הוצאה ט סימן שא סעי_ ל-לב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן שא - הוצאה

**שיעורי הלכה**

דיני 'יציאה בשבת'

**שיעורים מפי מו"ר הגאון**

**רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

##### **או"ח סימן שא סעי' ל-לב**

##### **שיעור ט**

**[סעיף ל] מותר לצאת ברשות הרבים בטלית סביב הצואר. הגה: אף על פי שמניח צד ימין על כתפו של שמאל, דדרך ללבשו כך ולא הוי אלא להתנאות ושרי.**

## יציאה בטלית מקופלת

הנה בסעיף ל מבואר שמותר לצאת בטלית מקופלת, אך בסעיף כט מבואר בשו"ע שהיוצא בטלית מקופלת על כתפיו חייב חטאת, וביאר המשנ"ב (ס"ק קטו) שבסעיף ל מיירי במקומות שרגילין לצאת כך ולכן שרי, ובסעיף כט מיירי שאין הרגילות לצאת כך וחשיב משאוי. ובביאור הגר"א תירץ שבסעיף ל מותר כיון שהטלית מכסה גם חלק מגופו, ובסעיף כט מיירי באופן שהטלית מכסה רק את הצוואר שלו,

## לצאת עם טלית מצויצת כשאינו מקיים מצוות ציצית

בביאור הלכה (ד"ה בטלית) הביא מהפמ"ג שהקשה דאף אם מותר לצאת עם הבגד, משום שכך הוא הדרך ללבוש אותה, הרי הציציות עצמם נחשבים כמשאוי, מכיון שבגד זה אינו כסות הגוף ואינו חייב בציצית. ותירץ הביאור הלכה שאותן ציציות הם מנוי הבגד, וכמו שמותר לצאת עם ציצית בלילה אף שלילה לאו זמן ציצית הוא, משום שהציצית הוא מנוי הבגד.

אך הוסיף והקשה מהמבואר לקמן (סעיף לח) שהיוצא בציצית שאינה מצויצת כהלכתה חייב, דכיון שהחוטים חשובים אצלו ודעתו עליהם נחשבים כמשאוי. וכתב דשאני התם דדעתו להשלים, ולכן לא בטלים החוטים אצל הבגד. ומשמע מדבריו שאם אין דעתו להשלים נעשו החוטים כחלק מנוי הבגד, ורק בדעתו להשלים נחשבים החוטים כמשאוי. ודבריו צ"ע שהרי מצינו בשו"ע לעיל (סימן י סעיף ז) דבגד שחציו סתום וחציו פתוח שמטילין בו ציצית מספק אסור לצאת בו בשבת דשמא הוא פטור מציצית, ולפי המבואר בביאור הלכה צ"ע מדוע אסור לצאת בו הרי אין דעתו להשלימו וא"כ לכאורה נעשה הציצית חלק מנוי הבגד.

וצ"ל דמה שמבואר שחוטי הציצית הם נוי הבגד, היינו דכיון שעל ידם אפשר ללבוש את הטלית גם כשהוא מעוטף בה בכל גופו חשיב הדבר כנוי הבגד, ולכן אף שבאותו זמן אינן מקיים חיובו מותר לצאת בטלית זו, אך טלית שיש ספק אם היא חייבת בציצית, אז יש ספק האם הטלית צריכה ציצית כדי שתהיה ראויה ללבישה, ולכן יש ספק רם הציציות נחשבות כחלק מנוי הבגד.

ובשו"ת מנחת יצחק (חלק ד סימן ז) תירץ שהציצית נחשבת כנוי הבגד רק כשנראית לאנשים כחלק מן הבגד, וכמו שפשוט הדבר שאם יצא אדם בבגד ד' כנפות עגולות שהציציות אינם נחשבים כנוי הבגד משום שלא יחשב בעיני האנשים שהציצית היא חלק מן הבגד. ולכן כשיוצא בטלית על צווארו או בטלית בלילה הרי הציצית נראית כדבר שיוצא בו ידי חובה ושרי, אך בטלית שיש ספק אם היא חיייבת בציצית אולי יש לדמותה לטלית שאינה חייבת בציצית אך ללובש יש ספק אם היא חייבת, שהדבר ברור שאין בזה נוי לבגד, וי"ל דהוא הדין שאם יש ספק מה דינה של טלית זו, כיון שבגד זה אינו מחוייב בוודאות בציצית אין בזה משום נוי לבגד.

אכן החזו"א (אורח חיים סימן ג ס"ק כח) חלק על דברי השו"ע מכח קושיות אלו וס"ל לדינא דכל שיש צורך בחוטי הציצית בבגד נחשב הדבר כחלק מתכסיסי הבגד וכנוי הבגד ומותר לצאת בו. ולכן אם יש ספק אם אותה הטלית חייבת בציצית מותר לצאת בה, וכן נמי א"ש שיכול לצאת עם טלית בלילה או אם טלית הכרוכה על צווארו, כיון שחוטי הציצת נטפלים לבגד ממש והרי הם כמו שאר תכסיסי הבגד.

## טלית קטן שאין בה שיעור

ושאלה זו מצויה למעשה גם בטלית קטן של ילדים שפעמים שאין בהם שיעור טלית כדינה, ולדעת המשנ"ב כיון שאינו יוצא ידי חובה בציציות שבטלית זו הרי הם נחשבות כמשאוי, וכן מבואר להדיא במשנ"ב לעיל (סימן יג ס"ק ב) דטלית שאין בה שיעור אסור לצאת בה אפילו לכרמלית. אמנם לדעת החזו"א מותר לצאת בו כיון שחוטי הציצית נחשבים כחלק מתכסיסי הבגד, שהרי הוא רוצה לצאת בהם, וכן מבואר להדיא בדברי החזו"א (שם ד"ה ונראה), ותמה שם על דברי המשנ"ב שכתב שאסור לצאת בזה.

ולדעת החזו"א צ"ל דמה שנתבאר שאין להתיר לצאת בבגד שאין לו ד' כנפות או שנפסלו אחת מציציותיו היינו משום שבזה הציציות בוודאי אינם נחשבות כחלק מתכסיסי הבגד, כיון שלא שייך לדון שהוא לובש את הציציות כחלק מהמצוה, אך במקום שהוא רוצה בדווקא את אותם הציציות משום קיום המצוה שבהם נחשבים הם כנוי הבגד.

## טלטול טלית ע"י אשה

ולענין טלטול טלית על ידי אשה מצינו במשנ"ב לקמן (ס"ק קנח) שהביא שהמגן אברהם כתב שאשה שיצאה בטלית מצויצת בשבת חייבת חטאת, דכיון שאין אשה רגילה לילך בטלית כזו הוי משוי לגבה. והביא המשנ"ב שם שהאחרונים חלקו עליו בזה. והביא שם דגם בשעה"מ (פרק יט משבת) כתב דשרי כיון שהאשה מקיימת מצוה בתפילין, רק שאינה מצווה בכך, וכמו כל מצוות עשה שהזמן גרמא.

ושייך דין זה כגון ששכח טליתו בביתו ואשתו רוצה ללבוש את הטלית ולהביאה תחת בגדיה שנחלקו האחרונים אם מותר לה להביא את הבגד [ומשום לא ילבש אין לחוש כמבואר בגמרא (שבת סב, א) שאשה יכולה ללבוש תפילין ולצאת בה בשבת ואכמ"ל].

**[סעיף לא] היוצא מעוטף בטליתו וקיפלה מכאן ומכאן בידו או על כתפו, אם נתכוין לקבץ כנפיו כדי שלא יקרעו או כדי שלא יתלכלכו, אסור. ואם קבצם להתנאות בה כמנהג אנשי המקום במלבושן, מותר. וה"מ בטליתות שלהם שהיו יריעה אחת מרובעת, אבל מלבושים דידן כשהוא לבוש בהם ומוציא ידיו מתוכה מותר לתפוס קצתם בידו ולהגביה כדי שלא יתלכלכו שוליו בטיט או כדי שלא יעכבוהו ללכת.**

## לצאת עם טלית המקופלת על כתפו

הנה מבואר בשו"ע שאם מקפל את קצה הטלית יש בדבר איסור משום שאין לו צורך באותו חלק של הבגד המקופל, וחשיב כמו משאוי. אמנם במשנ"ב (ס"ק קיז) הביא מהמהרי"ל דאין להחמיר בזה רק כשמגביה הרבה, אך אם מגביה קצת שרי, כיון שזה נחשב כדרך לבישה. [ויש לעיין ממה שכתב השו"ע לעיל בסיף כט שאם מתעטף בטלית ומתכסה בה אף על פי שמתקצר מלמטה אין איסור בדבר, ומבואר להדיא שאף אם מקפל חלק מן הטלית, אין בזה משום משאוי כיון שהדרך ללכת כך, וא"כ צ"ל שכל האיסור כאן הוא רק היכא שאין הדרך לקפל כך וצ"ע].

ונראה לכאורה שנחלקו השו"ע והמהרי"ל האם מותר לטלטל חלק בבגד כשאין לו צורך באותו החלק, רק שהוא עשוי כחלק מהבגד. ובאגרות משה (חלק ה סימן יח) חידש שאין לצאת עם שרוולים מקופלים כיון שאין תועלת באורך השרוול, ואותו חלק המקופל נחשב כמשאוי. ודבריו צ"ע דכיון שהשרוול הוא חלק מן הבגד לא שייך להחשיבו כמשוי, ודמי למה שנתבאר לעיל ברמ"א (סעיף כג) שמותר לצאת עם אותם עגולים ירוקין שגזרה המלכות, דכיון שהוא תפור לבגד נחשב כחלק מן הבגד, וכמו שנתבאר שם גם על לולאות התפורות בבגד דמותר לצאת בהם כיון שהם חלק מן הבגד. וכן כתב בחוט שני (פרק פח ס"ק טז) שמותר לצאת עם שרוולים מקופלים כיון שהם חלק מן הבגד. וביותר צ"ע שהרי המהרי"ל הכריע שאפילו את שולי הבגד מותר לקפל מעט, וא"כ ודאי דיוכל לקפל את השרוולים של החולצה.

**[סעיף לב] היוצא במעות הצרורים לו בסדינו, חייב. הגה: אבל בבית מותר אם צריך לו, ואפילו אינן צרורים רק שהם מנוקבים.**

וטעם הדבר שהתירו לטלטל את המעות בתוך ביתו אף שלכאורה יש בהם משום איסור מוקצה נחלקו הפוסקים, דדעת המג"א דכיון שיש חשש שיגנבו התירו משום טלטול מן הצד אפילו לצורך דבר האסור. אמנם הגר"א למד שכאן המעות לא אסורות משום מוקצה כיון שמדובר כאן במטבעות מנוקבים, והם נחשבים כחלק מנוי הבגד.

**הדינים העולים:**

1. מותר לצאת עם טלית מקופלת סביב צווארו אם הדרך לצאת כך.
2. אם יש ספק על טלית אם חייבת בציצית, או שאין בה שיעור לשו"ע אין יוצאים בה בשבת, ולחזו"א שרי.
3. נחלקו הפוסקים אם מותר לקפל את שולי הבגד שיוצא בו לרה"ר. והלכה למעשה יש להקל בקיפול מעט.
4. נראה שמותר לצאת עם שרוולים מקופלים בשבת.
5. נחלקו הפוסקים האם מותר לאשה לצאת עם טלית מצוייצת.