעלה, כאשר הופכו נראה שהספר מוחזק בבזיון. וכן פסק גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל] להזהר בזה לכתחילה, והיה נראה לי שאינו חמור כ"כ בעיניו".
      5. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' כ"ד) – "אסור להפוך ספר פתוח על פניו".
      6. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' סעי' מ"ה, סעי' מ"ו, סעי' מ"ז).
   3. **אין להניח ספר סגור הפוך על פניו**.
      1. ערה"ש (סעי' י"א) – "וכשמוצא ספר הפוך מהפכו שיונח כדרכו וכן אסור להעמידו מהופך שיהיו ראשי האותיות למטה וכשמוצאו עומד מהופך מהפכו ומעמידו כדרכו".
      2. ***קהלות יעקב (דרך שיחה ח"ב עמ' ת"ע) – "ספר שמונח הפוך על סטנדר, באופן שראשו מונח בצד מערב וסופו בצד מזרח - אמר שאסור שיהיה מונח כו, וסבר שזה בכלל 'הפוך' שכתב הרמ"א (יו"ד סי' רפ"ה ס"ה)".***
      3. עי' חוט שני (גנזי הקודש פרק ב' הע' מ') – "שהגם שבספר סגור קשה לומר שהוא 'הפוך' דכמו שאפשר לפותחו מכאן, אפשר לפותחו מהצד השני, מ"מ 'ההרגשה שזה הפוך', ולכן אין להניחו כך".
      4. הגרח"ק זצ"ל (לחושבי שמו עמ' רי"ז תשובה ט"ו) – "שאלה: האם מותר להניח ספר קודש הפוך (היינו שהדפים לכיוון השלחן). תשובה: אסור".
      5. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' כ"ד) – "אין להניח ספר סגור הפוך על פניו".
      6. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' סעי' מ"ג, עמ' רע"ג) – "אין להניח ספר סגור הפוך על פניו. [אע"פ שמצד הסברא לא נראה שיש הבדל אם מונח בצד זה או בצידו האחורי]".
      7. מראי מקומות.
         1. שו"ע המקוצר (ח"ה יו"ד סי' קס"ו הע' כ"ח) – "ולא מצאתי מקור למנהג האשכנזים המקפידים שלא להניח ספר בהיפוך באופן שתחילתו כלפי מטה. והא דאיתא בספר מהרי"ל ... ומכל מקום נראה לפי מה שנהוג בזמנינו לכתוב ע"ג הכריכה בצידה הימני שם הספר, ראוי גם לנו להניח הספר כך כדי שיהא נראה שמו, וזהו כבודו והודו".
   4. **רואה ספרים הפוכים בתוך שקית של אחר**.
      1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקנ"ו) – "***שאלה: אחד שרואה ספר הפוך בתוך שקית או תיק של אחר שלא מכיר אותו, האם הוא יכול להכניס ידו לתוך השקית שלו כדי להפוך את הספר שלא יהא מונח שם בבזיון. תשובה: כן".
   5. **ספר הלכה באנגלית להזהר לא להפוך אותו**.
      1. מחמיר.
         1. חוט שני (גנזי הקודש פרק ב' הע' מ"א).
         2. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקנ"ז) – "***שאלה: ספר הלכה באנגלית האם צריכים להקפיד שלא יהיה הפוך או שאין קפידא בזה. ואם הספר כתוב באנגלית ויש בו הערות בלשון הקודש האם דינו כשאר ספרי זמנינו או שיש בו פחות קדושה כיון שחציו באנגלית. תשובה: הוא קדוש לכל הדינים, כאילו נכתב בלשון הקודש".
         3. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' כ"ה) – "וספר קודש שנכתב בשפת ל"ז הנכתב משמאל לימין (כגון אנגלית), יניחנו כדרך קריאתו".
         4. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' סעי' נ"א).
   6. **להניח ספר על פניו לצורך צילומו**.
      1. מיקל.
         1. חוט שני (גנזי הקודש פרק ב' הע' מ"ג).
         2. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' כ"ו) – "מותר להניח ספר על פניו לצורך צילומו".
         3. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' סעי' נ"ב).
   7. **כריכה הפוכה והספר ישר**.
      1. יעמיד הספר ישר, אע"פ שנראה כהפוך.
         1. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א עמ' תקי"ג) – "שאלה: כרכו הספר עם כריכה הפוכה, אם יעמידו בכריכה ישרה - הרי הספר הפוך, ואם הכריכה הפוכה - נראה הספר כהפוך. תשובה: יעמיד הספר ישר, ומה שנראה כהפוך אין זה מתיר להעמידו הפוך. אבל מן היושר לשנות את הכריכה".
      2. מראי מקומות.
         1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקנ"ח) – "***שאלה: ספר שמודפס נכון אלא שכרכו אותו שהכריכה נראה מבחוץ שהספר הפוכה, האם מותר להשאיר את זה כך בארון הספרים אף שהאנשים יראו את זה ויחשבו שעומד שם ספר הפוך. תשובה: כדאי לסמן או לעטוף".
         2. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' ק"מ תשובה שס"ד) – "שאלה: ספר שכריכתו הפוכה [שצד הפנים נמצא בגב הכריכה], האם צריך להניחו כפי צידו האמיתי או כפי מה שנראה מבחוץ. תשובה: **ידביק פתקא** ע"ג הספר".
         3. שו"ע המקוצר (ח"ה יו"ד סי' קס"ו סוף הע' כ"ח) – "ונלע"ד פשוט שבספר שכרכו אותו בטעות בהיפך, אזלינן בתר הנראה בחוץ, כי הוא ניכר טפי".
         4. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' סעי' מ"ג, עמ' רע"ג) – "שו"ע המקוצר ... ונראה שספר שכרכו אותו בטעות בהיפך, אזלינן בתר הנראה בחוץ [דהיינו שיניחו בצד שכתוב את שם הספר. ולפי דבריו יש לעיין אם שם הספר שכתוב 'בגב הספר' נכתב הפוך, דהיינו שאם יניחו בספריה לפי איך שכתוב, יצא שהספר עומד הפוך. האם גם בזה יתיר להניחו כך, או מאחר שזה בזיון יותר, יודה שלא יניחנו כך]".
   8. **בעטיפה שקופה**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' א' אות ב') – "שאלה: מחבר ספר שמקבל לביתו ספרים מעוטפים בפלסטיק, והוא רואה שחלק מהם שוכבים ישר, וחלק הפוכים האם הוא חייב לפתוח את העטיפה כדי שלא יהא ספרים הפוכים. תשובה: ראוי".
   9. **בעטיפה אטומה**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' א' אות ג') – "שאלה: בענין הנ"ל, ומה הדין כשהעטיפה אינו שקופה ואינו יודע איך הספרים נראים בפנים האם הוא צדיך לפתוח כל עטיפה למנוע מחשש ספדים הפוכים. תשובה: לא".
      2. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקס"א) – "***שאלה: מה הדין כשהעטיפה לא שקופה ואינו יודע איך הספרים נראים בפנים האם הוא צריך לפתוח כל עטיפה למנוע מחשש ספרים הפוכים. תשובה: לא".
   10. **ספרים חדשים: שעדיין לא למדו בהם**.
       1. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ג סי' צ"ד סוף ענף ב' [לשונו מובא לקמן], אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות י') – "אכן בכרכיות ובמחסני ספרים שקשה להקפיד ע"ז הוי כמו אי אפשר, ורשאי להניח את הספרים הפוכים".
       2. אבני ישפה (ח"ג סי' צ"ד ענף ב') – "מצוי הדבר בכריכת ספרים או במחסנים שיש בהם הרבה ספרים שהספרים הפוכים ותחתית הספרים פונה כלפי מעלה. וכיון שיש טרחא רבה להקפיד להפוך את הספרים, יש לעיין אם ניתן להקל במקום הדחק כזה. ובגמ' עירובין צ"ח א' ונמצא שבמקום שאי אפשר וכגון כאן שאין לו בגד לכסות את הכתב (ע' רש"י), מותר לו להשאיר את הספר הפוך, ואף לכתחילה הופכים אותו כדי שלא יהיה בבזיון יותר גדול ... והסכים אתי מו"ר גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל]. אמנם מי שמסוגל לעמוד בזה אשרי לו כי התאמץ למען קדושת הספרים".
       3. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ג' אות י"ט) – "שאלה: האם יש קדושה לספרים לפני שלומדים מהם בזמנינו. תשובה: כן".
       4. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' כ"ה, הע' מ"ב, פרק ח' הע' י"ט) – "אמנם ספרים שעדיין לא למדו בהם, יש מקום להקל להניחם הפוך. [הגרח"פ שיינברג (שליט"א) [זצ"ל]]".
5. ליכנס בהם לבית הכסא - סעיף ו'.
   1. **ספרים: האם שרי להכניסן לבית הכסא**.
      1. מ"ב (סי' מ"ג ס"ק כ"ה) – "ושאר ספרים וכתבים שיש בהן שמות אם הם בכיס שרי להכניסן ויש אומרים דבעינן דוקא תיק בתוך תיק אם צריך ליכנס לבה"כ וכדלעיל לענין תפילין וס"ת אסור בכל גווני".
      2. מחמיר: צריך כיס בתוך כיס.
         1. עי' כה"ח (או"ח סי' מ"ג ס"ק כ"ח) – "ונכון להחמיר אפי' בשאר ספרים שלא להכניסם אפי' בכיסם ואפי' לבה"כ שבשדה היכא שאפשר".
         2. עי' ***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות י"א) – "הנכנס לבית הכבוד לעשות בו צרכיו ויש בידו ספרים הנדפסים צריך לכסותם בשני כיסויים. ואולם אם אין עמו דבר לכסות כיסוי שני ואין לו מקום להניח את הספר מבחוץ, מותר להכנס אף בכיסוי אחד".***

עי' שלמת חיים (סי' תק"ס, דפו"ח יו"ד סי' קנ"ה) – "והנה בשו"ע (יו"ד סי' רפ"ב ס"ו): 'הקמיעין, אם היו מכוסין עור מותר ליכנס בהן לביהכ"ס, ואם לאו אסור'. ולפ"ז משמע דמותר, אולם לפי מש"כ המ"ב (סי' מ' סק"ז) בשם דרך החיים דגם לעשיית צרכיו צריך דוקא כלי תוך כלי, א"כ גם כאן אין להקל בכיסוי אחד. ואולי י"ל דגם הדרך החיים דמצריך שני כיסויים זה דוקא בתפילין אבל לא בספרים הנדפסים. תשובה: אם אין עמו דבר לכסות ואין לו מקום להניחו מבחוץ, נראה דמותר".

* + - 1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ד' הע' ב') – "ודעת הגרי"ש אלישיב (שמצריך ב' כיסויים) שאם הד"ת בכיס בגדיו ולובש ע"ג בגד נוסף, נחשב לב' כיסויים, אך יזהר שלא יתגלה הכיס".

הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ד' הע' ב', מילואים סי' ב' [לשונו מובא לקמן], אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות י"ז) – "ודעת רבינו להחמיר שצריך ב' כיסוים. וכל דבר קדוש הצריך כלי בתוך כלי, אם הוא בכיס של בגד פנימי ולובש ע"ז עוד בגד, הרי זה ככלי בתוך כלי, אך יזהר שלא יתגלה הכיס".

הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות ס"ז***, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות י"ז) – "כיסה ספר בדבר ארוך ועטף אותו ב' פעמים - לא נחשב כב' כיסוין לענין בית הכסא וכדו', כיון שזה מחובר".

* + - 1. שבט הלוי (גנזי הקודש פרק ד' הע' ב').
    1. מיקל: דסגי בכיסוי אחד להכנס לבית הכסא.
       1. ציץ אליעזר (גנזי הקודש פרק ד' הע' ב').
       2. הגרחפ"ש זצ"ל (גנזי הקודש פרק ד' הע' ב').
       3. חוט שני (גנזי הקודש פרק ד' הע' ב') – "שכיס החולצה המצוי אצלינו נחשב ככיסוי אע"פ שאינו מהודק ונראים הד"ת בתוכו".
    2. מראי מקומות – נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' א').
       1. גנזי הקודש (מילואים סי' ב') – "היוצא למעשה באופן שיש שם ה' זה מחלוקת שלא הוכרעה, והמחמיר תע"ב והמיקל יש לו הרבה על מי לסמוך, ואם אין בהם שם ה', יכול ליכנס בלי פקפוק עם כיסוי אחד לביהכנ"ס ולזה האחרון הסכים עימדי הגר"נ קרליץ שליט"א והגרח"פ שיינברג (שליט"א) [זצ"ל], ואלא שהגרי"ש אלישיב (שליט"א) [זצ"ל] וכ"ד הגרש"ז אוירבאך זצ"ל כן הצריכו גם בזה ב' כיסויים, וכ"ז בכתב יד או בדפוס שנעשה מכח אדם (אינו מצוי היום) משא"כ בצילום - מיקל הגר"נ קרליץ והגרח"פ שיינברג (שליט"א) [זצ"ל] שסגי בכיסוי אחד, דאין קדושתו חמורה כ"כ אלא שגם בזה הגריש"א מחמיר, ואמר שאפי' אם הספר היה נופל מהשמים לא היינו יכולים להקל בשום דבר".
       2. **תשובות והנהגות (ח"א סי' קכ"ה) – "במונחים בכיסו הם מונחים רק בכיס אחד, והנה בספרים וכתבים שיש בהם שמות להכניסם לבית הכסא, מביא במ"ב (מ"ג ס"ק כ"ה) מחלוקת דהמ"א מיקל דסגי בכסוי אחד וא"ר מחמיר דצריך שני כסויין תיק בתוך תיק, ורוב הפוסקים הסכימו כמ"א (מאמר מרדכי כאן, תהלה לדוד, שבות יעקב וכו') אבל מ"מ בכבוד אלקינו ית"ש (ובכבוד שמו) ומפני יראתו ראוי לא ליכנס לשום חששות ויש להכניס הסדור כרוך ובתוך הכיס, שיש כאן כיס בתוך כיס ויוצאין לכ"ע. (כמבואר במחה"ש דחשיב כיס בתוך כיס) ועי' במ"ב סי' מ' סק"ד שאף בספרים הנדפסים צריך כלי בתוך כלי. וכ"ז בסידור שיש בו אזכרות, אבל בדברי תורה כל החיוב רק לא לבזות וכשמונח בכיס דהיינו בכסוי אחד אין בזיון וסגי בכסוי אחד לכ"ע, וברמב"ם פ"ו דיסה"ת מפורש החילוק בין דברי תורה שעיקר האסור בזיון או השחתה, לאזכרות שחמור יותר. עמש"כ בזה בסימן תקנ"ד. ולפיכך נראה כמ"ש שבסידור או כתבי קודש שיש בהן אזכרות יכסה בעוד כסוי מלבד הכיסים של המכנסיים או חליפה, אבל במכתבים עם דברי תורה או אפילו ספר בלי אזכרות יש להקל בכיס או כסוי אחד לבד, אבל מבואר בשו"ת הרדב"ז (ח"ג תתקמ"ח) שאפילו מונח בתוך חיקו משניות או סידור מותר, ולדברינו בסידור שיש בו שמות ראוי להחמיר, ובדברי תורה מותר, ובפרט בבית הכסא שלנו".**
       3. תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"א אות ג') – "שאלה: האם מותר להכניס ספרים לבית הכסא בכיסוי אחד. תשובה: כן. שאלה: מה הדין אם יש שם ה'. תשובה: אז עדיף שלא אבל בב' כיסויים מותר".
  1. **אם כיס של חולצה הוי כיסוי**.
     1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקס"ט) – "***שאלה: האם סומכים להקל להכנס עם דברי תורה או ספר קטן בתוך כיס של מכנסיים לתוך בית הכסא, או בכיס של חולצה, ומה הדין אם לובשים מעיל מעל גבי החולצה אם זה פשוט דהוי כב' כיסויים. תשובה: רק עם מעיל מעל לחולצה ישאיר בתוך הכיס".
  2. **פסוקים או הלכות על כסף: האם מותר ליכנס עמהם לבית הכסא**.
     1. עי' סי' רע"ו, לשיטות ומראי מקומות.
  3. **הכנסת עיתון לבית הכסא**.
     1. מראי מקומות – נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' ה').
        1. ***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות ט') – "***עיתונים שיש בהם דברי תורה ראוי לגונזם ולא להכנס עמם לבית הכסא".

***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות י') – "***עיתונים ושאר דברי חול הנדפסים באותיות לה"ק מרובעות, יש להזהר שלא יבואו לידי בזיון, והמחמיר לגונזן תבוא עליו ברכה, ויר"ש יזהר גם שלא להכניסם לבית הכסא".

* + - 1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק י"ד סעי' ט', אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות י"ט) – "אם יודע שיש בעיתון דברי תורה אין להכניסו לבית הכסא. אך **אם הדברי תורה מכוסים ע"י דפי העיתון בב' דפים**, מותר להיכנס עימו לבית הכסא, ויזהר שלא לגלות. ודין זה הוא גם בבית הכסא שלנו שבדרך כלל נקי, ואף אם משמש לשימושים נוספים".
      2. הגרחפ"ש זצ"ל (רבבות אפרים ח"ו סי' ת"ט אות א') – "יש להקל בקריאת עתון בביהכ"ס, ובלבד שלא יקרא שם הד"ת ומאחר שאינו בדפוס אלא באופסט, ואיב"ז קדושה כ"כ, ומ"מ יש להחמיר מפני ההרגש".
      3. הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה פרק י"ב הע' ז', עמ' קפ"ו אות קל"ב) – "האם עיתון שמוזכר בו ד"ת אסור להכניסו לשירותים. תשובה: אסור".

1. ביזוי לפני ספרים.
   1. **ערום** לפני **ספרים**.
      1. אסור להיות ערום לפני כתבי קודש – גר"ז (סי' מ"ה סעי' ג', "אבל אם יש שם ערום אסור ליכנס לתוכו בתפילין או בשאר כתבי הקודש שאסור לעמוד ערום בפני כתבי הקודש (ולכן צריך ליזהר לכסות הקטנים שלא יהיו ערומים בפני הספרים עיין סס"י ער"ה)"), מ"ב (סי' מ"ה ס"ק ה', "אם יש שם אדם ערום אסור לכנס בה בתפילין וכתבי הקודש דאסור לעמוד לפני השם ערום"), גנזי הקודש (פרק ד' סעי' ח').
         1. כל ספרים – אבני ישפה (ח"א סי' י"א ענף ד', "לא באר המ"ב על איזה כתבי קודש נאמר האיסור לעמוד לפני ה' ערום. ונראה שסמך על מה שכתב בסי' מ' ס"ק ד' שאסור לשמש מיטתו גם בפני חומשים וסידורים בין בכתיבה ובין בדפוס, וע"ש מה שמיקל בשעת הדחק. ונראה שה"ה בענין לעמוד ערום בפני כתבי הקודש שיש להחמיר כנ"ל").
   2. **קטנים: פחות לבן ט' או לבת ג'**.
      1. אינו ראוי.
         1. עי' גר"ז (סי' מ"ה סעי' ג') - לשונו מובא לעיל.
         2. משנה הלכות (ח"ו סי' כ"ד) – "והנראה לפענ"ד להלכה דהירא לדברי ה' לכתחלה ודאי אין להחליף צואת הקטנים נגד ספרי קודש ולא גרע מאם הי' יושב ואוכל על יד השלחן והיתה באה אשתו בשעת אכילתו על השלחן ומחלפת את צואת הילד ודאי לא הי' ניחא ליה בזה הכ"נ לענין ספרים עכ"פ שלחן ה' כשלחנו. גם כי יש משום ערות קטן דאסור לגלות ערוה לפני ס"ת וכמ"ש מע"כ מיו"ד סי' רפ"ב והגם דהתם ס"ת כתיב הכ"נ שאר ספרים עיין תשובה מאהבה סי' ט' הביאו הפת"ש אלא דזה יש ליזהר שלא לגלות הערוה נגד הספר כמובן ועכ"פ אם תוכל לנקות התינוק מצואה ולכרוך אותו בדייפער כדי שלא יראו הספרים ודאי כדאי לעשות כן מ"מ לא אמינא לאיסורא מדינא אבל ממדת חסידות והירא דבר ה' ודאי ירגיל בביתו להיות צנוע גם בזה".
         3. חוט שני (גנזי הקודש פרק ד' הע' י"ד) – "שמש"ה דייק בלשונו בסי' ער"ה שכתה 'נהגו' כי מצד הדין אין איסור, ורק נהגו להקפיד בזה משום כבוד. ואם בפני נרות (שהם רק מצוה) נהגו להקפיד, כ"ש בפני ספרים צריך להזהר (דהם קדושה, וחמירי טפי ממצוה)".
         4. הגר"א נבנצל שליט"א (גם אני אודך ח"ב סי' ס"ד אות כ"ב) – "שאלה: האם מותר להחליף חיתול לתינוק ליד ספרים, כשאין לו מקום אחר, או לא. והטעם. תשובה: לא, הן משום ערוה, והן משום צואה".
         5. גנזי הקודש (פרק ד' סעי' ט') – "מעיקר הדין מותר לגלותן בפני ספרים, אך נהגו להחמיר".
      2. מיקל.
         1. אבני ישפה (ח"א סי' י"א ענף ד') – "שבקטן שאינו ראוי לביאה הקיל הרמ"א סי' ע"ה סע' ד' לקרות ק"ש נגד ערותו, וכיון דחזינן דלא נחשב ערוה, א"כ ה"ה שאין לקטן כזה איסור לעמוד ערום מפני כתבי הקודש".
         2. עי' ששכ"ה (פרק כ"ד הע' קי"ב [דפו"ח, הע' קי"ח]) – "ועיין סי' עה סע' ד וברמ"א שם שמיקל בקטן פחות מבן ט שנים וקטנה פחותה מבת ג שנים, וי"ל דה"ה בני"ד כל שאינו ראוי לביאה".
         3. מחזה אליהו (ח"א סי' ה') – "הרמ"א או"ח סי' רע"ה ... ביזוי הוא להנר שבת שיאיר וישמש לדבר מבוזה כערות קטנים (אף דאין ערותן ערוה). והא דמיון גמור לההיא דנר חנוכה דאין להרצות מעות לאורו דהוי ביזוי מצוה להשתמש עם אורו לדבר חול ... ולפ"ז נראה דכ"כ אין שום ביזוי במה שספרים נמצאים בקרבת ערות קטנים גלויה".
      3. מראי מקומות – שמירת כבוד הספרים (פרק א' אות ט', אות י').
         1. אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ס"א [דפו"ח], הע' קמ"ז, הע' קמ"ח) – "ערות קטן פחות מבן ט', וקטנה פחותה מבת ג', מעיקר הדין אינה מצריכה כיסוי, אך עדיף לכסותה בכיסוי שקוף [מבואר ברמ"א (עה,ד) שכשאינו ראוי לביאה אינו ערוה לק"ש, וגם השו"ע שהחמיר בזה היינו רק לכתחילה כמבואר במשנ"ב שם, וכדמשמע גם ביו"ד רסה,ח. ונראה דה"ה לענין האיסור לעמוד כנגד ה' ערום, דכמש"כ רש"י (בשבת קכ,ב) נלמד מ'לא יראה בך ערות דבר'. ולביהגר"א (יו"ד רפב,ג) נלמד מ'לא תגלה ערותך', ולערות קטן אין שם ערוה. אלא שהרמ"א (באו"ח ס"ס ערה) כתב שנהגו שלא יעמדו התינוקות ערומים כנגד נר של שבת, ומשמע דאיירי בקטנים מאד שדרכם לעמוד ערומים, ואעפ"כ אסור. אך עי"ש בביהגר"א שכתב שמקוה"ד הוא ממה שמצינו בנר חנוכה שאפילו תשמיש חול אסור לעשות נגדה. וא"כ זהו דוקא בנר שאין להשתמש בנר מצוה לגנאי, ואין ללמוד מזה לכתבי הקודש. וכ"נ קצת ברמ"א דמשמע דאף כשהנרות למעלה מי"ט נהגו להחמיר, והרי לפמש"נ להלן כשספרים למעלה מי"ט מעיקר הדין מותר להעמיד שם גנאי, וע"כ דהמנהג הוא מחמת שמשתמש בנרות לראיית גנאי. אמנם הגר"ז (או"ח ס"ס מה) הסתפק אם יש להחמיר להעמיד קטנים ערומים בפני כתבי הקודש, והנה בקטנים הראויים לביאה פשיטא דאסור, וע"כ שספיקו הוא בקטני קטנים, אם כביהגר"א הנ"ל שהמנהג הוא רק בנר, או אף בכתבי הקודש. (קמח) לא מיבעי כאשר המזוזה גבוהה י"ט, שחיוב הכיסוי מעיקר הדין הוא לקולא כמש"נ בסעיף נח. אלא אף כשהמזוזה תוך י' יש להקל, שהרי העיקר להלכה שכל שאינו ראוי לביאה אינו נידון כערוה. ועוד דעיין בשו"ת במחזה אליהו (סימן ה) שכתב דאף המחמירים בערות קטן לענין ק"ש אין לו דין ערוה דאורייתא, ודינו כטפח באשה, וממילא אין איסור להעמידם כנגד כתבי הקודש, שהרי אין איסור של גילוי טפח באשה בפני הספרים כמש"נ בסקט"ז. ואף שהגר"ז הסתפק אולי ממנהגא יש להחמיר בזה וכדלעיל, מן הדין אין ספק הגר"ז מוציא מידי ודאו של הגר"א, ועוד דספק מנהגא לקולא. ועכ"פ כיסוי שקוף מסתבר דאף לגר"ז מהני כמש"כ בס"ק קמ"ב]".
   3. **להניק בפני ספרים**.
      1. מיקל.
         1. הגרחפ"ש זצ"ל (גנזי הקודש פרק ד' הע' ט"ז) – "שכן מוכח ברמ"א בסי' ער"ה הנ"ל שכתב 'ערותן' ולא גופן".
         2. חוט שני (גנזי הקודש פרק ד' הע' ט"ז).
            1. אמנם עי' חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ח' ד"ה והיינו, אבהע"ז קובץ ענינים [עמ' ס"ח]) – "ויש להסתפק באשה שערותה מכוסה, ואך טפח מן המקומות המכוסים שבה מגולה לפני כתבי הקודש כמו ספרים, האם חשיב כערוה שאסור לה לעמוד כך לפני כתבי הקודש, או דלא חשיב ערוה אלא ערוה ממש כמו באיש, ולפי"ז יהיה מותר לאשה מן הדין כגון להניק או לגלות טפח במקומות המכוסים לפני ספרי הקודש ... צ"ע".
         3. עי' הגרח"ק זצ"ל (מאיר עוז ח"ג סי' ע"ה סעי' א' אות א' ס"ק ג', עמ' תת"ח) – "צידד לי להתר שאינו ערוה גמורה".
         4. עוז והדר לבושה (עמ' ר"ט) – "גם בנוגע לספר קודש, לא מוגדר בשר אשה כערוה, כיון שגם הספר אינו מושפע מראית אשה שאינה לבושה כראוי. לפיכך, מותר לאם להניק את תינוקה כאשר ישנם בחדר ספרים, גם אם היא אינה נזהרת לכסות את עצמה ולהבטיח שהספר לא 'יראה' את בשרה".
         5. גנזי הקודש (פרק ד' סעי' י') – "מקומות המכוסים שבגוף מותר לגלותן בפני ספרים. ועל כן מותר לאשה להניק בפני ספרים (אף אם מגלה מגופה לצורך כך)".
         6. שמירת כבוד הספרים (פרק א' אות י"א) – "יש מי שכתב שמותר לאשה להניק בפני הספרים, אף אם מגלה מגופה לצורך כך".
   4. **צואה בפני ספרים: להחליף לתינוקות ממול ספרים**.
      1. אינו ראוי להחליף טיטול של תינוק לפני ספרים.
         1. הגריש"א זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה פרק י"ב הע' י"ב, אבני ישפה ח"א סוף סי' י"א, אשרי האיש או"ח ח"א פרק י"ז אות י"ד) – "ולענין לגלות צואת תינוק בפני ספרי קודש, נראה דהיכא שאפשר ואינו דחוק, אין לגלותה בפני ספרים".
         2. ***הגרח"ק זצ"ל (***שאלת רב ח"ב פרק י"ד סעי' ל"א, אסיפת יצחק כ"ז טבת תשס"ט) –שאלה: "האם מותר להחליף ילדים מצואתם בפני ספרי קודש". תשובה: "אין ראוי".

הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך ח"א סי' פ"ו אות י"ב) – "שאלה: האם מותר להחליף חיתול לתינוק ליד ספרים, כשאין לו מקום אחר להחליף. תשובה: יש ליזהר".

* + - 1. משנה הלכות (ח"ו סי' כ"ד) - לשונו מובא לעיל.
      2. אבני ישפה (ח"א סוף סי' י"א) – "ולענין לגלות הצואה בפני הספרים, נראה היכא דאפשר ואינו דחוק אז אין לגלות הצואה לפני הספרים".
      3. ילדים בהלכה (ארטסקרול, סוף פרק ה').
      4. גנזי הקודש (פרק ד' סעי' י"ב).
    1. מחמיר.
       1. ששכ"ה (פרק כ"ד סעי' ל' [דפו"ח, סעי' ל"ג]).
       2. הגר"א נבנצל שליט"א (גם אני אודך ח"ב סי' ס"ד אות כ"ב [לשונו מובא לעיל], אסיפת יצחק ח' שבט תשס"ט) – שאלה: "האם מותר להחליף ילדים מצואתם בפני ספרי קודש". תשובה: "לא**"**.
    2. אסור להחליף טיטול **רק** אם זה מקום קבוע – הגר"י ברקוביץ שליט"א (שמעתי מהגר' יוסף שטילרמן).
       1. לכאורה יש ראיה ממזוזה, כדאי' בפת"ת (סי' רפ"ו ס"ק ז'), בשם היד קטנה (מזוזה פרק ג' אות י"ג) - עי' ערך מזוזה.
    3. תינוק שעדיין לא אכל דגן – ***הגרח"ק זצ"ל (***שאלת רב ח"ב פרק י"ד סעי' ל"ב, "אולי"), גנזי הקודש (פרק ד' הע' כ"א).
    4. אור לציון (סי' ער"ה סוף הע' י"ח), ילקוט יוסף (סי' ער"ה סוף הע' י"ח, דיני חינוך סי' ער"ה סוף הע' א', דינים אשה לבת פרק י"ט סעי' ז') – "וכן יעשה כשרוצה להחליף לתינוק בחדר שיש בו ספרי קודש, **שיניח את ראש התינוק כלפי הספרים**".
    5. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"ב סי' קל"ז).
       1. מחזה אליהו (ח"א סי' ו') – "מותרות הן, ואין ע"פ הלכה שום עיכוב מלגלות צואה וכו' בחדר שיש בו ספרים, מ"מ לענ"ד יש למנוע מלעשות דברים כאלו בחדר שיש בו מרבית הספרים. דסוף סוף מבוזה הדבר וכשאפשר במקום אחר יש לחשוש שלא יכשל ח"ו בכי דבר ה' בזה".
       2. לפני ארון ספרים, שמחזיק מ' סאה: י"ל, אם הוא אסור מצד הדין, יכול לומר הוי רשות בפני עצמו. אבל כיון שנראה מהפוסקים, שאסור מצד **הענין** של בזיון לפני הספרים. לכאורה, ג"כ לפני ארון ספרים הוי בזיון.

1. שלא ילך אדם לחוץ ויניח הספר פתוח.
   1. עי' סי' רע"ז, לשיטות ומראי מקומות.
2. ספרים ע"ג ספסלים - סעיף ז'.
   1. **מקור** – רמ"א (סעי' ז'), רדב"ז (סי' תתק"נ), באר שבע (סי' ל"ח), ר' יונה (אבות פרק ד' משנה ו', לשונו מובא לקמן).
   2. **המקומות מחולקים בנסרים**.
      1. מיקל.
         1. תשורת ש"י (ח"ב סי' קס"ט ד"ה ואם) – "אם המקומות מחולקים בנסרים בין אדם לחברו חשוב הפסקה אף דשטח הנסר שיושבין עליו הוא אחד וראיה לזה מא"ח סימן ע"ד דמחבק בזרועו את גופו הוי הפסקה אף דשטח הגוף כולו חד אף דפר"ח חולק אדין זה היינו מטעם אחר שכתב שם אבל מודה דחשוב הפסקה אף דשטח הגוף אחד".
         2. הגריש"א זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה פרק י"ב הע' ל"ד).
         3. יביע אומר (ח"ט יו"ד סוף סי' כ"ב) – "ובני אשכנז היוצאים ביד רמ"א ראוי להם להחמיר אף בשאר ספרים. ומיהו אם הספסל ארוך מחולק בנסרים שבין אדם לחבירו, חשיב שפיר הפסקה, אף על פי שהשטח שבמקום הישיבה נראה כאחד. ואפילו לבני אשכנז שרי. וכמ"ש בשו"ת תשורת שי ח"ב (סי' קסט). ע"ש".
         4. נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ד) – "ספסל שמחולק למושבים נפרדים ומונח ספר על אחד המושבים, מותר לשבת על המושבים האחרים".
         5. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' אות ג').
      2. מראי מקומות – מבקשי תורה (סי' רל"ה אות ה'), ועי' גנזי הקודש (פרק ב' הע' י"ז).
   3. **אם אפשר להורים מושב אחד בלי שני**.
      1. מיקל.
         1. הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה קובץ ט"ו עמ' רצ"א) – "שספסל שמחולק למושבים המתקבלים [כמו אלו המצויים בבתי כנסת], אע"פ שמחוברים המושבים לבסיס אחד מותר לשבת על מושב אחד כשיש תפילין או ספרים על השני".
         2. הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה עמ' קפ"ח אות קל"ז) – "שאלה: רמ"א שם אסור לשבת על ספסל שמונח עליו ספר. ספסל שמחולק למושבים נפרדים, האם כשמונח ספר על אחד המושבים מותר לשבת במושבים הנותרים. תשובה: אם אפשר להרים מושב אחד בלי השני מותר".
      2. מראי מקומות – אז נדברו (חי"א סי' ד' אות ב').
         1. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה' ד"ה ומה, רבית עמ' קס"ח, גנזי הקודש פרק ב' הע' ט"ו) – "ובספסל המחולק לכמה מושבים נפרדים יש לדון בזה אם חשיב כב' ספסלים או כספסל אחד".
   4. **הספסל בעצם כסא נפרדות ומחבר ע"י ברזל**.
      1. מיקל.
         1. שבט הלוי (ח"ג סי' י"א אות ג') – "ואשר שאל בשורה של כסאות המחוברים יחד ע"י מוט ברזל בבית הכנסת אם נחשבים כספסל אחד לענין לשום עליהם חומש ושאר ספרי קודש. שאלתו עפ"י המבואר יו"ד סי' רפ"ב דאסור לישב ע"ג מטה וספסל שס"ת עליה, והוא ע"פ מו"ק כ"ה ומנחות ל"ב, לענ"ד דבנ"ד אין חשש בזה חדא דאיסור ישיבה בשאר ספרי ק' מלבד ס"ת רק מצד החומרא ע"ש בב"י ובש"ך, ועוד דנ"ד באמת כסאות נפרדות הם רק למטה חברם לצורך השתמשות הרבים אבל כיון שלמעלה כל אחד כסא בפ"ע היכר גמור יש בזה וקרוב דגם בס"ת מותר וע"ע ס' דע"ק יו"ד שם, ואין להאריך בפשוט".
         2. הו"ד בנקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב הע' ל"ד).
         3. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' אות ד').
   5. **מי שיושב בספסל, ובא אחר ותשים ספרים** **שם**.
      1. אין צריך לעמוד – תשורת ש"י (ח"ב סי' קס"ט [או"ח סי' ק"ה ס"ד], "להניח כ"ק על ספסל שיושבים שם דעיקר הספסלים לישב עליהם ולא להניח שם כ"ק דלזה יש להם שלחן או שטענדר ועל המזיק להרחיק עצמו ולא נראה כלל לחלק העניינים בין הנחת כ"ק לבין דא של המתפלל).
      2. מראי מקומות – הגרח"ק זצ"ל (במסכת ספר תורה פרק ג' הל' י' פי' 'קלף' ד"ה שישב אדם), גנזי הקודש (פרק ב' ס"י).
   6. **כל שהוא או טפח**.
      1. כל שהוא.
         1. ש"ך (ס"ק ט') – "וה"ה שאר ספרים. וכ' הר"ר מנוח דוקא שלא בשעת זמן בית המדרש אבל בזמן בית המדרש והמקום צר לתלמידים מותר לישב בשוה עם הספרים והפירושים וכך נהג הר"ר משולם בדרש"י אף כשלא היה במקום ב"ה היה מדקדק שיהא הספר נתון ע"ג דבר אחר כל שהוא עכ"ל וכ' בעל ספר א"ח בסוף ספרו ונראה שאין להקל בדבר שלא יראה כמזלזל בכבוד הספרים עכ"ל ב"י ומביאו ד"מ".
         2. ח"א (כלל ל"א סעי' מ"ג) – "בשאר ספרים ראוי לו להחמיר שלא ישב בשוה להם, ועל כל פנים יהיה מונח על איזה דבר".
         3. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקע"ג) – "***שאלה: האם הפסק דק כל דהוא מתיר לשבת על ספסל שיש עליו ספרים וכגון לשבת עליו כשהספרים מונחים בתוך שקית. תשובה: כן".

***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקע"ו) – "***שאלה: ועוד בענין הנ"ל ספרים שמגיעים כך עם עטיפה של פלסטיק או נייר האם מותר להניח אותם ישר על הריצפה או שצריכים להניח הפסק של טפח או פחות. תשובה: מותר".

* + - 1. נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ב).
    1. טפח.
       1. קיצור שו"ע (סי' כ"ח סעי' ד') – "אפילו שאר ספרי קודש, אם מונחים על ספסל, אסור לישב על ספסל זה, אלא אם הספרים מונחים על איזה דבר שגבוה לכל הפחות טפח".
       2. עי' ערה"ש (סעי' י"ב) – "דה"ה כל כתבי הקדש ואין לישב עמהם בשוה אך בגובה טפח וודאי שרי וכתבו דזהו שלא בזמן בהמ"ד אבל בזמן בהמ"ד שהמקום דחוק יכולים לישב בשוה עם הספרים דא"א באופן אחר [שם סק"ט] והמחמיר גם בזה ה"ז משובח [שם]".
       3. עי' כרמי יהודה (יו"ד תשובה תכ"ד) – "האם מותר להניח ספרי קודש על הקרקע בהפסק של נייר וכדומה, בין ספר לקרקע, ואם לא, באיזה אופן מותר. תשובה: צריך להגביה טפח, בשעת הדחק אפשר".
       4. עי' חוט שני (רבית עמ' קס"ח, עי' גנזי הקודש פרק ח' הע' ט"ז) – "וכן מותר בשעת הדחק להניח תיק שיש בו ספרי קודש על גבי קרקע כיון שיש לה הפסק כל שהוא [התחתית של התיק]. ואמנם לכתחילה צריך להניחה על גבי גובה טפח מהקרקע".

עי' חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה') – "ועל כן לכתחילה בודאי יש להחמיר בזה שיהא גובה טפח, וכן מצוי במחסן ספרים שהספרים מונחים על גבי קרקע דלפי"ז אין להניח הספרים על גבי קרקע אלא ע"ג גובה טפח. אכן בשעת הדחק נראה שאפשר להקל בהפסק כל שהוא, וכגון חבילת ספרים העטופים בנייר. עוד נראה דכשהספרים בארגז אפשר יש לכתחילה להניחם ע"ג קרקע [אמנם דוקא בתוך כלי וכדו' שהוא כרשות בפני עצמו, משא"כ כשחבילת ספרים עטופים בנייר]".

* + 1. מראי מקומות – גנזי הקודש (פרק ב' סעי' ח'), שמירת כבוד הספרים (פרק ב' אות ב').
       1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ח' הע' ט"ז, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות ח') – "שא"צ טפח, אך לא סגי בדף, וצריך שיהיה גבוה קצת".
       2. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ג' אות י"ג) – "שאלה: האם הפסק דק כל דהוא מתיר לשבת על ספסל שיש עליו ספרים וכגון לשבת עליו כשהספרים מונחים בתוך שקית. תשובה: לא".

הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"א עמ' ס"ט אות ל') – "שאלה: כשספר מונח בתוך שקית ניילון על הספסל האם מותר לשבת על הספסל, או לא. תשובה: יש מקילין".

הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"א עמ' ס"ט אות ל"א) – "שוב שאלתי: האם גם כשהשקית ניילון שקופה מקילין, או רק כשהשקית ניילון לא שקופה מקילין. תשובה: אין נפקא מינה".

* + - 1. תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"א אות ד') – "שאלה: האם צריך להגביה את זה טפח. תשובה: צריך להיות ניכר (ולאו דוקא שיעור טפח)".
  1. **אם הספר מונח בעמידה: ישיבה על ספסל שמונחים עליו ספרי קודש עומדים**.
     1. מחמיר.
        1. אג"מ (גנזי הקודש פרק ב' הע' ט"ו).
        2. הגרשז"א זצ"ל (גנזי הקודש סוף עמ' מ"ג) – "שאלתי את מו"ר הגרש"ז אויערבאך זצ"ל האם מותר לשבת בגובה הספר כשהספר עומד על הספסל ולא יושב. וענה, ומדוע אינך שואל אם מותר לשבת בארון קודש כשהס"ת עומד ולא שוכב".

הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה כרך ד' חי"ט סי' רל"ה אות ד') – "איסור הישיבה על ספסל המונחים עליו ספרים הוא גם כשמעמיד את הספרים ע"ג הספסל".

הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' קכ"ב).

הגרשז"א זצ"ל (מה טובו גליון ט"ו עמ' כ"ח אות א') – "אסור לשבת על ספסל שמונחים שם ספרים בעמידה דאין נפק"מ אם בעמידה או בשכיבה".

* + - 1. ציץ אליעזר (חכ"ב סוף סי' ז') – "לשאלתו הנוספת שבמכתבו אודות הנפסק ביו"ד סי' רפ"ב סעי' ז' ובש"ך דאסור לשבת בשוה עם ספרים וכו', אם הבזיון בזה הוא דוקא כשהספר שוכב או אפילו גם אם הספר עומד. הנה לא מצאתי במפרשים מי שיחלק בכזאת, גם לרבות לא בספרים אניה דיונה ודעת קדושים ומאיל המלאים על האניה דיונה, וכן לא בחיי אדם בה' ס"ת כלל ל"א סעיפים מ"ב מ"ג. והדעת נותנת שאין מקום לחלק בכזאת".
      2. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ב' הע' ט"ו, אבני ישפה ח"א סי' קט"ו ענף ו' ד"ה ומכאן) – "העיר שאינו מועיל להעמיד הספר אם הוא יושב על אותו הספסל עם הספר".

עי' הגריש"א זצ"ל (מה טובו גליון כ"ג עמ' י"ג אות א') – "בשעת הדחק כשיושב ולומד ואין לו מקום להניח ספר שצריך לצורך לימודו אפשר להקל להניחו בעמידה על הספסל שיושב עליו".

* + - 1. משנה הלכות (ח"ה סי' קצ"ב) – "הנה מה שדייק עומדים ולא שוכבים לדינא אין נפ"מ ודרך צחות אני אומר ובשכבך ובקומך".
      2. הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה פרק י"ב הע' ל"א, עמ' קפ"ח אות קל"ח, מבקשי תורה חכ"ג סוף עמ' ק"ה) – "אסור".

הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' ק"מ תשובה שס"ב) – "שאלה: (סי' רפב ס"ז) ספסל שעומדים עליו ספרים, האם מותר לישב בצדו [כיון שיש טוענים שכריכת הספר מגביהה את גוף הספר מהספסל וא"כ הוי הפסק]. תשובה: אסור".

* + - 1. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה' ד"ה ומה, גנזי הקודש פרק ב' הע' ט"ו) – "ומה שיש מקילים לישב ע"ג ספסל שיש עליו ספר כשהספר עומד, וסבורים שהאיסור דווקא כשהספר שוכב, נראה שאין שום היתר בזה. ולהניח את הספר על הכרית הגבוהה מן המטה מותר, אף שהוא שוכב על המטה".
      2. תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"א אות ד') – "שאלה: האם מותר לשבת על ספסל שיש עליו ספר שעומד. תשובה: אסור".
      3. נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ב) – "ואף אם הספר מונח בעמידה יש איסור".
      4. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' ח') – "ואין מועיל להעמידו".
    1. מראי מקומות – מבקשי תורה (חכ"ד עמ' קצ"ז אות ד'), שמירת כבוד הספרים (פרק ב' אות ה').
       1. אז נדברו (חי"א סי' ד' אות ב') – "נראה שיש להחמיר בכבוד הספרים שהוא כבוד התורה שאין לשבת עם הספרים בכל ענין. אבל **אם זה גורם לביטול תורה יש לצדד להקל באופן זמני** (עראי). עיין בש"ך ביור"ד סימן רס"ב מק"ט דמביא דבזמן בית המדרש והמקום צר לתלמידים מותר לישב בשוה עם הספרים ומסיק שאין להקל בדבר שלא יראה כמזלזל בכבוד הספרים יע"ש. אבל אם יש איזה שינוי נראה דיש להקל באופן עראי".

1. ספרים על הקרקע – רמ"א (סעי' ז').
   1. **הלכות**.
      1. כמה צריך להגביה הספר – גנזי הקודש (פרק ב' סעי' ב'), נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ', עמ' קפ"ז אות קל"ו).
      2. תיק או קופסא או שקית על הקרקע.
         1. מיקל – בה"ל (סוף סי' מ"ג. אא"כ אם הוא כליין, ואז צריך טפח), גנזי הקודש (פרק ב' סעי' ג').
         2. מחמיר – אבני ישפה (ח"ד סי' ק"ח, לשונו מובא לקמן).
         3. דעת הגריש"א זצ"ל.
            1. אבני ישפה (ח"ד סי' ק"ח) – "אסור לשים על הרצפה שקית עם ספרי קודש כיון שאין החלל עומד, ורק קרטון מותר כיון שהוא עומד בכוחות עצמו. וכן פסק גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל] שחלל טפח הוא רק בדבר קשה אבל כלי שהוא רק ואינו עומד אינו נקרא חלל טפח, ואסור לשים ספק בשקית כזו על הקרקע ע"כ, וע' בה"ל סוף סי' מ"ג ד"ה ומניחן".
            2. גנזי הקודש (פרק ב' הע' ז') – "ספרים הנמצאים בתוך כלי ואף אם נמצאים בשקית, מותר להניחם ע"ג קרקע".
      3. מראי מקומות – ברכות (דף כג. רש"י ד"ה עושה), ארחות רבינו (ח"ג עמ' קס"ג אות נ"א).
         1. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה' ד"ה עוד, רבית ריש עמ' קס"ח) – "עוד נראה דכשהספרים בארגז יש להקל לכתחילה להניחם ע"ג קרקע [אמנם דוקא בתוך כלי וכד' שהוא כרשות בפני עצמה, משא"כ כשחבילת ספרים עטופים בנייר ...".
         2. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ב' אות י"ב) – "שאלה: האם מותר להניח ספרים בתוך שקית ניילון על הרצפה. תשובה: לא (אם לא כשאין ברירה)".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' קי"ב אות ה') – "שאלה: ספר שמונח בתוך שקית ניילון(השאלה בין על שקית ניילון שקופה, ובין לא שקופה), האם מותר להניח השקית על הריצפה, או לא. תשובה: ראוי ליזהר".

* + - 1. תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ב אות י') – "שאלה: מי שיש לו שקית ובו ספרים, האם מותר להניחו על הרצפה אע"פ שמלמעלה רואים את הספרים בפתח השקית. תשובה: מותר".

***תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ד אות כ"ג) – "***שאלה: האם מותר לשים ספר בתוך שקית ברצפה. תשובה: מותר, אבך אם השקית שקוף אין לשים".

* 1. **ספרים חדשים: שעדיין לא השתמשו בהם**.
     1. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' א' אות ד') – "שאלה: ועוד בענין הנ"ל ספרים שמגיעים כך עם עטיפה של פלסטיק או נייר האם מותר להניח אותם ישר על הרצפה או שצדיכים להניח הפסק של טפח או פחות. תשובה: אסור".
        2. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה' ד"ה וגם, רבית עמ' קס"ח) – "וגם ספרים חדשים שעדיין לא השתמשו בהם, יש להחמיר".
     2. אין צריך להגביהם טפח, ויכול להניחם על גבי ניר וכדו'.
        1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות ג', גנזי הקודש פרק ב' סעי' ד') – "אסור להניחו ע"ג קרקע, אא"כ יפסיק עם דף, אך אין צריך שיהיה גבוה טפח".
        2. גנזי הקודש (פרק ב' סעי' ד') – "ספרים שעדיין לא למדו בהם, אין להניחם על גבי הקרקע, אולם אין צריך להגביהם טפח, ויכול להניחם על גבי ניר וכדומה".
     3. מראי מקומות.
        1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ג אות נ"א) – "ראיתי כשהביאו למו"ר את הספרים שלו מהכריכי' ואף שהיו ארוזים בנייר אף פעם לא הניחם זמנית על שמיכה על הארץ עד שסדרם במדפים (ואף שהיו הרבה) אלא הניחם על ספסלים וכסאות".
        2. ***תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ד אות י"ח) – "***שאלה: ראיתי בחנות ספרים שבאמצע הלילה שמים ספרים על הריצפה (ובמשך היום שמים אותם בחוץ על שלחנות) האם זה מותר. תשובה: כן אם יש הרבה ספרים שזה הדרך שמתאכסן אותם. (אבל מקצת ספרים אין לעשות כן)".
        3. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

The fellow in the sefarim store told me that he heard from poskim that the seforim do not have any kedusha at all, and can be put on the floor, until someone learns from it. Is that true? Would that also mean, when I buy seforim, I can’t put them on top of other sefarim (already learned form) until I learn from them?

R' Y. Berkovits wrote: 1. Yes - we are noheg like that with תורה של בעל פה but not with תנ"ך. 2. לכאורה.

1. להשתמש בספרים.
   1. **האם מותר להשתמש בספר דרך הלימוד**.
      1. להשען על ספרים – נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ה, עמ' קפ"ח אות קל"ט), הגרח"ק זצ"ל (במסכת ספר תורה פרק ג' הל' ט' פי' דוכסוסטוס), פסקי תשובות (סי' קנ"ד אות כ"ג ד"ה ומי), גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ג, עמ' שמ"ה אות ג').
      2. מחמיר.
         1. חזו"א (מעשה איש ח"ה עמ' כ"ד, דרך שיחה ח"ב עמ' תכ"ד ד"ה פ"א) – "פ"א הנחתי ב' אצילי ידי על הספר, ושוב אח"כ הורדתי ספר של 'אחרון' שהיה מונח על הגמרא, ואמר לי: התרת את האסור ואסרת את המותר (סבור היה שמותר להניח ספרי אחרונים על הגמרא".

חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"א אות מ"ד) – "אמר לי הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] שמרן החזו"א זצוק"ל אמר שאסור להשען בידיו על הספר בשעה שלומד. (עי' יו"ד סי' רפ"ב ברמ"א סוס"ז)".

חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ב אות מ"ו) – "ספר לי הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] פעם אחת הי' מונח ספר חזו"א על גמ' ורצה להורידו אמר לו מרן החזו"א זצוק"ל שלא צריך משום דספר זה נמי מביא את הגמרא ומפרשה והוסיף מרן שעל מה שצריכים להקפיד לא מקפידים ועל מה שאין צריך להקפיד מקפידים ושאלו ר"ח למה מתכוין מרן במה שצריכים להקפיד ואמר לו מרן בזה שמשעינים את הידים על הספר בשעה שלומדים, וכן שאין ללמוד ממנו לישב על מטה שספרים עלי' כנ"ל".

* + - 1. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה' ד"ה לפי"ז, רבית עמ' קס"ט, פסח עמ' שכ"ג ד"ה ולדעת) – "לפי"ז יש להזהר שלא להשען על גבי ספר שמונח על הסטנדר, דאין חילוק בזה, והיינו כשסומך ממש על הספר. ונראה דצריך ליזהר בזה גם כשהוא לצורך הלימוד ואין להקל אלא אם זה צורך גדול שיפריע לו ללמוד".

אמנם עי' חוט שני (גנזי הקודש פרק ג' הע' כ"ז) – "שבדרך הלימוד, כשההישענות מסייעת לו, שרי להישען".

* + - 1. לשכנו תדרשו (ח"א עמ' רל"ג ד"ה ולדעת) – "וכן שלא להשען עליו, ובשעת הלימוד לצורך הלימוד מותר להשען עליו (מנוחה וקדושה)".
    1. מראי מקומות.
       1. שלמת חיים (סי' תקל"ט, דפו"ח יו"ד סי' קל"ב) – "ביו"ד (סי' רפ"ב ס"ז), דלא יניח אדם ס"ת (וש"ס) על ברכיו ושני אצילי ידיו עליו. משמע דוקא אם הספר מונח על ברכיו, אבל ע"ג שולחן לא הוי בגדר בזיון כשמניח ידיו על הספר. תשובה: יעין במסכת סופרים (פ"ג סוף הלכה ט"ו), הכלל - כל שהוא דרך בזיון".
       2. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' כ"ז, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות כ"ו) – "שבדרך הלימוד, כשההישענות מסייעת לו, שרי להישען".
       3. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י"ד אות כ"ג) – "מפורסם שאסור להניח ספר על ברכיו, ולכאורה טעות הוא, דהרי הרמ"א כתב ביו"ד (סי' רפב סעי' ז): 'ולא יניח אדם ס"ת על ברכיו וב' אצילי ידיו עליו. ונ"ל דהוא הדין שאר ספרים' משמע דבלא אציליו מותר. תשובה: נכון".

הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י"ד אות כ"ד) – "באיסור להניח ספר על ברכיו ושתי אצילי ידיו עליו, האם ה"ה ע"ג שלחן ואצילי ידיו על הספר דהרי שם גם לולא הספר היה יכול להניח ידיו ע"ג השלחן. תשובה: אסור".

הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י"ד אות כ"ה) – "באיסור הנ"ל על גבי ברכיו, אם זה גם בשעה שלומד בספר. תשובה: אסור (אבל יתכן שלצורך הלימוד מותר)".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ב' אות י"א) – "שאלה: האם מותר להשען על ספרים המונחים על השלחן. תשובה: לא".

* + - 1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקס"ח) – "***שאלה: האם מותר להשען על ספרים המונחים על השלחן. תשובה: תוך כדי לימודו אולי מותר".
    1. **עט או משקפיים על גבי ספר**.
       1. תורה לשמה (סי' ש"ו) – "ועוד יש להזהירם בעבור בתי עינים שלהם שדרכם להניחם תוך הספר כדי שיהיו נשמרים שם עד שיקומו באמצע לימודם ויעשו צרכים שלהם והרי נמצא אלו משתמשים בספרי הקודש לצורך ממונם לשמור אותו שם מיהו אם מניחים אותם שם לסימן כדי שידע המקום שפסק שם ויחזור ללימודו שרי כי רק אם מניחם לצרכם כדי לשמרם הוא דאסור".
       2. הגרחפ"ש זצ"ל (הערות בהלכה [אנגלית] ח"ב עמ' ס"ו הע' ט"ו) – "והוסיף שמותר אם הוא דרך לימודו".
       3. חוט שני (גנזי הקודש פרק ג' הע' נ"ג) – "שאם צורך הלימוד הוא להניח עט על הגמ' שרי, ובלא"ה אסור".
       4. הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"ב עמ' קס"ה אות י"ח) – "שאלה: מצוי שמניחים עט או משקפיים על הספר בשעה שלומדים, האם ראוי לעשות כן, או לא. תשובה: אין לעשות כן".

הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות קע"ח) – "שאלה: האם מותר להניח משקפיים על הספר כדי שיהיה לו סימן היכן הוא אוחז בלימוד, או לא. תשובה: לצורך הלימוד מותר".

* + - 1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות ס"ז) – "שאלה: האם מותר להניח עט או משקפיים על גבי ספר קדוש. תשובה: לא".***
      2. ***תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ב אות ט') – "שאלה: לפעמים כשלומדים שמים משקפיים על הגמרא, האם זה מותר. תשובה: אין זה בזיון".***
      3. ***שבט הקהתי (מציון תצא תורה ח"א או"ח הע' ס"ז) – "שאסור להניח עט על גבי ספרים".***
      4. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (מציון תצא תורה ח"א או"ח הע' ס"ז) – "שעט מותר להניח כיון שזה קשור ללימוד".***
  1. **צורך הלימוד**.
     1. מיקל – לשכנו תדרשו (ח"א עמ' רל"ג ד"ה ולדעת, לשונו מובא לעיל).
     2. מראי מקומות.
        1. הגרח"ק זצ"ל (במסכת ספר תורה פרק ג' הל' ט' בפי' דוכסוסטוס [ע"ש כשמכוין לשניהם, וכן עי' כף החיים סי' קנ"ד ס"ק נ"ד]).
        2. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ג) – "אסור להשען על ספר, אך אם הדבר מסייע ללימודו מותר".
        3. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה' ד"ה לפי"ז, רבית עמ' קס"ט, פסח עמ' שכ"ג ד"ה ולדעת [לשונו מובא לעיל], אמנם עי' גנזי הקודש פרק ג' הע' כ"ז [לשונו מובא לעיל]).
  2. **דף שהתחיל לכתוב עליו דברי תורה**.
     1. אסור לכתוב עליו דברי חול ולא מועיל תנאי.
        1. בית לחם יהודה (יו"ד סוף סי' רפ"ב).
        2. מ"ב (סי' מ"ב ס"ק כ"ג) – "מיהו אם התחיל לכתוב על הקלף סת"ם או שאר כתבי הקדש אפילו על הנייר אסור לכתוב אח"כ עליו דברי חול לכו"ע שזה עשה מעשה של גוף הקדושה [ל] ואפי' תנאי לא מהני בזה".
        3. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' כ"א) – "דף שהתחיל לכתוב עליו דברי תורה, אסור לכתוב עליו דברי חול, ולא מועיל תנאי. אך יכול להתנות להשתמש בשארית הדף לאחר שיחתוך את דברי התורה, אם לא למד בהם עדיין".
        4. נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ז) – "דף שיחדו לדברי תורה אסור לכתוב עליו דברי חולין ואם עשה תנאי מותר, אך לאחר שכתב דברי תורה אסור אף אם התנה מקודם".
     2. מראי מקומות.
        1. ***הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -***

If you start writing chidushei Torah on a blank paper - can you write a phone number (or similar type of reminder) on it - or is it kadosh? What about writing a phone number on bottom of a Torah newsletter?

R' Y. Berkovits wrote: Rav Moshe has a teshuva regarding Torah newsletters, why it is permissible to include simcha notices, shul zmanim, and even advertisements in them, although they are divrei chol. He says it's muter because only the part that has Torah written on it was meyuched as kodesh, but the other parts of the paper were not. Therefore regarding chidushei Torah, b’pashtus it depends on the individuals own habits. If he is the type that is writing and plans to write it over, or transfer it to a computer, or is writing as scrap to help him learn the sugya, then it is just temporary, and only the part of paper that he actually writes on becomes kadosh. However if he is the type that writes as a final product (to be moiresh his kisvei yad to his kids), and normally never writes chol on it, then when he begins writing, the whole paper becomes meyuched for kodesh. [Agav, some say that if the sevaros are baseless, it is not authentic Torah, and has no kedusha, even if parts of it are quotes from authentic Torah.] Regarding Torah pamphlets, if it only has Torah in it, like a kuntris, then it should be treated like a sefer. If it also has any divrei chol in it, you would be able to write divrei chol on the margins.

* 1. **בחיוב סידור ספרים שלא יהיו מונחים דרך בזיון** – גנזי הקודש (פרק ב' סעי' מ"ד).
     1. שלמת חיים (סי' תקס"ט, דפו"ח יו"ד סי' קס"ד) – "אם אחד נזדמן בבית מדרש ללמוד ומצא שם הספרים שמונחים בבזיון גדול, ולסדרם היטב צריך זמן רב, כיצד יותר טוב, או שילמוד ולא ישגיח על זה או שיסדרם. והאם דבר זה הוא בכלל (אבות פ"ג משנה י"א) המחלל את הקדשים. תשובה: נראה פשוט, אם רואה ספרים קדשים בבזיון חל עליו להצילם וקודם ללימוד, כענין כל המצוות אם אין כאן אותו שישתדל, כמבואר במהדורא קמא [ט - ב]".

***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות י"ח) – "הנכנס לבית המדרש ורואה ספרים שמונחים בבזיון, צריך לסדרם, אף שמחמת זה יתאחר ללמוד".***

* + 1. לשכנו תדרשו (ח"א ריש פרק י"ט, עמ' רל"ב) – "מרן הגר"י סרנא זצ"ל אף לעת זקנתו ותשות כחו כשההליכה היתה מאד קשה עליו, עם כל זאת כשהיה רואה בישיבה ספרים מונחים בבזיון היה טורח לסדרם לפי כבודם, וכן מרן הגרא"מ שך (שליט"א) [זצ"ל] כשהיה רואה בישיבה ספרים מונחים בבזיון היה טורח הרבה לסדרם, ומרן הגר"י לוינשטיין זצ"ל היה אומר שספרים הרי הם ככלי זכוכית וכשם שאין מניחים כלי זכוכית במקום שעלול אולי שיפול משם כך אין להניח ספרים במקומות שאפשר שיפלו משם".
  1. **לישון על גבי ספר** – מנוחה וקדושה (בהקדמתו אות ו' בהג"ה), פסקי תשובות (סי' קנ"ד אות כ"ג).
     1. ספר חסידים (לר' משה הכהן בן אחותו של הרא"ש) – "ואל תישן על הספר, חדא, שאתה עושה כר וכסות ומצות לא ליהנות ניתנו. ועוד שתוריד רירך עליו ואין לך בזיון יותר מזה. ועליהם נאמר: כי מכבדי אכבד וגו'".
     2. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ה' ד"ה וכן, רבית עמ' קס"ט) – "וכן אם מתנמנם, אין להתנמנם על הספר, וכנ"ל".
     3. ***תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ג אות י"ג) – "שאלה: לפעמים יש אנשים שנרדמים באמצע לימודם ומניח ראשיהם על הספר האם ראוי לעשות כן. תשובה: אין ראוי".***
     4. **אין חיוב להעיר**.
        1. שלמת חיים (סי' תקס"ו, דפו"ח יו"ד סי' קס"א, הע' צ"ד) – "מי שנתנמנם על הספר דרך לימודו, נסתפקתי האם צריך להקיצו שלא ישתמש בספר במקום כר לראשו, זכר לדבר בענין ברכת המפיל שצריך להקיצו עבור זה, או דילמא מאחר דהוה דרך לימודו הוי כצורך הלימוד. תשובה: נראה דא"צ להקיצו, כיון דהוא דרך לימודו. ועי' בפיוט "להחיותך בטללי שינה" בפירוש מר' יחיאל מפאריש. [פיוט לתפילת מוסף דיום א' דר"ה. וביאורו: שהקב"ה מחיה מתים בקצף היוצא מפי הנופל בשינה על הספר לאונסו]".

***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות ט"ז) – "***אסור להניח ידיו על ספרים בדרך בזיון אף כשהם על השולחן טז, ומי שנתנמנם על הספר דרך לימודו אין צריך להקיצו".

* + - 1. הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' קע"ד אות ל"ו) – "האם חייבים להעיר מי שלא קרא ק"ש ועומד לעבור הזמן, או מי שנרדם על ספר, או מי שנרדם מחוץ לסוכה, או כהן שנרדם באהל הטומאה, או מי שישן פרקדן. תשובה: להעיר מי שנרדם על ספר אין זה חיוב אלא רשות, וכל השאר זו מצוה להעיר כי הם פשעו בשנתם".
      2. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ד, הע' כ"ט) – "אסור לישן על גבי ספר. והרואה אדם שנרדם על ספר, אם יכול לשמוט את הספר מתחתיו מבלי שיתעורר ישמטנו מתחתיו. אך אם חושש שיתעורר, יניחנו כך. [שמעתי מהגר"נ קרליץ, וממו"ר הגר"ש אויערבאך שליט"א. וביאר הגרנ"ק שעצם זה שנרדם על הספר אין זה איסור, שהרי זה לאונסו, ובמה שישן עוד לא מתעורר כאן בזיון חדש, אלא הכל מתייחס ל'אונסו' שבהתחלה ...]".
      3. שמירת כבוד הספרים (פרק ב' אות ל"ה) – "הרואה אדם שנרדם על הספר, אם יכול להוציא את הספר מבלי שיתעורר יוציאנו, ואם כתוצאה מכך יתעורר, יניחנו כך".
      4. מראי מקומות.
         1. הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א*** אות ע"ט) – "שאלה: להשען על ספר או לישון על גבי הספר בבית מדרש וכדומה האם זה אסור או אין ראוי או מותר. ואם זה אסור האם כשרואים אחד שישן על גבי ספר צריך להעיר אותו שיקום מעל גבי הספר. תשובה: זה אסור. וצ"ע אם צריך להעיר את הישן".
  1. **הדוחף עם הספר כדי ליתן ריווח בין הספרים**.
     1. מיקל.
        1. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א עמ' תקי"א) – "שאלה: לפעמים יש שרוצים להכניס ספר לארון, והספרים שמונחים בארון דחוקים ודבוקים הם זה בזה, ודוחף עם הספר עצמו את הספרים לצדדים כדי לעשות ריוח בין הספרים שיוכל להכניס הספר, האם אין זה בזיון הספר שמשתמש בו כדי לעשות ריוח. תשובה: מפורש במשנה (בכורות כ"ד ב') 'השוחט את הבכור עושה מקום בקופיץ מיכן ומיכן ותולש את השער', וברש"י שם: 'מפנה את השער מכאן ומכאן למקום שחיטת הסכין', והנה אף שבגמ' שם (כ"ה א') מסיק 'תני לקופיץ' (ולא עם הקופיץ), זה מחמת קושיא שהקשה שם, ומוכח שאין זה נקרא עבודה ותשמיש בסכין של הקדש, וגם כאן אין זה משתמש בספר, כיון שזה לצורך דבר המותר. וכן אותה שאלה יש כשמניחים תפילין של יד, ומזיזים את החולצה עם התפילין, וכפי שאמרנו לעיל הדבר מותר".
  2. **המחזיר ספר לארון ומשתמש בו לדחוף ספר אחר שנופל**.
     1. לכתחילה יש להחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (***מציון תצא תורה ח"א*** הע' פ') – "דבכה"ג אין ראוי".
        2. הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א*** אות פ') – "שאלה: קורה לפעמים בשעה שמחזיר ספר לארון הספרים שנופל ספר לידו מהארון ואין לו זמן להניח את ידו השניה כדי להציל אותו מליפול אלא הוא יכול רק להשתמש עם הספר שמחזיק כבר ביד לדחוף אותו בחזרה לארון הספרים, האם זה בזיון לספר שמשתמשים בו כיד אריכתא. תשובה: בלית ברירה ידחוף".
     2. מיקל.
        1. הגר"ש דבליצקי זצ"ל (***מציון תצא תורה ח"א*** הע' פ') – "שאין בזה בזיון".
        2. הגר"ע אויערבאך שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א*** הע' פ') – "שאין בזה בזיון".
  3. **לכסות כלי בספר** – פמ"ג (או"ח סי' קע"א מש"ז ס"ק ב', סי' ש"ז א"א ס"ק כ"ד, סותר דברי עצמו), חיי משה (יו"ד פרק י"ד הע' נ"ז).
  4. **להשתמש בספר כדי שלא יהיה בסיס: האם מותר ליטול ספר מהארון רק ע"מ להניחו אצל הנרות, דנמצא משתמש בספר**.
     1. עי' או"ח סי' ש"י סעי' ח', לשיטות ומראי מקומות.
  5. **להיכר בין איש לאשתו נדה, ובין אוכלי בשר וחלב באותו שלחן**: האם מותר להשתמש עם ספר קדוש להיכר או שמא יש לחוש שצד כבוד הספרים.
     1. עי' יו"ד סי' פ"ח סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
  6. מראי מקומות.
     1. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קמ"א תשובה שס"ו) – "שאלה: האם יש היתר למה שנוהגין העולם להניח סידור ושמות קודש תחת דאש הנער הנימול. תשובה: לא מצינו".

1. השתמשות בספרים לצורך השתמשות ספר שניה.
   1. **להניח ספר אחר תחת ספר שלומד בו כדי להגביהו**.
      1. מחמיר.
         1. ט"ז (או"ח סי' שט"ו ס"ק ו', יו"ד סי' רפ"ב ס"ק י"ג) – "שצריך ללמוד מכולן דאל"כ היה אסור משום בזיון הספרים התחתונים".
         2. בית לחם יהודה (ס"ק ח') – "יש לנהוג כט"ז".
         3. ערה"ש (סעי' כ"ג) – "הלומד בספר ורוצה להגביהו אסור להניח ספר אחר תחתיו דזהו בזיון הספר השני כספסל אא"כ היה הספר השני כבר מונח במקום זה דאז לא מינכרא מילתא".
         4. ליקוטי מהרי"ח (ח"א עמ' רי"ב, סדר קביעת עתים לתורה ביום) – "ועיין בט"ז ... והמג"א ... אך בס' בל"י ביו"ד כתוב דיש לנהוג כהט"ז".
         5. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"א סי' ר"ג ד"ה אמנם, נקיות וכבוד התפילה עמ' קכ"ט ד"ה אמנם, ***מאור השבת ח"ה עמ' תשפ"ד אות ע"ד***) – "שנראה עיקר כמו הט"ז ולא כמו המ"א".
         6. עי' הגר"ע יוסף זצ"ל, הו"ד בילקוט יוסף (סי' קנ"ד עמ' שכ"ג הל' כ"א, והע' שם).
         7. בית ברוך (כלל ל"א אות קפ"ג, עי' קפ"ד).
      2. מיקל.
         1. מג"א (סי' קנ"ד ס"ק י"ד) – "כיון שאין משתמש בו כלום דמה לי שמונח כאן או כאן ... ובט"ז בי"ד כתוב דאסור ליקח ספר ולהניחו תחת ספר אחר כדי להגביהו שיהא נוח לו לראות לעיין בתוכו אא"כ מונח הספר כבר אז מותר להניח השני על גביו עכ"ל, וממ"ש לעיל משמע דשרי וכ"ש כשעושה ללמוד ממנו וכמ"ש סי' שט"ו ס"ז".
         2. ח"א (כלל ל"א סעי' מ"ח) – "וכן להניח ספר תחת ספר שלומד בו כדי להגביה, יש להתיר. ואם מונח ספר א', לכולי עלמא מותר להניח ספר אחר עליו (סימן קנ"ד במ"א ס"ק י"ד)".
         3. קיצור שו"ע (סי' כ"ח סעי' ט') – "וכן להניח ספר תחת ספר שהיה לומד בו, כדי להגביהו לצורך הלימוד יש להתיר".
         4. מ"ב (סי' קנ"ד ס"ק ל"א) – "ולהניח ספר אחר תחת ספר שלומד בו כדי להגביהו יש להתיר ואם מונח ספר אחד לכו"ע מותר להניח ספר אחר עליו".

עי' מ"ב (סי' שט"ו ס"ק ל') – "אחד מכאן וכו'. והיינו דוקא כשצריך ללמוד משניהם או שהספר התחתון מונח שם כבר דאל"ה אף שהוא רוצה כדי להגביה הספר העליון ללמוד בו יש בזיון לספר התחתון ואף בחול אסור [ט"ז] אבל במ"א סימן קנ"ד מצדד להתיר וכן בח"א בכלל ל"א סמ"ח כתב דיש להתיר".

* + - 1. כה"ח (או"ח סי' שט"ו ס"ק נ', עי' סי' קנ"ד ס"ק נ"א).
      2. הגרשז"א זצ"ל (ברכת נפתלי ח"ב עמ' ס"ב הל' ד').
      3. עי' חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ז', פסח עמ' שכ"ג אות ג') – "מ"ב שם סקכ"ט ... משמע מלשון (המ"מ) [המ"ב] שמצדד כהדעה הב' דמותר, ולפ"ז במקום הצורך יש לסמוך להתיר. ונראה דגם להט"ז האיסור הוא רק בהבאה שמביא ספר כדי להגביה העליון, אבל אחר שהביא שוב אין איסור להשתמש בספר כדי להגביה, דהרי אם היה מונח הספר קודם גם הט"ז מתיר, וא"כ **גם בהביא באיסור מסתבר דמותר** כיון דלא מוכח הבזיון בשמוש אלא במה שמביא כדי להשתמש בו".
      4. ארחות שבת (פרק ט' הע' ל"ד).
    1. מראי מקומות.
       1. צדקה ומשפט (פרק ט"ז סעי' כ"ז) – "יש אומרים שאין להניח ספר תחת ספר להגביהו ...".
       2. הגרח"ק זצ"ל (מילי מעלייתא אות נ"ד) – "שאלה: המ"ב (קנ"ד ל"א) הביא בשם החיי אדם דלהניח ספר אחד תחת ספר שלומד בו כדי להגביהו יש להתיר ואם מונח ספר אחד לכו"ע מותר להניח ספר אחר עליו. היכא דיש ספר מונח לפניו וצריך להזיזו קצת ממקומו כדי להניח הספר שלומד בו עליו האם זה דומה לתחילת דברי המ"ב דהוי רק בגדר 'יש להתיר' או דומה לסוף דברי המ"ב ד'לכו"ע מותר'. תשובה: זה דומה לתחלה".
       3. הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"א עמ' ס"ח אות י"ח) – "שאלה: מה סובר מע"כ שליט"א לענין להגביה הספר שלומד ע"י שמניח ספר אחר תחת זה הספר, האם מותר או אסור. תשובה: יש מתירין".
  1. **השמש זורחת על הספר שלומד בו, האם מותר להגן בספר אחר להיות לצל**.
     1. מיקל.
        1. מג"א (סי' קנ"ד ס"ק י"ד) – "ובס"ח סי' תתצ"ח ... כתב שאם החמה זורחת ולא יכול ללמוד מותר להניח ספר אחד להיות לצל אבל שלא לצורך אסור ליהנות בו ע"ש".
     2. בשעת הדחק.
        1. עי' ח"א (כלל ל"א סעי' מ"ח) – "אסור להשתמש בספר להנאתו, כגון להגן בפני החמה או כדי שלא יראהו חברו מה שעושה. אבל אם השמש זורחת על הספר שלומד בו, מותר להגן בספר אחר להיות לצל, כיון שאינו עושה להנאתו (ספר חסידים סי' תתק"ד וצריך עיון דזה סותר למש"כ בסי' תתק"ב)".
        2. מ"ב (סי' קנ"ד ס"ק ל"א) – "וכשהשמש זורחת על הספר שלומד בו יש להקל במקום הדחק להגן בספר אחר להיות לצל כיון שאינו עושה להנאתו".
           1. המ"ב שפסק להקל רק בשעת הדחק, ומציין בשעה"צ (ס"ק כ"ד) להח"א. לכאורה הפשט, שהס' חסידים סי' תתק"ב כתב "אדם שמעתיק את הספר לא ישים ספר אחר למעלה מן השיטה כדי שלא יטעה לפי שהוא נהנה בבזיון הספר". שהס"ח מחמיר אם בזמן שהשתמש בהספר, נראה הבזיון הספר. משא"כ כשלהניח ספר תחת ספר שלומד בו, כדי להגביה, אין שם בזיון בשעת לימודו. וממילא, כיון שיש סתירות ס"ח, יש להקל רק בשעת הדחק.
        3. נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' ל') – "וכמו כן אם יש רוח חזקה שהופכת את דפי הספר שלומד בו מותר בשעת הדחק להגן עליו עם ספר אחר".
     3. מראי מקומות.
        1. הר צבי (או"ח ח"א סי' פ"ב סוף אות א') – "ומה דתמה על המשנה ברורה שמתיר להניח ספר כדי לעשות צל להגן בפני השמש, ותמה עליו שמהט"ז יו"ד משמע להיפוך. הנה דברי המשנה ברורה לקוחים מספר חסידים שהביאו המג"א בסוף ס"ק הנז', והמג"א משיג על הט"ז ומתיר תשמיש כעי"ז שהוא ממילא ורק שמניחו ממקום למקום, וכנראה מהמג"א אה"נ שדברי ספר חסידים הם שלא כדברי הט"ז הנז'".
  2. **ספר אחר ע"ג ספר שלומד בו כדי שלא לסגור**: להניח ספר בשביל סימן שלא יצטרך לחפש אח"כ את הדף שאוחז בו.
     1. מחמיר.
        1. פתחי תשובה (ס"ק י"ז) – "ובס' חמודי דניאל כ"י כתב מי שרוצה להניחן ספר בתוך ספר בכדי שלא יהא צריך לחפש אח"כ נראה דאסור".
        2. נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ט).
     2. תלוי במחלוקת ט"ז ומג"א.
        1. צדקה ומשפט (פרק ט"ז הע' ס"ז) – "כתב בפתחי תשובה יו"ד סוף סימן רפב בשם המודי דניאל שה"ה שאסור להניח ספר בתוך ספר לסימן כדי שלא יצטרך לחפש. ולענ"ד נראה שלדברי המג"א דלעיל גם זה מותר. ונראה דה"ה כשמניח ספר ע"ג ספר פתוח כשיוצא".
        2. הגר"ז שמיט שליט"א (קולטת מספר פ"ז).
     3. מחמיר גם למג"א [כיון שלא צורך הלימוד **עכשיו**].
        1. קיצור שו"ע (סי' כ"ח סעי' ט') – "וכן להניח ספר תחת ספר שהיה לומד בו, כדי להגביהו לצורך הלימוד יש להתיר, אבל אין להניח ספר בתוך ספר אחר, שלא יצטרך לחפש אחר כך מקום לימודו".
        2. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ג סי' ר"ג ד"ה וא"כ, נקיות וכבוד התפילה עמ' קכ"ח ד"ה וא"כ) – "דהעיקר אם זה לצורך הלימוד שרי להשתמש בספר אחר, אבל לשמור את השורה אין זה צורך הלימוד כל כך דיוכל למצוא המקום שוב, אבל מפני השמש או להגביה הספר, זה צורך הלימוד".
        3. אבני ישפה (ח"א סי' ר"ג) – "מה שאסר החמודי דניאל לשים ספר בתוך ספר כדי שלא יצטרך לחפש מקום, מסתבר דהוא גם לפי המ"א והספר חסידים, דתפקיד כזה גם מטפחת יכולה לעשות, ועוד דדמי ממש למה שאסר הס' חסידים להשתמש בספר כדי שלא יטעה בשורה. וכיון שהט"ז בלא"ה אוסר, נראה דיש להחמיר בזה".
        4. עי' רב נחום מאייערס שליט"א (גנזי הקודש עמ' שמ"ה אות א') – "והרב בנימין אלישיב כתב לי עמש"כ המ"א וכו' אין לדמותו לפת"ש, דבספר תחת ספר זה צורך בשעת לימודו משא"כ לעשות סימן ע"י ספר בתוך ספר אינו כדי להקל על הלימוד עכשיו עכ"ד, וכ"כ לי הרה"ג ר' מנשה קליין (שליט"א) [זצ"ל]".
     4. מראי מקומות – גנזי הקודש (פרק ג' הע' ט"ו).
        1. הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"ב עמ' קס"ה אות כ"ב) – "שאלה: כשיש ערימה של דפים של חידושי תורה, האם מותר להניח עליהם ספר שלא יעופו הדפים ברוח, דאפשר כיון שהוי לצורך הדפים של החידושי תורה, מותר להשתמש בספר, או אסור. תשובה: אין להשתמש בספר לשמירה".
  3. *האם מותר לשים ספר על ספר פתוח, כדי שלא יעבור על איסור לעזוב ספר פתוח****.***
     1. ***עי' סי' רע"ז, לשיטות ומראי מקומות.***
  4. **לפתוח ספר בכריכה כדי לתפוס מקום בבית מדרש**.
     1. אם עתיד ללמוד הימנו י"ל דמותר.
        1. אז נדברו (ח"ו סי' ל"ט אות ה') – "מותר ליתן ספר שרוצה ללמוד בו על העמוד לסימן שלא יקחו העמוד אבל ספר אחר יש להחמיר".
        2. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' כ"א, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות כ"ג) – "דהוי תשמיש גנאי ... אך הוסיפו שאם ילמד בו אח"כ שרי, דלא מיקרי שתופס על ידו המקום, אלא שמכינו ללמוד בו".
        3. הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפילה עמ' קפ"ט אות קמ"ו, פרק י"ב הע' מ"ו) – "שאלה: האם מותר לפתוח ספר בכריכה כדי לתפוס מקום בבית המדרש. תשובה: אם עתיד ללמוד הימנו י"ל דמותר".

הגרח"ק זצ"ל (***קונ' עזרת אליעזר הל' בורר עמ' נ"ד הע' ל"ד) – "***האם מותר לתפוס מקום וסטנדר בהיכל של ישיבה ע"י שיפתח בכריכה של ספר קדוש. והשיב נוהגין להקל ובלבד שילמד אח"כ בספר".

עי' רב נחום מאייערס שליט"א (גנזי הקודש עמ' שמ"ה אות ד') – "כתבי להגרח"ק שליט"א [זצ"ל] שלכאו' קשה מהמג"א (סי' קנ"ד סקי"ד) שכתב מה לי מונח כאן מה לי מונח במק"א, והשיב דכאן גרע שפותחו לבטלה, ולפ"ז דוקא אם פותחו אסור, משא"כ אם רק מניחו סגור אולי מותר".

* + - 1. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ז' ד"ה עוד, פסח סוף עמ' שכ"ג, גנזי הקודש פרק ג' הע' כ"א) – "לענין אם מותר לפתוח ספר על הסטנדר כדי לתפוס הסטנדר שיוכל אחר כך ללמוד שם, ונראה דאם צריך להספר ללמוד בו [והפתיחה מועילה שלא יקחו הספר], שרי לכו"ע, דגם הט"ז לא אסר אלא לצורך ספר אחר, אבל כשרוצה ללמוד באותו ספר מותר, אמנם אם פותח הספר רק כדי לתפוס הסטנדר וכיוצ"ב ואי"צ ללמוד בספר שפותח, יש לחוש להחמיר בזה, די"ל דגם (הט"ז) [המג"א] לא התיר אלא כשמשתמש בספר בשעת הלימוד, אבל מה שמשתמש בספר קודם הלמוד שתופס המקום שיוכל ללמוד אח"כ, לא מצינו היתר בזה".
      2. רבבות אפרים (ח"ד סי' רי"ג) – "בדבר שאלתך בבית מדרש גבוה דליקועד שאתה לומד נוהגים כשרוצים לקחת שטנדר או כסא. ויראים שאחר יחטפנה, פותחים ספר, סידור, גמרא, על השטנדר ושוב הולכים לעשות מלאכתם, ובאים בחזרה לאחר שעה או שעתים, והכל על מקומו בשלו' האם אין בזה דמשתמש הספר לצורכו, וא' דיין דק"ק בעלז סניף בארא פארק רצה לדמותו למה שהובא בשו"ע סי' רס"ז דמותר לעשות מגדל על ספרים ועליהם להניח הספר שהוא רוצה ללמוד בו, אבל שם הוא לומד בעת שמשתמש בהמגדל וכאן הלא אם הוא שם אין צריך להספר על השטנדר. הנה נראה לי דהיא הערה נכונה אבל אולי משום ביטול תורה דכשיגיע לא ימצא מקום אז מותר ואק זה משתמש כי יפסיד זמן למצא מקום חדש, ובפרט הלא הוא הכין את הספר בכדי ללמוד בו, וזהו קירוב למצות תלמוד תורה ואפילו ההליכה לארון הספרים בכדי להוציא ספר לעיין בו ההליכה היא גוף המצוה ולמה ניתן לזה שם תפיסת מקום ומהיות טוב יכין וישים שם **דוקא את הספר שהולך ללמוד ולא סתם לפתוח** חומש, או סידור, ופוק חזי וב"ה שרבו הלומדים בישיבות וצריכים לחפש מקום, וגם כן בישיבת פונבי"ז שבקרתי בבני ברק לקח לי בעת הסדר חצי שעה עד שמצאתי מקום לשבת עם גמרא, ואם הייתי בא מוקדם ומכין מקום אז לא הייתי צריך לבטל חצי שעה זה פשוט דמותר".
      3. שובה ישראל (ח"א סי' פ"ו, ח"ב סי' פ') – "לפתוח הכריכה אם רוצה ללמוד בספר הלז, נ"ל לצדד להקל במקום צורך ותפיסת מקום וכנ"ל, אך כ"ז כשרוצה ללמוד או להתפלל בו דאל"ה נ"ל לאסור".
      4. מנחת פרי (ח"ד סי' י' אות א') – "אם משתמש בספר להנאתו כדי לתפוס מקום יש לאסור, אך אם מתכונן ללמוד בספר זה במקום הצורך נראה דשרי כיון שהוא תתילת שימושו, וגם באמצע הלימוד, כשיוצאים מניחים הספר פחות בצורה זו".
      5. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' ט') – "אסור להשתמש בספר כדי לתפוס מקום בבית המדרש, אמנם אם בדעתו ללמוד בו אחר כך, שרי".
      6. שמירת כבוד הספרים (פרק ג' אות נ"ג) – "מותר לקחת ספר 'שרוצה ללמוד בו' ולהניחו על סטנדר לסימן שלא יקחו לו את הסטנדר, אבל ספר אחר שאינו לומד בו, יש להחמיר ולא לעשות כן".
    1. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ד סי' רי"ג).
       1. בכרמי יהודה (תשובה קמ"ט, עמ' ר"ה) – "שאלה: האם מותר להניח ספר פתוח ע"ג הסטנדר וכדו' כדי לתפוס מקום, באופן שאינו רוצה ללמוד בספר, (דדילמא איכא חשש זילזול וכדו'). תשובה: הריהו משמש בספר להנאתו, עי' סי' קנ"ד ס"ח במ"א ובמ"ב".
       2. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קמ"א תשובה שס"ח) – "שאלה: הנצרך להפסיק באמצע לימודו לזמן מועט, האם מותר להניח כריכת הספר פתוחה [כדי לשמור על מקומו]. תשובה: אין ראוי".
       3. משנת יוסף (ח"ה סי' ל"א אות ב') – "ה"נ בנדו"ד אם אין לו עצה אחרת, יניחו לסימן, ואח"כ ילמדו בו מעט. ואם יש לו אפשרות של סימן אחר, לא יעשה כן. - וכמובן שמותר לפותחו ולהכינו ללמוד בו לימוד שבאמת רוצה ללמוד".
       4. תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"א אות א') – "שאלה: האם מותר לפתוח ספר להחזקת מקום כנהוג בישבות או שאין זה כבוד לספר. תשובה: אם פותח הספר במקום שאין מילים (לעמוד הראשון) מותר".
  1. **האם מותר לפתוח ספר על סטנדר של חברותא כדי לתפוס מקומו**.
     1. מחמיר.
        1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק*** ה' כסליו תשס"ז) ***–*** "שאלה: האם מותר לפתוח ספר על סטנדר של חברותא כדי לתפוס מקומו, או אסור משום בזיון ספרים והוי חב לאחריני. תשובה: אפשר לפתוח את הספר שחושבים ללמוד בדף השער, אם יש די סטנדרים לכלם".

***הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' כ"ו אות מ"ח) – "שאלה: האם מותר להשאיר ספר קדוש פתוח כשעוזב את החדר כשנשאר שם חברותא שהוא יכול להיות כעין שומר בכה"ג. תשובה: לא".***

***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות ס"ג) – "שאלה: האם מותר לשמור סטנדר בבית מדרש עבור חברותא על ידי הנחת ספר קדוש, ועוד האם יש בזה חשש חב לאחרינא. תשובה: אם יש מספיק סטנדרים מותר לשמור, אבל אם אין, הוי תופס לבעל חוב במקום שחב לאחרים. ואסור להשתמש בספר לצורך זה".***

* + 1. מיקל.
       1. הגרח"ק זצ"ל (קונ' דרך תורה אות ע"ז) – "'התופס לבע"ח במקום שחב לאחרים לא קנה' (גיטין י"א ע"ב ועוד מקומות). עפי"ז יש לשאול, האם מותר לאדם המגיע מוקדם בבוקר לישיבה לתפוס סטנדר בשבילו ובשיל החברותא שלו שיגיע יותר מאוחר, שמה מעכב לעצמו ניחא, שזהו לצרכו, אבל מה שתופס בעבור החברותא שלו לכאורה זהו תופס לבע"ח במקום שחב לאחרים. תשובה: זה נקרא צורך שלו".

***הגרח"ק זצ"ל (***אסיפת יצחק כ"ה חשון תשס"ז) ***–*** "שאלה: האם מותר לפתוח ספר על סטנדר של חברותא כדי לתפוס מקומו. תשובה: יש מתירין ויפתח רק בדף השער".

***הגרח"ק זצ"ל (***אסיפת יצחק ט' כסליו תשס"ז) ***–*** "שאלה: הרב כתב לי בענין פתיחת ספר על סטנדר של חברותא לתפוס מקומו, '**יש מתירין ויפתח רק בדף השער**', האם זה אסור משום חב לאחריני, שעכשיו אחר בא ואין להם סטנדר. תשובה: הוא שלוחו".

* + - 1. ***חשוקי חמד (ב"מ דף י., ריש עמ' ס"ב) – "בהיכלי הישיבות הק' כשהמקומות מועטים והלומדים מרובים כ"י, מסתבר דמותר לתפוס מקום הסמוך לו עבור חברותא, מאחר והוא זקוק לו, ומבלעדיו אינו יכול ללמוד, הרי זה כאילו תופס מקום עבור עצמו".***
    1. מראי מקומות – עי' משפטי התורה (ח"א סי' פ"ה), מנחת פרי (***מציון תצא תורה ח"א סוף המילואים לשאלה ס"ג, עמ' תקע"ה)***, אבני דרך (ח"ז סי' קפ"ח).
       1. חוט שני (מילי דנזיקין ס"ק ד', עמ' רנ"ג) – "וכן יש בבתי מדרש שאין מספיק כסאות או סטנדרים לכולם, ומי שמאחר לא נשאר בשבילו, דאסור לתפוס בשביל אחר כיון דחב לאחרים ואדרבה שיקדים פלוני לבוא וירויח. וה"ה אם עולה לאוטובוס ותופס מקום נוסף בשביל חבירו שיעלה בתחנות הבאות".
       2. משנת יוסף (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ט"ו אות ב') – "***לגבי השתמשות בספר כתב הט"ז יור"ד סוף סימן רפ"ד שאסור לקחת ספר על השלחן כדי שיכול להניח עליו הספר שרוצה ללמוד בו דהמגבה זו יכול לעשות בעץ (ר"ל בסטנדר) ואם כן הרי זה בזיון לספר. אם לא שהספר התחתון מונח כבר, אז מותר להניח השני עליו, עכ"ד. זאת אומרת שאין לעשות השתמשות בספר מה שיכול לעשות באופן אחר, וכאן הרי יכול להניח פתק גדול על הסטנדר, 'הסטנדר תפוס'. [ועי' בפת"ש שם שהביא שאין להניח ספר בתוך בספר אחר לסימן וגם לא יניח שום דבר בתוך הספר כדי לשמור שם המקום, עכ"ד.] אבל יש למצוא היתר שמניח את הספר של החברותא שלו, ומכין לו את הספר ללמוד, אז נהי שעל ידי זה מחזיק על ידי זה הסטנדר, אבל עיקר מעשיהו הוא להכין לו הספר וזה מותר לו לפתוח כריכת הספר כנהוג להראות שהמקום תפוס. אלא שיש שאלה של תופס בעל חוב במקום שחב לאחרים דקיימא לן ... עכ"פ למעשה תלוי בעיקר הנהגות הישיבה אם יש זכות לאחד לזכות עבור חבירו או לא, ואיך התקנה אם חבירו מוותר שאז זכה מקומו".

* 1. **האם מותר לכתוב על דף אם ספר תחתיו**.
     1. תלוי במחלוקת ט"ז ומג"א – בית ברוך (כלל ל"א אות קפ"ג).
     2. מחמיר.
        1. הגר"א קוטלר זצ"ל (קול התורה חנ"ד ח"א עמ' י"ח אות ב') – "שראה אותי כותב על גמרא ואמר לי אסור לכתוב על הגמרא - 'מ'טאר נישט שרייבען אויף א גמרא".
        2. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות צ"ט) – "שאסור לכתוב אפי' ח"ת ע"ג ספר".
        3. הערות בהלכה (אנגלית, ח"ב עמ' ס"ז).
     3. מיקל.
        1. ח"א (כלל ל"א סעי' מ"ח) – "לא ישרטט קונטרס על הספר, שהקונטרס עדיין אין בו קדושה. אבל לכתוב עליו, מותר".
        2. אג"מ (צהר חט"ו עמ' כ"ו, קול התורה חנ"ד ח"א עמ' י"ח אות ב') – "כתב חידושיו על גמרא פתוחה".
        3. הגרחפ"ש זצ"ל (גנזי הקודש פרק כ"ג הע' נ').
        4. חוט שני (גנזי הקודש פרק ג' הע' מ"ח).
        5. צדקה ומשפט (פרק ט"ז הע' ס"ז).
        6. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' כ"ג) – "מותר להניח דף ריק ע"ג ספר, בכדי לכתוב עליו מיד דברי תורה".
     4. כשכבר כתוב עליו ד"ת יש להקל אם הוא לצורך – נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ח), הערות בהלכה (אנגלית, ח"ב עמ' ס"ז).
        1. מקור שלהם, המ"ב (סי' קנ"ד ס"ק ל"א). וז"ל, "לא ישרטט קונטרס על הספר שהקונטרס עדיין אין בו קדושה אבל כשכבר כתוב עליו ד"ת יש להקל אם הוא לצורך". לכאורה אין שום ראיה. שהמ"ב מדבר על השרטוט, ולא כשכותב דברי תורה. ממילא, כתיבת דברי תורה עצמה, מותר אפילו בזמן שאין קדושה על הדף.
     5. מראי מקומות.
        1. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ב אות מ"ז) – "ספר לי הגרמ"ד שליט"א ששאל את מרן החזו"א זצוק"ל אם מותר לכתוב חדו"ת בנייר ע"ג ספר כי ראה שמרן כותב כך, ע"ז השיבו מרן אצלי זה יפריעני מלמודי אם לא אכתוב כך כי אחרת לא ע"ג הספר קשה לי לכתוב. (א"ה, עי' מ"ב סי' קנ"ד ס"ק ל"א) (מרן מפאת חולשתו הי' רגיל לכתוב חדו"ת בשכיבה)".
        2. הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"א עמ' ס"ט אות כ"ו) – "שאלה: האם מותר לכתוב חידושי תורה ע"ג הספר, או שאסור וצריך לכתוב רק על השולחן. תשובה: אם יש טירחא גדולה יש מתירין".

הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' נ', עמ' רנ"ח אות ט"ו) – "שאלה: מבואר בדוכסוסטוס שמותר להניח ספר על ברכיו וללמוד כך, האם כשהספר מונח כך ולומד בו מותר גם לכתוב במחברת ע"ג הספר כשמונח כך. תשובה: יש מתירין".

הגרח"ק זצ"ל (לחושבי שמו עמ' רט"ז תשובה י"ד) – "שאלה: האם מותר להניח דף ריק על גמרא, בכדי לכתוב עליו דברי תורה. תשובה: אסור".

1. ***לקפל דף הספר לסימן: בימי חול.***
   1. *מחמיר: הוי חסרון של כבוד הספר****.***
      1. ***עי' הגר' צדוק מלובלין זצ"ל (שבט הקהתי ח"א סי' ק"ל ד"ה וראיתי) – "שהקפיד לעצמו אפי' בחול, לא לקפל הספר לסימן משום כבוד הספר".***
      2. ***חזו"א (דינים והנהגות יו"ד פרק ד' אות ט"ז, ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ב אות מ"ט, ח"ה עמ' ר"א אות קכ"ז, דרך שיחה ח"א עמ' תקי"ב ד"ה סבר, ח"ב עמ' תכ"ד ד"ה סבר, מעשה איש ח"ה עמ' כ"ד) – "סבר שאין זה כבוד הספר לעשות סימן ולקפל בו דף מן הספר".***
      3. ***ארח דוד (סי' של"א) – "הקפיד על המקמטים דף כדי לעשות סימן באיזה דף הפסיקו, כי הוא בזיון הספר, ומקלקל עי"ז את הדף".***
      4. ***עי' הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד לתפילה עמ' קפ"ט אות קמ"ד, עי' ענפי משה אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' פ"ג אות ז' [לשונו מובא לעיל]) – "אין ראוי לעשות כן".***
      5. ***ששכ"ה (רבבות אפרים ח"א סי' רכ"ג אות י"א).***
      6. ***רבבות אפרים (ח"א סי' רכ"ג אות י"א) – "אלא בספרי קודש אין לעשות כן משום בזיון".***
   2. *מותר לכתחילה****.***
      1. ***הגרשז"א זצ"ל (אבני ישפה ח"א סי' ר"ג ד"ה אגב, גנזי הקודש עמ' רל"א, ועלהו לא יבול חלק א' עמ' שכ"ד, נקיות וכבוד לתפילה עמ' ק"ל ד"ה אגב) – "יש שרגילים לקפל דפי הספר כדי לדעת המקום. בכגון דא יתכן דאם לא מקלקל בכך דשפיר שרי כיון שזה כדי ללמוד באותו ספר עצמו וה"ז דומה למש"כ התוס' בפסחים ס"ו ע"ב ד"ה והא עיי"ש ... כמו שלענין איסור 'עבודה בקדשים' אמרינן דלצורך הקרבן עצמו מותר כך גם לצורך אותו ספר עצמו. ואם כוונתו של המקפל לחזור וללמוד באותו ספר ורוצה שלא יצטרך לבטל זמן כדי לחפש את הדף שהוא צריך ואילו ע"י הקיפול יוכל מיד להתחיל וללמוד*** *ה"ז חשיב כצרכו של אותו ספר* ***ומותר".***
      2. ***הגראמ"מ שך זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' כ').***

***הגראמ"מ שך זצ"ל (ענפי משה, אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' פ"ג אות ז') – "ודכן זכיתי לראות גמרא מסכת קידושין שהיתה שייכת למרנא ורבנא רשכבה"ג הגראמ"מ שך זצוקללה"ה והינה מלאה בקיפולים לסימן וגם במקום האותיות עצמם. (כמו כן בספרים לתולדותיו אפשר לראות שכן היה מנהגו מימים ימימה בספריו ברבים, וכידוע ומפורסם)".***

* + 1. ***הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' כ').***
    2. ***עי' בית ברוך (כלל ל"א ס"ק קפ"ו, רבבות אפרים ח"א סי' רכ"ג אות י"א) – "ולענין אם אפשר לעשות כן בחול דנתי בזה בבית ברוך ואני מצדד לאיסור אבל לבסוף אני מסיים להיתר כהמנהג אם אינו מקפל במקום האותיות רק הגליון לבד".***
    3. יביע אומר ***(שמירת כבוד הספרים פרק ג' הע' נ"ז).***
    4. ***הגראי"ל שטיינמן זצ"ל (ענפי משה, אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' פ"ג אות ז') – "שאלתי ממו"ר רשכבה"ג הגראי"ל שטיינמן שליט"א [זצ"ל] אי שרי לקפל שולי דף הספר לשם סימן ואמר לי 'מסתמא שכן, גם הרבה פעמים עושים (שמים) סיכה אבל זה צריך להיות לפני שבת (מער"ש) שלא יהיה מוקצה', עכ"ד***
    5. ***הגר"י אדלשטיין שליט"א (ענפי משה, אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' פ"ג אות ז') – "וכן ראיתי דמנהג מו"ר מרן הגה"צ רבי יעקב אדלשטיין שליט"א גאב"ד רמת השרון לקפל שולי הספר לשם סימן (ואף מקפל במקום האותיות עצמן), וכששאלתי ממו"ר הגר"י אדלשטיין שליט"א אי שרי לקפל שולי הדף בספר אמר לי 'העולם נוהגים שכן' עכ"ד".***
    6. ***תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ג אות י"ב) – "שאלה: האם מותר לקפל דף בספר לסימן שאוחז שם. תשובה: אם צריך מותר".***
    7. ***הגר"א נבנצל שליט"א (גם אני אודך ש"ס וענינים שונים סי' ס"ד אות נ', מציון תצא תורה ח"א אות ס"ה, אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' כ"ה אות מ"ב) – "שאלה: האם מותר לקפל את דפי הספר אפילו על גבי האותיות. תשובה: כן".***
    8. ***הגר"י רובין שליט"א (ראיתי).***
       1. ***י"א [בית ברוך] רק שלא במקום האותיות, וי"א [הגראמ"מ שך זצ"ל, הגר"י אדלשטיין שליט"א, הגר"א נבנצל שליט"א] אפי' במקום האותיות.***
  1. ***מראי מקומות – שמירת כבוד הספרים (פרק ג' אות נ"ז), כבוד הספרים (פרק י' סוף הע' ז').***
     1. נקיות וכבוד בתפילה (פרק י"ב סעי' כ"ט) – "יש אוסרים לקפל דפי הספר לסימן, אך מותר להניח בתוך הספר פתק לסימן, ויש מתירים לקפל את דפי הספר".
  2. ***בימי שבת: לקפל דף הספר לסימן****.*
     1. *עי' או"ח סי' ש"ב סעי' ג', לשיטות ומראי מקומות.*

1. להניח מחשב (computer) ע"ג ספרים: כשיש ספר קודש על המסך של המחשב.
   1. **מיקל**.
      1. מעדני אשר (אהל יעקב) – "לגבי קדושת ספרים ראיתי כמה פעמים בבית המדרש שהמקום צפוף ואחד יושב עם מחשב קטן עם האוצר החכמה וכמה ספרים פתוחים על השלחן שלו, שמניח את המחשב שלו על גבי הספר האם יש בזה בזיון אפילו שהאוצר החכמה פתוח כיון שסוף כל סוף הוא מניח דברי חולין על גבי ספר, שמבואר ביורה דעה סימן רפ"ב סעיף י"ט שזה אסור, האם יש לימוד זכות לזה. תשובה: נלענ"ד דכשיש ספר קודש על המסך של המחשב מותר להניחו על ספר, דהוי כמניח ספר על ספר הגם שאין למחשב קדושת הספרים מ"מ אין בזה בזיון לספר התחתון כיון שעושה כן לצורך לימוד מהספר שעל המסך".
      2. אבני דרך (***מציון תצא תורה ח"א מילואים לשאלה ע"ב, תקפ"ח) – "העולה לדינא: כאשר משתמש במחשב הנייד לצורך לימודו כפתיחת ספר קודש (כגון: אוצר החכמה) או לסכם, להעתיק וללבן את לימודו מותר לו להניח את המחשב הנייד על גבי הספר קודש דזה לצורך לימודו. אולם זאת בתנאי שזה בעת שצריך ללימודו. אך אם אינו צריך זאת כעת (כגון: יוצא למנוחה) אין לו להשאיר את המחשב הנייד על גבי ספר קודש, אף שמתכנן להמשיך להשתמש בשניהם יחדיו בחזרתו".***
   2. **מחמיר**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב) – "האם מותר לכתוב בתוך מחשב חידושי תורה על גבי ספר פתוח כמו שיש מקילים לכתוב על מחברת דפים על גבי ספר בשעת כתיבת חידושי תורה. תשובה: לא".
      2. משנת יוסף (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ז אות ב'***) – "ויותר מזה כעת רואים הרבה אנשים שיושבים בבית מדרש עם 'מחשב' ומשתמשים בו כדי לבדוק בכל מיני ספרים הנמצאים על התוכנה אוצר החכמה וכדומה, וכמעט כל יום לא עובר שאני רואה אברכים בבית מדרש עם מחשב פתוח לספרים על המסך ומניחים את החפצא של המחשב שהוא דברי חול על גבי גמרא פתוחה, ונשאלת שוב את השאלה במה סמכו לעשות כזה דבר אם באמת הוא דבר חול, אפילו אם אין מקום בבית מדרש, האם זה מותר או פשוט שאסור, ומתי כן יש לצדד. תשובה: אין לזה שום היתר, וגם אם המקום דחוק צריך למצוא פתרון לעשות מדף תחת הסטנדר וכדומה".
      3. שואלין ודורשין (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ל"ג אות ו'***) – "ובקשר לכבוד ספרים, רואים הרבה אנשים שיושבים בבית מדרש עם 'מחשב' ומשתמשים בו כדי לבדוק בכל מיני ספרים הנמצאים על התוכנה אוצר החכמה וכדומה, וכמעט כל יום לא עובר שאני רואה אברכים בבית מדרש עם מחשב פתוח לספרים על המסך ומניחים את החפצא של המחשב שהוא דברי חול על גבי גמרא פתוחה, ונשאלת שוב את השאלה במה סמכו לעשות כזה דבר אם באמת הוא דבר חול, אפילו אם אין מקום בבית מדרש, האם זה מותר או פשוט שאסור, ומתי כן יש לצדד. תשובה: אין שום היתר להניח את המחשב על גבי הגמרא. המחשב הוא מכונה של חול, ומה שמודפס בפנים אינו כלום, ולא הופך את המחשב לדבר שבקדושה והוא פשוט".

שואלין ודורשין (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ל"ג אות ז'***) – "שאלה: בקשר למה שכתבתם לי בענין מחשב שכותבים עליו חידושי תורה על גבי ספר קדוש שאסור להניח אותו עליו, רציתי רק להבין מה החילוק בין מחשב לבין מחברת דפים חלקים שהולכים לכתוב בתוכו חידושי תורה, מדוע זה מותר להניח על גבי ספר וזה אסור. תשובה: כפי שכתבתי אין להניח מחשב על ספרי קודש. גם בלוק מכתבים ריק אין להניח על ספרי קודש. ואפילו יכתוב בו דברי תורה אין להניחו על ספרי קודש. ורק על מה שדומה לו מותר להניחו עליו ובתנאי שהם באותו רמת קדושה".

* + 1. הגר"י שוב שליט"א (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' נ"א אות י"ח) – "שאלה: האם מותר להניח מחשב על גבי ספרים פתוחים כשכותבים חידושי תורה בתוכו וכדומה, אם נחשב כצורך הלימוד ומותר. תשובה: פשוט שאסור והוי בזיון לספר, וכן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי (שליט"א) [זצ"ל] ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א".***
    2. מנחת חן (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' צ"ג***, ***מציון תצא תורה ח"א מילואים לשאלה ע"ב [עמ' תק"פ***]) – "תשובה: א) הנה בשו"ע יו"ד (סימן רפ"ב סעיף א') כתב 'חייב אדם לנהוג כבוד גדול בספר תורה', והוסיפו הפוסקים, דכן צריך לנהוג כבוד בשאר ספרי קודש, וכפי שמובא בספר החסידים (סימן תתקט"ז) וז"ל: חייב אדם להזהר מאד בכבוד הספרים ואם חלל, המחלל את התורה, גופו מחולל על הבריות. ועיין בביאור הלכה (סימן פ"ג סעיף ה') ד"ה ואין, בגודל העונש של המבזה ספרים וז"ל: ורע המעשה שריתי קלי הדעת שהיו לו חדר מיוחד לפנות שם, והגרף תחת הספסל, והריח רע היה מגיע בכל החדר, ובאותו חדר היו קבועים הספרים שלו, וקריתי עליו המקרא הזה, כי דבר ה' בזה, ושקלי' למטרפסי', שהיה לו בן יוצא לתרבות רעה ר"ל. ונתחלל גם גופו על הבריות בשביל זה, וכמאמר התנא באבות, כל המחלל את התורה גופו מחולל על הבריות. וכן מצאנו לענין הדין שכתב המחבר בשו"ע יו"ד (סימן רפ"ב סעיף ז') דאסור לישב על המטה שספר תורה עליה, כתב על זה הרמ"א, והוא הדין שאר ספרים, וכתב הש"ך שם בס"ק ט' מר"י בשם א"ח מפני שהוא כמזלז בבבוד ספרים, ועי' בקב הישר (פרק נ"ד) בשם ספר חסידים 'שהוציא לחכם אחד מקברו וחבטו אותו במקלות, על שהיו ספריו קרועין, ולא נתנן לאומן לכרוך אותם ולתקנם', עי"ש. ג) והנה יש מבוכה הפוסקים לענין קדושת ספרים הנדפסים ואינם כתובים בכתב יד, עי' שדי חמד (מערכה ד' כללים פאת השדה כלל ל"ח), ולמעשה לדעת הרבה פוסקים אסור להקל בזה, משום שיש לספרים הנדפסים קדושה ככתובים בכתב יד, ואסור לבזותם, וכך כתב הט"ז ביו"ד (סימן רע"א ס"ק ח') דכל המיקל בקדושת ספרים הנדפסים עתיד ליתן את הדין, דדפוס הוי כמו כתיבה, וכ"כ הערוך השלחן או"ח (סימן קנ"ג סעיף ו'), ועיין במשנה ברורה (סימן מ' ס"ק ד') שהביא הט"ז הנ"ל, לענין לשמש מטתו בפני ספרים וכתב וז"ל: וה"ה חומשים או סידורי תפילות או שאר ספרים בין בכתיבה או בדפוס, בכל יש בהם קדושה ובענין כלי בתוך כלי, ואפילו אם הן כתב משיט"א (היינו שאינה כתיבת סת"ם והוא רק כתב אשורי), וכריכת הספר אינה נחשבת לכיסוי, שהיא מגוף הספר ובענין עוד שני כיסויין עיי"ש. ד) וזהו שיטת הרבה פוסקים, דלענין הקדושה נחשב הדפוס ככתיבה מעלייתא, ואף שאינו כשר לכתיבת ס"ת או גט וכדומה, ועי' בשו"ת הרמ"ע מפאנו (סימן צ"ג) שכתב להחמיר, והובא במג"א (סימן ל"ב ס"ק נ"ז), וריש (סימן רפ"ד, וסימן של"ד ס"ק י"ז), וכן משמע במג"א (סימן קנ"ד סוף ס"ק י"ד) שאסור לכרוך ספרים בדפי ספרי קודש שמורידים אותם מקדושתם, וכ"כ הפמ"ג (סימן קנ"ג משב"ז ס"ק ט"ו), עי' שם באריכות, ובסימן ר"מ א"א ס"ק י"ח, שכל הספרים הן בכתיבה והן בדפוס יש בהם קדושה, וראה בשו"ת תשובה מאהבה חלק א' (סימן ט') הובא בפתחי תשובה יורה דעה (סימן רפ"ב ס"ק ח') שמעשה הדפוס הוא כמו כתיבה תמה, וכן הוא בשו"ת מהרש"ם חלק ג' (סימן שנ"ג), וכן הוא אף בדפוס הנעשה על ידי צילום (פוטוקאפ"י). וראה גם בכף החיים (סימן מ' ס"ק ט"ז), ובערוך השלחן יורה דעה (סימן רע"א סעיף ל"ט), אכן עי' בערוך השלחן יורה דעה (סימן רפ"ד סעיף כ"ב) שמחדש שחומשים הנדפסים אין בהם קדושה כספר תורה אלא כספר נ"ך עי"ש. ה) ואפילו אם אינם מודפסים בכתב אשורית אלא בכתב שונה יש להזהר בקדושתם, כמ"ש במשנה ברורה (סימן מ' ס"ק ד'). ואף אם נדפו על ידי מדפיס גוי יש בהם קדושה, עי' בשערי תשובה או"ח (סימן של"ד ס"ק א') בשם שבות יעקב חלק ג' (סימן ט"ו) והובא גם בפתחי תשובה יורה דעה (סימן רע"א ס"ק כ'). ו) וש מקילים בשעת הדחק גדול כשנדפסו על ידי מדפיס גוי, או בכתב אשכנזי שאינו כתב אשורית, וכן בכתב רש"י, דכיון שכתב שאינו כתב אשורית אינו קדוש כל כך, עי' בזה בשו"ת חות יאיר (סימן ק"ט וסימן קפ"ד), הובא בפתחי תשובה יורה דעה (סימן רע"א ס"ק כ' וסימן רפ"ב ס"ק י"ב). וצויין במשנה ברורה (סימן מ' ס"ק ד'). ושם הקיל לשמש מטתו בחדר שספרים אלו נמצאים בו כשאין לו במה לכסותם, ודוקא בזמן עונה או טבילה וכיו"ב, ומ"מ סיים להלכה למעשה אין לסמוך על זה אם אפשר, והיינו מפני שהספרים אינן בכתב אשורית, וכן משמע כיסוד זה בתשובות הרמ"א (סימן ל"ד) והובא בנקודת הכסף יורה דעה (סימן רפ"ב לט"ז ס"ק ד' עי' שם. ז) ועיין בערוך השלחן או"ח (סימן קנ"ג סעיף ו') שכתב שאף שבשו"ת הרמ"א (סימן ל"ד) מצדד לומר שכתבי קודש הכתובים בכת באחר (שלא בכתב אשורית), קדושתן קלה מתפילין, מ"מ קדושת ספרים יש בהם, ודינם כקדושה עצמה, וחמורים מתשמיש קדושה, אפילו תשמישי ספר תורה. והובא דבריו בספר צדקה ומשפט (פרק ט"ו סעיף י"ב), ועי' בשו"ת אבני נזר יורה דעה (סימן שע"ו). ח) והנה כתב בפתחי תשובה יורה דעה (סימן רפ"ב ס"ק י"ז) בשם ספר חמודני דניאל, שאסור להניח ספר בתוך ספר לסימן, כדי שימצא בקל מקום שהפסיק בו לימודו, ולא יצטרך לחפש, ובספר ישועות חכמה (סימן כ"ז ס"ק מ"ח) כתב, דיש נוהגין להניח ספר על ספר הפתוח, וכתב דאסור לעשות כן, ומטעם זה לא יכסנו בספר אחר רק במפה וכדומה. ט) אולם בספר צדקה ומשפט (בלוי) [פרק ט"ז הערה ס"ז] וכן בחיי משה יורה דעה (פרק י"ד ציון נ"ב) כתבו דדעת החמודי דניאל שאסר להניח ספר בתוך ספר לסימן הוא רק לפי דעת הט"ז ביורה דעה (סימן רפ"ב ס"ק י"ג), דאוסר להניח ספר תחת ספר אחר כדי להגביהו, דנחשב שמשתמש בספר כעץ ואבן, אבל לפי דעת המגן אברהם (סימן קנ"ד ס"ק י"ד) דמתיר להשתמש בספר כדי שלא יצטרך לחפש, היות וזה צורך לימודו [וכן פסקו כשיטת המגן אברהם דמותר להשתמש בספר כדי להגביה הספר בקיצור שו"ע (סימן כ"ח סעיף ט'), וחיי אדם (כלל ל"א סעיף מ"ח), הובא במשנה ברורה (סימן שט"ו ס"ק ל'). ועי' בשו"ת שלמת חיים (סובול, סימן שע"ז) דמלמד זכות על הנוהגים להני ספר בתוך ספר לסימן כדי שלא תצטרך לחפש, לפי דעת המגן אברהם הנ"ל דמותר להניח ספר תחת ספר להגביהו, כמובן בנידון דנן, שיש ביטול תורה אם יסגור הספר מותר עי' שם. ולכאורה גם מלשון האליה רבה שהובא במשנה ברורה (סימן קנ"ד ס"ק ל"א) גם כן משמע להתיר, שכתב שלא יניח הקונטרסים, שלא נכתבו בהם ד"ת, עי"ש. י) והנה מש"כ בספר צדקה ומשפט, ושו"ת שלמת חיים לדמות הדין של הנחת ספר בתוך ספר לסימן, להיתר דהמגן אברהם דמותר להניח ספר בתוך ספר להגיבהו, הנה הדברים נסתרים ממה שכתב בקיצור שו"ע (סימן כ"ח סעיף ט') דאע"פ שפוסק כהמגן אברהם, דמותר להניח ספר תחת ספר כדי להגביהו לצורך הלימוד, מ"מ ממשיך תיכף, וכתב "אבל אין להניח ספר בתוך ספר אחר שלא יצטרך לחפש אח"כ מקום לימודו" עי"ש. הרי שהני תרי דינים לא תלי אהדדי, וחדא לא תלי באידך, דאע"פ שלצורך לימוד מותר להניח ספר תחת הספר, להגביהו, מ"מ יתכן שעדיין אסור להניח ספר בתוך ספר אחר שלא יצטרך לחפש וכאמור. ויש לבאר החילוק דדוקא ספר תחת ספר מותר, שזהו בשעת הלימודו ממשף משא"כ להניח ספר בתוך ספר שלא יצטרך לחפש, הוא לא שימוש בשעת לימוד ממש ולכן אסור. יא) ומעתה נחזור לעיקר שאלתינו אם מותר להניח מחשב נייד על גבי ספרי קודש תוך כדי לימודו, כאשר מקליד ומעתיק מהספרים אל מחשבו, או להיפך שרוצה ללמוד מהספרים המופיעים על המסך, ומניח המחשב שהוא דבר חול על גבי גמרא פתוחה, הנה המשנה ברורה כתב (סימן קנ"ד ס"ק ל"א), וז"ל: אל יניח קונטרסים שלא נכתבו בהם ד"ת בספר ולא שום דבר, עכ"ל. והנה מלשון זה משמע לא יניח מחברת חדשה שעדיין לא כתב בה דברי תורה בתוך ספר, אבל אם כבר כתב בה מעט דברי תורה, רשאי להכניס לתוך הספר. יב) וכתב בשו"ת אבני ישפה חלק ג' (סימן י"ב) דלכאורה הסברא להתיר אחר שכתב ד"ת, היא משום שהוא צורך הספר כי יכול ללמוד יותר טוב אם יש לו מחברת לכתוב בו חידושי תורה, וכמו שאמרו דרך דרוש בשם השל"ה הק' קנה לך חבר, לא קנה, אלא קנה (קמץ) שהוא הקולמוס הוא לך חבר, שתדע ללמוד יותר טוב על ידי הכתיבה, אמנם אם סברת הדברים, לא ברור מה החילוק בין נכתב כבר ד"ת, או עדיין לא נכתב, והרי עצם הבאת הנייר היא לצורך הלימוד, והרי זה דומה למש"כ המגן אברהם שם (ס"ק י"ד) שרשאי להביא ספר כדי להגביה הספר שלומד בו, וכתב שם המגן אברהם וז"ל: וכל שכן כשעושה ללמוד ממנו, וכמ"ש (סימן שט"ו סעיף ז'), ע"כ, וא"כ משמע שאם עושה לצורך הלימוד, אע"פ שמשתמשים בספר כמעשה עץ בכל אופן שרי, וא"כ גם במחברת שעדיין לא כתבו בה, כיון שמביאה לצורך הלימוד וכדי לכתוב בה ד"ת, אינו מובן למה אסור להכניסה לתוך הספר. יג) ויש לבאר, שכיון שמכנסיס המחברת לתוך הגמרא, א"כ נמצא שהגמרא משמשת את המחברת, ואסור להשתמש בדבר שיש בו קדושה עבור דבר שאין בו עדיין קדושה, שהרי הזמנה לאו מילתא היא, ואין זה אלא כעץ בעלמא, כיון שעדיין לא כתב במחברת. אבל אם מניח ספר תחת ספר, הרי הספר התחתון משמש עבור ספר שיש בו קדושה, ולכן בזה התיר המגן אברהם כיון שתלוי עבור מה משמש הדבר שבקדושה, וכיון שמשמש לדבר שיש בו קדושה, מותר לעשות כן. יד) ולפי זה מובן מה שמובא באליה רבה כאן שלא יצניע הקולמוס בתוך הספר, ע"כ, ונראה הטעם, לפי שהקולמוס אין בו קדושה, ואע"פ שכתבו בו דברי תורה, אין קדושה נתפסת בגוף הקולמוס, ולכן, לפי המבואר לעיל, לא מועיל מה שדעתו להשתמש בו לצורך הלימוד, כי עכ"פ אין בו קדושה. טו) סוף דבר אין להכניס מחברת ריקה, או עט לתוך ספר קדוש, כיון שחפצים אלו אין בהם קדושה, הרי זה בזיון לספר, עיי"ש. טז) ומעתה נראה דהוא הדין והוא הטעם, דאין להניח מחשב על גבי גמרא פתוחה, או על גבי ספרי קודש, שהרי כשעושים כן, נמצא שהגמרא משמשת את המחשב, ואסור להשתמש בדבר שיש בו קדושה עבור דבר שאין בו קדושה, ורק כשמניח ספר תחת ספר, הרי הספר התחתון משמש עבור ספר שיש בו קדושה, משום כך בזה התיר המגן אברהם, והיינו שהדבר תלוי עבור מה משמש הדבר שבקדושה, וכיון שמשמש לדבר שיש בו קדושה מותר לעשות כן. יז) וגם ראה מה שנתחבטו הפוסקים (הט"ז מגן אברהם הנ"ל אות ט') אם מותר אפילו להשתמש בספר תחת ספר כדי להגביהו לצורך הלימוד, והרי שם משמש ספר התחתון עבור ספר אחר שיש בו קדושה, ואפילו הכי נתחבטו בזה אם הוא מותר, וא"כ כש"כ שמסתבר שאסור להגמרא לשמש את המחשב שהוא דבר חול לגמרי. יח) ועוד הלא הפתחי תשובה יורה דעה (סימן רפ"ב) הביא בשם חמודי דניאל (הובא לעיל באות ח') שאסור להניח ספר בתוך ספר לסימן כדי שלא יצטרך לחפש, וכן פסק בקיצור שו"ע (סימן כ"ח סעיף ט'), הרי דאין להשתמש בספר לסימן בתוך ספר אחר, א"כ כש"כ שהגמרא לא ישמש להגביה את המחשב. יט) וכן הדבר כ"ש ממה שכתב המשנה ברורה (סימן קנ"ד ס"ק ל"א) לענין מה שהביא החיי אדם בשם ספר חסידים (סימן תתק"ד) שאסר להשתמש בספר להנאתו כגון להגן בו מפני החמה או כדי להסתיר שלא יראה חבירו מעשיו (ספר חסידים סימן תתק"ו). אבל אם השמש זורחת על הספר שהוא לומד בו, יש להקל בשעת הדחק, לעשות צל בספר אחר, ובלבד שלא יכוין להנאתו אלא לצורך הלימוד, עי' שם. הרי דלהשתמש בספר להגן מן השמש שזורח על הספר ומפריע מלימודו, מותר רק 'בשעת הדחק', וא"כ כ"ש שלא ישתמש בהגמרא או בספרי קודש להניח עליו את המחשב. כ) ועוד מלבד כל הנ"ל, נראה עוד יותר גם מצד השקפה ומוסר, דאין להניח מחשב על גמרא או שום ספר קודש, שהרי כלי המחשב בעוה"ר כהיום ברוב העולם הוא כלי טמאה, שיכולים להגיע משם לשאול תחתית ר"ל, אלא שגם אפשר להשתמש בו לצד קדושה, ועכ"פ לי כזה, שיש בכוחו ובפנימיותו כ"כ ריבוי טומאה, אין להניחו על גבי ספרי קודש. כא) וכאן המקום להביא דברי הגאון רבי אליעזר פאפו זצ"ל בספרו 'פלא יועץ' (אות סמ"ך). 'שחייב אדם להנעים ספריו ולנערם מעפרותיהם היינו (מאבק שעליהן) כפעם בפעם, ולנהוג בהם כבוד גדול לאוחזם בדרך כבוד ולישבם היטב על מקומן, ושלא לנהוג בפניהם מנהג בזיון ח"ו, כי המבזה אותם דבר השם בזה ח"ו, כי הם חשובים בגדי המלך, וכל המכבד את התורה גופו מכובד, והיא הנותנת שיזכה כתרה של תורה וכו', כללא דמילתא, כל המרבה בכבוד ספרים לכבוד שמים, כבודו מתרבה', עכ"ל. כב) ועיין בכף החיים (סימן קנ"ד ס"ק ג"ן) דפעם אחת הוציאו צדיק מקברו והכוהו, בא לאחר בחלום, ואמר לפי כשהייתי רואה הספרים נמחקים לא הייתי קושרם בטבלאות, לכך הוציאוני והכוני, ע"כ. כג) ולסיומא דמילתא, כדאי להביא מעובדא המבואר בספר במחיצת רבינו (ר' יעקב קמינצקי) ערך חינוך (עמוד ק"ב) "רבינו סיפר על אחד שביקש להתקבל כמלמד בתלמוד תורה שלו שטורונטו, ורבינו החליט שלא לקבלו משום שהוא הבחין שבשעה שלמד הנ"ל תורה הוא השעין את מרפקיו על הגמרא, וזה היה סימן לרבינו שאותו אדם היה קצת קל, ואינו מתאים לתפקיד מלמד תורה, ואף שזה לא היה ברור אצלו, כלומר אין זה סימן מובהק, מ"מ אפילו ספק בדבר היה מספיק בשבילו לא למנותו למלמד", ע"כ".
    3. שערי חיים (אהל יעקב) – "תשובה: א) הנה קיי"ל דאין להניח שום חפץ שאין בו קדושה על גבי ספרי קודש שיש בהם קדושה, ולכן אסור להניח מחברת או אפילו נייר ריק, ואין לשרטט קונטרס על הספר שהקונטרס עדיין אין בו קדושה אבל כשכבר כתוב עליו דברי תורה יש להקל אם הוא לצורך דרך לימודו, (עי' במ"ב סימן קנ"ד ס"ק ל"א) ובשו"ת שלמת חיים יור"ד סימן ק"ס, הרי דליכא היתר להניח דבר חול על גבי דבר קודש גמ' גם לא דרך לימודו. ב) גם ספרים הנדפסים בזמנינו בדפוס ימינו שאינו חקיקה אלא צילום, אף דאיכא דס"ל דקדושתם קלה מדפוס שבחקיקה, אולם אסור לנהוג בהם מנהג בזיון (עי' במהרש"ם חלק ג' סימן שנ"ז, ובחזון איש יורה דעה סימן קס"ד ס"ק ג') וגמ' שכבר למדו בה ודאי שיש בה קדושה (עי' בשו"ת אבני נזר יורה דעה סימן שע"ו אות כ"ה). ג) למעשה לית מאן דפליג דליכא שום קדושה בכלי זה, וע"כ אין מקום בהלכה להקל להני את המחשב על גבי הגמ' גם לא לצורך כתיבת חדו"ת, וכל המיקל בקודשת ספרים עתיד ליתן את הדין ט"ז יורה דעה סימן רע"א ס"ק ח'. ד) ומכיון דאתינן להכא לא אמנע מלכתוב לכ"ת דמחשב אף כשהוא משמש לכתיבת חדו"ת בדרך כלל הואתערובת של טוב ורע, וכבר ידוע דרבים חללים הפילה, ולכן אינו יודע בכלל מנין הלומדים התירו לעצמם להכניס כלי מסוכן זה לבית המדרש, דהא איתא בסנהדרין (פב.) שאין נכנסין בכלי זיין לבית המדרש, ואפשר דסמכו על הבה"ל (סימן קנ"א סעיף ו') ד"ה בסכין ארוך עי' שם, וע"ע במ"כ בפתיחה לספר שו"ת שערי חיים חלק ג' להיושבת בגנים בואו חשבון, השימוש במחשב לכתיבת חדושי תורה בהלכה, ושם סימן ק"ה עי' שם".
    4. ודרשת וחקרת (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' מ"ו) – "***ולענין מחשב על גבי ספרים, יורה דעה סימן רפ"ב סעיף י"ט וט"ז ס"ק י"ג שאסור להניח ספר תחת ספר כדי להגביהו, ונלענ"ד דכ"ש שאסור להניח ספר תחת מחשב להגביהו, שהוא משתמש עם הספר כמעשה עץ ואבן עי׳ שם, והתיר כשהספר מונח כבר, אבל לענ"ד נד"ד גרע טפי, כי למחשב ליכא קדושת ספר, ומותר להכניסם במקומות המטונפים (כשהוא כבוי) ולכן אין להניחו על גבי ספרים אף שהיו מונחים כבר משום בזיון ספרי קודש".
    5. היכל הוראה (***מציון תצא תורה ח"א מילואים לשאלה ע"ב, עמ' תקפ"ד).***
    6. אהל יעקב (הל' כבוד וקדושת ספרים פרק י"א אות י"ד) – "דבר פשוט הוא שאין להניח שום מחשב או פאלפון וכדומה על גבי ספרים, אפילו אם המחשב פתוח לחידושי תורה או ספרים".
  1. מראי מקומות – הגר"מ דייטש שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א מילואים לשאלה ע"ב, עמ' תקע"ו)***.
     1. הגר"א נבנצל שליט"א (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' כ"ה אות מ"ז [בתוך ספר אהל יעקב, הוא מצטרף התשובות ביחד]***) – "ובקשר לכבוד ספרים, רואים הרבה אנשים שיושבים בבית מדרש עם 'מחשב' ומשתמשים בו כדי לבדוק בכל מיני ספרים הנמצאים על התוכנה אוצר החכמה וכדומה, וכמעט כל יום לא עובר שאני רואה אברכים בבית מדרש עם מחשב פתוח לספרים על המסך ומניחים את החפצא של המחשב שהוא דברי חול על גבי גמרא פתוחה, ונשאלת שוב את השאלה במה סמכו לעשות כזה דבר אם באמת הוא דבר חול, אפילו אם אין מקום בבית מדרש, האם זה מותר או פשוט שאסור, ומתי כן יש לצדד. תשובה: נראה דאם זה צורך הלימוד יש מקום להקל".

הגר"א נבנצל שליט"א (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' כ"ה אות מ"ז*** ***[בתוך ספר אהל יעקב, הוא מצטרף התשובות ביחד]***) – "כבוד הרב שליט"א אני יודע שדיברתי עם מע"כ בקשר לכבוד ספרים, רואים הרבה אנשים שיושבים בבית מדרש עם 'מחשב' ומשתמשים בו כדי לבדוק בכל מיני ספרים הנמצאים על התוכנה אוצר החכמה וכדומה, וכמעט כל יום לא עובר שאני רואה אברכים בבית מדרש עם מחשב פתוח לספרים על המסך ומניחים את החפצא של המחשב שהוא דברי חול על גבי גמרא פתוחה, ונשאלת שוב את השאלה במה סמכו לעשות כזה דבר אם באמת הוא דבר חול, אפילו אם אין מקום בבית מדרש, האם זה מותר או פשוט שאסור, ומתי כן יש לצדד. וידוע לי שמע"כ אוחז שזה אסור אבל כיון שיש מתירים רציתי לאסוף תשובות ובירורי הלכה מרבנים שליט"א שיכתבו ויבררו לאסור כדי להוציא מאלו המתירים בשופי כדבר פשוט, ולכן אני מבקש אם מע"כ יכול להשיב לזה בכתב נשמח ביותר כי בתשובות שלכם מאוד חביבים עלי ועל כלל ישראל כידוע. תשובה: בס"ד, בפשטות זה אסור, אבל אולי אם זה לצורך הלימוד וקשה להסתדר באופן אחר יש להתיר".

הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א*** אות ע"ב) – "שאלה: רואים הרבה אנשים שיושבים בבית מדרש עם 'מחשב' ומשתמשים בו כדי לבדוק בכל מיני ספרים הנמצאים על התוכנה אוצר החכמה וכדומה, וכמעט לא עובר יום שאינני רואה אברכים בבית מדרש עם מחשב פתוח לספרים על המסך ומניחים את החפצא של המחשב שהוא דבר חול על גבי גמרא פתוחה, ונשאלת השאלה במה סמכו לעשות כזה דבר אם באמת הוא דבר חול, אפילו אם אין מקום בבית מדרש, האם זה מותר או פשוט שאסור, ומתי כן יש לצדד. תשובה: נראה דאם זה צורך הלימוד יש מקום להקל".

* + 1. שבט הקהתי (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ל"ו אות ב'***) – "ראיתי כמה פעמים בבית המדרש שהמקום צפוף ואחד יושב עם מחשב קטן עם האוצר החכמה וכמה ספרים פתוחים על השלחן שלו, שמניח את המחשב שלו על גבי הספר האם יש בזה בזיון אפילו שהאוצר החכמה פתוח כיון שסוף כל סוף הוא מניח דברי חולין על גבי ספר, שמבואר ביורה דעה סימן רפ"ב סעיף י"ט שזה אסור, האם יש לימוד זכות לזה. תשובה: אין להתיר, ואפשר אם פתוח הספר קדוש לפניו דאין בזיון כל כך".
    2. הגר"י טשזנר שליט"א (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ל"ט אות ב'***, מה טובו גליון ה' עמ' רצ"ב) – "לגבי קדושת ספרים ראיתי כמה פעמים בבית המדרש שהמקום צפוף ואחד יושב עם מחשב קטן עם האוצר החכמה וכמה ספרים פתוחים על השלחן שלו, שמניח את המחשב שלו על גבי הספר האם יש בזה בזיון אפילו שהאוצר החכמה פתוח כיון שסוף כל סוף הוא מניח דברי חולין על גבי ספר, שמבואר ביורה דעה סימן רפ"ב סעיף י"ט שזה אסור, האם יש לימוד זכות לזה. תשובה: איני יודע מדוע קורא למחשב 'דברי חולין' וכנראה מדובר במחשב שעל פי רוב משתמש לדברי חולין ורק מיעוט שימושו הוא לדברי תורה. אולם מחשב שרובו מיועד לכתוב דברי תורה, או ללמוד ממנו ד"ת, **לכאורה הוא עצמו ספר קדוש**, ומותר להניחו מעל ספרי קודש, כדין כל ספרי הקודש שמותר להניח א' על גבי השני. אולם מה שכב' הזכיר שהספרים פתוחים, לכאורה אין נ"מ בענין זה אם הספר פתוח או סגור. אמנם, כשהספר פתוח יתכן שיש חשש שיקרעו הדפים בהנחת מחשב קצת כבד עליו, ומזה צריך להזהר משום כבוד הספרים, שלא לקלקלם. ולכן עדיף להניח המחשב על ספר סגור מעל ספר פתוח. אבל כשאין חשש קריעה, לכאורה אין איסור להניח מחשב של ד"ת מעליהם. ומ"מ אם אין הדבר נחוץ נראה שעדיף להמנע מזה משום מראית העין, כי הרואים לא יבינו שהיות שהמחשב מיועד לד"ת מותר להניחו על ספר קודש, ויבוא לעשות כן גם במחשב המלא דברי חולין, ואף תוכנות אסורות ר"ל".
    3. בירורי חיים (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' נ"ג***) – "ע"ד שאלתו, האם צריך להעיר לאברכים היושבים והוגים בתורת ה', ומפאת חוסר מקום בהיכלי הכוללים מניחים את המחשב שבו יש תוכנה של 'אוצר החכמה' - שהיא מכילה כמעט את כל התורה כולה, על גבי הגמרא. תשובה: א) נראה לענ"ד דאין צורך להעיר לאברכים, מפני שהוא צורך מצוה, דהוא מסייע ללימוד, וחשיב כמו ארגז של ספרים. וכבר אמרתי למעכ"ת בטלפון, דהנני חייב הכרת הטוב למחשב , שעל ידה נתרבה אצלי אלפים ורבבות של שעות על גבי שעות של לימוד התורה. אלא שהוספתי לומר, דהיכא דהמחשב ח"ו ישמש לדברים האסורים שאסרו גדולי הדור , ודאי שאין להניחו על גבי הגמרא. אבל בנד"ד דאיירי באברכים יקרים מפנינים מדבש ונופת צופים, יושבים והוגים בתורת ה' במתיקותה, ואצלם זה עיקר רוב תשמיש מחשב זה, נראה לענ"ד להקל. ושמחתי לשמוע ממנו שאחד מחכמי ההוראה בעיה"ק ירושלים ת"ו ה"ה הגאון רבי מתתיהו דייטש שליט"א, אמר כדברינו. אלא שמה שאמר משמו עוד, לדמות ענין דידן לטס של כסף המונח על גבי ספר תורה, נראה דאין זה דומה כלל, דהתם כל מהותו נעשה אך לכבוד התורה, לעטרה בעיטורים. משא"כ הכא. ב) זאת ועוד, ע"ד מה שאמר מעכ"ת דהתייעץ עם כמה רבנים על זה, ויש מהם שלא רצו להתיר. אמרתי בפשיטות, **דהני דאסרי מן הסתם אינם מכירים את תועלת וחשיבות מכשיר זה**, דאין להם דבר כגון דא. וכמו"כ הם אינם מסתובבים בהיכלי הכוללים, דכהיום זה נהיה כמעט נחלת הכלל. והייתי מציע להם להיכנס יום אחד לכולל 'חושן משפט' ברמת אלחנן, בביהכ"נ קהל חסידים בראשות הגאון רבי יהודא סילמן שליט"א, והיו רואים בעיניהם קדרים של אברכים יושבים ולומדים עם המחשב, כולל המרא דאתרא הגר"י סילמן שליט"א. העולה מן הדברים: שרי להניח מחשב על גבי הגמרא, דהוי צורך לימוד, וחשיב כצורך מצוה. ובלבד שלא ישמש המחשב לדברים אסורים ח"ו".
    4. אהל יעקב – "לכבוד הגאון המפורסם רבי ישיעה רוטנברג שליט"א גאב"ד בית וגן ומח"ס יקרים מנחת פרי. יישר כח ששלחתם במהירות תשובה בענין מחשב על גבי ספרים קדושים-רציתי רק להעיר משהו-אני הקטן ידעתי כבר מהעלון הזה, גם שלחתי להמחבר כמה וכמה תשובות שקבלתי מרבנים גאונים שליט"א שלא רצו להתיר כזה דבר ומתוכם רב עזריאל הרב נבנצל (לכתחילה אא"כ במקום דוחק ואין ברירה), במח"ס שבט הקהתי וגם הרב שריה דבליצקי מו"ר הגר"מ דייטש שליט"א כמובן הגר"ח קניבסקי שליט"א, במח"ס מנחת חן גאב"ד קווינס ניו יורק, הגר"מ בראנדסדורפער במח"ס משנת יוסף שליט"א ועוד ועוד שכולם אמרו להחמיר בזה כל אחד עם הטעם שלו, אולם אני הקטן מבין את ב' הצדדים או להחמיר או להקל, אבל מה שמאוד היה קשה עלי לראות איך שמפרסמים עלון בלי הסכמה של אחד מהרבים החשובים אולי בעל מנחת פרי וכדומה, וכותבים בז"ל לציבור הרחב מסקנא לדינא: מותר להניח מחשב לצורך כתיבת דברי תורה על גבי ספר קודש אם משמשו לצורך תלמודו. ואף כשהוא מכובה אם עושה כן לזמן מועט ע"מ להמשיך ללמוד נמי שרי. אולם אין להניח מכשיר זה כשהוא מכובה על ספרים כשאין דעתו להמשיך ללמוד ולכתוב, דיש בזה משום בזין לספר, עכ"ל. על השורות הנ"ל הגאון במח"ס מסכים לדינא כמ"ש, אבל אני הקטן רציתי להעיר הרי איתא באבות פרק ד' משנה ח' רבי יוסי אומר כל המכבד את התורה גופו מכובד על הבריות, וכל המחלל את התורה גופו מחולל על הבריות, וכתב רבינו יונה איזהו כבוד התורה, שלא יניח ספרים בקרקע.........כבוד וקדושת ספרים זה לא דבר קל! הא זהירות בכבוד ספרים חשוב ביותר, והטענה שיש לי זה לא על המקילים כמע"כ ח"ו שאני גם מבין מתוך הסוגיא שיש כמה סברות להקל לצורך הלימוד, אבל הדבר הכי קשה זה מה שאני רואה בכולל שיש לי בסדר א' ואברך חשוב מאוד מעיין מדי פעם במחשב בספרים של אוצר החכמה על גבי הגמרא שלו והוא אברך רציני, ואני רציתי להעיר לו אבל חשבתי כיון שיש פוסקים מתירים אין להעיר לו שום דבר. אבל מה כן רואים כמעט כל יום כשהוא יוצא לשתות קפה או ללכת לשירותים, ושוכח את המחשב על גבי הספר, איזה בזיון זה לראות מחשב על גבי ספר סתם כמו אחד שמניח טלפון על ספר סתם בלי שום צורך, וכבר נגמר לו ההיתר של צורך הלימוד-ולכן אני אמרתי לפחות שאסור לכתוב בכזה לשון הנ"ל לכל עולם הרחב 'מותר' 'להניח' 'ואף מכובה', איזה פירצה ונכשול רוצים שיצא מזה ח"ו, אני מעיד על מעשים בכל יום שאברך תמים שקיבל הוראה להקל בזה משום 'צורך הלימוד' וכדומה הולך ומכשיל את עצמו כמעט כל הזמן בבזיון קדושת ספרים-ולכן שוב רציתי להבין מדוע הסכמתם בשופי כפי שהבנתי לכאלו משפטים הנ"ל. ועוד כוונתי בשאלה זו ששלחתי היה בתקווה לקבל מהלך ברור מאת הגאון שליט"א שתמיד מכבד אותנו עם תשובות ברורות בעומק ההבנה והסברה כמ"ש בכל ספר מנחת פרי, ומכיון שאני חיברתי קונ' על כבוד ספרים וכעת מוציא אותו לאור שנית בס"ד רציתי להוסיף את תשובות ופסקים שקיבלתי מגדולי הפוסקים שליט"א בענין הנ"ל-ומאחר שזה מאוד קשה לכתוב ככה בלי שום הוספות רציתי שוב לברר את זה עם הגאון שליט"א ואם באמת הגאון מסכים לכל מילה שכתוב שם במסקנא לדינא, וא"כ מדוע לא חששתם למכשול הנ"ל שקורה כל הזמן- ועוד איך אפשר להתיר כשהוא מכובה איזה בזיון זה לראות מחשב שהוא דבר חול מכובה על גבי ספר, הרי זה דומה למחברת! מה פתאום- היעלה על הדעת שיש אותו קדושה כמו מחברת שכותבים עליו חידושי תורה, הרי אחרי שהמחשב מת זורקים אותו לגניזה. היה מישהו שיחמיר לא להכניס אותו לבית הכסא כשהוא מכובה. בודאי שלא, משא"כ במחברת קדושה, ולכן באתי שנית לברר אם זה המסקנא של מע"כ שליט"א למעשה או שיש איזה שינויים, ואם תוכל לזכות אותנו בכתב נוכל לפרסם את זה בתוך הקונ' קובץ תשובות שלנו אהל יעקב דיני כבוד וקדושת ספרים".

1. תשמיש המטה: לפני ספרים - סעיף ח'.
   1. ***עי' או"ח סי' ר"מ סעי' ו', לשיטות ומראי מקומות.***
2. דפוס.
   1. *נ"מ****:***
      1. ***גניזה.***
      2. ***בית הכסא.***
      3. ***תשמיש.***
      4. ***ספר ע"ג ספר.***
   2. ***האם יש להם קדושה:* ספרים שלהם הנדפסים ע"י כח אדם***.*
      1. ***מ"ב (סי' ר"מ ס"ק כ"ט) – "וממילא היום ה"ה כל הספרים הן בכתיבה או*** *בדפוס* ***יש בהן קדושה [פמ"ג]".***

***מ"ב (סי' מ' ס"ק ד') – "וה"ה חומשים או סדורי תפילות או שאר ספרים בין בכתיבה או בדפוס הכל יש בהם קדושה ... ועיין ביו"ד בסי' רע"א בט"ז שם סק"ח שכתב כל המיקל בקדושת ספרים הנדפסין*** *עתיד ליתן את הדין* ***דדפוס הוי כמו כתיבה. אך בתשובת חו"י סי' קפ"ז נוטה להקל בזה*** *בשעת הדחק* ***כשאין לו במה לכסות".***

* + - 1. ***גנזי הקודש (פרק ד' הע' כ"ז) – "המעיין בחו"י יראה שצירף מה שהדפיס גוי את הספר, ועוד כמה צירופים. אך הפוסקים שהביאוהו, ובכללם הפתחי תשובה השמיטו כל פרטיו, וכן חזינן במשנ"ב".***
    1. ***מחמיר.***
       1. משאת בנימין (סי' צ"ט) – "אשר שאלתני על הספרים הנדפסים בדפוס אם יש להן דין קדושת ספרים הנכתבים בכתיבה ובקולמוס ... נראה דאין לחלק בין ספרים הנכתבים בכתיבה ובין ספרים הנדפסים בדפוס וכל הקדושה שיש לספרים הנכתבים יש גם כן לספרים הנדפסים דמה לי בכתיבה מה לי בחקיקה ועיין בתשובת ר' מנחם עזריה סימן צ"ג ... דהא כל כתיבה ממש נמי אין האותיות שקועות ולא בולטות אלא שמדבק הדיו בנייר או בקלף על ידי הקולמוס ומה לי ע"י הקולמוס ומה לי ע"י הדפוס ... ולפי זה בספרים הנדפסים שמדפיס כל הדף בפעם אחד ובכח אחד די בקידוש אחד לכל הדף שהרי אין כאן הפסק כלל ולפי זה נראה לי דה"ה נמי אם כותב הסופר כמה שמות בבת אחת וכגון שלפעמים לא היה הסופר טהור ובשביל זה דילג השם והניח לו מקום וכשטיהר עצמו בא לכתבם בבת אחת כמו שכתב הרב ב"י בשם נ"י שאז די לו לסופר בקידוש אחד לכל השמות לפי שאינו מפסיק ביניהם. ודי בזה לשאלתך קמייתא שיצא הדין שהספרים הנדפסים יש להם כל קדושה שבספרים הנכתבים בכתיבה".
       2. ט"ז (סי' רע"א ס"ק ח') – "ואם איתא דמעשה הדפוס הוה חקיקה קשה מנא לן דהיה על ידי שמיר שהוא דבר שאינו מצוי דילמא היה על ידי הדפוס ובדיו כדפוס שלנו ונמצא שפיר מתקיים פתוחי חותם אלא ברור הוא דמעשה הדפוס מקרי כתיבה ממש ולא חקיקה כלל: ושוב ראיתי בתשובת שאלות למה"ר בנימין ז"ל שכתב ג"כ שמעשה הדפוס הוא קודש ככתב מטעם דגם חקיקה היא קודש והביא ראיה ג"כ מאפוד אבל לפי עניות דעתי אין צריכין לזה כי הוה כתיבה ממש ואין כאן חקיקה דמה לי שדוחק את העט על הנייר או הנייר על האותיות של עופרת אידי ואידי כתיבה היא ומ"מ לענין גט ודאי אין לעשות בדפוס כיון שקצת דומה לחקיקה אבל לענין קדושת הספרים כל המיקל עתיד ליתן את הדין".
       3. פמ"ג (או"ח סי' ר"מ א"א ס"ק י"ח, סי' קנ"ג מש"ז ס"ק ט"ו) – "אפילו. עיין מ"א. וכל הספרים הן בכתיבה או בדפוס יש בהם קדושה".
       4. ***צדקה ומשפט (פרק ט"ו סעי' י"ב) – "***ב***ין בכתיבה ובין בדפוס".***
       5. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקנ"ה) – "שאלה: האם יש קדושה לספרים לפני שלומדים מהם בזמנינו. תשובה: יש אומרים שלא, ולא זכיתי להבין טעמם".***
       6. שואלין ודורשין (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ל"ד אות ט') – "ומה הדין למעשה בספרים בזמנינו האם יש בהם קדושה, וא"כ האם יש בהם קדושה מיד אחרי הדפוס או רק אחרי שלומדים מהם. תשובה: כל ספר שיש בו דברים שבקדושה הוא ספר קדוש גם אם לא למדו בו. ובודאי כל ספר שנדפס עם דברי קודש צריך גניזה בדין ספרי קודש בלויים והדבר פשוט".
    2. ***מראי מקומות – בא"ה (או"ח סי' של"ד ס"ק י"ט), אבני נזר (יו"ד סי' שע"ו), שדי חמד (מערכת הד' כללים פאת השדה כלל ל"ח), גנזי הקודש (פרק א' הע' ג').***
       1. ***חוות יאיר (סי' קפ"ד) – "מכל הלין נראה שיש בכח מי שדעתו יפה וכדאי להכריע להקל (מה שאין בי) למצא בשעת הדחק הגדול ובדא"א לעשות בהם כדין הש"ס צד להקל בזמן עונה וליל טבילה וליל יציאת וביאה בדרך".***
       2. ***פת"ת (ס"ק י"ב) – "בתשובת חו"י שם נשאל אם יש איזה צד היתר לת"ח דדחיקא ליה שעתא לשמש מטתו בחדר שיש בו הספרים וצידד להקל בספרים הנדפסים ע"י עובדי כוכבים ואם הספרים בכתב אשכנזי פשיטא יש ג"כ צד היתר ... והעלה דאם הוא שעת הדחק גדול דא"א לעשות בהם כדין הש"ס יש לסמוך על הנ"ל להקל בזמן עונה וליל טבילה וליל יציאה וביאה בדרך ע"ש. ובספר באר היטב בא"ח סימן ר"מ לא העתיק יפה".***
       3. מנחת יצחק (ח"א סי' י"ז אות ט') – "ותמוה לי מש"כ הפת"ש (סי' רע"א ס"ק כ') בשם ת' חו"י הנ"ל דאם נדפס ע"י עכו"ם אין בהם קדושה, והלא לא כתב שם כן רק לצדד, ודוקא לענין תשמיש ובצירוף כל הנ"ל (וכ"כ בסי' ט"ז וק"ט)"***.***
  1. ***תורה שבעל פה על גבי תורה שבכתב: בדפוס.***
     1. ***עי' סעי' י"ט, לקמן.***
  2. **הדפיסום נכרים**.
     1. מחמיר*:* כאלו נדפסו ע"י ישראל - עי' סי' של"ד סעי' י"ב, לשיטות ומראי מקומות.
  3. **צילום: דפוס בזמן הזה, אופסט [offset printing]: ספרים שלנו הנדפסים ע"י כח חשמל**.
     1. מחמיר.
        1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק א' הע' ד') – "שכולן טעונים גניזה, וח"ו לנהוג בהם בזיון".

הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ד' הע' כ"ז) – "שאף אם הספר היה יורד מהשמים צריך להחמיר".

הגריש"א זצ"ל (***אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ח אות י"א) – "ואף דברי קודש המודפסים בין ע"י צילום ובין ע"י דפוס, טעונים גניזה".***

* + - 1. שבט הלוי (גנזי הקודש פרק ד' הע' כ"ז) – "שגם בספרים דידן יש להצריך ב' כיסויים, ואין להקל בשום קולא מטעם שלא נעשה בכח האדם".
      2. חוט שני (גנזי הקודש פרק א' הע' ד', עי' פרק ד' הע' כ"ז) – "שכולן טעונים גניזה, וח"ו לנהוג בהם בזיון".
      3. נשמת שבת (סי' של"ד אות קט"ו) – "לענין להצילן מפני הדליקה יש להקל ... יל"ע מהו בספרי דפוס של זמנינו עתה דלכאורה לא ברור שיש להם קדושה מכמה טעמי א' שנדפסין מאיליהן ע"י כח עלעקטער לא ע"י כח ומעשה אדם, ב' שרוב הספרים היום נדפסין ע"י פוטוגראפיה הנקרא אפסע"ט לא ע"י אותיות בולטות כדפוס של זמניהם [שלטעם הראשון של המשאת בנימין בכה"ג אין לו קדושה דבזה אין כאן חקיקה כלל, ואף לטעם השני יתכן לומר דמאחר שנעשית ע"י כח עלעקטער לא ע"י כח אדם לא שייך לחול עליו שום קדושה דחשיב כנעשה מאיליו, ועוד שאין האדם עוסק בדיבוק האותיות על הנייר, אלא נעשה מעצמו ע"י אמצעי טעכני], ג' שהרבה ספרים נדפסין ע"י פועלים עכו"ם ודעת איזה אחרונים (החו"י סי' קפ"ד ודעימיה) דהנדפסין ע"י עכו"ם אין להן קדושה ...".
      4. גנזי הקודש (פרק א' סעי' א', עי' פרק ד' סעי' י"ג) – "דפוס או צילום".
    1. מראי מקומות – הגרחפ"ש זצ"ל (גנזי הקודש פרק ד' הע' כ"ז, רבבות אפרים ח"ו סי' ת"ט אות א', לשונו מובא לעיל), יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' כ"א אות ד', ח"ט יו"ד סי' כ"ב אות ב'), שמירת כבוד הספרים (פרק א' הע' א' ד"ה ובספר).
  1. **אפיקורסים שכתבו להם כתבי קודש** - עי' או"ח סי' של"ד סעי' כ"א, לשיטות ומראי מקומות.
     1. ספרי הרשעים המיסיאנערן (missionary): שמעורבים בו דברי כפירה - שורפן.
     2. *תנ"ך שהדפיס המשומדים והאפיקורסים* (missionary) וכדו' *-* ***טעונן גניזה, [שהמדפיס אינו יודע כלום].***
  2. ***פסוקים או הלכות על כסף.***
     1. ***עי' יו"ד סי' רע"ו, לשיטות ומראי מקומות.***

1. נשים נדות - סעיף ט'.
   1. עי' סוף סי' פ"ח.
2. קדושה וגניזה - סעיף י'.

**דור המלקטים** - אנציקלופדיה תלמודית (כרך ו' ערך גניזה, טור רל"ב - טור רל"ט), הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ח), עומק הפשט (גליון קצ"ו).

* 1. **עיתונים שיש בהם דברי תורה: האם חייבים בגניזה**.
     1. ***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות ד', הע' ח', אות ט' [לשונו מובא לעיל]) – "***עיתונים שנדפסו בהם שמות שאינם נמחקים צריך לגונזם, ואין לשורפם. [שלמת חיים יו"ד סי' קל"ז קל"ח קל"ט. ומבואר מדברי רבינו דהיינו דוקא אם יש בהם שמות, אבל אם יש בהם מאמרי חז"ל וכדו' א"צ לגונזם ולשומרם בקדושה, כיון שלא נדפסו לשם קדושה כלל אלא לקריאת חולין בעלמא]".
     2. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק י"ד הע' ו', עמ' רל"ה, ***אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ח אות מ"ג***) – "שאם אינו מוחזק בדרך קבע בהדפסת ציטוט הטעון גניזה, יש מקום להקל לזורקו לאשפה, ואין צריך לחפש אחר הדברי תורה. אך אם יודע על ציטוט דברי תורה המודפס בו (כגון מדור קבוע עם דברי תורה), וכל שכן אם רואה את הדברי תורה, יש לגונזם. והמחמיר לגנוז כל עיתון שיש חשש שהודפסו בו ציטוטים הטעונים גניזה, תבוא עליו ברכה".
     3. שבה"ל (ח"ה סי' קס"ב אות ב') – "בנוגע לעתונים שיש בהם מאמרים של תורה, פסוקים, פסקי הלכה וכיו"ב, הנה עתונים שנדפסו ע"י יראי אלוקים וזה מגמתם חייבים גניזה".

שבה"ל (נקיות וכבוד בתפלה פרק י"ב הע' נ"ו) – שאם רוב העיתון דברי חול אפשר להשליך לאשפה בתוך שקית, ועיתון שרובו דברי תורה טעון גניזה.

* + 1. הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפלה עמ' ק"צ אות ק"נ) – "עיתונים שיש בהם ד"ת האין צריך לגנוז אותם. תשובה: כן".

הגרח"ק זצ"ל (נקיות וכבוד בתפלה פרק י"ב הע' נ"ו, עמ' ק"צ אות קנ"א) – "עיתון שיש בו מעט ד"ת האם צריך למיין את הד"ת או שאפשר להניח את כל העיתון בגניזה. תשובה: אם יודע שיש ד"ת א"צ למיין ואפשר לשים את כל העיתון בגניזה, אבל אם אינו יודע אם יש ד"ת אין צריך לחשוש שיש ד"ת ויכול להשליך לאשפה".

* + 1. תשובות והנהגות (ח"א סי' תקנ"ג, סי' תקנ"ד, עי' ח"ג סי' שכ"ד) – "מזמן אני מתרעם על עתונים דתיים ואומר אני שלא לכתוב דברי תורה או עכ"פ אם כותבים לכתוב בעמוד מיוחד, אבל לא זכיתי שהדברים נשמעים, ובמק"א העליתי מלשון הרמב"ם פ"ו מיסודי התורה (ה"ח) 'כתבי הקודש כולם ופרושיהם וביאוריהם אסור לשורפם או לאבדם ביד והמאבדם מכין אותו מכת מרדות' ולהלן באותו הלכה מסיק וכן כתבי קדש שבלו או כתבו עכו"ם יגנזו, הרי לענין איסור שריפה פוסק שאסור גם בפירושים וביאורים וחיוב גניזה רק בכתבי קדש לבד. ולפי זה נלע"ד שעיקר האיסור בפירושים וביאורים הוא שלא להניחם באשפה שזהו בזיון, אבל אם כרך בניר או שקית ניילון סביב שלא נראה בזיון מותר ולא צריך גניזה, ובפרט לפי מה שביארנו במק"א שדפוס שבזמננו לכו"ע אין קדושה בדברים הנדפסים, ויש בזה לימוד זכות על מנהג העולם להקל, ובפרט בעתון שניתן לכתחילה למחיקה ולא להתקיים, עיין כעין זה בתוס' סוטה (י"ז ד"ה לא) בשם הירושלמי ע"ש. ומ"מ לעצמי אני משתדל בס"ד לגנוז דוקא, אבל לאחרים חוששני שחומרא דאתי לידי קולא הוא, וכל מה שאתה מחמיר בהתחלתו מיקל אתה בסופו, שאי אפשר להם לעמוד בחומרא ולא גונזים כלל אף במקום שצריך גניזה, ולכן פירסמתי כאן רק על כתבי קודש ליזהר, ועל ביאורים אף בלע"ז אפילו במחברת לא לזרוק דרך בזיון וכמ"ש. ומיהו כשם שבשביעית קדושה, ולכן נהגו בפח מיוחד ולא בפח עם אשפה שמבוזה, כ"ש שאין להניח ח"ו בפח אשפה דברי תורה, וראוי להניחם במקום מיוחד, וגם כרוך סביב בנייר או שקית נילון, ורק אז הותר כיון שנדפס בדפוס שלנו כנ"ל, וגם אין בו אזכרות, וגם לא נכתבו בעתון כדי להתקיים רק עומד למחיקה, והמחמיר תע"ב שמוסיף כבוד לתורה (ועיין היטב בסימן שלאח"ז)".
    2. נקיות וכבוד בתפלה (פרק י"ב סעי' ל"ט) – "עיתונים שמוזכר בהם דברי תורה, יש שהורו שאם רוב העיתון דברי חול אפשר להשליך לאשפה בתוך שקית, ועיתון שרובו דברי תורה טעון גניזה".
    3. מראי מקומות – ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות מ"ו)***, גנזי הקודש (פרק י"ד), מגילת ספר (יו"ד סוף סי' ק"ד).
  1. **ספרים טובים שלא ילמד מהם אם מותר לגנוז**.
     1. מראי מקומות – חלקת יעקב (או"ח סי' מ'), הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות ס"ט),*** פסקי תשובות (סי' קנ"ד אות י"ד ), גנזי הקודש (פרק ח' סעי' ב', עמ' רע"ז אות ו', עמ' שמ"א פרק ח' הע' י'), עלינו לשבח (ויקרא תשובה קמ"ח).
        1. הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"ב עמ' קס"ה אות כ"א) – "שאלה: ספרים שנתיישנו, האם מותר לגונזן לכתחילה, או שיש ענין לחפש איזה ביהמ"ד וכדו', שרוצים עוד להחזיק ספר זה. תשובה: יותר טוב שישתמשו בו".
  2. **פנס חנוכה שיש פסוקים**.
     1. מראי מקומות – גנזי הקודש (עמ' רע"ד אות א' [ועמ' של"ג]).
  3. **הקודח בספר כדי לכורכו, פירורי הקידוח טעונים גניזה**.
     1. כשהספר היה בשימוש.
        1. צריך גניזה.
           1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ח' הע' י"ב, ***אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ח אות י"ד***) – "ספר שלמדו בו וקודח בו (כגון לכורכו), יש לגנוז את הפירורים של הקידוח, אף אם לא נגעו ע"י הקידוח באותיות. אכן אם לא למדו בו, ולא נגעו בקידוחו במקום האותיות אין צריך לגנוז את הפירורים, ואף מותר לזורקם לאשפה".
           2. עי' חוט שני (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א') – "דפירורים הנופלים במהלך קדיחת חור בספר לצורך כריכתו, אם עדיין לא למדו בספר אינו טעון גניזה, ואם למדו בספר לפני הקדיחה זה שאלה על הפירורים שאולי יש בזה קדושה, וראוי לגונזם".

עי' חוט שני (תשמישי קדושה ס"ק ג' אות א') – "בשעה שמנקים את הספרים צריך לעשות באופן שלא יפלו חתיכות מן הספרים המתפוררים, כיון דמקק ספרים חייב בגניזה, אמנם לטרוח אחר זה צ"ע עד כמה צריך לטרוח עכ"פ בספרים הנדפסים".

* + - * 1. הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש אות ל"ו) – "הקודח בספר כדי לכורכו, האם כשהספר היה בשימוש ('ישנים' למ"ב) פירורי הקידוח טעונים גניזה. תשובה: צריך גניזה".
        2. עי' הגר"א קופשיץ שליט"א (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א') - לשונו מובא לקמן.
        3. רבבות אפרים (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א').
        4. עי' הגר"ש דבליצקי זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א') - לשונו מובא לקמן.
        5. הגר"ע אויערבאך שליט"א (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א') – "דפירורים שנופלים במהלך קדיחת חור בספר לצורך כריכתו, טעון גניזה".
        6. גנזי הקודש (פרק ח' סעי' ג').
        7. ***הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -***

If you bind a sefer and drill holes in it, do you have to put the paper dust from the drilling in genizah?

R' Y. Berkovits wrote: There is a famous p’sak from the Chofetz Chaim to put the paper dust in g’neiza. However, this is only for used sefarim. For new sefarim, they do not have the din of davar sh’bekdusha (until used), unless they are Torah sh’biksav. That is how we were noheg in the oitzer of the Mir many years ago.

* + - 1. מראי מקומות – שעה"צ (ס"ק מ"ה).
    1. **בספר שעדיין לא למדו בו**.
       1. ראוי לגונזם – הגר"ש דבליצקי זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א', "דפירורים הנופלים במהלך קדיחת חור בספר לצורך כריכתו, לכתחילה ראוי לגונזם, ואין נפק"מ בזה אם כבר למדו בספר הזה או שעדיין לא למדו בו"), הגר"א קופשיץ שליט"א (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א', "דפירורים הנופלים במהלך קדיחת חור בספר לצורך כריכתו, לכתחילה ראוי לגונזם, ואין נפק"מ בזה אם כבר למדו בספר הזה או שעדיין לא למדו בו").
       2. אין טעון גניזה, מותר לזורקם לאשפה – חוט שני (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א', לשונו מובא לעיל), גנזי הקודש (פרק ח' סעי' ו').
       3. דעת הגריש"א זצ"ל.
          1. אין טעון גניזה, מותר לזורקם לאשפה – הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ח' הע' כ', ***אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ח אות י"ד [לשונו מובא לעיל],*** "ע"פ המשאת בנימין").
          2. יש לגונזם – הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון ס"ח עמ' כ"ה ריש טור א', "דפירורים הנופלים במהלך קדיחת חור בספר לצורך כריכתו, אף אם עדיין לא למדו בספר יש לגונזם").
       4. מראי מקומות – ***הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל, לשונו מובא לעיל).***
  1. **הכותב ד"ת בעיפרון ויש מחק שמוחק עפרונות האם הפירורים שנתהוו ממחיקת הד"ת עם המחק טעונים גניזה**.
     1. אין טעון גניזה – חוט שני (גנזי הקודש פרק י"א הע' י"ז), גנזי הקודש (פרק י"א סעי' י"ב).
     2. הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש אות ל"ו) – "הכותב ד"ת בעיפרון ויש מחק שמוחק עפרונות האם הפירורים שנתהוו ממחיקת הד"ת עם המחק טעונים גניזה. תשובה: יתכן".
  2. **הכותב דברי תורה עם גיר על לוח** (chalk on a blackboard), **ומחקם**.
     1. אין אבק המחיקה טעון גניזה, כיון שכתב ע"ד למוחקו – חוט שני (גנזי הקודש פרק י"א הע' י"ז, "והוסיף שבעצם הכתב שע"ג הלוח אין בו ממש, משא"כ בכתב סת"ם ע"י דיו, בגוף הכתב יש ממש"), גנזי הקודש (פרק י"א סעי' י"ב).
     2. חוט שני (תשמישי קדושה ס"ק ח' ד"ה ולענין) – "ולענין מחיקת דברי תורה מן הלוח, נהוג עלמא להתיר כדעת התשב"ץ להתיר למחוק לצורך כתיבת פסוקים אחרים, אבל אם מוחקים לצורך כתיבת לימודי חול, אסור".
     3. הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש אות ע"א) – "שאלה: למחוק לוח שכתוב בו ד"ת (כגון בחיידרים) למעשה מקילים אף כדי לכתוב ע"ג דברי חול, האם מותר ומדוע. תשובה: פחמע"ד. (פוק חזי מאי עמא דבר י.פ.)".
  3. **כיתובי קודש בפרסומות ובעטיפות למשלוח מנות**.
     1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק מ"ח אות י"ג) – "אסור לכתוב פסוק או חלק מפסוק במקום שסופו לבוא לידי בזיון (יו"ד סי' רפג ס"ד ובנו"כ שם). ולפי זה אין לכתוב בפירסומים שונים כיתובי קודש, ואף אם כוונתו רק כדי לתת צביון של קדושה לפרסומת. עבר וכתב וכגון מה שמצוי בעטיפות למשלוח מנות שכותבים 'משנכנס אדר מרבים בשמחה' או 'ליהודים היתה אורה ושמחה' **טעונים עטיפות אלו גניזה**".
  4. **רשימות של מראי מקומות**.
     1. מיקל.
        1. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ע"ה ד"ה וניירות) – "וניירות הכתוב שם חדושי תורה אסור לזורקם לאשפה, ומראה מקומות ואף כשנכתב איזה דבר אבל הוא רק כסימנים שלא יבין זה אלא מי שכותבם אינו כלום".
        2. חוט שני (גנזי הקודש פרק י' הע' כ"ג).
        3. גנזי הקודש (פרק י' סעי' י') – "רשימת מראי מקומות לשיעור או סוגיה, שאין בו ציטוט הלכתי, או קטע מגמרא עם משמעות, אינו טעון גניזה. וכן סימנים בלימוד שכתב לעצמו, ואין אחר יכול להבינם, אינם טעונים גניזה".
     2. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (בית מתתיהו ח"ג סי' מ"ח אות ג', גם אני אודך ח"ב סי' י"ז [עמ' קצ"ג]) – "בדפי מראי מקומות בעלמא שאין בהם ד"ת ורק מ"מ דבעי גניזה".
     3. מראי מקומות – בית מתתיהו (ח"ג סי' מ"ח אות ג', גם אני אודך ח"ב סי' י"ז [עמ' קצ"ג]).
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א שאלה מ"ג) – "שאלה: מראי מקומות האם הם צריכים גניזה, ואם לא האם לא צריכים אפילו לעטוף אותם כשזורקים אותם לאשפה. תשובה: לכאורה אין בהם קדושה, אבל כמדומני שהחזון איש היה מחמיר בזה".
  5. **דף עם שאלות אם צריך גניזה**.
     1. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (בית מתתיהו ח"ג סי' מ"ח אות ג', גם אני אודך ח"ב סי' י"ז [עמ' קצ"ג]) – "שאלתי להגרח"ק בשאלות שאני שואל לו, שאין בהם ד"ת רק ספיקות והשיב שצריך גניזה ... וכן השיב לי הגר"ח קנייבסקי דדף שכתוב בו יום ספיה"ע שראוי לגונזו ... וכ"כ לי הגרח"ק בדף שכתוב בו סוף זמן ק"ש בעי גניזה, ואזיל לשיטתו בכ"ז".
     2. מראי מקומות.
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א שאלה מ"ד) – "שאלה: דף עם רשימה של שאלות בהלכה ובתוך השאלות לא כתוב שם הלכות רק ספיקות כגון 'אם צריך להמתין שש שעות אחרי אכילת בשר' ושאלות דומות לזה, האם דף כזה חייב בגניזה. תשובה: איני יודע".
  6. **ספרי א' ב' אם מותר להניחו על גבי ספר קדוש**.
     1. מיקל.
        1. ***הגרחפ"ש זצ"ל (מציון תצא תורה ח"א יו"ד הע' ת"ט) – "שיכול לזורקם באשפה".***
        2. הגרח"ק זצ"ל (***מציון תצא תורה ח"א יו"ד הע' ת"ט) – "וידידי הרה"ג ר' במנימין קירשנער שליט"א אמר לי ששמע מהגר"ח קניבסקי שליט"א שלא צריך גניזה".***
        3. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ה) – "***שאלה: דפים של א' ב' שהילדים מביאים מהתלמוד תורה אם צריכים גניזה. או אפשר לזורקם לאשפה. ומהו להניחם על גבי סידור. תשובה: לכאורה אין צריך גניזה, ואסור להניחם על גבי סידור".
        4. ***גנזי הקודש (ריש לוח גניזה, עמ' שכ"ג) – "אינו טעון גניזה".***
     2. ***מחמיר.***
        1. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (מציון תצא תורה ח"א יו"ד הע' ת"ט) – "שצריך גניזה"***.
     3. מראי מקומות – קונ' בריתך ינצורו (פטרפרוינד, סי' ד' [עמ' כ'], "צ"ע"), בית מתתיהו (ח"ג סי' מ"ח אות ג', גם אני אודך ח"ב סי' י"ז [עמ' קצ"ב]).
        1. לענין אם מותר להניחו על גבי ספר קדוש - עי' לקמן.
  7. **אריזות שמודפס עליהם 'שהכל' וכדו'**.
     1. מחמיר.
        1. הגריש"א זצ"ל (מאור השבת ח"ה עמ' תקס"ג אות פ"ו, אות פ"ז) – "אריזות ממתקים שמודפס עליהם איזה ברכה לברך על המאכל, כגון 'ברכתן מזונות' וכן אם מודפס על השקית, כדי למנוע מחילול שבת יש להפריד את הגביעים לפני שבת, הוי הוראה של הלכה, ואסור לזרקה לאשפה אלא טעון גניזה ... גם בכהאי גוונא שכתוב רק ב. מזונות או ב. שהכל, דינוכהוראה של הלכה, וטעון גניזה ואסור לזרקן לאשפה".
     2. מיקל.
        1. עי' הגרשז"א זצ"ל (שלחן שלמה סי' שי"ד הע' על ס"ק י"ב.ב [כ"ה]) – "אודות הנייר העוטף את המשקאות וכתוב עליו שיש ליזהר לפתוח את הבקבוק קודם השבת ולהמנע מחשש חילול שבת, אמר מרן זללה"ה דאינו טעון גניזה כיון דהוי רק לאיפרושי מאיסורא".
  8. מראי מקומות.
     1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ח' הע' י"ט, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות ג') – "וכ"ש שאסור לבזותו, לכן אסור להניחו ע"ג קרקע, אא"כ יפסיק עם דף, אך אין צריך שיהיה גבוה טפח".
     2. חוט שני (גנזי הקודש פרק י"א ס"ק י"ד) – "שאם יש מי שיכול לקרוא כתב מטושטש טעון גניזה, אף במקרה שהקורא נעזר בידיעה מוקדמת שידע מה שכתוב בדף זה, מ"מ טעון גניזה. וכך פסק לגבי פרסומות שמצולם בהם ספר קודש פתוח, שאם אפשר לקרוא הכתב, טעון גניזה, אע"פ שאין כולם יכולים לזהות הכתב. ואה"נ אם אין אפשרות לקרוא, אין זה כתב, ואפשר לזורקו לאשפה".

1. תשמישי דקדושה, ותשמיש דתשמישי קדושה - סעיף י"ב.
   1. **גדרים והלכות של תשמישי דקדושה, ותשמיש דתשמישי קדושה**.
      1. מראי מקומות – פסקי תשובות (סי' קנ"ד אות ג'), גנזי הקודש (פרק א').
   2. **האם ארון לספרים תשמיש או תשמיש דתשמיש** – מ"ב (סי' קנ"ד ס"ק ט'), ערה"ש (סעי' כ"ג), פסקי תשובות (סי' קנ"ד אות ז'), חיי משה (יו"ד פרק י"ב ס"ד), חלקת יעקב (או"ח סי' מ"א, ח"ג סי' קס"ב), אמרי יושר (ח"א סי' מ"ה), גנזי הקודש (פרק ח' סעי' י"ח), אורח משפט (סי' ל"ד).
      1. חזו"א (ארחות רבנו ח"א עמ' ע"ז אות מ"ז) – "אמר לי הגרג"נ שליט"א ששאל את מרן החזו"א זצוק"ל אם מותר לשנות את מדפי הספרים שבביתו ולעשות אותם מדפים לתשמישי חול וענה לו שמותר משום שבעת שעושים את זה לספרים סתמא עושים גם שיניחו עליהם עט או ניירות של חול ולא נתקדש לספרים".
      2. אג"מ (דברי חכמים יו"ד אות צ"ט) – "ראיתי שהובא בספרי הלכה בשם הגרמ"פ, שאם מיוחד לספרים, אסור להשתמש בארון ספרים למילי דעלמא, אם לא שנתכוין בתחילה לזה. (ובענין קופסה שמונחים שם ספרים הרבה זמן ,שמעתי בשם הר' רודערמאן, שיש להם דין של תשמישי קדושה וטוב שלא לזרוק סתם לזבל)".
      3. אג"מ (רשומי אהרן ח"א יו"ד סי' רפ"ב אות ח') – "ארון של ספרי קודש מותר להשתמש בו ג"כ לשאר דברים כי מן הסתם אינו מיוחד דוקא לדברים שבקדושה".
      4. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות ס"ח, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות ז') – "אם מותר להשתמש שימוש חול במדף של ספרי קודש, הדין כך, אם רוצה לפנות מדף כדי להניח שם עציץ פרחים, כי אין לו מקום אחר אסור הדבר. אבל אם פינו מדף לצורך אחר, ובגלל שהוא פנוי רוצים להניח עציץ שם, הרי שד"ז הוא לנוי כדי לייפות את הספרים ומותר".***
      5. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ג אות נ"ה, רבעון קרית ספר גליון ל"ג עמ' ב') – שאלה: "אדם שהיה לו ארון לספרים, ועתה קנה ארון חדש לספרים, האם מותר לו להשתמש בארון הישן לדברי חול, או לא". תשובה: "לא".
      6. ***הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -***

Can you put objects on a sefarim shrank other then sefarim - like a clock or a cup of coffee?

R' Y. Berkovits wrote: They say that since the done thing is for people to associate it as furniture, and plan to use it for paper, pens, and the like, it is considered as if they made a t’nai (you can make a t’nai for tashmishei kedusha). Same with the bimah. Also, the MB (154:9) brings down that the sefarim covers which act to protect the sefarim are tashmishei kedusha (and require g’neiza), thereby making a sefarim shrank tashmish d’tashmish, which does not have kedusha. Still, it is best to explicitly make a t’nai before using the sefarim shrank. I initially placed my hat on mine.

* 1. **אם הכריכה והדפים ריקים מגוף הספר או תשמיש דקדושה**.
     1. מחמיר.
        1. פמ"ג (סי' שט"ו א"א סוף ס"ק ג') – "דפי הספרים בטילים לספר וצריך כלי בתוך כלי חוץ מהדפים".

פמ"ג (שם א"א ס"ק ב').

* + - 1. מ"ב (סי' מ' ס"ק ד') – "וכריכת הספר אינה נחשבת לכיסוי דהיא מגוף הספר ובעינן עוד שני כיסויין".
         1. מ"ב (סי' קנ"ד ס"ק ט') – "ואותן תיבות המיוחדות לשום שם ספרים שלנו שהספרים מכוסים בנייר ובעור או בקרשים מקרי התיבה תשמיש דתשמיש".
         2. לכאורה סדירה – חיי משה (יו"ד פרק י"ב הע' ל"ז), גנזי הקודש (פרק ח' הע' מ"ה).
    1. עוד מראי מקומות – ברכי יוסף (שיורי ברכה שם ס"ק א', "בזמן הזה שכל ספרינו מכוסים בקרשים או בעורות או בנייר א"כ אותו כיסוי הוא תשמיש קדושה, והתיבות תשמיש דתשמיש"), דעת תורה (סי' ר"מ סעי' ו' ד"ה או), כף החיים (סי' קנ"ד ס"ק כ"א), חיי משה (יו"ד פרק י"ב סעי' י"א), פסקי תשובות (סי' קנ"ד הע' ס"א, והע' ק"נ), גנזי הקודש (פרק ח' סעי' י').
       1. ***הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד זצ"ל, הל' כתבי הקודש אות ט"ו) – "***כריכות הספרים הנדפסים אסור להשתמש בהן לצורך חול, ואף אם נקרעה הכריכה מן הספר יש להחמיר שלא להשתמש בה בקביעות בתשמיש מגונה".

1. תנאי - סעיף ט"ו.
2. להניח ספר ע"ג ספר - סעיף י"ט.
   1. **בדפוס: תורה שבעל פה על גבי תורה שבכתב**.
      1. מיקל.
         1. ערה"ש (סעי' כ"ג, סי' רפ"ג סעי' ו') – "וכתב רבינו הרמ"א דכל זה בחומשים העשויים בגליון כס"ת אבל בשלנו שהם נכרכים אין חילוק בין חומש לנביא עכ"ל כלומר דוודאי כל ספרי קדש הם קדושים אך זהו קדושה כללית אבל בפרטי הקדושות זה למעלה מזה וס"ת למעלה מכולם זהו כשנכתבו לשם קדושת ס"ת על הקלף כדין אבל סתם ספרים כשלנו וכ"ש בספרים הנדפסים אין בהם פרטי קדושות אלא כולם קדושתם שוה וגם לעניין הנחה זה על זה אין בהם מעלה זה על זה וכמ"ש בסוף סי' הקודם ואין חילוק בין תורה שבכתב לתורה שבע"פ דכולם קדושים ומניחים זה על זה [כנ"ל]".

ערה"ש (או"ח סי' קנ"ג סעי' ו') – "כמ"ש ביו"ד סי' רפ"ב ע"ש וקדושת חומשים גדולה מנביאים וכתובים כמ"ש שם וכל זה בכתובים על קלף כהכשר ס"ת אבל הנדפסין קדושתן קלה וכולן קדושתן שוה כמו שבארנו שם סעיף כ"ב".

* + 1. מחמיר.
       1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"א עמ' רס"ט אות ד').
       2. הו"ד בגנזי הקודש (פרק ג' הע' נ"ח).
       3. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ט', רבית עמ' ק"ע אות ב') – "מותר להניח ספר של תורה שבכתב על ספר תורה שבכתב, ודוקא ששניהם תורה, אבל אין להניח נביאים או כתובים על תורה שבכתב ואפילו בספרים הנדפסים, וכל שכן שאין להניח תורה שבע"פ כגון גמרא או סידורים המודפסים על תנ"ך. אבל מותר להניח תורה שבע"פ על תורה שבע"פ אפילו ראשונים או אחרונים על גמרא וכיוצ"ב".
       4. שבט הקהתי (ח"ב סי' ש"א אות ג') – "בעה"ש ... אבל מהדרישה הנ"ל לא משמע כן, אלא אף בדפוס אסור להניח נ"ך עליו ע"כ נראה להחמיר".
       5. שמירת כבוד הספרים (פרק ג' אות ס"ב) – "אין מניחים נביאים או כתובים על חומשים אע"פ שהם נעשו בדפוס".
    2. מראי מקומות.
       1. אג"מ (הערות בהלכה [באנגלית] ח"ב עמ' ס"ו הע' ז', רשומי אהרן ח"א יו"ד סי' רפ"ב אות ה') – "אין נותנים שאר ספרים על גבי תנ"ך, אבל אין צורך להקפיד בשאר ספרים שהם תורה שבעל פה כגון גמרא, ראשונים, ואחרונים".
       2. הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"ב עמ' קס"ה אות כ') – "שאלה: אדם שפותח גמרא, האם מותר שמתחת הצד הימין של הגמרא, יהיה מונח חומש, או שגם זה מיקרי שהגמרא מונח על החומש, ואסור. תשובה: יש ליזהר".
       3. דברי חכמים (יו"ד סוף אות צ"ט) – "בשם הגרי"ק שמעתי, שהחומש עם רש"י, אין לו קדושה יותר מרש"י, ומותר להניח עליו סידור או גמ', ובשם הגרחפ"ש והר' רודערמאן שמעתי שחולקים בזה, וסברו, שיש לו קדושת חומש. וכן הסכים ר' ש. שוואב בשם הרב ברויער ז"ל".
  1. **נ"ך נדפס על גבי חומש**.
     1. מחמיר.
        1. אג"מ (מסורת משה ח"ג עמ' רס"ח אות רל"ד) – "ולגבי קדימה בין נ"ך לחומש, אמר רבינו שטענת דודי הגר"ד נכונה, שבנ"ך נדפס יש יותר קדושה מחומש, ויש להניחו ע"ג חומש. וכל תורה שבכתב מונחת ע"ג תורה שבכתב. וגם יש קדושה יתירה לחומש או נ"ך שמתורגם לאנגלית ולשאר שפות יותר מספרי תורה שבע"פ, אבל יש יותר קדושה לתורה בלשון הקודש ... ולגבי תנ"ך הוסיף רבינו שבאמת מאוד צודק דודי הגר"ד בטענתו שלפי המ"א (בהקדמה לסי' רפ"ד) ולפי ההלכה צריך להיות שנ"ך יותר קדוש מחומש. אבל למעשה העולם נוהג להיפוך. ולפיכך למעשה צריך להחמיר בשני הדרכים שלא להניח אחד על השני".
     2. מותר להניח חומש על גבי נ"ך.
        1. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' כ"ו, הע' נ"ח) – "מותר להניח חומש על גבי חומש או על נ"ך, אבל אסור להניח נ"ך על חומש".
     3. מראי מקומות – חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ט', רבית עמ' ק"ע אות ב', לשונו מובא לעיל).
  2. **להניח חומש בראשית וכדומה על גבי חמשה חומשי תורה**.
     1. מיקל.
        1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקע"ח) – "***שאלה: ומה הדין אם מותר להניח ספר של חומש בראשית או שמות או ויקרא בלבד על גבי חומש של חמשה חומשי תורה. תשובה: כן".

***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקע"ט) – "***שאלה: להניח חוברת צילום של פרשה שלמה של השבוע וכגון פרשת מטות, האם מותר להניחה על גבי חמשה חומשי תורה, ואם אסור, מה הדין להניח על גבי ספר אחד כגון להניחה על גבי ספר במדבר או דברים וכדומה. תשובה: מותר".

* 1. **להניח ספרי הלכה על גבי חוברת של פרשה מחומש**.
     1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תק"פ) – "***שאלה: האם מותר להניח ספרי הלכה כגון משנה ברורה על גבי חוברת של פרשה א' בחומש וכמו שהילדים מביאים מהת"ת צילום של כל הפרשה. תשובה: לא".
  2. **להניח ספר על גבי חוברת חידושי תורה בכתב יד**.
     1. מיקל.
        1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"א) – "***שאלה: האם מותר להניח ספר על גבי חוברת של חידושי תורה בכתב יד. תשובה: כן".
     2. מחמיר.
        1. גנזי הקודש (פרק א' הע' ב') – "כתב יד קדוש טפי, דאיכא אדם המקדש, שד"ח פאת השדה מערכת ד' כלל ל"ח ד"ה 'והרב' מהיפה ללב וכן מוכח מהחזו"א יו"ד סי' קס"ד ס"ק ג'. ולפ"ז מחברת עם חד"ת הכתובה בכת"י קדושה חמורה מספר הנדפס ונ"מ לגבי להניחם זע"ז".
  3. **סידור: האם קדושתו כנביאים וכתובים, או שקדושתו כתורה שבע"פ**.
     1. מחמיר: קדושתו כנביאים וכתובים.
        1. חוט שני (גנזי הקודש פרק ג' הע' ס"ה) – "שמאחר שבחלק ניכר ממנו איבא פסוקים מנביאים וכתובים (ובפרט בסידורים שיש בסופם סדר קריאת התורה בב' וה', וכן יש בדר"כ מגילת שיר השירים במלואה) שפיר דמי דינו כנ"ך.
        2. עי' הגר"ש אויערבך שליט"א (גנזי הקודש פרק ג' הע' ס"ה) – "וכן נוטה".
     2. מיקל: קדושתו כתורה שבע"פ.
        1. אג"מ (מסורת משה ח"ג עמ' רס"ח אות רל"ד) – "ושמעתי מהרב גרשון לופיאן ששמע מרבינו שכל ספרי תורה שבעל פה שווה קדושתם לגבי להניח ספר על ספר, ושגם סידור נחשב כתורה שבעל פה. ובחומש המפרשים בטלים להחומש, ונחשב כתורה שבכתב. ולגבי קדימה בין נ"ך לחומש, אמר רבינו שטענת דודי הגר"ד נכונה, שבנ"ך נדפס יש יותר קדושה מחומש, ויש להניחו ע"ג חומש. וכל תורה שבכתב מונחת ע"ג תורה שבכתב. וגם יש קדושה יתירה לחומש או נ"ך שמתורגם לאנגלית ולשאר שפות יותר מספרי תורה שבע"פ, אבל יש יותר קדושה לתורה בלשון הקודש. ובפעם אחרת שאלתי לרבינו האם נכון מה ששמעתי בשמו שיש לסידור קדושת תורה שבעל פה, דלכאורה היה צריך להיות לו קדושת תורה שבכתב מאחר שיש בו קריאת שמע ופסוקי דזימרה ועוד הרבה פרקים מתנ"ך. והשיב רבינו דאין לספר קדושת תורה שבכתב רק כשיש בו דבר שלם מהתנ"ך, דבכלל הרי יש שיטות הסוברות שאין שום קדושה בספר שנדפס, אמנם אפילו לאלו שסוברים שיש בזה קדושה, מ"מ צריך להיות ספר שלם. ואפילו ספר מתרי עשר יספיק, דרק מסדרו ביחד כדי שלא יאבדו. ואז שאלתי דהלא נדפס בסידורים מגילת שיר השירים שהיא דבר שלם. וחשב רבינו ואמר שהשיר השירים בטל לגבי כל הסידור שעיקרו התפילות והברכות, וממילא לגבי קדושת הסידור, נחשב כתורה שבעל פה".
        2. עי' הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' ס"ו) – "שבתור הנהגה טובה לא יניח ספרים על סידור, ולא סידור על ספרים".
        3. הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' ס"ו, עמ' ר"ס אות ל') – "שאלה: שמעתי שי"א שקדושת סידור היא כנ"ך דרובו פסוקי נ"ך, מה דעת הרב בזה (ונ"מ שיהיה אסור לפ"ז להניח גמרא על סידור). ".

הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש עמ' רס"ח אות קי"ב) – "מה יניח ע"ג מה, אמר, שלשאר ספרים כגון סדור, גמרא, שו"ע טור מ"ב וכדומה אין סדר קדימות ומותר להניח עליהם אפילו ספר ספורי צדיקים. (-סיפורי צדיקים כמו סיפורים על החפץ חיים, וביאר שמאחר וזה מעורר ליר"ש יש לזה קדושה ככ ל הספרים)".

* + 1. מראי מקומות – שמירת כבוד הספרים (פרק ג' אות ע"א).
       1. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' ל') – "סידור, יש אומרים שקדושתו כנביאים וכתובים, ולדעתם אין להניח תושבע"פ על סידור. וי"א שקדושתו כתורה שבע"פ".
  1. **להעמיד סידור על גבי חומש**.
     1. מחמיר.
        1. ***הגריש"א זצ"ל (מאור השבת ח"ה עמ' תשפ"ג אות ע') – "סידור שיש בה קריאה של שני וחמישי יש לה קדושה עליונה מסדור אחר, ודינו כמעט כמו חומש, אבל אסור להניחו על גבי חומש, כי אינו בדרגת חומש, אבל יותר מסידור".***
        2. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ז) – "***שאלה: מה דקיימא לן שאסור להניח ספר קדוש על גבי חומש כגון סידור וכדומה, האם זה פשוט שאסור גם להניח סידור על גבי חומש בעמידה, כגון שהחומש בעמידה בתוך ארון, ומעמידים סידור על גביו, האם גם זה אסור. תשובה: כן".
  2. **סידור שיש תהלים: הגדר**.
     1. דינו כסידור רגיל [שאין בו תהלים].
        1. חזו"א (***דרך שיחה ח"ב עמ' תכ"ה) – "אמר שב'סידור', אף שיש שם פרקי תהלים, אין בו קדושת כתובים, כי העיקר הוא הסידור".***
        2. עי' הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ג אות קס"א) – "שאלה: סידור שלא מצורף שם תהילים, האם מותר להניחו על סידור שמצורף שם תהלים, או לא. תשובה: התהלים בטל לגבי הסידור, וצריך עיון".
        3. שבט הקהתי (ח"ב סי' רצ"ט) – "ראיתי במחבר אחד שכתב, דמותר לשום ספרים על חומש שיש בו פרש"י ושאר מפרשים כיון דרוב של החומש אינו חומש אלא מפרשי החומש אין דינו כחומש. אבל לענ"ד לא נראה כן דכיון דכל המפרשים שנכתבו בצדדי החומש הם טפלים לגבי החומש שהוא העיקר דבאו לפרש החומש ומיעוט האיכות מכריע רוב הכמות (ועי' בס' לקח טוב שהאריך בכלל זה) וע"כ אסור לשום ספר על החומש אע"פ דיש בו הרבה מפרשים סביביו. ומה"ט מותר לשום ספר ע"ג סידור אע"פ דיש בו כל התהלים בסוף לא אמרינן דהסידור דינו כנ"ך ואסור לשום ספר עליו. אלא אמרינן **כיון דעיקר הוא הסידור והתהלים הוא טפל לו דינו של הסידור הוא רק כספר ולא כנ"ך** ומותר לשום על גבי סידור ספר. ברם נראה אם נכרך בכרך אחד תנ"ך דינו כחומש ואסור לשום ע"ג ספר אחר מלבד חומש ואפילו נ"ך אסור ...".
     2. מחמיר.
        1. ***הגריש"א זצ"ל (מאור השבת ח"ה עמ' תשפ"ג אות ע"ב) – "חומש שיש בו פירוש רש"י דין החומש כחומש, סידור שיש בו תהילים, דינו כתהילים".***
        2. הרא"ר לאבל (אור ישראל חמ"ג עמ' קנ"ד ד"ה וגם) – "וגם הסידורים שיש בהם ספר תהילים, לכא' נראה ברור שיש בהם קדושת תורה שבכתב".
     3. מראי מקומות.
        1. תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ב אות ו') – "שאלה: האם מותר להניח סידור על חומש. תשובה: לא. (שאלתי מדוע הרי יש סידורים עם קריאת התורה בסוף, והשיב שבכריכה אחת מותר)".
     4. **להניח גמרא על סידור עם תהלים**.
        1. מיקל.
           1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ב) – "***שאלה: סידור שיש תהילים בסופו האם מותר להניח עליו גמרא. תשובה: כן".
     5. *להניח סידור* **עם תהלים** *על ספר תהלים****.***
        1. שבט הלוי (רבבות אפרים ח"א סי' קי"ט אות ב') – "דאין קפידא ויכול להניח גם התהילים על סידור".
        2. רבבות אפרים (ח"א סי' קי"ט אות ב') – "וחשבתי שסידור שיש בו תהילים יותר קדוש מתהילים כי יש שם חלקים מהתורה ונביא. ולכן יניח הסידור עם התהילים למעלה על ספר התהילים ... ומ"מ נראה הוא כמו שכתבנו דיש להניח את הסידור על התהילים. ואין קפידא אם יניח את התהילים על הסידור".
        3. מראי מקומות – גנזי הקודש (פרק ג' הע' ס"ה).
  3. **ספר הלכה באנגלית אם יש בו קדושה**.
     1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ג) – "***שאלה: ספר הלכה הנכתב באנגלית האם יש בו קדושה, האם מותר להניח אותו על גבי ספרים קדושים. ומה הדין בזה לגבי להשכיב את הספר הלכה באנגלית על גבי ספרים שעומדים על מדף בארון ספרים. תשובה: הוא קדוש לכל הדינים, כאילו נכתב בלשון הקודש".
  4. **להסיר ספרי הלכה וכדומה שמונח על גבי חומש**.
     1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ד) – "***שאלה: שאר ספרים כגון ספרי הלכה או מוסר של זמנינו המונחים על גבי חומש שלנו, האם חייבים להסירם מעל גבי החומש. תשובה: כן".
     2. שבט הקהתי (ח"ב סי' ש"א אות ג') – "ואם כבר מונח נ"ך או שאר ספרים על תורה אם צריך להסיר, או דאסור רק להניח עליו אבל אם כבר מונח אין צריך להסיר. עי' לבשו"ת התעוררות תשובה [בח"ב סי' קמ"ה] שנסתפק בזה ודעתו להקל ומדמה למה שכתב הט"ז דאם כבר מונח שם ספר מותר להניח אחר עליו עיי"ש. אבל נראה לענ"ד דאין דומה, דהתם אסור מכח דנראה כאילו משתמש לצורך חול וזה שייך רק כשמביא לשם ולא כשכבר מונח, אבל כאן אסור דקדושתו חמורה וע"כ נראה דצריך גם להורידו. ודומה כמו שכ' הרמ"א [בס' רפ"ב ס"ה] בשם המהרי"ל דאסור להפוך ספר על פניהם וכשמצאו כך צריך להפכן עיי"ש. ה"נ נראה דצריך להוריד הספר מעל החומש".
  5. **ספרי א' ב' אם מותר להניחו על גבי ספר קדוש**.
     1. מחמיר.
        1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ה) – "***שאלה: דפים של א' ב' שהילדים מביאים מהתלמוד תורה אם צריכים גניזה. או אפשר לזורקם לאשפה. ומהו להניחם על גבי סידור. תשובה: לכאורה אין צריך גניזה, ואסור להניחם על גבי סידור".
     2. מראי מקומות – ***מציון תצא תורה (ח"א יו"ד הע' ת"ט, מילואים שם)***, בית מתתיהו (ח"ג סי' מ"ח אות ג', גם אני אודך ח"ב סי' י"ז [עמ' קצ"ב]).
        1. לענין גניזה - עי' לעיל.
  6. **להניח עדי בדיקה על גבי ספרים**.
     1. מחמיר.
        1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' כ"א אות כ"ה, מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ו) – "***שאלה: האם מותר להניח עדי בדיקה על ספר פתוח, וכמו שראינו לפעמים רבנים מניחים העד שהשואלים הביאו על הספר הפתוח כשהם מסבירים להם הפסק וכדומה, האם יש בזה בזיון. תשובה: לענ"ד זה בזיון גדול".
        2. משנת יוסף (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ט"ז אות א', מציון תצא תורה ח"א יו"ד הע' ת"י***) – "עד בדיקה הוא דבר מאוס ואינו יודע למה עשה כן, כי על גבי ספר מניחים רק כתבים של ד"ת וגם זה לא לזמן רב, כי אין מניחים תורה שבעל פה על תורה שבכתב כמבואר".
        3. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (מציון תצא תורה ח"א יו"ד הע' ת"י)***.
        4. ודרשת וחקרת (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' מ"ה) – "***בענין אם מותר לרב ומו"צ לשים את עד הבדיקה על גבי ספר פתוח כשהוא מסביר הפסק וכדומה, לענ"ד מכוער הוא מאוד, עי' רמ"א באו"ח סימן שט"ו סעיף א' שאסור לעשות צרכיו ולפני ספרים, וע"ע משנה ברורה סימן מ' ס"ק ד-ה, ויש חשש 'דכי דבר ה' בזה' עיין שו"ת מחזה אליהו חלק א' סימן ו' לענין החלפת חיתול לפני ספרים, וע"ע ספר חסידים סימן רע"ד שלא ינשק ספר כשפיו אינו נקי, ומפורש במשנה ברורה סימן קמ"ז ס"ק ג' שאם נגע בידיו במקום טנופות לא יגע בספרים, כ"ש עד הבדיקה דמאוס הוא מאוד, וע"ע במשנה ברורה סימן קנ"ד ס"ק ל"א שכתב וז"ל 'אל יניח קונטרסים שלא נכתבו בם דברי תורה בספר, ולא שום דבר', ועוד עי' בספר מנוחה וקדושה עמוד ל"ב אות ט', שהתמרמר על אלו ששמים הכובע שלהם על הספר, או ששמים על הספרים כל תשמישם, והתורה מתאבלת ואומרת בניך עשוני כדף שמחברים עליו מיני אוכל, עכ"ל. ואין לומר שעדי הבדיקה נעשה לעדה של קדושה לטהר אשה לבעלה, דאטו מי שבודק צומות הגידין של עוף שחוט לכבוד שבת, יתן העוף המגועל מדם על הספר, וגם נייר קינוח של בית הכסא שיש בו כתם ישים אותו על ספר ח"ו והם מלהזכיר, יהיה מקום לדון כמשתמש בגליון הספר כשדפיו לבנים להשוות העד, כדי לראותו על רקע לבן, כמו שנוהגים כמה רבנים, אבל גם זה לא נלענ"ד, אלא ישתמשו בשרוול הכתונת שלהם לזה, ולא יבזו ספרי קודש כנלענ"ד פשוט וברור".
        5. הגר"י שוב שליט"א (***אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' נ' אות י"א) – "***שאלה: האם מותר להניח עדי בדיקה על ספר פתוח, וכמו שראינו לפעמים רבנים מניחים העד שהשואל הביא על הספר פתוח כשהוא מסביר לו הפסק וכדומה, האם יש בזה בזיון. תשובה: לא ראיתי רבנים שנוהגים כן ואיני יודע על מה סומכים הרבנים שמקילים בזה ואדרבה תשאל אותם ותודיע לי מה ענו. וכן שמעתי להחמיר מהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א".
     2. מיקל.
        1. שואלין ודורשין (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ל"ד אות ט') – "שאלה: האם מותר להניח עדי בדיקה על ספר פתוח, וכמו שראינו לפעמים רבנים מניחים העד שהשואל הביא על הספר פתוח כשהוא מסביר לו הפסק וכדומה, האם יש בזה בזיון ... תשובה: מותר להניח עדי בדיקה על ספר פתוח כיון שהוא שאלה שנוגע להלכה ורוצים לברר את ההלכה וללמוד מזה. אבל בודאי דלכתחילה אין להניח שום דבר על ספרי קודש, וגם בספרי קודש יש דרגות מה מותר לשים על איזה ספר".
     3. ***מראי מקומות.***
        1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' ג' אות כ') – "שאלה: האם מותר להניח עדי בדיקה על ספר פתוח, וכמו שראינו לפעמים רבנים מניחים העד שהשואל הביא על הספר פתוח כשהוא מסביר לו הפסק וכדומה, האם יש בזה בזיון. תשובה: אם אינו לצורך אסור".
     4. מ"ב (סי' קמ"ז ס"ק ג') – "כשידע שנגע **במקום הטינופת** יש להחמיר".
        1. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קמ"א תשובה שס"ז) – "שאלה: נגע **במקומות המכוסים** שבגופו ולא נטל עדיין את ידיו, האם מותר ליגע בספרים. תשובה: מותר".
  7. **להניח עודף על גבי ספרים חדשים**.
     1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תקפ"ח) – "***שאלה: מוכר ספרים האם הוא יכול להניח עודף שטר של כסף או מטבעות לקונה על גבי הספר שהוא קונה בטענה שעוד לא למדו מזה ומניחים אותו על זה לזמן מעט מאוד. תשובה: לענ"ד לא".
  8. **הנחת סידורים על חומשים בשעת הצורך כשמסדרים את הספרים בספריה**: אי מותר להניח ספרים על חומשים בשעת הסידור.
     1. מחמיר.
        1. משנה הלכות (חי"ב סי' רט"ז) – "ועל דבר שאלתו בבחור הממונה לסדר הספרים אחר הלימוד ושכיח אז שמניח זה על זה ומונחים לפעמים כחצי שעה או יותר ספרים על החומשים או על נ"ך וכיוצא בו אי זה מותר כיון שהוא בשעת הסידור ע"כ. ולפענ"ד לא ידעתי מ"ש בשעת הסידור או שלא בשעת הסידור האיסור הוא להניח שאר ספרים על החומש לעולם עיין מגילה כ"ז וב"ב י"ג ע"ב ובתוס' ד"ה מדביק וד"ה ומסיים ועיין יו"ד סי' רפ"ב סי"ט ולכאורה לא ראינו חילוק בין בשעת סידור או לא בשעת סידור כיון דיש כאן בזיון להניח על חומשים ומ"ש בשעת סידור או לא והגם כי קצת יש לחלק דכאן אינו מכוין לבזיון אלא לסדר הספרים והו"ל כמו שאסור לנגוע בס"ת ומ"מ לצורך תיקון מותר והכ"נ לצורך הסידור ומ"מ התם נמי דוקא מה שא"א באופן אחר והכי נמי אם א"א באופן אחר דאז נעשה ככותב תורה ונביאים וכתובים כאחד דליכא משום בזיון כנלפענ"ד".
        2. הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"ב עמ' קס"ד אות י"ד) – "שאלה: אדם שאוסף הספרים בבית המדרש, ואוסף ערימה של ספרים והולך לארון הספרים להכניסם, האם מותר לזמן קצר כשאוסף הספרים עד שיכניסם לארון, להשים ספרים על חומשים, או שאסור לעשות כן משום שאסור להשים סתם ספרים על חומשים (שו"ע יור"ד סימן רפ"ב סעיף י"ט), ואף שיש כאן כבוד הספרים שהרי אוספם לארון עכ"ז יהיה אסור. תשובה: אסור".
     2. מראי מקומות – שמירת כבוד הספרים (פרק ג' אות ע"ו).
        1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' ס"ז, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות ל') – "אולם האוסף ספרים על מנת לסדרם במקומם, וקשה עליו להיזהר להניחם בסדר הראוי, יכול להקל בדבר. והעיד רבינו שהוא עצמו מקפיד אף בכה"ג".
        2. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' ל"א) – "האוסף ספרים על מנת לסדרם במקומם, וקשה עליו להיזהר להניחם בסדר הראוי, יכול להקל בדבר".

1. לשמור דבר בתוך ספר.
   1. **הלכה**.
      1. מחמיר – פתחי תשובה (ס"ק י"ז, "אסור להניח בספר **שום דבר** להשתמר שם"), מ"ב (סי' קנ"ד ס"ק ל"א, "אל יניח קונטרסים שלא נכתבו בם ד"ת בספר **ולא שום דבר**"), פסקי תשובות (סי' קנ"ד אות כ"ד), גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ח).
   2. **גניזה**.
      1. מחמיר [אא"כ הדף שטעון גניזה הוא חלק מהספר. או בתוך זמן לימודו, ובתנאי שלאחר לימודו יטלנו משם ויגנזנו].
         1. עי' הגרשז"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' ל"ה) – "ואמר שאסור לגנוז, אלא שהעולם מיקל בזה, והוסיף שאם מניח לזמן קצר מותר, והעיד על עצמו שכן נוהג לפעמים".
         2. אור לציון (גנזי הקודש פרק ג' הע' ל"ה) – "ברכת נפתלי ח"ב עמ' ס"ד".
         3. בית ברוך (כלל י"א אות רנ"ח, ח"ב עמ' שצ"ט אות ד') – "זה פשוט כיון דמשתמש עם הספר מעשה שק, במקום לקחת שק ולגנוז הכתבי קודש, הוא משתמש בזה עם הספר הוי בזיון להספר".
         4. הגריש"א זצ"ל (רבבות ויובלות ח"ב סי' כ"א, גנזי הקודש פרק ג' הע' ל"ה, הע' ל"ט, אשרי האיש או"ח ח"א פרק כ"ט אות כ"ט, אבני ישפה ח"ג סי' י"ב ענף ז' [לשונו מובא לקמן]) – "אסור לבזות ספר ולעשותו כלי לשמות, דאינו כלי לגניזה. אך מותר בתוך זמן לימודו לגונזו בספר, ובתנאי שלאחר לימודו יטלנו משם ויגנזנו. אולם אם הדף שטעון גניזה הוא חלק מהספר, מותר לגונזו בספר שממנו נתלש".
         5. אבני ישפה (ח"א סי' ר"ג ד"ה אמנם, ח"ג סי' י"ב ענף ז') – "יש לעיין אם רשאי אדם לשמור שמות או דברי קדושה ישנים בתוך הספר. ונראה שאין כאן צורך הספר כי אין שום תועלת בזה לספר רק לעצמו שלא יצטרך לטרוח אחר שק שמות. ואעפ"י שהזכרנו לעיל שביטול תורה הוא גם צורך הלימוד, יש לומר דדוקא צורך הלימוד שלומד בו כעת ולא לצורך דבר אחר, משא"כ בענין זה שרוצה להניח השמות, הרי יכול להתחיל ללמוד מיד, וכשיתפנה ישים השמות במקום שמיועד לשמות. כן פסק גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל]".
      2. מיקל.
         1. הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש עמ' רנ"ז אות ה') – "שאלה: מותר לגנוז בספר קודש דפים עם ד"ת? ולכאו' כמו שהמ"ב מיקל לשים פתילי ציצית בספר לסימניה גם נתיר לשים ד"ת, או שנאמר שד"ת יש בהם קדושה משא"כ בפתיל ציצית. תשובה: מותר, ואין שייך לציצית".

הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' ל"ח, עמ' רנ"ז אות ו') – "שאלה: אם מותר בשאלה ה, האם יש הבדל בין ד"ת קרועים או שלמים דאולי קרועים לא קדושים כ"כ, שהרי י"א שהם מוקצה בשבת. תשובה: ג"ז המנהג להקל".

* + 1. מראי מקומות – גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ח).
       1. חוט שני (***נושאין שונים*** תשמישי קדושה ס"ק ד' אות י') – "ובשמות הקודש יש מקום לדון כיון שעל ידי השתמשותו בספר הוא מציל את זה מבזיון, וכן העולם נוהגין, אבל יש לפקפק בזה. ולהניחם בין הכריכה לספר, לא עדיף".
  1. **שערות**.
     1. מחמיר.
        1. תורה לשמה (סי' ש"ו) – "ודע כי יש להזהיר את המון העם בענין אחר כיוצא בזה והוא אותם שדרכם להצניע שערות זקנם הנתלשים תוך הספרים דודאי לא אריך למעבד כן".
        2. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תנ"ט) – "ראיתי כמה חסידים הנוהגים שאם נתלש להם משערות הזקן נזהרין בו ביותר שלא לזורקו, ומניחים אותו בתוך ספר קודש, ואני תמה היאך נתיר להם הדבר, והלוא משתמשים בספר קדוש להחזיק שערות, שגניזת השערות אינו אלא מנהג חסידות בעלמא, ומזלזלין באיסור גמור להשתמש בכתבי קודש, ושמעתי על כמה אדמו"רים שנהגו כן, אבל אנו הדיוטות אין לנו ללמוד מהם וממעשיהם שאולי אצלם היה טעם מיוחד, אבל לדידן אף שאין לעקור מצינורות הזקן, מ"מ ודאי שאין בהם קדושה, ואסור מדינא להשתמש בספר לגונזו, וכן מצאתי עכשיו בספר "תורה לשמה" (ש"ו) שמזהיר לא להשתמש בספרי קודש לגנוז בו שערות הזקן, ונראה שזהו מעיקר הדין, ואף בספרים שלנו שאינם אלא מעשה דפוס, מ"מ יש בהם קדושה שנדפסו לקיים בהם מצות לימוד התורה, ולכן צריכים גניזה, ואסור להשתמש בהם לחול גם לא לגניזת שערות (וצ"ב אם יש בכלל יסוד בקדמונים ובזוה"ק לגנוז שערות הזקן כדבר שבקדושה, או שזהו רק סלסול שנהגו קדושי עליון לעצמם, ולא כל הרוצה ליטול את השם יבוא ויטול)".
        3. הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש פרק ג' הע' ל"ז, עמ' רנ"ז אות ו') – "שאלה: מנין יש מקילים להניח שערות זקנם בספר, אולי ע"פ הקבלה מותר. תשובה: אין לעשות כן".

הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שמ"א אות ס"ב) – "האם מותר לשים שערות הזקן בספרים. תשובה: לא".

* + - 1. לשכנו תדרשו (ח"א עמ' רל"ג ד"ה ובכלל) – "ועיין בשו"ת תורה לשמה ס' ש"ו שהזהיר שלא יצניע שערות זקנו בתוך הספר **ומעשה באדם אחד שהלך לעולמו ובא בחלום לבנו והזהירו שיקבץ את שערותיו המונחים בספריו**, שו"ת בית ישראל יו"ד קל"ז".
      2. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ח, עי' הע' ל"ז) – "אין לגנוז ... פתילי ציצית, או להטמין שערות זקנו בספר".
    1. מראי מקומות – בית ברוך (כלל י"א אות רנ"ח), אבני ישפה (ח"ג סי' י"ב ענף י'), חיי משה (יו"ד פרק י"ד ס"ח), מנהג ישראל תורה (ח"ה סוף סי' רמ"ו), בשבילי ההלכה (ח"ב עמ' קמ"א).
       1. מור וקציעה (מכון ירושלים סי' כ"א הע' ב') – "ומדברי רבינו אלה נראה דלא ס"ל כמנהג תלמידי הבעש"ט לגנוז שערות הנושרות מן הזקן בתוך הספרים, וצ"ע".
       2. לקוטי מהרי"ח (סדר קביעת עתים לתורה ביום ח"א עמ' ק"ו, או עמ' רי"ב) – "והנה גם על מה שמצניעים שערות של הזקן בהספרים ג"כ מתרעם בס' מאורי אור אך כבר דשו בזה רבים אנשי מעשה **ובודאי יש סוד בדבר** אך ממילא מובן דכ"ז ג"כ דוקא לאותן אשר נזהרים בחומרת האריז"ל המובא בבאה"ט יו"ד סי' קפ"א שלא לעקור שער הזקן שלא יפגום הצינורות משא"כ אותן שכל היום הולכים בשוק ועוקרים שער זקנם וזורקים לאשפה".
  1. **ציצית**.
     1. שציציות שנפסקו יניחם תוך ספר – דר"מ (או"ח סי' כ"א ס"ק א'), ט"ז (או"ח סי' כ"א ס"ק ב'), עולת תמיד (סי' כ"א ס"ק ג'), מג"א (סי' כ"א ס"ק א'), מור וקציעה (סי' כ"א ד"ה וכתבו), גר"ז (סי' כ"א סוף סעי' א'), מ"ב (סי' כ"א ס"ק ח', "כתב מהרי"ל דיניח הציצית בתוך הספר לסימן או לעשות בהן שום מצוה דהואיל ואיתעביד בהו מצוה חדא יתעביד בהו אחריתא"), בית ברוך (כלל י"א אות רנ"ח), גנזי הקודש (פרק ג' הע' ל"ו).
     2. **אבל לא יגנזם בתוך ספרי קודש בלא ששימשו כסימניה**.
        1. מור וקציעה (סי' כ"א ד"ה וכתבו) – "וכתבו האחרונים בשם מהרי"ל שציציות שנפסקו יניחם תוך ספר. והיינו להשתמש בהן לסימן שידע על ידיהן באיזה מקום הוא עומד, דבכה"ג חוזר ומעלה אותן לתשמיש מצוה. **אבל המניחין אותן בספרים להצניען בהן שטות הוא**, דכיון דקיי"ל נזרקין אסור להניחן בספר שלא לצורך, שנעשה הספר משמש בחנם לדבר הנזרק".
        2. חוט שני (***נושאין שונים,*** תשמישי קדושה ס"ק ד' אות י') – "מה שנותנים לפעמים ציצית בספר לשמירה הוא שלא כדין [אבל להניח הציצית לסימן מותר. מ"ב סי' כ"א ס"ק ח']".
        3. גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ח).
        4. פסקי תשובות (סי' כ"א אות ג', הע' ל"ב) – "אבל לא יגנזם בתוך ספרי קודש בלא ששימשו כסימניה. [מקור חיים לחו"י דאין לעשות מספרי קודש גניזה, ועוד עוררו על הנוהגים כן שהוא מנהג נפסד בבית ברוך על החיי"א כלל י"א אות רנ"ח ושו"ת משנה הלכות חי"א סי' כ', ועוד כתבנו בזה בסי' קנ"ד אות כ"ד]".
  2. **נייר שיש דבר תורה**.
     1. מיקל: מותר להטמין חידושי תורה בספר – עי' מ"ב (סי' קנ"ד ס"ק ל"א, "אל יניח קונטרסים שלא נכתבו בם ד"ת בספר"), ערה"ש (סעי' כ"ג, "וכן להטמין חידושי תורה בספר מותר דאין זה בזיון להספר"), גנזי הקודש (פרק ג' סעי' י"ז).
  3. **נייר חלק כדי לכתוב דברי תורה**.
     1. מחמיר.
        1. תורה לשמה (סי' ש"ו) – "בגמרא דשבת דף כ"ב ע"ב מביא מתניתין מעשר שני אין שוקלין כנגדו דינרי זהב ואפילו לחלל עליו מעשר שני אחר ומפרש רבה גזרה שמא לא יכוין משקלותיו וקא מפיק להו לחולין ופירש רש"י שמא לא ימצאם טובים או ימצאם יתרים ויחוס עליהם ולא יחלל המעשר עליהם ונמצא שביזה המעשר שלא לצורך ומפיק להו לחולין כלומר יניחם בחוליהן כמו שהן ע"ש ועיין בהרמב"ם ז"ל פ"ג מה' מעשר שני ה"יט שלא פירש כפירוש רש"י ע"ש נמצא לפי פירוש רש"י ז"ל גם הכא אסור **דיש לחוש פן אח"כ לא ירצה לכתוב ד"ת בנייר זה** ויעשהו לצרכו לכתוב בו דברי חול ונמצא שנשתמש בספרי הקודש לצורך חול".
     2. מיקל.
        1. הגרחפ"ש זצ"ל (הערות בהלכה אנגלית, ח"ב עמ' ס"ז גבי הע' ב').
        2. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קמ"א תשובה שס"ח) – "שאלה: האם מותר לשמור נייר חלק בין דפי הספר. תשובה: אם נתייחד לכתיבת ד"ת מותר".
        3. תשובות והנהגות (אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' י"ב אות י"א) – "שאלה: האם מותר להניח דפים ריקים בתוך ספר כדי שיהיו מוכנות לכתוב עליהם דברי תורה. תשובה: מותר כיון שצריך לצורך כתיבת ד"ת על הספר. [וכל זה בחול אבל בשבת אסור משום מוקצה]".
     3. מראי מקומות – אבני ישפה (ח"ג סי' ב' ענף א'), גנזי הקודש (פ"ג סעי' ט"ז).
        1. אג"מ (או"ח ח"ד סי' ע"ב ד"ה ולכן) – "ולכן צריך להזהר שלא ליתן ניירות המיוחדות לכתיבה בין דפי הספרים קודם השבת אף באופן דליכא איסור על הנחתן שם משום דהכינן לכתוב עליהן באורים בספר דשפיר מקרי אותן הניירות מוקצה מחמת חסרון כיס כמו שכתבו הפוסקים, ואפילו בזמן הזה, דלא מצינו בר דעת שמאבד ניירות שיכול לכתוב עליהם וכיון שנותנים ניירות בספר שיהא מוכנין לכתוב עליהם הוו הנחתן שם בספר באופן שיתישבו שם בטוב כמש"כ המג"א שם ונעשה הספר בסיס לדבר אסור".
        2. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י"ד אות כ"ט) – "בדין האיסור שלא להניח נייר ריק בתוך ספר, לכאורה יש עצה לכתוב מקודם אפילו באותיות קטנות איזה הלכה כגון מים אחרונים חובה וכבר נתקדש הנייר ומותר להכניס. תשובה: אינו ראוי להעשות הערמה".
  4. **הצנעת דף לרפואה שלמה בתוך סידור**.
     1. מחמיר.
        1. ***הגרחפ"ש זצ"ל (***גם אני אודך תשובות הגר"מ חליוה שליט"א ח"ז סי' א' ***אות ב', חט"ו עמ' י"ב אות ד', אהל יעקב הל' כבוד וקדושת ספרים עמ' פ"ב אות ד', מציון תצא תורה ח"א או"ח הע' ס"ח, מה טובו גליון ה' עמ' י"ח אות ב') – "***שאלתי ממרן הגרח"פ שיינברג זצוק"ל דיש כאלה ששמים דף להתפלל לרפואת חולה רח"ל בתוך סידור אם זה מותר, והשיבני 'זה בזיון, בודאי זה בזיון'".
        2. ***הגרח"ק זצ"ל (מציון תצא תורה ח"א או"ח הע' ס"ח).***
        3. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות ס"ח) – "***שאלה: האם מותר להצניע דף לרפואה שלמה עם שמות בתוך סידור או שאר ספר וכדומה. תשובה: לא".
     2. מיקל.
        1. ***עי' הגריש"א זצ"ל (מציון תצא תורה ח"א או"ח הע' ס"ח) – "***אמנם כשהתפללתי עם מרן הגרי"ש אלישיב זצ"ל ראיתי בתוך הסידור שלו שהיה סיכה ליד ברכת רפאנו שמחזיק דף לכתוב עליו שמות לרפואה שלמה".
           1. ***יש לדחוק: שאולי היה גם דברי תורה, או פסוקים.***

1. שאר ענינים.
   1. **יקבל ספרים ביד ימין**.
      1. בית לחם יהודה (על הדף בשו"ע) – "האומר לחבירו תושיט לו ספר יתנו בימינו ולא בשמאל".
      2. עי' או"ח סי' ר"ו סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות.
   2. משנה (אבות פרק ד' משנה ו') – "רבי יוסי אומר: **כל המכבד את התורה, גופו מכובד על הבריות**. וכל המחלל את התורה, גופו מחולל על הבריות".
      1. רבינו יונה (אבות פרק ד' משנה ו') – "רבי יוסי אומר כל המכבד את התורה וכו'. ואיזהו כבוד תורה שלא יניח ספרים בקרקע ולא ישב בספסל ובכסא כנגדם בשוה והחרד על דברי תורה ומכבד אותה ואת לומדיה שדבר ידוע הוא מהכרח הפסוקים והסברא שנותנת שכל מי שמדבר טוב על הטובים ועל החכמים שמוחזקין בו שהוא צדיק וכל הדן אותם לכף חובה ולוקח במעשיהם לומר שאינן מכוונין ואינו רואה להיות להם זכות וכשמדברין לפניו מן הרשעים מצדיק את מעשיהם בידוע שיש בו שמץ רשעות. ובזה לא תסתפק **כי בזה הדבר תוכל להבחין לבות האדם** ופסוק שלם יש לנו על זה ששלמה ע"ה אמרו [משלי כ"ז כ"א] מצרף לכסף וכור לזהב ואיש לפי מהללו. כלומר לפי מה שהוא מהלל ואף על פי שכתוב [ש"א ט"ז ז'] וה' יראה ללבב".
      2. פחד יצחק (פורים ענין א' אות ג', עמ' כ"ח) – "יתכן שלפנינו שני בני אדם, האחד עוסק בתורה בשקידה ובהתמדה, והשני איננו כלל בגדר זה של עוסק בתורה. אבל לעומת זאת, מוצאים אנו אצל הראשון תנועות של התבטלות בשעה שנכנס אליו עשיר גדול, ואילו בשעה שנכנס אליו תלמיד חכם, אין הוא זז ממקומו. ולעומת זאת, מוצאים אנו אצל השני, שבשעה שהוא נפגש עם תלמיד חכם, משתלט בו יחס-של-חשיבות והתבטלות, - בכגון זה, אומר לנו רבינו יונה, כי אף על פי שבשקידת הלימוד, מצבו של הראשון הוא הרבה יותר גבוה משל השני, מכל מקום הראשון הוא הרבה יותר רחוק מן התורה מאשר השני מפני ש'איש לפי מהללו'. ואם כוח-הכרת-החשיבות של האדם מכוון הוא לתורה, הרי זה מקרבו לתורה, הרבה יותר מאשר גוף הלימוד בלי פעולתו של כוח זה. ומצוי הוא הדבר לראות שני אנשים העומדים באמצע חייהם, האחד מהם הקדיש שנות נעוריו לתורה, והשני התעסק בשנות נעוריו בעניני העולם; ועכשיו, כשהם עומדים באמצע חייהם, נהפוך הוא, כי הראשון מתחרט על שלא התעסק בנעוריו בעניני העולם, והשני מתחרט על שלא התעסק בנעוריו בתורה - **הרי השני קרוב הרבה יותר לתורה מאשר הראשון, אע"פ שהראשון בקי בש"ס והשני אינו יודע כלום**. איש לפי מהללו. כוח-הכרת-החשיבות הנמצא באדם, הוא הוא הכוח אשר רבינו יונה קורא אותו 'כוח-ההילול'. דהילולו של אדם, אינו אלא ביטוי להכרת החשיבות של אותו אדם. איש לפי מהללו".
   3. מראי מקומות.
      1. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ג אות נ"ו) – "שאלה: חדר שהיה שם מלא ספרים, ועתה רוצה להעביר הספרים למקום אחר, האם מותר לו כעת להשתמש בחדר זה לדברי חול. תשובה: לכאורה אם למדו שם דינה כבית המדרש".