סימני חיה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / אלו טריפות / סימני טהרה

חולין נט. סימני חיה ובהמה

א. מבואר בסוגיין דחיה בכלל בהמה לסימני טהרה ותלי במעלת גרה ומפרסת פרסה.

ואח"כ בגמ' נט: סימני חיה בקרנים ונפק"מ להתיר החלב, ועיין בפתחי תשובה פ-א הביא תשובת ב"י-מא דחיה צריכה סימני קרנים לא רק להתיר חלבה אלא גם לעיקר טהרתה ואינה כבהמה לגמרי דסגי לה בסימן של מגעלה גרה ומפרסת פרסה, אבל האחרונים דחו שיטתו ובכ"ד משמע דדוקא להיתר החלב בעי סימני קרנים.

ועיקר דעת הב"י צ"ב מה כוונתו לומר דחיה צריכה סימני טהרה של קרנים ובלא"ה אסור לאוכלה, והרי אם אין לה סימני קרנים של חיה הרי היא בהמה וא"כ תו סגי לה במעלת גרה ומפרסת פרסה ומותר לאוכלה?

וע"כ ס"ל דשם חיה ובהמה לענין טהרה בסימנין אינו נקבע לפי הקרנים ושייך שיהיה חיה גם בלא קרנים, ועיקר הגדרת חיה ובהמה הוא ענין בפנ"ע, ועיין ברמב"ן בראשית א-כד דמינים האוכלים בשר הם חיות, ובראב"ע כתב דמינים שאין משמשים את האדם הם חיות, ועיין הגר"א שנו"א כלאים ח-ו דתלי אם גדלים ביישוב.

וכן ראיתי מוכיחים ממתני' כלאים שם דפליגי תנאי בכלב וחתול אי חשיב חיה או בהמה אף שאין להם קרנים כלל.

אלא דצ"ב לפי"ז למה לענין התרת חלבו תלי בקרנים דוקא.

ב. בפלוגתא דר"ד ורבנן, דעת ריב"ם דלכו"ע אין הטלפים אלא לסימן טהרה ואינו סימן לענין חיה ובהמה כלל שהרי גם בהמה צריכה טלפים.

דעת ר"ת דטלפי חיה שונים מטלפי בהמה, ולפי"ז פי' הרשב"א וכ"נ בתוס' דלרבנן סגי או בקרנים או בטלפי חיה ולר"ד תלי רק בקרנים, ועיין ברא"ש ובמעי"ט שם פי' דעתו באופ"א [אבל בב"י פי' דעתו כשא"ר].

ועיין ברמב"ן ורשב"א תמהו למה לא פי' הגמ' ההבדל בין טלפי חיה לבהמה, וברא"ש כתב דטלפי חיה צרות יותר והוא ניכר ופשוט ולא הוצרכה הגמ' לפרש.

ג. בש"ך פ-א כתב שלא האריך בזה משום דבלא"ה אין נאכל אלא במסורת, ובפמ"ג פי' דהיינו דוקא בסימני חיה להתרת חלבו שהם תלויים בקרניים ויש בזה הרבה פי' בפי' חדורות וכרוכות, אבל שאר בהמות נאכלים גם בלא מסורת, אבל בחכמ"א לד-א כתב דאף בכל בהמות כן, וכן הכריע החזו"א יא-ד,ה ובקוב"א ג-קיג והוא חומרא שקבלו האחרונים עליהם שלא מן הדין רק למגדר מילתא.