31 כיפה
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובין  פ_א - פ_ג

יום ה' נר ב' דחנוכה תשס"ה

א] עירובין די"א:, צריכין ליגע או א"צ ליגע, רב נחמן אמר א"צ ליגע ורב ששת אמר צריכין ליגע וכו', אשכחי' רב ששת וכו', אמר לי' אין, תנינא כיפה רבי מאיר מחייב במזוזה וחכמים פוטרין, ושוין שאם יש ברגלי' י' שהיא חייבת, אמר אביי הכל מודים אם גבוהה י ואין ברגלי' ג', אי נמי יש ברגלי' ג' ואין גבוהה י' ולא כלום, כי פליגי ביש ברגלי' ג' וגבוהה י' ואין רחבה ד' ויש בה לחוק להשלימה לד' ר"מ סבר חוקקין להשלים ורבנן סברי אין חוקקין להשלים, אמר לי' אי משכחת להו לא תימא להו לבי ריש גלותא ולא מידי מהא מתניתא דכיפה.

ופירש"י, ז"ל, וחכמים פוטרים, מפני שלמעלה בעיגול הוא מצר ואינו רחב ד', ואין פתח פחותה מד' רוחב וכו', ושוין שאם יש ברגלי' י' וכו' חייבת, דהא יש בה י' גובה ברוחב ד' וכו', אלמא א"צ ליגע, דהא הכשירה דפתח ברגלי' היא, והעיגול מפסיק בין תקרה העליונה למזוזות, וקתני חייבת, וכו', הכל מודים גבוהה י' ואין ברגלי' ג' דלא כלום, דכל בציר מג' גובה ארעא סמיכתא היא, ואין שם מפתח זה כלום שיהא רוחב ד', א"נ יש ברגלי' גובה ג', וסתם רגלי' רוחב ד', ואין גובהה י', ולא כלום, דכל פחות מי' לא כלום, ולאו פתח הוא וכו', עכ"ל.

והנה בל' רש"י נ' להדיא, דכל הא דל"מ ??? הוא רק משום שבמקום זה ליכא רוחב ד' ואין פתח פחות מד', אך כל דאיכא מקום ד', הרי דאפי' אם כל המזוזות הוו בעיגול נמי הוי פתח מעליא, ומבו' כן בל' רש"י בד"ה וחכמים פוטרין, שפירש הטעם מפני שלמעלה בעיגול הוא מצר ואינו רחב ד' וכו', והרי דאם הי' בו רוחב ד' שפיר הי' חייב, וכ"ה גם בל' רש"י ד"ה הכל מודים, שפירש דהא דאין ברגלי' ג' אינו חייב, הוא משום דאין שם מפתח זה כלום שיהא רוחב ד', והרי שאם הי' רחב ד' הי' זה פתח מעליא, הגם שהמזוזות מתחילתן הן בעיגול.

וע' ב"י וב"ח יו"ד סי' רפ"ז שפירשו כן בדעת רש"י, דכל הא דלרבנן כיפה אינה חייבת במזוזה, הוא רק משום שאי"ז רחב ד', אך כל דהוי רחב ד' ה"ז חייב במזוזה הגם שהמזוזות אינם ישרות, וכ"ה בט"ז וש"ך שם.

וכן מ' גם בד' הטור יו"ד סי' רפ"ז, עיי"ש בלשונו, וכן נקט הב"ח שם בדעתו, וכן מסיק הט"ז שם, אך הב"י שם פירש דעתו דאף אם ה"ז רחב ד' ל"מ כל שהמזוזות שבתוך י' עגולות, וצ"ע בזה.

והנה אמנם בחי' הר"ן כתב עמש"כ רש"י דטעמא דרבנן הוא משום שלמעלה בעוגל הוא מצר ואין רחב ד' ואין פתח פחות מד', וכתב ע"ז הר"ן , ז"ל, וחדא מתרתי נקט, כלומר שהוא מתעגל ופתח עגול ל"ה פתח אפי' גבוה ורחב כמה, ובר מן דין שאינו רחב ד', והיינו דאמרי' בסמוך הכל מודים גבוה י' ורחב ד' אין ברגלי' ג' ולא כלום, מאחר שאין ברגלי' ג', כלומר שאע"פ שיש בה גובה י' ברוחב ד', כיון שהמזוזות מתחילות מיד להתעגל שאין בהם אפי' ג' שילך ביושר ולא כלום, דפתח עגול ל"ה פתח, עכ"ל.

אמנם נ' דנוסחא אחרת היתה להר"ן בפירש"י, דבפירש"י שלפנינו פירש אהא דאין ברגלי' ג', דהוא משום שאין בפתח זה כלום שיהא רחב ד', והרי דמש"א שאין ברגלי' ג' מתפרש שאינו ברגלי' ג' שהוא רחב ד', ודלא כמו שפי' הר"ן שהגם שיש בה רוחב ד' מ"מ ל"מ כיון שאין ברגלי' ג' ביושר, ונ' להדיא מפירש"י שלפנינו דהא דהוי הפתח עגול לא איכפת לן, וכל מה דל"מ הוא משום דלית בי' רוחב ד', ומה שדקדק הר"ן לא כן, הוא משום דגריס בגמ' גבוה י' "ורחב ד'" ואין ברגלי' ג', וכאשר כעי"ז הוא גיר' הר"ח, אשר לגיר' זו מפורש דהגם שרחבה ד', מ"מ ל"מ משום שאין ברגלי' ג' ביושר, אך לפי הגיר' שלפנינו בגמ' ובפירש"י גבוה י' ואין ברגלי' ג', שפיר מתפרש דהא דאין ברגלי' ג' היינו שאין ברגלי' גובה ג' שהוא רחב ד', וז"פ.

אך העירוני בל' רש"י ד"ה א"נ יש ברגלי' ג', שפירש "וסתם" רגלי' רוחב ד', ולפי המתבאר בפירש"י דכל נידון הסוגיא הוא משום דליכא רוחב ד', וזהו מש"א דאין ברגלי' ג', הרי דמש"א דיש ברגלי' ג' פירושו הוא דיש ברגלי' ג' ברוחב ד', ומהו שפירש"י דסתם רגלי' רוחב ד', אשר מזה משמע דעיקר מש"א דיש ברגלי' ג' היינו דיש ברגלי' גובה ג' ביושר, ומלבד זאת הוסיף רש"י דאף יש בזה רוחב ד' דסתם רגלי' רוחב ד', וצ"ע בזה.

וכ"ה גם להדיא בפירש"י ביומא די"א:, ז"ל, וחכמים פוטרין, שאין שער בלא רוחב ד', וכל כיפה מתקצרת בראשה לפחות מד', ושוין שאם יש ברגלי' י', קודם שיתחיל העיגול ותתמעט רחבה שחייבת וכו', ואין ברגלה ג' גובה, שנתמעט רוחבה קודם שיגבי' גבהה ג', ולאו כלום היא דכל פחות מג' גובה ארעא סמיכתא היא, ואין כאן צד שם פתח של ד' וכו', אי נמי יש ברגלה ג' קודם שנתמעט רחבה מארבעה וכו', עכ"ל, ומפורש בכל לשונו דכל הנידון הוא משום דלי"ב רוחב ד', ומש"א אין ברגלי' ג' ויש ברגלי' ג', היינו אין ברגלי' ג' ברוחב ד', ויש ברגלי' ג' ברוחב ד', וז"ב בדעתו.

אך עיי"ש בחי' הריטב"א שנראה שפירש גם בד' רש"י דכולה איירי בשרחב ד', ומש"א שאין ברגלי' ג', היינו שאין ברגלי' ההולכין ביושר ג', הגם דהכל רחב ד', ואולי נוסחא אחרת הי' לו בפירש"י.

וכ"ה גם בתו"י ביומא שם, ז"ל, הכל מודים בגבוה י' ואין ברגלי' ג', פירוש ברוחב ד' אין ברגלי' ג', עכ"ל.

ב] אמנם בחי' הריטב"א בסוגיין, ז"ל, פי' עיקרא דמילתא, דלא חשיב פתח לענין מזוזה אלא כשיש מזוזות עומדות שוות מן הצד גבוהות י' לכל הפחות, ובין מזוזה למזוזה ד' טפחים אויר לכל הפחות כשיעור פתח, ושיהא למעלה סף שוה נתון עליהם כעין משקוף, וכל שהוא עשוי ככיפה עגול אפילו יש גובה י' ורחב ד' או יותר אינו חשוב שיש לו מזוזות וסף, ובכאן בכיפה זו יש עלי' בנין עומד פשוט על פני כולה ואותו בנין עומד במקום סף, ולפיכך כשיש ברגלי' גובה י' ברחב ד' כשיעור פתח מודים חכמים שהוא חייב במזוזה שהרי יש לנו מזוזות וסף, ואותו עגול יהא כמי שאינו וכו', עכ"ל.

וע' גם בחי' הריטב"א ביומא די"א: שפירש כן, דהא דפטרי רבנן הוא משום דמזוזות שאינן ביושר לא חשיבי מזוזות.

ג] והנה בהא דמייתי' בסוגיין מינה סייעתא דא"צ ליגע, מבו' בחי' הריטב"א דהיינו משום דאף המשקוף בעי' שיהא ישר, ובע"כ דהא דהכיפה חייבת איירי בשיש עלי' בנין עומד פשוט ע"פ כולה ואותו בנין עומד במקום סף, ואשר ע"כ שפיר יש ללמוד מזה דא"צ ליגע, שהרי הבנין הישר שבראש הכיפה, אינו נוגע במזוזות הישרות שברגלי הכיפה, אך אילו הי' הדין דמשקוף עגול נמי תורת משקוף עליו, ל"ה מזה סייעתא דא"צ ליגע, שהרי המשקוף העגול נוגע שפיר ברגלי הכיפה.

וכ"ה מבו' גם בחי' הריטב"א ביומא די"א:, דהנה מה שנקט הריטב"א בסוגיין דאף המשקוף בעי' שיהא ישר, הנה ביומא שם דן בזה, ז"ל, ואע"פ שהמשקוף מעוקם ואינו ישר, איכא למימר דלא חיישינן להכי דהא מקורה הוא מיהת, א"נ שדרך כל בנין כיפה שיש על הכיפה בנין ישר, וההוא חשוב משקוף, ואע"פ שאין המזוזות נוגעות בו אתיא כמאן דאמר בפ"ק דעירובין אינן צריכין ליגע, וכן נראה שם לפום חדא גירסא דמייתי תלמודא סייעתא מהא למאן דאמר א"צ ליגע, א"נ לפום גירסא אחריתי דהתם דאפילו למאן דאמר צריכין ליגע ואם לא נגעו אינו חשוב פתח, הני מילי היכא דאיכא אוירא בינתיים אבל הכא דליכא אוירא כמאן דנגעו דמי וכדפרישית התם בס"ד, עכ"ל.

והרי שדן הריטב"א לפרש דבמשקוף ל"ב שיהא ישר, ומבו' בדבריו דאם אכן ל"ב שיהא המשקוף ישר, ליכא מקור מזה דא"צ ליגע, והיינו משום דהמשקוף העגול נוגע במזוזות, וע"כ להגיר' דמייתי' מינה דא"צ ליגע, מוכח דהמשקוף העגול לאו כלום הוא, וכל מה דמהני הוא משום הבנין הישר שעל המשקוף, אשר הוא אינו נוגע במזוזות, והוסיף הריטב"א דאף להגיר' דלא מייתי מינה סייעתא, יל"פ דלעולם המשקוף העגול לאו כלום הוא, ומה דמהני הוא משום הבנין הישר שעל המשקוף, ואפ"ה אין להביא מזה דא"צ ליגע, דשאני התם דליכא אוירא בינתיים, וכ"ה גם בחי' הריטב"א בסוגיין בביאור דעת בעה"מ דלא מייתי מינה סייעתא, ובשו"ת בנין ציון סי' כ"ו, תמה מהר"א בינג ע"ד הריטב"א, דמ"ט הוצרך לפרש כן בד' בעה"מ, והרי בפשוטו טעמא דהבעה"מ הוא משום דס"ל דמשקוף עגול נמי משקוף הוא, ונוגע המשקוף בהמזוזות, דאל"כ הו"ל להבעה"מ לפרושי לטעמו, עכ"ד, והרי לפנינו שהריטב"א ביומא באמת דן לפרש כן דמשקוף עגול שפיר מהני, ודן בפי' הגיר' דלא מייתי מינה סייעתא דא"צ ליגע, אם הוא משום דמשקוף עגול מהני, או מהוא משום דלא מפסיק אוירא.

ג] אמנם הנה סתימת פירש"י בסוגיין מ' דאיירי אף היכא דהשער למעלה הוא בעיגול, וליכא כלל בנין ישר מעל הכיפה, ואפ"ה ה"ז חייב, והרי דל"ב שיהא המשקוף ישר.

ונ' להוכיח כן, דאיירי אף היכא שאין בנין ישר מעל הכיפה, דהנה במש"א בסוגיין דיש בה לחוק להשלימה לד', פירש"י, שהבנין ארוך לכאן ולכאן, ואין הבנין כלה מכאן ומכאן למדת השער, עכ"ל, ונ' מזה, דעד השתא הוה מוקמי' לברייתא אף היכא שהבנין כלה מכאן ומכאן למידת השער, ורק לפ"מ דמפרש אביי דטעמא דר"מ הוא משום דחוקקין להשלים מפרשי' דאיירי היכא שהבנין ארוך לכאן ולכאן, והנה היכא שהבנין כלה למידת השער, הרי ליכא משקוף ישר כלל, ואפ"ה ה"ז חייב, והרי דל"ב שיהא המשקוף ישר.

והנה אמנם בחי' הריטב"א בסוגיין פירש ג"כ, ז"ל, ויש בה בכיפה מקום לחוק להשלים לי' כי הכיפה רחבה בכתלי עצמה ואינם מתקצרים, וכ"ה גם בחי' הריטב"א ביומא שם, ז"ל, ויש בה לחוק להשלימה לי', פי' כי צידי הכיפה רחבים בענין שאם הי' אדם חוקק בשפתם כלפי פנים להשוות הרגלים עד כדי גובה י' הי' יכול לחוק וישאר מצידי הכיפה עדיין קיים להיות למזוזה, עכ"ל, והרי דגם להריטב"א לטעמי' דאיירי היכא שיש בנין ישר מע"ג הכיפה, נמי הי' שייך גוונא דל"ש לחוק, אך נ' דכ"ז הוא להריטב"א לטעמי' דהגריעותא בשרגלי' מתעגלין אי"ז רק משום שאין בהן ד', אלא משום דמזוזות בעיגול ל"ח מזוזות, וע"כ בעי' שיהא כדי לחוק ולהשוות המזוזות שיהיו ביושר, וזה שפיר יתכן דאע"פ שלמעלה הוי הבנין ביושר, מ"מ מן הצדדים הוא מתעקם, עד שא"א לחוק שיהיו המזוזות ביושר, אך לדעת רש"י דל"ב שיהיו המזוזות ביושר, ול"ב אלא שיהא רוחב ד', הרי כיון שאיירי שלמעלה הבנין ישר הרי בפשוטו בע"כ איירי ????

וצ"ב לפ"ז מה מייתי' מינה דא"צ ליגע, הרי כיון דמשקוף בעיגול הוי משקוף, נמצא דמן המקום דליכא רוחב ד', שממקום זה כבר לא חשיבי מזוזות, הוי תחילת המשקוף, וא"כ הרי דהמשקוף נוגע במזוזות, ומה מייתי' מינה דא"צ ליגע.

???