הדלקת הנר ב סימן רסג סעי_ ב-גdocx
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רסא וסימן רסג - הדלקת הנר

**שיעורי הלכה**

### ***שיעורים על סדר השו"ע***

### ***מפי מו"ר הגאון***

### ***רבי רפאל צבי ובר שליט"א***

הלכות הדלקת הנר

##### **או"ח סימן רסג סעי' ב-ג שיעור ב**

***[סעיף ב] אחד האנשים ואחד הנשים חייבים להיות בבתיהם נר דלוק בשבת.***

ומלשון השו"ע משמע שאין חיוב להדליק את הנר לכבוד שבת, אלא צריך שיהיה נר דלוק בביתו, וא"כ סגי בנר שהיה דלוק מבעוד יום. וזה דלא כמש"כ הרמ"א לקמן (סעיף ד) שאם היה הנר דלוק מבעוד יום צריך לכבותו ולחזור ולהדליקו, וכבר הארכנו בזה לעיל בשיעור הקודם (שיעור א).

***[המשך סעיף ב] אפילו אין לו מה יאכל שואל על הפתחים ולוקח שמן ומדליק את הנר שזה בכלל עונג שבת הוא.***

וכתב המשנ"ב (ס"ק ט) דמש"כ השו"ע שאם אין לו מה יאכל שואל על הפתחים, אין הכוונה שאין לו מה לאכול כלל, דבזה מוטב שיחזור על הפתחים כדי לקנות לחם לשבת, שבכך יקיים מצות קידוש וגם עיקר סעודת שבת, אלא כוונת השו"ע דבאופן שאין לו מה לאכול משל עצמו, והוא אוכל מקופת הצדקה, אפילו הכי צריך להשתדל ולחזר על הפתחים כדי שיהיה לו נר לשבת.

## מקור הדין שצריך לחזר על הפתחים לנר שבת

והנה חידוש זה שצריך לחזר על הפתחים כדי שיהיה לו נר לשבת הוא מדברי הרמב"ם (פרק ה משבת הלכה א), וצ"ע מהו מקור דבריו.

ובביאור הגר"א הביא שמקור דבריו הוא מהסוגיא בשבת (כג, ב) דאמר רבא פשיטא לי נר ביתו וקידוש היום נר ביתו עדיף, ובגמרא בפסחים (קה, ב) מבואר דקידוש היום קודם לכבוד היום, וא"כ כ"ש דנר ביתו שעדיף על הקידוש, שהוא קודם לכבוד היום. ולצורך כבוד היום הוכיח הגר"א מהסוגיא בפסחים (קיב, א) דצריך לחזר על הפתחים, דהנה מבואר שם דאמר ר"ע עשה שבתך חול ואל תזדקק לבריות, ותנא דבי אליהו דאף על פי כן עושה הוא דבר מועט בתוך ביתו, ופירש רב פפא דהיינו כסא דהרסנא, ומבואר דאף שאין לו מה לאכול אלא מן התמחוי חייב להכין כסא דהרסנא לכבוד השבת, וא"כ כ"ש שחייב שיהיה נר בביתו אפילו אם הוא אוכל מן התמחוי ע"י שיחזר על הפתחים.

וכ"כ הגר"א לקמן (סימן תרעא סעיף א) על דברי השו"ע שם דאפילו עני המתפרנס מן הצדקה מוכר כסותו ולוקח שמן להדליק נר חנוכה, וכתב הגר"א דמקורו משום דנר חנוכה קודם לקידוש היום כמבואר בשבת (נח, א), וקידוש היום קודם לכבוד היום כנ"ל, וא"כ כיון שמצאנו שאפילו מי שאוכל מהתמחוי חייב בכבוד שבת כ"ש שחייב בנר חנוכה.

## אם צריך לחזר על הפתחים בשביל כבוד שבת

אמנם דברי הגר"א צ"ב דכל דבריו מבוססים על המבואר בגמרא שצריך לחזר על הפתחים בשביל כסא דהרסנא, אך ברמב"ם (פרק ל משבת הלכה ז) מביא את הדין דעשה שבתך חול ואל תזדקק לבריות, ולא הוסיף דצריך לעשות דבר מועט, ומשמע שא"צ לחזר על הפתחים בשביל כסא דהרסנא, וכ"כ המשנ"ב להדיא (סימן רמב ס"ק א) דמי שהשעה דחוקה לו אינו חייב בשלוש סעודות ולא בכסא דהרסנא. וע"ש בשעה"צ (ס"ק ד) דכ"כ הגר"א שם, ותמה דנמצא שיש סתירה בדברי הגר"א בזה, דבביאור הגר"א כאן משמע שחייב בכסא דהרסנא, שהרי מדין זה הוכיח שחייב לחזר על הפתחים בשביל נר שבת.

## מקור נוסף לדברי הרמב"ם

ובאור שמח (על הרמב"ם פרק ה משבת) הביא מקור אחר לדברי הרמב"ם, וכ"כ בתהיל"ד (סימן כה ס"ק ב) שמקור דברי הרמב"ם הוא מהגמרא בפסחים (קיב, א) דמבואר בגמרא דאף שאמרו עשה שבתך חול ואל תזדקק לבריות, מ"מ בד' כוסות צריך לחזר על הפתחים משום פרסומי ניסא, וכיון דקיי"ל (שבת כג, ב) דנר ביתו קודם לנר חנוכה משום שלום בית, אע"ג דבנר חנוכה יש פרסומי ניסא, א"כ כ"ש שצריך לחזר על הפתחים בשביל נר שבת.

## לחזר על הפתחים לשאר מצוות

אכן דבר זה צ"ע דאם למדנו שצריך לחזר על הפתחים לצורך הדלקת נר שבת מכל שכן מנר חנוכה, אם כן מדוע שלא נלמד שבכל המצוות דאורייתא יהיה חייב לחזר על הפתחים, שהרי הם חמורים מהדלקת הנר שהיא תקנתא דרבנן, וכמו שמבואר במשנ"ב (ס"ק יג) דמצוה דאורייתא חמירא מהדלקת הנר, וכן מבואר להדיא בר"ן בשבת (י, א בדפי הרי"ף) דמצוה דאורייתא עדיפא מנר של שבת [ובשלמא אם נאמר שצריך לחזר על הפתחים רק במצוות שיש בהם פרסומא דניסא מובן דרק לצורך ד' כוסות ונר חנוכה שיש בהם משום פרסומי ניסא יצטרך לחזר, וכן מצינו להדיא בהגהות הגרעק"א (בדפוסים החדשים סימן תרעא סעיף א) שכתב דהחמירו בנר חנוכה יותר מכל המצוות משום פרסומי ניסא, ולכן חייב לחזר על הפתחים בשביל כך אפילו שבשאר המצוות אין צריך. אך לפי מה שהתבאר דילפינן מינה גם להדלקת נר שבת צ"ע דנלמד מזה שלכל המצוות צריך לחזר על הפתחים].

והנה מצינו בביאור הלכה לקמן (סימן תרנו ד"ה אפילו) שהסתפק אם צריך לחזר על הפתחים בשביל כל המצוות עשה, כגון ציצית תפילין או לולב, ובספרו אהבת חסד (חלק ב פרק כ אות ג) צידד שא"צ לחזר על הפתחים לשאר מצוות עשה, וא"כ צ"ב מדוע צריך לחזר על הפתחים לצורך הדלקת נר שבת וא"צ לחזר על מצוות עשה.

עוד יל"ע דהנה במשנ"ב (ס"ק ט) הביא את דברי המגן אברהם (ס"ק ד) שפירש את דברי השו"ע דאם אין לו מה יאכל שואל על הפתחים, דאין הכוונה שאין לו מה לאכול כלל, שהרי לא יתכן שנר שבת יהיה עדיף על קידוש, אלא ע"כ דמיירי שיש לו פת, ובדיעבד יכול לקדש עליה. ומבואר דהיה פשוט להמג"א שלא יתכן שנר שבת עדיף על חיוב קידוש, ומשמעות המשנ"ב דאם אין לו פת כלל צריך לחזר על הפתחים כדי שתהיה לו פת, והיינו דמשום חיוב קידוש חייב לחזר על הפתחים וצ"ע מאי שנא משאר המצוות שא"צ לחזר על הפתחים בשביל קיומם. וצ"ע.

## נר ביתו עדיף על נר חנוכה

ובעיקר דברי האו"ש שהוכיח מדברי הגמרא דנר שבת עדיף על נר חנוכה משום שלום ביתו, יש להעיר דלא מצינו ברמב"ם שכתב להדיא דנר שבת עדיף על נר חנוכה, אלא שכתב בסוף הלכות חנוכה (פרק ד הלכה יד) וז"ל 'היה לפניו נר ביתו ונר חנוכה או נר ביתו וקדוש היום נר ביתו קודם משום שלום ביתו שהרי השם נמחק לעשות שלום בין איש לאשתו, גדול השלום שכל התורה ניתנה לעשות שלום בעולם שנאמר (משלי ג) דרכיה דרכי נעם וכל נתיבותיה שלום'. ומשמעות דבריו שפירש מש"כ בגמרא דנר ביתו עדיף על נר חנוכה היינו בסתם נר ביתו של כל השבוע דעדיף על חנוכה, ולא מחמת הדין של הדלקת נרות שבת [אמנם ע"ש ברש"י (ד"ה נר ביתו) שפירש דברי הגמרא על נר שבת, וכן פסק השו"ע בסמוך (סעיף ג)].

***[סעיף ג] הנשים מוזהרות בו יותר מפני שמצויות בבית ועוסקות בצרכי הבית, אם אין ידו משגת לקנות נר לשבת ולקידוש היום נר שבת קודם.***

## כשיש לו כבר נר אחד

וכתב המשנ"ב (ס"ק יד) דאם יש לו כבר נר אחד, יוציא המותר לקידוש או לנר חנוכה. ונראה דכוונת המשנ"ב דסגי בנר אחד היא דווקא באופן שיש לו רק חדר אחד, אך אם יש לו כמה חדרים, ואור הנר אינו מגיע לשם באופן שיש חשש שיתקל שם בעצים ואבנים, צריך שיהיה לו נרות כמספר החדרים הנצרכים.

## הדלקת הנר באשה סומא

כתב המשנ"ב (שם) בשם המג"א (ס"ק ט) דאשה סומא יכולה לברך על נר של שבת, דהיא נהנית גם כן מהמאורות, ומיהו אם בעלה פיקח הוא יברך.

ובטעם הדבר שסומא יכולה לברך נראה דהוא משום שנהנית בכך שאחרים רואים את הנר ועל ידי כך יכולים לעזור לה בהליכתה. וכ"כ החוט שני (פרק פג ס"ק ה). ואמנם נתבאר לעיל בשיעורים (שיעור א) דעיקר התקנה של הדלקת נר שבת הוא בכדי שיהיה אור בשעת האכילה, וכמו שנתבאר במשנ"ב לעיל (ס"ק ב), אך כבר נתבאר שם שיש דין נוסף להדליק נר אף בשאר חדרים כדי שלא יכשל בעץ ואבן, וכשהאשה סומא הרי היא נהנית שלא יכשלו בעץ ואבן, וחייבת בהדלקה אף שלא מתקיים בה עיקר התקנה שיהיה אור בסעודה משום עונג שבת, ולכן אם בעלה עמה, ידליק הוא שהוא מחוייב גם בשביל הסעודה.

ובאופן שהאשה הסומא גרה לבדה ולא מבקרים אותה כלל, כתב החוט שני (שם) שלא תברך, כיון שהיא לא נהנית כלל מהנרות. וכן אם יש שם אשה נוספת שהדליקה כבר נרותיה, אינה יכולה הסומא להדליק, כיון שכל חיובה הוא משום תקלה של עצים ואבנים, ומשום כך לא שייך בה דינא דתוספת אורה.

## ברכה על הדלקה במקום שאינו לצורך סעודה

ומתבאר כאן מדברי המשנ"ב דאפילו שהאשה הסומא אינה נהנית מהאור, מכל מקום היא מברכת על הדלקת הנר, וכן מצינו לקמן (סעיף ו) דבחורים ההולכים ללמוד חוץ לביתם מדליקים נר שבת בחדרם ומברכים עליו, והיינו נמי אפילו שאינם אוכלים שם יכולים לברך על הדלקה זו כמבואר במשנ"ב לקמן (ס"ק כט) [וע"ע לקמן מש"כ בשם המג"א בזה].

והנה בשו"ע לקמן (סימן תרי סעיף ב) מובא שיש מי שאומר שמברך על הדלקת הנר ביום הכיפורים, וכתב הרמ"א דכן המנהג, ולדבריהם מבואר שאף במקום שאין חיוב הדלקה מחמת האכילה, אפילו הכי מברכים על ההדלקה. אמנם בשעה"צ (שם ס"ק ה) הביא את דעת הפוסקים דסבירא להו שאין לברך על הדלקת הנר של יום הכיפורים.

ולכאורה לדעת אותם פוסקים שאין מברכים על הדלקת הנר ביום הכיפורים צ"ע מדוע אשה סומא יכולה לברך הרי בהדלקתה אין צורך אכילה כלל, וכל חיובה הוא מחשש שמא תתקל בעץ ואבן, וא"כ לאותם השיטות דביום הכיפורים אין מברכים, א"כ גם אשה סומא לא תברך.

## תקנת הדלקת הנר בליל יוהכ"פ

והנה בעיקר תקנת הדלקת הנר ביום הכיפורים מבואר במשנה בפסחים (נג, ב) דמקום שנהגו להדליק נר בליל יוהכ"פ מדליקין, ומקום שנהגו שלא להדליק אין מדליקין. ומבואר בגמרא (שם) דשניהן לדבר אחד נתכוונו, דהמנהג להדליק הוא בכדי שימנע מתשמיש, לפי שאסור לשמש לאור הנר, והמנהג שלא להדליק הוא כדי שלא יראה את אשתו ויתאוה לה.

אמנם יש מהפוסקים (הו"ד בשעה"צ ס"ק ה) שסברו שלא מברכים על ההדלקה ביום הכיפורים משום שעל מנהג לא מברכים, ועוד מצינו במרדכי (שבת סימן רעג) טעם נוסף שלא חששו לשלום בית אלא בשבת משום כבוד השבת, ורק על זה תיקנו ברכה. ולפי דעתו מתבאר דבהדלקת נר של יום הכיפורים אין את עיקר התקנה של הדלקת הנר [ומצינו בזה סתירה בשו"ע דהכא (סעיף ה) הביא את הדעה שאין לברך, ולקמן (סימן תרי סעיף ב) הביא שיש לברך].

וטעם דברי השו"ע שנהגו לברך משמע מהשעה"צ (שם) שהוא משום שלדעתם אפשר לברך על מנהג בעלמא, אך במשנ"ב (שם ס"ק ו) ביאר שיש לברך על הדלקת הנר ביום הכיפורים, משום דבמקום שנהגו להדליק שוב ממילא יש עליו חיוב להדליק משום שלום בית, וחיובו ככל שבת, ולכן יש לברך על הדלקה זו.

ולפי זה מיושבת הקושיא דלעיל דבאמת בשבת אפילו במקום שיש רק חשש שיתקל בעץ ואבן יכול לברך, ולכן אשה סומא מברכת, רק דביום הכיפורים אין מברכים על ההדלקה כיון שעיקר החיוב אינו אלא ע"י מנהג, ועל מנהגא לא מברכים, או משום דאין את עיקר החיוב ביום הכיפורים דאין דין דכבוד יום הכיפורים.

וכן מוכח מהא דנתבאר בשו"ע לקמן (שם סעיף א) דביום הכיפורים שחל להיות בשבת לכו"ע חייבים להדליק, וכתב הרמ"א שם דיש לברך על הדלקה זו, ואפילו שאין אכילה ביום הכיפורים מ"מ צריך לברך על הדלקה זו, ומבואר דכיון שבשבת יש את עיקר התקנה של הדלקת הנר מברכים עליו, אפילו אם לא נהנה לצורך אכילה, וא"כ א"ש הא דסומא מברכת אפילו שהדלקתה רק משום שלא יתקל בעץ ואבן.

אכן מצינו במרדכי שמביא בשם סמ"ג (אינו בנמצא לפנינו) שאפילו אם חל יום הכיפורים בשבת, אין מברכים על ההדלקה, כיון שלדעתו כל התקנה הוא משום עונג שבת שיהיה נר דלוק במקום האכילה, וכשאין סעודה אין לברך על הדלקת הנר. ולדבריו יוצא דאשה סומא לא תברך על הדלקת הנר כיון שאין לה צורך סעודה.

והנה מצינו דהקשה המג"א לקמן (ס"ק יג) על הדין שבחורים מדליקים ומברכים שלכאורה הדבר תלוי במה שנחלקו הפוסקים לגבי נר של יום הכיפורים אם מברכים על הדלקתו, דלפי הדעות שמברכים עליו, מובן הטעם שבחורים יכולים לברך על ההדלקה, דאף במקום שאין חיוב הדלקה מחמת האכילה מברכים. אך לדעת הפוסקים דסבירא להו שאין לברך על הדלקת הנר של יום הכיפורים, דהיכא שאין חיוב להדליק במקום האכילה אין מברכים, א"כ מדוע הבחורים מדליקים ומברכים, ותירץ המג"א דמ"מ הכא מברכים דמשתמשים בחדרים לצרכי האכילה.

ולפי דברינו הנ"ל צריך לומר דכוונת המג"א להקשות מדעת המרדכי דס"ל שאין מברכים אפילו ביום הכיפורים שחל בשבת, אך לדעת הסוברים שאין מברכים על נר של יום הכיפורים בחול, אך כשחל בשבת מברכים, לא קשה כלל כיון שיש לחלק בין חיוב הדלקת הנר דשבת, לחיוב הדלקת הנר ביום הכיפורים, ובהדלקת נר בשבת אפילו אם אין סעודה מברכים על ההדלקה.

ובעיקר דברי המרדכי שכתב שאין דין כבוד ביוהכ"פ, ולכן אין חיוב להדליק בו נרות, מצינו בביאור הגר"א (שם) שכתב שיש דין כבוד גם ביוהכ"פ, משום דהפסוק של 'לקדוש היום מכובד' (ישעיהו נח, יג) מיירי ביום כיפור ע"ש.

## ברכה בהדלקה בערב יום הכיפורים שחל בשבת

ולעניין ברכת ההדלקה בערב יום הכיפורים שחל להיות בשבת כתב הרמ"א (לקמן תרי סעיף א) דמברכין להדליק נר של שבת ושל יום הכיפורים, ובביאור הגר"א כתב שלשיטתו כתב כן שצריך להוסיף בברכה דמדליק נר של יום הכיפורים, משום דדעת הרמ"א דמנהגינו לברך על נר של יום הכיפורים, אך לדעת הפוסקים דאין מברכים על נר של יום הכיפורים שחל ביום חול, אין להזכיר יום הכיפורים בברכה.

עוד ציין הגר"א לגמרא בשבת (כד, א) שדנה לגבי יום טוב שחל להיות בשבת המפטיר בנביא במנחה בשבת אם צריך להזכיר של יום טוב, שאילמלא שבת אין נביא במנחה ביום טוב, או דמ"מ מזכירים של יום טוב משום קדושת היום כדרך שמזכיר בשחרית. ובר"ן שם (יב, א מדפי הרי"ף) הביא שנחלקו הראשונים בביאור מסקנת הגמרא שם דדעת הרי"ף והרמב"ם (פרק יב מתפילה הלכה ) דאין מזכירים של יום טוב בהפטרה, אך דעת ר"י ובעל המאור שמזכירים יום טוב בהפטרה [ולמעשה חלוקים המנהגים לגבי ברכת ההפטרה בשבת חוה"מ של סוכות ופסח אם להזכיר של חג בברכה, ועיין משנ"ב סימן תרסג (ס"ק ט) ובשעה"צ (ס"ק ו) ואכמ"ל], ולדעת הראשונים שמזכירים יו"ט בהפטרה של מנחה, ה"ה בהדלקה של שבת יש להזכיר של יו"ט, אך לשיטות הראשונים שאין מזכירים יו"ט בהפטרה, אין להזכיר יו"ט בברכת הדלקת הנר.

אכן נראה דבנידון דידן אין בעיה להוסיף 'ויום הכיפורים' בסוף הברכה, כיון שהוספה זו היא בסוף הברכה, אכן לדעת הנוהגים שביום טוב מברכים קודם ההדלקה [עיין במשנ"ב לקמן (ס"ק כז) שהביא בזה דעות] אין להוסיף סתם בברכה משום הפסק.

### הדינים העולים:

1. חייב לחזר על הפתחים בשביל נר שבת, ודעת המשנ"ב שאם אין לו פת לאכול עדיף שיקח פת.
2. כתב הגר"א שמקור הדין שחייב לחזר הוא מכ"ש מכבוד שבת, אמנם הרמב"ם פסק שא"צ לחזר עבור כבוד שבת וכ"פ המשנ"ב. והאו"ש כתב שהמקור הוא מכ"ש מנר חנוכה.
3. הביאור הלכה הסתפק האם צריך לחזר עבור שאר מצוות, ובאהבת חסד צידד להקל. וצ"ע מ"ש ממצות נר שבת דילפינן שדוחה מכ"ש מנר חנוכה.
4. אם יש לו כבר נר אחד עדיף שיקנה יין לקידוש, וא"צ נר שני, אמנם נראה שאם לא מספיק נר אחד להדליק הבית כולו צריך לקנות נרות שיהיה אור בכל הבית.
5. אשה סומא מדליקה נרות ומברכת, אמנם אם בעלה עמה ידליק הוא. וכתב החוט שני שאם לא עשויים לבוא אנשים לביתה לא תברך דלא יהנו מאור זה.
6. מקום שנהגו להדליק נר בליל יו"כ מדליקים ואם נהגו שלא להדליק אין מדליקים.
7. למנהגינו שמדלקים נחלקו הפוסקים האם מברכים עליה, ודעת הרמ"א שיש לברך וכן נוהגים.
8. יו"כ שחל בשבת מדליקים ומברכים [ודלא כדעת המרדכי שאין מברכים].
9. מהמרדכי מבואר שאין דין כבוד ביום הכיפורים, אך הגר"א הוכיח מקרא להיפך.
10. יו"כ שחל בשבת לדעת הרמ"א מברך על נר שבת ויו"כ, אך הגר"א סבר שלא מזכירין יו"כ, ולמנהג שמברכים אחר ההדלקה אין בעיה להוסיף יו"כ אחר סיום הברכה, אך אם מברכים לפני יש בזה הפסק. אמנם לדידן דמברכינן על נר של יו"כ ודאי אין זה הפסק.

**השיעור נמסר מידי יום ה' בביהכנ"ס "אוהל איתן". ניתן לשמוע את השיעורים באמצעות קול הלשון בשידור חי**

**בטלפון [PHONE_REMOVED] וכן לאחר השיעור במאגר השיעורים יש להקיש בכניסה למערכת 1-3-2-2 שלוחה 3.**

**השיעור נכתב ע"י א. ה. והוגה ע"י מורינו הרב שליט"א. נשמח לשמוע הערות ותיקונים בטלפון [PHONE_REMOVED]**