סי_ קכד
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**עניית אמן**

# סימן קכ"ד

1. עונה אמן אחר ברכותיו - סעיף א'.
2. .
3. סעיף ח'.
   1. רמ"א (סעי' ח') – "ויש מחמירין דאפילו אינו מחויב באותה ברכה, לא יענה אמן אם אינו יודע באיזה ברכה קאי ש"צ, דזה נמי מקרי אמן יתומה (טור בשם תשב"ץ)".
      1. בה"ל (סעי' ח' ד"ה ויש) – "ויש מחמירין וכו'. עי' במ"ב ס"ק ל"ג שכתבנו דכונת הרמ"א הוא בכל הברכות כן כתבו כמה אחרונים בפירוש ודלא כט"ז ומ"מ לדינא צ"ע אם יש לנהוג בזה כהיש מחמירין הזה כי הב"ח והט"ז ומגן גבורים כולם כאחד כתבו דבשאר ברכות שאינו מכוין לצאת בהן מותר לענות אפילו לא שמע ולא ידע איזה ברכה אך ממ"א וא"ז וח"א מוכח דיש לנהוג כהיש מחמירין הזה **ונראה דשב ואל תעשה עדיף** כי יש עונש על העונה אמן יתומה כמו שאחז"ל וגם כי כל חילם של הב"ח וט"ז הוא מהירושלמי שהובא בט"ז ע"ש וגרסתינו הוא דין דיתיב למברכה ואין ראיה כ"כ שוב ראיתי שהגר"א בביאורו רמז לזה ואח"כ מצאתי בעזה"י באור זרוע הנדפס מחדש שכתב כן בהדיא דלפי גרסתינו אין ראיה לזה ונראה עיקר כגרסתינו עי"ש א"כ פשוט דזה הוא טעם רש"י ותוספות שלא חלקו בזה".
4. אמן יתומה.
   1. **דין עניית אמן כשלא יסיים ענייתו עד שיתחיל הש"ץ ברכה נוספת**.
      1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ח"א עמ' שפ"ח תשובה שע"ג) – "שאלה: האם מותר לענות אמן אחר ברכת הש"ץ, כשיודע שלא יספיק לסיים האמן קודם שיתחיל הש"ץ הברכה שלאחריה. תשובה: המנהג להקל".

הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ח"א עמ' שפ"ח תשובה שע"ד, הע' שנ"ג) – "שאלה: ש"ץ שמתחיל את הברכה סמוך לברכה הקודמת, ואין לשומע שהות לענות אמן בין הברכות, האם עכ"פ יענה אמן ולא ישמע תחילת הברכה, או שמא עדיף שלא יענה כלל. תשובה: לכאו' ימהר לענות. [דטעמו משום דחיוב אמן חל עליו בראשונה]".

1. לא יגביה קולו יותר מהמברך - סעיף י"ב.

ברכות (דף מה.) – "אמר רב חנן בר אבא: מנין לעונה אמן שלא יגביה קולו יותר מן המברך. שנאמר: גדלו לה' אתי ונרוממה שמו יחדו. אמר רבי שמעון בן פזי: מנין שאין המתרגם רשאי להגביה קולו יותר מן הקורא. שנאמר: משה ידבר והאלהים יעננו בקול; שאין תלמוד לומר בקול, ומה תלמוד לומר בקול, בקולו של משה. תניא נמי הכי: אין המתרגם רשאי להגביה קולו יותר מן הקורא, ואם אי אפשר למתרגם להגביה קולו כנגד הקורא, ימעך הקורא קולו ויקרא".

* 1. **העונה אמן**.
     1. לא יגביה קולו יותר מהמברך – מחבר (סעי' י"ב), לבוש (סעי' ו'), גר"ז (סעי' י"ג), קיצור שו"ע (סי' ו' סעי' י'), פוסקים.
        1. מ"ב (ס"ק מ"ז) – "ונראה דה"ה לענין ברכו או ברכת הזימון ג"כ לא יגביה העונה יותר מהמברך. עוד נראה דאם כונתו בהרימו קולו כדי לזרז להעם שיענו גם הם מותר".
  2. **האם באמן לא ינמיך קולו מהמברך**.
     1. מחמיר, אין להנמיך.
        1. ראמ"ה (ברכות דף מה.) – "אמר רחב"א מנין לעונה אמן כו'. נראה **דכש"כ דאין להנמיך, כדמוכח קראי דיחדו**. ורק אשמעינן דאפי' הרים קולו אסור, דהו"א דמותר משום דכל העונה אמן בכל כחו כו' (שבת קיט:). וגם הא דאין המתרגם רשאי להגביה קולו, ה"ה דאפי' להנמיך אסור, כדמוכח קרא כקולו של משה, אלא דאורחא דמילתא נקט, דדרך המתרגם להגביה קולו כדי להשמיע לעם".
     2. מיקל, יכול להנמיך קולו.
        1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ח"א עמ' שפ"ז תשובה שע"א, הע' ש"נ) – "שאלה: שאלתי את הרב שליט"א האם יש לענות אמן כפי המברך בין לענין שלא יגביה קולו ממנו ובין לענין שלא ינמיך קולו ממנו. והשיב לי שדין זה נאמר רק לענין שלא יגביה קולו, (ולענין מתרגם נאמר שלא ינמיך קולו). והנה הראו לי בהגהות הגרא"מ הורוויץ ז"ל ברכות דף מ"ה שכתב דאף לענין ברכה לא יגביה קולו וכ"ש שלא ימעט. והנני שואל כיצד לנהוג למעשה. תשובה: אמרתי הנלענ"ד. [ומה שכתב שם שבספר ארחות יושר כתב רבינו שליט"א ג"כ כהגרא"מ הורוויץ ז"ל, כן כתב רבינו שליט"א בתחילה, **אבל במהדורה מאוחרת** תיקן ד"ז]".
     3. מראי מקומות.
        1. פמ"ג (מש"ז ס"ק ז') – "'יחדיו' משמע בשוה, ומשום הכי יש ליתן סמך למנהג שהש"ץ מגביה יותר קולו בחזרת התפלה, שלא יהיו העונין מגביהים יותר".

1. ברכה לבטלה: צריך לומר "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד".
   1. עי' סי' ר"ו סעי' ו', לשיטות ומר"מ.