מוקצה יב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן שח עד שי - מוקצה

##### הלכות

##### **מוקצה**

##### או"ח סימן שח סעי' יח - כ

##### שיעור יב

# **שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

**[סעיף יח]** **קוץ המונח ברה"ר מותר לטלטלו פחות פחות מד' אמות, ובכרמלית מותר לטלטלו להדיא משום דחיישינן שמא יוזקו בו רבים, ובמקום הזיקא דרבים לא גזור רבנן שבות**.

## טלטול קוץ שניכר לבני רה"ר

ובמשנ"ב (ס"ק עה) הביא את דעת הריב"ש (סימן תא) שכתב דכל ההיתר הוא רק בקוץ שאינו נראה, אך אם הקוץ גדול אסור לטלטלו, דבנקל יכול להיזהר ממנו שלא יוזק כיון דנראה לכל.

אמנם המג"א (ס"ק לז) תמה על דבריו דבשו"ע לקמן (סימן שלד סעיף כז) מבואר דגחלת המונחת במקום שרבים נזוקים בה יכול לכבותה, בין אם היא של מתכת ובין אם היא של עץ, ומקורו מגמרא בשבת (מב, א) דאמרינן שלדעת ר"ש דמלאכה שאינה צריכה לגופה פטור, מותר לכבות אפילו גחלת של עץ המונחת במקום שרבים נזוקים בה, משום דהוי מלאכה שאינה צריכה לגופה, ומבואר דאף בחפץ גדול כגחלת התירו לכבותה מחשש נזק, וא"כ גם קוץ גדול יש להתיר בטלטול מחשש שינזק. עוד הקשה המג"א דלקמן (סימן תקיח סעיף ג) מבואר שאם לקח עץ שאינו מיוחד לשפוד, וצלה עליו בשר, אסור לטלטלו אח"כ לפי שאינו כלי, אך התירו לשמוט אותו לקרן זוית כדי שלא ינזקו על ידו, ומוכח דאף עץ שצלו עליו בשר שהוא עץ גדול, התירו לטלטלו כדי שלא יזוקו בהן רבים.

ובתוספת שבת (ס"ק נט) תירץ את קושיות המג"א, דהטעם שבגחלת התירו לטלטל הוא משום דפעמים שאין הגחלת נראית מחמת האפר שעליה, ולכן אף בגחלת גדולה התירו כיון שלא ניכר ההיזק. ומה שהקשה המג"א דמצינו שהתירו לטלטל שפוד שצלו בו בשר, ביאר התו"ש דהוא משום דמיירי כשנמצא הקוץ בבית, ומכיון שיש שם תינוקות שאינם יודעים להיזהר מהקוץ חיישינן שמא ינזקו אפילו בקוץ גדול, אך ברה"ר שאין מצויין קטנים אין לחוש לנזק הרבים אלא בקוץ קטן שאינו ניכר.

## טלטול שפוד רק מן הצד

ובעצם קושיית המג"א מסימן תקיח יש ליישב באופן נוסף, דאף ששם התירו לטלטל שפוד אפילו שהוא ניכר, היינו דווקא היכא שמטלטלו ע"י טלטול מן הצד, וכמו שנתבאר שם במשנ"ב (ס"ק כ) דההיתר של טלטול שפוד הוא רק בטלטול מן הצד, אך השו"ע כאן התיר אפילו טלטול כדרכו, ועל זה כתב הריב"ש דהיינו דווקא בקוץ קטן שהחשש לנזק הוא גדול יותר.

אמנם הביאוה"ל (סימן תקיח סעיף ג ד"ה אלא) כתב בשם העולת שבת דכל ההיתר של טלטול מוקצה מחשש נזק הוא רק היכא שאי אפשר בעניין אחר, אך אם יכול ליטלה ע"י טלטול מן הצד, חייב לעשות כן, וא"כ גם אצלינו אין היתר לטלטל אלא ע"י טלטול מן הצד.

## טלטול חוטי חשמל

והנה במשנ"ב (שם) נראה דנקט להלכה כתירוצי התוספת שבת, והיינו דלדבריו אם הקוץ אינו ניכר, או אפילו אם ניכר ונמצא במקומם ששכיחי קטנים, מותר להצניעו בכדי שלא יזיק. ולפי זה אם נמצא חוט חשמל פתוח יהיה מותר לטלטלו לכו"ע, כיון שלא ניכר ההיזק [אמנם בלא"ה לכאורה יש להתיר מחשש פיקוח נפש, אמנם יש לדון שאם יכול להישאר שם במקומו ולשמור שלא ינזקו מזה העוברים ושבים, יתכן שאין בזה את ההיתר של פיקו"נ, אך י"ל דסו"ס בפעולתו הוא עושה מלאכת פיקוח נפש. ואכמ"ל].

## אין צריך רבים מצויין שם אלא ששכיח ההיזק

במשנ"ב (ס"ק עז) הקשה דהכא משמע שההיתר לטלטל קוץ הוא רק משום הזיקא דרבים, ולעיל בסעיף ו כתב הרמ"א שאם יש שברי זכוכית בבית מותר לסלקו ולפנותו, אפילו שבסתם בית לא מצוי בו רבים כל כך, ותירץ המשנ"ב דאיסור טלטול ד' אמות בכרמלית, או טלטול פחות פחות מד"א ברה"ר, חמור יותר מאיסור מוקצה, ולכן אין להתיר אלא במקום שהרבים מצויין שם.

אמנם חילוק זה צ"ב דמאי שנא היזק דיחיד מהיזק דרבים הרי אם מחמת חשש שאדם מסוים ינזק התירו לטלטל מוקצה, א"כ גם בביתו אם יש לחוש לנזק ויש להתיר טלטול מוקצה. ועוד צ"ע דהיאך אפשר לומר שבשברי זכוכית יש להקל אפילו כשאין רבים מצויין שם, הרי המקור לדברי הרמ"א שהתירו טלטול מוקצה מחשש נזק הוא מהא דהתירו לטלטל קוץ בכרמלית, וכמבואר בביאור הגר"א שם וכ"ה במרדכי ובבית יוסף בשם ארחות חיים, ואם נאמר דהיתר טלטול קוץ בכרמלית הוא דווקא היכא דרבים מצויין שם, איך אפשר ללמוד מזה להתיר טלטול שברי זכוכית אפילו במקום שאין הרבים מצויין.

ובעצם קושיית המשנ"ב נראה לבאר שהדבר תלוי בסיכוי האפשרי לנזק, וזה הביאור במש"כ בגמרא (שבת מב, א) לגבי גחלת דההיתר לכבות גחלת היינו דווקא בשביל שלא יזוקו בו רבים, דהיינו נמי משום שכשמצויין שם רבים אמרינן שהסכוי לנזק הוא גדול יותר, ולפי"ז לא קשה מדוע התיר הרמ"א לטלטל זכוכית אפילו בבית, שהרי ההיזק של זכוכית מצוי בבית, ולכן התירו אפילו בבית כיון שהסיכוי שיזיק גדול יותר.

ולפי"ז צ"ב מה שדנו האחרונים (חוט שני ח"ג פרק נב) אם בית כנסת נחשב כמקום שמצויים בו רבים, דלפי מה שנתבאר כל הנידון הוא האם ההיזק שכיח או לא, ובמקום שיש חשש גדול לנזק מותר לטלטל מוקצה.

## אם איסור מוקצה חמור מהוצאה או קל ממנו

ובעיקר חילוקו שאיסור הוצאה יותר חמור מאיסור מוקצה, מצינו שנחלקו בזה הראשונים והובא ברמ"א לקמן (סימן שיב סעיף א) דמבואר שם שהתירו לטלטל אבנים שהן מוקצות משום כבוד הבריות, אך לעניין טלטולם בכרמלית יש אומרים שאסור, וההיתר הוא דווקא בחצר, אך יש אומרים דאפילו מכרמלית לרה"י נמי שרי כיון שהוא רק איסור דרבנן.

ובתוספת שבת (שם ס"ק ה) מבאר שנחלקו האם איסור הוצאה לכרמלית קל יותר מאיסור טלטול מוקצה, וא"כ כ"ש שיתירו איסור זה משום כבוד הבריות, או שאיסורו חמור, וא"כ אין ראיה להתיר הוצאה בשביל כך. וכן מבואר בתוספות בסוכה (לו, ב ד"ה בשבת) דכתבו דאיסור מוקצה חמיר טפי מאיסור טלטול בכרמלית, והוכיחו כן מהא דהתירו טלטול מת בכרמלית ולא התירו טלטול מוקצה אלא ע"י ככר או תינוק.

והנה במשנ"ב (שם ס"ק ח) פסק דהעיקר כדעת המתירים דאף טלטול בכרמלית הותר משום כבוד הבריות, ולכאורה נראה שלדבריו איסור מוקצה חמיר טפי, אך כתב בשעה"צ שם (שם ס"ק יב) דאין להקל היכא שיש לו בית הכסא לעצמו, ואף שלעניין מוקצה היקל בזה, מכל מקום זה חמיר טפי, ומבואר דאיסור הוצאה לכרמלית חמיר טפי מאיסור טלטול מוקצה, וצ"ל שמה שהתירו טלטול המת בכרמלית אינו משום דקיל טפי ממוקצה, אלא משום דלא גרע מכל איסור דרבנן שהותר משום כבוד הבריות.

## טלטול מת בכרמלית מפני כבוד הבריות

עוד מצינו לגבי טלטול מת דדעת הרמ"א (סימן שיא סעיף ב) שהתירו לטלטל מת לכרמלית אפילו קודם שיסריח משום כבוד הבריות, אמנם לגבי טלטול מוקצה נתבאר שם (סעיף א) דמותר לטלטלו רק ע"י ככר או תינוק, ובמשנ"ב (שם ס"ק ט) כתב שאם אין לו ככר או תינוק אסור לטלטלו. והקשה הביאור הלכה (שם ד"ה לא יטלטלנו) דלדעת הרמ"א שהתירו לטלטל מת לכרמלית מדוע לא התירו טלטול מוקצה משום כבוד הבריות אפילו בלא ככר או תינוק, וכתב שם בתירוצו השני דמשום שאיסור טלטול מוקצה חמיר מאיסור טלטול לכרמלית, וזה לא הותר משום כבוד הבריות. ולכאורה זה סותר למה שכתב כאן דטלטול בכרמלית חמיר מטלטול מוקצה. וצ"ע.

**[סעיף יט]** **סולם של עלייה שהוא גדול ועשוי להטיח בו גגו, אסור לטלטלו. אבל של שובך מותר לנטותו ממקום למקום, אבל לא יוליכנו משובך לשובך כדי שלא יעשה כדרך שהוא עושה בחול ויבוא לצוד.**

## סולמות שלנו, וסולם שנועד רק לצביעה

וכתב במשנ"ב (ס"ק עח) סולמות שבבית שעשויין לטלטל מזוית לזוית לצורך איזה תשמיש לא אתי למימר להטיח גגו הוא צריך, ומותר לטלטלו כדי להוציא על ידו איזה דבר מן העליה או להעלותו. ולפי"ז סולמות שלנו מותר לטלטלן אפילו אם עולה איתם לגג, כיון שאינם משמשים רק לכך.

אך יש לדון אם יש לו סולם שמשמש רק לצביעת הבית, די"ל שיהיה אסור לטלטלו כיון שהרואה אומר שמטלטלו בשביל לצבוע דירתו.

***הדינים העולים***

1. קוץ שנמצא בכרמלית מותר לטלטלו כדי שלא יבוא לידי היזק.
2. לדעת הריב"ש כל ההיתר הוא רק בקוץ קטן שאינו ניכר, והמג"א תמה עליו, אך בתו"ש מבואר דאף בקוץ גדול מותר אם נמצא במקום שיש קטנים או שלא ניכר ההיזק.
3. לדעת המשנ"ב היתר זה הוא רק במקום ששכיחי רבים, אמנם בטלטול מוקצה בבית יש להקל טפי אפילו שאין הרבים מצויין שם. אמנם נראה להלכה שהדבר תלוי בסיכוי שיגרם נזק על ידו, ואם החשש גדול יש להתיר.
4. מצינו מחלוקת האם איסור מוקצה חמיר טפי מאיסור טלטול בכרמלית, וצ"ע.
5. סולם המצוי בבתים שלנו מותר בטלטול כיון שעומד אף לשאר שימושים.
6. יש להסתפק האם מותר לטלטל סולם המשמש רק לצביעה.