רנז יא
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רנג ורנז - שהיה והטמנה

# הטמנה שלא לצורך שמירת החום

* **הטמנה לצורך שמירה על התבשיל מפני לכלוך.**
* **כיסוי קדירות ע"י נייר כסף.**
* **הטמנה באינו מוסיף הבל אם חשיב בישול.**
* **כניסה לחדר שיש שם מזגן,**
* **סגירת ופתיחת חלון כשמביא בזה ועלת לתבשיל או עציץ.**

##### הלכות שבת

##### **שהייה והטמנה**

##### סימן רנז סעיף א

##### שיעור יא

# שיעורי הלכה

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

א] [רנז ב] **אפילו תבשיל שנתבשל כ"צ אסור להטמין אפילו בדבר שאין מוסיף הבל.** והיא דעת ר"ת שהטמנה חמור משהיה. **ומ"מ לשום כלים על התבשיל כדי לשמרו מן העכברים או כדי שלא יתטנף בעפרורית שרי, שאין זה כמטמין להחם אלא כשומר ונותן כיסוי על הקדירה.** היינו שכל שעושה לצורך שמירה ולא לצורך שמירת חומה, הוי כמו שמשים כיסוי על הקדירה, ואין בזה איסור הטמנה. וכתב המשנ"ב (ס"ק יד) שאע"פ שנשמר החום על ידי אותה הטמנה, אפילו הכי שרי כיון שאינו מכוין לזה. ומשמע מדבריו שדווקא משום שלא היתה כוונתו לשמור את חום הקדירה מותר, אבל אם היתה כוונתו גם לשמור חום הקדירה וגם כדי תיטנף אסור.

ב] והנה במחבר כתב דין זה בדבר שאין מוסיף הבל, ויש לדון מה הדין בדבר המוסיף הבל, אם מותר להטמין בו כדי לשמור הקדירה מפני העכברים. וכגון אם מניח מער"ש דבר על ע"ג האש [שמבואר לקמן שכל שמניח ע"ג האש ומכסהו בבגדים חשיב דבר המוסיף הבל], אם מכסה את הקדירה רק כדי שלא תיטנף אם מותר. ובמנחת שלמה (ח"ב סי' לד) כתב להתיר ואין לזה ראיה ברורה. מיהו באגרות משה (ח"א סי' צה) כתב שמי שמכסה את הקדירה כדי לשמור את החום שבה מותר, וזהו שכתב המחבר שאם מטמין כדי לשמור את הקדירה מותר דהוי כמו כיסוי קדירה, ומשמע שדין כיסוי קדירה הוא דין פשוט שמותר. ולפי"ז נראה לומר שכיון שמדמים דין הטמנה לצורך שמירה שמותר להא דמותר לכסות הקדירה, א"כ אין חילוק בין דבר המוסיף הבל לבין דבר שאינו מוסיף הבל, שהרי לכסות הקדירה מותר אף בדבר המוסיף הבל.

ונראה שהטעם שאין איסור לכסות הקדירה, הוא משום שאי"ז נחשב דרך הטמנה כלל, ומסתבר כן שכל מה שאסרו חכמים הטמנה הוא גזירה שמא ימצא קדירה צוננת וירתיחנה, אמנם בכיסוי הקדירה כיון שהוא דבר הרגיל לעשות אין חשש שמא יבא להניחנה ע"ג האש, ולכך אפילו במתכוין כדי להחם את הקדירה אין איסור [כמו שדייק באגרות משה שם]. וא"כ צריך ביאור הראיה שהביא השו"ע מכיסוי הקדירה להתיר כל הטמנה כשאינו מכוין לצורך הטמנה, דהא שאני כיסוי הקדירה שאי"ז נחשב הטמנה כלל. ומכל מקום כיון שהשו"ע הוכיח מדין כיסוי להתיר במקום שבא לשמור, א"כ אין חילוק בין דבר המוסיף הבל לדבר שאין מוסיף הבל.

# כיסוי הקדירה ע"י נייר כסף

ג] ובאחרונים כתבו לדון אם מותר לצפות את הקדירה בנייר כסף, כתב האגרות משה (ח"ד סי' עד אות ג) להחמיר דזה נחשב הטמנה. ובשבות יצחק הביא בשם הגרי"ש אלישיב להתיר כיון שהוא דומה לכיסוי קדירה. וסברת האג"מ שיש לחלק בין נייר כסף לכיסוי קדירה, שדווקא הכיסוי שרגילים להשתמש עמו לא נחשב כהטמנה, אבל בנייר כסף שאינו דבר קבוע דומה יותר להטמנה, והטעם שמותר לכסות הקדירה, לכאורה הוא משום שחכמים לא גזרו כלל בכלי עצמו, ואע"פ שהוא מכסה את הקדירה כדי לשמור חומה. אבל כל שאינו הכיסוי הרגיל, זה דומה להטמנה, וכל שהוא מכוין כדי לשמור את חום התבשיל יש בזה איסור הטמנה. ואם הוא כלי שרגילות לכסותו בנייר כסף, כגון תבניות חד פעמיות שמכסים אותם בנייר כסף, נראה שלכו"ע יש להקל, דבזה דמי לכיסוי כלים כיון שכן הרגילות לכסות בדרך זו [ואם הניח נייר כסף רק מלמעלה ולא טמן כל הכלי בנייר כסף, לדעת הרמ"א סי' רנג ס"א שרי דהוי רק הטמנה במקצת].

# אם דיני הטמנה שווים לדיני שהייה

ד] [ס"ד] **אע"פ שאין טומנין בשבת אפילו בדבר שאין מוסיף הבל, אם טמן מבעוד יום ונתגלה משחשיכה מותר לחזור ולכסותו.** וזהו כמו שמסיק הבית יוסף שכתב שאין חילוק בין אם גילה את הקדירה בידים, שמותר להחזיר הכיסוי, לבין נתגלתה הקערה ממילא, דלעולם מותר לחזור ולהטמין כל שהיה טמון קודם לכן בכניסת השבת. ובערוך השולחן כתב להקל אף אם בשעה שביטל ההטמנה לא היתה כוונתו לחזור ולהטמין. מיהו באמת הב"ח לא כתב כן, וכן נראה מוכח מהראשונים, שכתבו שאע"פ שבמשנה (שבת נא.) כתוב שאם נתגלה מותר לכסותו, ומשמע דהיינו כשנתגלה ממילא, הוא לאו דוקא, אלא הוא הדין כשגילה הקדירה בידים, שהרי לעניין שהייה מותר להחזיר אף כשהסירו מע"ג האש בידים. ולפי"ז לכאורה צריך להיות דיני שהייה דומים להטמנה, וא"כ כמו שבשהייה בעינן דוקא שתהא כוונתו להחזיר, כמו"כ בהטמנה בעינן דוקא שיהא כוונתו להחזיר.

והנה בכל הטמנה הקילו אף בנתגלה מעצמו, ואם מדמים הטמנה לשהייה היה נראה להוכיח שגם בשהייה יש להקל כשנתבטלה השהייה מעצמו [כדון שנכבתה האש וכדו'], וכ"כ בשש"כ (פ"א הערה סט) ודימה לדין נפלה טליתו באמצע התפילה שאי"צ לברך ע"ז, וכבר נתבאר לעיל (שיעור ה) דעת האבי עזרי להחמיר בזה, ולכאורה מהראשונים כאן בדיני הטמנה יש להוכיח להקל כיון שדיני הטמנה דומים לדיני שהייה.

ו] ובדיני שהייה כתב המשנ"ב (סי' רנג ס"ק נז ובשעה"צ ס"ק מד) שאין חילוק בין אם נטל הקדירה מבעוד יום לבין אם נטלה משחשיכה, אלא כל שנטל הקדירה על דעת להחזירה מותר להחזירה ע"ג האש. אבל החזו"א (לז, יב) פליג עליו [וכמו שנתבאר באריכות לעיל שיעור ה]. ונראה שמכאן יש ראיה לדברי החזו"א, שכל מה שהתירו להחזיר את הכיסוי זה דוקא אם הסירה משחשיכה, וכיון שנתבאר שדין זה דמי לדיני שהייה, א"כ ה"נ גבי דיני שהייה יש לחלק בין אם נטל מבעו"י או משחשיכה.

# הטמנה באינו מוסיף הבל

ז] וכתב השו"ע **אבל אם אינה מבושלת כל צרכה אפילו להוסיף על הכיסוי אסור, שתוספת זה גורם לה להתבשל.** וכתב המג"א (ס"ק יג) שדוקא בדבר המוסיף הבל אסור, אבל בדבר שאינו מוסיף הבל, אפילו כשאין התבשיל מבושל כל צרכו אין איסור, שדבר שאין מוסיף הבל אינו מוסיף בבישול. ולכך לעולם בדבר שלא נתבשל כל צרכו לא נאסר בדיעבד, שהוא רק שומר עלה חום ואינו מצטמק ויפה לו. אבל הבית מאיר חולק, וסובר שגם כשמטמין בדבר שאין מוסיף הבל, כיון שמטמין קדירה רותחת, ומחמת ההטמנה עומדת הקדירה בחמימותה יותר זמן, א"כ ממשיך התבשיל להתבשל, ויש בזה משום בישול, ולכך אף בדבר שאין מוסיף הבל אסור להוסיף בהטמנה, כל שלא נתבשל המאכל כל צרכו, ואם הטמין קדירה שמצטמק ויפה לו בדבר שאין מוסיף הבל, נאסר אפילו בדיעבד.

ח] ועולה חידוש גדול שכל שעושה מעשה שמחמתו התבשיל נשאר חם יותר זמן, יש בזה משום בישול. ובספר חוט השני (ח"ב פכ"ט) כתב לדון אם מותר לסגור חלון במקום שיש בו תבשיל שלא נתבשל כל צרכו שעומד על האש, היות וסגירת החלון גורמת להקדמת הבישול, וכתב להקל משום שהוא אינו מתעסק בגוף התבשיל ואין סגירת החלון מתייחסת למעשה הבישול.

אמנם לעניין מזגן שיש לו טרמוסטט המווסת את פעילותו, יש לדון דחמיר יותר, משום שמעיקרא דבר זה עשוי לכך שתשתנה פעילות המזגן אם יכנס חום לחדר, ואם כן כל שגורם להכניס חום לחדר שמא נחשב כגורם להדלקת המזגן.

וחדר שיש בו עציץ וע"י האור והאוויר מועיל לגידול העציץ, נראה שדומה יותר לפתיחת החלון במקום שיש קדירה ע"ג האש, שמסתבר להקל כיון שאינו מתעסק בעציץ, אמנם אם מתכוין להוסיף אור ואוויר לצורך העציץ, יש להחמיר שרק במקום שאינו מתכוין הקילו.

ודעת הרשב"א להקל גם בצידה כשסוגר הדלת ואינו מתכוין לצוד הצבי כדאיתא בסי' שטז אבל שם דעת השעה"צ (ס"ק לג) להחמיר דלא כוותיה ולא דמי לכאן דשם סגירת דלת היא צורת הצידה משא"כ סגירת חלון אי"ז צורת בישול.

**דינים העולים:**

1. הטמנה שלא לצורך שמירת חום התבשיל [אלא לצורך אחר], באינו מוסיף הבל מותר [ובלבד שלא יתכוין גם כדי לשמור חומה], ובמוסיף הבל בשבת אסור ומער"ש כתב המנחת שלמה להתיר וכן נראה להוכיח מדיני שהייה.
2. ולכסות הקדירה מותר ואין בזה משום הטמנה. אבל לכסות בנייר כסף, דעת האג"מ להחמיר כיון שאינו כיסוי הרגיל ובשם הגריש"א כתבו להתיר. ומ"מ בתבניות חד פעמיות וכדו' שרגילות לכסותן בנייר כסף נראה שכו"ע מודו שאין בזה משום הטמנה.
3. הטמנה שנתגלתה בשבת מותר להחזירה, ואפילו גילה בידיים ובלבד שכוונתו לחזור ולהטמין [כן מוכח בראשונים ודלא כהערוך השולחן שהיקל שאי"צ שיתכוין לחזור ולהטמין].
4. דעת המג"א שמותר להטמין באינו מוסיף הבל אפילו תבשיל שלא נתבשל כל צרכו. אבל להב"מ אסור שגם באינו מוסיף הבל הוי כמבשל כיון שע"י הטמנתו נשמר החום ומתבשל עי"ז.
5. סגירת החלון במקום שיש תבשיל שלא נתבשל כ"צ נראה דמותר וה"ה פתיחת וסגירת החלון כשיש מזה תועלת לעציץ וכדומה [שאין המעשה מתייחס לאותו תועלת שיש לתבשיל או העציץ]. ובלבד שלא יתכוין לצורך התבשיל או העציץ. אבל מזגן שיש לו טרמוסטט נראה שחמור יותר [דחשיב שע"י מעשיו משתנה פעילות המזגן].

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-2, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י א. ה. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**