סי_ צ - תפילה בציבור
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**תפילה בציבור**

סימן צ'

1. תפילה - דרבנן או דאורייתא.
2. תפילה בציבור.

שמות רבה (וילנא) פרשה לח סימן ד (פרשת תצוה)

אמרו לו אין אנו יודעין, אמר להם בכו והתפללו לפני ואני מקבל, אבותיכם כשנשתעבדו במצרים לא בתפלה פדיתי אותם שנאמר (שמות ב) ויאנחו בני ישראל מן העבודה ויזעקו, בימי יהושע לא בתפלה עשיתי להם נסים שנאמר (יהושע ז) ויקרע יהושע שמלותיו, ומה אמרתי לו נטה בכידון, בימי השופטים בבכיה שמעתי צעקתם שנאמר (שופטים ו) ויהי כי זעקו בני ישראל אל ה', בימי שמואל לא בתפלה שמעתי להם שנאמר (שמואל א' ז) ויזעק שמואל אל ה' בעד ישראל ויענהו ה' ...

ארחות יושר (ערך תפלה) – "הנה גודל מעלת התפילה אמרו חז"ל (בתנחומא מקץ סי' ט') **שאין לך גדולה מן התפלה** ובגמ' (ברכות ל"ב ב') 1)גדולה תפלה יותר ממעשים טובים שאין לך גדול במעשים טובים יותר ממשה רבנו אעפ"כ לא נענה אלא בתפילה הרי שאפי' משה רבנו הוצרך לתפלה. ואמרו (שם) 2)גדולה תפלה יותר מן הקרבנות. ובמגילה (כ"ז א') סבירא ליה לר׳ יוחנן 3)דגדולה תפלה מתורה ומביא ראי' מאלישע שלא עשה כל הנסים אלא ע"י תפלה ע"ש ... ואמרו (שמו"ר פל"ח) **לא יצאו ישראל ממצרים אלא ע"י תפלה**, ואמרו (ויק"ר פ"ל) בדורותינו שאין לנו לא מלך ולא נביא ולא כהן ולא אורים ותומים אלא תפלה בלבד, ואמרו (תנחומא וירא א') הוו זהירין בתפלה שאין מדה אחרת יפה הימנה והיא גדולה מכל הקרבנות ואפי' אין אדם כדאי לענות בתפלתו ולעשות חסד עמו כיון שמתפלל ומרבה בתחנונים אני עושה חסד עמו, ואמרו (בספרי ואתחנן) יפה שעה אחת בתפלה יותר ממעשים טובים, ואמרו (בת"ז פ"א) **שקולה תפלה ככל המצות** ... וכחה של תפלה כבר אמרו חז"ל (תנחומא ואתחנן ד') אין הקב"ה פוסל תפלת כל ברי', ואמרו ...

1. תפילה: דרבנן או דאורייתא.
   1. תענית (דף ב.) – "דתניא: לאהבה את ה' אלהיכם ולעבדו בכל לבבכם, איזו היא עבודה שהיא בלב - הוי אומר זו תפלה".
      1. דאורייתא – רמב"ם (עשה ה', הל' תפילה פרק א' הל' א', "מצות עשה להתפלל בכל יום שנאמר ועבדתם את ה' אלהיכם, מפי השמועה למדו שעבודה זו היא תפלה שנאמר ולעבדו בכל לבבכם אמרו חכמים אי זו היא עבודה שבלב זו תפלה").
      2. דרבנן, או בשעת צרה – רמב"ן (השגות לספר המצוות מצות עשה ה', "ומה שדרשו בספרי (עקב) ולעבדו זה התלמוד ד"א זו תפלה אסמכתא היא או לומר שמכלל העבודה שנלמוד תורה ושנתפלל אליו בעת הצרות ותהיינה עינינו ולבנו אליו לבדו כעיני עבדים אל יד אדוניהם"), מ"ב (סי' ק"ו ס"ק ד', "וכן עיקר").
      3. לכ"ע מקיים מצוה מה"ת – גר"ח (הל' תפילה פרק ד' הל' א' ד"ה ואם, "ואפילו להחולקים על הרמב"ם היינו רק בחיובה אבל קיומה וענינה הוי לכו"ע מדין תורה"), משנת ר' אהרן (ח"א עמ' פ"ז, עמ' צ"א), עמק ברכה (הל' נשיאת כפים עמ' ט"ו ד"ה ולכאורה).
   2. **בעת צרה**.
      1. לכ"ע חיוב מה"ת.
         1. רמב"ן (השגות לספר המצוות מצות עשה ה') - לשונו מובא לעיל.
         2. אג"מ (או"ח ח"ב סי' כ"ה ד"ה ופשוט) – "ופשוט שאף הסוברים דתפלה הוא רק מדרבנן הוא רק לענין להתפלל בכל יום אף שאין לו צורך מיוחד אבל כשיש להאדם צורך מיוחד כמו בעת צרה יודו שהוא חיוב מן התורה להתפלל. ומפורש כן ברמב"ן בסה"מ מ"ע סימן ה' עיי"ש. ומש"כ הרמב"ן שם ומה שדרשו בספרי ולעבדו זו תפלה אסמכתא היא או לומר שמכלל העבודה שנתפלל אליו בעת הצרות, שמשמע לכאורה שמספקא לו אין הספק שמא גם להתפלל בעת צרה הוא רק דרבנן שזה א"א **דהוא מעיקרי האמונה לבטוח בהשי"ת ולבקש מעמו שיעזרהו**, וכדחזינן שנענש אסא על שלא דרש את ה' בחליו כי ברופאים בדה"י ופי' במצודת דוד שלא דרש להתפלל אל ה', ואם היה רק מדרבנן אף בעת צרה מ"ט נענש דהא לא תיקנו אלא אנשי כנה"ג אם הוא רק דרבנן, ודוחק לומר ששלמה תיקן להתפלל בעת צרה ואנשי כנה"ג הוסיפו להתפלל בכל יום דלא הוזכר זה. וגם הא חזקיהו המלך גנז ספר רפואות כדאיתא בברכות דף י' ופרש"י שם כדי שיבקשו רחמים, ואם לא היה חיוב לבקש רחמים לא היה זה טעם שיגנוז דמה לו אם לא יבקשו רחמים כיון שאין לזה חיוב, לכן ברור שלכו"ע מחוייבין להתפלל בעת צרה מדאורייתא אף להסוברין תפלה דרבנן. וכוונת הרמב"ן בספקו הוא אם יש לפרש הקרא על זה משום **דאף בלא קרא** ידעינן זה מטעם דהוא מעיקרי האמונה והוי דרשת הספרי מלעבדו זו תפלה בהכרח על כל הימים אף שלא בעת הצורך שזהו לדידיה רק אסמכתא, או שאף שא"צ קרא מ"מ יש לפרש לעבדו על זה שיתפלל בעת צרה ויהיה ע"ז עוד עשה לבד החיוב מצד עיקרי האמונה. וכיון שמצד עיקרי האמונה יש חיוב הוא חיוב גם על בן נח להתפלל בעת צרתו ויהיה לו שכר על אמונתו בהשי"ת ותפלתו אליו כמחוייב ועושה בתפלה זו דבעת צרה".
   3. **עכו"ם**.
      1. נכלל בחיוב אמונה.
         1. אג"מ (או"ח ח"ב סי' כ"ה) – "אבל כשמתפלל רק כשיש לו צורך כגון שיש לו חולה או שאין לו פרנסה הוא כחיוב ממש, ולא קשה ממה שלא החשיב זה למצוה מיוחדת בחיובי בני נח, משום **דזהו עיקר האמונה בהשי"ת שרק הוא הנותן פרנסה והרופא חולים** וכשאינו בוטח על השי"ת ואינו מתפלל אליו הרי הוא כאינו מאמין בו ומאמין בדברים אחרים, ואמונה בהשי"ת אף שלא הוזכר זה במנין הז' מצות ודאי הוא מחוייב להאמין, שהרי אף קיום כל הז' מצות אם לא עשאם מחמת שהשי"ת צוה בהן בתורה, מפורש ברמב"ם ספ"ח שם שלא נחשבו כמקיימים ואינם מחסידי אוה"ע עיי"ש, וא"כ בהכרח שמחוייב להאמין בהשי"ת וגם שנתן התורה, וממילא הרי רק ממנו צריך לבקש פרנסה ורפואה וכל דבר".
   4. **תפילה לנשים**.
      1. חזו"א (גנזי שערי ציון עמ' כ"ד אות ט"ז) – "האם נשים חייבות להתפלל כל התפלות. תשובת החזו"א: כן, ואם יש להם ילדים, אולי יש פטור של חולים ומשמשיהם, אבל נשים צדקניות מוצאות להן תמיד זמן לתפלה".
      2. הגרמ"מ שך זצ"ל (מכתבים ומאמרים ח"ג עמ' ע"ד) – ברוך שאמר, אשרי, ישתבח, ברכות, קר"ש, שמו"ע, ט"ו דקות. מנחה, רק שמו"ע, ה' דקות.
      3. הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"א סי' י"ד) – "ברכות התורה וברכות השחר, פרשת התמיד, ברוך שאמר אשרי ישתבח, פ' שמע, אמת ויציב עד גאל ישראל, שמו"ע. [ועי' שו"ע או"ח סוס"י מ"ז ובט"ז שם סי' ע' ובמ"ב סק"ב, ובסי' ק"ו] ותפילת מנחה. תפילת ערבית אינה מחויבת".

***הגריש"א*** זצ"ל ***(דרור יקרא עמ' שס"ג אות א', אות ב') - בזמנינו שבקיאות להתפלל אין הנשים יכולות לסמוך על איזו בקשה. יכולות לסמוך על איזה בקשה לענין איסור אכילה קודם התפילה.***

* 1. **לומר פר' וישלח מוצ"ש**.
     1. עי' ערך תפלת הדרך, סי' ק"י, לשיטות ומר"מ.

1. תפילה בציבור.
   1. **האם יש חיוב תפילה בציבור**.
      1. שו"ע (או"ח סי' א' סעי' א') – "יתגבר כארי לעמוד בבוקר לעבודת בוראו, שיהא הוא מעורר השחר. הגה: ועכ"פ לא יאחר זמן התפלה שהצבור מתפללין".
      2. מחבר (או"ח סי' צ' סעי' ט') – "**ישתדל** אדם להתפלל בב"ה עם הציבור, ואם הוא אנוס שאינו יכול לבוא לב"ה, יכוין להתפלל בשעה שהציבור מתפללים".
      3. עמק ברכה (הל' ברכות קר"ש אות א') – "מוכח מזה דתפלה בצבור מצד עצמה אינה מצוה, ולפיכך אין שוב חיוב להתפלל עם הצבור, אלא כיון שאין תפלת היחיד נשמעת בכל עת אלא בצבור, ולפיכך צריך האדם להשתדל להתפלל עם הצבור כדי שתקובל תפלתו. וזהו כל הענין של תפלה בצבור. וכן מבואר הוא בלשון הרמב"ם ... מורה להדיא, שאינו חיוב כלל אלא השתדלות שתקובל תפלתו. ולפ"ז נראה שאין כאן שום היתר להפסיק באמצע ק"ש וברכותיה לתפלה בצבור מטעם כבוד שמים, כיון שתפלה בצבור מצד עצמה אינה מצוה, אלא מטעם שתקובל תפלתו, א"כ הוי ענין עצמי ואינו שייך כלל לכבוד שמים ... והרב 'חות יאיר' בסי' קי"ד לא רצה להתיר אפ אמירה לגוי בשבות דשבות כדי להתפלל בצבור".
      4. אג"מ (או"ח ח"ב סי' כ"ז) – "הנה להתפלל בעשרה הוא חיוב מצוה על האדם ולא רק הדור ומעלה בעלמא דהא לפרש"י פסחים דף מ"ו וחולין דף קכ"ב מחוייב לילך עד ד' מילין כשהוא לפניו בהולך בדרך אף שטוב לפניו יותר ללון כאן, וגם מחוייב לחזור לאחוריו עד מיל ונפסק כן בש"ע סימן צ' סעיף ט"ז, ומזה מובן שעד מיל מחוייב לילך אף כשהוא בביתו ומפורש כן בערוך השלחן סעיף כ' ובמ"ב ס"ק נ"ב. ובעצם היה מסתבר כשהוא בביתו לחייבו גם יותר ממיל דבדרך הקלו שלא לחזור לאחוריו יותר ממיל מפני הצורך שיש לו לבא למקום שהולך לשם, וגם שהוא רק עראי, אבל כשהוא בביתו אין טעם להקל לו ובפרט שהוא לבטל בקביעות. אך לא ידוע איזה שיעור דאין למילף מד' מילין דהולך בדרך לפניו שצריך לילך לשם גם מצד דרכו ואין לו טרחא, רק זה שהיה יותר רוצה ללון בכאן אבל מביתו שהוא לטרוח בשביל תפלה בצבור אולי אינו מחוייב לטרוח בהליכה דד' מילין, ולכן אולי משום שלא הוזכר שיעור ליושב בביתו אין להחמיר ביותר ממיל שמצינו שיעור זה בהולך בדרך לחזור לאחוריו כדסובר בעה"ש ובמ"ב ... ואין לדייק מלשון ישתדל אדם להתפלל בביהכ"נ עם הצבור שבסעיף ט' לומר שהוא רק מעלה בעלמא, דגם על חיוב שייך לשון זה, דהוא מכיון **שטירחא מרובה כהליכה יותר ממיל פטור**, הרי יש לדמות גם שאר טירחות שמזדמן לאדם לומר שהוא כטירחא דיותר ממיל, אבל כיון דיצטרך בעצמו לדון זה שיש דבר שהוא טירחא לזה ולא לזה, **לכן אמר לשון ישתדל אדם** דהכוונה הוא שלא יקל לדמות כל טירחא לטירחא דיותר ממיל אלא יחמיר בהרבה פעמים שלא יהיה לו ברור שהוא טירחא גדולה דצריך שידון בכובד ראש על זה".
      5. הגרח"ק זצ"ל (ארחות יושר עמ' צ"ד) – "וביותר יש להשתדל להתפלל בציבור והוא חיוב גמור מדינא כדאי' בגמ' (פסחים מ"ו) שחייב לילך עבור זה לפניו עד ד' מילין או לאחריו עד מיל וכן נפסק בשו"ע [וכ"ש שחייב לקום ממטתו ולילך לביהכנ"ס".
      6. מר"מ – מהרי"ל (הל' עירובי חצירות סי' ז'), חות יאיר (סי' קט"ו), נתיב חיים (או"ח סוף סי' רמ"ח), גר"ז (סי' צ' סעי' י"ז), תשובות והנהגות (ח"א סי' צ"ח), ועי' ס' אורח ישראל (סי' י"ט במילואים), תפילה כהלכתה (עמ' כ"ג הע' י'), ס' צהר (חי"ב עמ' קס"ג אות ט'), על פי התורה (פר' פקודי פרק ל"א), פס"ת ( ).
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפלה פרק ח' הע' י"ב) – "ומ"מ לא היתה דעת רבנו נוחה מעריכת מנינים לתפלה בשעת הטיסה, כי הדבר מפריע לשאר האנשים הנמצאים שם".
   2. **להתפלל ביחיד משום כוונה - מה עדיף, ציבור או ביחידות**.
      1. ברכות (דף ח.) – "מאי דכתיב ואני תפלתי לך ה' עת רצון, אימתי עת רצון, בשעה שהצבור מתפללין ... שאין הקדוש ברוך הוא מואס בתפלתן של רבים".
      2. דברים רבה (פרק ב' סוף הי' י"ב) – "ד"א ואני תפלתי וגו' דוד בשביל שהיה יחידי אמר עת רצון אבל תפלתן של ציבור **אינה חוזרת לעולם ריקם** הוי כה' אלקינו בכל קראנו אליו".
      3. רמב"ם (תפילה פרק ח' הל' א') – "תפלת הציבור נשמעת תמיד ואפילו היו בהן חוטאים אין הקדוש ברוך הוא מואס בתפלתן של רבים, לפיכך צריך אדם לשתף עצמו עם הציבור, ולא יתפלל ביחיד כל זמן שיכול להתפלל עם הציבור".
      4. חפץ חיים (נדחי ישראל פרק ה') – "וגם יש עוד מעלה גדולה כשמתפלל בצבור שמתקבלת יותר התפלה, כדאמרינן [ברכות ח'] מאי דכתיב ואני תפלתי לך ה' עת רצון וגו' אימתי עת רצון בשעה שהצבור מתפללין, עוד איתא שם שאין הקב"ה מואס בתפלתן של רבים שנא' הן אל כביר ולא ימאס ור"ל אפילו אם היא אינה על צד היותר נכון מ"מ כיון שרבים הן זכותן גדול ואינה נמאסת וא"כ בימינו שטרדת הזמן גדול מאד ומי יאמר זכיתי לבי שאני מכוון בתפלה כראוי בודאי צריך להתחזק להתפלל בצבור כדי שלא ידחו תפלתו לחוץ".
      5. אג"מ (או"ח ח"ג סי' ז', או"ח ח"ב סי' כ"ז ד"ה ואף) – "שבגמ' ברכות דף ח' איתא שהוא משום דבצבור נשמע ומתקבל התפלה וכן הוא ברמב"ם רפ"ח מתפלה ... ולכן כיון שבצבור נשמעת תמיד ותפלת יחיד **אף של אדם גדול וצדיק אינו ברור שתתקבל יש חיוב על כל אדם שיתפלל בצבור** והוי טעם זה שתפלת הצבור נשמעת יותר עצם הדין ממילא".
      6. תשובות והנהגות (ח"א סי' צ"ז ומעתה) – "אין הקב"ה מואס בתפלתם וכלומר שאינה נמאסת אף שאינה כהוגן, (כמבואר בסוטה לג: וברש"י ומפרשים שם) וכיון שכן מי יאמר זכיתי לבבי, ולכן יזהר מאוד להתפלל בציבור דוקא".
      7. מר"מ – דרשות חת"ס (ח"ב עמ' שנ"ט ב' ד"ה ויראה, אפשר דוקא ר"ה).
         1. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שנ"ב אות קנ"ד) – "בעל תשובה הטוען שאם מתפלל בציבור הוא אינו מרוכז כ"כ בתפילה, האם עדיף שיתפלל יחיד עם כוונה. תשובה: הכל לפי הענין".

* 1. **חתן בתפילה בציבור**.
     1. עי' אה"ע סי' ס"ד סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.
  2. **אם קרה"ת חיוב על הציבור או על היחיד**.
     1. **דעת המ"ב** – נדחי ישראל (פרק ה'), מ"ב (סי' קמ"א ס"ק י"ז), בה"ל (סי' קמ"ו סעי' ב' ד"ה ויש), חפץ חיים (עשה ז' בהגה"ה), בה"ל (סי' קל"ה סעי' י"ד ד"ה אין), [עי' תשובות והנהגות (ח"א סי' קמ"ח), ציץ אליעזר (חי"ח סעי' ה')].
     2. **דעת האג"מ** – או"ח ח"ד סי' כ"ג, שם סי' מ' אות ה', שירת שלמה קונטרס תפילה למשה אות פ"ט.
     3. מר"מ – מעשה רב (סי' קע"ה אות ד', "קריאת מגלות ..."), בנין שלמה (סי' ל"ה ד"ה ובאמת, ומגיע שם), שלמת חיים (סי' קמ"ה), דרך ישרה (מבעל משנה הלכות על ארחות חיים לרא"ש, אות כ'), מוריה (חנוכה עמ' של"א), יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' ל"א אות ג'), אשי ישראל (פרק ל"ח הע' מ"ה), מבקשי תורה (סי' קס"ו סעי' ס"ו), ילקוט יוסף (ח"ב סי' קל"ה), רבבות אפרים (ח"ה סי' רי"ח), פסקי תשובות (סי' קל"ה אות ב'), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב דבר הלכה ה'), ציץ אליעזר (חי"ח ס"ה), תשובות והנהגות (ח"א סי' קמ"ח), מועדים וזמנים (ח"ב סי' קס"ו), שיח הלכה (סי' ו' אות ח'), ארחות רבינו (הוספות לחלק א' עמ' ט'), [גר"א (בארטסקרול סידור עמ' 64)].
        1. הגרשז"א זצ"ל (שלהי דקייטא סי' פ"ט אות ד') – "המתפלל והגיעו הצבור לקריאת התורה אסור להפסיק תפילתו כדי לשמוע קריאה, שזה הפסק גדול כ"כ. שאינו ראוי להפסיק באמצע התפילה, וא"צ להשלים אח"כ לשמוע הקריאה אלא א"כ חפץ בהדור מצוה".
        2. הגרח"ק זצ"ל (שלהי דקייטא סי' צ' אות ו') – "קריאת התורה היא חובת צבור והמתפלל ביחידות אינו צריך מדינא לטרוח ולילך לשמוע קריה"ת, וכן הורה החזו"א, ומ"מ ראוי לכ"א להשתתף עם הצבור".
     4. חסר פרשה מצד שהוא בני אר"י בחו"ל – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב אות ו'), יו"ט שני כהלכתו (פרק ט' הע' מ' ומ"א ומ"ב, שם סוף הספר סי' י"ד).
  3. **מי עדיף, קרה"ת או תפילה בציבור** – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י"ב ס"ב), ס' צהר (חי"ב עמ' קס"א אות י').
  4. *להתפלל עם הנץ או לצד הצדיק****.***
     1. ***חשוקי חמד (ברכות דף נד:) – "שאלה. נאמר בהגהות החת"ס על שו"ע או"ח ק"ב שחנה עמדה להתפלל בתוך ד' אמות שישב עלי, ועשתה כן מפני שזה סגולה נפלאה להתפלל בצד הצדיק, עכ"ל. ויש להסתפק מהי ההלכה כאשר אדם יכול להתפלל ליד הצדיק, או להתפלל עם הנץ החמה, מה עדיף. תשובה. מסתבר שעדיף להתפלל עם הנץ, משום שמעלה זו כתובה בגמרא, ומרומזת בנביא, יעויין ברכות דף כז ע"א, וכך נפסק בשו"ע (סימן פט ס"א) זמן תפילת השחר מצוותה שיתחיל עם הנץ החמה, כדכתיב "יראוך עם שמש", ואילו מעלה זו להתפלל ליד צדיק לא כתובה להדיא בגמרא. וכעין זה אמר מו"ח מרן הגרי"ש אלישיב שליט"א שעדיף להתפלל במנחה בערב שבת חנוכה עם מניין משום דמעלתו כתובה בש"ס, ואילו תפילת מנחה לפני הדלקת נר חנוכה לא כתוב להדיא בש"ס, כי אם בשערי תשובה (סימן תרעט סק"א). יש להוסיף לכך ראיה מהמבואר במשנ"ב (סימן תרעא סק"ז) דמי שיכול לקנות נרות שעוה להיות מוסיף ועולה כל יום, או שמן זית לנר אחד כל לילה, עדיף מוסיף והולך, מאחר שהוא כתוב במפורש. אך בספר תפארת בנים כתוב: הגר"י ברים סיפר בשם הגאון רבי איסר זלמן מלצר שדרכו היה להתפלל בימות החול בביכנ"ס של ר' מנדל רנד. פעם אחת היה ער כל הלילה וחשב בדעתו שילך להתפלל כותיקין בביכנ"ס שבבתי ברוידא, ברם לאחר מכן נמלך בדעתו שעדיף להתפלל במנינו הקבוע יחד עם יקירי ירושלים, שהתפלל שם בקביעות, שחשיבות יתירה היתה אצלו להתפלל עם יהודים כאלו, מלהתפלל כותיקין, עכ"ד. והוא חידוש, אך מאחר ואין למדים ממעשה, יתכן ור' איסר זלמן תפילתו היתה טובה יותר עם יקירי ירושלים. ויש להעיר מהנאמר בבן איש חי (שנה ראשונה פרשת וירא ס"ה) דעדיף לצאת מהבית עטוף טלית ותפילין מלהיות מעשרה ראשונים, ואעפ"י דעשרה ראשונים כתוב בגמרא, ואילו לצאת עטוף בטלית ותפילין כתוב רק באר"י הקדוש?! אך יתכן שההליכה לביהכנ"ס בעיטוף הטלית והנחת תפילין יש בה גם משום קידוש ה' ולכן הוא עדיף ממצות עשרה ראשונים, ועוד שהיא כתובה בזוה"ק".***
  5. **לנסוע למקום שאין בו מנין** – יד אליהו (ס"ס ו' ד"ה אבל נלע"ד), משנה הלכות (ח"ג סי' ל"ז ד"ה אבל), הגרח"פ שיינברג זצ"ל (אורח ישראל סי' כ' אות כ"ו ד"ה והנה), תפילה כהלכתה (פרק ח' ס"ט), אשי ישראל (פרק י"ב ס"ב), חיי משה (על כללי המצוות עמ' קט"ז), ויהי בנוסע (ריש פרק ה'), תשובות והנהגות (ח"ב סי' ס"ג), שבט הקהתי (ח"ד סי' מ"ד אות ב'), מעדני יו"ט (סי' כ"ח).
     1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ה' ס"ד, **ע"ש** הערות הגרז"נ גולדברג שליט"א, שלהי דקייטא סי' פ"ט אות כ"ז) – "אין ראוי לנסוע ביודעין למקום שאין בו מנין אל"כ נוסע לצרכי בריאות, פרנסה או מצוה".
     2. שרגא המאיר (ח"ז ס' צ"ד אות א') – "ודבר פשוט הוא שאסור לכתחילה לבטל המצוה מלהתפלל בציבור".
     3. שבט הלוי (ח"ו סי' כ"א אות ג') – "ואשר שאל דיש אנשים שנוסעים למקום נופש (שלא לרפואה) או למקום ענוגים מקום שאין שם מנין אם מותר לעשות כן, וטענתם בפיהם כי החיוב של תפלה בצבור הוא דוקא כשיש במקומו מנין, אבל ליסע למקום שאין מנין אין איסור והביאו מצדיקים שעשו כן. וכב' ה"ר מעובדא דר"א בברכות מ"ז ע"ב דלא מצא עשרה ושחרר עבדו - ולסברת אותם אנשים אכתי יקשה קושית הגמ' דכיון דבמקום שאין מנין אינו מחויב בתפלה בצבור א"כ הלא עבר בעשה - אי משום הא לא ארי' דכמו דקיי"ל פסחים מ"ו ובשו"ע או"ח סי' ק"ט סט"ו - דבהולך בדרך אם יש מנין עד ד' מילין דמחויב לחזור אחר זה - כמו"כ כיון שיש אפשרות ע"י שחרור ה"ז בגדר מצוה, ואי משום עשה דלעולם בהם תעבודו סו"ס מצוה דרבים הוא - דגם אם נימא דאינו מחויב מכ"מ כיון שגרם לקדושת השם בעשרה מצוה קעביד - ועיין הי' מש"כ במ"ב סו"ס נ"ה - ועיין סי' נ"ה סכ"א ובפוסקים שם - ובעיקר הדבר פשוט בעיני דאם נוסעים רק לתענוג בעלמא דאיסור קעבדי - דבין בעשה בין בל"ת דאורייתא או דרבנן אסור להכניס עצמו למצב שאח"כ תדחה האיסור - או שיפטור ממצוה, והדברים ארוכים במק"א, דסו"ס גורם לבטל קדושת ה' בעשרה קדיש קדושה וברכו ועניית האמנים ועוד, ולבטל זה שלא לצורך פשיטא דאיסורא עביד, הגם אם נימא דמי שגר במקום שאין מנין מצורך פרנסתו או כה"ג לא קעביד איסורא, אבל להכניס עצמו לזה אסור - והצדיקים שכ' כב' אולי הי' להם איזה טעם הגון ע"פ הלכה, או לרפואה וכה"ג, ואם הוא באמת שלא לצורך כלל מצדיקים כאלה לא שמענו".
     4. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק כ"ב טבת תשס"ז) – "שאלה: האם מותר מעיקר הדין לנסוע לחופש למקום שיודע שאין שם מנין. תשובה: אם אפשר במקום אחר בודאי נכון".

1. שאר ענינים.
   1. **לבקש רחמים על החולה שימות**.
      1. עי' יו"ד סי' של"ה, לשיטות ומראי מקומות.