חבורה פד ב ספק פיקוח נפש והצלה על ידי גויים ונשים וקטנים
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / רפואה ופיקוח נפש / פיקוח נפש ורפואה - הרב משה יפהן

חבורה פיקוח נפש פד:

מפני שספק נפשות הוא וכו' ל"ל תו למימר וכל ספק נפשות דוחה את השבת אמר רב יהודה אמר רב לא ספק שבת זו בלבד אמרו אלא אפילו ספק שבת אחרת היכי דמי כגון דאמדוהו לתמנא יומא וכו' דברי הגמ' כאן צריכים ביאור רב דממנ"פ באיזה אופן איירי דאם יש חשש שימות אם לא יעשו בשבת זו אם כן פשיטא שמחללים עליו את השבת ואם אין חשש שימות אם לא יחללהו שבת זו אז מדוע באמת מחללים עליו את השבת, ועיין רש"י שביאר דהנידון היה דפשיטא לן שהיום לא ימות דהיינו בשבת זו אלא ספק שאם לא יעשו לו היום שמא ימות לשבת הבאה, והנה דברי רש"י צ"ע דמשמע דבאמת אם לא יעשו לו היום יש צד שימות בשבת הבאה ולכן באמת מובן דאליבא דאמת מחללים עליו שתי שבתות אלא דלא מובן מה היה ההו"א הרי זה פשיטא דהרי אם לא יחללו עליו את השבת הזאת יתכן וימות וכמו שמצינו שמחללים את השבת כדי שלא ימות למחר ואטו כאן התחדש דלא מחללים עליו את השבת כדי שלא ימות למחר וכבר עמד בקושיות אלו הרש"ש,

והקשה עוד קושיות על רש"י והרש"ש כתב לבאר באופן אחר וייסד כמה הנחות ובראשם דזה וודאי דאם נדע דאם נמתין עד הערב לא נסתכן אסור לחלל עליו את השבת, ויש לדון מה כוונתו [ האם כוונתו דהיינו בדבר שלא ימהר את רפואתו או כוונתו אפילו בדבר שימהר את רפואתו רק שלא יסתכן] ומכל מקום אם השבת כבר נדחית ואפילו שבת אחרת אז כבר דוחים את השבת ולכן אם אמדוהו לחמישה ימים לא דוחים את השבת אמנם אם אמדוהו לשמונה ימים דבוודאי יחלל שבת אז גם דוחה את השבת הראשונה אפילו שלא יסתכן בהמתנה למוצאי שבת, והביא מקור לזה מזה שמצינו מנחות מח חטא בשבת בשביל שתזכה בשבת. והיינו דמצינו דבשביל מצווה שכבר נדחית שבת בשבילה מותר להשלים את המצווה אפילו אם ההשלמה מחמת עצמה לא דוחה שבת וכמו אימורים בשבת וכן במנחות סד וכן למדנו במנחות עב שהרי דחתה שחיטה את השבת ומשו"ה הקטרת האימורין דוחה את השבת ומכל אלו הוא למד דיש מיגו דאם חלק דוחה את השבת גם הדבר שלא דוחה את השבת ידחה.

והנה בעצם צריך ביאור גדר הדבר דאטו משום שהותר דחייה לצורך נתיר שלא לצורך כלל ואטו כיוון שנדחית שבת הבאה לצורך החולה אם כן נתיר לו לא לשמור שבת כלל, וצריך לומר בדברי הרש"ש דהוא הבין דמעיקר הדין מותר לדחות רק דבר שאם לא יעשה כן עבור החולה יסתכן ומשו"ה היכן דכבר נדחית שבת כגון שהוא צריך רפואה שמונה ימים גם כן נדחי רפואה דהיינו דהוא ממהר רפואתו. [וקשה לומר דסתם התירו לו לעשות ריפוי אפילו שהוא לא מקרב רפואותו אמנם גם דבר זה יתכן משום מיגו.

והנה זה גדר הדברים אמנם סברת הדברים עדיין צריכה ביאור מה הטעם שהתירו כן והרש"ש הבין שזה משום מיגו ונראה לבאר את גדר הדברים דהיינו דהתירו משום פיקוח נפש וכיוון שפיקוח נפש דוחה שבת ה"נ הוא דוחה להידור ותוספות בבפיקוח נפש דהיינו למהר רפואותו או להתחיל רפואותו אפילו במקום שאין סכנה וכמו שמצינו במצווה.

ויש לעיין בזה דאפילו שמצינו שכתב אות בשבת אחת ואות בשבת אחרת זה מצטרף היינו לחילול שבת שנחשב שיש כאן כתיבה ומכל מקום לגבי דחייה היינו דווקא באותה שבת אבל עוד קשה וביותר קשה דאינו דומה דשם יש את המצווה ויש את גמר המצווה ותוספת במצווה כמו ציצין שאינם מעכבים את המילה אמנם כאן מה שדוחה אינה המצווה של פיקו"נ אלא עצם הפיקוח נפש ומנלן דיש בזה כלל דין הידור.

ובביאור דעת רש"י היה נראה דרש"י סבר דההו"א היה דההתר הוא רק משום דין חלל עליו שבת אחת כדי שישמור שבתות הרבה ואפשר דההתר שם הוא באופן של ספק ובאופן של וודאי וודאי צריך לעשות הצלה גם להציל את ימות החול אלא דהצלה מספק ילפינן מחלל עליו שבת אחת כדי שישמור שבתות הרבה ובזה סד"א דזה דווקא אם ההצלה נעשית כלפי השבת שמחללים אמנם אם ההצלה היא רק כלפי שבתות אחרות אין בה הצלה קמ"ל דוחי בהם מחדש דאפילו מספק גם מחללים, ואפילו אם ההצלה היא לימות החול.

במאמר המוסגר מלשונו של רש"י מדייק הביאור הלכה דחולה שיש בו סכנה שמחללים עליו את השבת זה רק בדבר שיש חשש שאם לא יעשו לו כן הוא ימות דרש"י כתב דאם לא יעשו כן לשבת הבאה ימות, ובאמת זה דקדוק נכון בלשונו של רש"י,

ובאמת לולי דברי רש"י היה מקום לומר דהגמ' חידשה גופא את דינו של המגיד משנה וזהו גופא החידוש דעבדינן למהר את רפואתו ולפי"ז דברי הגמ' והברייתא המסייעת הם כמין חומר אלא דהלשון לא רק ספק שבת זו אלא אפילו ספק שבת אחרת זה קשה דלא זה היסוד של ספק שבת אחרת אלא זה יסוד שעבדינן הצלה למהר את רפואתו.