סי_ רנט - השבת אבידה
קטגוריות: שו_ע / חושן משפט / חושן משפט - דור המלקטים

**השבת אבידה**

סימן רנ"ט - סימן רע"א

**דור המלקטים** - קונטרס השבת אבידה (סנדר), הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ), השבת אבידה כהלכה (פיינהנדלר), חוט שני (מזוזה עמ' שי"ב - עמ' שי"ד), משפט האבידה (גרוס), משפט הלכה ( ), משפט האבידה (ח"ג, שפיץ), סוכת חיים (באבידה ומציאה), פתחי חושן (ח"ב, בלוי), תורת האבידה (נידאם), תורת האבידה (עובד), תורת האבידה (פלדמן), ממון ישראל (Other people's Money, באדנער), R Avi Wiesenfeld.

1. כלליות.
2. .
3. כלליות.
   1. **איסור מזיק**.
      1. יש איסור להזיק משום לא תוכל להתעלם כמש"כ בקה"י ב"ק ס"א, ורש"ש כתובות יח., וחלקת יואב חו"מ ס"כ ד"ה נמצא, ובקונטרסי שיעורים ב"ק ס"א אות י"ח בשם הגרש"ש, והגר' אליעזר מטלז בשד"ח בבאר בשדי (סוף ח"ה) אות י"ב, ובקו"ש ב"ב אות ע"ד [ודלא כמש"כ בשיעורי ר' אלחנן ב"מ ס"ד אות א' ד"ה וחזינן, שמוכח שאינו עובר האיסור לא תוכל להתעלם, וצב"ג]. וכן אם מזיק אדם עובר במצות והשבתו כדכתב הגר' אליעזר מטל"ז שם ובס' בצדק ובמשפט סקנ"ד בקונטרס בדין הזיק ראיה ס"ג ד"ה וכן.
      2. ובקונטרסי שיעורים שם כתב וז"ל וצ"ע אם שייכא סברא זו אם ממונו מזיק לא הוא בעצמו עכ"ל, וכן שם ס"ג אי"ג דמוכח דוקא אדם המזיק. והאחרונים הנ"ל מדבר בנזקי גופו. ובס' ודברת בם דף ל"ב יש מכתב מהגרח"ק לענין שאלה זו, ותי' וז"ל גם בנזקי ממונו, אבל אין מחויב לשמור שור חבירו כיון שאין מזומן ההיזק עכ"ל. וכן מוכח מהדברות משה שבת ס"ב ע"ו ד"ה ויש משא"כ מכות ד. תד"ה לוקין להעול"נ שם ומרא"כ שם, וצ"ע.
      3. וכתב הרמב"ם גזלה פי"א הל"ג אבידת הגוי מותרת שנ' אבידת אחיך והמחזירה הרי זה עובר עבירה מפני שהוא מחזיק ידי רשעי עולם וכו' ובמקום שיש חלול השם אבידתו אסורה וחייב להחזירם עכ"ל. וכן מביאים הפוסקים. וא"כ מדין השבת אבידה אין איסור להזיק גוי, וכ"כ בקומץ מנחה מי"א א"ז [אא"כ דהוי חילול ה', ופשוט].
   2. **לשון הרע לתועלת**.
      1. עי' סי' תכ"ו, לשיטות ומראי מקומות.
   3. **להכריז בשבת על אבידה**.
      1. עי' או"ח סי' ש"ו סעי' י"ב, לשיטות ומראי מקומות.
   4. **אבידה שמוקצה**.
      1. עי' או"ח סי' ש"ח סעי' ג', לשיטות ומראי מקומות.
4. השבת גופו.
   1. **חיוב לרפות**.
      1. רמב"ם (פירוש המשניות נדרים פרק ד' משנה ד') – "שחייב הרופא מן הדין לרפאות חולי ישראל והרי הוא בכלל אמרם בפירוש הכתוב והשבתו לו לרבות את גופו שאם ראהו אובד ויכול להצילו הרי זה מצילו בגופו או בממונו או בידיעתו".
      2. תוס' הרא"ש (ברכות דף ס. ד"ה מכאן) – "מכאן שניתנה רשות לרופא לרפאות. הקשה ה"ר יעקב מאורליינ"ש פשיטא למה לא ירפאו הרופאים הא כתיב והשבותו לו ודרשינן זו היא השבת גופו וכתיב לא תעמוד על דם רעך, ותירץ שניתן רשות לרפאת בשכר דסד"א שחייב לעשות בחנם מטעמא דפרישית, ולי נראה דחולאים הבאים מחמת אדם דין הוא שירפאם אבל חלאים הבאים מעצמן אי לאו קרא הוה אמינא שאין לרפאותם שנראה כמבטל גזרת המלך".
      3. בית הלל (יו"ד סי' של"ו ס"ק ב').
      4. גר"א (יו"ד סי' של"ו ס"ק ז') – "הרופא כו'. דאמרינן (בספרי וב"ק פ"א ב' וסנהדרין ע"ג א') והשבותו לו זה אבידת גופו".
      5. קרן אורה (נדרים דף מא:).
      6. נדרי זריזין (נדרים דף מא:).
      7. אג"מ (אה"ע ח"א סי' ל"ט ד"ה והטעם).
      8. הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות סוף סי' קכ"ד).
   2. **שייך על עצמו** – קובץ שיעורים (ח"ב סי' מ"ו).
   3. **מי שאבד בדרך**.
      1. ב"ק (דף פא:) – "ת"ר: הרואה חבירו תועה בין הכרמים, מפסיג ועולה מפסיג ויורד עד שמעלהו לעיר או לדרך; וכן הוא שתועה בין הכרמים, מפסיג ועולה מפסיג ויורד עד שיעלה לעיר או לדרך. מאי וכן. מהו דתימא: חבירו הוא דידע להיכא מסלק דניפסוג, אבל הוא דלא ידע להיכא קא סליק לא ניפסוג, נהדריה נהדר בי מיצרי, קמ"ל. הא דאורייתא הוא, דתניא: השבת גופו מניין. ת"ל: והשבותו. דאורייתא הוא דקאי בי מיצרי, אתא הוא תקין דמפסיג ועולה מפסיג ויורד".
      2. קמ"ל, אפילו לשעות.
         1. בנין שלמה (סנהדרין דף עג. ד"ה אבידת) - חצי יום.
         2. מרגליות הים (סנהדרין דף עג. אות י"ג) - כמה שעות.
      3. מראי מקומות – קרבן עדה (ירושלמי פרק י"ג הל' ז' ד"ה תניא), הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"א סי' רמ"ט), אוצר מפרשי התלמוד (בב"ק שם הע' פ"ב).
         1. אג"מ (אה"ע ח"א סי' ל"ט ד"ה והטעם) – "והטעם שצריך קרא להציל מטביעה בנהר וכדומה ולא הוי כ"ש מהשבת ממון וחיוב צדקה אולי הוא מהטעם שצריך קרא שמותר לרופא לרפאות ולא אמרינן רחמנא מחי והוא מסי כדפרש"י בב"ק דף פ"ה ואף שמחוייבין בצדקה הוא מטעם ר"ע בב"ב דף י' שהשיב לטורנוסרופוס הרשע כדי שניצול אנו מהם מדינה של גיהנם והעונש הוא במה שנצרך לבריות כדאמר המשל ממלך שכעס על בנו וזה הטעם שייך גם בהשבת אבדה. ואף שגם חבלה ושאר חולאים דהגוף מותר וגם מצוה לאחרים לרפאות, מ"מ אולי במיתה שאני דכשנגזר שיהיה חולה במחלה שיש לו רפואה הויא הגזירה רק לזה שיצטער ביסורין עד שישיג הרפואות והוצאת הממון לזה ואם נגזר שימות לא ישיג הרפואות כהא דבשבת דף ק"י אבל בטביעה בנהר וכדומה שאין שייך כ"כ שהרי היה מת תיכף בלא הצלתו אולי ליכא מצוה להציל והוצרך הקרא לאשמועינן דאיכא מצוה להציל וגם איסור לאו למתרשל מלהציל אף שלכאורה הוא כסותר גזירת המלך דאין לנו עסק בנסתרות ממנו".
   4. **השבת ילד אובד להוריו** – הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' רנ"ו).
   5. **השבת אבידה לגוי**.
      1. ב"ק (דף קיג:) – "דאמר רב חמא בר גורי' אמר רב: מנין לאבידת הכנעני שהיא מותרת. שנאמר: לכל אבדת אחיך, לאחיך אתה מחזיר, ואי אתה מחזיר לכנעני. ואימא: הני מילי היכא דלא אתי לידיה, דלא מחייב לאהדורי בתרה, אבל היכא דאתי לידיה אימא ליהדרה! אמר רבינא: ומצאתה, דאתאי לידיה משמע. תניא, ר' פנחס בן יאיר אומר: במקום שיש חילול השם, אפי' אבידתו אסור".
      2. סנהדרין (דף עו:) – "והמחזיר אבידה לנכרי - עליו הכתוב אומר למען ספות הרוה את הצמאה לא יאבה ה' סלח לו".
      3. רש"י (סנהדרין דף עו: ד"ה והמחזיר) – "והמחזיר אבידה לנכרי. **השווה וחבר נכרי לישראל**, ומראה בעצמו שהשבת אבדה אינה חשובה לו מצות בוראו, שאף לנכרי הוא עושה כן שלא נצטווה עליהם".
      4. הו"ד בסמ"ע (חו"מ סי' רס"ו ס"ק ב').
      5. רמב"ם (הל' אבידה פרק י"א הל' ג') – "אבידת הגוי מותרת שנ' אבידת אחיך, והמחזירה הרי זה עובר עבירה **מפני שהוא מחזיק ידי רשעי עולם**, ואם החזירה לקדש את השם כדי שיפארו את ישראל וידעו שהם בעלי אמונה הרי זה משובח, ובמקום שיש חלול השם אבידתו אסורה וחייב להחזירה".
      6. הו"ד במחבר (חו"מ סי' רס"ו סעי' א').
      7. **לרפאות גוי בחינם** – תוס' (ע"ז דף כו: ד"ה לאפוקי, גיטין דף ע. ד"ה רב), שו"ע (יו"ד סי' קנ"ח סעי' א')
   6. **גוי שאבד בדרך**.
      1. עי' ערך לא תחנם, לשיטות ומראי מקומות.
   7. **עכו"ם שמצא אבידה**.
      1. פתחי חושן (הל' אבידה ומציאה פרק א' הע' נ"ה) – "כתב בשער אשר סימן רסו, ישראל שמצא אבידה של גוי ואח"כ נתגייר, פטור מלהחזיר לו, שמיד בשעת מציאה זכה בה. וכתב עוד שעכו"ם שמצא אבידה ואח"כ נתגייר שפטור מלהחזיר, וכ"כ בשו"ת חו"י סימן עט, ולכאורה נראה כן מסברא דהשבת אבידה מצוה בפני עצמה היא, ולא מצינו מצות השבת אבידה בין ז' מצוות שנצטוו בני נח, וכיון שבגיותו היה פטור מלהחזיר, גם לאחר שנתגייר פטור, ומשמע אפילו קודם יאוש, שהרי רק קודם יאוש בכלל השבת אבידה הוא, דאילו לאחר יאוש גם ישראל פטור, ועי' פרק ב הערה א שהבאתי כמה אחרונים הסוברים שעכו"ם אינו קונה אבידת ישראל אפילו ביאוש, ומשמע שעכו"ם מצווה בהשבת אבידה, וצריך לומר דס"ל כמ"ש הרדב"ז ח"ב סימן תרי שלא מנו מצות השבת אבידה כמ"ע בפני עצמה אלא קודם שתבא לידו, אבל לאחר שבאה לידו, הרי זה בכלל והשיב את הגזילה, וכיון שעכו"ם מצווה על הגזל, מצווה גם בהשבת אבידה, וע"ז חידשו האחרונים הנ"ל שגם לאחר יאוש אינו קונה, ומצווה להחזיר, ונמצא לפי"ז לדעת החו"י בתשובה הנ"ל שבגזל מישראל בגיותו ונתגייר אח"כ צריך להשיב, ה"ה באבידה חייב להשיב, וע"כ שהחו"י חולק על הרדב"ז, וסובר שאבידה אינה בכלל גזל גם לאחר שבאה לידו, ואפילו קודם יאוש. ולכאורה לדעת הרדב"ז והאחרונים הנ"ל יש לעיין למה התירה התורה אבידת עכו"ם, כיון שיש בזה משום גזל. שוב ראיתי בשו"ת בית שלמה או"ח סימן נז דפשיטא ליה שעכו"ם אינו חייב בהשבת אבידה, ועפי"ז כתב דהוי כבהתירא אתי לידיה, ולאחר יאוש מותר, וצ"ע".
   8. **אם מחלל שבת למי שמאבד עצמו לדעת**.
      1. עי' או"ח סימן שכ"ט, לשיטות ומראי מקומות.
   9. **מי שפטור ממצות** – בנין ציון (סי' ק"ע, "דאין על המת מוטל להציל את החי דכיון שאדם מת נעשה חפשי מן המצות כדאמרינן נדה (דף ס"א) לכן גם מטעם זה נלענ"ד דגם ע"פ שיטת התוספ' והרא"ש אסור להציל החי ע"י ביזוי המת"), עי' הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות סי' קכ"ד ד"ה עוד), שיעורי ר' שמואל (ב"מ סי' ס"ה).
   10. **חיוב להציל אדם מן העבירה מצד השבת גופו** – אור החיים (פר' כי תצא פרק כ"ב פסוק א' ד"ה ואותם, פסוק ג'), פלא יועץ (ערך הצלה), מנחת חינוך (מצוה רל"ט אות ו'), תשובה מאהבה (ח"א סוף סי' ק"נ, "ואולי יש ללמוד דאסור להכשילו ממה דקאמר הש"ס (ב"ק פ"א) דיליף מוהשבות אם על השבת ממונו אתה חייב על השבת גופו לכ"ש א"כ אנן נמי נאמר אם על השבת ממונו והשבת גופו אתה חייב על השבת נפשו ונשמתו לכ"ש ומוכח דאסור להכשילו אדרבה נילף משם דצריכין להפריש מאיסור וא"כ עדיין י"ל דרק בישראל מצוה ע"כ אבל לא בנכרי ועדיין לא נח דעתי עדי אשמע מה ידבר רום מעלתו ודבר מה יורני"), תורת משה (פר' כי תצא ד"ה לא), ס' החיים (סי' ש"ו סעי' י"ד ד"ה והנה), מהר"ם שיק (מצוה ר"מ, או"ח סי' כ"ו), בית יצחק (אה"ע סי' כ"ב אות ב'), חפץ חיים (שמירת הלשון זכירה פרק י"ג, חפץ חיים על התורה פר' משפטים, בס' חיזוק הדת מאמר ג'), יריד התורה (פר' כי תצא, שפת אמת), הג' רס"ג (עשה כ"ח קע"ב - ד' ד"ה ומלבד), קול רם (פר' שלח פרק י"ג פסוק ל'), ויברך דוד (ח"א סי' ק"י אות ג'), אוצר מפרשי התלמוד (גיטין דף מז. הע' ג' והע' ט"ז), משנת פקו"נ (סי' ס'), בתורתו יהגה (ח"ב ע' ש"ס)
       1. חולק – עי' הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות סי' רמ"ט ד"ה אלא).
5. אין חיוב השבה.
   1. זקן ואינו לפי כבודו.
   2. עולה כסף.
6. סימן רנ"ט.
   1. **לפנים משורת הדין**.
      1. רמ"א (סעי' ה') – "ואם הוא עני ובעל אבידה עשיר, אין צריך לעשות לפנים משורת הדין".
      2. גר"ז (הל' מציאה ופקדון סעי' י"ח) – "וכל זה משורת הדין אבל טוב וישר לעשות לפנים משורת הדין להחזיר אפילו ברוב נכרים למי שיתן סימן אף על פי שכבר נתייאש. אבל אין צריך להכריז ולהודיע אלא אם באו הבעלים מאליהם ותבעו ונתנו סימן מחזיר להם. ואם יודע מעצמו של מי הוא יחזירנו לו אף על פי שלא תבע. **וכן בדבר שאין בו סימן** אם יודע בבירור של מי הוא יחזירנו לו אף על פי שכבר נתייאשו שהיאוש אינו כהפקר גמור שאינו מתייאש ומפקיר מרצונו".
      3. חוט שני (שבת ח"ב פרק ל"ה ס"ק ה' ד"ה ולפי"ז, עמ' רל"ט) – "ולפי"ז הא דאיתא בשו"ע הל' השבת אבידה שם, דאם המוצא הוא עני ובעל אבידה עשיר אינו צריך לעשות לפנים משורת הדין, י"ל דהכי נמי בדליקה דאם המציל ירא שמים עני ובעל הבית עשיר אינו צריך להחזיר אף לפנים משורת הדין. המציל מן הדליקה אין בזה משום איסור של קנין בשבת כיון שאינו מתעסק במעשה הקנין אלא שנוטלו וממילא זוכה לעצמו ע"י זה".
      4. חוט שני (השבת אבידה כהלכה פרק ה' הע' כ"ב) – "אם רואה שהמוצא משיב מצד הדין, **צריך להודיעו** שע"פ דין המציאה שלו ורק לפני משה"ד הוא מחזיר".
      5. "שאלה: מי שמחזיר חפץ לפנים משורת הדין כגון שהוא ממקום רוב עכו"ם, **האם צריך ליתן מעשר**, כיון דמעיקר הדין הוא שלו. תשובה: אין צריך כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א [זצ"ל] והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א".
   2. **אבידה שאין בו סימן, האם מחוייב להגביה**.
      1. מיקל.
         1. רע"א ( ).
      2. מחמיר.
         1. גר"ז ( ).
         2. תהלה לדוד ( ).
         3. אג"מ (חו"מ ח"ב סי' מ"ה אות ד') – "וכשמצא דבר שאין בו סימן ונסתפק אם הוא קודם יאוש, מחוייב לקחתו".
      3. מראי מקומות.
         1. פתחי חושן (אבידה ומציאה פרק א' סעי' ב') – "הרואה אבידה שאין בה סימן, יש אומרים שאינו חייב להגביהה, ויש חולקים".
7. סימן רס"א.
   1. **אבידה מדעת** - סעיף ד'.
      1. הלכה.
         1. אסור ליטול, ואין חיוב השבה – מחבר (סעי' ד'), ב"ח ( ).
         2. הוי הפקר, וכל הקודם זכה – רמ"א (סעי' ד'), ש"ך (ס"ק ג').
         3. מראי מקומות – פתחי חושן (הל' אבידה ומציאה פרק ד' סעי' י"ב), משפטי התורה (ח"ג סי' ז').
      2. בלי סימן.
         1. לכו"ע הוי הפקר – משפטי התורה (ח"ג סי' ז' אות ג').
      3. ליד האשפה המיועדים לפינוי.
         1. לכו"ע הוי הפקר – משפטי התורה (ח"ג סי' ז' אות ד').
      4. קצת שומר, קטנים וכדו'.
         1. לכו"ע אינו הפקר – נתיבות (בי' ס"ק א'), משפטי התורה (ח"ג סי' ז' אות ה').
8. קטן.
   1. אין יאוש בקטן.
   2. מציאה של קטן, לאביו.
   3. השבת אבידה כהלכה (פרק ט').
9. סגולה:
   1. ...................................
   2. **צדקה ר' מאיר בעל הנס: אלקי דמאיר עיני**.
      1. קבר – אמת ליעקב (שדי חמד ).
      2. טבריה – לב חיים (ח"ב סי' ק"ס).
      3. עני אר"י – יהודה יעלה (ח"א יו"ד סי' שט"ו).
      4. מראי מקומות – ברכי יוסף (סי' רי"ג סעי' ג' וד'), שדי חמד (אסיפת דינים ארץ ישראל אות ז'), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' ק"א), צדקה ומשפט (פרק ג' סוף הע' ל"ח), מועדים לשמחה (ח"ו ריש סי' ז').

**המוצא אבידה שמתבייש להשיבה: זקן ואינו לפי כבודו**

סימן רס"ג

1. **גבי פיקוח נפש**.
   1. עי' סי' תכ"ו, לשיטות ומראי מקומות.

**אין ליטול שכר על האבידה**

סימן רס"ה

1. .

**אבדת עוברי עבירה**

סימן רס"ו

1. אבידת עכו"ם - סעיף א'.
2. אבידת רשע - סעיף ב'.

**מטבל בהאבידה**

סימן רס"ו

1. סימנים: ג' דרגות.
   1. **סימן מובהק**.
      1. גם לרמאי מחזירים – ש"ך (ס"ק ג'), ע"פ רמ"א (סעי' ו').
   2. **סימן בינוני**.
      1. סתם בנ"א, אין מחזירים עד שמביא עדים שהוא נאמן.
         1. יש לחלק האם החפץ דבר יקר או לא – הגרז"נ גולדברג זצ"ל (ממון ישראל תשובה י"ט, פרק ג' הע' קנ"ז, "א"צ לחשוש שהוא רמאי שאין הדרך בזמן הזה לרמות בשביל אבידה. אבל בדבר יקר הערך ..."), ממון בישראל (עמ' ק"פ), הר"א ויזנפלד (עמ' ע"ג).
         2. אין לחלק – סתימות הפוסקים.
         3. השבת האבידה כהלכה (הקדמה עמ' י"ח) – "מלבד חוסר הידיעה בחומרת המצוה אין לאנשים ידיעה ברורה בהלכות מצוה זו, סומכים על מה שלמדו בילדותם ועפ"ז נוהגים כל חייהם, ונציין מספר טעויות נפוצות, א'. מכריזים כעבור זמן רב, ולפעמים בעל האבידה כבר שכח מאבידתו. ב'. **מחזירים לנותן סימנים בלי לוודא אם נאמן הוא**. ג'. מגביהים מציאה ומניחים אותה ע"ג גדר סמוך, או בסמוך למודעת ההכרזה. ד'. רושמים את כל הסימנים במודעת ההכרזה. ה'. רואים נזק הנגרם לאדם, ואפי' מועט, ולא טורחים להודיעו. (כגון פנסי רכב דולקים, מים זורמים ללא תועלת בגינה), וכהנה רבות".
      2. לרמאי, אין מחזירים עד שיש עדים שהאבידה שלו.
      3. צורבא דרבנן, מחזירים.
   3. סימן גרוע.
   4. מראי מקומות – השבת האבידה כהלכה (פרק ד').

**ענינים שונים בחיוב השבה**

שאלה: קיי"ל בשו"ע (חו"מ סי' ער"ב סעיף ז') שאע"ג שאדם חייב במצות פריקה וטעינה, מ"מ אם הי' בעל הבהמה שם, והלך וישב לו, ואמר לזה שפגע בו, הואיל ועליך המצוה אם רצית לפרוק לבדך פרוק, הרי זה פטור, שנאמר עזוב תעזוב עמו. האם קיי"ל גם לגבי מצות השבת אבידה, והיינו למשל אם מצה אבידה של חפצים פעוטים וזולים, שברור שהבעלים עצמם לא היו טורחים לרדוף אחריהם, האם גם המוצא אינו חייב לטרוח בהשבתם.

תשובה: מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א שמעתי דאולי פטור, ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א שמעתי דפטור.

שאלה: כתב רבינו יונה בשערי תשובה (סוף פרק ראשון) כ"ד דברים שמעכבים את התשובה, ואחד מהם הוא המוצא אבידה ואינו מחזירה לבעלי'. ועי' בהרמב"ם פ"ד מהל' תשובה ה"ג שמבאר הטעם בזה, דהרי מצות השבת אבידה הוא מצוה בין אדם לחבירו, ולכן צריך שחבירו ימחול לו בזה. ויל"ע האם זה רק מצד מצות השב תשיבם (דהיינו בזמן שהגבי' האבידה ולא החזירו) או גם במצות לא תוכל להתעלם, דהיינו קודם שהגבי' רק שראה את האבידה, אמרינן בזה דהוא אחד מהדברים שמעכבים את התשובה.

תשובה: רק מצד השב תשיבם כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

שאלה: הב"ח ריש סי' רנ"ט דן כמה שיעור הראיי' שחייב עלי' להשיב החפץ, אם זה דומה לפריקה וטעינה, ולא הכריע להלכה.

ובאמת בשיעור הב"ח הרי הוא מרחק רב, ואם רואה חפץ רס"ו אמות הרי לא ניכר אם החפץ אבוד בכלל, ואם הבעלים באמת עומד סמוך להחפץ וכדומה, והאם אפ"ה חייב לילך להחפץ לראות כל הפרטים, או דאין בזה חיוב בכלל.

והאיך קיי"ל בזה.

תשובה: רק אם רואה שזה אבידה כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א, ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א שמעתי דאף בספק אבידה צריך לגשת לראות אם זה אבידה.

שאלה: הובא ביראים (סי' קס"ח) דתליי' בראיי' ולא סגי בידיעה. וכן בסומא פטור כיון דלא ראה אותו, האם זה פשוט דסומא שלא ראה אך פגע בו ממש, דהיינו שהוא בידיו, האם חייב בהשבה.

תשובה: אם צריך לברר אם זה אבידה אינו חייב כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**מצא בשבת חפץ של מוקצה אם חייב לחזור לשם במוצ"ש**

שאלה: מי שמצא חפץ המוקצה בשבת, האם יש חיוב לחזור לאותו מקום במוצ"ש שיהא אפשר לו לעשות מצות השבה.

תשובה: אם אין בזה טירחא מצוה כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א, ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א שמעתי דיש לו מצוה לחזור לשם במוצאי שבת.

**מצא כלי שמלאכתו לאיסור בשבת**

שאלה: מצא כלי שמלאכתו לאיסור, כגון קרדום, ויודע שאין להבעלים כלי אחר לפצוע בו אגוזים, האם מותר להגבי' כיון דכלי זה מותר לטלטל לצורך גופו, וזה מיקרי צורך גופו, או דדנים המוצא, והמוצא אין לו היתר לטלטלו לצורך חבירו.

תשובה: מותר כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**להגביה חפץ בשבת הנמצא בכרמלית**

שאלה: האם מותר להשיב חפץ בשבת שעומדת בכרמלית פחות פחות מד' אמות, דנמצא דהוי שבות דשבות במקום מצוה.

תשובה: אסור כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**ענינים שונים בלאו לא תוכל להתעלם**

שאלה: יש להסתפק לפי שי' הראשונים [הרמב"ן דף ל' ע"א ועוד] דס"ל דחיוב השב תשיבם הוא רק כשמגבי' החפץ, וכ"ז שאינו מגביהו אינו חייב עליו משום השב תשיבם [רק משום לא תוכל להתעלם], האם אמרינן ג"כ דכשעומד אצל החפץ ושומר אותו, ואומר להבעלים שמצא חפצו במקום זה, אבל לא הגביהו, דאין לו קיום השבה, כיון דלא הגבי' החפץ, וכיון דלא הי' עליו חיוב השבה אין לו קיום מצות השבה, או דאפשר קיום מצות השבה גם בלא חיוב השבה.

תשובה: מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א שמעתי דאולי קיים ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א שמעתי דקיים מצות השב תשיבם.

שאלה: אם נתעלם מהחפץ, ובאו הבעלים ומצאוהו, או אם בא אחר ולקחה ע"מ להחזירה, האם עובר על לא תוכל להתעלם, כו כיון דסו"ס נחזר להבעלים, אינו עובר עליו.

תשובה: עבר כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**אם עובר בלא תוכל להתעלם כשחזר להרים האבידה**

שאלה: ראה אבידה והלך, ושוב חזר לקחת את האבידה והשיב לו, האם עובר על לא תוכל להתעלם.

תשובה: לא עבר כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**רואה מזגן של השכן נוזל אם חייב להודיע לו**

שאלה: מי שרואה בבית חבירו שהמזגן פתוח, ויודע שחבירו לא יהי' בביתו לכמה ימים, האם חייב להודיע, או דאפשר לומר שיש לו חשבון אמאי נשאר פתוח.

תשובה: מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א שמעתי דחייב להודיע. ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א שמעתי דאין צריל להודיע.

**אם מועיל להתנות לא לקנות האבידה**

שאלה: מי שרואה חפץ שאין בו סימן ולא יודע אם הבעלים נתייאשו מהם, האם מהני להגבי' ולהתנות שלא יקנה אותו עד אחר יאוש חבירו.

תשובה: מהגאון רבי שריה דבליצקי שמעתי דאולי מהני, ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א שמעתי דלא מהני.

**אם מותר להחזיר אבידה לגוי פחות משוה פרוטה**

שאלה: האם מותר להחזיר אבידה לעכו״ם היכא דהוא פחות משווה פרוטה.

תשובה: שלא יחזיר דאין בזה קידוש השם כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**החזרת אבידה לגוי עם בטחון מישראל**

שאלה: האם מותר להשיב אבידה לגוי המובטח בחברת ביטוח ישראל.

תשובה: מותר כיון דעד שמוציאים את הכסף מהחברת ביטוח לוקח הרבה זמן כן שמעתי מהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א וכן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א דמותר להחזיר.

**מצא נעל אחד אם חייב להכריז**

שאלה: מצא נעל ואינו מכיר אם בעל האבידה יש לו עוד נעל ולכן שווה לו יותר משוה פרוטה, או דאין לו עוד נעל ולכן שוויותו הוא פחות משוה פרוטה, האם חייב להכריז משום ספק.

תשובה: חייב אם ניכר שזה ניכר ולא השליחו את הנעל כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**עיר רובם גוים ועובר שם יהודים לענין השבת אבידה**

שאלה: עיר שרובה ישראלים וגם עובר שם ברגל רוב ישראל, ורק ברכב עוברים שם רוב עכו"ם, האם אזלינן מה דהולכים בתר הרכב, או כיון דרוב פעמים כשהולכים ברכב סוגרים החלונות לא מסתברא שנפל האבידה מן הרכב.

תשובה: הולכים אחרי ההולכים ושבים כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**הפרשת מעשר מאבידה של גוי שהחזיר משום קידוש השם**

שאלה: מי שמוצא חפץ [ממון] של עכו"ם, ומחזירו משום קידוש השם, האם צריך ליתן מעשר כיון דסו"ס החפץ הוא שלו.

תשובה: אין צריך כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**הפרשת מעשר מאבידה שהחזיר לפנים משורת הדין**

שאלה: מי שמחזיר חפץ לפנים משורת הדין כגון שהוא ממקום רוב עכו"ם, האם צריך ליתן מעשר, כיון דמעיקר הדין הוא שלו.

תשובה: אין צריך כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.

**מצא תועדת זהות של חילוני**

שאלה: מצאה תועדת זהות של אחד שהוא חילוני האם חייבים להשיב את זה?

תשובה: מהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליטא שמעתי דחייבים להחזיר כיון דרובם אינם מומרים להכעיס רק לתיאבון יעוין בשו"ע חושן משפט סימן רס"ו סעיף ב'.

**נשאר ספרים למכירה בבית הכנסת מה מותר לגבאי לעשות**

שאלה: מחבר ספר השאיר ספרו בתוך הבית מדרש לדוגמא כדי למכור אותם שם והוא נשאר שם הרבה זמן האם חייבים להשיב הספר אליו או שמותר לגבאים לעשות מה שרוצים?

תשובה: מסתבר שמותר לגבאים לעשות מה שרוצים כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א ומהגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א שמעתי דאם לא קיבל רשות מותר לגבאים לעשות עם זה מה שרוצים.

**מצא עט יקר אם יכול לתלות אותו או חייב להכרוז**

שאלה: אחד שמצא עט יקר או מפתח בבית מדרש והגביה אותו לעשות השבת אבידה האם מותר לו לתלות את העט עצמו על הלוח במקום לכתוב פתק להכריז על האבידה?

תשובה: אסור כן שמעתי מהגאון רבי שריה דבליצקי שליט"א והגאון רבי עזריאל אויערבאך שליט"א.