25. בדין קדימה דברכותיהן שוין ואינם שווים
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב מאיר קאופמן / כיצד מברכין / שיעורים

ו' חשון ע"ה

**סימן כ"ה**

**ביאור שיטות הראשונים בדין קדימה דאין ברכותיהן שוות**

**א]סיכום שיטות הראשונים בפסק הלכה בסוגין**

**ב]בביאור החילוק בין ברכותיהן שוין לאין ברכותיהן שוין**

**ג]בביאור הסברא דבאין ברכותיהן שוין חביב קודם**

**ד]בדין קדימה דז' המינים באין ברכותיהן שוות וביאור המרדכי דבאין ברכותיהן וכו' מין ז' עדיף**

**ה]בביאור שיטת הבה"ג שהעץ קודם לאדמה והאם זה גם נגד ז' המינים**

**ו]בקושית הראשונים על הבה"ג למה חטה ושעורה קודמים**

**סיכום שיטות הראשונים בפסק הלכה בסוגין**

א] ברכות מ: הביאו לפניו מינים הרבה ר' יהודה אומר אם יש בו מין שבעה עליו הוא מברך וחכמים אומרים מברך על איזה שירצה ומבואר בגמ' מ"א. שנחלקו בדין קדימה דר' יהודה ס"ל שמין ז' קודם ורבנן ס"ל שחביב קודם ובגמ' שם מביאה את עולא דאומר מחלוקת בברכותיהן שוות אבל באין ברכותיהן שוות מברך על זה וחוזר ומברך על זה והגמ' אחרי זה מביאה אמוראים דס"ל דגם באין ברכותיהן שוות נחלקו האם איכא לדין קדימה של ז' המינים או חביב ונחלקו הראשונים בפסק הלכה דדעת הרמב"ם ועוד הרבה ראשונים כמו שהאריך בבה"ל שקי"ל כרבנן וחביב עדיף אמנם דעת הבה"ג ורב האי גאון ועוד הרבה ראשונים לפסוק כר"י ודעת הרא"ש וסיעתו לפסוק כעולא שהמחלוקת באין ברכותיהן שווים ומצד דהוי תרי נגד חד אמנם דעת תוס' ועוד הרבה ראשונים כמו שהאריך הא"ר דקי"ל שהמחלוקת גם באין ברכותיהם שווים והטעם לפסוק כך הטעם הפשוט הוא כמבואר בביאור הגר"א דלגירסא כדר' יוסף דהינו שהגמ' מביאה ראיה מר' יוסף שגם באין ברכותיהן שוין מקדימין א"כ כיון שבגמ' בע"ב מבואר שהלכה כר יוסף בהכרח שהלכה כלשון זה ובאמת הראשונים שחולקים גרסו בפשוטו שזה מימרא חדשה אמנם עיין אבן האזל פ"ח מברכות שכתב לדייק מהבה"ג עוד טעם לפסוק כלשון זה מצד פשטות הבריתא דלעולא צריך להוסיף בבריתא שני קטעים א. באין ברכותיהם שוים ב. בברכותיהם שוים משא"כ לחולקים על עולא צריך רק להוסיף שהמחלוקת במקום שזה לא עיקר וטפל [דהבה"ג אחרי שהביא את עולא הביא את המיתיבי מהבריתא ללא כל השקלא וטריא של הגמ' אלא רק שנחלקו בצנון וזית ובהכרח כונתו כנ"ל]

**בביאור החילוק בין ברכותיהן שוין לאין ברכותיהן שוין**

ב] והנה צ"ב סברת עולא למה הדין קדימה הוא רק בברכותיהם שוות ולא בשאין ברכותיהן שוות ולכאורא מצאנו בזה שני ביאורים בראשונים דברשב"א ביאר דרק מתי שיש כאן ברכה אחת שפוטרת שני דברים שייך הדין קדימה דהינו שכיון שברכה זו חלה על שני הדברים ודאי ראוי להעמיד את עיקר הברכה על הדבר החשוב משא"כ כשאין ברכותיהן שווים ששם הרי מברך על שני הדברים ואין שום חיסרון מצד הודאתו על החפץ בזה אין ענין להקדים אחד לשני ויש מקום לומר שעיקר הסברא מצד שברכה על דבר חביב או על דבר חשוב זה ברכה יותר חשובה ועיקר הענין שזה יהיה ברכה חשובה אמנם משמעות הרשב"א [וכן הוא בלשון המאירי] יותר שעיקר החיסרון מצד שהאינו חשוב יפטור את החשוב דהינו שיש כאן חיסרון מצד הודאתו שיצא שהחשוב יפטר רק דרך גררא דהינו שאין זה סברא בעדיפות בברכה [אמנם יש שרצו לבאר בכוונת הרשב"א שעיקר החיסרון שעיקר הברכה על מה שאוכל ראשון ודרגת ההודאה היא כפי הדבר שאוכל ראשון ואם אוכל אינו חשוב קודם חשיב שגם דרגת ההודאה על הדבר החשוב הוא כפי הדבר שאינו חשוב ולפ"ז דין המ"ב דראוי להקדים החשוב אין לו מקרו מכאן וכן יש לדון שכל הדין שחידש שגם בדיעבד לא יוצא זה לשיטתו שזהו חסרון הסוגיא אמנם בפשוטו אין זה כונתו אלא החיסרון מצד סברות בדין גרירה ולכן אם כונה מפורשת זה עוזר וכן עיקר הסברא שיכת גם באין ברכותיהן שוות כמבואר בלשונו שכתב מילתא זוטרתי ולא שזה שום דבר]

אמנם עיין לשון הרא"ש דכתב דבאין ברכותיהן שוות אין קשר בין שני הדברים דהינו שאם היה קשר בין שני הברכות בזה אותו ענין שיש להקדים בברכותיהן שוות היה גם באין ברכותיהן שוות ורק שבמקום שמברך שני ברכות שאין קשר ביניהם בזה לא שייך את הדין קדימה של ברכותיהם שוות ולכאורא הביאור מצד שעיקר הסברא שיש כאן דין קדימה בברכה שתפטור החשוב קודם האינו חשוב דהינו שהתיחסות ההודאה בברכה היא לפי תוכנית סדר אכילתו ולכן זה שיך גם בשני ברכות ורק מצד שאין קשר ביניהם לא שייך הדין קדימה דז' מינים אמנם יתכן שודאי שעיקר הסברא שהודאה על דבר יותר חשוב זה הודאה יותר חשובה וכדרך הרשב"א וצריך שעיקר ההודאה תתיחס לחשוב רק שהרא"ש נקט שמאותו טעם ודאי שזה סיבה להקדים את סדר הברכות ולכן הוצרך לסברא שאין קשר בין הדברים

ועיקר הביאור הנ"ל שכל החילוק באין ברכותיהן שוות מצד שאין קשר בין הדברים מבואר בב"י ע"ש שדן לענין יין למה זה קודם להעץ הרי זה אין ברכותיהן שוות וכתב שכיון שזה מין פרי חשיב כמו ברכותיהן שוות ולכאורא כל זה שייך לרא"ש שכל החיסרון כי אין קשר ביניהם אבל לרשב"א שיסוד החילוק אם הדבר השני נפטר ברכתו לכאורא זה לא שייך וכן עיין במג"א שהביא מהשל"ה שבשניהם ז' המינים יש דין קדימה יותר מאשר אחד מהם שבעת המינים וע"ש שביאר הסברא שכל החיסרון שכיון שזה שני ברכות אין קשר בין שני הדברים אבל כל ששניהם הם שבעת המינים יש התיחסות ביניהם ע"ש והנה מבואר בראשונים שבברכה מעין ג' איכא לדין קדימה ולכן על המחיה קודם מיין ולאחר זה ז' מינים ולכאורא לרשב"א הוא רק כדין קדימה של אין ברכותיהן שווין ורק לרא"ש כאן כיון שזה ברכה אחת שיך לדון כדין קדימה דברכותיהן שווין ולפ"ז לרשב"א היה צריך להיות דין קדימה מצד חביב אמנם יתכן שבברכה אחרונה לא שיך רק דין קדימה מצד נוסח הברכה דהמאכל כבר לא קיים וצ"ע

והנה יש לעיין האם כל הסברות של הקדימה זה רק שכיון שעושה את שניהם יש צורה איך לברך אבל לא שבאמת יש כאן מעלה בהודאה על דבר יותר חשוב או שבאמת חשיב שיש כאן מעלה בהודאה ועיין מ"ב סימן קס"ח סק"ה שכתב שגם באוכל רק מין אחד יש ענין לבחור את היותר חשוב וכדין קדימה ומקורו בתרוה"ד סימן ל"ב הובא בב"י סימן קס"ח שכתב שזה סיבה לברך על פת עכו"ם שזה יהיה הידור מצוה ומבואר שחשיב הודאה יותר חשובה ולא שזה רק סתם בתור שיש כאן שנים שיש נידון מה לעשות ומפורש שם שזה דמיון לדין ברכותיהן שוות ע"ש

**בביאור הסברא דבאין ברכותיהן שוין חביב קודם**

ג] והנה בהא דמבואר בעולא דבאין ברכותיהן שוות מברך על זה וחוזר ומברך על זה צ"ב כונתו מה באמת עושה ומצאנו בזה ארבע שיטות בראשונים א. תוס' והרשב"א נקטו שחביב עדיף ב. הב"י ביאר בדעת המרדכי שנקט שכאן מין ז' עדיף וכן הביא הראבי"ה מרבינו חננאל ג. הרא"ש וכן דעת הרי"ד והריא"ז וכן נקט הראבי"ה בדעת רש"י שמה שירצה יעשה דהינו שאין כאן שום דיני קדימה ד.הריטב"א והרא"ה והבה"ג נקטו שברכת בורא פרי העץ קודם לברכת בורא פרי האדמה ונבאר השיטות בס"ד

והנה עיין ראשונים דנקטו דבפשוטו כוונת עולא וודאי דהוא בא לפסוק בדיני קדימה מה הוא צריך לעשות ולא רק שבא לומר שמברך שני ברכות וא"כ ודאי כונתו לומר כאחד האפשרויות דלעיל או לומר שכאן מין ז' קודם או שכונתו שכאן חביב קודם והכריעו שכונתו לומר שחביב קודם א. מצד הלשון ב' שכיון שסתם מסתבר שכאן ר' יהודה מודה לרבנן ולא רבנן מודים לר' יהודה ודעת הרשב"א וסיעתו שהכונה שמין חביב עדיף ומבואר בתר"י שהכונה מה שחביב תמיד ולא שיעשה מה שירצה ע"ש [ובלשון הרשב"א היה אפשר לדחוק שהכונה שיעשה מה שרוצה אמנם אין זה נכון שכתב שר"י מודה לרבנן] והנה צ"ב מה ההבדל דבברכותיהם שוות ס"ל לר"י דדין קדימה של ז' המינים זה עדיף ובדין אין ברכותיהן שוות חביב עדיף דאפילו דהראשונים ביארו שזה סברא שאין כאן דין קדימה דברכותיהן שוין וכנ"ל א"כ הניחא אם אין בכלל וכמסקנת הרא"ש אבל אם יש גם כאן דין קדימה למה שזה לא יהיה כדין קדימה דברכותיהן שווין ודבר זה לא ביארו לנו הראשונים ובפשוטו מבואר שחלוק טעם הקדימה דברכותיהן שווין לטעם הקדימה דאין ברכותיהן שווין ולכן כשהנידון של ברכותיהן שווין שם יש סברא להעדיף מין ז' וכשהנידון בדין אין ברכותיהן שווין שם הסברא להעדיף חביב אמנם צ"ב טעם הדברים

ובפשוטו רגילים לבאר [עיקר הדברים מבואר בחידושי הגרא"ל מאלין ס"א סק"ב] דבדבר שברכותיהן שווין שם הנידון מה החפצא יותר חשוב ובזה ז' מינים זה יותר חשוב משא"כ באין ברכותיהן שווין שם אין הנידון מה החפץ יותר חשוב אלא הנידון איזה ברכה יותר חשובה ובזה חביב זה סיבה יותר שהברכה תהיה יותר חשובה דהינו דברכותיהן שווין יש שם נידון לא מצד איך הברכה תהיה יותר חשובה אלא שצריך להעמיד את ההודאה על הדבר היותר חשוב ובזה באמת ז' מינים זה סיבה להחשב יותר חשוב משא"כ באין ברכותיהן שווין שם הרי מודה על שני החפצים, וכל הנידון בהקדמה הוא כדין ברכה מבוררת דהינו שצריך להקדים את הברכה היותר חשובה ובזה ההודאה על חביב זה סיבה יותר להחשב ברכה חשובה וכמבואר הסברא בדרכי משה סימן קע"ז בשם רש"י שהעדיף לברך על טפל חביב בפני עצמו כיון שזה חביב לו ורוצה להודות בזה לבוראו דהינו שזה ברכה יותר נעלית ודו"ק בזה [והנה לשון הרשב"א הוא שכיון שאין ברכותיהן זה מילתא זוטרתי ולנ"ל עיקר הסברא שהדין קדימה של שות לא שיך כאן וצ"ל שכונתו שגם כאן שיך הדין קדימה ולכן ללא סיבה אחרת יש דין קדימה דז' מינים מצד החפצא רק שזה דבר קטן ולכן הדין חביב מצד הברכה עדיף ודוחק וצ"ע]

והנה מבואר בגמ' ששלם עדיף מחביב בברכותיהם שוות ועיין שער הציון שכתב לדון באין ברכותיהם שוות האם שלם עדיף על חביב והביא מהדרך החיים שזה עדיף וביד הקטנה פ"ה מבואר שנקט שחביב עדיף ויסוד הנידון האם שלם זה כמו ז' מינים שבזה חביב עדיף או שהוא כמו חביב שבזה הרי שלם עדיף ובפשוטו יסוד הנידון כנ"ל האם שלם זה רק חשיבות בחפצא וממילא כאן חביב עדיף או ששלם זה חשיבות בכבוד הברכה וממילא גם באין ברכותיהם שות זה סיבה להקדים והרי זה עדיף מחביב אמנם עדין יתכן שעדיפותו מחביב זה מצד החפצא ולא מצד כבוד הברכה וצ"ע

אמנם לכאורא כל זה ניחא לרשב"א לעיל שכל הדין ברכותיהן שוות הוא כשאחד מוציא את הכל אבל לרא"ש שבאמת יסוד הדין של שם הוא שייך גם בשני ברכות דהינו שצריך להקדים להודות על מה שיותר חשוב אלא שיש סברא שאין קשר בין הברכות א"כ עד כמה שיש קשר למה זה סברא על חביב יותר מאשר על מין ז' וצ"ע וצ"ל שכל הסברא שדנים את זה כשני דברים עד כמה שהנידון מצד החפץ שעליו מברכים אבל כשהנידון בדין החשיבות בין הברכות בזה ודאי שיך דין קדימה ביניהם אלא שזה סברא להקדים החביב ודבר זה מוכרח מדברי הרא"ש דהרי הוא מודה דברכה מבוררת קודמת והרי עד כמה שאין קשר בין הדברים למה שזה סיבה להקדים ויש לדחוק שלשיטתו ברכה מבוררת זה עדיף מדיני קדימה אבל לנ"ל א"ש דכל סברתו ביסח לחפצא אבל ביחס לברכה צמיד זה עצמו שמברך ביחד חשיב שיש בזה קשר ועדין צ"ב

ועיקר הדבר שבדין קדימה של חביב זה לא רק סברא שחשיב כחפץ יותר חשוב אלא כהודאה יותר נעלית מצד הבן אדם מבואר בגר"ז ואבן העוזר דהנה הרמ"א סימן רי"ב הביא או"ז דחביב טפל זה סיבה לברך עליו קודם לעיקר ושלא יפטר בברכת העיקר ולא חשיב ברכה שאינה צריכה [ןהאבן העוזר הוכיח כן מהירושלמי] והקשה המג"א והגר"א מסוגין דמבואר דז' מינים לר' יהודה שהם טפלים זה לא סיבה לברך עליהם קודם וביארו הנ"ל שלגבי שזה סיבה להוסיף ברכה זה רק בחביב שזה סברא שיש כאן הודאה נעלית יותר מצד הגברא ולא בז' המינים וכדו' שזה רק מצד החפצא

והנה עיין ב"ח שכתב לחדש שגם לרא"ש שבאין ברכותיהן שווים אין דין חביב הכונה שמברך לפי החביב של עכשיו אבל וצ"ב הסברא למה בעלמא הנידון לפי החביב בעלמא וכאן לפי החביב של עכשיו ולנ"ל א"ש דהסברא של חביב בעלמא זה סברא מצד החפץ שחשיב יותר חשוב אבל כאן שהמעלה מצד הגברא זה רק סברא במה שחביב לו עכשיו

**בדין קדימה דז' המינים באין ברכותיהן שוות וביאור המרדכי דבאין ברכותיהן וכו' מין ז' עדיף**

ד] והנה יש לדון האם באין ברכותיהן שוים דחביב קודם מה הדין במקרה שאין אחד מהם חביב האם כה"ג איכא למעלה דז' מינים דלכאורא כיון שחזינן שיש כאן דיני קדימה א"כ אפילו שכאן חביב עדיף אבל יתכן שבמקום שאין כאן חביב יש דין קדימה של ז' מינים אמנם לנ"ל יש מקום לומר שכאן שהדין קדימה הוא מצד הברכה ולא מצד חשיבות החפץ בזה יתכן שרק חביב זה סיבה לקדימה אבל ז' מינים אין זה סיבה לקדימה כלל אמנם יתכן דגם אם יש בזה דין קדימה הכוונה שז' מינים יש בזה גם קצת סיבה בתור חשיבות בברכה אבל ודאי שחביב קודם עוד יתכן שודאי שגם באין ברכותיהן יש קצת סיבה מצד החפצא רק שבזה חביב עדיף ועיין מג"א סק"ב שנקט שודאי שכה"ג איכא לדין קדימת ז' וכן הביא מהב"ח וכן הוא ברשב"ץ בסוגין [ובפשוטו כן מדויק בתר"י] ובזה העמידו את נידון הטור [ולפ"ז הדבר מדויק גם ברשב"א] האם שעורה קודם לזית אמנם המ"ב סק"ט וכ"ז הביא מהגר"א שאין בזה דין קדימת שבעה

ושמעתי להוכיח מתוס' שכתבו שאם גורסים דאר' יוסף חיב להיות כלישנא בתרא והנה אם נימא דגם ללישנא קמא בשניהם חביבים הולכים בתר ז' מינים א"כ לכאורא יתכן שהגמ' רק מביאה ראיה שיש דין קדימה באין ברכותיהן וכו' ומילא ללישנא בתרא זה קודם לחביב וללישנא קמא זה רק כשאין חביב

והנה עיין פר"ח שכתב שיש ראיה לשיטת הרא"ש שבאין ברכותיהן שווין אין דין קדימה כלל דהרי הגמ' שואלת למאן דאמר בשאין ברכותיהן שוין במאי פליגי דהינו דהגמ' הבינה מסברא שאין סיבה שיהיה כאן דין קדימה וא"כ למי שחולק אין סיבה לומר שלא ס"ל כפשטות הגמ' והנה הרשב"א ביאר שכונת הגמ' רק לברר על מה הנידון ולא שיש כאן קושי מסברא אמנם הביא ביאור שהגמ' מתכונת לשאול שמה סברא שיהיה דין קדימה וכן הוא ברש"י ותוס' ולנ"ל קשה ובפשוטו יש לדחוק שלאחר שהגמ' חידשה שיש כזה סברא מסתבר שזה לכולם והנה אם נימא שבאמת אפילו שיש דין חביב אבל אין דין ז' מינים א"ש שכונת הגמ' לשאול על הדין ז' מינים אמנם גם אם נימא שאיכא דין ז' מינים אבל הביאור כנ"ל שגם בדין קדימה מצד הברכה יש בזה קצת מעלה אבל יתכן שבזה ודאי שחביב קודם וככל הנ"ל והגמ' מוכיחה שזה גם נגד חביב מצד הפסוק ודו"ק בזה

והנה הבאינו לעיל שיטת הב"י בדעת המרדכי שבאין ברכותיהן שווין בזה לכו"ע מין ז' עדיף ובפשוטו הביאור על דרך הנ"ל אלא דיש סברא לומר איפכא דבתור חשיבות בברכה ז' המינים דזה דבר מצד החפצא זה סיבה להקדים משא"כ חביב זה רק מצד הגברא וזה לא סיבה להחשיב הברכה יותר חשובה ולכן כאן לכו"ע מין ז' עדיף

**בביאור שיטת הבה"ג שהעץ קודם לאדמה והאם זה גם נגד ז' המינים**

ה]עיין תוס' דהביאו מהבה"ג שכמו שמבואר בגמ' לעיל ל"ט. דאדמה קודם לשהכל אפילו ששהכל הוא יותר חביב ה"ה בורא פרי העץ חשיב ברכה מבוררת ביחס לאדמה וממילא אדמה קודם לשהכל והקשו הראשונים הרי עולא אמר מברך על זה וחוזר ומברך על זה והכונה שחביב קודם וכנ"ל או שאין דין קדימה ויעשה מה שרוצה ואיך הבה"ג אומר שברכתו בורא פרי העץ דהינו דבפשוטו עולא בא לומר בפועל מה לעשות וא"כ ודאי לא נתכוין לומר אלא אחד מהשיטות לעיל דאין שום רמז בדבריו לומר שהעץ קודם ועוד קשה שהרי ללשון השני שמחלוקתם גם באין ברכותיהן שוין הרי בהכרח מבואר שלרבנן צנון קודם לזית מצד שהוא חביב א"כ חזינן שהאדמה קודם להעץ כל שמצד דיני קדימה זה כך א"כ ה"ה לר"י אם האדמה יהיה שבעת המינים ומצאנו בזה כמה ביאורים בראשונים

א. עיין רטב"א ורא"ה ולכאורא כונתם כמו שביאר בנחלת דוד שנקטו שעיקר מה דעולא בא לומר שבאין ברכותיהן שוות מברך שני ברכות וממילא לא שייך כאן דיני קדימה כלל המבואר במתניתין דאם היו מברכים רק ברכה אחת א"כ זה היה אותו נידון דמתניתין על מה לברך את הבורא פרי האדמה, ולאחר דמבואר בסוגין שאין בזה דין קדימה ממילא מסברא כיון דמבואר בסוגין דלעיל דברכה מבוררת זה סברא להקדים גם כאן צריך להקדים את הברכה מבוררת ויתכן יותר שאם זה לא היה ברכה מבוררת א"כ אין סיבה שלא יהיה כאן דין הקדמה דחביב או ז' מינים והלשון השני מחולק בזה עצמו וס"ל שיש דין קדימה באין ברכותיהן שוות ועד כמה שיש דין קדימה ודאי שזה עדיף מהדין של ברכה מבוררת ובפשוטו ביאור הדברים הוא על דרך הסברות דלעיל דאם סברת המשנה מצד החפצא ובאין ברכותיהן שוות זה לא שיך ממילא שם רק הנידון מצד הברכה משא"כ המ"ד חולק שגם באין ברכותיהן שוות שיך לדון מצד החפצא וממילא ודאי דהסברא של חביב או ז' מינים זה קודם ובאמת אם לא יהיה כאן קדימות הנ"ל יהיה קדימה של העץ ואדמה

ב. עיין רא"ש שכתב שהבה"ג ביאר שכונת הגמ' מברך על זה וחוזר ומברך על זה דכה"ג מברכים שני ברכות ובפשוטו כוונתו דעולא בא לומר מימרא שלא בדיני קדימה אלא שבמשנה מבואר שנחלקו על מה מברך דהינו שבשני מינים יש ברכה אחת ויש נידון על מה מברך ועולא אמר שבשני מינים אין הנידון הנ"ל על מה מברך אלא מברך שני ברכות וצ"ע מה זה קשור למשנה ובפשוטו צ"ל שאם היה הדין שמברך ברכה אחת כיון שבין כה מברך אדמה א"כ אותו נידון המשנה היה גם כאן ועולא חידש שמברך שני ברכות ובאמת לא ביאר מה יהיה סדר הקדימה ויתכן שגם כאן יהיה אותו מחלוקת רק הבה"ג למד מהגמ' לעיל שברכה מבוררת קודמת והנה לפ"ז צ"ע דכיון דהסברא לומר שהקובע זה ברכה מבוררת הוא מסברא א"כ הרי בלשון השני רואים לא כך אמנם צ"ע יותר אם עולא לא התיחס באין ברכותיהם שות מה הדין אולי ס"ל כלשון השני שגם שם יש את המחלוקת וצ"ל שחזינן שפשיטא ליה שכונת המשנה על ברכותיהם שות מכלל דבאין ברכותיהן שות אין את דין המשנה ולפ"ז יתכן שגם הוא ס"ל שבזה עצמו נחלקו הלשונות רק שלא ניחא ליה שכונת עולא לומר שאין כאן דין קדימה דמתניתין דא"כ היה צריך לומר מה הדין קדימה ובהכרח רק בא לומר שמברכים שני ברכות ורק שמכלל דבריו מדויק שאין דין קדימה ועיין לקמן מה שהבאינו עוד ביאור מהביאור מרדכי

ג. אמנם עיין תוס' שכתבו לישב דבאמת גם הבה"ג למד שכונת עולא מברך על זה וחוזר ומברך על זה דהינו שחביב קודם אלא שהבה"ג פסק כלשון השני דמחלוקת באין ברכותיהן שוות ופסק להלכה כר' יהודה [ועיין א"ר שהביא הרבה ראשונים שתלו את הבה"ג בזה שפסק כר"י ללשון השני] ובפשוטו דבריהם צ"ע שכיון דבלשון הראשון חזינן שאין דין של ברכה מבוררת א"כ מהיכי תיתי שהלשון השני חולק בזה ועיין צל"ח מה שביאר בזה אמנם בפשוטו הביאור כמו שביאר הנחלת דוד [והאריך בדבריו באבן האזל ע"ש] והביאור מרדכי סקנ"ח שכוונת התוס' דללשון השני דגם באין ברכותיהן שוות ס"ל לר' יהודה דז' מינים עדיף מחביב חזינן שמעלת חביב אינה גדולה כלל וז' מינים עדיף א"כ ה"ה מעלת מבוררת עדיף ובאמת לרבנן שחביב עדיף ודאי שזה גם עדיף מברכה מבוררת רק ללשון הראשון שבאין ברכותיהן שוין חביב עדיף א"כ ה"ה שזה עדיף מברכה מבוררת [והנה בפשוטו אין זה מתאים אם כל הביאורים דלעיל דהרי ברכה מבוררת זה מעלה בברכה וא"כ בזה צריך להיות דין קדימה כדין חביב וצ"ע] ולפ"ז אליבא דרבנן שחביב עדיף מברכה מבוררת ללשון השני ה"ה שהכל יקדם לאדמה וכן הוא במאירי בסוגין ובזה יישב האבן האזל את הרמב"ם שהשמיט הסוגיא שם שכיון שפסק כרבנן א"ה גם כה"ג חביב קודם אמנם במאירי כתב שהגמ' שם זה רק דרך כעס אבל לא שזה מחיב בדיני קדימה

והנה בפשוטו לפ"ז כל סברת הבה"ג שהעץ קודם לאדמה זה רק לא נגד קדימה של ז' מינים אבל נגד קדימה של ז' מינים ודאי שזה עדיף כמו שלרבנן חביב עדיף ועיקר הדבר מבואר כן במכתם והכל בו דז' מינים קודם ורק באין ז' מינים העץ קודם לאדמה וכן הוא ברשב"ץ בסוגין ובאמת עיין מג"א סק"ד שנקט שלבה"ג תפוחים וקליות העץ עדיף וזה לכאורא א"ש לביאור הרא"ש וכנ"ל ועל דרך הרא"ה והריטב"א אמנם לדרך תוס' בהכרח כנ"ל שדברי הבה"ג זה לא נגד קדימה של ז' מינים ועיין שער הציון סק"י שהביא מהא"ר שדיק מפורש מהבה"ג שתפוחים וקליות תפוחים קודמים

והנה הטור הביא דהבה"ג כתב שכוסס שעורה זה לא קודם לשאר שבעת המינים ורק אם זה תבשיל ועיין טור שכתב שזה לשיטתו שבורא פרי האדמה קודם לבורא פרי העץ ולפ"ז מבואר בבה"ג מפורש שדבריו גם נגד שבעת המינים אמנם עיין ראש יוסף שאין זה מוכרח בכונת הבה"ג אלא יתכן שזה מצד דס"ל שאין לזה חשיבות ז' מינים כלל וכמבואר בב"י בשם הרשב"א אמנם עיין א"ר שכתב שבבה"ג מדויק שאם שניהם ז' המינים בזה העץ קודם לאדמה ורק מתי שזה קליות ותפוחים קליות קודם דהינו שקדימת ז' מינים לדבר שהוא לא ז' מינים זה קדימה יותר גדולה מהקדימה תוך ז' מינים ועיקר סברא זו מבואר במאירי בסוגין שנקט שכל הדין של קדימה בתוך ז' המינים זה לא נגד חביב ובפשוטו הדבר גם מבואר בתוס' שכתבו שהגמ' שואלת שקליות יפטור תפוחים וצ"ע הרי כתבו קודם כבה"ג שהעץ קודם וביאר המהרש"ל והא"ר שכאן שזה ז' המינים נגד דבר שהוא לא ז' מינים אין את הבה"ג ומדויק בתוס' שרק נגד תפוחים אבל לא נגד זית אפילו שקליות זה קודם אלא שצ"ע מנ"ל לתוס' שביחס לדין קדימה תוך ז' מינים מבורר עדיף וצ"ע

[ועיין ביאור מרדכי סקנ"ח שנקט שגם הרא"ש ס"ל כתוס' בישוב הבה"ג ביחס מהקושיא ממ"ד שהמחלוקת גם באין ברכותיהן שווה רק כיון שהרא"ש פסק כעולא לא יכל לבאר שדברי הבה"ג דלא כעולא דהרי קי"ל כעולא לכן ביאר שבעולא לא כתוב דלא כדבריו ע"ש שהאריך אמנם יתכן לבאר כמו שביארנו לעיל על דרך הרא"ה והריטב"א ובזה א"ש המג"א שגם נגד ז' מינים העץ עדיף]

**בקושית הראשונים על הבה"ג למה חטה ושעורה קודמים**

ו]עיין רא"ש שהקשה על הבה"ג דהעץ קודם לאדמה הרי מבואר בסוגין שכל ז' מינים קודמים אחד לשני וא"כ מבואר ששעורה וחטה קודם להעץ וע"ש שכתב לישב או שכונת הגמ' שחטה קודם לשעורה וכן בתוך ברכת העץ יש דין קדימה עוד כתב לישב שמדובר בעשה מזה לחם או מעשה קדירה שאז זה קודם לשאר מינים והנה הבאינו לעיל מתוס' ועוד ראשונים שנקטו שהלכה כלישנא בתרא מצד דגרסו וכדר' יוסף וצ"ב איפה מבואר ברב יוסף שגם באין ברכותיהם שוות יש דין קדימה ובהכרח מהדין שחטה ושעורה קודמים לשאר מינים ולכאורא זה דלא כאף אחד מתירוצי הרא"ש דלתירוץ שמדובר בתבשיל א"כ הדין קדימה מחמת שזה מזונות ולתירוץ שרק חטה קודם לשעורה א"כ שניהם זה אדמה והנה הרא"ש לשיטתו לא גרס כך בגמ' אבל לתוס' שכפי הנראה גרסו ולכן פסקו כך להלכה וכנ"ל מהגר"א א"כ צ"ע כנ"ל והנה אם נימא שנגד ז' המינים אין את הבה"ג א"ש אמנם אם נימא שלגבי תוך ז' מינים יש את הבה"ג צ"ע ובפשוטו צ"ל שזה ודאי שהראיה מחטה ומדובר בתבשיל וכן הוא בתורי"ח וע"ש שלרבנן כה"ג חביב עדיף דהינו דברכת מזונות זה חשוב כמו העץ ששניהם מבוררים [וזה דלא כמהר"ם או כמג"א שזית קודם וה"ה לרבנן חביב] עוד יתכן שבאמת יש שם גם סיבת קדימה מצד שזה מזונות אמנם משמעות הדרשא שזה גם מצד הדין שבעת המינים וצ"ע בזה ואם נימא דלא כגר"א אלא שהמקור לפסוק כלשון השני כנ"ל מהגרא"ז כיון שסתימת הבריתא כך א"כ אפשר לגרוס גם לבה"ג אמר רב יוסף אמנם בתוס' מפורש שהגירסא וכדר' יוסף ובהכרח צ"ל כנ"ל ובהלכות מהר"ם שהובא בתשב"ץ מפורש שהלכה כר' יהודה כלשון השני ושרק ללשון זה העץ תמיד קודם ונקט שמזונות זה קודם כמבואר בשו"ע שזה אפילו בכוסמין ושבולת שועל ובהכרח כגרא"ז או דס"ל שזה רק מחזיר לדין ז' המינים וכמג"א שזית קודם אבל זה לא סיבה בעצם ועל דרך זה הוא במג"א וכל זה חידוש וצ"ע בכל זה