הדלקת הנר הdocx
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רסא וסימן רסג - הדלקת הנר

**שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי רפאל צבי ובר שליט"א

הלכות הדלקת הנר

##### **או"ח סימן רסג סעי' ו שיעור ה**

**[סעיף ו] בחורים ההולכים ללמוד חוץ לביתם צריכים להדליק נר שבת בחדרם ולברך עליו אבל מי שהוא אצל אשתו אין צריך להדליק בחדרו ולברך עליו לפי שאשתו מברכת בשבילו.**

## שני טעמים לחיוב הדלקת הנר

בביאור הלכה (ד"ה בחורים) ביאר דסעיף זה מיירי במי שאשתו מדלקת עליו בביתו, אך מחויב להדליק נר בחדרו אף שאינו אוכל שם, משום חשש שיכשל בעצים ואבנים. אמנם אם אין לו חדר לעצמו, אינו מחויב בהדלקה, משום שכל חיובו הוא בשביל שלא יכשל בעץ ואבן, וכיון שיש אורה בבית זה אין צריך להדליק כיון שאשתו מדלקת עליו בביתו. ומתבאר שיש שני סיבות לחייב בהדלקת הנר, משום החובת גברא שיש מצוה על כל איש מישראל להדליק נר לשבת, ומשום חשש שיתקל בעץ ואבן, ואת החובת גברא יוצא יד"ח ע"י הדלקת אשתו, אך במקום שיש חשש שיתקל בעץ ואבן מחויב להדליק מהטעמים הנזכרים.

ומצינו חילוק בדינים בין שני סוגי ההדלקות, דהנה כתב המשנ"ב כאן (ס"ק ל) שאותם הבחורים המדליקים חוץ לביתם, צריכים לעשות נרות ארוכים שידלקו עד שיבואו לביתם בלילה, ובלאו הכי הוי ברכה לבטלה. והיינו דכיון שכל חיובו הוא בשביל שלא יכשל בעצים ואבנים, אם לא יהנה מאור הנרות הוי ברכה לבטלה. אך במשנ"ב לקמן (ס"ק מא) מבואר דאם אוכל בביתו ומדליק במקום האכילה, אף אם הנרות אינם דולקים עד החשיכה ואינו נהנה מאורם, לא הוי ברכה לבטלה. והטעם משום שחיובו הוא להדליק נר משום כבוד שבת אף אם יש אור מבחוץ יצא ידי חובתו.

## ברכה בפני עצמה או לשמוע מאחר

כתב המשנ"ב (ס"ק ל) על הירידים שתאכסנים הרבה בעלי בתים בחדר אחד ואין הבעל הבית עמהם בחדר בחדרם, חל עליהם חובת הדלקה בברכה אפילו אם נשיהם מדליקין בביתם, על כן ישתתפו כולם וידליק אחד ויברך ויכוין להוציא כולם בברכתו, וגם הם יכונו לצאת בברכתו. ומתבאר דצריך אחד לברך וכולם שומעין ויוצאים ידי חובתם.

ובאחרונים הקשו מהמבואר בשו"ע בסמוך (סעיף ח) דשניים או שלושה בעלי בתים שאוכלים במקום אחד יש אומרים שכל אחד מברך על מנורה שלו, ויש מגמגם בדבר ונכון ליזהר בספק ברכות ולא יברך אלא אחד. וברמ"א שם כתב דאנו אין נוהגין כן, אלא כדעה הראשונה שכל אחד מברך על המנורה שלו. ולפי"ז צ"ע מדוע סתם כאן המשנ"ב דאחד מברך וכולם יוצאים בברכתו, ומ"ש מהמבואר ברמ"א שכולם מברכים.

ובקצות השולחן (סימן עד בבדי השולחן ס"ק כב) עמד בזה וכתב דצ"ל דהא דירידים מיירי שלא אכלו שם, ומה שנתבאר בסעיף ח דכל אחד מברך לעצמו מיירי כשמדליקים במקום האכילה. עוד תירץ דבסעיף ח מיירי שאשתו עמו באותו מקום, ואינה מדלקת עליו בביתו, ולכן יכול לברך כדי שלא לבטל ברכת הדלקת הנר, אך כאן מיירי שאשתו מדלקת עליו, ולכן אינו מברך בעצמו אלא שומע הברכה מאחר. וכוונתו בשתי התירוצים דהכא שמדליק רק משום עץ ואבן, אינו מברך בעצמו אלא שומע הברכה מאחר.

ובשבות יצחק (דיני נר שבת פרק יד) כתב תירוץ נוסף דמש"כ המשנ"ב שאחד מברך ומוציא את כולם מיירי כשאינם חלוקים בעיסתם, אך בסעיף ח מיירי כשחלוקים בעיסתם ולכך כתב הרמ"א שם שכל אחד צריך לברך לעצמו, דדמי לנר חנוכה שמבואר בביאור הלכה לקמן (סימן תרעז ד"ה עמו) בשם כמה פוסקים שאם חלוקים בעיסתם כל אחד מחוייב להדליק בעצמו.

אכן תירוצים אלו צ"ע דכיון דמיירי במקום שאין חובת גברא להדליק, וכל חיובו הוא בשביל שיהיה אור, א"כ מדוע צריכים בכלל שיהיה שם בזמן ההדלקה וישמע את הברכה, הרי כאן א"צ המדליק להיות שליח של כולם ולהוציא אותם בהדלקה, וצריך רק למנוע את החשש שיתקל עץ ואבן, ולכאורה אפילו אם הדליקו קוף מהני. וצ"ב.

ובאמת נראה דקושיא מעיקרא לא קשה דהנה מקור דברי המשנ"ב הוא מהעולת שבת (ריש ס"ק ד) ושם פירש את דברי השו"ע בסעיף ח שכתב שלא יברך אלא אחד דהכוונה שאחד יברך והשאר יצאו יד"ח בהדלקתו, וא"כ אין סתירה בדבר לפי שהעולת שבת שכתב שהאחד מברך והשאר שומעין היינו בדעת המחבר, ובאמת לדעת הרמ"א כל אחד מברך לעצמו.

## ההלכה למעשה במקום שיש כמה שמדליקים

ולעניין הלכה נוהגות הנשים לסמוך על דברי הרמ"א שאפילו אם יש נשים נוספות במקום ההדלקה מ"מ מברכות בעצמן על ההדלקה, ואפילו במקום שאינן מחולקות בעיסה, וכגון בשמחות וכדומה, נוהגות לברך בעצמן וכנ"ל. אמנם אם יש כמה אנשים המחויבים במקום אחד נוהגים שאחד מברך והשאר יוצאים יד"ח בברכתו.

ויש שכתבו שאם אשה מתארחת בבית בעה"ב עדיף שתדליק במקום שישנים שם, דשם ודאי יכולה לברך בפני עצמה, כיון שיש חיוב להדליק כדי שלא יתקל בעץ ואבן. אמנם בזמנינו לכאורה יש לחוש שאין צורך להדליק בחדרים, דכיון שיש אור מבחוץ אין חיוב הדלקה, שהרי אין חשש שיתקל בעץ ואבן [ולכאורה אפילו אם מחשיך את החדר לא מהני להחיל עליו חיוב הדלקה שהרי החדר מצד עצמו מואר]. אכן מצינו במהרי"ל החדשות (סימן מה ס"ק ד) שכתב שאפשר לאטום את החלון ולהחשיך את החדר לגמרי, ואז מתחייב לכו"ע בהדלקת הנר ויכול לברך על הדלקה זו.

ונראה דבאופן שמחשיך את החדר בשביל להדליק לא יחזור ויאיר את החדר מיד לאחר ההדלקה, דיש לחוש שברכתו תהיה לבטלה, אלא יש להמתין עד אחר כניסת שבת, כשיהיה לו הנאה קצת מהנר הדלוק.

**[סעיף ז] אורח שאין לו חדר מיוחד וגם אין מדליקים עליו בביתו, צריך להשתתף בפרוטה.**

ומבואר במשנ"ב (ס"ק לג) דגם בחורים צריכים להשתתף והיינו דווקא כשאוכל בפני עצמו, אך אם הוא סמוך על שולחן בעל הבית הרי הוא בכלל בני ביתו. אמנם לקמן בסימן תרעו (ס"ק ד) לגבי הדלקת נר חנוכה מבואר שסמוך של שולחן בעה"ב היינו דווקא בסמוך עליו בקביעות, ובשפה הגריש"א שמענו שהשיעור הוא שיהיה שם שלושים יום.

## הדלקת הנר במשפחה המתארחת

והנה מנהג העולם שזוג המתארח אצל אחרים בשבת שהאשה מדלקת בפני עצמה ואינם משתתפים בפרוטה. ולכאורה נראה דטעם המנהג, דכיון שיש להם חדר בפני עצמם חשיב שהבית שלהם, ולכן יש להם חובת הדלקה.

אמנם דבר זה צ"ע בסברא, שהרי אם אדם שאינו נשוי מתארח אצל אחרים אמרינן שמשתתף בפרוטה ויוצא בהדלקה של בעל הבית, ומדוע אם אשתו נמצאת איתו נעשה כבעל הבית בפני עצמו שמחוייב בהדלקה.

ועוד צ"ע בעניין זה דהנה דעת הגרי"ש שאשה אינה מוציאה את הבעל בהדלקה אלא רק כשמדליקה בביתה, שאז מקיימת בהדלקה את החיוב של נר איש וביתו, אך אם מדליקה במקום אחר, וכגון אשה שמדליקה בבית החולים או בבית הוריה, אינה מוציאה את הבעל ידי חובתו, דאין זה נר איש וביתו.

ולפי"ז יש לעיין כשמשפחה מתארחת ומדליקה האשה נרות היאך מוציאה את בעלה ידי חובתו, הרי הדלקה זו אינה בביתם. אמנם במדלקת במקום שינה אז מסתבר שחשיב ביתו ומוציאה את בעלה יד"ח בהדלקה.

אבל באופן שיש להם גם ילדים בגיל מצוות, שישנים בחדר אחר, והאשה מדליקה במקום השינה שלה, צ"ע היאך אותם ילדים יוצאים בהדלקה של אמם כיון שאינה מדליקה עליהם בביתם. ולכאורה נראה שיש לחוש שיקנו בפרוטה או ע"י קנין אחר חלק מהשמן כדי אורח שמשתתף בפרוטה. וצ"ע.

ואין לומר שהבעל והילדים יוצאים ידי חובתם בהדלקת הבעל הבית משום דסמוכים הם על שולחנו, דא"כ צ"ע מדוע האשה מדליקה ואינה סומכת על הברכה של בעל הבית. ועוד דלא חשיב סמוך על שולחנו אלא רק אם סמוך על שולחנו בקביעות, כמו שמבואר במשנ"ב לקמן בהלכות חנוכה (סימן תרעז ס"ד ד) שמי שאינו סמוך על שולחן בעל הבית אינו יכול לצאת ממנו בהדלקה אלא רק אם משתתתף בפרוטה.

והנה יש לדון את כל הנידון הנ"ל אף בנר חנוכה, דאם בן נשוי מתארח אצל הוריו בשבת חנוכה שאינו צריך להדליק נר בפני עצמו, כיון שיכול לצאת בהדלקת הבעל הבית. אמנם לפי מנהגינו ע"פ הרמ"א (סימן תרעא סעיף ב) שהמהדרין מן המהדרין מדליק כל אחד בפני עצמו א"כ בלא"ה גם האורח מדליק בפני עצמו.

[והנה מצינו לעניין נר חנוכה שהמתארח אצל בעל הבית ומשתתף בפריטי צריך להוסיף שמן עבורו, אמנם לעניין נר שבת לא מצינו שצריך להוסיף. וביארו האחרונים דרק שם מחוייב להוסיף משום חשדא, אך כאן סגי בכך שקונה חלק מהשמן].

# הדינים העולים:

1. יש שני סיבות לחיוב הדלקת הנר, משום החובת גברא וכדי שלא יכשל בעץ ואבן.
2. מבואר במשנ"ב שכשיש כמה בעלי בתים אחד מברך והשאר יוצאים יד"ח בהדלקתו.
3. יש שביאר שכל זה הוא רק בהדלקה מחשש שיתקל בעץ ואבן, אך כשמחוייב מדינא לדעת הרמ"א מברך כל אחד לעצמו. אך דבריו צ"ב.
4. המנהג שהנשים מברכות כל אחת בפנ"ע, אך באנשים המדליקים אחד מדליק והשאר יוצאים יד"ח בברכתו.
5. כתב המהרי"ל שאפשר לברך על ההדלקה בחדר חשוך אפילו אם מעיקרא היה שם אור והחשיך שם בשביל כך.
6. משפחה המתארחת בשבת צ"ע היאך יוצאים בהדלקה של האשה, ואם משתתפים בפרוטה יכולים לצאת בהדלקה של בעל הבית.

**השיעור נמסר מידי יום ה' בביהכנ"ס "אוהל איתן".**

**ניתן לשמוע את השיעורים באמצעות קול הלשון בשידור חי בטלפון [PHONE_REMOVED]**

**וכן לאחר השיעור במאגר השיעורים יש להקיש בכניסה למערכת 1-3-2-2 שלוחה 3.**

**השיעור נכתב ע"י א. ה. והוגה ע"י מורינו הרב שליט"א.**

**נשמח לשמוע הערות ותיקונים בטלפון [PHONE_REMOVED]**