3. בגדר איסור אכילה מחוץ לסוכה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

#### י"ג תשרי פ"ג שב"ק פ' האזינו – בית מדרש הגדול נוה יעקב

# בגדר האיסור אכילה חוץ לסוכה והמסתעף

### האם איכא איסור ספיה באכילה של קטן מחוץ לסוכה

א] מבואר בשו"ע שקטן שאין צריך לאמו הוא חייב בסוכה מדין חינוך והמג"א סימן תרט"ז הביא דנחלקו הראשונים האם חיוב חינוך זה רק על האב או גם על האם וכתב לדון שגם אם אין חיוב על האם אבל יש איסור להאכיל קטן מחוץ לסוכה מצד הדין לא תאכילום אמנם הביא דהב"י סימן רע"ט דן האם מותר להגיד לקטן לאכול קודם קידוש והביא מתשובות מהר"ם שאיסור ספיה זה רק באיסורים אבל לא במצות וכיון שהאיסור אכילה קודם קידוש יסודו מצד המצות קידוש שבזה ממילא כיון שאין לא תאכילום על מצוה גם אין לא תאכילום על המצוה שמכח זה אמנם הב"י הקשה שדעת הרמב"ם שאפילו באיסורים דרבנן יש לא תאכילום וא"כ מצות עשה זה ודאי יותר וכתב ישובים אחרים למה אפשר להאכיל קטן קודם קידוש וכתב המג"א דלפ"ז יש לא תאכילום במצות סוכה מחוץ לסוכה וכתב לחדש שמצד מה שנותן לו לאכול כיון שיכול ללכת לסוכה ולאכול לא חשיב ספיה בידים ולפ"ז אם יאמר לו שיאכל מחוץ לסוכה או שאין לו סוכה באמת יהיה בזה איסור ספיה וכן מבואר במג"א סימן תר"מ אמנם עיין שונה הלכות שהקשה דבגמ' מבואר שמאי פיחת המעזיבה ומבואר שאין כזה חיוב ומשמע שאין ספיה בקטן דהינו דודאי דיש פטור מצטער דצריך להיות אם אמו אבל יש מצב שהאם בסוכה או בקטן יתום וכי כה"ג יש איסור ספיה וודאי שאין זה במשמעות הדברים אמנם עיין שיעור הקודם שהבאינו דדברי המג"א גם לגבי יוה"כ ומוכח במ"ב שכל זה רק במקום שהגיע לחינוך דהינו דבלא הגיע לחינוך ודאי שלחיב קטן לאכול בסוכה שזה העמדה של צורת חייו אין זה בכלל לא תאכילום רק לאחר שמדרבנן יש לו חיוב ממילא יש בזה גם לא תאכילום וכן משמע בשעה"צ תר"מ סק"ח

[והנה הגמ' בסוכה ב: מביאה ראיה שאפשר סוכה למעלה מעשרים אמה מהילני המלכה שסוכתה היתה למעלה מעשרים אמה והיו לה ז' בנים וודאי אחד מהם הגיע לחינוך ועיין תוס' בנזיר וביומא והקשו שהרי קטן אוכל נבילות אין בי"ד מצוין להפרישו ובהכרח שהאם חיבת בחינוך ודנו לדחות שהיא החמירה וצ"ב שאולי זה בגלל לא תאכילום דודאי היתה אומרת להם ללכת לישון ולאכול כמו כל אמא ובאמת משמע שזה מה שהוקשה למג"א ולכן כתב שאם מביאה להם לאכול ויכולים ללכת לסוכה אין בזה לא תאכילום אמנם הדבר דוחק גדול שודאי לא ימלט שאומרת להם לאכול כאן או לישון וכדו' ובפשוטו משמע שאין לא תאכילום בסוכה אם לא דנימא שהראשונים הנ"ל נקטו שאין לא תאכילום על מצות עשה וכדלקמן]

### האם יש איסור ספיה בלבישת בגד ללא ציצית

ב] והנה בפשוטו מבואר מהמג"א שבכל מצות עשה יש לא תאכילום במה שסופה לקטן חפץ שבהשתמשותו יש ביטול מצות עשה ולפ"ז לכאורא יהיה אסור להלביש לקטן בגד ד' כנפות ללא ציצית דיש כאן ספיה על ביטול מצות עשה וכאן יהיה אסור אפילו בלא הגיע לחינוך דעד כמה שיש ספיה על ביטול מצות עשה ממילא גם בקטן בן יומו יש איסור ומה שביוה"כ וסוכות צריך הגיע לחינוך דשם יש סברא מיוחדת לומר שאין לא תאכילום רק אחרי שרבנן חיובו אותו אבל לכאורא כאן זה לא שייך והנה ודאי שאין המנהג כן ולא מקפידים בגיל קטן שלא הגיע לחינוך שמלבישים לילד ציצית שזה יהיה כשר [אמנם על פי רוב הבגד פטור ולכאורא יש להיזהר שלא לצאת עמו לרה"ר דאוריתא מצד טלטול ואכמ"ל] ועיין שפת אמת סוכה מ"ב שהוכיח מתוס' בערכין שאין בזה איסור דמבואר שם שקטן היודע להתעטף חייב בטלית וכתבו שלא כתוב קונה לו טלית שגם קודם יש לו טלית ומבואר שלילד יש טלית שחיבת בציצית קודם שהגיע לחינוך והאב לא חייב להטיל בזה ובפשוטו ודאי מצב זה שנותן לילד בגד ללבוש זה בגדר ספיה ובהכרח שאין בזה ספיה אמנם יש לדחות שס"ל כהגהות מימוני שאין ספיה על מצות עשה ועיין מג"א סי"ג שכתב למ"ד ציצית חובת מנא שיכול להקנות הטלית לקטן כדי להיפטר ועיין חמד משה שתמה שהרי יש כאן איסור ספיה שיהיה לו בגד ד' כנפות ללא ציצית אמנם בפשוטו מבואר במג"א שאין בזה איסור ודוחק לומר שזה רק לפי ההגהות מימוני וצ"ב מה שונה סוכה מציצית [ובפמ"ג כתב שם שכיון שלא יכול לעשות ציצית אין בזה לא תאכילום וצ"ב הסברא בזה הרי האב יכול לעשות לו הציצית ולמ"ב שיש בזה דין מצות צריכות כונה יש לדון שקטן לא יכול לכוין וממילא יש כאן תמיד ההיתר של המרדכי ויתכן שבדבר שאין לו אפשרות לקים בזה ודאי אין לא תאכילום ובאמרי בינה שבת סימן ח' כתב שבעשה זה רק דרבנן וזה דלא כר"ן לגבי יוה"כ]

### האם סברת המרדכי שמי שאנוס להטיל ציצית מותר ללבוש הבגד זה גם בסוכה

ג] והנה עיין ב"י סימן י"ג שהביא לדון לגבי מי שנקרע הציצית שלו בשבת האם יש איסור דאוריתא ללבוש הבגד ללא ציצית דדעת הר' שלמה שיש בזה ביטול מצות עשה אמנם דעת הר"י שכיון שהוא אנוס ולא יכול להטיל ציצית ממילא אין איסור ללבוש הבגד ללא ציצית דהינו שס"ל שאין איסור להכניס את עצמו למצב שחייב במצוה ולא מקימה שכיון שהוא אנוס על מה שלא מקים ואין בזה שום איסור ממילא אין לתורה ענין של יהיה חייב ולא יקים כל שלא יכול לקיים אמנם דעת הר"ש שבכלל חיוב התורה לקים מצוה מונח גם שלא יהיה חייב ולא יקיים והנה יש לדון האם סברא זו שיכת גם לגבי סוכה כגון אדם שאין לו סוכה ואין לו אפשרות לקים מצות סוכה האם נימא שיכול לאכל חוץ לסוכה כיון שבין כה לא אוכל בסוכה או שכאן זה גרע ובפשוטו כיון שלא מצאנו בתורה איסור עשה לאכול מחוץ לסוכה אלא רק קיום מצות עשה א"כ זה כמו ציצית ואין בזה סברא לחלק [והנה הרבה פעמים יש לדון מצד תשבו כעין תדורו] ועיין אבני נזר סימן תפ"א דברים מחודשים

והנה מבואר בגמ' יבמות צ: דיש כח ביד חכמים לעקור מצות עשה בשב ואל תעשה ואחד הדוגמאות שהגמ' מביאה זה סדין בציצית דהינו שבגד פשתן מדאוריתא זה חייב בתכלת ולבן ורבנן אסור להטיל בו תכלת ויש ראשונים שאסרו להטיל בו ציצית אפילו לבן והקשו התוס' שם שזה קום ועשה דהרי לובש הבגד ללא ציצית ותירצו שהחיוב חל רק לאחר שלבש הבגד ועין שאגת אריה סימן ל"ב שכתב שכל קושיתם כשיטת הר"ש שיש איסור ללבוש בגד ללא ציצית אבל למרדכי שכל שלא יכול להטיל ציצית מותר ללבוש הבגד מצד שאין כזה איסור אלא כל דינו שלא מקים המצוה א"כ ודאי חשיב שב ואל תעשה וכן נקטו הקרן אורה שם ובא"ר סימן י"ג והשאג"א תמה שדברי התוס' בשם ר"י וא"כ הוא סותר דברי עצמו אמנם צ"ב דבתוס"ר שם לאחר שכתב שהחיוב חל רק לאחר העטיפה כתב שמכאן למד ר"י שאם אדם נקרע הציצית שלו בשבת מותר ללבוש הבגד והנה אם נימא שתוס' נקטו כסברת הר"ש שיש איסור בלבישת הבגד ללא ציצית א"כ גם אם זה חל רגע אחרי הלבישה והוי ביטול ללא מעשה אבל מה יתיר לו לעבור איסור ללא מעשה עוד צ"ב דבמרדכי שהביא את ר"י שחלק על ר"ש הוסיף שהרי ודאי מותר לגור בבית שאין מזוזה ומשמע שבזה גם הר"ש מודה וצ"ב מה שונה מצות ציצית שבזה חידש הר"ש שיש איסור ללובשו ללא ציצית ובין מצות מזוזה דשם מודה שכל דינו הוא קיום מצוה וכל שלא יכול לקים המצוה אין איסור במה שהוא מתחיב בדבר [ועיין אבני נזר יור"ד שפ"א]

ועיין מלבושי יו"ט סימן ל"ד ובח' ר' ראובן סוכה סימן ד' דביאר דיש לדון בגדר מצות ציצית האם הכונה שברגע שאדם לובש הבגד חל עליו חיוב של מצוה להטיל בבגד ציצית כמו שיש לאדם חיוב אכילת מצה או שגדר החיוב שרצתה התורה שלבישת בגד ד' כנפות צורתו אם ציצית ולפ"ז כתב שכל מה ששיך לדון שכל שהוא אנוס יכול ללבוש ללא ציצית זה רק אם הגדר שברגע שלובש חל עליו חיוב ממילא כיון שבין כה לא עושה המצוה אין דין שלא להיכנס לחיוב שלא מקימו אבל אם גדר המצוה שלבישת הבגד יהיה אם ציצית דהינו שרצתה התורה שכך יהיה צורת הלבישה ממילא בזה שלובש בגד זה עושה נגד התורה שהיא רצתה שהלבישה תהיה אם ציצית ואם לובש ללא ציצית משא"כ אם לא ילבש אין כאן שום עשיה נגד התורה וכתב שזה יסוד המחלוקת של הר"ש והר"י ולפ"ז א"ש שלגבי מזוזה מבואר במרדכי שודאי שאם הוא אנוס הוא יכול לדור בבית ללא מזוזה דשם ודאי שזה לא צורה בדירה אלא זה הלכה שמי שדר בבית יש עליו חיוב מזוזה ולכן גם הר"ש מודה שאין בזה איסור ולפ"ז ביאר את דברי התוס' ביבמות שבקושיתם הקשו שזה נחשב קום ועשה דנקטו שזה סדר בלבישה שכך הוא צורת לבישת הבגד ולכן נקטו שחשיב קום ועשה שלובש בגד ללא ציצית שזה נגד התורה ותירצו שהחיוב חל לאחר העטיפה וכונתם לא שממילא זה שב ואל תעשה אלא שזה מוכיח שהגדר לא שזה הלכה בצורת הלבישה שא"כ זה דין קודם הלבישה אלא זה חלות חיוב שחל עליו לאחר הלבישה וממילא זה סתם חיוב מצוה ובזה ודאי שחשיב שב ואל תעשה ולפ"ז יוצא שדינו של המרדכי הוא נלמד מתירוץ התוס' שזה לא סדר בלבישה וא"ש התוס"ר שכתב שמכאן נלמד שבשבת יכול ללבוש בגד ללא ציצית שכונתו שכיון שחזינן שזה לא סדר בלבישה אלא חיוב מצוה שחל עליו ממילא כל שהוא אנוס לקיום המצוה אין איסור להכניס עצמו לחיוב והנה השאג"א נקט שגם אם החיוב חל קודם לבישה בכל אופן יש את סברת המרדכי ומדבריו מוכח שנקט שגם אם זה הלכה שצריך לבישת בגד אם ציצית יש את סברת המרדכי והביאור שהסיבה של המצוה לא מצד שהתורה יש לה ענין שכך יראה לבישה של יהודי אלא כל הענין זה קיום המצוה שבזה ולכן גם ביחס לזה שייך סברת המרדכי ולפ"ז אם יהיה מצות עשה שסיבת המצוה נובעת ממצב שהתורה מעונינת בזה ודאי גם השאגת אריה יודה שלא שייך סברת המרדכי

והנה לנ"ל יש לדון לגבי סוכה מה גדר הדין האם הכונה שבזמן שאדם עושה מעשה דירה הוא צריך להיות בסוכה או שהגדר שהחיוב שכל הדיורים שהוא עושה יהיו דיורי סוכה וודאי יותר מסתבר כצד זה ולפ"ז ודאי לא שייך כאן את היתר המרדכי וכן הוא סתימת הדברים שגם מי שנמצא במצב שכרגע אין לו אפשרות לאכול בסוכה חייב לחכות שיוכל לאכול בסוכה אמנם לסברת השאג"א בפשוטו גם כאן אין לתורה ענין שאדם דיורו יהיה בסוכה אלא שמעונינת שנקים מצות סוכה וזה גדר מצות סוכה אמנם יתכן שכאן באמת גדר המצוה שרצתה התורה שכך יהיה מצבו של יהודי בסוכות שהסוכה זה דירתו וממילא כאן ודאי מה שדר חוץ לסוכה זה נחשב לא רק ביטול מצות עשה אלא שזה נגד רצון התורה וכאן המרדכי מודה לסברת הר"ש שאסור לאדם לאכול חוץ לסוכה ובפשוטו מהא דבציצית מבואר בתוס"ר שכל סברת המרדכי כי זה חל אחרי משמע שבסוכה וודאי יש איסור אמנם יתכן שרק בציצית יש סברא לומר שזה צורה בלבישה וכמו שהאריך בעמק שאלה לנצי"ב]

ומצאנו בזה דברים מפורשים דהנה מבואר במשנה לגבי סוכה שעוסק במצוה פטור מהמצוה והקשה הפנ"י סוכה כ"ה למה הגמ' כתבה כאן ולא במצות מצה ופסח וכתב שכאן יש חידוש שאפילו שעובר איסור בקום עשה שאוכל חוץ לסוכה בכל אופן יש את הפטור של עוסק במצוה אמנם עיין רעק"א כ"ה. שהשואל הקשה לו איך אפשר ללמוד פטור עוסק במצוה בסוכה מק"ש הרי זה לא דומה ששם זה רק בשב ואל תעשה אבל כאן זה בקום ועשה ותירץ לו רעק"א שגם כאן זה נחשב שב ואל תעשה שאין איסור לאוכל חוץ לסוכה אלא שיש מצוה לאכול בסוכה ודימה את זה למרדכי שמי שלא יכול להטיל ציצית בבגד יכול ללבוש הבגד ללא ציצית ולא חשיב שהוא עושה איסור והוסיף שגם החולקים שם מודים כאן עכ"ד [ועיין בנין שלמה ח"א סמ"ז] והנה בדבריו מבואר שאפילו אם ננקוט שם דלא כמרדכי כאן זה מותר וזה תימא שהרי אם ציצית אסור דזה הלכה בצורת הלבישה בפשוטו ודאי סוכה זה כך ויתכן לבאר או שנקט שסוכה יסוד הדין שכשאוכל חל עליו חיוב שהוא יהיה בסוכה ולכן שייך כאן את סברת המרדכי ורק בציצית יש מקום לומר שזה סדר בלבישה ויותר מסתבר שנקט כשאגת אריה שאפילו שזה הלכה בלבישה אבל כיון שכל יסודו זה קיום המצוה ממילא לא חשיב שעושה נגד התורה ולכן גם בסוכה זה שייך רק שנקט שציצית יש סברא לומר דשם זה לא סתם קיום מצוה אלא שיסוד המצוה שרצון התורה שלבישה של כזה בגד יהיה בכזו צורה דהינו שזה לא רק בתור היכי תימצי לקים מצוה אלא שכאן יש לתורה ענין שכך יראה בגד של יהודי והטילה מצוה לעשות את זה וכל זה מחודש [ובעיקר הדבר האם עוסק במצוה פטור מדבר שזה בקום ועשה עיין ק"ש בב"ב ח. ובבית יעקב כתובות מ"ט]

### בישוב דברי המג"א לנ"ל לחלק בין סוכה לציצית

ד] והנה נהדר לקמיתא דהבאינו מהמג"א שנקט שנקט שיש לא תאכילום באכילה מחוץ לסוכה והקשינו מה זה שונה מציצית ולנ"ל יש לחלק דזה ודאי שלא תאכילום רק שייך במקום שזה ביטול בקום עשה ולא אם זה רק מכניסו לחיוב שלא מקימו ולכן בציצית דשם כל שהוא אנוס אין לו חיוב לקים המצוה ממילא לא שייך לא תאכילום ורק בסוכה שיסוד הדין שהחיוב שהאכילה תהיה בסוכה ובזה שאוכל מחוץ לסוכה חשיב שעושה נגד התורה לכן שייך בזה לא תאכילום וכדהבאינו מהמג"א ובאמת לרעק"א לעיל שזה רק גדר של קיום מצוה באמת אין מקום לחלק בין ציצית לסוכה ולרבינו שלמה שבציצית יש איסור לבישה ללא ציצית וכנ"ל ממילא בזה באמת יהיה לא תאכילום [והנה הבאינו דהחמד משה נקט שיש לא תאכילום על ציצית ויתכן דשם זה למ"ד חובת מנא ובזה יתכן שהגדר אחרת וצ"ע]

והנה הבאינו שהמהר"ם כתב שבאכילה קודם קידוש אין לא תאכילום כיון שזה רק על עשה והכונה שאכילה קודם קידוש זה ביטול הקידוש והב"י כתב שלדעת הרמב"ם שגם בדרבנן יש לא תאכילו כ"ש באכילה קודם קידוש והנה לנ"ל שיסוד החילוק גם לב"י זה רק במקום שחשיב קום עשה א"כ צ"ב הדמיון דאיסור דרבנן זה איסור עשיה וזה כמו לאו אבל עשה שהוא רק לא מקים מצוה בזה אין לא תאכילום וכבר תמה בזה בפרי יצחק סימן י"א בד"ה אך הנה [והנה קשה יותר שהרי המהר"ם שדן על איסור אכילה קודם קידוש ודאי שזה דרבנן ומבואר שנקט שגם בדרבנן יש לא תאכילום ובכל אופן נקט שכיון שזה עשה זה אחרת ובהכרח שחלוק לעבור על איסור או לא לקים מצוה וכבר תמה כן בפרי יצחק וצ"ע] ובהכרח דעת הב"י שאכילה קודם קידוש אפילו שזה בגלל ביטול הקידוש אבל זה נחשב איסור ולכן נקט שיסוד הסברא שכאן הבדל חומר של לאו או עשה ולכן אכילה קודם קידוש שזה סרך של קידוש זה חומר של עשה ולא יותר וא"כ ה"ה שאר איסור דרבנן ולפ"ז יתכן שגם למה שהוכיח מהרמב"ם לאסור הכונה שכל חומר אסור אבל ודאי צריך דבר שהוא איסור ולא דבר שהוא ביטול מצוה

### האם סוכה צריך להוציא כל ממונו

ה] והנה קי"ל שבשביל מצות עשה אדם צריך להוציא עד חומש ממונו ובשביל ל"ת צריך להוציא את כל ממונו ויש לדון האם יסוד ההבדל בין קום ועשה לשב ואל תעשה ועיין רעק"א יור"ד סימן קנ"ז שהביא מהפמ"ג והחוות יאיר שלאו שאין בו מעשה צריך לתת רק חומש ממונו דהינו שאין הבדל בחומר האיסור אלא ההבדל אם זה קום ועשה או שזה שב ואל תעשה אמנם הביא מהריב"ש שפ"ז שנקט שכל שזה חומר של לאו אפילו בשב ואל תעשה צריך לתת את כל נכסיו והנה עיין פמ"ג תר"מ סקט"ו שנסתפק האם כדי לקים מצות סוכה צריך לתת כל נכסיו [וכתב לדון שכיון שאדם לא יתן לדירתו מחיר גדול גם כאן לא צריך לתת יותר אמנם המחיר שיתכן כדי לדור צריך ודאי לתת] וע"ש שביאר שהסיבה שצריך לתת כל ממונו כי כאן זה איסור בקום ועשה וכפנ"י לעיל [ובביכורי יעקב תר"מ סקט"ו ותרנ"ו סקי"ג כתב שכיון שהכל תלוי אם זה עשה או לאו ולא אם זה קום ועשה או שב ואל תעשה ממילא זה תלוי בחומר ע"ש ולכאורא זה גם נפק"מ האם באיסור דרבנן צריך לתת כל ממונו]

### בספק הפמ"ג האם אונן מותר לאכול חוץ לסוכה

ו] והנה עיין פמ"ג תר"מ א"א י' שנסתפק האם אונן פטור ממצות סוכה דהינו שדן שכל שמצאנו שפטרו אותו מדבר שהוא בשב ואל תעשה ולא מדבר שהוא בקום עשה ובמ"ב תר"מ סקל"א הביא שהבכורי יעקב חלק עליו שכיון שהפטור מצד עוסק במצוה א"כ מפורש שסוכה יש פטור עוסק במצוה אמנם עיין חזו"א או"ח סט"ו סק"ה ובחכמת אדם קנ"ג שבמקום שיש לו מתעסקים שבכל אופן הוא פטור זה מצד כבודו של מת ומדרבנן שיש כח בידיהם לעקור דבר מהתורה וממילא יתכן שבזה דן הפמ"ג שלאכול חוץ מהסוכה חשיב קום ועשה

### בחידוש המנח"ח שמצוה הבאה בעבירה לא חשיב אכילה חוץ לסוכה

ז] והנה עיין מנח"ח מצוה שכ"ה אות י' שישב קושית התוס' מה צריך פסוק שסוכה גזולה פסולה תיפו"ל שזה מצוה הבאה בעבירה וחידש שמצד זה לא חשיב כאילו הוא אוכל חוץ לסוכה משא"כ מדין גזול זה פסול בעיקר הסוכה ומבואר בדבריו שזה יכול להתחלק שיש צורת קיום מצוה שאין בזה איסור אבל אין בזה קיום מצוה ועיין שערי יושר ש"ג פי"ט שחלק עליו וכתב שאין בסוכה אלא הלכה שברגע שאוכל חל עליו חיוב לעשות מצות סוכה וכל שלא קים המצוה ממילא יש לו האיסור שלא קיים המצוה וכנ"ל סק"ג ועיין ח' הגר"ר ראובן סוכה סימן ד' שביאר שדעת המנח"ח כנ"ל שסוכה יסודו הוא שכל מעשה דירה זה צריך להיות דירת סוכה ומה שאוכל מחוץ לסוכה מבטל המצוה לא מצד שלא קים מצוה אלא שעשה פעולה בצורה אחרת מאיך שחיבה התורה וממילא שיך לדון לחלק שיש צורה שאפילו שאין כאן קיום מצוה אבל קים את דין התורה שהאכילה צריכה להיות אכילת סוכה