ח - בד_ הירושלמי בדין בן עיר שעקר דירתו ובן כרך שעקר דירתו
קטגוריות: ש_ס / כא מגילה / קונ_ בדין פרוז ומוקף בן יומו - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

יום ד' פורים תשפ"ג

**א**

א] בירושלמי במגילה פ"ב ה"ג אמרו ר' בן בר חייא בעי בן עיר שעקר דירתו לילי ט"ו נתחייב כאן וכאן, ובן כרך שעקר דירתו לילי י"ד נפטר מכאן ומכאן, והרשב"א והריטב"א שם י"ט א' הביאו לד' הירושלמי, וכן הביאו הריא"ז שם ה"ב דין א' והרמ"ע מפאנו בס' אלפסי זוטא.

ואמנם נחלקו בגירסת הירושלמי, דהרשב"א והרשב"א שם גרסי כלפנינו דבן כרך שעקר דירתו לילי י"ד נפטר מכאן ומכאן, אך הריא"ז והרמ"ע מפאנו שם גרסי דבן כרך שעקר דירתו לילי ט"ו נפטר מכאן ומכאן.

ב] והנה לגירסת הריא"ז והרמ"ע מפאנו נראה דמה שאמרו ברושלמי דבן כרך שעקר דירתו לילי ט"ו נפטר מכאן וכאן, היינו כשעקר דירתו קודם תחילת הלילה, ומה שאמרו דעקר לילי ט"ו היינו דבלילי ט"ו כבר עקר את דירתו, וע"כ הוא דנפטר מכאן ומכאן, אך כל שעקר דירתו אחר תחילת הלילה, כיון דבתחילת הלילה הי' בן כרך גמור ונתחייב בחיובא דט"ו, ל"מ מה שעקר דירתו אח"כ לפטרו, וכ"כ החזו"א בסימן קנ"ב סק"ב.[[1]](#footnote-1)

ועד"ז הוא גם במה שאמרו דבן עיר שעקר דירתו לילי ט"ו נתחייב כאן וכאן, היינו כשעקר דירתו קודם תחילת הלילה, אך כל שעקר דירתו אחר תחילת הלילה אינו מתחייב בחיובא דט"ו, וזה כמש"נ בסימן ד', עיי"ש.[[2]](#footnote-2)

**ב**

ג] ולגירסת הרשב"א והריטב"א דבן כרך שעקר דירתו ליל י"ד נפטר מכאן ומכאן, צ"ב דמ"ט הוא נפטר מכאן ומכאן ואינו מתחייב בחיובא דפרזים.

ובפשוטו הי' נראה לפרש בזה, דאיירי כשעקר דירתו אחר תחילת הלילה ולא הגיע לעיר רק באמצע הלילה, וע"כ כיון דבתחילת הלילה ל"ה בן עיר אינו מתחייב בחיובא דפרזים, דלחיובא דפרזים בעינן שיהא פרוז בתחילת י"ד, וכל דבתחילת הלילה הי' מוקף ונעשה פרוז אח"כ, ל"ש שיתחייב בחיוב העיר, כיון דבזמן חלות החיוב לא נתחייב בחיוב העיר.

ויש לפרש עוד בזה, דלעולם אף כשעקר דירתו אחר תחילת הלילה ובא לעיר בלילה מתחייב בחיובא דפרזים, אלא דאיירי כשעקר דירתו מן הכרך בלילה ולא הגיע לעיר אלא ביום, וע"כ הוא נפטר כאן וכאן, ואינו מתחייב בחיובא דעיר כיון שלא הגיע לעיר אלא לאחר עלות השחר.

ד] ונראה דנחלקו בזה הראשונים, דהנה הרא"ש בסוגיין כתב דלישנא דהש"ס משמע דרבא קאי אכולה מתניתין וגם בבן עיר שהלך לכרך תליא בדעתו לחזור בליל י"ד, וכתב דכן מוכח בירושלמי, - והקרבן נתנאל שם תמה ע"ז דאדרבה בד' הירושלמי מוכח דלא כן, שהרי אמרו דבן כרך שעקר דירתו לילי ט"ו נפטר מכאן ומכאן, והרי דלדינא דמוקף בן יומו לא סגי במה שהי' בכרך בי"ד, דאם סגי במה שהי' בכרך בי"ד הרי לא גרע בן כרך שעקר דירתו בלילי ט"ו מבן עיר שהי' בכרך בי"ד וחזר לעירו דקורא בט"ו.[[3]](#footnote-3)

ונראה ברור בדעת הרא"ש דגריס בירושלמי כגירסת הרשב"א והריטב"א דבן כרך שעקר דירתו לילי י"ד נפטר כאן וכאן, וכיון שלא הי' בכרך בי"ד ע"כ נפטר כאן וכאן, ול"ד לבן עיר שהי' בכרך בי"ד וחזר לעירו דקורא בט"ו.

ה] אך אכתי צ"ע במש"כ הרא"ש דבד' הירושלמי מוכח דגם בבן עיר שהלך לכרך תליא בדעתו לחזור בליל י"ד, דמהיכן מוכח כן.

ונראה די"ל בזה, דהרא"ש פירש לד' הירושלמי דבן כרך שעיקר דירתו לילי י"ד נפטר כאן וכאן, היינו כשעקר דירתו בליל י"ד ולא בא לעיר אלא ביום י"ד, וקשיא לפ"ז דכיון דאיירי כשלא בא לעיר אלא ביום י"ד, מ"ט נקט לה דעקר דירתו בליל י"ד, ולא נקט לה דגם עקירתו מדירתו היתה ביום י"ד, דלהא דנפטר כאן וכאן ליכא רבותא טפי במה שעקר בליל י"ד, - ומזה הוא שהוכיח הרא"ש דדין מוקף בן יומו תליא בי"ד, ואשר ע"כ כל שעקר בן כרך דירתו ביום י"ד קורא בט"ו, דלא גרע מפרוז שהי' בכרך בי"ד וחזר לעירו דקורא בט"ו, ורק כשעקר דירתו בליל י"ד הוא דנפטר כאן וכאן.

ו] אמנם הנה דעת הרשב"א והריטב"א בסוגיין דבבן עיר שהלך לכרך לא תליא בדעתו לחזור בליל י"ד אלא תליא בדעתו לחזור בליל ט"ו, ותיקשי לדידהו דמ"ט נקט הירושלמי דעקר דירתו בליל י"ד, הרי ה"נ הוא כשעקר דירתו ביום י"ד.

ונראה דלדעתם מתפרשים ד' הירושלמי בעקר דירתו בלילי י"ד ובא לעיר בלילה, ואפ"ה אינו מתחייב בחיובא דפרזים כיון דלא הי' פרוז בתחילת הלילה, וע"כ הוא דנקט לה בעקר דירתו לילי י"ד, דרבותא קמ"ל דאף דבא לעיר בליל י"ד מ"מ אינו מתחייב בחיובא דפרזים.

**ג**

ז] ובביאור פלוגתת הרא"ש והרשב"א והריטב"א י"ל דלטעמייהו אזלי, דהנה נתבאר בסימן ד' סק"ט וסק"י בדעת הרשב"א והריטב"א דאף דעיקר תורת פרוז בן יומו תליא רק במה שיהא בעיר בתחילת היום, מ"מ בעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה, דכיון דכ"ז שאינו בעיר עדין אין עליו תורת פרוז, ע"כ אף שבא אח"כ לעיר ל"מ זה לחייבו, - אך בדעת הרא"ש נתבאר שם סק"ה די"ל דהא דבעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה הוא משום דבעינן שיהא בעיר גם בשעת חיוב קריאת הלילה וגם בשעת חיוב קריאת היום, עיי"ש.

ונתבאר שם סקי"ד דנפ"מ רבתא בזה הוא בגונא דעקר דירתו ממש ובא לדור בעיר אחר תחילת הלילה, דבכה"ג לא אתינן עלה מדינא דפרוז בן יומו, אלא הוי בן עיר גמור, דלדעת הרשב"א והריטב"א אף בכה"ג אינו מתחייב בחיובא דפרזים, כיון דל"ה פרוז בתחילת הלילה, אך לדעת הרא"ש י"ל דבכה"ג הוא מתחייב בחיובא דפרזים, דהא דבעינן שיהא בעיר או שיהא בעיר בתחילת זמן הקריאה דהלילה, י"ל דהוא רק בדינא דפרוז בן יומו, דתליא במה שהוא פרוז בשעת החיוב דהקריאה בלילה, אך כל שעקר דירתו ונעשה פרוז גמור אחר תחילת הלילה, י"ל דשפיר הוא מתחייב בחיובא דפרזים.

ח] ולפ"ז הרי דבזה הוא שנחלקו הראשונים הכא, דהרא"ש שפירש לד' הירושלמי כשעקר דירתו בליל י"ד והגיע לעיר ביום י"ד, הוא משום דס"ל דכל שהגיע לעיר בליל י"ד קורא בי"ד, כיון דעקר דירתו ממש ובא לדור בעיר, ול"ד להיכא שלא עקר דירתו ואתינן עלה מדינא דפרוז בן יומו, דבזה בעינן שיהא בתחילת הלילה בעיר, - אך הרשב"א והריטב"א שפירשו לד' הירושלמי כשבא לעיר בלילה ואפ"ה אינו חייב בחיובא די"ד, הוא משום דס"ל דאף כשעקר דירתו ממש ונעשה מבני העיר, מ"מ כיון דבתחילת הלילה ל"ה פרוז אינו מתחייב בחיובא דפרזים.

**ד**

ט] ובעיקר ד' הירושלמי לגירסת הרשב"א והריטב"א צ"ע, דהנה לכאו' כ"ה דמה שאמרו דבן כרך שעקר דירתו לילי י"ד הוא כשעקר דירתו אחר תחילת הלילה ומה"ט אינו מתחייב בחיובא דפרזים, ה"נ מה שאמרו דבן עיר שעקר דירתו לילי ט"ו הוא כשעקר דירתו אחר תחילת הלילה, וגם למש"נ בד' הרא"ש דהא דבן כרך שעקר דירתו לילי י"ד היינו שהגיע לעיר ביום י"ד, ה"נ הא דבן עיר שעקר דירתו לילי ט"ו היינו שהגיע לכרך ביום ט"ו.

אך הדברים צע"ג, דמ"ש דעקר דירתו לעיר בליל י"ד אחר תחילת הלילה שאינו מתחייב בחיוב העיר, מעקר דירתו לכרך בלילי ט"ו אחר תחילת הלילה שהוא מתחייב בחיוב הכרך.

ולכאו' בעכצ"ל דהני תרי מילי לא איירי בחד גונא, דבן כרך שעקר דירתו לילי י"ד היינו שעקר אחר תחילת הלילה ולא הי' בעיר בתחילת הלילה, ובן עיר שעקר דירתו לילי ט"ו היינו שעקר דירתו קודם הלילה והי' בכרך בתחילת הלילה, ולמש"נ בדעת הרא"ש הא דעקר דירתו לילי י"ד היינו שלא בא לעיר אלא ביום, והא דעקר דירתו לילי ט"ו היינו שבא לכרך בלילה, וצ"ע.

**ה**

י] בעיקר מה שאמרו דבן כרך שעקר דירתו נפטר כאן וכאן, צ"ע אם הא דנקט עקר דירתו הוא בדוקא שעקר דירתו ממש, או דהיינו בכל גוונא שהלך לעיר.[[4]](#footnote-4)

והנה לגירסת הריא"ז דאיירי כשעקר דירתו בליל ט"ו, נתבאר בסימן ז' סק"ו דבע"כ דעקר דירתו דוקא, דבכה"ג נעשה כבן עיר ונפטר מחיובא דט"ו, דכיון דעקר דירתו מהכרך וקבע דירתו בעיר ל"ב בזה לדינא דפרוז בן יומו אלא הוי בן עיר גמור, אך כל שלא עקר דירתו אלא שהלך לעיר ואתינן עלה מכח דינא דפרוז בן יומו, הרי דכיון דאי"ז זמן קריאתן של הפרזים לי"ב לדינא דפרוז בן יומו וקורא כמקומו.

אך לגירסת הרשב"א והריטב"א דאיירי כשעקר דירתו בליל י"ד יש מקום לומר דהיינו אף כשלא עקר דירתו ממש, אלא שהלך לעיר בליל י"ד, ואף בכה"ג אית בי' לדינא דפרוז בן יומו ונפטר כאן וכאן.

יא] ובזה מתפרש בע"א לדעתם הא דנקט לה הירושלמי בעקר דירתו בליל י"ד ולא נקט לה אף בעקר דירתו ביום י"ד, והיינו משום דכיון דלא עקר דירתו ממש אלא שהלך לעיר, הרי דכל הא דנפטר מחיובא דט"ו הוא רק כשעקר דירתו בליל י"ד והי' בעלות השחר בעיר דבכה"ג אית בי' לדינא דפרוז בן יומו, אך כל שעקר דירתו ביום י"ד ול"ה בעלות השחר בעיר לי"ב לדינא דפרוז בן יומו, ובכה"ג אינו נפטר מחיובא דט"ו.

יב] אך יש להעיר דא"כ מ"ט כשעקר דירתו בליל י"ד נפטר כאן וכאן, הרי לדינא דפרוז בן יומו בעינן שיהא בתחילת הלילה בעיר, וכמש"נ בסימן ד', - וביותר, שהרי בע"כ מד' הירושלמי דבכה"ג ליכא לדינא דפרוז בן יומו, דאם הי' בזה לדינא דפרוז בן יומו מ"ט נפטר כאן וכאן ואינו מתחייב בחיובא דפרזים, וכיון דלי"ב לדינא דפרוז בן יומו מ"ט הוא נפטר מחיובא דט"ו.

יג] ונראה לישב למש"נ בסימן ד' ענף ד' בדעת הרשב"א והריטב"א דלעולם עיקר דינא דפרוז בן יומו תלוי בעלות השחר די"ד דהוא זמן עיקר הקריאה, והא דבעינן שיהא שם בתחילת הלילה הוא כדי שיחול עליו חיובא די"ד דלזה בענן שיהא פרוז בתחילת הלילה, וע"כ בעינן שתתחיל שהייתו בעיר הקובעתו בפרוז בתחילת הלילה, - ולפ"ז י"ל דכ"ז הוא לחיובא די"ד דלזה בעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה, אך לפטרו מחיובא דט"ו סגי דיהא בעלות השחר בעיר דבזה חייל עלי' תורת פרוז, ואף דאינו מתחייב בי"ד, היינו משום דל"ה פרוז בתחילת י"ד, אך מ"מ עכשיו הוי פרוז וה"ז פוטרו מחיובא דט"ו, ודו"ק.

**ו**

יד] ולדעת הרא"ש שנתבאר לעיל בדעת דגריס בירושלמי בן כרך שעקר דירתו לילי י"ד, יש להסתפק אם עקר דירתו דוקא ורק בכה"ג הוא נפטר מחיובא דט"ו, או דאף כשלא עקר דירתו ממש אלא הלך לעיר נפטר מחיובא דט"ו.

ויש להוכיח דעקר דירתו דוקא, וזה למש"נ לעיל בדעתו דכל הא דנפטר כאן וכאן ואינו מתחייב בחיובא די"ד הוא רק כשעקר דירתו בליל י"ד ובא לעיר ביום, ולפ"ז בע"כ דאיירי בעקר דירתו ממש, דאם לא עקר דירתו ממש, הרי אף אם בא לעיר בלילה אינו מתחייב בחיובא די"ד, וכמש"נ בסימן ד' בדעתו דלדין פרוז בן יומו בעינן שיהא בעיר בתחילת הלילה.

טו] ויש להוכיח כן עוד, דאם לא עקר דירתו ממש, מ"ט כשבא לעיר ביום הוא נפטר מחיובא דט"ו, הרי לא חשיב כלל כפרוז בן יומו כיון דלא הי' בעלות השחר די"ד בעיר, ולמש"נ בסימן ד' בדעת הרא"ש דלדין פרוז בן יומו בעינן שיהא בעיר גם בשעת קריאת הלילה וגם בשעת קריאת היום, הרי דגם אם הי' בעלות השחר בעיר לא חשיב כלל כפרוז בן יומו.

אך יש לדחות דאף דלדין פרוז בן יומו המחייבו בחיובא דעיר בעינן שיהא בעיר בשעת חלות חיוב הקריאה דעיר, מ"מ לדין פרוז בן יומו הפוטרו מחיוב הקריאה דכרך סגי שיהא בעיר בט"ו,[[5]](#footnote-5) דלהרא"ש לטעמי' דבן עיר שהלך לכרך ואין דעתו לחזור בליל י"ד נפטר מחיובא דעיר, והרי דמה דהוי מוקף ביום י"ד פוטרו מחיובא דעיר, י"ל דה"נ הוא בבן כרך שהלך לעיר דמה דהוי פרוז ביום ט"ו פוטרו מחיובא דכרך.

טז] עוד יש להוכיח בדעת הרא"ש דעקר דירתו דוקא, למש"כ הפמ"ג במש"ז סימן תרפ"ח סוסק"ו בדעתו דדין מוקף בן יומו תליא בי"ד, ובן עיר שהלך לכרך קודם ט"ו לי"ב לדינא דמוקף בן יומו ואינו קורא בט"ו, ולפ"ז בע"כ דמה שאמרו בירושלמי דבן עיר שעקר דירתו לכרך לילי ט"ו נתחייב כאן וכאן היינו דוקא כשעקר דירתו ממש, דבכה"ג הוי מוקף גמור ול"ב לדינא דמוקף בן יומו, אך כל שלא עקר דירתו ממש אלא שהלך לכרך בליל ט"ו, לי"ב לדינא דמוקף בן יומו ואינו מתחייב בחיובא דט"ו.

אך בעיקר דברי הפמ"ג יש מקום לדון, דלכאו' י"ל דאמנם לדעת הראב"ד דהא דבן עיר שהלך לכרך ואין דעתו לחזור בליל י"ד נפטר מחיובא די"ד הוא משום דבי"ד הדבר תלוי, הרי דלא נאמר דין פרוז ומוקף בן יומו אלא בי"ד, אך לדעת הרא"ש דהא דבן עיר שהלך לכרך ואין דעתו לחזור בליל י"ד נפטר מחיובא די"ד, אי"ז משום דכל עיקר דינא דמוקף בן יומו תליא בי"ד, אלא הוא משום דבזמן חיוב מקומו אינו עמהן, ולפ"ז שפיר י"ל דבן עיר שהלך לכרך והי' שם בט"ו יש בו לדינא דמוקף בן יומו וקורא בט"ו, וצ"ע.[[6]](#footnote-6)

1. וכ"נ מד' הרמ"ע מפאנו שם, דעיי"ש לעיל מינה שכתב דבן עיר שהלך לכרך ול"ה עתיד לחזור במקומו עד יום ט"ו נעשה מוקף בן יומו, ואפי' חזר לעירו בליל ט"ו, הואיל וחשכה לו בכרך נתחייב לברך ולקרות בכרך לילה ויום כיון שנעשה מוקף, ונתבאר בסימן ו' סק"י, עיי"ש, וכיון דבן עיר שהי' בכרך וחזר לעירו בליל ט"ו קורא בט"ו, כ"ש דבן כרך שעקר דירתו בליל ט"ו קורא בט"ו, ובע"כ דמש"כ הרמ"ע דבן כרך שעקר דירתו והלך לעיר ליל ט"ו נפטר כאן וכאן, היינו כשעקר דירתו קודם הלילה.

   אך יש מקום לדחות, דלעולם איירי כשעקר דירתו אחר תחילת הלילה, ואפ"ה ל"ד לבן עיר שהלך לכרך וחזר לעירו בליל ט"ו, דשאני התם דהי' דעתו לשהות בכרך עד יום ט"ו וכבר חייל עליו תורת מוקף לחיובא דט"ו, וע"כ אף שעקר משם אחר שחשכה לילי ט"ו ה"ה חייב בחיובא דט"ו, ומשא"כ בבן כרך שעקר דירתו בליל ט"ו די"ל דאיירי כשמעיקרא הי' דעתו לעקור דירתו בליל ט"ו, ואכתי לא חייל עלי' תורת מוקף לחיובא דט"ו, אך בד' הרשב"א בסוגיין מבו' דמפרש דהא דבן עיר שעקר דירתו לילי ט"ו הוא "כשנמלך" ועקר דירתו בלילי ט"ו, ולפ"ז שפיר יש להוכיח כן. [↑](#footnote-ref-1)
2. ואמנם לפמש"נ בסימן ז' סק"ו בדעת הריא"ז דמה שאמרו בירושלמי עקר דירתו, היינו דעקר דירתו ממש וקבע דירתו בכרך, תליא במש"נ בסימן ד' סקי"ד אם גם בכה"ג דעקר דירתו ממש אחר תחילת הלילה אינו מתחייב בחיובא דט"ו, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
3. והנה אמנם לדעת הראב"ד דאף דדינא דמוקף בן יומו תליא בי"ד מ"מ כל שחזר לעירו קודם ט"ו אינו קורא בט"ו, ונתבאר בסימן ו', י"ל דע"כ ה"נ בן כרך שעקר דירתו בליל ט"ו נפטר מכאן ומכאן, - אך להרא"ש לטעמי' דכל שהי' בכרך בי"ד אף אם חזר לעירו קורא בט"ו, הרי דכ"ש דבן כרך שעקר דירתו בליל ט"ו קורא בט"ו. [↑](#footnote-ref-3)
4. ועמש"נ בסימן ט' סק"ו די"ל דמה שאמרו דבן עיר שנתן דעתו לעקור דירתו לכרך אי"ז בדוקא כשדעתו לעקור דירתו ממש ולקבוע דירתו בכרך, אלא אף בגונא דדעתו דבט"ו יהא בכרך ובט"ז יחזור לעיר, אך נתבאר שם בהערה דלד' הריטב"א בפי' בתרא בע"כ דאיירי כשעקר דירתו ממש. [↑](#footnote-ref-4)
5. ואמנם כל שיצא מן הכרך ביום י"ד ודאי דקורא בט"ו, שהרי להרא"ש לטעמי' אף בן עיר שהלך לכרך ואין דעתו לחזור בליל י"ד נתחייב בחיובא דמוקפין ואף אם חזר לעירו קודם ט"ו קורא בט"ו, וכ"ש דבן כרך שהלך לעיר ביום י"ד קורא בט"ו, - אך בגונא דהירושלמי דעקר דירתו מן הכרך בליל י"ד ולי"ב לדינא דמוקף בן יומו, י"ל דמהני מה שהוא בעיר ביום ט"ו לפטרו מחיובא דכרך. [↑](#footnote-ref-5)
6. אמנם הנה הגר"א בסימן תרפ"ח ס"ה כתב להוכיח שלא כדעת הרא"ש, ז"ל, וראי' מדאמרינן בירושלמי שם בן עיר שעקר דירתו ליל ט"ו נתחייב כאן וכאן וכ"ש בן כרך, עכ"ל, וי"ל בביאור דבריו דס"ל דלדעת הרא"ש דכל דהוי מוקף בי"ד קורא בט"ו אף אם חזר לעירו, ה"נ הדין נותן דכל דהוי פרוז בי"ד אינו קורא בט"ו אף אם חזר לכרכו, וכ"ש דבן עיר שעקר דירתו לכרך בליל ט"ו דאינו קורא בט"ו, - ולפ"ז מבו' בדבריו בדעת הרא"ש דאין הדבר תלוי אלא בי"ד, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)