34 בישול פחות ממאב_ד
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

יום א' פורים דפרזים תשס"ז

א] כתב החזו"א סימן נ' סק"ט, ז"ל, לעולם אסור לחמם את הברזל משום מבשל, ונראה דכל שנעשה יד סולדת יש בו משום מבשל, אע"ג דלענין חיוב צריך שיתבשל כמאב"ד, מ"מ איסורא איכא כל דנעשה יד סולדת, ואפשר דאסור מה"ת כעין חצי שיעור וכו', עכ"ל, ובסימן ל"ז סקי"א כתב החזו"א בתו"ד, ז"ל, ואף אם לא נעשה גחלת נראה דאסור, עכ"ל.[[1]](#footnote-2)

והנה הי' מקום לדון בזה מתרי טעמי, חדא י"ל, דלא אסרו חכמים תחילת בישול, אא"כ הגיע למאב"ד, אך כל שלא הגיע למאב"ד לי"ב איסורא כלל, וע"כ שפיר מותר לחמם הברזל אם לא יהא ניתך עי"ז, וי"ל עוד, דאף אם אסרו חכמים להביא מאכל לידי יס"ב אף אם לא יגיע למאב"ד, היינו משום דהוי זה תחילת בישול, ואסרו חכמים אף תחילת בישול, או ה"ז אסור מדאורייתא משום חצי שיעור, אך במתכת כ"ז שאינו ניתך הרי אי"ז אפי' תחילת בישול, וע"כ לי"ב איסורא כלל, וכ"ה דשרי להפשיר כמבו' בסוגיא ד"מ:.

ב] והנה בעיקר דין זה, מצינו דברים מפורשים בד' האחרונים דס"ל דמותר לחמם את הברזל אם לא יהא ניתך עי"ז, וכבר עמד ע"ז במנחת שלמה תנינא סימן כ"ה במכתבו למרן החזו"א, דהנה במג"א סי' שי"ח סקל"ז כתב, ז"ל, ולפ"ז אסור ליתן אלונטית או כלי עופרת סמוך לאש לחממו אם הוא קרוב כ"כ שיכול להתיך שם או לשרוף וכו', ויש לדחות דהתם לא ניח"ל שישרוף או שיתיך והוי דבר שאינו מתכוין, עכ"ל, וכ"ה במ"ב שם סקצ"א, והביא כן מהא"ר והתו"ש, וגם הפמ"ג והמחה"ש הסכימו לד' המג"א.

ומבו' בדבריהם דכל שלא יהא ניתך עי"ז פשיטא להו דלי"ב איסורא כלל, ולא דנו אלא בשנותנו במקום שיכול להתיר שם או לשרוף, אם יש בזה משום גזירת הפשר,

ועיי"ש בתהל"ד סקל"ב שכתב, ז"ל, ולכאו' צ"ע דכיון דבדבר מאכל השיעור הוא היס"ב או כמאב"ד, ולמה בכאן הוצרך המג"א אם הוא קרוב כ"כ שיוכל להתיך או לשרוף, ולכאו' אם השיעור כמאב"ד א"ש, דדוקא במאכל כיון דאיכא מאן דאכיל לי' הכי חייב, אבל בדבר שאינו מאכל ל"ש זה, אבל אי נימא דבדבר מאכל חי שאינו נאכל כמו שהוא חי השיעור הוא יס"ב, למה לא נימא הכי גם באינו דבר מאכל, וצ"ע, עכ"ל.

אמנם י"ל כמש"נ לעיל, דאף אם בכל דבר מאכל אסור להביאו לידי יס"ב, מ"מ מותר להביא מתכת לידי יס"ב, כיון דכ"ז שאינו ניתך אי"ז אפי' תחילת בישול, וכבר כתב כעי"ז בשביתת השבת בא"ר סק"ל.

ג] והך מילתא דמותר להביא דבר לידי יד סולדת בו, אם אי"ז אף תחילת בישול, לכאו' הוא מוכח כן ממש"כ בחי' הרשב"א בד"מ:, ז"ל, ולא עוד אלא אפי' תבשיל שלא נתבשל כלל אם הוא דבר קשה להתבשל כגון בשר וכיוצ"ב שאינו מתבשל וכו' כנגד המדורה, אפי' במקום שהיס"ב מותר, וכללא דמילתא כל מקום שאינו בא שם לידי בישול וכל דבר שאין בו משום בישול וכו' בין כנגד המדורה מותר, ולא אמרו יד סולדת אסור אלא במים ויין ושמן שהם קלים להתבשל, עכ"ל.

ומהא דמותר להניח דברים הקשים להתבשל אף במקום שיבואו לידי יד סולדת, מוכח דמותר להביא מאכל לידי יד סולדת בו, עכ"פ היכא דאי"ז תחילת בישול, וז"ב.

ולכאו' יש ללמוד כן גם ממש"א בגמ' דמ"ב דמלח ובשרא דתורא מותר ליתנם בכלי ראשון, אף שהן באין לידי יד סולדת, ובע"כ דעכ"פ היכא דאי"ז תחילת בישול לי"ב איסורא.

וד' החזו"א שאסר להביא מתכת לידי יס"ב, אף שאינה ניתכת כלל באש זו, צע"ג, דמ"ש מהא דמותר ליתן בשרא דתורא כנגד המדורה אף במקום שהיס"ב, ובתוך כלי ראשון שאינו ע"ג האש, כיון שאין בשר מתבשל בחום שהיס"ב, וא"כ ה"נ מותר ליתן מתכת ע"ג האש אם אי"ז ניתך בחום זה.

ובדוחק י"ל, דהא דמותר ליתנם בכלי ראשון שאינו ע"ג האש, הוא משום דדברים אלו אין מתבשלין כלל בכלי ראשון שאינו ע"ג האש, וע"כ שרי ליתנם בתוכו, דלא חשיב זה כלל כמעשה בישול, ומשא"כ בנותן מתכת ע"ג האש, הרי שהגם שלא יבא לידי התכה באש זו, מ"מ כיון שאם תגדל האש יהא בכחה להתיכו, חשיב זה כתחילת בישול, אך אכתי אי"ז מתישב בד' הרשב"א שהתיר ליתן בשר כנגד המדורה אף במקום שהיס"ב.

ד] ובמה שנקט החזו"א דאסור להביא דבר מאכל לידי יד סולדת בו, אף שלא יגיע לידי מאב"ד, כ"כ גם בראש יוסף בדל"ח: ד"ה דע, ולמד כן מד' הרמב"ם פ"ט משבת ה"ה, ועמש"נ להלן סק"ה בזה, ונקט שם ד"ה אין נותנין דה"ז אסור מדאורייתא משום חצי שיעור, ושו"ר במשכנות יעקב סימן ק"ה שנקט בתו"ד דבישול פחות ממאב"ד אסור מדרבנן..

אך מצינו בכ"ד בד' האחרונים שנקטו דמותר להביא מאכל לידי יס"ב כל שלא יגיע לכדי מאב"ד.

חדא, הוא במש"כ בביאוה"ל סימן שי"ח ס"ו, ז"ל, ויכול לטוח פיו בבצק, משמע מזה דבצק מותר להניח ע"ג כלי חם שהיס"ב, ולא חיישינן שיבוא לקצת אפי' "כדי קרימת פנים" [עיין לעיל ברנ"ד ס"ה דזהו השיעור לגבי הפת], עכ"ל, ומבו' דכל שלא יבא לידי קרימת פנים לי"ב איסורא, הגם שהתחיל אפייתו.

עוד מצינו כן, דהנה בשעה"צ סימן שי"ח סק"ה כתב, ז"ל, אך על עיקר הדין שהוזכר בגמ' דעל כמאב"ד בעינן מב' הצדדין דוקא, יל"ע במה שהוזכר בס"ט ובמג"א שם סקל"ב דעירוי מבשל כדי קליפה, ומבו' שם באיזה אחרונים דהוא כמאב"ד, והלא הוא רק בצד א' וכו', ואפשר דמ"מ איסורא דרבנן איכא, אבל הוא דבר חדש וצ"ע בכ"ז, עכ"ל.

אמנם הנה באג"ט אופה דין י"ד, ז"ל, המערה מכלי ראשון וכו' ה"ז חייב, אבל דברים שהם עבים יותר מכדי קליפה פטור אף על הכדי קליפה המתבשלת וכו' משום דאינה מתבשל ברגע העירוי כל צרכו אלא כמאב"ד, וכל המתבשל כמאב"ד מצד א' פטור וכו', ולא עוד אלא שמותר לכתחילה מאחר שאינו על עצמו של אש, עכ"ל, ועיי"ש בסקל"א אות ג' שכתב, דאף דבגמ' אמרו דכל כמאב"ד מצד א' פטור דמשמע אבל אסור, היינו משום דבבשר ע"ג גחלים איירי, ואפי' להפשיר אסור במקום שיוכל לבא לידי בישול וכו', אבל הכא שאינו במקום הראוי לבישול שוב אף לכתחילה מותר, עכ"ל.

והנה מבו' מד' האג"ט דליכא איסורא בתחילת בישול כל שלא יגיע לידי מאב"ד, וע"כ ס"ל דאף אם יגיע לידי מאב"ד מצד א' לי"ב איסורא, דכל כמאב"ד מצד א' לאו כלום הוא, ועי' שביתת השבת בא"ר סקנ"ט שתמה ע"ד האג"ט.

ונ' דאף השעה"צ שנקט דכל כמאב"ד מצד א' אסור מדרבנן, היינו רק משום דבישל מצד א' כמאב"ד, דבכה"ג הגם דליכא חיובא ע"ז משום דאי"ז אלא מצד א', מ"מ ה"ז אסור מדרבנן, כיון שאם ישלים ויבשל גם מן הצד השני כמאב"ד יהא זה בישול גמור, אך משא"כ אם לא הגיע כלל לידי מאב"ד לי"ב איסורא, וכמבו' כן בד' הביאוה"ל בס"ו הנז'.

ולכאו' הוא מוכח כן, דאל"כ מ"ט הוצרכו האחרונים לפרש דעירוי מבשל כמאב"ד, הרי אף אם אינו מבשל כמאב"ד נמי אית בי' איסורא, ובע"כ דפחות ממאב"ד לי"ב איסורא כלל, וע"כ כל הא דעירוי אסור הוא רק משום שהוא מבשל כמאב"ד.[[2]](#footnote-3)

ועי' שביתת השבת בא"ר סוסקנ"ט שכתב לחלק עד"ז, די"ל דהגם דבישול פחות ממאב"ד אינו אסור מה"ת משום חצי שיעור כיון דחסר השיעור באיכות, מ"מ היכא שנתבשל כמאב"ד מצד אחד, יש לאסרו מה"ת משום חצי שיעור, דחשיב חצי שיעור בכמות, כיון שאפשר להשתלם ע"י שיוסיף לצלות גם מצד השני כמאב"ד, וע"כ שייך שפיר חזי לאיצטרופי, עכ"ד, אך שם סק"ל נקט דאף פחות ממאב"ד אסור מדרבנן, עיי"ש.

ה] והנה הראש יוסף למד להא דפחות ממאב"ד פטור אבל אסור, ממש"כ הרמב"ם בפ"ט משבת ה"ה דהניח בשר ע"ג גחלים, נתבשל חצי בישול מצד אחד פטור, עד שיהפך בו ויתבשל חצי בישול משני צדדיו, והרי דאי"ז מותר לכתחילה, אלא פטור אבל אסור, אך אין ללמוד מהתם דה"ז אסור מה"ת, דאדרבה הרי כתב הרמב"ם שם פ"א ה"ג דכל מקום שנאמר שהעאושה דבר זה פטור וכו' אבל אסור לעשות אותו דבר בשבת "ואיסורו מדברי סופרים", עכ"ל, וכבר נחלקו האחרונים אם יש ללמוד עפי"ז מד' הרמב"ם דכל חצי שיעור במלאכת שבת אינו אסור אלא מדרבנן, ואכ"מ.

אך למש"נ יש לדחות בתרי גווני, חדא הוא כמש"כ האג"ט דהתם אסור משום שיכול לבא לידי בישול, וע"כ יש בזה משום גזירת הפשר, ואף לפשטות ד' הרמב"ם דלא ס"ל לגזירת הפשר, י"ל דה"ז אסור משום איסור שהי' ואיסור נתינה בתחילה, ועוד, דשאני מאב"ד מצד אחד, דה"ז אסור, מפחות ממאב"ד דלי"ב איסורא, וכמש"נ הטעם בזה, וע' אבהא"ז פכ"ב משבת ה"ח שנחלק ע"ד הראש יוסף.[[3]](#footnote-4)

ו] והנה באמת כמדומה דלדעת הרבה מן הראשונים הוא משנה ערוכה, דליכא איסור בתחילת בישול כל שלא יבא לידי מאב"ד.

דהנה תנן לקמן דקמ"ה: דכל שלא בא בחמין מער"ש מדיחין אותו בחמין בשבת, חוץ ממליח הישן וקולייס האיספנין, ופירש היראים מ' ער"ד, ז"ל, כל שלא בא בחמין לפני השבת מדיחין אותו בחמין בשבת, פי' בכלי ראשון, שבהדחה בעלמא אינו מתבשל אפי' בכלי ראשון, כאשר פירשנו למעלה שיש דברים שאפי' בכלי ראשון לא מתבשל, כך יש חילוק בענינים בין שרי' להדחה, חוץ ממליח הישן וקוליס האיספנין ודגים קטנים מלוחים, שהדחתן גמר מלאכתן פי' אלו ג' וכיוצא בהן יש שבהדחה בעלמא מתבשלין בכלי ראשון, עכ"ל, והיינו דהא דאין שורין אותו בחמין הוא משום דבשרי' מרובה הוא מתבשל כמאב"ד, ומשא"כ בהדחה בעלמא אינו מתבשל כמאב"ד, וכן פירשו הר"י מלוניל והמאירי ורבינו פרחי' והשיטה להר"נ שם, וכ"נ גם בפסקי רי"ד ופסקי ריא"ז וריבב"ן שם.

ולפירוש כל הני ראשונים מפורש במתניתין, דליכא איסור בתחילת בישול כל שלא יבא לידי מאב"ד, וע"כ מותר להדיח כל דבר בחמין, כיון שבהדחה מועטת אינו מתבשל כמאב"ד, ורק לשרות אסור, משום דבשרי' מרובה ה"ז בא לידי מאב"ד, וכמש"כ הראשונים שם.

ומצינו כן גם באהל מועד דרך ג' נתיב ז' בשם הרשב"א, ז"ל, ובשם רשב"א מצאתי כתוב, מה שאינו יכול להתבשל בשעה קלה מניחו אפי' במקום שהיס"ב, ובלבד שלא ישהנו שם שיעור שיוכל לבא שם לידי בישול, עכ"ל, ומשמעות הדברים דאף שיתחיל בישולו ליכא איסורא, כיון שאינו יכול לבא לידי בישול כמאב"ד.

וכן מ' גם בל' היראים מ' ער"ד שכתב בתו"ד, ז"ל, ואמרי' בחולין פ' כל הבשר איזהו בישול כל שאחרים אוכלים אותו מחמת בישולו, עכ"ל, ומשמעות דבריו שם, דפחות משיעור זה מותר לכתחילה.

1. ובמכתבים לסימן שי"ג כתב החזו"א, ז"ל, התחת בישול ודאי אסור, אבל אין שם בישול על קדירה של מתכת כין שבזמן שהיא מלאה לעולם לא תרכך על האש, לא חייל עלה שם בישול, דבישל במתכת אין לך בו אלא חידושו, בזמן שהמתכת על האש כדרך הניתכין, אבל לא בזמן שהוא לבוש שריון ואינו מתירא מן האש, עכ"ל, וכתב עוד, ז"ל, התחלת חימום ברזל ודאי אסורה, אבל קדירה מלאה שאין האור שולט בה להתיכה אין שם מלאכה עלי', עכ"ל, והדברים צ"ב, דלפ"ז לכאו' כל מה שאסר החזו"א ליתן קדירה ריקנית ע"ג האש, הוא רק אם בכח אש זו להתיכה, ואי"ז במשמעות דבריו, וגם עיקר מה שחילק דקדירה מלאה אין האור שולט בה להתיכה, צ"ב, שהרי אם תהא אש גדולה שפיר תתיך אף קדירה מלאה, וצ"ע בזה.

   ועי' אג"מ או"ח ח"א סימן צ"ג שכתב דאין מקום לאסור אלא באש גדולה שיכול לעשות את המתכת לגחלת, דכה"ג אית בי' משום גזירת הפשר, ולפלא שלא הביא ד' המג"א ודעימי' בסימן שי"ח שדנו בזה אם יש גזירת הפשר במניח מתכת במקום שיכול להיות ניתך, והמ"ב הכריע דלי"ב גזירת הפשר, וגם אין לאסור בקדירה מלאה, עיי"ש בטעמו. [↑](#footnote-ref-2)
2. והעירוני דיל"פ עוד הטעם בזה, לפמש"כ בספר מנחת סולת מצוה ל"ב מלאכה כ"ד, דאין לאסור בישול פחות ממאב"ד משום איסור חצי שיעור, דכיון שאם הי' מבושל פחות ממאב"ד, ובא וגמר את בישולו עד כדי מאב"ד ה"ה חייב, נמצא שאין התחלת הבישול חלק מן האיסור, וע"כ לי"ב משום איסור חצי שיעור, אשר לפ"ז י"ל, דע"כ במבשל כמאב"ד מצד א' ה"ז אסור משום חצי שיעור, וזה אי נימא דדבר שנתבשל כמאב"ד מצד א', ובא אחר ובישלו כמאב"ד מצידו השני, אינו חייב אא"כ יש כגרוגרת בצד זה שבישלו, ולא סגי במה שיש בכולו כגרוגרת, הגם שקודם שבישל הצד השני, ל"ה חשיבות בישול גם על הצד הראשון, דכל כמאב"ד מצד אחד לאו כלום הוא, אשר לפ"ז שפיר יש לאסור לבשל כמאב"ד מצד א' משום איסור חצי שיעור, כיון דאין חייבין על הבישול הצד השני בפנ"ע, ונמצא דבישול צד א' הוי חלק מן האיסור, ודו"ק.

   שו"ר באבהא"ז פכ"ב משבת ה"ח, שכתב דל"ד בישול פחות ממאב"ד לבישול מאב"ד מצד א', דבישול פחות ממאב"ד לא חשיב כחצי שיעור, כיון שכ"ז שלא הגיע לידי בישול לאו כלום הוא, והשני שיגמור הבישול יהא חייב, ונמצא דל"ש בבישול חלקים ושיעורים לגמרי, ומשא"כ בפחות ממאב"ד מצד א', דהתם באמתהי' שיעור גמור דהא כמאב"ד חשיב בישול, רק דפטור משום דנתבשל מצד א' ואינו עשוי שיחלק את הבשר לשנים, ואכתי לא תיקן בזה כלום והוי כמקלקל, ולכן פטור אבל אסור דהא הבישול בפנ"ע הוה בישול גמור, רק דאינו מועיל ובטל חשיבותי', עכ"ד. [↑](#footnote-ref-3)
3. ויש לציין עוד, למש"כ הבית מאיר יו"ד סימן פ"ז, דאסור מדאורייתא לבשל בב"ח פחות ממאב"ד, משום דחזי לאיצטרופי כמו חצי שיעור, ועיי"ש שכתב בדעת הפר"ח דאי"ז אסור משום דהוי חצי מלאכה, ובתו"ד מבו' דבשבת ודאי אי"ז אסור מדאורייתא, ואך נסתפק אם הטעם בשבת הוא משום דהוי חצי מלאכה ולא חצי שיעור, או הוא מדכתיב בעשותה, ובזה תלוי אם בבב"ח ה"ז אסור מדארייתא, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-4)