48 הזמנה מילתא ד - רשימות בד_ המ_ב
קטגוריות: ש_ס / לד סנהדרין / סנהדרין עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

אור ליום ד' ז' אייר תשע"ג

] סימן ל"ב סל"ז, כתב בשם הפמ"ג דדין עיבוד בבתים הוא רק משום הלשמה, וזה כפי המבו' בד' הרמב"ן במלחמות, ובמק"א נת' דכן נראה בד' עוד מקמאי, - וכנראה זהו שכתב הביאוה"ל שם בהמש"ד דלת"ק דל"ב לשמה גם ל"ב עיבוד כלל, והיינו משום דהא בהא תליא, - וגם מתפרש בזה מש"כ דהרמב"ם לטעמי', אך לש"ר ניבעי עיבוד לשמה מפני השי"ן, וצ"ע שהרי להרמב"ם חזינן דל"ב עיבוד כלל, והרי דל"ד למזוזה, וילה"ע כן ע"ד הגר"א שהביא שם, ומבו' דאם הוה בעינן לשמה, הרי דמכח זה הוה בעינן עיבוד.

] בד' אחרונים שהביא המ"ב בסימן ל"ג ס"ג ובביאוה"ל שם שם בעינן להשחיר לשמה, עי' ר"מ בנעט דד' סה"ת הוא משום דס"ל דילפינן מציצית, אך אם לא ילפינן מציצית אין להצריך לשמה כשמשחיר, - גם יל"ד אם להשחיר ל"ד לשרטוט דקי"ל דא"צ לשמה.

] סימן מ"ב ס"א ביאוה"ל ד"ה מש"ר לשל יד, כתב דדינא דהמג"א דהתחיל לכתוב הוא גם אם ל"מ הזמנה לגוף הקדושה, ואף דגם בזה הוא רק הזמנה, - ולכאו' לפמש"נ במק"א ב' ענינים הם, דקדושתו אי"ז מדין הזמנה, אלא הוי כגוף הקדושה עצמה, וע"כ אף שהוא מתנה ע"ז ואינו מייחד כלל, מ"מ חיילא ע"ז קדושה, אך האיסור לשנות לקדושה אחרת הוא רק מדין הזמנה.

] ס"ב ביאוה"ל ד"ה מש"ר לשל יד, - מש"כ דעל הרצועות לא חיילא קדושה בעשיית הקשר, לכאו' היינו משום דכל תורת כתב שע"ז הוא רק כשלובש ומתקיים בזה מצות התפילין, ועי' גם בביאוה"ל ס"ג ד"ה לגוף שכתב דפשוט דלא חייל עליהן קדושה בעשיית הקשר, והכא כתב רק דמסתברא כן.

] שם ד"ה סודר, - מש"כ הביאוה"ל דלדברי הר"ן ל"ב מעשה בגופו, הנה אמנם כ"ה דעת התוס' והרמ"ה בסוגיין, אך בד' הר"ן בסוגיין שלא הי' לפני הביאוה"ל מפורש לא כן, דבעינן מעשה בגופו, או שלקחו לשם זה וכו', וכ"ה מבו' גם בד' הריא"ז.

ויש להוסיף, דבד' התוס' שכתבו דבעינן חיתוך קלפים, מבו' לכאו' דבעי מעשה בגופו, - והתוס' בסוגיין באמת לא הצריכו לזה, דלדעתם א"צ מעשה בגופו לדין הזמנה, ומצינו כן גם בד' הנמו"י ר"י מלוניל בהל' תפילין שכתב כן להדיא דסגי בדיבור בעלמא, וכ"נ בד' בעה"מ בסוכה, וכ"ה בד' עוד מקמאי, ותליא בזה.

] שם ד"ה למיצר, - במש"כ דלא חיילא קדושה על הכיס אם אין לו תפילין, יל"ע היאך הדין בבתים וברצועות אם קדושתם הוא מדין תשמישי קדושה, אם חיילא עלייהו קדושה כ"ז שאין לו את הפרשיות, ולכאו' מוכח דחלה קדושה עליהן, דאל"כ ל"ה שייך בזה דין לשמה להסוברים דלדין לשמה בעינן שיחול עליהן קדושה, וזהו דתלי בדין הזמנה מילתא, - ואולי כל הא דל"מ הזמנה כשעדיין לא מת וכשאין לו את התפילין, הוא רק בדבר דל"ב לי' מדינא, אך בדבר דבעינן לי' מדינא אי"ז כן, וצ"ע בזה.

] ובאמת עד"ז ילה"ע, דמ"ט בעיבוד הקלף לבתים ולרצועות לא חשיב כטווי לאריג דאינו נאסר, שהרי אכתי מחוסר הרבה מלאכות בגופו, - ואין לומר דדינא דטווי לאריג הוא רק במת, שהרי בגמ' מגילה ד"כ: אמרינן לה גם בלבנים דביהכ"נ.

ואולי גם בזה י"ל דבדבר דבעינן לי' מדינא והוי מכלל גוף הקדושה שאני, ואכתי צ"ב בגדר החילוק מביהכ"נ.

] שם ס"ג ד"ה תפילין, - במש"כ בדעת החיי אדם דגם אם משמש לחול ה"ז אסור לדברים אחרים, צ"ע בגדר הדברים, דלכאו' כיון דה"ה משמש לחול, אינו מיוחד לקדש, וממילא דאין איסור להשתמש בו בדברים אחרים, - ובאמת זה דעת המ"ב גופי' דס"ל להתיר בזה, - וכנ' דעת החיי אדם, דאף דהוא מיוחד לקדש, מ"מ מצי להגביל שלא יאסר מכח זה תשמיש מסוים, וזה צ"ב.

] שם ד"ה תפילין, - במש"כ דתפילין של יד הוי עיקר הקדושה, צ"ע, שהרי בד' התוס' וסה"ת מבו' להדיא דהא דהבית הוי עיקר הקדושה, הוא רק משום השי"ן, וא"כ מ"ט תפילין של יד יהא עיקר הקדושה, - וכנראה ס"ל דהתוס' לא הקשו רק מכח זה, אך לפי האמת אף בית של יד הוי עיקר הקדושה, והטעם בזה כנראה משום דהבית והפרשיות שבתוכו הוי חד מילתא, דיש עליהן קדושת תפילין, ועי' כן בחי' הגר"ח, ושם נקט דגם הרצועות הוו מכלל התפילין, ובד' הביאוה"ל מבו' לא כן, דהרצועות הוו רק לקשירת התפילין, אך אינם מעיקר התפילין, וצ"ע עוד בזה.

והעירוני דע"ד משה"ק הביאוה"ל על הפמ"ג, תיקשי להי"מ דס"ל דאף הבית ש"ר ל"ה גוף הקדושה, וחילקו עפי"ז דבעור הבתים ל"ב עיבוד לשמה ובעור הקלף בעי עיבוד לשמה, ותיקשי לדעתם דא"כ מ"ט סודר דתפילין אסור ולא חשיב כמשמשי משמשין.

] שם ד"ה לגוף, - צ"ב דהרי ודאי הרצועות והבתים נאסרין, כמבו' בד' הראשונים דמה"ט בעינן עיבוד לשמה, - וגם מה שהביא מבעה"מ צ"ב, שהרי למ"ד דהזמנה מילתא ה"ה נאסר גם קודם שהכניסו לבתים, והבעה"מ לא כתב כן רק למ"ד דהזמנה לאו מילתא.

ואולי גם ד' הביאוה"ל הם רק בדינא דהזמנה לגוף הקדושה, וזה ניחא למש"נ במק"א דהתם אי"ז מדין הזמנה, אלא היינו דכבר חזינן לה כמקצת הדבר הקדוש, וצ"ע בזה.

] שם ביאוה"ל ד"ה מילתא היא, - צ"ע במש"כ דהגר"א מתרץ היטב שיטת הרז"ה והנימו"י, דלכאו' לא נתישב בד' הגר"א קו' הרמב"ן ע"ד בעה"מ, אשר מכח זה צידד המג"א להכריע דלא כהבעה"מ.

] שם ביאוה"ל ד"ה שרי למיצר, - צ"ע במש"כ לדון דהשו"ע ביו"ד ל"ד הוא, שהרי להדיא מבו' בסוגיית הגמ' דכ"ז שלא פינה את הקבר ה"ז אסור אף בשלא הזמינו, וכמו שהאריך בזה הרמ"ה בסוגיין, - וגם לגבי ע"ז מצינו כן לדעת רש"י בע"ז דמ"ז:, אך בד' הרמב"ן שם נראה שנחלק ע"ז. - אך לגבי תפילין בפשוטו מוכח דלא אסרו בזה, וזה מתפרש ע"פ המבו' בד' הרמב"ן בע"ז שם דהאיסור הוא משום מראית העין, ובתפילין לא גזרו, - אך בתלמיד הרמב"ן בסוגיין מבו' דאף בתפילין אסור, ונ' להדיא מדבריו דאסור באיסור גמור, דלמד לזה מסוגיין, והיינו מהא דבקבר אסור, וצ"ע מסוגיא דברכות דכ"ג: וכקו' הביאוה"ל.