כיבוד כו רמד
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / כיבוד אב ואם

**­שיעורי הלכה**

**שיעור כו'**

**הדינים הנידונים:**

* עמידה בשעה שעוסק בתורה ובתפילה.
* בעל מעשים, וירא חטא.
* לקום בפני עושי מצוה.
* לקום בפני חכם בזה"ז.

*יורה דעה*

*סי' רמד, ט-טו*

**כבוד רבו ות"ח**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**השיעורים נמסרים במוצש"ק בית הכנסת 'בית תפילה' נוה יעקב ירושלים**

[המשך סעי' ט] הרואה חכם עובר אינו עומד עד שיגיע לתוך ארבע אמותיו, וכיון שעבר מלפניו יושב...

## ימתין עד שישב החכם ואז יתיישב

עיין בערוך השולחן (ס"ד) שכתב, שאם החכם בתוך ד' אמותיו, לא ישב כשהחכם עומד, אלא ימתין עד שישב החכם ואז ישב הוא. מיהו כתב שם להסתפק אם בא החכם לביתו, אם מותר לו לישב קודם שישב החכם.

[סעיף י] אם הוא מופלג בחכמה, אפילו אינו רבו דינו כרבו מובהק. **מי שהוא גדול הדור ומפורסם בדורו בכך, נקרא מופלג בחכמה**.

## מופלג בחכמה

מקור דין זה כתבו התוספות (ברכות לא:), מהא דעלי אמר לשמואל שהוא מורה הלכה בפני רבו, אע"פ שעדיין לא לימדו, וכבר נתבאר דין זה לעיל (שיעור יא).

[סעיף יא] אפילו בשעה שהוא עוסק בתורה, צריך לעמוד מפניו.

## עמידה בשעה שעוסק בתורה

והיינו כדאיתא בקידושין (לג:) אמר ר' אלעזר אין ת"ח רשאי לעמוד מפני רבו בשעה שעוסק בתורה, לייט עלה אביי. והלכה כאביי. והנה בלבוש ביאר הטעם שצריך לעמוד מפני שאינו מבטל בזה תורתו, ולכאורה לפי"ז באופן שיתבטל תורתו בשביל זה לא יעמוד. אבל הערוך השולחן (דין ז) כתב שצריך לעמוד אף על פי שמפסיק קצת מלימודו, כמו כל המצות שמפסיקים מת"ת לעשות מצוות. וכן איתא בלקט יושר (עמ' לט) להדיא שצריך לעמוד אף אם מפסיק מתורתו מחמת זה. ודעת הלבוש נראה דס"ל שבאמת נשאר דינו של ר' אלעזר שיש מעלה לעוסק בתורה, ולכך שאני דין זה משאר מצוות, ולא יפסיק מלימודו בשביל לכבד ת"ח, רק שאביי סבר שכל שאין זה מבטל מלימודו, יקום.

## עמידה בשעה שמתפלל

ועיין בברכי יוסף (ריש הסימן) שהאריך אם צריך לקום בזמן התפילה בפני ת"ח, וכתב שם לחייבו לקום, אלא שהקשה על עצמו דהעוסק במצוה פטור מן המצוה, ותירץ דקיי"ל דכל שיכול קיים שניהם כאחת יעשה שתיהן. מיהו באמת דבר זה מחלוקת ראשונים הוא, אם כשאפשר מחוייב לקיים שניהם, ודעת הרמ"א (או"ח סי' לח ס"ח) להלכה כדעת הראשונים שאינו מחוייב לקיים שניהם, ורק כשאין לו טורח לעשות המצוה השניה יעשה שניהם, ולפי"ז אם יש לו הפרעה קצת בתפילה אי"צ לקום משום שעוסק במצוה פטור מן המצוה, ורק אם אינו מפריע לו לתפילתו יקום [וכמו"כ נפק"מ בזה אם מחוייב ליתן צדקה בשעת התפילה, שאם יש לו הפרעה בתפילה אי"צ לתת, משום שעוסק במצוה פטור מן המצוה].

[סעיף יב] חכם, אפילו מופלג בחכמה, רשאי לעמוד בפני מי שהוא בעל מעשים.

## מי נחשב בעל מעשים

כן מבואר בגמרא בקידושין (לג:) ששמואל קם בפני ר' יחזקאל כיון שהיה בעל מעשים, ובתשובת הגאונים מצאנו ביאור מהו בעל מעשים בלשון זה: 'וששאלתם מהו בעל מעשים, בעל מעשים הוא טוב עין בצדקה ובצרכי ציבור ובמדות טובות'. ועיין בברכי יוסף (אות יד) שעולה מדבריו דעכ"פ בעינן שיהא גם חכם, רק שאם הוא בעל מעשים אז גם מי שגדול ממנו יקום מפניו.

## אם בת"ח הוא רשות או חובה לקום בפני בעל מעשים

ועיין בית יוסף שהביא מחלוקת ראשונים אם הוא רשות או חובה לתלמיד חכם לקום בפני בעל מעשים, שכתב בשם הרמב"ן שאין זה חיוב לקום, שבפני מי שאינו בעל מעשים אסור לת"ח לקום, שאין זה לכבודו, ואסור לו לזלזל בעצמו, אבל בפני בעל מעשים שרי לו לקום. אבל בשם הר"ן כתב הבית יוסף שיש חיוב לקום בפני בעל מעשים, ומסיק הב"י שמסתימת הפוסקים נראה שהסכימו עם הרמב"ן שאינו חיוב, וכן פסק בשו"ע שאין זה חיוב, אלא רק רשאי לקום. אכן בטור כתב הלשון ש'צריכים לעמוד מפניו', וכן פסק הב"ח (אות ט) שהוא חיוב לעמוד בפני בעל מעשים, והביאוהו הט"ז (סק"ו) והש"ך (סק"י), ונראה שכן הסכימו להלכה להחמיר בזה.

## ירא חטא

והנה הבית יוסף הביא על זה דברי הגמרא בשבת (לא:), שרבי סימון ורבי אלעזר ישבו ועבר שם רבי יעקב בר אחא, ונחלקו אם לקום מפניו מפני שהוא ת"ח, או מפני שהוא ירא חטא, ומדברי הבית יוסף שהביא גמרא זו כאן, חזינן שהבין שבעל מעשים היינו ירא חטא.

ועי"ש במהרש"א (ח"א) שביאר שודאי אין חיוב לקום בפני חכם שאינו ירא חטא, וכן אי"צ לקום בפני ירא חטא שאינו ת"ח, אלא שנחלקו באיזה דבר יש יותר לתלות. וכן מבואר בחזו"א (אמונה ובטחון פ"ג אות כד-כה) שהאריך לבאר שאין נקרא ת"ח אלא כשהוא ירא חטא, וגם אין יראת חטא בלא תורה, וכדתנן באבות (פ"ב מ"ה) אין בור ירא חטא ולא עם הארץ חסיד. והביא שם אגרת מהגר"י סלנטר, בביאור הגמרא בברכות (מז:) אפילו קרא ושנה ולא שימש ת"ח ה"ז עם הארץ, וביאר הגרי"ס ששימש ת"ח היינו המשא ומתן העיוני העמוק של הפוסקים המסור בידינו במסורה מאנשי כנסת הגדולה, עיי"ש.

## אם בעל מעשים יקום בפני חכם

והנה לא נתבאר בשו"ע אם בעל מעשים צריך לקום בפני ת"ח, דמהא דמבואר שת"ח צריך לקום בפני בעל מעשים, משמע שבעל מעשים עדיף מת"ח, שהרי אין ת"ח קם בפני חכם אחר שהוא פחות ממנו, ואפילו בשווים מבואר בשו"ע (ס"ח) שרק עושה לו הידור, וא"כ יל"ד אם בעל מעשים יקום בפני ת"ח. והיה אפשר לומר שלכל אחד יש מעלה אחרת ולכך שניהם יש להם חיוב לקום זה בפני זה, אלא שלגבי חכם שהוא ילד כתב השו"ע (ס"ז) שאינו קם בפני זקן המופלג בזקנה, אלא רק עושה הידור, ומבואר שאף כשיש לכל אחד טעם אחר למה יקום, אי"צ לקום אלא רק עושה הידור, וא"כ כיון שמצינו שת"ח יקום בפני בעל מעשים לכאורה מוכח שבעל מעשים עדיף מת"ח, וא"כ אפשר שאינו צריך לקום בפני ת"ח. וצ"ת.

## לקום בפני בעל מעשים בשעת עשיית המצוה

ובשעה שבעל המעשים עושה מצוה, בלאו הכי יש חיוב לקום מפניו, דיש חיוב לקום בפני עושי מצוה, כמו שמצינו במשנה בביכורים (פ"ג מ"ג) שעומדים בפני מביאי ביכורים, ועי' בפת"ש סי' רנו (סק"א) שהביא בשם היד אליהו שיש חיוב לקום בפני גבאי צדקה, כיון שהם עושים מצוה. אמנם בנוב"י (או"ח סי' כז) כתב שאין חיוב לעמוד בפני גבאי צדקה, ודוקא בפני מביאי ביכורים יש חיוב לעמוד מפני שהיא מצוה לפרקים. וכבר הארכנו בזה בשיעורים על צדקה (שיעור כג). ומסתבר שגם ת"ח מחוייבים לקום בפני עושי מצוה.

## העושה מצוה ומקבל על זה שכר אין חיוב לקום מפניו

אכן דין זה לקום בפני עושי מצוה, זה דוקא כשעושה רק מחמת המצוה, אבל מי שאוסף כסף לצדקה ומשלמים לו על זה, אין חיוב לקום מפניו. וכשהוא מסופק אם מקבל שכר, נראה שיש להקל, דכל החיוב לקום בפני עושי מצוה אין נראה שהוא דין דאורייתא, ומספק אין מחוייב, וגם בלאו הכי כמה פוסקים ס"ל שאין חיוב זה אלא במביאי ביכורים ולא בשאר עושי מצוה, ולכך מספק יש להקל. והעולם אין נוהגים לקום בפני גבאי צדקה, ואפשר משום שסומכים על הנוב"י.

[סעיף יג] ראה אב בית דין, עומד מלפניו משיראנו מרחוק מלא עיניו עד שיעבור מלפניו ארבע אמות.

[סעיף יד] ראה את הנשיא, עומד מלפניו מלא עיניו, ואינו יושב עד שישב במקומו או עד שיתכסה מעיניו. וכולם שמחלו על כבודם, כבודם מחול, ואעפ"כ מצוה לכבדם ולקום מפניהם קצת.

## מחל עכ"פ צריך הידור, ומהו הידור

היינו שאף על פי שמחל על כבודו, עכ"פ מחוייב להדרו, וברש"י בקידושין (לב:) ביאר שהידור היינו לנוע מעט כאילו רוצה לעמוד מפניו, ומשמע שאינו קם כלל, אבל בשו"ע כתב שצריך לקום קצת.

## דין קימה בפני חכם ואב"ד ורה"י בזה"ז

ועיין בש"ך (ס"ק יא) שבזה"ז אין דין אב"ד כלל, וגם מי שהוא אב"ד או ראש ישיבה אין לו אלא דין ת"ח. ועוד כתב הש"ך ליישב מנהג העולם שלא נהגו לקום בפני החכמים אלא רק בפני ראשי ישיבות ואב"ד, שהוא מפני שלא רצו להשוות כל חכם לראשי ישיבות, וכיון שרה"י אינו אלא כדין חכם, לכך לא קמים בפני שאר החכמים, ומסיק הש"ך ועדיין צ"ע. ועיין בשבט הלוי (ח"ו סי' קמו) שכתב שכיון שהש"ך בעצמו סיים בצ"ע, אנו חוזרים להלכה פסוקה לקום בפני כל חכם באמת.

ועי' בערוך השולחן (אות טו) לעניין רב עיר, שכתב שגם הוא אין לו דין נשיא ואב"ד בזה"ז, אלא הוא כחכם, מיהו כתב שם דשמא דינו כרבו מובהק.

[סעיף טו] כשהנשיא נכנס לבית המדרש, עומדים ואינם יושבים עד שיאמר להם שבו. כשאב בית דין נכנס, עושים לו שורות עומדים מכאן ומכאן עד שישב במקומו. כשהחכם נכנס, כל שיגיע לו בארבע אמותיו עומד מלפניו, אחד עומד ואחד יושב עד שנכנס במקומו.

## אין לקום בבית המדרש עד שיבוא החכם לד' אמותיו

לכאורה מדין זה יש ראיה שאף כשנכנס לבית אי"צ לקום מפניו, עד שיכנס לד' אמותיו, וא"כ יש לנו להכריע במחלוקת הברכי יוסף והכנה"ג [שהבאנו לעיל סוף שיעור כד] אם כשנכנס לחדר מחוייב לקום אף כשהוא מחוץ לד' אמותיו. מיהו יש לדחות, דבית מדרש הוא חדר גדול ואינו ניכר שקם לכבודו עד שיבוא לד' אמותיו, ואינו דומה לנכנס לבית.