ערב חנוכה תשפב שיעור ב 
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן תרעב עד תרעז - חנוכה

### הטעם שבני הבית מברכים על ההדלקה והאם מברכין על 'מהדרין'

# שיעור הלכה

# מפי מו"ר הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א

~**בהלכות חנוכה**~

**ערב חנוכה תשפ"ב**

שיעור ב

כתב הרמ"א (סימן תרעא סעיף ב) שיש אומרים שכל אחד מבני הבית ידליק, וכן המנהג פשוט. והיינו דדעת הרמ"א שכל אחד מבני הבית ידליק בפני עצמו, ויברך על ההדלקה, מדין 'מהדרין מן המהדרין'.

ומבואר מדברי הרמ"א שאף על הדלקה שחיובה הוא רק משום 'מהדרין' מברכים עליו. אמנם הרעק"א בתשובה (תניינא סימן יג) דן לגבי מי שהדליק ז' נרות ביום השמיני, שצריך להדליק בו ח' נרות, וחוזר ומדליק עוד נר כדי לקיים את דין ה'מהדרין' כדין, אם צריך לברך עליו, וכתב דאין להביא ראייה שאפשר לברך על הידור מדמצינו הכא שכל בני הבית מברכין על ההדלקה, דשאני הכא שבשביל לקיים דין מהדרין כל בני הבית מכוונים שלא לצאת בהדלקת הבעה"ב.

אמנם כבר הובא בשיעור הקודם שנחלקו האחרונים אם אכסנאי שמדליקין עליו בביתו יכול לכוין שלא לצאת במה שמדליקין עליו כדי שיוכל להדליק במקומו בברכה, דדעת הרמ"א (סימן תרעז סעיף ג) שאכסנאי יכול להחמיר על עצמו להדליק בברכה, והטעם שיכול האכסנאי לברך בעצמו, ביאר התרומת הדשן (סימן קא) שהוא מדליק מדין מהדרין, וס"ל שהמדליק מדין מהדרין יכול לברך בעצמו. אמנם המהרי"ל כתב טעם אחר דהאכסנאי מכוין שלא לצאת בהדלקה שבביתו (כמבואר במשנ"ב ס"ק טו). ובביאור דעת התרומת הדשן נראה שאינו יכול לכוין שלא לצאת בהדלקה שבביתו, ונקט דהטעם שיכול לברך משום דין מהדרין.

אמנם דעת המהרש"ל (מובא שם במשנ"ב ס"ק טז) שאכסנאי שמדליקין עליו בביתו אינו יכול לברך ולהדליק בעצמו, וכתב הטעם דלאו כל כמיניה לומר איני רוצה לצאת בהדלקה שבביתו, והיינו כמו שנתבאר בדעת התרומת הדשן, ומעתה לדעת המהרש"ל צ"ל דמה ששאר בני הבית מברכין על ההדלקה הוא משום שיש עליהם חיוב הדלקה מדין 'מהדרין', שהרי אינו יכול לפרש שבני הבית מכוונים לא לצאת בהדלקה של הבעה"ב, דהא לדעתו לאו כל כמיניה לכוין שלא לצאת בהדלקת הבעה"ב.

אך א"כ צ"ע מדוע ס"ל למהרש"ל שאכסנאי אינו יכול להדליק בברכה, דמכל מקום לכל הפחות הוא מקיים בהדלקה דין מהדרין ולמה לא יוכל לברך מדין 'מהדרין', וצ"ל דס"ל שכשהוא אינו בביתו אין עליו גם דין מהדרין, ופליג בזה על התרומת הדשן דס"ל שהאכסנאי נחשב כאחד מבני הבית, ולכן יש עליו דין מהדרין. [ובלאו הכי צ"ל כן בדעת המהרי"ל שהתיר לאכסנאי לכוין שלא לצאת בהדלקה שבביתו, אף שמפסיד בזה את דין ההדלקה בבית, ועל כרחך דס"ל שהאכסנאי נחשב כאחד מבני הבית, ולכן יכול לקיים שם את דין ההדלקה בבית, אך המהרש"ל נקט שרק ע"י שמשתתף בפרוטה נחשב כאחד מבני הבית].

אך צ"ע בדעת הפרי חדש דכתב להדיא (סוף סימן תרעב) שאין מברכין על הידור מצוה, ומאידך ס"ל כדעת המהרש"ל שהאכסנאי אינו יכול לברך על ההדלקה, דלאו כל כמיניה להפקיע את עצמו מההדלקה שמדליקין עליו בביתו, ומעתה צ"ע לדבריו מדוע בני הבית יכולים לברך על הדלקתם הרי יצאו בברכת בעה"ב, ועל הדלקה מדין הידור אין מברכים. וצ"ל שדווקא אכסנאי אינו יכול להדליק בעצמו משום דס"ל שמקום האכסניא אינו נחשב כביתו, ואינו יכול להפקיע את עצמו מההדלקה בבית, כיון שחיובו שם, אך בני הבית שפיר יכולים להפקיע את עצמם מהדלקת הבעה"ב, שהרי הם מקיימים בהדלקתם חיוב הדלקה בבית.

ולעניין מעשה עולה שנחלקו האחרונים אם מכוונים שלא לצאת בהדלקת הבעה"ב, ונראה שיכוונו בני הבית שיצאו ידי חובתם כפי ההלכה, והמדליק בסתם זה כוונתו.

### אם עדיף להדליק בחלון כשיש שם יותר פרסומי ניסא

כתב השו"ע (סימן תרעא סעיף ה) נר חנוכה מניחו על פתח הסמוך לרשות הרבים מבחוץ וכו', ואם היה דר בעלייה שאין לו פתח פתוח לרשות הרבים, מניחו בחלון הסמוך לרשות הרבים. ומבואר שההדלקה לכתחילה היא בפתח ואם אינו יכול מדליק בחלון.

ומסתבר דאף באופן שאם ידליק בחלון יראו את הנר יותר אנשים, ויהיה יותר פרסומי ניסא מאשר אם ידליק בפתח ביתו, עדיף להדליק בפתח ביתו, משום ששם הוא עיקר מקום ההדלקה, וכן דעת רוב הפוסקים, אמנם הביאו בשם הגר"ח קנייבסקי (בספר תורת המועדים ס"ק יג) דס"ל שבכה"ג עדיף להדליק בחלון כדי להרבות בפרסומי ניסא, וזה חידוש גדול וצ"ע.

### אם יש מעלה להדליק בפתח היוצא למרפסת

ובאופן שיש לו פתח היוצא למרפסת יש לדון אם יש מעלה להדליק בפתח זה, דמסתבר שאין לדון אותו כדין 'פתח הבית', דפתח הבית הוא דווקא המקום שממנו נכנסים לבית כשמגיעים מרה"ר, אך עדיין יש לדון שיהיה עדיף להדליק בפתח זה יותר מחלון ביתו, שהרי כשמדליק שם הרי הוא מסובב במצוות שהמזוזה בימינו ומנורה בשמאלו, והוא דין בפני עצמו כדמוכח ברמ"א (שם סעיף ז) שכתב דאף בזמן שהיו מדליקין בפנים, המנהג להדליק בטפח הסמוך לפתח, ומבואר במשנ"ב (ס"ק לז) שהוא כדי שיהיה מסובב במצוות, ומוכח שיש ענין בפנ"ע שיהיה מסובב במצוות, וא"כ י"ל דמשום כך עדיף להדליק בפתח הפונה למרפסת הפונה לרשות הרבים יותר מאשר בחלון.

אך עדיין יל"ע באופן שאם ידליק בחלון יראו את הנר יותר אנשים, אם גם בזה עדיף להדליק בפתח הפונה למרפסת, או שבכה"ג שאינו נחשב ממש כפתח, עדיף שידליק בחלון כדי להרבות בפרסומי ניסא. ומסתבר שאפילו בכה"ג עדיף להדליק בפתח כיון שיש בו את המעלה שהוא מסובב במצוות, אף שיש פחות אנשים שרואים את הנר, כיון שמכל מקום רואים משם את ההדלקה.

### ההדלקה בפתח הבית או בפתח בנין

בעניין מקום ההדלקה בבניין מגורים שיש שם חדר מדרגות נחלקו האחרונים, דדעת החזו"א (עי' ארחות רבינו חלק ג עמוד יא) שלא שייך להדליק בפתח הבנין כיון שחדר המדרגות אינו נחשב כחצר, משום שאין עושים שם את עיקר שימושי הבית, אמנם משמיה דהגריש"א מובא דס"ל שדין חדר מדרגות כדין חצר שלפני הבית, ועל כן צריך להדליק בפתח הבניין הפונה לרה"ר. ובאמת בחדר מדרגות בבניין עם הרבה קומות לא מסתבר כ"כ שייחשב כחצר שהרי זה דומה יותר למבוי.

ולמעשה נראה שמי שמתגורר בבניין מגורים שיש ספק אם יכול להדליק בפתח הבניין הפונה לרה"ר, עדיף שידליק בחלון. ואם החלון מעל עשרים אמה, נראה שידליק בפתח ביתו הפונה לחדר המדרגות, והיינו דווקא באופן שעוברים שם השכנים, אך אם אין אנשים שיראו את הדלקתו, ובפרט הדבר מצוי בבניינים שיש שם מעלית ואין הרבה עוברים ושבים בסמוך לפתח ביתו, אינו יכול להדליק שם. ונראה שאם יש לכה"פ שתי שכנים שעוברים שם יכול להדליק שם דחשיב כפרסומי ניסא ל'רבים', אך באופן שיכול להשאיר את דלת ביתו פתוחה כדי שיראה את הנרות מביתו עדיף טפי, שבזה הוא מקיים גם דין הדלקה בביתו.

ויש שסוברים שיש להדליק בחלון שמעל עשרים אמה וסמכו על כך שההדלקה נראית בבניין ממול. ויל"ע קצת דלכאורה תיקנו להדליק במקום שתראה ההדלקה ברשות הרבים, אך כשאין אפשרות אחרת יש לסמוך על זה. ובאמת כשמדליק בחלון מעל עשרים אמה יש לצרף את דעת הריטב"א בשבת (כא, ב ד"ה ואם דר) שהדר בעליה מדליק בעליה אפילו אם הוא למעלה מעשרים אמה כיון דלא אפשר אלא בהכי, וכעי"ז כתב הפמ"ג (סימן תרעא מש"ז ס"ק ה) שיש מעלה קצת להדליק בחלון אף אם הוא למעלה מעשרים אמה ע"ש.

### מדידת גובה עשרים אמה

ונראה פשוט שמודדים גובה עשרים אמה מהמקום שבו עוברים הרבים [ולא מתחתית הבניין]. ואף אם תחת הבנין הוא יותר מכ' אמה, אם יש במרחק מועט מקום גבוה יותר שעוברים שם רבים, ומשם יש פחות מעשרים אמה שפיר דמי שיכול להדליק בחלון זה. אמנם אם הרחוב נמצא במרחק גדול שהנרות אינם נראים שם בבירור, חשיב כהדלקה למעלה מעשרים אמה.

### עד מתי יכול להדליק

איתא בברייתא (כא, ב) מצוות ההדלקה משתשקע חמה עד שתכלה רגל מן השוק, ובגמרא יש ספק אם הדין של עד שתכלה רגל מן השוק זהו זמן ההדלקה, שאם לא הדליק יכול להדליק רק עד זמן זה, או שהוא שיעור של כמות השמן להדלקת הנר, שצריך ליתן שמן שיכול לדלוק חצי שעה. ובתוס' (שם ד"ה דאי) מבואר שאם איחר את ההדלקה עד זמן שתכלה רגל ידליק מספק, לחוש לצד בגמרא דשיעור של 'עד שתכלה רגל מן השוק', היינו שיעור של כמות השמן שחייבים להדליק.

וכן פסק השו"ע (סימן תרעב סעיף ב) שאם לא הדליק עד אחר שעברה כמו חצי שעה שכלתה רגל מן השוק, מדליק והולך כל הלילה, וכתב המשנ"ב (שם ס"ק יא) שמדליק בברכה כיון שבני ביתו עדיין נעורים. ונראה דכוונת המשנ"ב שדווקא מי שמדליק בפנים כדין מניח על שולחנו ודיו, יכול להדליק בברכה כל הלילה, שהרי מקיים את הפרסומי ניסא לבני ביתו, אך המדליק בפתח ביתו מבחוץ אינו יכול לברך אחר שעבר כמו חצי שעה, כיון שלפי צד אחד בגמרא כבר עבר זמן ההדלקה. אמנם הביאו בשם הגריש"א (שבות יצחק עמוד פד) שבזמנינו שיש עוברים ושבים עד לשעה מאוחרת יותר, אפילו המדליק בפתח ביתו יכול לברך כל זמן שיש ברשות הרבים עוברים ושבים. ונראה שהמדליק בחלון ביתו דינו כמדליק בתוך הבית שיכול להדליק כל הלילה.

וכל זה הוא דווקא כשבני ביתו נעורים, אך אם בני ביתו ישנים כתב המג"א (הובא בשעה"צ שם ס"ק יז) שלא יברך, אמנם השעה"צ שם הביא מהחמד משה שאפילו אם בני ביתו ישנים יכול לברך, והחמד משה הוכיח דבריו שהרי גם מי שגר יחידי בין הגויים מדליק בברכה, ואף שאין בזה פרסום לרבים. [ולדעת המג"א צריך לחלק בין מי שנמצא בין הגויים, (או מי שגר למעלה מעשרים אמה ודר לבדו בביתו), המקיים את חובת ההדלקה בזמנה כעיקר הדין, שבזה אף שאין פרסומי ניסא מברך על הדלקתו, משא"כ כשמברך אחר שעבר זמן ההדלקה, שמדליק בשביל פרסומי ניסא, בזה סובר המג"א שאינו מברך כשאין פרסומי ניסא].

ובשעה"צ מסיק שיש לחוש לדעת המג"א, ולכן אם לא הדליק עד הזמן שאין עוברים ושבים ברשות הרבים, יקיץ את בני ביתו, ומכל מקום הרוצה לנהוג כדעת החמד משה אין מוחין בידו. והנה השעה"צ הביא מהחמד משה שיקיץ ב' או ג', אך בכף החיים (ס"ק כו) הביא מהבן איש חי שצריך להעיר רק שתיים מבני ביתו, ובערוך השולחן (סעיף ז) כתב דסגי שיעיר אחד מבני ביתו, ואפילו אשה ואפילו קטן [היינו קטן שמבין שמדליקים נרות חנוכה].

### זמן ההדלקה במוצאי שבת

ובכל יום יש להקפיד לכתחילה להדליק קודם שתכלה רגל מן השוק, וגם במוצ"ש ראוי למהר להדליק לפני שעובר חצי שעה מצאת הכוכבים, [ושיעור זמן צאה"כ לדעת הגאונים הוא כדי הילוך שלושת רבעי מיל אחר השקיעה, ויש אומרים שהוא י"ג דקות ומחצה, ולשיטה זו יש להדליק קודם שעברו ארבעים ושלוש וחצי דקות מצאת השבת, ויש אומרים שהוא י"ח דקות וא"כ צריך להדליק קודם שיעברו ארבעים ושמונה דקות מצאת השבת], אך יש שהקילו במוצאי שבת שא"צ כל כך למהר, דכיון שאי אפשר להדליק בזמן, על כרחך שתיקנו חז"ל שבמוצאי שבת ידליק מאוחר יותר.

### כמה פרטים בהדלקת נרות בבית הכנסת

**להדליק עד חצות-** כתב המג"א (סימן תרע ס"ק ב) שבבית הכנסת ידליקו את הנרות עד חצות. ובפרט בימינו שיש לומדים בבית הכנסת עד לשעה מאוחרת, ראוי לכתחילה לשים הרבה שמן בנרות של בית הכנסת, שידלק לכל הפחות עד חצות.

**זמן ההדלקה בבית הכנסת-** כתב הרמ"א (סימן תרעא סעיף ז) שנהגו להדליק בביהכנ"ס בין מנחה למעריב. ונראה שדין ההדלקה בבית הכנסת הוא דווקא כשמתכנסים לתפילה, היינו אחר תפילת מנחה [הסמוכה לשקיעה] או לפני מעריב, אך לא תיקנו להדליק כשמתכנסים לצורך לימוד וכדומה. ולכן נראה שבמקום שמתכנסים ללמוד, ומתפללים תפילת מעריב מאוחר יותר, לא ידליקו את הנרות עד לזמן תפילת ערבית. [ולכתחילה צריך שיהיו עשרה אנשים בשעה שמדליקין, אמנם בערב שבת כתב המשנ"ב (שם ס"ק מז) שיכול להדליק קודם שיש עשרה, ויהיה פרסומי ניסא כשיבואו אחר כך המתפללים לבית הכנסת. וע"ע בביאור הלכה שם (ד"ה ויש נוהגין)].

**בבית כנסת עם כמה חדרים-** בית כנסת שיש בו כמה חדרי תפילה ['שטיבלאך'], נראה שאין מדליקין בברכה אלא רק בחדר המצוי בו ארון קודש שיש בו ספר תורה בקביעות, אך בחדר שאין בו ארון קודש עם ס"ת בקביעות, ובכל פעם לוקחים ספר תורה מבית הכנסת המרכזי, אין להדליק שם בברכה כי הוא נטפל לבית הכנסת המרכזי.

**מקום ההדלקה בבית הכנסת-** כתב הרמ"א (שם) ובבית הכנסת מניח את המנורה בכותל דרום ומסדרן ממזרח למערב, ובמשנ"ב (ס"ק מג) כתב שידליק בתחילה את הנר הסמוך לארון קודש.

והנה בארצות אשכנז היו מתפללים לצד מזרח ומדליקים בכותל דרום, אם ידליק בתחילה את הנר הסמוך לארון הקודש נמצא שמתחיל בנר השמאלי, ויל"ע שהרי כתב השו"ע (סימן תרעו סעיף ה) שצריך להדליק בתחילה את הנר הימני. וצ"ל שבמקומות אלו היו המדליק עומד בשעת ההדלקה בין הכותל למנורה ופניו למנורה, ונמצא שמדליק בתחילה את הנר הימני שהוא גם הנר הסמוך לארון הקודש.

ובשכונת נווה יעקב שמתפללים לצד דרום נראה שיש להקפיד לקבוע את המנורה בכותל דרום משמאל לארון הקודש, דאז ידליק ביום הראשון את הנר הימני, שהוא גם הנר הסמוך לארון הקודש, [ולא יקבע את המנורה מימין לארון הקודש, דאם ידליק ביום הראשון את הנר הסמוך לארון הקודש, נמצא שמדליק את הנר השמאלי].

### ברכת שהחיינו בביתו אחר שהדליק בבית הכנסת

כתב המשנ"ב (סימן תרעא ס"ק מה) ששליח ציבור שהדליק בבית הכנסת ובירך שם שהחיינו, כשחוזר ומדליק בביתו לא יברך שוב שהחיינו, אם לא כשמדליק להוציא את אשתו ובני ביתו. ומקור דבריו משו"ת זרע אמת (חלק א סימן צו), ושם ביאר טעמו דברכת שהחיינו שמברכים בהדלקה, נתקנה גם על ה'זמן' של חנוכה, ואחר שכבר בירך על הזמן, לא תיקנו שיברך רק על מצוות ההדלקה בביתו.

ודבריו צ"ע שהרי מצינו שתיקנו ברכת שהחיינו גם בקיום המצוה בלחוד, וכמו בקידוש של סוכות דמבואר בשו"ע (סימן תרמא ובמשנ"ב שם ס"ק ו), שאף אם כבר בירך שהחיינו רק על היום טוב [באופן שקידש ואכל מחוץ לסוכה], מכל מקום כשאוכל בסוכה צריך לחזור ולברך שהחיינו משום קיום המצוה, וה"נ אף אם מקיים המצוה של הדלקת נרות חנוכה בביתו צריך שיברך על זה שהחיינו [וכבר הקשה כן באגרות משה (חלק א סימן קצ)] וצ"ע.

### זמן ההדלקה

כתב השו"ע (סימן תרעב סעיף א) שזמן הדלקת נרות חנוכה הוא עם סוף שקיעתה, והיינו צאת הכוכבים, ובמשנ"ב (ס"ק א ובביאור הלכה ד"ה עם סוף שקיעתה) הביא דדעת הרבה ראשונים שפירוש משתשקע חמה היינו מתחילת השקיעה, וכן פסקו הגר"א והפרי חדש דכן עיקר, וא"כ צריך להדליק בתחילת השקיעה השניה. ואף שכתב בביאור הגר"א כאן שצריך להדליק בתחילת שקיעה שניה, מכל מקום לעיל בהלכות שבת (סימן רסא) כתב שהעיקר לדינא דשקיעת החמה היינו כשהחמה מתכסית מעינינו, וא"כ צריך להדליק בתחילת השיעה כשהחמה מתכסית מעינינו, וכן נהגו תלמידי הגר"א, וכן נהג הגר"ז שמדליקים בשקיעת החמה.

והחזו"א נהג להדליק כעשרים דקות לאחר השקיעה, ובחוט שני ביאר דעתו דחשש לדעת השו"ע שצריך להדליק בתחילת שקיעה שניה, ולדעת החזו"א צאת הכוכבים הוא מעט יותר משלושים דקות לאחר השקיעה, וא"כ תחילת שקיעה שניה הוא בערך שלוש עשרה דקות קודם לכן, והיינו כעשרים דקות אחר השקיעה.

אמנם יש שביארו דסברת החזו"א שלא הדליק בשקיעה משום ד'שרגא בטיהרא מאי מהני', והיינו שקודם שנעשה חושך לא ניכרת ההדלקה. וכן מבואר באורחות רבינו (חלק ג עמוד יד), וע"ש שמשום כך היה מדליק כחמש עשרה דקות אחר השקיעה כשהיה נראה שמתחיל להחשיך מעט.

ודבר זה צ"ע דכיון שכתוב בגמרא שזמנה בשקיעת החמה, וס"ל לעיקר כשיטת הגאונים דשקיעת החמה היינו שהחמה מתכסית מעינינו, הרי מוכח בגמרא שתיקנו את ההדלקה בשקיעת החמה, ולא חששו לסברא של שרגא בטיהרא.

ואולי י"ל ע"פ מש"כ הרמב"ם (פרק יד מהלכות שגגות הלכה ג) וז"ל 'הורו בית דין שיצא השבת, לפי שנתכסית החמה ודימו ששקעה חמה ואחר כך זרחה, אין זו הוראה אלא טעות וכל שעשה מלאכה חייב אבל בית דין פטורין', והנה שם מש"כ הרמב"ם 'ששקעה החמה' היינו צאה"כ, שהרי אסור לעשות מלאכה קודם צאה"כ, ומוכח ששייך לשון 'שקיעת החמה' לזמן שכבר חשוך, וא"כ י"ל דמה שכתוב בגמרא שמצוות נר חנוכה היא 'משתשקע חמה' היינו כשכבר החשיך קצת.

### אם להמתין לאשתו שמאחרת

ומי שאשתו מאחרת להדלקה נחלקו פוסקי זמנינו אם ימתין לה עד שתחזור. [וכבר הובא לעיל שיש בזה חילוק דכשמדליק בחלון ביתו יש להקל יותר לברך אף לאחר שכלתה רגל מן השוק, אך כשמדליק בחוץ י"א שלא יברך אחר זמן שכלתה רגל מן השוק]. ונראה שלכתחילה אם מדליק יש להמתין לה, משום שהפרסומא ניסא לבני ביתו, ובפרט לפי מה שנתבאר לעיל (בשיעור הקודם) דיש אומרים שמי שמדליקים עליו בביתו ואינו נמצא בשעת ההדלקה, דצריך לברך ברכת הרואה ועל כן נראה דראוי להמתין לה עד שתחזור.

**הדינים העולים:**

1. **יש מחלוקת אם בני הבית שמדליקין בעצמם צריכים לכוין שלא לצאת בברכת הבעה"ב, ולכן יכוונו לעשות כעיקר הדין.**
2. **נראה שעדיף להדליק בפתח הבית אף אם בחלון יש יותר פרסומי ניסא.**
3. **מי שאין לו פתח היוצא לרה"ר עדיף שידליק בפתח הפונה למרפסת, דבכך הוא מסובב במצוות [ואם יראו בחלון יותר אנשים צ"ע אם עדיף שידליק בחלון].**
4. **אם גר למעלה מעשרים אמה ידליק בחלון, וי"א שידליק בפתח ביתו הפונה לחדר המדרגות.**
5. **מודדים עשרים אמה ממקום הילוך הרבים שנראה שם בבירור.**
6. **אם מדליק בביתו יכול לברך אפילו אם מדליק אחר שכלתה רגל מן השוק, והמדליק בפתח ביתו יכול להדליק כל זמן שיש שם עוברים ושבים.**
7. **מדליקין הנרות בכותל דרום משמאל לארון קודש בכל בית כנסת שיש שם ארון קודש עם ספר תורה בקביעות. וידליק רק בסמוך לתפילה, ולכתחילה כשיש שם עשרה.**
8. **יש שנהגו להדליק בשקיעה וי"א בצאה"כ, ולהחזו"א מדליק כעשרים דקות אחר השקיעה.**