כלים פי_ז מ_ח
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_מ

**כלים פי"ז מ"ח**

א] **כזית שאמרו לא גדול ולא קטן אלא בינוני,** התוס' בעירובין ד"פ: ד"ה אגב וביומא ד"פ. ד"ה ושיערו, הוכיחו ממש"א בכריתות די"ד. דאין בית הבליעה מחזיק יותר מב' זיתים, דכזית הוי כחצי ביצה, שהרי ביומא שם אמרו דאין בית הבליעה מחזיק יותר מביצת תרנגולת, וכן נקטו בתרוה"ד ח"א סימן קל"ט וח"ב סימן כ"ו ובשו"ת מהרי"ו סימן קצ"ג, וכן פסק בשו"ע או"ח סימן תפ"ו, ועיי"ש במג"א שם שהוכיח דלדעה זו הוי כזית מעט פחות מחצי ביצה, [[1]](#footnote-2) ועיי"ש שכתב לדחות הראי' מסוגיא דכריתות, דמש"א דאינו מחזיק יותר מב' זיתים, היינו שאינו מחזיק ג' זיתים, ולפ"ז י"ל דזית הוי מעט יותר משליש ביצה, עכ"ד, וכ"ה מבו' במאירי עירובין שם דמסוגיא דכריתות נלמד דכזית הוי יותר משליש ביצה, עיי"ש.

והנה בשבת דצ"א. מבו' דגרוגרת היא גדולה מכזית, ועפי"ז כתבו התוס' בעירובין וביומא שם דבע"כ דמש"א דב' סעודות הם י"ח גרוגרות, לא אתיא כמ"ד דב' סעודות הם ה' ביצים ושליש דלפ"ז נמצא דגרוגרת היא פחות משליש ביצה, וכן לא אתיא כמ"ד דב' סעודות הם ו' ביצים, דלפ"ז נמצא דגרוגרת היא שליש ביצה, וזית הוי פחות משליש ביצה, אלא אתיא כאידך תנאי, עיי"ש בדבריהם, והתוס' ביומא כתבו בשם ר"ת לישב לזה בע"א, ועי' עוד בתו"י שם שיישב לזה בע"א.

ב] אך הנה בד' הרמב"ם פ"א מעירובין מפורש דב' סעודות שהם ו' ביצים הוו י"ח גרוגרות, וכ"ה בפי' ר"ח בעירובין שם, וכ"ה דעת רבים מקמאי, הובאו בס' שש"ת סימן י"א, ולפ"ז מבו' דגרוגרת הוא שליש ביצה, וממילא דזית שהוא פחות מגרוגרת, הוא מועט משליש ביצה, וקשיא ע"ז ממש"א בכריתות דאין בית הבליעה מחזיק יותר מב' זיתים, ועיי"ש במג"א מש"כ לישב, ובנובי"ק או"ח סימן ל"ח תמה מאד על דבריו, עיי"ש, ועי' בפר"ח שם מש"כ לישב, ובביאור הגר"א או"ח שם כתב לישב, דהא דו' ביצים הוו י"ח גרוגרות הוא ביצים בקליפתם, ומש"א דאין בית הבליעה מחזיק יותר מביצת תרנגולת הוא ביצה בלא קליפתה, [[2]](#footnote-3) שהרי שיעור ביצה דטומאת אוכלין הוא ביצה בלא קליפתה, וכמש"א בעירובין דפ"ג., והיינו דזהו השיעור שמחזיק בית הבליעה, וכמש"כ המאירי בעירובין שם, וע"ז אמרו דזית הוא חצי ביצה, והיינו בלא קליפתה, עכ"ד.[[3]](#footnote-4)

ג] ובנובי"ק או"ח סימן ל"ח סקי"ט כתב לישב בזה, לפמש"כ בתו"י כריתות שם דהא דאין בית הבליעה מחזיק יותר מב' זיתים היינו כדרך אכילה, ופירש שכונתם לישב קו' התוס', דמש"א דבית הבליעה מחזיק כביצת תרנגולת, היינו אם מאנס את עצמו לבלוע בעל כרחו לבלוע כביצה יכול לבלוע, אבל לאכול כדרכו שלא לאנס עצמו רק דרך הנאתו אינו יכול לבלוע בב"א יותר מב' זיתים, עיי"ש בדבריו, ועי' בס' איפת צדק ענף ו' בהערה שהוכיח כן גם מד' המרדכי.

ד] ובפר"ח סימן תפ"ו תמה ע"ד התוס' דכזית הוא כחצי ביצה, שהמוחש מכחיש אותו, שאין בזית בינוני כחצי ביצה, ועיי"ש שכתב דלמש"כ שם בדעת הרמב"ם דכזית הוי כשליש ביצה בקירוב אין המוחש מכחיש אותו כ"כ, אך כבר עמד ע"ז ביש"ש חולין פ"ג סו"ס פ"ח, ז"ל, ואי"ז תימא שפירות של ז' מינים שנשתבחה בהן א"י שהיו משונים בגדלותם לפי הטבע של עתה, שהרי קבלה בידינו מבעלי התוס' שזית הוא שיעור חצי ביצת תרנגולת, אע"פ שאין עתה בנמצא שיהא זית דומה לחצי ביצה כלל וכלל לא אלא שנשתנו, עכ"ל, והובאו דבריו בט"ז יו"ד סימן מ"ד סקי"ב, ונתחדש בדבריו דאף שנתמעטו הזיתים, אין משערין בזית שבזה"ז.

ה] אך בס' שש"ת סימן ט' הוכיח שדעת הגאון שבתשוה"ג ודעת ראב"ן דמשערין בבינוני שבכל זמן, ולפ"ז משערינן בזית שבזמנינו, וכן הביא שם סימן י"א הוראת הגר"ח ז"ל מוואלאזין לשער בזית שבזמנינו, ועיי"ש שכתב עוד, דלדעת הרמב"ם ודעימי' דליכא ראי' מגמ' על שיעור הזית, למש"כ בתו"י כריתות, שנת' לעיל אות ג', י"ל דודאי משערין בכזית של זמנינו, וכן מ' מסתימת ד' הרמב"ם שלא פירש מידת הזית, ומ' דה"ז משתער לפי מידת הזית בכל מקום ובכל זמן, ועיי"ש שהביא ד' החזו"א שכ"ה העיקר לדינא.

ובס' מידות ושיעורי תורה בסוה"ס הביא מש"כ הרשב"א במשמה"ב בית ד' ש"א ו., ז"ל, שהן ט"ו ביצים שהן הרבה מס' זיתים, עכ"ל, והרי דהזית הוא פחות מרבע ביצה, ומש"כ בפסקי רבותינו שבאשכנז שנד' במורי' שנה ח' גליון ב - ג, ז"ל ולי הכותב אינו קשה כי ראיתי זיתים בא"י ובירושלים, אפי' ו' אינם גדולים כביצה, עכ"ל, ומש"כ בס' מצוות זמניות לתלמיד הרא"ש הל' פסח סימן ד', ז"ל, וכשנרצה לשער שיעור הזית ר"ל כזית אגורי, והוא מין זית א"י, והוא כגדול שבזיתים אשר בארצנו זאת, עכ"ל, והרי שמידת הזית מועטת היא, כפי זיתים גדולים שבזמנו. [[4]](#footnote-5)

ו] **זה אגורי,** בברכות דל"ט. אמרינן דלמה נקרא שמו אגורי ששמנו אגור בתוכו, ופירש"י, ז"ל, מזומן לצאת ממנו, שאינו נבלע בפרי כמשקה תפוחים ותותים אלא אגור כמשקה ענבים, עכ"ל, אך באלי' רבה כתב לפרש ע"פ הירושלמי פ"ק דביכורים ה"ג הובא בר"ש שם, דכל הזיתים אם יטפו עליהן גשמים פולטין את המשקה שבתוכו ואוגרין את הגשמים, אבל זית זה אינו מפליט את שבתוכו אלא אוגר את הגשמים עם המשקה שבתוכו.

ז] בביאור מש"א דזה אגורי, כתב במשנ"א דהיינו דמשערין זית הבינוני בבינוני של האגורים שהן גסין, אך בחזו"א סימן כ"ג סק"ז פירש דהיינו, דזית אגורי הוא מין זיתים הבינוני, ובמין זה משערין בבינוני, ועי' תפא"י, ובקונט' השיעורים סק"א הוסיף בזה, ז"ל, ואמנם הדבר מסור לחכמים לקבוע גדרי השיעור לכל ישראל, וכמו שאמרו חכמים כזית שאמרו זה אגורי כשעורה זו מדברית כעדשה זו מצרית לא שנאמרה למשה כך אלא נאמרה סתם והיא הבינונית, אלא חכמים עיינו בדבר וקבעו לכל ישראל שכזית אגורי ושעורה מדברית ועדשה מצרית הם הבינונים, וכשם שמסור לדעתו של רואה להכריע על הבינוני של הפרי בין חביריו הגדולים והקטנים, כן מסור לחכמים לקבוע את המדינה שיש להגיד עליה שפירותי' הם הבינונים בהגלילים והארצות השונות, ושם סק"ב כתב, ז"ל, כשקבעו חכמים את האגורי ואת המדברית ואת המצרית, היינו כ"ז שמצוי בידן, אבל אם אין מצוי בידן רשות ביד חכמים שבדורות הבאים לקבוע לכל ישראל מה שנראה להם מן הבינונית בזמניהם, או למסור לכל אחד שיקבע הבינוני לפי דעתו במקומו, ואם לא קבעו חכמים בדבר שב ממילא הדבר לכל יחיד לפי דעתו של רואה, עכ"ל.

ח] **כשעורה וכו' זו מדברית, כעדשה וכו' זו מצרית,** במשנ"א כתב דיש בשעורים ובעדשים הרבה מינים, וקמ"ל דמשערין בבינונית שבמינים, והמדבריות הם בינונית שבמינים, וכן המצריות בעדשים, ומדבריות ומצריות אינם גדלים במדבר ובמצרים, אלא כולם גדלים כאן ויש שנקראים מדבריות או מצריות, ובחזו"א סימן כ"ג סק"ז נ' דבע"כ לפרש שהם גדלים בא"י, דאל"כ ל"ה משערינן בהו, אך בד' הירושלמי פ"ק דביכורים ה"ג שהבאנו לעיל מ"ז אות ג' מבו', דעדשה המצרית אינה גדילה בא"י, וע"כ לא כתיבא בקרא, עיי"ש. אך זית אגורי, ודאי הוא מין הגדל בא"י, שהרי הא דמשערינן בזית מסמכינן לה אקרא, דהוא שבחה של א"י, וכ"ה להדיא בד' תלמיד הרא"ש שהבאנו לעיל אות ה'.

ובחזו"א סימן כ"ג סק"ז כתב, דמה שהוצרכה המשנה לסמן המין הבינוני בזית ושעורה ועדשה ולא בשאר השיעורים, הוא משום דהתם כולהו חד מין, או שאין נ"מ אם נשער הבינוני שבכלן או שנקח הבינוני של המינים ונשער בבינוני שבמין הבינוני, אבל בזית יש נפקותא שהבינוני שבמין הבינוני, אינו הבינוני שבכל זיתי העולם, עכ"ד.

ט] **שם בר"ש, דתניא בתוספתא וכו' זרת האמורה בתורה חצי אמה של לשכה,** לגיר' זו מבו' דשיעור הזרת הוא ג' טפחים, שהרי אמה של לשכה היא אמה של ו' טפחים, וכדתנן לקמן מ"י, וכ"ה להדיא בגיר' התוספתא שלפנינו דזרת חצי אמה של ו' טפחים, וכן העתיק בפי' ר"נ גאון עירובין ד"ד:, וכ"ה בס' בפי' רגמ"ה בכורות דל"ט: ובשטמ"ק מנחות דמ"א: משמו, ובס' הפרדס סימן ל"ו, ובס' השרשים לרד"ק שורש זרת ושורש טפח, וכ"ה מבו' גם בד' הרמב"ם פ"ט משבת ה"ז וה"י, וכ"ה פשטות ד' בעה"ע חלוקת קרקעות (כה.), שכתב דשיעור ד' אמות ח' זרתות מצומצמות.

אך בספר חסידים הוצ' מקיצי נרדמים סימן תקצ"ב גריס בתוספתא דזרת האמורה בתורה חצי אמה של ה' טפחים, וכן נקט בתשו' הרשב"א ח"א סימן תתק"י וח"ה סימן קמ"ז, ונקט כן גם בדעת בעה"ע, ועיי"ש מש"כ בדעתו.[[5]](#footnote-6)

י] והנה בפשוטו פלוגתא זו תליא במה שנחלקו הראשונים אם הא דגובה האדם ג' אמות הוא בלא הראש או הוא עם הראש, דשיעור זרת שהוא המרחק שמראש גודלו עד ראש זרתו כשפושט ידיו ואצבעותיו הוא מחצה משיעור אמת הזרוע, ואמת הזרוע היא שליש מגובה האדם בלא הראש, וע"כ לדעת הסוברים דגובה האדם בלא הראש הוא ג' אמות, נמצא שאמת הזרוע היא אמה של ו' טפחים, וזרת הוא ג' טפחים, אך לדעת הסוברים דגובה האדם עם הראש הוא ג' אמות, נמצא דאמת הזרוע היא אמה של ה' טפחים, וזרת הוא חצי אמה של ה' טפחים.

והנה אמנם בד' המ"מ פ"ט ה"ז מבואר, דהגם דזרת האמור בתורה הוא ג' טפחים, מ"מ זרת הנמדד ביד הוא פחות מכך, עיי"ש, אך בד' הערוך ע' אצבע ורש"י כתובות ד"ה: ומנחות די"א. והרד"ק בס' השרשים שורש טפח מבו' דזרת הנמדד ביד הוא זרת האמור בתורה, ובד' הרד"ק שם מפורש שהוא ג' טפחים, וכ"ה מבו' גם בס' הפרדס לרש"י, ובהל' ציצית לרש"י שהובאו בס' שבה"ל, ואזיל רש"י לטעמי' דס"ל בשבת דצ"ב. ד"ה אשתכח, דגובה האדם בלא הראש הוא ג' אמות, אשר לפ"ז נמצא דזרת הנמדד ביד הוא ג' טפחים, וכנ"ל, ואזלי עוד רש"י והרד"ק לטעמייהו, דס"ל דטפחו של אדם הוא כמידת טפח, וכמש"נ להלן מ"ט אות ב', ועי' מה שהאריך עוד בענין זה בס' שש"ת סימן ה', ועיי"ש שנקט דגם לדעת הרשב"א זרת האמורה בתורה היא חצי אמה של ו' טפחים, אך לכאו' אין מ' כן כלל בד' הרשב"א שם, עיי"ש, וצ"ע.

1. וזה ממש"א בכריתות די"ד. דכותבת יש בה ב' זיתים, וביומא דע"ט: אמרינן דכותבת הוא פחות מכביצה, אך בשו"ת תשובה מאהבה ח"א סימן קכ"א ובחזו"א או"ח סימן ק' סק"ה כתבו לדחות, דמש"א דכותבת הוי פחות מכביצה, הוא פחות מכביצה בקליפתה, ואילו הא דזית הוי כחצי ביצה, הוא כחצי ביצה בלא קליפתה, וכמש"נ להלן בהערה, אמנם בנובי"ק או"ח סימן ל"ח ובדגמ"ר או"ח סימן תרי"ב נקט דכותבת הוי פחות מכביצה בלא קליפתה, ובשו"ת בנין ציון החדשות סימן ל' נחלק עליו, ובמשנ"ב סימן תרי"ב סק"ב הביא ב' הדעות. [↑](#footnote-ref-2)
2. ועיקר הך מילתא דכזית הוא כחצי ביצה בלא קליפתה, כ"כ גם בנובי"ק או"ח סימן ל"ח, וכ"כ בחזו"א או"ח סימן ק' סק"ה ובקונט' השיעורים סקי"ז, ותמה ע"ד המשנ"ב סימן תפ"ו סק"א שכתב דכזית הוא כחצי ביצה בקליפתה, אך בשו"ת בנין ציון החדשות סימן ל' נראה שנקט דכזית הוא כחצי ביצה בקליפתה, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-3)
3. ונמצא לפי דבריו דשיעור ביצה בלא קליפתה, והיינו גם בלא האויר שבתוך הביצה, וכמש"כ החזו"א בקונט' השיעורים סקי"ז דביצה בלא קליפתה, הוא גם בלא אויר זה, הוא פחות מב' שלישי ביצה בקליפתה, אך בס' שש"ת סימן י"א עמד ע"ז, דאי"ז מתמעט כ"כ, ובס' מידות ושיעורי תורה כתב דע"פ המדידה יתירה ביצה בקליפתה על ביצה קלופה כא' מעשר, וצ"ע, ועי' עוד בתחילת ד' הגר"א שם שכתב לדעת הרמב"ם דביצה קלופה היא כג' רבעי ביצה בקליפתה, וכ"כ בשנו"א שלהי פאה. [↑](#footnote-ref-4)
4. ויש להוסיף בזה, מש"כ התוס' בעירובין ד"ד: דפשיטא דכזית יין משערין כפי מה שמפיל זית מן היין, שהוא שיעור מועט ממה שמפיל זית מן המים, כיון שהוא נגדש על שפת הכלי, ונת' במק"א להוכיח מדבריהם בעיקר שיעור כזית, דלאו היינו דשיעור אכילה הויא מדת נפח מסוים, וניתן סימן בעלמא דהאופן לשער לזה הוי ע"י זית, אלא עיקר השיעור נאמר בזית, ואשר ע"כ יש לנו לשער כפי מה שמפיל זית מן היין, דאילו הי' זה היכ"ת בעלמא לשער ע"י זית, הרי ודאי ל"ה לשער כפי מה שמפיל זית מן היין, דהרי הוי זה שיעור מועט, ואי"ז כמדת נפח דכזית, שהרי כזית מים הוי שיעור מרובה, והי' לנו להצריך שיעור יין כמדה שמפיל זית מכוס מלא מים, דזהו שיעור הנפח האמיתי השוה למידת זית, ולפ"ז מסתבר דיש לשער כזית בינוני שבזה"ז, דהאמנם אם הי' הזית רק היכ"ת לידע שיעור הנפח דחשיב אכילה, י"ל דאין לשער בזית שבזה"ז, דעי"ז לא יהא לנו שיעור אכילה, דהגם דהזית נתקטן, אך שיעור אכילה לא נתקטן, אך כיון דעיקר השיעור נאמר בזיתים, דשיעור אכילה הוא כפי זית, אשר מה"ט לא שוו שיעור כזית מים ושיעור כזית יין, וכנ"ל, מסתבר דיש לנו לשער כפי זית בינוני שבזה"ז.

   ועיי"ש בתוס' שהביאו ב' דעות אם ברביעית משערין כפי מה שמפילין ביצה ומחצה מן היין, עייש"ה, ונת' במק"א דפלוגתייהו היא אם עיקר שיעור רביעית היא ביצה ומחצה, או דעיקר שיעור רביעית הוא אצבעיים על אצבעיים וכו', אך בד' המהרש"א שם לא מ' כן, וצ"ע, ועי' עוד בפירש"י ברכות דמ"א. ותוס' רי"ח שם וריטב"א סוכה ד"ו. דמבו' דעיקר שיעור רביעית הוא אצבעיים על אצבעיים וכו', עייש"ה, ולפמש"נ יהא תלוי בזה אם לדעת הצל"ח ודעימי' שנתקטנו הביצים נתקטן אף שיעור הרביעית, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-5)
5. והנה הרשב"א שם הוכיח כן, מקרא דיחזקאל מג יג, דלפ"מ דמפרשינן לה בעירובין ד"ד. ובמנחות דצ"ז: נלמד דהי' קרן המזבח ב' זרתות, וכמו שפירש"י שם, והרי אמרינן התם דהקרן הי' אמה של ה' טפחים, והרי דזרת הוא חצי אמה של ה' טפחים, עכ"ד, ואמנם לדעת הרמב"ם פ"ב מביהב"ח ה"ח דרוחב הקרנות הי' אמה של ו' טפחים, ניחא, ועי' אבהא"ז שם, אך לדעת ש"ר צ"ל, דמידת הזרת היא לעולם חצי אמה, והיכא דמשערינן באמה של ו' טפחים הויא הזרת חצי אמה של ו' טפחים, והיכא דמשערינן באמה של ה' טפחים הויא הזרת חצי אמה של ה' טפחים, וכ"ה דאיכא אמה של ה' טפחים, אף דאמת הזרוע היא ו' טפחים (לדעה זו), ה"נ איכא זרת שהיא חצי אמה של ה' טפחים, אף דהזרת שביד היא חצי אמה של ו' טפחים, (ויש להוסיף, דגם בטפח מצינו בסוכה דל"ב: דאיכא טפח שהוא שתות דאמה בת ו' טפחים), וזהו דכתיב בקרא דמדות אלו משערינן באמה של ה' טפחים, ובכללם הוא מידת הקרן שמחציתה הוא זרת, וכל הא דזרת דקרנות הויא חצי אמה דה' טפחים, הוא רק משום דמשערינן להקרנות באמה בת ה' טפחים, ועמש"כ בזה באבהא"ז פ"ב מביהב"ח ה"ו, ולפמש"נ יל"ד בדבריו.

   ועפי"ז נראה לדון, דהא דתניא בתוספתא דזרת האמורה בתורה היא חצי אמה של ו' טפחים, הוא רק לדעת ר"מ דס"ל לקמן מ"י דכל האמות היו בינוניות, אך לדעת ר' יהודה דס"ל התם דאמת כלים היא אמה בת ה' טפחים, הרי דה"נ זרת האמור בחשן, הוא חצי אמה של ה' טפחים, דכ"ה דאמה דכלים היא אמה בת ה' טפחים, ה"נ חצי אמה דכלים הוא חצי אמה בת ה' טפחים, ומתישב בזה מה שפירש"י בכתובות ד"ה: ובמנחות די"א. דמש"א דזו אמה הוא דממנה מודדין אמת בנין ואמת כלים, ותמה ע"ז הרש"ש בכתובות שם, שהרי לדעת ר' יהודה לקמן מ"י אמת כלים באמה בת ה', ולא הי' לו להכניס את עצמו בפלוגתא, ולמש"נ ניחא, דכיון דאמרינן התם דזו זרת, והרי דזרת דחושן היא חצי אמה של ו' טפחים, בע"כ דאתיא כר"מ דס"ל דאמת כלים היא אמה בת ו' טפחים, ושפיר פירש"י כן, ובזה י"ל ד' הרמב"ם שפסק כר"מ, ויתבאר בעזה"י לקמן מ"י. [↑](#footnote-ref-6)