מכירת שטרות
קטגוריות: ש_ס / כה כתובות / שעבודים - הרב אלימלך וינברג

בעזרת השם יתברך

**קונטרסמראי מקומות בדין מכירת שטרות בגדר קניני מסירה וכתיבהובדין קניני אגב חליפין וכסף במכירת שטרותמאת הרב אלימלך וינברג הי"ו להערות יש לפנות לפלאפון: [PHONE_REMOVED]
נערך בעזהשי"ת עבור ביהמ"ד לתורה שם משמעון גור רמת גןנתייסד ע"י מורינו הגאון החסיד הרב אברהם אטלס זצ"ל אב"ד חיפהבנשיאות בנו ראש ישיבות דרכי נועם-עמק הלכה הגאון הרב שלמה שליט"א**

**קנין 'מסירה' [מסירה-משיכה-הגבהה] לרבי ולרבנןובנידון אם לקנות השעבוד צריך ג"כ לקנות 'הנייר'**

**בתוס' ב"ב דף ע"ו.א. [בד"ה אי כרבי] בשם ר"י,** כ' בהא דאמרינן **בגמ' שם** דאותיות נקנות 'במסירה' לרבי ולרבנן 'במסירה' ושטר, אאפ"ל דהכוונה במסירה לחודה, והוכיחו כן, א. דשאר מטלטלין חוץ מספינה ובע"ח אין נקנין במסירה אלא במשיכה כדמשמע **בקדושין כ"ו.א.** ואם לא מהני אפילו לקנות הקלף לצור עפ"י צלוחיתו כש"כ דלא מהני לקנות השעבוד שבו, ועוד, דהא חזינן לרבנן דכדי לקנות השעבוד בעינן טפי משאר קנין דבעינן אף כתיבה, ב. דהא הך ברייתא מתוקמא בסימטא דהא תני בה דספינה במשיכה ובסימטא לא מהני מסירה כלל בשום דבר, ג. מהא דאי' **בב"ב דף קנ"א.א.** לגבי הקנאת מלוגא דשטרא דמקשי': והא לא 'משך' ומבואר ד'משיכה' הוא הקנין בשטרות, ולכן כ' **התוס' בשם ר"י בתי' הראשון,** דבעינן נמי משיכה עם המסירה, והא דנקטי' 'מסירה' ולא 'משיכה' היינו משום דבעי' שיהיה מסירה 'מיד ליד' כדי לקנות השעבוד שבו, ובזה הוא יותר משאר מסירות שאי"צ בהם 'מיד ליד' כמסקנת **התוס' בדף ע"ה: בד"ה אחזה בטלפה,** ועוד כ' **התוס' בתי' השני** דאף במכי"ש אי"צ מסירה מיד ליד, והא דנקיט 'מסירה' היינו לומר דלא מהני קנין שטרות אלא בדעת אחרת מקנה כמו בשאר מסירות, ולאפוקי מפקיר שטרותיו דכיון דליכא בהו דעא"מ ל"מ בהו קנין משיכה לקנות החוב, עיי"ש, ועי' **בחידושי הרשב"א בשם הרשב"ם** שכ' כתירוצם הראשון של התוס' דבעלמא ל"מ משיכה אלא בדבר שגופו ממון והכ"נ אם היה בא לקנות הנייר עצמו אבל כדי לקנותו לגבות השעבוד שבו בעי' שימסרנו לו מיד ליד עיי"ש, ועי' **ברא"ש ב"ב פ' המוכר את הספינה [סימן ג']** שהביא לשני תירוצי התוס', ועי' **בטור חו"מ סי' ס"ו [אות ח']** שהביא שני תירוצי התוס', ועי' **בשו"ע חו"מ סי' ס"ו סעי' ט'** שכ' ג"כ כד' התוס' הרא"ש והטור הנ"ל, ועיי"ש **בסמ"ע סקכ"ג** שכ' בבי' התי' הראשון דבעי' דוקא מסירה מיד ליד דמשיכה לא מהני אלא בדבר שגופו ממון אבל בשטרות שאין גופן ממון בעי' קנין חשוב טפי עיי"ש, ועיי"ש **בש"ך סקכ"ד** דהעיקר כהתירוץ דלא בעי' מסירה מיד ליד עיי"ש.

ועיין עוד **בתוס' דע"ו.א. בד"ה רבי נתן** שכ' דסתם מוכר שט"ח בעינן 'הגבהה' בהדי מסירה ולא 'משיכה' דהא דברים שדרכן ליקנות בהגבהה אין נקנין במשיכה, והא דנקטי' 'משיכה' במכי"ש היינו דוקא במוכר שק מלא שטרות שאין דרכן בהגבהה, עיי"ש, וכ"כ **ברא"ש ובטור ושו"ע הנ"ל.**

ועי' **בשו"ת מהר"ח אור זרוע [סימן ר"י]** שכ' בביאור ד' התוס', ד'משיכה או הגבהה' הוא בשביל קנין 'גוף הקלף' ו'מסירה' הוא בשביל לקנות 'השעבוד, ומסיק שם שאם אינו רוצה למכור לו אלא 'השעבוד' ולא גוף הקלף באמת סגי במסירה לחודה ללא הגבהה או משיכה עיי"ש, ומבואר בדבריו דמשכח"ל מכירת 'השעבוד' אף ללא שיקנה גוף הקלף, ובכהא"ג שיקנה רק השעבוד אי"צ אלא 'מסירה' ולא 'משיכה או הגבהה', אמנם בד' **התוס' והרא"ש הנ"ל** בקושייתם שהק' דאי מסירה לא מהני לקנות אפילו גוף הנייר כש"כ דלא מהני לקנות השעבוד עיי"ש מפורש לכאורה שלא כדבריו, אלא אף לענין לקנות 'השעבוד' בעינן ג"כ 'משיכה או הגבהה' [ויש לדון אם הוא משום דהתוס' והרא"ש ס"ל דלא שייך לקנות השעבוד ללא שקונה גוף הנייר ולזה בעי' משיכה או הגבהה לגבי הנייר, או משום דהתוס' והרא"ש ס"ל דאף לקנות השעבוד עצמו לא מהני במסירה לחודה אלא בצירוף משיכה או הגבהה, ועי' **בקצות החושן סימן ס"ו סוף סק"ח** שנראה מדבריו שהבין בבי' ד' התוס' דלענין השעבוד סגי מסירה לחודה ורק בעינן משיכה או הגבהה לקנין גוף הנייר וללא קנין גוף הנייר אין קונה השעבוד עיי"ש, ודו"ק].

\*\*\*\*

ועי' **בתוספות רי"ד בדף ע"ו.א. בד"ה אותיות נקנות במסירה בשם רבינו יצחק** שנסתפק בדבר אי האי 'מסירה' הכוונה 'רק מסירה' ואי"צ משיכה או דהכוונה 'גם מסירה' וצריך ג"כ משיכה **[והתוס' והרא"ש הנ"ל בשם ר"י** כ' כהצד השני], ועי' עוד **בתוס' רי"ד דע"ו: בד"ה אין לצור ולצור בשם רבינו יצחק** שכ' דבמכירת שטרות במסירה לעולם אינו קונה הנייר ולהכי אי לא כ' ליה קני לך איהו וכל שעבודיה אינו קונה אפי' לצור עפ"י צלוחיתו, **ובתורי"ד שם** כ' דאיהו לשיטתו אזיל בצד הראשון הנ"ל דמסירה היינו ללא משיכה וממילא אינו קנין אלא לענין השעבוד ולא לענין הנייר עיי"ש.

\*\*\*\*

**בחידושי הרמב"ן בדף ע"ו.א.** הביא פירוש התוס' הנ"ל והקשה על דבריהם ודחה אותם, ומסיק: 'אבל לפיכך אותיות נקנות במסירה מפני שהמסירה והמשיכה וההגבהה שוין בהן שאין גופן קנוי ומכור והראיה שבהן אינה נמשכת ומוגבהת במשיכתן ולפיכך לא הצריכו בהן הגבהה ומשיכה, ותקנת חכמים היא שיקנה משעה שיוציא הלה ראיותיו מתחת ידו וגמר והקנה אותם לו', ועיי"ש, ודברי הרמב"ן הובאו גם **בספר התרומות שער נ"א חלק ג' אות ב', ובחידושי הרשב"א בדע"ו.א. בד"ה ועדיין יש לעיין בשם יש מפרשים, ובחידושי הריטב"א בשם אחרים, ובחידושי הר"ן בדע"ו.א. בד"ה חסורי מחסרא בשם אחרים** וכ' שלזה הסכימו **הרמב"ן והרשב"א ז"ל,** וכ"כ **בנימוק"י בדף ל"ט.א. מדפי הרי"ף בשם הרמב"ן.**

**ובש"ך [סימן ס"ו סקכ"ב]** הביא דברי הרמב"ן והוכיח כדבריו והסכים לדבריו וכ' ליישב כל קושיות התוס' על הרמב"ן, ועל קו' התוס' דבכל דוכתא מסירה אינה קונה אפילו גוף הנייר והכא דבעי לקנות גם השעבוד כש"כ שלא תועיל מסירה, תי' הש"ך דאדרבה לקנות השעבוד עדיף דכיון דבלא"ה אינו לא מוגבה ולא נמשך ולא נמסר ממילא אמרי' דכל שמוציא השטרות מתח"י וגמר והקנה קנה יעו"ש, **ובקצות החושן שם סק"ח** כ' על דבריו, דכיון דהרי צריך לקנות 'גם הנייר' והנייר הרי אינו נקנה במסירה להכי כ' התוס' דצריך גם משיכה או הגבהה הקונות הנייר יעו"ש, ולכאורה בדעת הרמב"ן ודעימיה מבואר דאי"צ לקנות הנייר וכל הקנין אינו אלא על השעבוד גרידא, אמנם **בישועות ישראל [סימן ס"ו סק"ז]** כ' דאף להרמב"ן צריך לקנות הנייר אלא דלשיטתו קנין הנייר נגרר אחר קנין השעבוד עיי"ש בדבריו.

\*\*\*\*

**ובעליות דרבינו יונה בדף ע"ו.א.** כ' דקנין 'מסירה' האמור באותיות היינו קנין 'הגבהה' ולא נקטו לשון הגבהה משום דסתם הגבהה היינו מע"ג קרקע וכיון דשטרות הם דבר קטן ואין דרכן להגביהן מע"ג קרקע לכן נקטו בזה מסירה ד'מסירתן היינו הגבהתן' עיי"ש, והובא פירושו בשמו **בחידושי הרשב"א בדע"ו.א. ובחידושי הר"ן בדף ע"ו.א.** וכ"כ **בחידושי הריטב"א בשם הר"מ** עיי"ש.

**ובתוס' רי"ד בדף ע"ו.א.** כ' ג"כ עד"ז דמסירה בשטרות היינו הגבהתן, והוסיף עוד דבודאי מסירה בשטרות מהני מתורת קנין 'יד' כיון שהוא נכנס לגמרי לידו ורשותו, ןהרי כל חצר משום 'יד' אתרבאי וכש"כ כשנכנס לידו ממש שהוא קונה, ולא אמרו 'הגבהה' אלא בדבר שאינו נכנס לגמרי תח"י שאז צריך להיות מוגבה מכוחו יעו"ש.

\*\*\*\*

**ובחידושי הריטב"א בדע"ו.א. בסד"ה חסורי מחסרא בשם רבינו יצחק הלוי** כ' בזה דהא דנקטי' 'מסירה' בקנין אותיות היינו משום דכיון דבהמסירה הרי הוא בא לקנות את השעבוד, הרי זה דומה לקנין 'מסירה' בספינה ובעלי חיים דבזה שמוסר לו האפסר קונה כל הבהמה והספינה והכ"נ השטר הוי כעין 'אפסר' להשעבוד הנקנה מכוחו ולכן נקטי' בזה לשון 'מסירה' אבל קנינו של השטר עצמו הוא ב'הגבהה', עיי"ש, וכ"מ **בשו"ת מהר"ח או"ז סימן ר"י** שכ' לפי דרכו דאפילו לא הקנה לו השטר מהני מסירתו לקנות השעבוד, וכ' דכן הוא במסירת האפסר בבע"ח וספינה דאעפ"י שאינו מקנה לו האפסר מהני מסירתו לקנות הבע"ח והספינה, והכ"נ מסירת השטר הוי כמסירת האפסר לגבי השעבוד עיי"ש.

\*\*\*\*

**בחידושי הר"ן ב"ב דע"ז.א. בד"ה סברא הוא בשם הרא"ה** כ' דלרבנן דס"ל דאותיות נקנות בכתיבה ומסירה בעינן 'מסירה' לפני הכתיבה, 'דאינו זוכה בשעבוד שהוא דבר שאי"ב ממש אלא מחמת שהוא נגרר עם השטר, וכיון שכן כתיבה דמקמי מסירה לא מהניא ולא מידי שכיון שגוף הנייר אינו נקנה בכתיבה זו אף השעבוד אינו נקנה', וכ"כ **בחידושי הריטב"א בדף ע"ו.א. בד"ה וחכמים אומרים בשם מורי נר"ו בשם רבו ובחידושי הריטב"א קדושין דף מ"ז: בד"ה במלוה ובנימוק"י ב"ב דף ל"ט.א. מדפי הרי"ף בשם הרשב"א,**

וכן פסק **בשו"ע סימן ס"ו סעי' ד' בשם יש מי שאומר,** ועיי"ש **בביאורי הגר"א זיע"א סקי"ז** שכ' דבלא"ה שימסור לו השטר קודם הו"ל כחוב בע"פ שאינו נקנה ע"י כתיבה, ועיי"ש **בסמ"ע סקט"ו** שכ' דמשמע מד' **הטור בשם הרמב"ן** דאי"צ שתהיה מסירת השטר 'קודם' אלא אף 'בבת אחת' מהני, **ובש"ך שם סקי"ד** דחה דבריו וכ' לדייק ממשמעות דברי הראשונים דבעי' דוקא מסירה השטר 'קודם' עיי"ש.

ועי' **בשער משפט סימן ס"ו סק"ט** שכ' לבאר לפי שיטה זו עיקר דינא דמכירת שטרות דאעפ"י שמלוה ע"פ אינו נמכר כלל מהני מכי"ש משום דהשעבוד נגרר אגב הנייר כד' הראשונים הנ"ל עיי"ש שהאריך.

ויש לעיין לפי דעת **הרמב"ן והרשב"א והר"ן בשמם** [הובאו דבריהם לעיל] דהא דמהני 'מסירה' בשטרות ואע"ג דשאר מטלטלין אינם נקנים במסירה דהיינו משום דהכא בא לקנות השעבוד דבלא"ה אינו נמסר ואינו נמשך ואינו מוגבה, ולכאו' מבואר דלשיטתם אי"צ לקנות גוף הנייר דהא הנייר עצמו הוי כשאר מטלטלין שאין נקנין במסירה, וכן טען **הקצוה"ח סימן ס"ו סק"ח** והובאו דבריו לעיל, וא"כ לכאו' לשיטתם לא שייך עיקר האי דינא דבעינן מסירה קודם כתיבה משום דאין קנין השעבוד אלא אגב קניית הנייר דהא לשיטתם באמת אינו קונה הנייר כלל, ותימה דהא הנימוק"י כ' דין זה בשם 'הרשב"א' והרשב"א הרי הסכים לפירוש הרמב"ן בגדר ה'מסירה', וכן הר"ן הביא פירוש זה בשם הרא"ה והסכים לזה והא הר"ן הסכים לפירוש הרמב"ן והרשב"א בגדר ה'מסירה' בשטרות, וכן הש"ך הנ"ל הסכים לדין זה דבעינן מסירה קודם הכתיבה והוא עצמו כ' בסי' ס"ו סקכ"ב הנ"ל להכריע כשיטת הרמב"ן בגדר 'מסירה' דאותיות, וצע"ג. ועי' מש"כ **בחידושי הרי"מ זיע"א סימן ס"ו סק"ב.**

**קנין 'כתיבה' לרבנןומימרא דר"פ דבעי למכתב קני לך איהו וכל שעבודיה**

**מילי במילי לא מיקניין**

**קנין אגב אי מהני תחת מסירה ואי מהני תחת כתיבה**

**קנין חליפין אי מהני במכירת שטרותבמקום הכתיבה ובמקום המסירה**

**קנין כסף אי מהני במכי"ש תחת כתיבה ותחת מסירה**

**מכירת שטרות אם הוא רק בשטר קניןומכירת שטרות בכתב ידו ובערכאותובשט"ח שאין בו שענ"כ**