58 נחמרו בני מעי_ - א
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / טריפות

יום ועש"ק משפטים כ"ח שבט תש"ע

א] חולין דנ"ו:, נפלה לאור, אמר רבי יוחנן משום רבי יוסי בן יהושע שיעור ירוקתן כשיעור נקובתן מה נקובתן במשהו אף ירוקתן במשהו, בעא מיניה רב יוסף בריה דריב"ל מריב"ל הוריקה כבד כנגד בני מעיים מהו א"ל טרפה, ולא יהא אלא ניטלה, אמר רבא כיון שהוריקה כבד כנגד בני מעיים בידוע שנפלה לאור ונחמרו בני מעיים וטרפה.

והנה כתב הרמב"ם פ"ז משחיטה ה"כ, ז"ל, עוף שנפל לאור והוריק לבו או כבדו או קרקבנו או שהאדימו המעיים שלו בכ"ש ה"ז טרפה, שכל הירוקים שהאדימו או האדומים שהוריקו מחמת האור בעוף הרי הן כמי שניטלו וטרפה, עכ"ל, ומבו' בדבריו דאף כבד שהוריק כ"ש הוי טריפה.

והלח"מ שם הק' ע"ד הרמב"ם, דמשמעות דבריו דה"ט שכל הירוקין וכו' ה"ה כמי שניטלו, קאי גם על כבד שהוריק בכ"ד, וקשיא דאף אי נימא דהוי כניטל, הא כבד שניטל ממנו כ"ש כשר, ואפי' תאמר דהוי כאילו ניטל הכל דמאחר שהוריק קצתו הוי ודאי כולו מעופש דאיגלאי בהתייהו, ולכך הוי כאילו ניטל כולו, מ"מ קשה כשאמרו בגמרא כיון שהוריקה כבד כנגד וכו' בידוע שנפלה לאור ונחמרו בני מעיין, למה אמר שנחמרו בני מעיין לימא דהוי כנחמר וכיון דהוריק במקצתו הוא טרפה, ועיי"ש שכתב דצ"ל דה"ט דהוי כמי שניטלו ל"ה אלא לכל השאר אבל טעם הכבד ל"ה אלא מפני שידוע שנחמרו בני מעיים.

ובאמת כבר עמד הרשב"א בתוה"ב מא. ע"ד הרמב"ם, ז"ל, מ"מ מה שאמר שאפי' במשהו אינו מחוור בעיני, שלא אמרו במשהו אלא במקום שהנקב פוסל בו, וכמו שאמרו שיעור ירוקתן כשיעור נקובתן, אבל כבד שאין הנקב פוסל בה אין ירוקתה במשהו אא"כ הוריקה דוקא כנגד מרה, אבל שלא כנגד מרה ושלא כנגד בני מעים אלא כנגד מקום חיותא לא, עד שהוריקה כנגד כל מקום חיותא שאם ינטל כל מקום ירוקתה תהא תלושה ממקומה, ואפשר שלזה נתכוין הרב ז"ל אלא שהו"ל לפרש, עכ"ל.

ב] והנה בעיקר הפלוגתא בזה, בפשוטו הי' נ' דאזלי לטעמייהו, דהרשב"א לטעמי' אזיל שפירש בתוה"ב נג. דהא דנחמרו מעי' טריפה, הוא משום דנחמרו עשויין לינקב ולפיכך שיעור ירוקתן כשיעור נקיבתן, עכ"ל, אמנם בל' הרמב"ם מבו' דהא דנחמרו בני מעי' טריפה, הוא משום דהוי כניטלו, וכמש"כ הלח"מ דכל שהוריק כ"ש ודאי דכולו מעופש וכו'.

ואשר ע"כ הרשב"א לטעמי' דכל הא דנחמרו מעי' טריפה הוא משום שסופו לינקב, הרי דרק המקום שנחמר סופו לינקב, וע"כ שיעור ירוקתן כשיעור נקיבתן, וכבד שאינו נפסל בנקב כ"ש, גם אינו נפסל בשנחמר כ"ש, אך הרמב"ם לטעמי' דהא דנחמרו מעי' טריפה הוא משום דחשיבי כנטולין, ע"כ אף כבד שהוריק טריפה, דהוי כמו שניטל כולו.

אמנם מלבד דקשיא ע"ד הרמב"ם ממש"א בגמ' דכל הא דבהוריק הכבד טריפה הוא משום שבידוע שנחמרו בני מעי', גם קשיא ע"ד הרמב"ם ממש"א בגמ' דשיעור ירוקתן כשיעור נקיבתן, ובד' הרשב"א מבו' דמזה יש ללמוד דהא דנחמרו בני מעי' טריפה, הוא משום שסופן לינקב.

וסבור הייתי לומר דס"ל להרמב"ם דאיכא פלוגתא בזה, ולהלכה לא קי"ל להא דשיעור ירוקתן כשיעור נקיבתן, אלא הא דכל שנשתנו המראה בכ"ש הוי טריפה, הוא משום דהוי כנטול כולו, והא דפרכינן בגמ' לא יהא אלא ניטלה, אתיא כהך מ"ד דשיעור ירוקתן כשיעור נקיבתן, אך אי"ז מתישב, דלהדיא כתב הרמב"ם בפיהמ"ש, ז"ל, וכבר ידעת כי המראות במשהו כמו שהנקב במשהו, עכ"ל, וקאי שם גם על כבד, והרי דהגם שפירש דהא דהמראות בכ"ש הוא כמו שהנקב במשהו, וזה כמש"א בגמ' דשיעור ירוקתן כשיעור נקיבתן, מ"מ ס"ל דאף הכבד שהוריק כ"ש טריפה, וזה צע"ג.

ועי' בד' הש"ך בס' הארוך סימן נ"ב, ובתפאל"מ בהגה' הטור שם, מש"כ בדעת הרמב"ם, וצ"ע עוד בזה.