בשלו או בשל עולם
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / ארבעה אבות

בס''ד

בשלו או בשל עולם

צ''ב כיצד שלו יכול להיות יותר משל עולם, הא אף קרקע שלו הוא בכלל העולם

יש שפירשו שמחלקים את כל קרקעות העולם לג' חלקים, והשליש הטוב הוא מיטב דעלמא, ואי בשל עולם הן שמין, אינו חייב יותר מהקרקע הכי פחות טובה מהשליש הטוב, משא''כ אם בשלו הן שמין חייב לתת מהטוב שלו.

א. לפי''ז יתיישבו דברי רש''י דכשאין לו אלא יותר טוב משל העולם, או פחות טוב, חייב לתת מהיותר טוב, והקשה הרש''ש מהמבואר לעיל דאלמלא אהני קרא א''צ להביא מהיותר טוב - ולדברי הרא''ש לא כתוב באהני קרא לתת מהיותר טוב, ואולי גם החולקים לא נח' בזה - ואי כנ''ל לא קשה מידי, דכל השליש העליון הוא בכלל מיטב, ואינו יותר מדינו, אלא כל השליש הוא בכלל מיטב, וכמו למד''א בשלו הן שמין ויש לו כמה עידיות, שכולם בכלל מיטב.

ב. צ''ע מהיכי תיתי לחלק את העולם לג' חלקים, הא בקרא כתיב מיטב, וההפך מטוב הוא רע, וא''כ היה צריך לחלק את העולם לב' חלקים, ואין לומר דאה''נ, דהרי מבואר בברייתא דבהיו לו ג' שדות ניזק נוטל מעידית ובע''ח מבינונית, ואי כהנ''ל פעמים שיוכל לתת לניזק מבינונית, היכא דהבנונית הוא בכלל חצי מהטובים, ורבנן לא אמרו אלא לתת לבע''ח מבינונית, אך לא תקנו עוד תקנה שלא לתת לניזק מבינונית.

ג. היש''ש כתב דמדין מיטב יכול ליטול איזה קרקע שירצה, ואף לבחור בין העידיות, ואי נימא דכל השליש הטוב בכלל מיטב, מדוע אין הניזק יכול לבחור את הכי טוב, ויטול את העידית דמזיק, ואולי י''ל דלא אמר היש''ש אלא למד''א בשלו הן שמין, דלהך מד''א י''ל דאין מיטב קרקע טובה, אלא הכי טוב, ובכלל הכי טוב לבחור מה שירצה שהוא הכי טוב עבורו, אך למד''א בשל עולם ודאי הכוונה רק קרקע טובה, ולא קרקע הכי טובה, וממילא אין גם דין שיכול לבחור מה שהכי טוב לו, משום שאין דין קרקע הכי טובה.

ד. אולי הכוונה בשל עולם, לקרקע טובה לזריעה, שאין בה אבנים, והיא במישור, ואין בה כל מפריע, וזהו בכלל מיטב, ומה שהוא יותר טוב מזה הוא יותר ממיטב.

בגדר בשל עולם הן שמין

א. ר' אריה ליב כתב דאין הכוונה ששמין רק בשל עולם, אלא ודאי מיטב הוא רק בשדותיו, אלא דבתוך שדותיו, קרוי טוב מה שהוא מיטב דעלמא, אך אינו חייב יותר ממה שיש לו, והספק רק אם חייב פחות ממיטב שלו.

ב. גם בדברי החזו''א י''ל כן, דמיטב הוא מיטב שלו לכו''ע, אלא דס''ל לחזו''א שא''א לקרוא לטוב מה שאינו טוב בעולם, ואם אין לו מיטב דעלמא אין לו שדה טובה, אך הספק אינו אם השומא בשל עולם דודאי השומא בשלו, רק שאין פחות ממיטב דעלמא, אך כשיש לו מיטב דעלמא הספק הוא האם צריך לתת ממיטב שלו, או די לתת ממיטב דעלמא, וכשיש לו הספק בדיוק כמו ר' אריה ליב, וכל הנ''מ רק כשאין לו מיטב דעלמא.

ג. לדברי החזו''א צ''ל דרק עידית אינה יכולה להחשב עידית כשבעולם אינו טוב, אך בינונית הוא גדר אחר לגמרי, דתקנו שלא יקבל עידית, ויקבל אחת פחותה מעידית, וכאן הספק אם תלוי בעולם או רק בשלו.

ד. ברשב''א היה נראה דלמד''א בשל ניזק אין ספק משום דודאי בשל עולם שמין, דהיינו בתוך של ניזק די לתת כשל עולם, וזה רק קולא, ולכן כתב הרשב''א דלר''י לא מיבעיא דודאי הוא מקל, וצ''ע מנ''ל דמקל אם אין כוונתו בשל ניזק אלא בשל עולם, ולהנ''ל ניחא דודאי בשל ניזק שמין, אלא דאם בעולם נחשב טוב ודאי הוי טוב, אך יש לעיין מתחילת דברי הרשב''א שכתב דא''צ לקנות וכו', ואם בשל עולם לעולם לא היה שומא עצמית, מהיכי תיתי שיצטרך לקנות, ולדברי החזו''א ניחא דאע''פ שאינו שומא עצמית אך אין פחות משל עולם, אך לכא' כהחזו''א לכא' א''א לומר, דלדברי החזו''א היה צריך לדון לכו''ע אם צריך לקנות, ולא רק להך גיסא דבשל עולם שמין.

בגדר דין מיטב

יש לחקור האם מיטב הוא שעבוד הגוף ושעבוד נכסים, או שאינו אלא שעבוד נכסים, כעין אפותיקי.

א. המהר''ם שי''ף כתב דאם הלוה חפץ בבינונית אין יכול לתת לו עידית, ויש לבאר בטעמו של דבר, דס''ל דזכות המלוה הוא כעין אפותיקי, וחל על הבנונית, וממילא אין יכול לסלקו לעידית, דאילו היה גם עידית בכלל האפותיקי, א''כ היכא דנשדף הבנונית היה גובה מעידית, וקשה לומר שיש אפותיקי על העידית רק כל עוד יש בינונית, אך השער משפט סי' ק''ב סק''ב לא פירש כן, דכתב דלפי דבריו ניחא הא דהקשו הראשונים דיאמר בע''ח אי אפשי, וצ''ע וכי מי שדינו בזיבורית אין יכול לתת בינונית, וכתב דלדברי השער מפשט ניחא, ובזיבורית א''א לומר שהוא אפותיקי, דאין זיבורית זכות אלא העדר זכות של בינונית ועידית.

בגדר דין מיטב

יש לחקור האם מיטב הוא הכי טוב, או שדה טובה.

לפי הצד שהוא שדה הכי טוב, נח' אם הכי טוב של הניזק, או של המזיק, לפי הצד שהוא שדה טובה, המח' הוא כיצד **שמין** שדה טובה, בשל ניזק או בשל מזיק.

למד''א דבשלו הן שמין, יש לחקור אם מיטב הוא הכי טוב, או מיטב הוא טוב ושמין בשל המזיק, ויש מקום לומר דשמין בשל הכי טוב של המזיק, למד''א בשל ניזק לכא' ודאי אין זה אלא שומא, דהרי א''צ להביא מהכי טוב, אלא שמין מהו שדה טובה בשל ניזק, ויש מקום לומר ששמין בשדה הכי טובה של הניזק.

להך גיסא דבשל עולם שמין, לכא' ודאי אינו אלא שומא, דהרי א''צ לתת מהשדה הכי טובה של העולם, וכל הספק אינו אלא למד''א דבשלו הן שמין, האם הכוונה לתת הכי טוב, או לתת טוב, אלא דשמין מהו טוב בשלו.

א. נח' היש''ש והש''ך לדינא דבשלו הן שמין, האם יש לו זכות ליטול מהקרקע הכי טובה, או שיכול לדחותו ולתת לו מקרקעותיו הטובות, וא''צ להביא מהכי טוב, ויש לדון בכוונת הש''ך מה הכוונה לקרקע טובה, ואולי כוונתו דמחלקים את קרקעותיו לג' חלקים, והשליש הטוב הוא מיטב.

ב. היש''ש חידש שיכול הניזק לבחור איזה עידית ליטול, וכשיטתו דמיטב הוא הכי טוב, ובכלל זה שיכול לבחור מה הכי טוב לו, ולדברי הש''ך לכא' אינו יכול לבחור איזה עידית ליטול, אפי' כשאינו חפץ בהכי טוב, אלא חפץ לבחור בין ב' קרקעות הפחותות שבטובות, ורק אם דינו ליטול מהכי טוב בכלל זה מה שהכי טוב לו.

ג. בתוס' בגיטין מבואר שאם בשלו הן שמין, נוטל אפי' עידי עידית - וצ''ע על הש''ך, משא''כ אם בשל עולם הן שמין אין נוטל עידי עידית, ולכא' הביאור כנ''ל, דאי בשלו הן שמין, מיטב הוא הכי טוב, משא''כ אם בשל עולם הן שמין הכוונה קרקע טובה, ואולי זה גופא ספק הגמ', מהו הכוונה במיטב, הכי טוב, או טוב, וטוב תלוי בשל עולם ולא בשלו, אך י''ל דגם אם הכוונה טוב, הכוונה מהטוב של המזיק, ולעולם לפי ב' הצדדים מיטב הכוונה טוב, והספק כיצד לשום טוב, וכך מבואר בראשונים דדנו מדוע למד''א בשך ניזק שמין אין ספק, והרי להך מד''א ודאי מיטב אינו אלא שומא, ואפי' הכי כתבו דיש מקום להסתפק.