עשייה בלא שנגע בידים
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / בור / חבורות

בס''ד

בגדר הזק בלא נגיעה בדבר הניזוק

א. הרמ''ה בסנהדרין דף ע''ז ב' ביאר את החילוק למים הראשונים למים השניים וז''ל אמר רב פפא האי מאן דכפתיה לחבריה ואשקיל עליה בידקא דמיא השיא מרוצת זרם המים עליו חייב ... מאי שנא מדרבה דאמר זרק בו חץ ותריס בידו ובא זה ונטלו ואפילו הוא קדם ונטלו פטור ... אף על גב דקא שקיל ליה לההוא מידעם דהוה מפסיק ביניה ובין גיריה דשדא ביה פטור וכ"ש הכא דהני גירי לאו מכחו קא אזלי ואמאי מיחייב ... דכי סלקיה לעפרא דמפסיק בין מיא לדידיה מיא **הוו נגעי** בההוא עפרא גופיה כי סלקיה לעפר גירי דידיה ... תדע דהא מיית מחמת מיא דאתו לבתר הכי פטור.

ב. נראה בתוס' בדף י''ז ב' דאילו היה בתר מעיקרא בזורק חץ, היה נחשב גופו וחייב נ''ש, אע''פ שלא נגע בדבר הניזוק, אלא ע''י זרקית החץ נחשב הכלי לשבור מיד, וא''א דכיון שלא נגע בכלי אינו אלא גרמא, ומאידך המסיר כרים וכסתות אינו נחשב אלא גרמא אע''פ שבתר מעיקרא אזלינן ונחשב הכלי לשבור מיד ע''י סילוק הכרים, וצ''ב מאי שנא זריקת חץ, לסילוק כרים - אילו היה בחץ בתר מעיקרא, אך למסקנת תוס' דבחץ אין נחשב למנא תבירא, כוחו נגע בכלי ולכן חייב, ורק אם היה בתר מעיקרא גם בזורק חץ קשה מדוע אין זה גרמא -.

ג. כתבו התוס' דדיין שטעה וע''י דיבורו קם דינא הרי זה מזיק בידים וחייב אף לרבנן דלא דאין דינא דגרמי, ומבואר דאע''פ שלא נגע בדבר הניזוק נחשב כמזיק בידים ולא בגרמא.

ד. בסנהדרין דף ע''ז מבואר דבביקדא דמיא בכח שני פטור ממיתה, ובתוס' ב''ק דף ד' ב' מבואר דפטור גם בנזקין, וכתב החזו''א בסי' א' סק''ה דרק על המים השניים שייך לפטור בנזקין, אך המים הראשונים לא גרע מהמוציא בור לרה''ר ונתגלגל למקום אחר דחייב משום שבידים עשה את המזיק, ורק על המים הראשונים פטור משום **שלא נגע במים** (כך מבואר בחזו''א דהוי גרמא כי לא נגע במים, וכדהובא לעיל מהרמ''ה) - וא''ת הרי כוחו נגע במים, וא''כ אע''פ שאינו אדם המזיק משום דלא הוי אלא כח כוחו, אך מדוע לא יתחייב מדין ממון המזיק הרי כוחו יצר מזיק, י''ל דהמים השניים נעשו מזיק מיד בסילוק הבידקא, ולא כשהמים השניים נפלו, משום שאין כח למים להחזיק את המים השניים, ונמצא שהפך את המים השניים למזיק ע''י סילוק הבידקא, וכיון שלא נגע במים לא בידיו ולא בכוחו אין זה אלא גרמא -.

ה. ונראה שהחילוק הוא בין אם מעשיו פעלו בדבר שלא נגע בו, או שממילא ע''י מעשיו ניזוק הדבר שלא נגע בו, דבקם דינא פעל ע''י דיבורו נזק, ולכן אע''פ שלא נגע בו נחשב מזיק בידים, וכן הזורק חץ אילו היה בחץ דין בתר מעיקרא, ע''י זריקת החץ שבר את הכלי, ופעל בזריקתו את שבירת הכלי, משא''כ בסילוק התריס, אין הסילוק שובר את הכלי, אלא הרי זה גורם שכבוד הכלי מחשיב את הכלי לשבור, וכן בבידקא דמיא אין הסרת הבידקא עושה את המים שהשניים למזיק, אלא כיון שאין דבר המעכבו מליפול ממילא הוא נהפך למזיק, וכן ממילא אח''כ נופלים המים, כי אין מה שיחזיקם, לא פעל במים ע''י הסרת הבידקא, וכל כה''ג אם אינו נוגע בו אינו אלא גרמא.

ו. כתב החזו''א בסי' ב' סק''ד 'נראה דאם מונח כאן עץ ארוך שאין הרוח מניעתו ובא אחר וחתכו לרסיסים והשתא הרוח תשאם ומזקי אינשי, לא חשוב כאסו''מ שהניחם בראש גגו ... דהכא כיון **דלא נגע** ברסיסים אינו אלא גרמא' עכ''ל, וגם כאן לא פעל בעץ, אלא הסיר את המפריע לו לעוף ברוח.