מראי_מקומות_ביטול_כלי_מהיכנו
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

המבחן יתקיים בס"ד ביום שלישי ה' בכסלו

על טושו"ע שיא, שיב, רסה ג-ד בעניני ביטול כלי מהיכנו.

**לבני החבורה שיחיו**

**אשמח ואתכבד מאד בהשתתפותכם בשמחת נישואי בתי בשעטו"מ ביום רביעי כ"ט בחשון באולמי ארמונות חן.**

**נא ראו הזמנה זו כאישית!**

**בשמחות אצלכם**

**ביטול כלי מהיכנו**

מקור הסוגיא שבת מב: וכו', קמד:, ובסוגיא שם נחלקו הראשונים דהרז"ה ס"ל ביטול כלי מהיכנו לשעה שרי, וזהו סיבת ההיתר בשליפי זוטרא דדעתו לנערם והוי לשעה ושרי, וברשב"א ובר"ן פליגי וס"ל דגם לשעה נאסר, והא דשרי התם מפני **פסידא** התירו ביטול לשעה.

נצרך ללמוד טושו"ע רסה-ג,ד. רסו-ט, שה-יט, שי-ו, שלה-ד, שלח-ח.

★ שבת מב: במשנה ועי"ש ברש"י הטעם "דהוי כקובע לו מקום ומחברו בטיט **ודמי למלאכה**.

וברש"י קכח: ד"ה והא "דמשהניחו תחתיה אין יכול לטלטלן דומה **לסותר** וכו'" וכן הוא ברמב"ם [כה-כג] "אסור לבטל כלי מהיכנו מפני שהוא **כסותר**".

ועי' בתוס' [מג. ד"ה דמבטל] שמציין סתירה ברש"י האם האיסור מצד בונה או סותר.

ובמ"ב [שי-כ] דהוי כסותר הכלי, וע"ע בביאה"ל [רסה] ד"ה מפני שהוא.

וע"ע בא"א [רסו-יד] שני ביאורים במילה **מהיכנו** א. ממוכנות שלו - של הכלי. ב. מכן שלו – מבסיסו.

וע"ע ברש"י [מו.] ד"ה מפני "שהיה מוכן מתחלה לטלטלו ועכשיו **עושהו מוקצה**". והפמ"ג [משב"ז רסה-א] למד ברש"י שזה טעם נוסף דנאסר לעשות מוקצה בשבת, ונקט שבכלי שמלאכתו לאיסור שהיה מוקצה מלפני זה לא חשיב שינו שמו ומותר לבטלו.

וע"ע בריטב"א [מג.] ד"ה רב יוסף "והנכון דרבנן אסרו כדי שלא למעט בכבוד שבת לאסור כלים המותרים.

נמצינו למדים כמה טעמים לאיסור בטכמ"ה:

א. דומה לבונה.

ב. דומה לסותר.

ג. עושהו מוקצה [רש"י מג].

ד. מיעוט בכבוד שבת [ריטב"א].

★והא דנאסר הכלי בטלטול, עי' ברש"י לקמן מז: ד"ה "והא קא מבטל" דלא יכול ליטלו משם כל היום דנעשה **בסיס לניצוצות**.

והיינו דיש בסיס באמצע ש\בת עכ"פ בעודו עליו.

או דזה עצמו שהכלי נאסר בלי ניעור זה גופו ביטול לכלי.

וע"ע בחזו"א [מח-ח] שהקשה הרי אם יניח אח"כ היתר נעשה בסיס לאיסור והיתר ומותר בניעור, וא"כ אמאי הוי בטכמ"ה.

ותירץ אודאין דעתו לכך או דיש כאן ביטול כמ"ה לשעה וגם זה נאסר.

וע"ע במג"א [רסה-ב] מה שמביא הגהות אשר"י וע"ע ברעק"א מה שהקשה עליו.

★וע"ע במשב"ז [רסה-א] דכלי קיבול שעדיין ראוי לשימוש לא נאסר מצד סותר, ומצד בונה נאסר.

★יל"ע האם נתינת מוקצה שמלאכתו לאיסור בתוך כלי היתר חשיב מבטל כלי.

★במשנ"ב שה [יט] מבואר שהביטול כלי מהיכנו מצד שלא ראוי לשימוש, וכעי"ז ברש"י קנד: דשוב אין ראויים לבו ביום כלום.

ולכאו' יש להסביר טעם אחר מצד חשש סוחט הבגד נעשה מוקצה וכעי"ש ברמ"א שא [מו].

★ע"ע שו"ע [רסה-ד] ובקושית רעק"א התם.

★וע"ע ברע"א [רסה על מג"א סק"ד] דבדבר מחובר לא שייך איסור ביטכמ"ה דבין לא שייך בו טלטול.

★וע"ע במשנ"ב [שיג-מט] ושעה"צ [לז] גבי בטכמ"ה בדבר שהוא לא כלי.

★מלשון הלבוש [סי' רסה] משמע דדבר **שעומד לכך** לא שייך ביטול כלי, ולפ"ז מותר להניח בשבת אשפה שהיא מוקצה בתוך פח ריקן. למרות שעכשיו מבטל את הכלי דעמד לכך.

★עיין תהל"ד [רעז] דהקשה איך נותנים דבר נגד הנר בשביל שלא יכבה, הרי מבטל כלי, דכעת אסור לקחתו משם במקום שהרוח מצויה ויתכבה הנר.

★עיין ביאה"ל [סוף שלח] גבי נט"י שחרית לתוך כלי.

★עיין "ראש יוסף" [מב:] שתלה במחלוקת ראשונים "מי שהניח כלי בשבת באיסור האם חייב להסירו לפני שהתבטל".