4. בגדר דין תפילת תשלומין
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפד

#### ליל שב"ק פ' לך לך י"ג חשון פ"ד – שיעור בית המדרש נווה יעקב

# בגדר דין תפילת תשלומין

### ספק בגדר דין תפילת תשלומין ונפק"מ האם יש בזה הקולא של תפילת ערבית רשות

א] מבואר בגמ' ברכות כ"ו דמי שלא התפלל תפלה מנחה מתפלל ערבית שתים דהינו שאפילו שעבר זמן תפילה והפסיד את חובתו אבל יש תשלומין לחיובו ומבואר בגמ' שזה רק בהיה שוגג והנה בפשוטו הגדר שמצד החיוב תפילה עבר זמנו אלא שהתחדש חיוב תשלומין ויש לדון מה הגדר של החיוב האם הכונה שאת המנחה שלא התפלל הוא חייב עכשיו להתפלל ושם התפילה זה תפילת מנחה או שהגדר שהטילו עליו חיוב מעריב להתפלל פעמים ויתכן עוד שבאמת גדר חיוב תשלומין אין זה חיוב חדש אלא שזה מעיקר החובת תפילה שדינה שהיא מחיבת להתפלל בזמנה וחיוב זה דינו שאם לא קימה בזמן התפילה יכול לקימה גם בזמן תפילה הבאה ובזה ודאי יש מקום להבין שזה תפלת מנחה ולא שהגדר שמתפלל מעריב שתים [אמנם יתכן שגם לצד זה החובת תפילה של מנחה מחיב להתפלל מעריב שהרי עכשיו זה זמן מעריב]

ולכאורא יש לדון בזה נפק"מ גדולה דהנה קי"ל דתפילת ערבית רשות ויש לדון בתשלומין מנחה בזמן מעריב האם גם המנחה הוא רשות דיסוד החיוב הוא להתפלל מעריב שתים וממילא יש לזה את הקולות של מעריב או שזה חיוב של מנחה וממילא זה כמו מנחה ונפק"מ לקולות שמצאנו במעריב מחמת שזה רשות

א. שבמקום קושי מעיקר הדין לא צריך להתפלל ויש לדון האם דין זה גם מתי שיש תשלומין של מנחה ב. לגבי התחיל בסעודה מבואר בגמ' שבת ט: מספיק שהתיר הימניה מצד שזה רשות ג. המ"ב נקט שכיון שתפילת ערבית רשות לא חיבו נשים בחיוב זה ויש לדון האם יש חובת תשלומין לאשה במעריב ד. הטור סימן קפ"ח כתב בשם הגאונים דמי שבליל שבת התפלל רק תפילה של יום חול יכול לצאת מהחזן בתפילת מעין שבע את חיובו ותמה הטור הרי הוא חייב בשבע ברכות ומתפלל רק ברכה אחת וכתב שכיון שתפילת ערבית רשות לכן הקילו בזה ויש לעיין במי ששכח מנחה שמתפלל מעריב שתים האם יכול לצאת מהחזן ויש בזה נפק"מ גדולה כגון מי ששכח טל ומטר ביום ו' שזה מחלוקת האם בליל שבת יתפלל מעריב שתים ומספק אין להתפלל אבל כה"ג יכול לצאת מהחזן מדין אינו בקי שהרי לא יכול להתפלל כמבואר בתהילה לדוד ק"ז ס"ג [וצ"ע משמעות הבה"ל סימן קכ"ד] אמנם החזן הרי מתפלל מעין שבע והוא חייב שמונה עשרה שלם וזה תלוי בנ"ל

והנה עיין פמ"ג קכ"ו סק"ה ובסוף סימן קכ"ד וכן במגן גיבורים ק"ח סק"ז שנקטו שמי שלא התפלל מנחה בערב שבת לא יכול לצאת מהחזן אלא את תפילת מעריב אבל לא את תפילת התשלומין אמנם הדע"ת סימן רס"ח ובתהלה לדוד סימן ק"ח סקי"ב הביאו מהמהרי"ל סימן קל"ה שנקט שיכול לצאת את חובת התשלומין בברכת מעין ז' של החזן

### במחלוקת הרא"ש והמהרי"ל בדין ברכת המזון לאחר שבת על סעודת שבת

ב] והנה בפשוטו מצאנו דנחלקו בזה הרא"ש והמהרי"ל דעיין ב"י סימן קפ"ח דהביא דבתשובות הרא"ש כלל כ"ב דן במי שאכל בשבת סעודה ג' ולא בירך והגיע מוצאי שבת האם יזכיר רצה בברכת המזון וכתב שלא יזכיר וכתב ללמוד שכמו שמי ששכח להתפלל של שבת שמתפלל במוצאי שבת שתים את הנוסח של יום חול כך כאן לא יזכיר כלל דהינו שהקובע של ההזכרה זה לפי המצב של עכשיו ולכן כתב שאם אכל בערב שבת ומברך בשבת מזכיר שבת אמנם בהגהות מימוני כתב שיזכיר שבת והביא הב"י שכן המנהג וביאר המהרי"ל סימן נ"ו שאין זה דומה לתשלומין דשם הגדר שהוא חייב מעריב שתים ממילא מתפלל כמו מעריב אבל כאן שזה ברכת המזון של סעודת שבת צריך להזכיר של שבת אמנם בתנאי שלא התפלל מעריב שבזה פקע ממנו שבת לגמרי והוי שקר [ונקט הרמ"א בסימן רע"א ס"ו שלפ"ז באכל בערב שבת ומברך בשבת לא מזכיר את שבת בברכת המזון] והנה בפשוטו דעת הרא"ש שבאמת גדר תשלומין זה חובת מנחה והוכיח שאפילו שחובת מנחה זה תפלה של שבת בכל אופן כיון שאומרה בזמן שהמחיב זה תפילה של יום חול אומר של יום חול ה"ה כאן והמהרי"ל חילק דכאן זה חובת ברכת המזון של היום משא"כ תשלומין זה חובת תפילה של עכשיו דהינו שמתפלל מעריב שתים והרי תפילת מעריב היא של יום חול

### בנוסח התפילה בתשלומין של תפילת שבת בשבת

ג] והנה יש לדון בשכח בשבת במעריב דמתפלל שחרית שתים האם מתפלל פעמים ישמח משה או שאומר אתה קדשת וכן אם שכח שחרית האם אומר פעמים אתה אחד או שאומר ישמח משה והנה בעלמא בשכח מנחה בערב שבת מתפלל שבת שתים שכיון שעכשיו שבת צריך להתפלל כמו שבת וכן בשכח מנחה בשבת מתפלל במוצאי שבת שתים של חול דעכשיו זה יום חול אמנם כאן הרי הכל זה תפילות של שבת ובפשוטו הוא תלוי בנ"ל שאם החיוב להתפלל מעריב שתים א"כ זה כחובת התפילה של עכשיו משא"כ אם בא להשלים התפילה הקודמת א"כ מתפלל כמו התפילה הקודמת ובפשוטו זה תלוי במחלוקת הרא"ש והמהרי"ל דהמהרי"ל ביאר שמתפלל של חול כיון שהחובה היא להתפלל פעמים מעריב וא"כ ה"ה כאן אמנם הרא"ש ביאר שזה מצד שכלפי הנידון של שבת זה תלוי אם זה שבת א"כ כאן ששניהם זה שבת יצטרך להתפלל כמו הקודם [וכן יש לדון לגבי שים שלום ושלום רב] וצ"ע

ומצאנו שנחלקו בזה האחרונים דבחידושי הרשב"ץ בברכות כ"ו. כתב שיאמר את התפלה ששכח ובשערי תשובה סימן רס"ח ס"ג הביא מהשל"ה שהנוסח אתה קדשת לא מתאים בשחרית שמשמעותו שזה הלילה שאומרים שם ויכולו ועיין תהל"ד שעדין משמע דבשכח בשחרית ומשלים במנחה יאמר ישמח משה אמנם הבן איש חי פ' משפטים והתהלה לדוד כתבו שמתפלל אותה תפילה שעכשיו ואולי כיון שחז"ל היה ענין שיזכירו ג' נוסחאות זה סברא להתפלל התפילה שהפסיד וצ"ע וכן יש לדון לגבי שים שלום ושלום רב האם אומר כמו עכשיו או כמו התפילה הקודמת ובמקור חיים לבעל החות יאיר שאומר כמו התפילה עכשיו

### הסתירות שמצאנו בדברי המ"ב

ד] והנה לכאורא מצאנו בזה סתירות האם זה כהתפילה שהחסיר או שזה כמו התפילה שמתפלל עכשיו והנה בפשוטו יש להוכיח שזה נחשב תפילת מעריב פעמים וכמו דהבאינו מהמהרי"ל וכן קי"ל

א. עיין מ"ב סק"ה שהביא מהרדב"ז שהחזן יכול לכוין לצאת בחזרת הש"ץ את חובת התשלומין שלו וכן אחד מהציבור יכול לצאת מהחזן את חובת התשלומין שלו אם הוא אינו בקי והנה אם נימא שיש לזה שם מנחה א"כ לכאורא לא שייך שאותה תפילה יהיה לה שני שמות ובהכרח שהחובת תשלומין זה חפצא של מעריב [אמנם יתכן שזה אותו שם תפילה וצ"ע]

ב. עיין מ"ב סקכ"ו שכתב שאם טעה ולא התפלל מנחה בר"ח ויש שני ימים ר"ח ומתפלל בליל ב' דר"ח שתים שאם שכח יעלה ויבוא בתשלומין לא צריך לחזור כיון שבמעריב לא חוזרים

אמנם לכאורא מצאנו כמה מקומות דמבואר שיש לזה הקולא של התפילה שמחמתה מתפלל א. והנה במי שלא התפלל בערב שבת שמתפלל בליל שבת שתים מתפלל של שבת ודנו הפוסקים מה הדין אם התפלל של יום חול דהדין שבשבת צריך לחזור ולהתפלל ודעת הט"ז סימן ק"ח שצריך לחזור ולהתפלל ובפשוטו טעמו שעכשיו חייב מעריב שתים ובתפלה זו הזכרת שבת מעכבת אמנם המ"ב ק"ח סקכ"ה הביא מהאחרונים שהכריעו שכיון שהוא מתפלל בתור תשלומין של ערב שבת לכן הזכרת שבת לא מעכבת וביותר דמצאנו בלבוש שמי שבערב ר"ח לא התפלל שמתפלל שתים בליל ר"ח וכתב הלבוש שבתפילה של התשלומין לא יזכיר ר"ח אמנם כל האחרונים חלקו עליו כמבואר במ"ב ק"ח סקכ"ו אמנם יתכן מצד שכל שמתפלל בזמן שזה ר"ח צריך להזכיר ר"ח ואין ראיה שחולקים על עיקר הדבר

ב. עיין מ"ב ק"ח סק"ח סקכ"ו ובשער הציון מ"א דבשכח להתפלל מעריב בליל ר"ח שחוזר ומתפלל שחרית שתים אם בתשלומין שכח ר"ח דעת המג"א שצריך לחזור ולהתפלל אמנם דעת שאר אחרונים שכיון שזה תשלומין של תפילה שר"ח לא מעכב ממילא גם עכשיו ר"ח לא מעכב ולכאורא מבואר דעתם שהוי כמו התפילה שמחמתה מתפלל וכן עיין בבה"ל בס"ט שאם שכח להתפלל מנחה ביום שלא מזכירים מטר ומשלים בלילה שמזכירים מטר שאם שכח להזכיר מטר לא צריך לחזור ולהתפלל כיון שמחמת התפילה שאותה בא להשלים זה לא מעכב אמנם מאידך מבואר שבתשלומין של ר"ח במעריב אפילו אם לא אמר ר"ח אינו חוזר וצ"ע דמצד אחד חזינן שזה כמו התפילה הקודמת ומצד אחד זה כמו התפילה של עכשיו

ג. עיין מ"ב ק"ח סק"ה שאם שכח שחרית שמתפלל מנחה שתים לא יכול לצאת מהחזן בחזרת הש"ץ דהרי הוא מוציא רק מי שאינו בקי והרי הוא בקי אמנם בשכח מעריב שמתפל שחרית שתים בזה יכול לצאת מהחזן שכיון שזה תשלומין של תפילת רשות ממילא בזה יש להקל שגם בקי יצא מהחזן וכונתו שכמו שחזינן שבליל שבת כיון שזה רשות גם בקי יכול לצאת מהחזן עיין סימן רס"ח ולכאורא מבואר שדנים את תפילתו כמו התפילה שמכחה הוא מתפלל וכיון דשם יש קולא שיכול לצאת מהחזן גם כאן יכול לצאת מהחזן

### ידון שיש כאן נידון מה שם התפילה ויש נידון מה חובת התפילה ומה שיש לדון לפ"ז

ה] ולכאורא יש לומר דיש כאן שני נידונים אחד מה השם של התפילה האם מעריב או מנחה אמנם יש כאן עוד נידון מה המחיב של התפילה האם הכונה שכיון ששכח מנחה ממילא יש הלכה שיש לו חובת מעריב שתים או שזה ודאי שחובת התפילה זה החובה של המנחה רק החפצא של התפילה זה תפילת מעריב ובפשוטו יש לומר שזה ודאי ששם התפילה היא מעריב אמנם חובת התפילה זה מחמת החובה של מנחה ולפ"ז יש לומר שמצד אחד זה ודאי שהזכרה שעכשיו לא מעכבת אין סיבה שזה יעכב כיון דשם התפילה זה מעריב אמנם מאידך כיון שהסיבה של חובת התפילה זה חובה של מנחה א"כ כל הזכרה שבתפילה הקודמת לא מעכבת גם כאן לא תעכב אמנם באמת זה רק בדבר שהוא רק חובת הזכרה אבל בדבר שזה מעיקר החפצא של התפילה בזה באמת ודאי שהקובע הוא כמו התפילה שמתפלל עכשיו ובזה א"ש מה שיכול לצאת מהחזן בחזרת הש"ץ את תפילת התשלומין כיון דשם התפילה הוא כמו עכשיו וכן בזה א"ש הלבוש שנקט שבתשלומין של ער"ח לא יזכיר ר"ח שכיון שחובת בתפילה היא מחמת תפילה שלא צריך להזכיר ר"ח לכן גם עכשיו לא יזכיר ר"ח

והנה לפ"ז לגבי תשלומין של מנחה במעריב שהבאינו לדון בתחילה האם זה רשות או חובה לכאורא זה תלוי שאם יסוד החילוק הוא בשם של התפילה א"כ דינו כמו מעריב אמנם אם יסוד הקולא זה במחיב של התפילה א"כ כאן שהמחיב זה של תפלת מנחה ושם הוי חובה ממילא גם כאן זה חובה ומסתבר שכל הקולות שמצאנו זה במחיב של התפילה ולא בשם של התפילה ולפ"ז יש להחמיר בזה דהוי חובה ומצאנו דנחלקו באמת בדבר זה האחרונים דהרש"ש ברכות כ"ו. נקט שזה רשות אמנם השפ"א חגיגה ט. נקט שזה חובה והנה לפי מה שהכרענו יוצא שמי שחיב תשלומין של מנחה לא יכול לצאת מהחזן החיוב של מעין ז' שהרי כל הקולא שם מחמת שזה רשות וזה כפמ"ג שהבאינו בסק"א אמנם ע"ש דהבאינו דהמהרי"ל נקט שיכול לצאת מהחזן אמנם יתכן שהוא חלק על הטור ונקט שזה לא מחמת שתפילת ערבית רשות אלא שכיון שעכשיו זה התפילה שחז"ל תיקנו ואולי יש מקום לחדש שאפילו שהחיוב הוא מחמת תשלומין ולכן אין על זה שם חיוב יותר מהתפילה הקודמת אבל מאידך כיון דשם החיוב הוא תפילת מעריב זה גם סברא שאין לזה דרגת חיוב יותר ממה שעכשיו וצ"ע בזה

### המקומות דיש לדון בזה בדברי המ"ב

ו] והנה אמנם מדברי המ"ב משמע שנקט שזה ממש תפילה הקודמת א. עיין מ"ב סקל"ו שאם שכח להתפלל שחרית ביו"ט ראשון של פסח שמתפלל תשלומין במנחה אם הזכיר גשם זה לא מעכב כיון שבתפילה ששכח היה אפשר להזכיר גשם והנה מה שגשם מעכב מצד שזה סימן קללה ולכאורא כל שזה תפלת מנחה הרי בה הדין שזה סימן קללה וכאן זה לא נידון מכח מה החובת ההזכרה ורק אם נימא הגדר כאילו מתפל שחרית יש לדון שכאן זה לא יעכב

ב. ועיין בה"ל סוף סימן ק"ח שכתב שאפילו שהאחרונים נקטו שאם מזכיר שבת בתפילת יום חול חייב לחזור לתחילת הברכה וזה מעכב אבל כאן כיון שבתפילה שמכחה מתפלל זה לא מעכב ממילא גם עכשיו זה לא מעכב וזה פלא דכאן הרי זה תפילת יום חול ובזה כזו הזכרה מעכבת ואין זה דומה לחובת הזכרה שהנידון האם יש חובת הזכרה ובאמת גם ללא זה דברי המ"ב צ"ע שהרי כאן מה שזה מעכב כי זה לא מתאים ומה משנה מה סיבת החובה וצ"ע

ג. עיין סימן רצ"ד דאם שכח ולא התפלל מעריב במוצאי שבת דעת הרדב"ז שלא יזכיר אתה חוננתנו בשחרית ודעת המג"א שמזכיר בשחרית ועיין בה"ל שם שהביא שדעת רעק"א שמזכיר בראשונה ועיין בה"ל שתמה הרי מי שלא הזכיר אתה חוננתנו במעריב ודאי שלא מזכיר בשחרית וא"כ למה שכאן יזכיר בשחרית [ובשם הגר"ח כתבו שרעק"א ס"ל שהחיוב לומר אתה חוננתנו זה בתפילה הראשונה שמתפלל לאחר שבת] ולכן כתב הבה"ל שודאי שיזכיר בתשלומין שכיון שזה תשלומי מעריב לכן יכול להזכיר בזה אתה חוננתנו ולכאורא מבואר מהמ"ב שזה תפילת ערבית דאם נימא שזה תפילת שחרית ורק החיוב הוא מכח תשלומין א"כ ודאי מסתבר שלא שיך להזכיר בזה אתה חוננתו שהתקנה היתה על מעריב [ולכאורא זה סתירה למה שהביא מהרדב"ז שיכול לצאת בחזרת הש"ץ של שחרית התשלומין ויתכן שלשיטתו באמת נקט שאין אתה חוננתנו בשחרית] ודוחק גדול לומר שהחיוב להזכיר בתפילה שהיא מכח החיוב של מעריב וצ"ע

והנה יש לדון במי שלא הזכיר אתה חוננתנו במעריב ואחרי זה משלים מנחה האם יזכיר בזה אתה חוננתנו והנה לגר"ח שחיוב אתה חוננתנו זה בתפילה הראשונה במוצאי שבת א"כ כאן לא יזכיר אמנם אם נימא שדין הזכרתה הוא במעריב א"כ כאן עד כמה שזה תפילת מעריב יכול להזכיר אמנם למ"ב הנ"ל שזה נחשב מנחה יש לדון ואם כונתו שכיון שזה מצד חובת מעריב זה סיבה להזכיר יתכן שאם זה שם מעריב זה ודאי סיבה להזכיר וצ"ע וראיתי מצינם דבדברי חיים יור"ד ח"ב סס"ח כתב שלא יזכיר בתשלומין וגם אם הזכיר זה כלא אמר ואם טעם אחרי זה צריך לחזור ולהתפלל

ויתכן שהמ"ב מספקא ליה בכל זה ולכן תמיד היקל בזה וצ"ע אמנם לעיקר היה נראה שודאי שזה תפילת מעריב כמו התשלומין ורק החובה היא כתפילה הקודמת ולכן יש הקולא של התפילה הזו ומאידך חובת ההזכרה של התפילה הקודמת זה לא מעכב וצ"ע בכל זה

ד. והנה יש לדון במי שלא התפלל שחרית שמתפלל מנחה שתים אם גם לא התפלל מוסף שצריך להקדים מנחה האם גם את התשלומין צריך להקדים והנה אם נימא שדין הקדימה מצד שזה נוסח יותר תדיר א"כ ודאי צריך להזכיר קודם התשלומין אמנם מצד חובת התפילה יש לדון שזה תלוי בנ"ל שאם זה חובת תשלומין זה חובה אחרת אבל אם זה חובת תפילת מנחה א"כ זה קודם וצ"ע ועיין שערי תשובה ק"ח סק"ג שכתב שיתפלל קודם מוסף ואחרי זה התשלומין

### המקומות דיש לדון בנ"ל

א. עיין בה"ל תחילת סימן ק"ח דהביא דהפמ"ג הסתפק האם מי שספק התפלל שהדין יחזור ויתפלל האם יש על זה חיוב תשלומין וסברתו דהרי מעיקר הדין ספק דרבנן להקל ורק בתפילה החמירו שיתפלל ויתכן שזה רק סברא מתי שיש עליו חיוב תפילה ויש לו ספק האם קיים את חיובו אבל כאן שזה חלות חיוב חדש של תשלומין יתכן שכיון שזה לא ודאי שחייב בזה לא חל חיוב והנה עיין לעיל סק"א שכתבנו דיש מקום לצדד שהכונה שזה מכח החיוב הקודם ולא זה חלות מחודש אלא שבדיעבד אפשר לקים את חובת התפילה גם בזמן תפילה שאחרי זה ולפ"ז יש לדון שיש בזה דין תשלומין ואינו מוכרח

ב. והנה באמת עיין גמ' תחילת פרק תפילת השחר דמבואר במשנה שתפילת השחר עד חצות והגמ' שואלת הרי אפשר להשלים עד חצות והגמ' אומרת שזה רק תפילה שלא בזמנה והנה בפשוטו דברי הגמ' צ"ע שמצד חיוב התפילה זמן קיומה הוא עד חצות ואחרי זה הוא חלות חיוב של תשלומין ובפשוטו מבואר מזה כנ"ל סק"א שבאמת עיקר המחיב של התפילה הראשונה הוא מחיב להתפלל גם לאחר הזמן ואולי יש לדחוק שזה בכלל ישוב הגמ'

ג. והנה עיין תוס' שם שדנו שיהיה תשלומין למוסף וכתבו שלא שייך לומר נוסח של מוסף לאחר זמן ההקרבה וצ"ע שאם הי דין תשלומין הכונה שמתפלל את חובת תפילה הבאה פעמים ומשמע שנקטו שמיסוד הדין תשלומין זה שמה שהפסיד מתפלל אחרי זה ורק לגבי שבת ויום חול שזה רק נוסח שיך שיתפלל כפי הנוסח של עכשיו או כמו שביארו שם שכיון שמעיקר הדין צריך להתפלל גם בשבת י"ח לכל בתשלומין מתפללים י"ח

ד. והנה מבואר בגמ' שלר"י זמן תפילת שחרית עד ד' שעות והראשונים הביאו מהרי"ף שמי שלא התפלל עד אז יתפלל אחרי זה עד חצות ועיין ב"י סימן פ"ט שכתב לדון שבאמת זה רק מדין תשלומין ולפ"ז אם הוא מזיד הוא לא יכול להשלים וכן נקט שלפ"ז יכול עד חצי שעה אחרי חצות שזה עדין לא זמן מנחה אמנם כתב שהרי דעת הרשב,א שאין מושג להתפלל התוספת רק אם התפילה הקודמת וממילא לא יתכן שזה תשלומין וביאר שזה חובת התפילה עצמה רק שזה זמן של בדיעבד ולכן גם אם זה היה במזיד יכול להתפלל וזה רק עד חצות וכן נקטו הפוסקים אמנם הפר"ח והגר"א הביאו מתוס' שבאמת זה מדין תשלומין ואם הוא מזיד לא יכול להתפלל אמנם נקטו שזה רק עד חצות שאחרי זה זה זמן מנחה ויש דין להקדים התשלומין ע"ש והנה לכאורא אם זה דין תשלומין לא שייך לומר שזה מנחה שהרי זה לא זמן מנחה ובהכרח שזה תפילת שחרית דהינו שזה התפילה הקודמת וצ"ע ויתכן שכל שאין אז חלות תפילה אחרת ממילא חל התפילה הקודמת אבל כל שיש כבר תפילה אחרת שבזה הרי יש הלכה להקדים החובה מונח בזה שהגדר שמתפל התפילה הזאת פעמיים וצ"ע בזה

ה. והנה מבואר במ"ב ק"ח סק"י שאם לא התפלל שחרית אסור לו לאכול קודם מנחה מצד לא תאכלו על הדם ועיין תהלה לדוד שגם לאחר מנחה חוץ מהאיסור להפסיק ביניהם יש גם איסור לאכול מצד שאסור לאכול קודם שחרית דהינו שנקט שכיון שזה תשלומין של שחרית ממילא יש בזה איסור אכילה קודם ובפשוטו לנ"ל יתכן שכיון שחובת התפילה היא מחמת שחרית לכן יש בזה איסור אמנם דבריו תמוהין דבפשוטו גם מי שהתפלל מוסף קודם שחרית מותר לו לאכול שיסוד האיסור לאכול קודם הסעודה הראשונה ביום

ו. עיין מאירי ברכות כ"א: שהמתפלל מעריב מפלג המנחה ושומע חזרת הש"ץ של מנחה אין לענות קדושה דבמעריב אין קדושה [לא מצד שזה תרתי דסתרי] ויש לעיין האם מי שמתפלל בשחרית תשלומין של מעריב יכול לענות קדושה יחד אם החזן ועיין אשי ישראל פ"ל הערה מ"ב שהביא מהברכת חיים שכיון שזה שחרית פעמים יכול לענות אמנם בברכי יוסף סימן רי"ג נקט שזה הפסק ובפשוטו זה תלוי בנ"ל אם שם התפילה הוא שחרית א"כ יכול לענות אבל אם זה מעריב הוא לא יכול לענות מצד שבמעריב אין קדושה ובפשוטו זה לא תלוי במחיב של התפילה אלא בשם של התפילה ואולי זה תלוי במחיב של התפילה וצ"ע [והנה בפשוטו מהרדב"ז שנקט שהחזן יכול לצאת תשלומין מחזרת הש"ץ מוכח שזה שם של שחרית אמנם עיין ברכי יוסף שם שביאר שיש לזה שם של שני תפילות ועיין חות יאיר ור"ח סימן ק"ח מה שכתבו על הרדב"ז וצ"ע]

ז. ראיתי מצינים דבספר שומר אמת סימן פ"ד ענף ג' דן האם אפשר לצאת