שיעורי שביעית ח
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / שביעית / שיעורים שביעית מהדו_ק

# שיעורי שביעית

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

##### דין שמור ונעבד בפירות שישית שנכנסו לשביעית.

##### אכילת פירות שביעית שלא כדרכן.

##### אכילת בצל וכדו' בלא תערובת אי חשיב הפסד הפרי.

##### שלא לערב יין של שביעית בהרבה מים.

##### עד כמה מחוייב לדאוג שלא יבואו הפירות לידי הפסד.

##### שיעור ח

## פרחים וכדו' שאין בהם קדושת שביעית, אם יש בהם איסור נעבד

א] התבאר (בשיעור ז) דגזרו חז"ל שאסור לקנות מהחשוד על השביעית דבר שיש בו זיקת שביעית, ומשום כן אסור לקנות פרחים שנזרעו בשביעית באיסור [ואף המוכר הרי הוא חשוד, כיון שעובר על הדין שאסור לקנות, וקונה מהמגדל]. ובדרך אמונה (פ"ח ס"ק פו) כתב דיש בזה משום איסור נעבד [והתבאר לעיל בשיעור ד' דנחלקו בזה הרמב"ם והראב"ד בפ"ד הט"ו, דהרמב"ם מתיר, והראב"ד אוסר, ומנהג ירושלים שאסור וכדעת הראב"ד, והחזו"א סותר עצמו בכמה מקומות, וכנראה דעתו שאפשר להקל בשעת הדחק, וז"ל הדר"א בפ"ד בצה"ה ס"ק קפז "אבל למעשה הקיל מרן בנעבד וכו' אבל לעצמו החמיר מרן גם במשומר, וכ"ש בנעבד, ושמעתי שגם בשמינית הקפיד מרן על המרור שיהא ממקום שלא נעבד"] וז"ל ובערבות, לכו"ע אין בו קדו"ש, ומ"מ אם נזרעו בשביעית, להחוששים לדעת הראב"ד לעיל בפ"ד הט"ו דאסור נעבד, יש לחוש גם בזה".

## פירות שישית שנכנסו לשביעית

ב] והנה לפי מש"כ בדרך אמונה, דאיסור נעבד נוהג גם במה שאין בו קדושת שביעית, ה"ה בפירות שישית שנכנסו לשביעית, דאין בהם קדו"ש [תפוזים, אבוקדו, וכדו'], יהיה בהם איסור נעבד, אמנם באורחות רבינו (עמו' שדמ) כתב בשם הקה"י דחז"ל לא גזרו, אלא במה שיש בו קדו"ש, אבל בפירות הדר וכדו' שחנטו בשישית [וה"ה פרחים וערבות], שאין בהם קדו"ש, ה"ה דאין בהם איסור נעבד [וז"ל "מרחשון תשכ"ו, אמר לי מו"ר זצוק"ל, שאפי' לראשונים האוסרים נעבד, אנו מוצאים זה, רק היכא שיש קדו"ש על הפירות, אבל בנכנסו מששית, שהחנטה היתה בששית, מסתבר אף בנגמרו בשביעית ונעבדו בשביעית וזה הועיל להשביח את הפירות, נמי מותר, דאין סברא לאסור פרי שאין בו קדו"ש, ומותר. אמנם אמר לי מו"ר שאין לו ראי' ברורה לדבר, והתפלפלנו בראיות, ובסוף אמר לי מו"ר שמותר לאכול פרי הדר שחנט בשישית ונכנס לשביעית, אף לאוסרים נעבד ומשומר, דאין בהם קדושת שביעית" וכן מבואר שם בעמו' שמא שהורה לאשתו שיכולה לקנות פירות שישית, וא"צ לחוש בהם לנעבד. וממה שכתב החזו"א (סי' ט ס"ק יז) "מותר ליקח ענבים ושאר פירות בשביעית, מכל אדם, בזמן שהן ודאי משנת הששית, ואף שנלקטו בשביעית, וחייבין במעשר", אין להוכיח דאין בו איסור נעבד, כיון דדעת החזו"א בכמה מקומות להקל לגמרי באיסור נעבד]. ומנהגנו להקל בזה, ובאמת רוב הפירות שישית שנמצאים בשוק, נעבדו באיסור ולא חששו לו משום נעבד.

ג] ודעת החוט שני (פ"ח עמו' תכו) דפירות שישית, שנעבדו בשביעית, הרי הם בכלל זיקת שביעית, שאסור לקנותם מהחשוד על השביעית, וכמו שהתבאר לענין פרחים, דדעתו שכל שנעשה בו מלאכה האסורה, הרי הוא בכלל זיקת שביעית. וכ"כ (פ"ה עמו' רסא) דאסור לקנות מיץ גזר של שביעית, ואפי' בהבלעה, כיון שאסור לסוחטו (וכמו שנתבאר בשיעור ז), ומשום כן הוא בכלל זיקת שביעית, אמנם דעת החזו"א נראה (כדלעיל שיעור ז) דאין בו משום זיקת שביעית, אלא כשנזרע בשביעית.

## אכילת פירות שביעית שלא כדרכן

ד] כתב הרמב"ם (פ"ה ה"ג) "ולא ישנה פירות מברייתן, כדרך שאינו משנה בתרומה ומע"ש, דבר שדרכו ליאכל חי, לא יאכלנו מבושל, ודבר שדרכו להאכל מבושל, אין אוכלין אותו חי". והכלל הוא, שכל שיש שאוכלים אותו כך ואפי' שהם מיעוט מותר, אבל דבר שאין הדרך כן אסור, דכשאוכלו שלא כדרכו אינו נחשב שאוכלו אלא שמפסידו.

## דבר שאוכלים אותו רק בתערובת, אם מותר לאוכלו בפני עצמו

ה] ויש ירקות שאין אוכלים אותם אלא בתערובת, וכגון בצל חי וכדו', ויש לדון אם מותר לאוכלו בפני עצמו, או שנחשב שמפסידו, ודעת החוט שני (פ"ה ה"ג עמו' רמט) דמותר, ואין אסור אלא כשמשנה מחי למבושל או איפכא, אבל דבר רגילות לאכלו חי אלא שאוכלים אותו בתערובת אין איסור לאכלו בפני עצמו.

והנה מצינו מחלוקת אחרונים בזה לענין ברכה, אם מפסיד בכך את ברכתו, שנחלקו בזה המג"א והחק יעקב (סי' תעה סעיף ב) לענין אכילת חזרת (חריי"ן) בליל הסדר, אם מברך עליו בורא פרי האדמה, שדעת המג"א (ס"ק י) שאין מברך עליו, כיון שאין רגילים לאוכלו בפני עצמו, אלא רק בתערובת, ודעת החק יעקב (ס"ק טז) דסו"ס כיון שאוכלין אותו חי, לא הפסיד ברכתו ומברכים עליו בורא פרי האדמה, והבה"ל (שם ד"ה בטבול) כתב שיתכן שיברך עליו בופה"א משום דכיון דמצותו בכך אחשביה רחמניה וחשיב אכילה, אמנם לדינא נסתפק אולי יברך שהכל.

ונראה ברור שהדינים דומים שאם מפסיד ברכתו היינו משום שהוא הפסד הפרי לאוכלו כך, וא"כ ה"ה לעניין שביעית יהא אסור לאוכלו כך, דלדעת המג"א יהיה אסור, וכן הבה"ל נראה שנוטה שהקל בזה בזמן המצוה, אבל בעלמא לא, וכמו שכתב בשעה"צ (סי' רה ס"ק ז) לענין בצל שיברך עליו שהכל, משום ספק ברכות להקל, ולדעת החק יעקב מותר, דסו"ס נאכל חי, ולא איכפת לן שדרכו ליאכל דווקא בתערובת. ועיין במנחת יצחק (ח"י סי' קיח) דאף לאכילת מרור אין להתיר, אלא משום דהוא ספק, ואין להחמיר במקום מצוה ולדעתו בעלמא שלא במקום מצוה אסור לאוכלו.

## עירוב יין של שביעית במים

ו] עוד יש ליזהר שלא לערב יין של שביעית במים בשיעור שמפסיד את ברכתו בכך, ונחשב שמקלקל את היין, ומדינא השיעור להפסד ברכה הוא כשיש נגדו שישה מים, וכן כתב בחוט שני (עמו' רחצ) דאסור לערב יין של שביעית במים כשיש נגדו שישה מים, אמנם כבר כתבו הפוסקים דביין שלנו השיעור הוא אף בפחות מכך, ויעוי' בפמ"ג (סי' רד בא"א ס"ק טז) שכתב שאפשר לערב עד חצי מים, ובשם החזו"א מטו שיהא שליש מים ושני שליש יין, ויש שהחמירו אף בפחות מכך, ולכאו' ה"ה לגבי שביעית יש להחמיר אף בפחות משישה. ולערבו בתבשיל או בשאר משקין בכל גוונא שרי שזה לא נחשב שמפסיד את היין [וכן מבואר בחוט שני שם].

ז] עוד צריך ליזהר ביין של שביעית, בשעת הבדלה שלא יכבו בו את הנר, או שישפכו ממנו באופן שהולך לאיבוד, וכן בכוס שני בליל הסדר, שנוהגים לשפוך ממנו באמירת עשרה מכות, אין לעשות כן ביין של שביעית.

## אם מותר ליתן יין של שביעית, בעוגה קודם הפסח

ח] וכתב הרמב"ם (שם ה"ד) "ואין מבשלין ירק של שביעית בשמן תרומה, שלא יביאנו לידי פסול, ואם בישל מעט ואכלו מיד מותר, שהרי לא הניחן לבוא לידי פסול". והיינו שגזרו חז"ל שלא יערב, שמא התרומה תבוא לידי פסול ויצטרך לבערו ונמצא מפסיד אוכל של שביעית. וכתב בחוט שני (שם עמו' רנא) דלפ"ז אסור ליתן יין של שביעית בתוך עוגה וכדו' זמן מה לפני פסח, שיש לחוש שבסוף יצטרך לבערו משום חמץ, ונמצא שמפסיד פירות שביעית. ומ"מ מעט שרי, וכמו בשמן של תרומה. ועיין שם בדר"א (בה"ל ד"ה ואם) שהקשה מדוע לא גזרו חז"ל במעט שמא יפשע ויעכבו ויבוא לידי פסול, ותי' דלא חששו שיעכבו כיון שהירקות מתקלקלים, ולפ"ז אם אופה עוגה שאינה מתקלקלת בזמן מועט ויכולה לישאר עד פסח, אפשר שאף במעט אסור.

## אם מחוייב לדאוג לפירות שביעית שלא יתקלקלו

ט] כתב הרמב"ם (שם ה"ה) "פירות המיוחדין למאכל אדם אין מאכילין אותן לבהמה לחיה ולעופות, הלכה הבהמה מאליה לתחת התאנה ואכלה, אין מחייבין אותו להחזירה, שנאמר ולבהמתך ולחיה אשר בארצך תהיה כל תבואתה לאכול". וכתב החזו"א (סי' יד ס"ק ד) שמדוייק ברמב"ם שדוקא בפירות מחוברין א"צ למונעה, ואף איסור יש בזה כמבואר בקרא, אבל בפירות תלושין מחוייב למנוע ממנה לאכול. ויש לעיין בזה, דמהיכי תיתי שמחוייב לדאוג שפירות שביעית לא יתקלקלו ולא יאכלו מהם בהמה וחיה, ולכאו' פשוט שאין חיוב להכניס פירות למקרר וכדו' כדי שלא יתקלקלו. ותי' בדרך אמונה (בבה"ל ד"ה אין) שאף אינו מחוייב לדאוג שלא יתקלקלו מ"מ אסור לעשות מעשה שמקלקל את הפירות ולזה צריך למנוע מהבהמה לאכול פירות שביעית שנפסדין הפירות ע"י מעשה, ואף שהוא מעשה בהמה.

ועיי"ש שכתב "ולפ"ז הרואה פירות שביעית מונחין בדרך, צריך להגביהן או להזיזן למקום שלא ידרכו עליהן, דכיון דאנשים מפסידין אותן בידים, ואפי' גויים, צריך למנעם מזה וכנ"ל. ומי שיש לו אילן תאנים וכיו"ב ונושרין פירות במקום מדרס בנ"א, צריך כל יום לפנות הפירות שלא ידרסו עליהן, ומכ"ש דצריך ליזהר שלא לדרוס על פירות שביעית דהוי כמפסיד בידים" וכו'. ועיי"ש שנדחק ליישב לפ"ז מה שכתב בשם החזו"א (בצה"ה ס"ק כח) דאסור ליתן לקטן פירות שביעית כיון שמפסידן, והוא משום חינוך, ומשמע דמדינא מותר, ואף שמקלקלו בידים.

י] ובחוט שני יישב בפשיטות, דבוודאי אינו מחוייב למנוע מקלקול מחמת מעשה הבהמה שאין זה נחשב שמקלקל בידיים, ושאני הכא שניחא ליה לבעל הבהמה שניזונות מזה, וכיון שכן הרי הוא בכלל האיסור דאין מאכילין לבהמה וחיה. ולפ"ז א"צ למנוע מחתולים או מבהמה סתם שאינה שלו, לאכול מפירות שביעית.

## לקלקל ע"י גרמא

יא] ובהלכות שביעית (לגאון ר' בנימין זילבר זצ"ל וכן דעת הגר"ח גרינמן שליט"א) כתב, דאף ע"י גרמא אסור לקלקלו, ולפי"ז יהא אסור ליתן לקטן שמקלקלו מדינא, דגורם הפסד לפירות שביעית, וכן אסור להניחם במקום שסוף חמה לבוא. אמנם בשו"ת מהרי"ט (ח"א סי' פג) כתב דאין איסור גרמא בפירות שביעית, וכן דעת הרידב"ז (סי' ה ס"ק א).

**דינים העולים:**

1. פרחים, ערבות, וכדו' שאין בהם קדושת שביעית, וכן פירות שישית שנכנסו לשביעית, דעת הדרך אמונה שיש בהם איסור נעבד [לדעת הראב"ד שיש איסור נעבד], ולדעת הקה"י לא גזרו בזה משום נעבד בדברים שאין בהם קדו"ש [אורחות רבינו], ונהגו להקל בזה.
2. אסור לקנות מחשוד על השביעית דבר שיש בו זיקת שביעית, והוא דבר שנזרע בשביעית באיסור, אע"פ שאין בו קדו"ש, וכגון פרחים וערבות, ודעת החוט שני דה"ה כשעשו בו מלאכות האסורות, אע"פ שלא נזרע בשביעית. ולדעתו פירות שישית שעבדו בהם בשביעית, אסור לקנותם מהחשוד, וכן אסור לקנות מיץ גזר של שביעית, כיון שנסחט באיסור, אמנם דעת החזו"א נראה דמותר, דדוקא דבר שנזרע בשביעית הוא בכלל זיקת שביעית.
3. דבר שרגילין לאוכלו חי, אסור לאכלו מבושל, וכן איפכא, וסגי במיעוט שאוכלין אותו כך.
4. דבר שאינו נאכל בפני עצמו אלא בתערובת, וכגון בצל וחזרת [חריי"ן], דעת החוט שני שמותר לאוכלו בפני עצמו. אמנם נראה דתלוי אם מפסיד ברכתו, ודעת המג"א דמפסיד ואף כאן אסור, ודעת החק יעקב דלא הפסיד ברכתו ושרי, וכן דעת המנחת יצחק לאסור [זולת במקום מצווה כגון אכילת חריי"ן בליל הסדר, שיש להקל].
5. אסור לערב יין במים בשיעור שמפסיד את ברכתו, ומדינא הוא כשיש כנגדו שישה מים, [וכ"כ בחוט שני], אמנם ביין שלנו נראה דהשיעור הוא פחות מכך, ולדעת הפמ"ג הוא חצי, ולדעת החזו"א שליש מים. אבל מותר לערב יין באוכלים.
6. דעת החוט שני דאין ליתן שמן או יין של שביעית, בעוגות וכדו' זמן מה קודם הפסח, שמא יצטרך לבערם קודם הפסח, ונמצא מפסיד פירות שביעית, ואם עושה מעט מותר, [ולדעת הדרך אמונה בעוגות שלא מתקלקלות בזמן מועט, אפשר דאף מעט אסור].
7. אסור להאכיל לבהמה פירות הראויין למאכל אדם, וכשאוכלת מעצמה, אם הוא ממחובר אסור למונעה, ובתלוש חייב למונעה [חזו"א בדעת הרמב"ם], ודעת הדר"א דבכלל זה כשרואה חתולים או בהמה דעלמא שמחוייב למונעם, וכן צריך לאסוף את הפירות במקום שידרסו עליהם בני אדם. ודעת החוט שני דאינו מחוייב, אלא כשהבהמה שלו וניחא ליה שניזונת.
8. קלקול ע"י גרמא, לדעת כמה פוסקים אסור, ודעת המהרי"ט והרידב"ז דמותר, ולכו"ע אין מחוייב להכניס הפירות למקרר כדי שהפירות ישמרו יותר זמן.

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים**

[ניתן לשמוע בקול הלשון טל': [PHONE_REMOVED] קוד 1-3-2-2-5, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י ש. מ. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-2, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י א. ה. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**