17 יז. תולעים שבדגים
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

בס"ד

י"א סיון תש"ע

מכתב

והנה כפי המציאות שכתב הרב וויא שליט"א בספרו וכן שמעתי ממנו מפורש שלפי המדע של היום הדג מתחיל להיות ניכר לעין בתוך דג טמא קטן ולאחר זה בולעו דג יותר גדול והתולעים עוברים מהדג הקטן לדג הגדול [שמגיע אלינו לאכילה] למעיו ולאחר זה חודרים משם לבשר הדג וכל זה בחיי הדג עכ"ד והנה לפ"ז לכאורא יש כאן שני סיבות ברורות לאסור דבר זה

א.דהרי מבואר בגמ' שפירש מתמרה לתמרה זה ספק האם חשיב שזה לא פירש וכאן לכאורא העברה מהדג הקטן לגדול וודאי זה כמו פירש מתמרה לתמרה וביותר דבחזו"א כתב שכל ספק הגמ' בזמן שהתמרה הראשונה עדין מחוברת לתמרה השניה אבל אם נפרדה זה וודאי אסור וא"כ כאן שהדג הראשון כבר התעכל לכאורא זה וודאי אסור וטעם זה שייך גם אם היו נוצרים בתוך דג טהור

ב.הרי מבואר בגמ' שתולעים שיוצאים מאבר מן החי זה אסור אפילו שלא פירשו ומצאנו בזה שלשה ביאורים או מצד שזה עצמו אבר מן החי וכן הוא לשונות רוב הראשונים עיין קובץ שיטות קמאי על חולין שם או שזה יוצא מאבר מן החי וכן משמעות לשון רש"י שם ובחזו"א ביאר שוודאי שאין בזה איסור אבר מן החי אלא שזה סברא שכאן לא חל ההיתר שלא פירש דיסוד ההיתר שזה חלק מהאוכל וזה לא שייך בדבר האסור באכילה והנה לכאורא בנידון דידן לטעם שזה אסור מצד יוצא א"כ גם כאן זה יוצא מן הטמא ולטעם החזו"א שזה אסור מצד שכאן שזה מדבר אסור אין ההיתר שלא פירש א"כ גם בדג טמא יש סברא זו וגם לטעם שזה אבר מן החי לכאורא מאותו טעם זה גם יוצא מן החי וה"ה יש בזה יוצא מן הטמא והרי בתוס' בחולין ועוד ראשונים דנו מפורש שגם אפרוח שיוצא צריך להאסר מצד יוצא וחזינן שדין זה גם בבע"ח ודלא כחוו"ד וא"כ ה"ה בנידון דידן

והנה לפי המדע אין זה נוצר בדג הטמא אלא שזה מגיע מבחוץ אמנם בפשוטו דנים לפי ראות העניים וכיון שרק אז זה ניכר חשיב שזה נוצר ממנו והרי גם כל תולעים שבבשר זה מגיע לדברי החוקרים מזיהום מבחוץ ובכל אופן מבואר בגמ' שיש בזה איסור אבר מן החי וגם אם ננקוט שזה לא נחשב שזה נוצר בדג א"כ זה וודאי אסור כי זה הגיע מבחוץ

והנה בגמ' מבואר שתולעים שבבשר של הדגים מותרים דמיניה קרבו אמנם גם מבואר שמה שבמעיים אסורים והרי לעינינו שזה וודאי מהמעיים לדברי החוקרים ובאמת צ"ע למה הגמ' לא חששה שזה עובר מהמעיים לבשר הדג ואולי בזמנם זה היה סוג תולעים שמחיים לא היו עוברים וכמו דמבואר בגמ' בפרק אלו טריפות דאם יש נקב מתולע תולים שזה עבר לאחר מיתה וברא"ה הלשון חזקה שזה עבר לאחר מיתה ויתכן עוד שזה כעין גדר כאן נמצא כאן היה וריעותא דלא חזינן לא מחזקינן אבל ובוודאי שלא טעו בזה חז"ל ח"ו אמנם יתכן שהתולעים שאליהם דיברו כך היה המציאות ולכאורא לא נשאר להתיר אלא אם ננקוט שלומר שיש תולעים שעוברים מהמעיים לבשר זה נגד הגמ' ואין לנו אלא דברי חז"ל ולכאורא וודאי קשה להתיר איסור דאוריתא עד כמה שלא מוכרח שזה סתירה לגמ'

ב]עוד רציתי לשאול בהא דמקובל דסתם בן אדם שאוכל רק דברים אם הכשר טוב אין דינו כע"ה לענין דיני דמאי ולכאורא עד כמה שהוא לא יודע דיני תרו"מ וודאי יכול להיכשל בהם בשוגג וכגון לתת לשכנו דבר אם הכשר שהוא לא אוכל ולדעתו זה לכל הפחות בגדר דמאי, ולא מעשרו קודם וודאי שאלו שלא מקפידים לעשר לא עולה בדעתם שאסור לתת דבר אם הכשר לא טוב למי שאוכלו ללא לעשר ולכאורא א"כ דינם כע"ה ושיהיה אסור לאכול אצלו על סמך שאומר שקנה הירקות במקום אם הכשר טוב וכן לפ"ז יש לפקפק על הרבה משגיחים שדינם כע"ה וא"כ אין להם נאמנות על המעשרות ומאוד נבוך אני בזה ואשמח מאוד לשמוע הטעם שהדין אינו כן

**ביאור הנידון בתולעים שבדגי ים**

עיין סוגית הגמ' סוף פרק אלו טריפות ומבואר דתולעים הנמצאים בדגים אם הם במעיים אסורים כי הם באים בזמן שינתו דרך האף [וברשב"א מבואר שאין וודאי אלא ספק] אמנם אלו שהם בבשר מותרים כי מיניה קרבו דהינו שהם נוצרים מהבשר של הדג ומבואר בגמ' שאין לחוש אולי הם חדרו מהמעיים לבשר ואולי הוא בגדר ריעותא דלא חזינן לא מחזקינן וכעין כאן נמצא כאן היה

והנה בזמנינו מצוי תולעים ברוב דגי הים [שאינם גדילים בברכות] ולפי המדע צורת בריאתם הוא שהם נוצרים במים ולאחר זמן בולעם דג טמא ששמו סרטן ולאחר זמן נבלעים בדג הטהור שעומד לאכילה ושם הוא חודר לבשר הדג ויש הוכחות מדעיות שזה קורה מחיים והנה כניסתם לתוך הדג הטמא הוא נחשב עדין מקרוסקופי[אמנם יתכן שדברים שבמדע הוא נחשב מיקרוסקופי בדיני התורה הוא נחשב נראה לעין וצ"ע בפרט זה] אמנם שם הוא וודאי מתפתח לניכר לעין **ע"כ שמעתי מהרב וויא שליט"א** והנה יש לדון בזה משלשה טעמים לאסור

א.והנה זה וודאי כל זמן שהם מקרוסקפי אין לזה שם תולעת בגדר התורה לאיסור אכילה, ובפשוטו כיון שהוא ניכר לעינינו רק לאחר בליעתו חשיב שיצירתו בתוך הדג ואם הוא יכנס מקרוסקפי לדג טהור ויגדל לנראה לעין בתוכו יחשב ששם זה מקום יצירתו ואין בו איסור כל זמן שלא פירש וכן דעת הגר"נ קרליץ שליטא ועוד הרבה ת"ח כמבואר בספר בדיקת המזון כהלכה אמנם דעת הגרי"ש אלישיב שליט"א שלענין מקום יצירתו כל שהוא נוצר כבר מחוץ לדג אפילו שהוא מקרוסקפי חשיב שמקום גידולו חוץ לדג וממילא הוא אסור ושמעתי מהרב וויא שא"כ אין לנו שום דג מותר דגם בדגי בריכות יש תולעים שהיו מקרוסקפים מחוץ לדג ונתפתחו בתוך הדגים

ולכאורא יש להוכיח שכה"ג חשיב שהוא נוצר בדג דהנה מבואר בגמ' שתולעים שנוצרים באבר מן החי אסורים מצד אבר מן החי ולדברי המדע של היום אין תולעת שלא מגיע מקרוסקופי מבחוץ ורק מתפתחת במקום עיפוש ובכל אופן נחשב שזה נוצר ממנו ויש בו איסור אבר מן החי ובהכרח שכיון שלפי ראות העין זה נוצר ממנו חשיב שנוצר ממנו וז"ב

ב.אמנם עדין יש לדון שכיון שהוא התפתח בתוך הדג הטמא ואחרי זה הוא הגיע לדג הטהור א"כ חשיב כפירש ממקום יצירתו ובפשוטו הוא דומה לספק הגמ' דתולעת דפירשה מתמרה לתמרה האם חשיב שפירשה ממקומה ואסורה וקי"ל דזה אסור מספק ועיין חזו"א שכל זה כשהתמרה הראשונה מחוברת לשניה שזה כאילו דבר אחד אבל אם הם פירשו זה וודאי אסור וא"כ כאן שזה יצא מהדג הטמא והוא התעכל בדג הטהור א"כ זה וודאי כפירש מתמרה לתמרה וזה אסור ומטעם זה אסר בשו"ת שבט הלוי ח"ד סימן פ"ג אמנם מטעם זה לראשונים שאין איסור תולעים בדבר שנוצר מדבר שאין גידולו מן הארץ עד שישרוץ על הארץ ממש ושיטת זו הובא ברמ"א א"כ אין כאן מקום לאסור אמנם וודאי שהאחרונים נקטו להחמיר ולא סמכו על שיטה זו והנה בלשון רש"י והר"ן שם ועוד ראשונים מבואר שהספק להתיר כיון שזה לא ראה את אויר העולם ודלא כחזו"א ולפ"ז כל צד האיסור כאן הוא רק כספק דהיינו לצד הגמ' שפירשה מתמרה לתמרה אסור

ובכתבי הרב פלאק יצא לדון דכיון דהדג הקטן נהיה כחלק מהדג הגדול דהוא מתעכל בו א"כ אין זה כפירש מתמרה לתמרה דהב"י הביא מרבינו ירוחם דחומץ מתולע ששמו בתבשיל לא חשיב פירש מתמרה לתמרה ודעת הבינת אדם וכן משמע בפר"ח דאפילו אם החומץ יתיבש זה לא יחשב שהוא פירש אמנם הפמ"ג והפרי תואר אסרו בכה"ג דרק אם הדבר הראשון קיים לא הוי פירש וכן החזו"א נקא שמים מתולעים שעשו מהם עיסה חשיב פירש והנה בנידון האחרונים שכל הקמח זה כדבר אחד ולא חשיב פירש לא כתבו שאם הביאו קמח ממקום אחר ועירבו בקמח זה יחשב פירש וכן לענין מים בבורות לא הוזכר לחשוש אם הביא מים ממקום אחר דאחרי זה בשואב המים נחוש שזה התולעת הגיע מהמים האחרים ועכשיו זה התנתק ממקומו הראשון ובהכרח שכיון שזה התאחד כדבר אחד חשיב שהכל זה מקומו אמנם נראה שכל זה באותו מין בדיוק כגון מים במים או קמח בקמח אבל שני דברים אין כלל זה וכדחזינן מתמרה לתמרה וכן מכל האחרונים הנ"ל וצ"ע בפרט זה

והנה למעשה מצד זה יש כאן מקום להקל מצד ס"ס א. אולי פירשה מתמרה לתמרה מותר [אם ננקוט דלא כחזו"א הנ"ל וכמבואר בראשונים] ב.לראבי"ה כל שנוצרו בדגים אין עליהם איסור כלל גם בפירשו ג. אולי יש לצרף שזה גם לא פירשה מתמרה לתמרה וכנ"ל ובפרט בנתבשלו שהנידון רק על ספק בריה דבזה הרי מבואר בשו"ע דבספק אם יש תולעים מותר מצד ס"ס

ג.עוד יש לדון דהנה מבואר בגמ' שתולעים שנוצרים בבשר בהמה אסורים כיון שיש בו איסור אבר מן החי ובביאור הגמ' מצאנו שלשה אופנים א. לשון רוב הראשונים עיין קש"ק שזה איסור אבר מן החי בעצמו דהינו שכיון שהאבר מן החי הפך לתולעת נשאר בו האיסור הקודם ב.לשון רש"י קצת משמע שזה רק אסור מצד יוצא מן החי ג.בחזו"א ביאר שזה רק סברא שבדבר אסור אין את ההיתצר של מקום יצירתו שיסוד ההיתר שזה חלק מהאוכל וכיון שהדבר אסור לא חשיב אוכל להתיר את הנוצר ממנו אבל זה אסור מצד איסור תולעים והנה יש לדון לפ"ז שתולעים אלו שמתחילים להיות ניכרים תוך הדג הטמא חשיב שהם נוצרו מהדג הטמא וממילא הם אסורים לא מיבעיא לביאור החזו"א שכה"ג אין את ההיתר של מקום יצירתם וא"כ גם כאן יהיה על זה איסור תולעים וכן ללשון רש"י שזה אסור מצד יוצא מן החי א"כ כאן זה אסור מצד יוצא מן הטמא אמנם גם לאלו שביארו שזה אסור מצד אבר מן החי אבל לכאורא אין שום סיבה שלא יהיה בזה איסור יוצא מן החי והנה החוו"ד יצא לדון שאין איסור יוצא בבריה בפני עצמה אמנם בתוס' בחולין ס"ג ונדה נ: מבואר דלא כדבריו ובאמת כוונתו שם לישב קושית תוס' וא"כ כאן לא שייך כל ההיתר שהוא במקום בריתו והיה מקום לדון שהם נוצרים מצואת הדג אמנם שמעתי מהרב וויא שלענינו הם נוצרים מלחות הדג עצמו

אחרי זה ראיתי בכתבים מהרב בעלסקי שהביא מהיבין דעת שזה אסור מצד יוצא מהטמא אלא שנקט שזה מצד הריבוי של צירן שהרי זה נוצר מלחות הדג ולפ"ז כתב שדגים טמאים שקי"ל שהציר מותר אין סיבה לאסור והנה דעת הרמב"ם שגם ציר דגים אסור עוד יש לדון דהרי ביצי דגים אסור ובהכרח שזה יוצא יתר חמור ואולי גם כאן זה דומה לביצי דגים אמנם וודאי שיש כאן צד ספק להתיר שאין יוצא בדגים טמאים

ד.ובאמת שגם לולי כל הידיעות הנ"ל אמנם הרי עינינו רואות שהם עוברים מהמעיים לבשר הדג וכיון דמבואר בגמ' שהתולעים שבמעיים אסורים כי הם באים מבחוץ ה"ה כאן צריכים לאוסרם [אמנם אחרי זה ראיתי שאין הם עוברים לעינינו אלא מחלל הבטן לבשר ולכאורא האיסור רק על מה שבתוך המעיים שלמקום זה פתוח הפה והאף וגם תולעים שבחלל הבטן מותרים]

אמנם בפשוטו יש לדון שכל ידע המדע כאן הוא נגד הגמ' שהתירה התולעים שתוך הבשר אמנם בפשוטו וודאי זה אינו דהגמ' לא כתבה שאין מציאות של תולעים שמגיעים מבחוץ לבשר אלא שבסתמא אין לחוש לזה אבל אם היום התחדש כזה מציאות מחמת זיהום הים וכדו' אין זה סותר לגמ' וכן דעת הגריש"א והשבט הלוי [ובחזו"א הרי כתב לאסור את כל המים שבבורות מצד שהמדע גילה שהתולעים מגיעים מבחוץ ומתרבים וס"ל שזה נחשב סוג של שורץ על הארץ ולא חשש שזה נגד הגמ' שמים שבבורות מותר ואין לומר שרק דן על הדגים שיש עליהם תולעים ולא על המים שאין שום טעם לחלק אמנם בעיקר דבריו הארכנו במקום אחר להוכיח מהראשונים שבשרץ הארץ זה ברור שזה לא נידון של מין ששורץ על הארץ ולכן כל שתולעת זו לא שרצה על הארץ היא מותרת] ובשם הגרמ"ש קליין שמעתי שטען יותר דהרי הגמ' אומרת שמה שבמעי הדג אסור ואנו הרי רואים שהם עוברים מהמעיים לבשר הדג א"כ אדרבא הם וודאי אסורים כמבואר בגמ' שתולעים שבמעיים הם מבחוץ

אמנם עדין צריך לבדוק האם הוכחות המדע הם הוכחות שיש להם משמעויות בדיני התורה או שזה השערות בעלמא שהם יודעים שיש כזו מציאות אבל לא שמזה מקור התולעים שבתוך הבשר וכמו שידענו על הרבה השערות שאין להם שחר בדיני התורה

והנה אם ננקוט את זה כספק א. מצד חוסר אימון במדע ב.ועוד שזה נגד הגמ' שהתירה התולעים בבשר א"כ יש לדון להתיר על ידי טחינה שעל יד זה לא ברור שנשאר שלם וא"כ זה ספק בריה שמותר ומצד אין מבטלין איסור לכתחילה יש לצרף השיטות שספק איסור מותר לבטל לכתחילה ואם לחוש שזה לא נטחן ועל ידי טירחה גדולה אפשר למוצאם הנה בפשוטו אינו כן ועוד דמבואר ברשב"א חולין נ"ג: ובעוד דוכתי שכל שהצורה למצוא אותו הוא על ידי טירחא גדולה הוא בטל ברוב מדאוריתא וצ"ע בכל זה

**אחרי כתבי כל הנ"ל דיברתי אם הרב קובר שליט"א [מומחה לענין תולעים בדגים] ואמר לי שלמדע אין שום הוכחה שהם עוברים מהמעיים לבשר וזה רק השערה בעלמא ויתכן שכמו שיש כאלו תולעים במעיים יש גם כן בבשר ואדרבא הרי בחז"ל מוכח שזה לא עובר מהמעיים לבשר דאל"כ נאסור תמיד מחמת חשש הנ"ל ויתכן עוד דהרי דבר זה גם בעיני המדע זר שהם חודרים במעיים של הדגים ויותר מסתבר שרק הדגים שהם בגודל מקרוסקופי יכולים לחדור לבשר הדג והם נחשבים שמיניה קרבו אם ננקוט דלא כגריש"א הנ"ל וכל זה צריך בדיקה מה ההוכחות המדעיות**

אמנם יתכן דכל מה דלא חוששים שהתולעים עברו מהמעיים לבשר זה רק כיון שלא רואים תולעים שם וזה לא מצוי שיש תולעים במעיים כדמשמע בגמ' אבל אם רואים תולעים בפנינו במעיים צריך לחוש שהם עברו לבשר והאריך בזה בשו"ת להורות נתן ח"ט אמנם הפוסקים סתמו בזה ולא כתבו שרק אם אין תולעים במעיים

והנה בספר התרומה כתב שכל התולעים שבדגים מותרים והרשב"א נקט שזה כדעת הרמב"ם אמנם הב"ח כתב לישב שיש הבדל בין דג שלם לדג חתוך וכל ההיתר בדג שלם הנמצא בין העור לבשר שזה וודאי מבחוץ ורמז אליו הש"ך ולפ"ז תולעים אלו שהם בבשר עצמו יש לאסור אמנם אם כן יש לאסור כמעט כל הדגים ולשון השו"ע זה הנמצאים בין עור לבשר או בבשר הדג דהיינו שגם כה"ג מותר

אחרי זה שמעתי לדון עוד דהם כבר נכנסים לדג הטמא כשזה ניכר לעין ולפ"ז אין שום מקום להתיר ובפשוטו אינו כן שגודלו שליש מלימטר על 0.14 שזה אחד חלקי שבעים ושנים מילימטר שזה וודאי לא ניכר לעין