אשו משום חציו - פשיעה בשמירה
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / אש ובור - הרב ישעיה הלברשטט

פשע בשמירתה

**א. כתבו** התוס' ד"ה אשו משום חציו, לא שיבעיר בעצמו האש אלא כל מקום שפשע ולא שמר גחלתו חציו נינהו, ובפשוטו כוונתם דעצם זה שפשע ולא שמר הוא הסיבה להגדירו לחציו, דבזה שפשע הוא יצר את המזיק. אמנם כבר נתבאר לעיל (לגבי מקרב הדבר אצל האש) דיצירת המזיק לחוד אינה יכולה להחשב חציו, ובפרט לתורת מעשה רציחה[[1]](#footnote-2). וע"כ צ"ל כמש"כ הדרכי דוד דכוונת תוס' **דהוא הדליק הגחלת** (וכמש"כ גחלתו), **ומ"מ אינו חייב אלא בצירוף זה שפשע ולא שמר**. וכך מפורש ברא"ש סי' ח', ואפילו **הדליק האש** בתוך שלו **ופשע בשמירתו** וכו' חשבינן ליה כאילו ירה חץ בידים. הרי מפורש דאע"פ שהדליק בעינן נמי להא דפשע ולא שמר.

**ב. ומדבריהם** מתבאר דאם הדליק במקום דע"י רוח מצויה הוא עשוי לשרוף את כל גדיש חבירו, (דע"כ לא איירי בכלו לו חציו), ואח"כ נאנס ולא שמר, ונדלק הגדיש, הרי הוא פטור. והוא תמוה מאוד, דהרי אשו משום חציו ויש לו כל דין אדם המזיק, ואדם המזיק חייב באונס (וכל מה דפטור ברוח שאינה מצויה אי"ז משום אונס, אלא דבכה"ג לא נחשב חציו כי אי"ז מחויב בטבע, אלא נחשב התחדשות), ולכאו' הוא דבר ברור. וכ"כ ר"פ כ"ג. ד"ה טמון, דהמדליק חייב גם כשנאנס יעו"ש מש"כ גבי טמון, וכ"כ ר"פ כ"ב. ד"ה פשע **בהדלקתו**, והיינו דסגי בהא שהדליק במקום שרוח מצויה, ולא בעינן פשע בשמירתו, ועי' הערה דכן מתבאר בנמ"י דגם נאנס אח"כ חייב[[2]](#footnote-3), ודברי הרא"ש והתוס' צ"ע[[3]](#footnote-4).

**ג. והנראה** בזה, דכל מה דיריית חץ נחשב 'מעשה רציחה', הוא משום דברור שהיורה כאן מזיק שם, משא"כ מדליק אש בתוך שלו דאפשר לשומרה ודרך לשומרה[[4]](#footnote-5), (ויש לו רשות להדליק אש שמורה, א"כ **אין במעשה ההדלקה לחודיה שם חץ מושלם, עד שיצטרף לו מה שהאש גדלה ומתרבה בשיעור** **שאינה בת שמירה ויוצאת לגדיש של חבירו,** והתרבות והעצמת האש **צריכה להיות בפשיעה**, דאז אמרינן דכיון דעצם ההדלקה לא היתה במקום דכלו חציו, א"כ מה שאח"כ היא מתרבה, היא השלמת העמדת החץ ולכך הוא חייב. **ונמצא,** דהפשיעה לחודא לא הוה סיבה לחציו, ורק כיון דהיה מעשה הדלקה (ולא כלו חציו), שייך ע"י הפשיעה להגדיר את כל האש הזו לחציו, אבל בנאנס א"א לחייבו על ההדלקה גרידא[[5]](#footnote-6). **ומ"מ הוא דבר חידוש**, ופשטות כל הראשונים דלא כתבו כן הוא משום דעצם ההדלקה כיון דהיא במקום דלא כלו חציו, הרי היא כיריית חץ על גדיש חבירו וחייב.

**ומש"כ** תוס' לא שיבעיר בעצמו וכו' היינו דלא תימא דחייב רק כשהבעיר את הבערה שהיא מכלה גדיש וקמה, אלא אף בהדליק גחלת בר שמירה וכמש"נ.

**ולפי"ז** אתי שפיר הא דהוה ד' אבות ולכאו' למ"ד מבעה זה אדם הרי הבער ומבעה הוא אותו אב ואף דנתחדש שם שחייב אפי' דכח אחר מעורב בו מ"מ אינו אלא גילוי מלתא דהוא בכלל אדם המזיק ומ"ט הוה אב בפ"ע ולהנ"ל ניחא דאב זה חלק מהחייב שלו הוא מה שפשע ולא שמר, ועי' שיטמ"ק דף ב'. גבי מה שהקשו הראשונים דאדם המזיק מאוחר בפרשה ומ"ט הקדים התנא מבעה (זה אדם) להבער, ותירץ בזה"ל ורבינו נתנאל פירש דלמאן דאמר אשו משום חציו, משום הכי תנא מבעה דהוא אדם קודם הבער דהוא חציו, עכ"ל היינו דתחילה תנן אדם המזיק הפשוט, ושוב קתני החייב כאילו זה חציו, ומבואר יותר להנ"ל וצ"ע. אמנם עדיין צ"ע הא דתנן ולא זה וזה שיש בהן רוח חיים, וכל יסוד הנ"ל דבעי נמי פשע ולא שמר לא יהני לזה מידי דהרי לא עסיקנא באחריות על הדבר אלא בהשלמת וגמר עשיית החץ וכמש"נ, ועי' שיטמ"ק שם בשם ר"י דמבעה היינו אדם הבער היינו אשו משום חציו ואש שאין בה רוח חיים היינו אשו משום ממונו (אבל עדיין צ"ע להו"א).

[מצינו ענין הפשיעה בחמשה ראשונים א' תוס' הנ"ל ב' הרשב"א שם כתב כדבריהם ג' ברמב"ם גבי מסר לשומר ונפסק בשו"ע כמש"נ. ד' בלשונות הנמ"י בשמעתין ה' ברא"ש הנ"ל.]

1. **ואפשר** דכוונתם דפשע ע"י איזה מעשה, כגון דהניח שם אחרי ההדלקה איזה דבר השומרו והוא פשע בו והזיזו, וכך נראה בנמ"י יעוש"ה. [↑](#footnote-ref-2)
2. **כן** נראה בנמ"י דנקט דהושלם כל המעשה דידיה, וכבר יש בו סיבת חיוב מושלמת, יעו"ש דכתב דאפי' בגוונא דההמשך באונס הרי הוא חייב, ומזה הוכיח דהושלם כל המעשה ומה"ט שרי להדליק נרות בער"ש, ואי בהדלקת אש לא הושלם המעשה א"כ איך ידליק אש בער"ש. [↑](#footnote-ref-3)
3. **ובאמת** צ"ע נמי בשו"ע תי"ח דמבואר שם דאע"פ שאשו משום חציו אם העמיד אדם שומר והוא לא שמר פטור הראשון, וצ"ע דהרי פשוט דאדם שירה חץ והעמיד שומרים הרבה שיעמדו עם מגינים ותריסים ולא עשו שמירתם ודאי דהוא חייב, דאדם מועד לעולם, וא"כ הכא דירה חץ מה פוטרו בהא שהעמיד שומר, אמנם אינה ראיה גמורה, דאפשר דכבר הוה בדרגת אונס גמור כיון דמסרה לבן דעת שישמור, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-4)
4. **עי'** תלמיד הרשב"א דף כ"ג. בשם הרב רבינו יונה. [↑](#footnote-ref-5)
5. **וכך** נראה נמי ברש"י עה"ת דכתב דחיובו משום שלא שמר, ואע"פ שקי"ל אשו משום חציו. וכן מתבאר ברש"י ס"ב. ד"ה מאי הוה, דחיובו משום שפשע ולא שמר, ועי"ש בר"פ דהקשה הרי אשו משום חציו. ולהנ"ל הוא מבואר. [↑](#footnote-ref-6)