ו (ב) - ביסוד דין דופ_ע, ובדעת רש_י בזה
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים

אור ליום ה' כ"א סיון תשע"ד

**א**

א] סוכה ד"ד., היתה גבוהה מכ' אמה ובנה בה איצטבא וכו', ומן הצד אם יש משפת איצטבא לכותל וכו' פחות מד' אמות כשרה, ופירש"י, ז"ל, פחות מד' אמות כשרה, שאף הוא הוכשר על ידה, דקי"ל הלמ"מ דמכשרי סוכה ע"י עקימת דופן עד ד' אמות חסר משהו, ורואין סכך העליון המחובר לדופן הרחוק כאילו הוא מן הדופן עצמו ועקום עד כנגד שפת האיצטבא, וכאן מודדין את גובהן משפת האיצטבא ולמעלה, ואע"פ שמתחתיו נמשך כלפי חוץ, הואיל וראשו אינו כלה ע"כ זהו גובה חללה והרי נתמעט חללה מתחתיו, עכ"ל.

והרא"ש בסו"ס ג' כתב ע"ז, ז"ל, ולא הכשיר רש"י כל הסוכה שהרי אין לה סכך כיון דרואין את הסכך כאילו הוא כותל עקום, עכ"ל, וכ"כ הריטב"א והר"ן דלדעה זו דדינא דדופ"ע הוא דדנים את הסכך כדופן, אין ישנים תחתיו.

ב] והמג"א בסימן תרל"ג סק"ו הק' בזה, ממש"כ התוס' והרא"ש לקמן די"ט: בעושה סוכתו כמין צריף, דאפשר דכשיש שם משך ז' בגובה י', שאף תחת השיפוע שאין גבוה י' כשרה וכו' מידי דהוה אפסל שיוצא מן הסוכה, והרי דאף דהשיפוע שאינו גבוה י' משמש כדופן, מ"מ מצינו להכשירו מדין פסל, ומ"ט הכא לא מצינו להכשיר למקום עיקום הדופן מדין פסל.

ועיי"ש שכתב בזה, ז"ל, צ"ל כיון דאיכא אוהל במקום א' הו"ל כאלו כולו אוהל כמ"ש הרא"ש וא"כ ה"ל כאלו הוא גבוה כולו י', עכ"ל, והדברים צ"ב רב, שהרי אף דהוי כאילו כולו אהל, מ"מ הרי כל ההכשר בזה הוא מדינא דפסל, וכמש"כ הרא"ש שם, וא"כ אכתי קשיא דמ"ש מהכא דלא מצינו להכשיר להמקום שחוץ לאיצטבא מדין פסל, משום דחשבינן לי' כדופן.

**ב**

ג] והנה בפשוטו עיקר ההכשר דדופ"ע הוא, דע"י דהסכך הפסול הוי מכלל הדופן, חשיב דהדופן מגעת להסכך, וע"כ היא כשרה.

אמנם הנה בפירש"י בסוגיין בד"ה פחות מד' אמות, ז"ל, כשרה וכו' והתקרה פסולה המפסקת בינתים רואין אותה כאילו היא מן הדופן וכו' "ואין כאן סכך פסול אלא דופן", עכ"ל, וכעי"ז פירש"י לקמן די"ד. ד"ה תנן, ז"ל, דאמרינן דופ"ע "ולא חשיב סכך למיפסלה", עכ"ל, ולקמן די"ז. ד"ה אם, ז"ל, רואין תקרת הבית כאילו היא הדופן שנעקם למעלה "ואין כאן סכך פסול לפסול הסוכה" וכו', עכ"ל, ושם ד"ה דרב ושמואל, ז"ל, משום דופ"ע נגעו בה להכשיר, דאמרינן דופן הוא "ולא סכך" ואין כאן פסול, וכי אמרינן בד' כגון באמצע רחוק מן הכותל ד' אמות, דאינו יכול "לבטלן" ע"י עקימת דופן, עכ"ל.

ונתפרשו הדברים בד' המאירי בסוגיין, ז"ל, וכן אתה מוצא למטה בסוגיית משנת בית שנפחת משום דופ"ע נגעו בה, ועכ"פ אתה צריך לפרש שם כלומר ודופן הוא "ולא סכך ואין כאן סכך פסול", כמו שפירשו שם גדולי הרבנים, עכ"ל.

ומבו' בד' רש"י והמאירי, דעיקר ההכשר דדופ"ע, הוא דמכח הא דאמרינן דהסכך הפסול הוא מכלל הדופן, אין כאן סכך פסול לפסול הסוכה, וצ"ע דמ"ט בעינן לזה, ומ"ט לא סגי בהא דעי"ז הדופן מגעת למקום הסכך, והאמנם י"ל דכל דהוי סכך א"א לחשבו כדופן, אך בד' רש"י מבו' דעיקר ההכשר הוא משום דאין כאן סכ"פ לפסול הסוכה, וזה צ"ב דמ"ט בעינן לזה, - וגם בעיקר הך מילתא דאין כאן סכך אלא דופן, צריך פירוש, דאטו סכך פסול הוא דבר הפוסל בחיוב, הרי לכאו' עיקר דינא דסכך פסול הוא דאין לו הכשר לסיכוך, וא"כ מה מהני הא דאי"ז סכך אלא דופן, הרי גם בתורת דופן אין לזה הכשר לסיכוך, ומאי נפ"מ אם סכך שמו או דופן שמו.

ד] עוד צ"ע בזה בדעת רש"י, דהנה בסימן ו' (א) נת' מד' קמאי, דבדינא דדופ"ע לא סגי להכשיר במה שהדופן בראשה סמוכה לסכך, דבעינן שכל הדופן תהא סמוכה למקום הכשר, והא דמכשרינן משום דופ"ע, היינו משום דמכח זה דנים את הדופן שהיא כולה במקום הסכך הכשר, ועיי"ש בסקי"ב במש"נ בזה מד' הריטב"א, ובסקי"ד במש"נ בזה מד' הרא"ש.

אמנם הנה לפ"ז, הרי דהא דמכשרינן בשיש משפת איצטבא ולכותל פחות מד' אמות, הוא מתפרש בפשוטו, דכיון דחשבינן להדופן שהיא סמוכה לאיצטבא, ע"כ חשיבא כדופן שאינה גבוהה כ' וה"ה כשרה, - אך הנה בפירש"י האריך לפרש טעם ההכשר בזה, דאע"פ שמתחתיו נמשך כלפי חוץ הואיל וראשו אינו כלה ע"כ זהו גובה חללה והרי נתמעט חללה מתחתיו, וממה שהוצרך לזה יש ללמוד דס"ל דאף אחר דינא דדופ"ע לא חשבינן להדופן עצמה שהיא סמוכה לאיצטבא, ואכתי חשיב דעיקר הדופן הוא רחוק מן האיצטבא, והא דמכשרינן בזה הוא משום דראשו אינו כלה עד מקום האיצטבא, ומכח זה חשבינן דגובה חללה אינו יותר מכ'.

ולפ"ז הדק"ל לדעת רש"י, דכיון דאף אחר דינא דדופ"ע, חשיב דעיקר הדופן מרוחקת מן הסוכה, היאך מהני זה להכשירה, הרי בפשוטו בעינן שיהא כל הדופן סמוך למקום הסוכה, אך י"ל דכ"ה שפירש"י דהואיל וראשו אינו כלה ע"כ זהו גובה חללה וכו', ע"כ ה"נ מהני זה לקיום דינא דמחיצות סמוכות לסוכה.

**ג**

ה] והנה בפמ"ג סימן תרל"א מש"ז א' כתב, בדין סוכה שרובה צממ"ח ומיעוטה חממ"צ, ז"ל, עיין ר"ן וכו' דודאי המקום שיש צל מרובה כשר, רק המקום שחמתה מרובה אם הוא ז' על ז' שיעור סוכה צ"ע לישב שם, "ואפשר אם מפסיק כל אורך הדופן באופן שמקום שצל מרובה לא יהי' רק ב' דפנות צ"ע בכל הסוכה", עכ"ל, והובא במ"ב שם סק"ד.

וכבר עמדו בזה, דמה מקום יש לפסול בכה"ג לכל הסוכה, הרי אף דמקום זה דחממ"צ אין לו הכשר, מ"מ כיון שאין בו ד' אמות, יש להכשיר בזה משום דופ"ע, והוכיחו מזה בדעת הפמ"ג דבסכך שחממ"צ לא אמרינן דופ"ע, וכן צידד הביכורי יעקב שם סק"ב, ופירש הטעם משום דכל שחממ"צ אינו סכך והו"ל כאויר.

אמנם הדברים צריכים פירוש, דהרי הא דבאויר לא אמרינן דופ"ע, פירשו הראשונים דהוא משום דדינא דדופ"ע הוא דרואין את הסכך הפסול כאילו הוא מן הדופן ונתעקם, ובאויר ליכא למימר הכי, וכ"ז הוא באויר, אך בסכך שחממ"צ, הרי שפיר מצינו למימר שהוא מן הדופן ונתעקם, שהרי בדופן מכשרינן כל דהוי לבוד, אף דחממ"צ.

ו] ונראה ללמוד מזה, דעיקר הא דחשבינן להסכך הפסול מכלל הדופן, הוא רק משום דהסכך הפסול הוא משמש כמחיצה דהסוכה מלמעלה, והוא גג הסוכה, ובזה הוא דנתחדש, דהגם דעיקר תורת דפנות דהסוכה הוא מן הצדדים, מ"מ מצינו לחשוב גם להסכך הגודר את הסוכה מלמעלה, כחלק מן הדופן, אך אלמלי הא דהוא מחיצה דהסוכה מלמעלה, לא מצינו לחשבו מכלל הדופן, דלא חשיב כדופן אלא דבר הגודר את הסוכה, ונמצא לפ"ז טעם נוסף בהא דבפשוטו לא אמרינן דופ"ע אלא למעלה בסכך הפסול, ולא אמרינן דופ"ע בקרקע עולם.

ולפ"ז י"ל בדעת הפמ"ג, דהגם דבתורת מחיצה דמן הצד, מכשרינן כל דהוי לבוד, אף דחממ"צ, דלא קי"ל כר' יאשי' דפסל בחממ"צ מחמת דפנות, מ"מ בתורת מחיצה דמלמעלה, כל דהוי חממ"צ אין ע"ז תורת מחיצה, והו"ל כאויר, וע"כ לא אמרינן בזה דופ"ע.

והטעם בזה י"ל בתרי גווני, חדא, דבמחיצה דמן הצדדים שעיקרה הוא להבדיל הסוכה מן המקום שחוצה לה, מהני לזה מחיצה דלבוד, אך במחיצה מלמעלה, עיקרה הוא למנוע רגל החמה, ועמש"נ בזה בסימן א' (א) בדעת הרמב"ן והר"ן, וכל דחממ"צ ואינה מונעת רגל החמה, אין תורת מחיצה דסוכה עלי'.

וי"ל עוד, למש"כ רבינו מנוח בפ"ה מסוכה הי"ט, בטעם הא דפסלינן בחממ"צ מחמת סכך ולא פסלינן בחממ"צ מחמת דפנות, ז"ל, וטעמא דמלתא דתשבו כעין תדורו ודרך דירת אדם ומקום מאכלו להיות פתוחים בו חלונות רבות אבל לא תמצא שום דירה בעולם שגגה יהיה פרוץ עד שתכנס בו החמה מלמעלה וצא ולמד מהיכלי מלך השקופים דרך קירות ואטומים דרך גגים, עכ"ל, ולפ"ז י"ל, דהגם דבמחיצה דמן הצד יש תורת מחיצה דסוכה אף על מחיצה דלבוד דחממ"צ, מ"מ בגג הסוכה, אין ע"ז תורת גג דהסוכה, אלא כשצממ"ח, כדרך דירה.

**ד**

ז] והנה בפסקי רי"ד בסוגיין כתב, ז"ל, ודווקא ע"ג איצטבא, אבל משפת איצטבא והלאה לא, כדמוכח לקמן בדופ"ע שצריך שיהא בסכך כשר שיעור סוכה, והיושב תחת דופ"ע לא יצא יד"ח, עכ"ל, ומבו' בדבריו, דאף שהכריע לעיל מינה דאין להכשיר להמקום שחוץ לאיצטבא מדין פסל, מ"מ הי' מקום לדון דבבנה איצטבא מן הצד דמכשרינן לה מדין דופ"ע, יועיל זה להכשיר אף להמקום שחוץ לאיצטבא, וע"ז הוא שכתב דאף בכה"ג לא מכשרינן להמקום שחוץ לאיצטבא, ולמד לזה מהא דבכל דופ"ע א"א לישב תחת הסכך הפסול שהוא חשוב כדופן.

וביאור הנידון בזה הוא, די"ל דאף דסכך פסול אין ישנים תחתיו, מ"מ כיון דמכח דינא דדופ"ע ה"ה נידון כדופן, הוי המקום שתחתיו מכלל הסוכה, וע"כ הי' מקום לומר דיש למקום זה הכשר, וע"ז הוא שהוכיח הרי"ד דהמקום שתחת הדופן אין לו הכשר.

ח] והדברים מפורשים כן בד' הראבי"ה בסימן תר"א, ז"ל, ונראין הדברים שהסוכה כשרה אבל משפת האיצטבא ולכותל אין ישנים תחתיו ואע"ג דאמרינן דופ"ע וכו', והוא צריך לישן בצל סכך ולא בצל דפנות, כדאיתא בר"פ למעלה מכ' אמה אין אדם יושב בצל סוכה אלא בצל דפנות, עכ"ל, ובסימן תרכ"ט כתב, ז"ל, ולי נראה כדברי האוסרים, דתחת הסכך מחוייב לישב ולישן ולא תחת דופן וזה הסכך פסול דין דופן עליו וכו', ואמרינן בריש פירקין הטעם שלמעלה מעשרים אמה פסולה משום שאינו יושב בצל סוכה אלא בצל דפנות, אלמא אי יתיב תחת דופן לא נפיק ידי סוכה, עכ"ל, - והרוקח בסימן רי"ט כתב, ז"ל, בסכת תשבו ולא תחת דופ"ע שאם פיחת גג הבית וכו' מותר לישב תחת הסכך ולא תחת הגג שהוא נק' דופן ולא סכך, עכ"ל.

ומבו' להדיא בדבריהם, דהי' מקום לדון דיהא מותר לישב תחת הסכך הפסול, כיון דמדינא דדופ"ע חשבינן לי' כדופן, והוי המקום שתחתיו מכלל הסוכה, והא דאין יושבין תחתיו, הוא משום דדינא הוא דאין יושבין אלא בצל הסכך ותחת הסכך, ולא בצל דפנות ותחת הדופן, - וכ"ה מבו' גם בד' הרא"ה והריטב"א בסוגיין ועוד מקמאי, דלהא דאין ישנים תחת הסכך הפסול, בעינן להא דאין ישנים תחת הדופן, עיי"ש.

ט] ונראה דעיקר הך מילתא דהמקום שתחת הדופן הוא מכלל הסוכה, וכל הא דאין ישנים תחתיו, הוא משום דדינא הוא דאין ישנים אלא תחת הסכך ולא תחת הדופן, הוא רק מכח הא דהכשר הדופן הוא על תורת גג שבו, וכמש"נ דזהו עיקר דינא דדופ"ע, ומכח זה חשיב המקום שתחתיו מכלל הסוכה, כיון דיש הכשר על גגו בתורת דופן, אך אילו ל"ה הכשר דדופן על תורת גג שבו, ל"ה חשבינן למקום זה מכלל הסוכה, שהרי אין לו גג כשר כלל, ועד"ז נראה בסוכה העשוי' כמין צריף מדופן הפסולה לסיכוך, דאלמלי דינא דדופ"ע, הרי דהגם דהי' הכשר על דופן זו בתורת דופן, מ"מ המקום שתחתי' ל"ה חשבינן לי' מכלל הסוכה, שהרי אין על גגו הכשר כלל, (דאף דיש לו הכשר בתורת מחיצה מן הצד, אין לו הכשר בתורת סיכוך), ודו"ק.

**ה**

י] ולפ"ז נראה בדעת רש"י, דמה"ט הוא דמהני דינא דדופ"ע להכשיר את הדופן, אף דעיקר הדופן אינה סמוכה לסכך הכשר, דכל הא דפסלינן כשאויר או סכך פסול מפסיקין בין הדופן לסכך הכשר, הוא משום דהמקום שבינתים, אינו מכלל הסוכה, ונמצא דאין הדופן סמוכה למקום הסוכה, אך משא"כ בכה"ג דאמרינן דופ"ע, ויש על הסכך תורת דופן, והמקום שתחתיו חשיב דהוא מכלל הסוכה, אין מקום זה מפסיק בין הדופן למקום סכך הכשר.

וצריך להוסיף בזה, דאף דאין ישנים במקום זה דתחת הדופן, משום דבעינן לישב בצל סכך ותחת סכך, מ"מ כיון דהוי מקום זה מכלל הסוכה, אינו מפסיק בין הדופן לסכך הכשר, - ועד"ז מצאנו בד' הפמ"ג במש"ז ר"ס תרל"א שנסתפק דסכך שחממ"צ אינו פוסל אף ביותר מד' טפחים, עיי"ש, והיינו משום דאף דאין ישנים תחתיו, מ"מ י"ל דלא חשיב כאויר, והמקום שתחתיו חשיב מכלל הסוכה, וה"נ הכא דכוותה.[[1]](#footnote-2)

יא] ולפ"ז נראה, דזהו מש"כ רש"י דעיקר ההכשר דדופ"ע הוא משום דאי"ז אין על הסכך הפסול תורת סכך, ואין כאן סכך פסול לפסול הסוכה, דכיון דעיקר ההכשר דדופ"ע הוא מכח דעי"ז הוי המקום שתחת הסכך הפסול מכלל הסוכה, וע"כ אינו מפסיק בין הדופן לסכך הכשר, הרי דזה מיוסד ע"ז דסכך זה אין עליו תורת סכך, - והיינו משום דכאשר באנו לדון על גג זה אם הוא כשר לשמש כגג דהסוכה, הרי דאם תורת סכך עליו, הוי דינא דאינו ראוי לשמש כגג הסוכה כשאין עליו הכשר סכך, ורק משום דאין תורת סכך עליו, הוא דה"ה ראוי לשמש כגג הסוכה, - והיינו, דדינא דסכך פסול הוא דגג שהיא ממין פסול, אינו ראוי לשמש כגג הסוכה, וכל הא דמהני דין דופ"ע שיהא ראוי לשמש כגג הסוכה, הוא משום דלא חזינן לי' כסכך אלא כדופן, אך אם הי' תורת סכך עליו, הרי דזהו דינא דסכך, דכל שהוא ממין פסול אינו ראוי לשמש כגג הסוכה, ודו"ק.

**ו**

יב] והנה בפירש"י בסוגיין לא פירש להא דמכח דין דופ"ע אין כאן דופן אלא סכך, רק בהא דמכשרינן בבית שנפחת וכו', אך בהא דמכשרינן בבנה בא איצטבא, לא הזכיר רש"י לזה, וכ"ה מבו' להדיא בד' המאירי, עיי"ש שכתב דבבנה בה איצטבא הי' מקום לפרש לדין דופ"ע דהוא דרואין את הכותל כאילו נתעקם ובא ראשו לצד סכך כשר, אך בבית שנפחת אין לפרש כן, דהתם בע"כ לפרש דהוא משום דדופן הוא ולא סכך ואין כאן סכך פסול, וכמו שפירש"י, עכ"ד.

ונראה דהטעם בזה הוא, דכיון דהא דבעינן שלא יהא על הסכך המפסיק תורת סכך, הוא כ"ה שיהא המקום שתחתיו בכלל הסוכה, ולא יהא מקום זה מפסיק בין הדופן למקום הסכך הכשר, הרי דכ"ז הוא בסכך פסול, אך בסכך למעלה מכ' דלא חשיב כסכך פסול, אין המקום שתחתיו מפסיק בין הדופן למקום האיצטבא, - וביותר נראה, דכיון דלדעת רש"י מצינו להכשיר להמקום שחוץ לאיצטבא מדין פסל, ומקום זה ראוי ליכלל בכלל הסוכה, ודאי דאינו מפסיק בין הדפנות למקום האיצטבא.

יג] והא דבעינן בבנה בה איצטבא, לדינא דדופ"ע, מבו' בד' רש"י דטעם אחר יש בזה, דכיון דהדופן גודרת מקום הגבוה מכ' אמה, אין עלי' הכשר דופן,[[2]](#footnote-3) וכאשר כ"ה מבו' בד' רש"י בסוגיין בד"ה פסולה ובד"ה פחות (הא') ובד"ה אבל הכא, ופירש כן למש"א דהכא לא חזיא לדופן, ולזה הוא דבעינן לדינא דדופ"ע, דמכח זה אין מודדין את גובה הדופן אלא משפת האיצטבא ולמעלה, וכמו שפירש"י בד"ה פחות (הא').

ועיקר הך מילתא דהכא בעינן לדינא דדופ"ע, משום דדופן דלמעלה מכ' אין עלי' תורת דופן, הנה כ"ה מבו' גם בד' הרי"ד בסוגיין דפירש למש"א דהכא לא חזיא לדופן, דהוא משום דקרקע עולם מפסיק בין הדופן ובין האצטבא, ואין לומר בקרקע עולם שנעשה ממנו דופ"ע, עכ"ל, והרי דס"ל דהכא ל"מ שנעשה דופ"ע בסכך, וכנראה הוא משום דאכתי חשיבא הדופן כדופן דלמעלה מכ', ורק אם עבדינן דופ"ע בקרקע, ועי"ז הוי תחילת הדופן ממקום האיצטבא, לא חשיבא כדופן דלמעלה מכ'.

**ז**

יד] והנה הב"י בסימן תרל"ב כתב, ז"ל, ומ"מ זה שכתב שאין אוכלין באותו שיעור שבין דופן לאיצטבא דהיינו סכך פסול דאנו אומרים דופ"ע, היינו כשיש בסכך פסול ד' טפחים, אבל אם הוא פחות מד' טפחים ישנים ואוכלין תחתיו כמש"כ רבינו, עכ"ל, ומבו' בדבריו דפשיטא לי', דכ"ה דבסכך פסול פחות מד' ל"ב לדינא דדופ"ע, ה"נ בסכך למעלה מכ' מן הצד פחות מד' ל"ב לדינא דדופ"ע, וע"כ ישנים ואוכלין תחתיו.

אמנם הנה לפמש"נ בד' רש"י דאף דהמקום שלמעלה מכ' אינו מפסיק בין הדופן למקום האיצטבא, מ"מ בעינן בזה לדינא דדופ"ע, משום דכיון דהדופן במקומה גודרת מקום הגבוה מכ' אין עלי' תורת דופן דסוכה, הרי לפ"ז הדין נותן, דכל דיש בין הדופן לאיצטבא ג' טפחים, אין להכשיר בזה אלא מדינא דדופ"ע, - דהגם דסכך פסול אינו פוסל אלא בד', אך הכא דבלא"ה אין תורת סכך פסול ע"ז, והא דפסלינן בזה בלא דינא דדופ"ע, הוא משום דהדופן במקומה הויא דופן דלמעלה מכ' וה"ה פסולה, אין להכשיר אלא כשאין בינה לבין האיצטבא ג' טפחים, - ונפ"מ רבתא לדינא בזה, בבנה בה איצטבא בריחוק ג' טפחים, ואין הדפנות מגיעות לסכך, לדעת הריטב"א והר"ן דלא אמרינן בזה דופ"ע, דלפמש"נ בד' רש"י תהא הסוכה פסולה בכה"ג.

טו] אך נראה דד' הב"י מקורם נאמן מד' הרמב"ן וש"ר לקמן בפירקין, שהוכיחו דקי"ל דסכך פסול באמצע פוסל בד' טפחים, דאם אינו פוסל אלא בד' אמות, הרי דל"ב כלל לההלכתא דדופ"ע, ובסוגיין אמרינן מאי קמ"ל דאמרינן דופ"ע כו', ואיתמר נמי דהלכתא גמירי לה, עכ"ד, ולדעת רש"י, הרי גם למ"ד דסכך פסול באמצע אינו פוסל אלא בד' אמות, מ"מ בסוכה הגבוהה מכ' אמה ובנה בה איצטבא מן הצד ויש משפת איצטבא לכותל פחות מד' אמות, אין להכשיר בזה אלא מכח דינא דדופ"ע, דבלא דינא דדופ"ע, הרי הגם דסכך פסול אינו פוסל אלא בד' אמות, מ"מ כיון שהדופן במקומה היא גודרת מקום הגבוה מכ', אין לה הכשר דופן, ורק מכח דינא דדופ"ע, חשבינן דנתמעט חללה מכ', ויש לה הכשר דופן, ושפיר הוצרכנו לההלכתא דדופ"ע.

ובע"כ מד' הרמב"ן ודעימי', דפליגי בזה ע"ד רש"י, וס"ל דליכא דין בפנ"ע בדופן שלא תהא גבוהה מכ' אמה, ופירשו למש"א בסוגיין דהכא לא חזיא לדופן, שלא כד' רש"י, וכמו שמצינו בחי' הריטב"א שפירש בזה בע"א, ואכמ"ל, והא דבעינן הכא לדינא דדופ"ע, הוא דומיא דכל סכך פסול מן הצד, וע"כ למ"ד דסכך פסול באמצע אינו פוסל אלא בד' אמות, ל"ב הכא לדינא דדופ"ע.

ואשר ע"כ שפיר נקט הב"י, דאם אין משפת האיצטבא ולכותל ד' טפחים, ל"ב בזה לדינא דדופ"ע, דדמי לכל סכך פסול פחות מד"ט, דאינו פוסל, ול"ב בזה לדינא דדופ"ע, וז"ב.

טז] שוב העירוני לפרש ד' הב"י בע"א, דהנה הב"י שם כתב דכל שהוא פחות מד' טפחים ישנים ואוכלין תחתיו וכמש"כ רבינו, וכתב ע"ז, ז"ל, וכתב הר"ן בספ"ק שזהו לדעת הרז"ה, אבל הראב"ד סובר שאין ישנים תחתיו אא"כ הוא פחות מג', עכ"ל, והדברים צע"ג, דמה ענין זה לפלוגתא דהרז"ה והראב"ד, הרי פלוגתייהו היא בסכך פסול פחות מד' טפחים אם ישנים תחתיו, אך הכא כל דהוא פחות מד' טפחים ול"ב בזה לההלכתא דדופ"ע, יש להכשירו מדין פסל, וא"כ אף לדעת הראב"ד ישנים תחתיו.

ואשר ע"כ נראה בביאור ד' הב"י, דהנה יש לדקדק בל' הב"י שכתב, שאין אוכלין באותו שיעור שבין דופן לאיצטבא "דהיינו סכך פסול דאנו אומרים דופן עקומה", ומ' דהא דהוא סכך פסול, הוא מכח הא דאנו אומרים דופ"ע, וזה צ"ב.

ונראה מזה דס"ל להב"י, דמש"כ הראשונים דכל דאמרינן דופ"ע לא מצינו להכשיר למקום זה משום דאין כאן סכך, היינו דכיון דיש על סיכוך זה תורת דופן, לא מצינו להכשירו מתורת פסל, אך מ"מ לא גרע סיכוך זה מסכך פסול, וזהו מש"כ הב"י דהא דהסכך שבין הדופן לאיצטבא חשיב כסכך פסול, הוא מכח הא דאמרינן דופ"ע.

ולפ"ז נראה בדעת הב"י, דס"ל כמש"נ בדעת רש"י, דאף כשאין בין הדופן לאיצטבא ד' טפחים לא מצינו להכשיר אלא מכח דינא דדופ"ע, ול"ד לסכך פסול פחות מד' טפחים דאינו מפסיק ול"ב בזה לדינא דדופ"ע, וממילא דה"ה חשוב כסכך פסול, וזהו שכתב הב"י דדין המקום שתחתיו תליא בפלוגתת קמאי אם סכך פסול פחות מד' ישנים תחתיו, - ונמצא לפ"ז דאדרבה, ד' הב"י הם מקור נאמן למש"נ בד' רש"י, דהא דבעינן באיצטבא לדינא דדופ"ע, הוא משום דאין על הדופן תורת דופן כיון שהיא דופן למקום הגבוה מכ', וע"כ כל שיש בין הדופן לאיצטבא ג' טפחים, לא מצינו להכשירה אלא מדינא דדופ"ע, ודו"ק.

יז] ועיקר הך מילתא, דבגונא דאמרינן דופ"ע וחשבינן להסכך כדופן, הוי דינו כדין סכך פסול, ובגונא דישנים תחת סכך פסול, אך ישנים תחת סכך זה, הנה הדברים מפורשים כן בד' הקרבן נתנאל בפירקין סימן ל"ה אות ז', עיי"ש, ומ' בדבריו שפירש כן בד' הב"י, וזה מתפרש כמש"נ בביאור ד' הב"י, - וכ"ה משמעות ד' המ"ב בסימן תרל"ב סק"ו, עיי"ש, אך ראיתי להעיר, דבד' החזו"א סימן קמ"ד סק"ב ד"ה ול' רש"י ז"ל, מבו' דפשיטא לי' דכל דחשבינן להסכך כדופן מדינא דדופ"ע, אין ישנים תחתיו אף כשהוא פחות מד' טפחים, עיי"ש.

**ח**

יח] והנה לפמש"נ דהא דחשבינן להסכך כדופן הוא מכח הא דהוא משמש כמחיצה דהסוכה מלמעלה והוא גג הסוכה, הי' נראה לישב מש"כ הראשונים דלא מכשרינן להמקום שחוץ לאיצטבא, כיון שרואין את הסכך כאילו הוא דופן ואין כאן סכך, אשר קשיא דמ"ש מהעושה סוכתו כמין צריף, דמכשרין אף להמקום שתחת השיפוע שאינו גבוה י', והרי דאף דהשיפוע שאינו גבוה י' משמש כדופן, מצינו להכשירו גם מדין סכך.

ולפמש"נ נראה, דהא דהתם מכשרינן, הוא משום דבדופן משופעת זו נכללו תרתי, חדא שהיא גודרת את הסוכה מן הצד בתורת דופן, ועוד, דהיא מסככת על המקום שתחתי' בתורת סכך, וע"כ אף שנתקבצו ב' הדברים במקום א', שפיר דמי, - ומשא"כ הכא, דהא דיש על הסכך שחוץ לאיצטבא תורת דופן, הוא במה שהוא משמש כגג למקום שתחתיו, ואף אי נימא דל"ב שיהא צממ"ח, דל"ב שיהא עליו תורת סכך, מ"מ בעינן שישמש כגג למקום שתחתיו, ונמצא דבהסיכוך עצמו יש עליו תורת דופן, ע"כ לא מצינו להכשיר לזה בתורת סכך.

יח] אמנם אחר העיון נתבוננתי די"ל, דגם המג"א שהק' כן מודה ליסוד הדברים, ואך דס"ל דגם בסוכה כמין צריף הוי כל ההכשר מדינא דדופ"ע, וכמש"נ בסימן ו' (א) סק"ט מד' הרא"ה דאף בדופן עקומה מעיקרה לא מכשרינן לה אלא עד ד' אמות, ועיי"ש בהערה שנת' לדון ללמוד כן גם מד' המג"א, ובפשוטו היינו משום דאף בכה"ג הוי כל ההכשר מדינא דדופ"ע, ואשר ע"כ שפיר דימה הדברים זל"ז.

והטעם בזה הוא, לפמש"נ בדברינו דהא דמכשרינן מכח דדינא דדופ"ע, הוא משום דהמקום שתחת הסכך הפסול, הוי מכלל הסוכה, כיון שהוא תחת הדופן, ונת' עוד לעיל סק"ט, דכל הא דמהני הא דהוא תחת הדופן לחשבו מכלל הסוכה, הוא רק מכח הא דהכשר הדופן הוא על תורת גג שבו, אך אילו ל"ה הכשר דדופן על תורת גג שבו, ל"ה חשבינן למקום זה מכלל הסוכה, שהרי אין לו גג כשר כלל, - ולפ"ז הרי נמצא, דכל הא דמכשרינן לסוכה העשוי' כמין צריף, אף דאין הדפנות במקומם סמוכות לסוכה, הוא רק משום דמדינא דדופ"ע איכא הכשר דופן גם על תורת גג דדפנות אלו, ומכח זה הוי כל המקום שתחת הדפנות מכלל הסוכה, - ואשר ע"כ שפיר הק' המג"א דמ"ש דבבנה איצטבא לא מכשרינן להמקום שחוץ לאיצטבא מדין פסל, מהא דבצריף מכשרינן להמקום שתחת השיפוע שאינו גבוה י' מדין פסל, הרי גם התם הוי כל ההכשר מדינא דדופ"ע, וכנ"ל, ודו"ק.

ולפ"ז כמדומה דיש פתח לפרש מה שתירץ המג"א דהתם כיון דאיכא אהל במקום אחד הו"ל כאילו כולו אהל, והו"ל כאילו כולו גבוה י', ולפמש"נ י"ל דהיינו, דכיון דמדינא דשיפועי אהלים הו"ל כאילו כולו גבוה י', ע"כ שפיר מצינו להכשיר לסוכה זו אף בלא דינא דדופ"ע, וע"כ ממילא דשפיר מצינו להכשיר אף להמקום שאינו גבוה י' מדין פסל, ואכתי הדברים צ"ב רב, - דאף דהסכך שעל גביו יש עליו תורת דופן, מ"מ יש עליו גם תורת סכך, ול"ד להכא דגם במה שהסכך משמש כגג לסוכה יש עליו תורת דופן, וע"כ לא מצינו להכשירו מדין סכך, וכמש"נ.

1. ונמצא לפ"ז דגם לדעת רש"י יהא הדין דדופן עקומה מעיקרה אינה כשרה אלא בשאין משכה יותר מד' אמות, והיינו משום דאף דגם כשהיא יותר מד' אמות יש תורת דופן עלי', הרי היינו רק במה שהיא גודרת מן הצד, אך במה שהיא משמשת כגג למקום שתחתי', אין לה הכשר, ול"ה מקום זה מכלל הסוכה, ונמצא דמקום זה מפסיק בין תחילת הדופן לבין הסוכה, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-2)
2. וראיתי להעיר בזה, דאם אכן דופן הגבוהה מכ' אין עלי' תורת דופן, א"כ מ"ט מכשרינן בבנה איצטבא כנגד דופן האמצעית אף להמקום שחוץ לאיצטבא מדין פסל, הרי כיון דהדופן שכנגד המקום הגבוה מכ' אין עלי' תורת דופן, חשיב כלא ממשכא דופן בהדי', דלא מכשרינן בזה מדין פסל, - ובנוס"א ילה"ע, דלמש"כ רש"י לקמן די"ט. דהכשרא דפסל הוא משום דאיכא ב' כהלכתן ושלישית טפח, היאך מצינו להכשיר להמקום שחוץ לאיצטבא, הרי לית לי' ב' מחיצות כהלכתן, דהמחיצות הנמשכות כנגדו אין עליהן תורת דופן.

   אך נראה פשוט, דכ"ה דמהני דין פסל להכשיר להמקום שחוץ לאיצטבא, והיינו משום דחשבינן כאילו האיצטבא נמשכת, וכמש"כ הראשונים, הרי דממילא אף יש על הדפנות הנמשכות כנגד מקום זה תורת דופן, דחשבינן להו כדפנות למקום שאינו גבוה יותר מכ', - והאמנם דנתחדש בזה, דהגם דבלא דינא דפסל, ל"ה על הדפנות הנמשכות עמו תורת דופן, מ"מ כיון דע"י דנימא לדין פסל, יהא עליהן תורת דופן, אמרינן בזה לדינא דפסל, ולא אמרינן דלא מכשרינן לפסל אלא בגונא דגם בלא דינא דפסל חשיב דממשכא חד דופן בהדי'. [↑](#footnote-ref-3)