9. בדין קדימה בברכות
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפד

#### ליל שב"ק פ' בא אור לי' שבט פ"ד – שיעור בית מדרש הגדול נוה יעקב

# הערות בדיני קדימה בברכות

### סיכום דיני קדימה בברכות

א] מבואר בגמ' בברכות מ: ונפסק בשו"ע סימן רי"א שיש דין קדימה בברכות והוא חיוב גמור ומבואר בפמ"ג סימן קס"ח סקמ"ז א' שמי שעובר על זה הוא נקרא עברין וחייב בנידוי ומכת מרדות אמנם לגבי שלם הביא מרבינו יונה שזה רק מצוה מן המובחר ונסכם הדינים בקצרה והנה מצאנו שני דיני קדימה א. בברכותיהן שוות ב. באין ברכותיהן שוות

והנה בברכותיהן שוות נחלקו תנאים האם חביב קודם או מין ז' קודם ודעת הרמב"ם שקי"ל כרבנן שחביב קודם ודעת רוב הראשונים דקי"ל שמין ז' קודם וכן הוא להלכה וחטה קודמת לשעורה ואחרי זה כוסמין שיפון שבולת שועל [עיין קס"ח סקי"ג ששיפון קודם] ובהעץ זית תמר גפן תאנה ורימון וכתב המ"ב סק"כ שפרי שלא נגמר בישולו אפילו שברכתו העץ אבל אין לו מעלה של מין ז'

והנה מבואר בגמ' לגבי פת שסדר הקדימה לאחר ז' המינים שלם נקי וגדול ונקט המג"א שנקי נחשב חביב ולפ"ז למד ששלם עדיף מחביב עוד חידש המג"א ששלם זה לא רק הלכה בלחם אלא בכל דבר [והנה צ"ב דהרי הבאינו דשלם זה רק מצוה מן המובחר וצ"ל שמעיקר הדין זה שוה לדין חביב והדין להקדימו הוא מצוה מן המובחר] ונחלקו הראשונים מה נחשב חביב דעת הרא"ש שהקובע מה שבעלמא נחשב חביב ולא מה שעכשיו חביב לו ודעת הרמב"ם שמה שעכשיו חביב לו וקי"ל כרא"ש אמנם במקום ספיקות המ"ב צירף את שיטת הרמב"ם

ובאין ברכותיהן שוות כל שאין סיבת קדימה וכדלקמן קי"ל שהסדר הוא המוציא מזונות הגפן העץ האדמה ושהכל וברכת הריח לאחר ברכת האוכל והנה ברכת המוציא קודמת תמיד וברכת שהכל היא תמיד אחרונה וברכת מזונות הכריע המ"ב שהיא נחשבת ברכה מבוררת ביחס להעץ והאדמה אמנם לגבי הגפן זה נחשב ששניהם מבורר רק דיש מעלה במיני דגן שמזה עושים פת ובפשוטו לפ"ז באורז ויין שמצד הברכה המבוררת זה אותו דבר ומאורז לא עושים לחם ממילא שם הדין שחביב קודם ולאחר זה ז' מינים קודם ולכן יין קודם וכן הוא משמעות המ"ב אמנם דעת הלבוש שמזונות נחשב יותר מבורר [ולכן ראוי למצוא מזונות של מיני דגן לברך עליו] ולגבי העץ והאדמה מצאנו בזה ד' דיעות דעת הרא"ש שאין דין קדימה ומה שירצה יעשה דעת הבה"ג שהעץ קודם הבה"ל הביא הרבה ראשונים שז' מינים קודם ודעת הרשב"א שחביב קודם ואם אין קדימה של חביב מין ז' קודם והמ"ב פסק שחביב קודם ולאחר זה ז' מין ז' קודם ואם אין קדימה כנ"ל יש דין קדימה של העץ לאדמה אמנם כתב הבה"ל שהדין קדימה של חביב לז' המינים או להעץ כיון שיש בזה מחלוקת זה רק אם זה חביב לכל השיטות דהינו שזה חביב לו עכשיו וחביב לו תמיד אבל אם יש צד שהעץ הוא חביב יקדים העץ וכן אם האדמה הוא ז' המינים ויש צד שהוא חביב ראוי להקדימו

ועיין מ"ב שכתב להסתפק לגבי אין ברכותיהן שוין האם שלם עדיף מחביב ויסוד הספק האם החידוש שאין מעלה של ז' המינים או שהתחדש שלחביב יש מעלה מיוחדת לגבי אין ברכותיהן שות ודעת הדרך החיים ששלם קודם ודעת היד הקטנה שחביב קודם ובפשוטו מה שירצה יעשה אמנם יתכן שכיון שחביב זה חיוב ושלם זה רק מצוה מן המובחר עדיף לברך על החביב עוד יש לדון לדעת הרמב"ם שמה שרוצה עכשיו זה נחשב חביב אמנם עיין לקמן דמבואר במ"ב שענין הלכתית זה לא סיבה להחשב חביב

### ספיקות בדיני חביב ושלם

]א. יש להסתפק האם לחם מרוח בדבר שאצלו זה חביב זה נחשב חביב יותר כיון שבצורה זו זה חביב או שמסתכלים על עיקר הדבר ומסתבר שזה נחשב חביב שהיום זה צורתו וכמו עוגה שמתובלת בצורה שזה חביב ודאי זה נחשב חביב וצ"ע

ב ויש לדון במי שקיבל חלה מאדם גדול וזה חביב אצלו האם זה חביב מחמת שמעדיף את זה או שחביב זה רק מחמת החפצא ובשם הגריש"א כתבו שזה נחשב חביב והוא חידוש דיסוד מעלת חביב שההודאה להקב"ה על האכילה היא גדולה וכאן זה לא קשור לעצם האכילה הגשמית ובבר אלמוגים כתב שזה לא נחשב חביב אמנם לדעת הרמב"ם שזה תלוי במה שחביב עכשיו יש לדון האם חביבות שהיא לא בטעם האכילה זה גם סיבה וכנ"ל ובח' הרשב"ץ על ברכות כתב שדבר שמברך עליו שהחינו יש לו דין קדימה מצד חביב ויתכן שזה סברא שמצב דיש בו התחדשות זה בגדר אכילה יותר חביבה ואולי זה סברא גם לדידן וצ"ע

והנה בפשוטו לרמב"ם הכונה שכל שעכשיו יש לו ענין באחד מהם לא משנה אם מסיבה הילכתית או סיבה אחרת זה נחשב חביב ולפ"ז כל שיש שיטות שאחד מהם קודם לרמב"ם זה תמיד גם יחשב חביב כיון שרוצה את זה לצאת מדין ספק אמנם בבה"ל לגבי קדימה של העץ והאדמה מבואר שזה דוקא אם זה חביב לו מבחינת האכילה ולא מסיבות צדדיות ויש לדון האם יש להוכיח מהרשב"ץ הנ"ל

ג. והנה יש להסתפק בדבר חם או קר שזה לא דבר בעצם מהותו האם זה נחשב חביב ומסתבר שזה חביב אמנם במקרה שמעדיף קר רק עכשיו זה יום חרפי ולכן רוצה חם או כי עכשיו זה יום מאוד חם בזה יתכן שזה נחשב חביב עכשיו ולא תמיד ורק לרמב"ם זה יחשב חביב

ד. יש לדון בתערובת של שני מינים שהולכים לפי העיקר האם בכל אופן יש לזה המעלה של הטפל וכגון שמעורב מין שבעלמא חביב עליו או שמעורב בזה אפונה שזה שלם או שמעורב בזה ז' המינים או דנימא שכיון שעיקר הברכה נקבע לפי הרוב זה הקובע את גדרי קדימה [והאריך בזה בבר אלמוגים סימן כ"ז] ולא מסתבר שבסלט שיש אפונה צריך לקחת האפונה בנפרד ולברך כיון שבצורה שניגש לאכול זה במצב שאין לו דין קדימה וצ"ע

ה. יש לדון האם באוכל מרק יש ענין שיברך לפני שמוציא הכף מהמרק כדי שיחשב יותר גדול וכן ביש לפניו שני כוסות ואחד יותר גדול האם זה נחשב גדול ועיין תהל"ד שכתב שאשבורן זה לא חיבור לענין ברכות וממילא אין בזה ענין קדימה והנה כתב הפרמ"ג בפתיחה להלכות ברכות אות ח' שאין דין קדימה לאכול על משקה ולנ"ל זה יקדם מצד שתמיד זה יותר גדול אמנם יש לדחוק שכונתו שאם זה היה דין קדימה זה היה קודם גם לחביב ועוד קדימויות וצ"ע ובעיקר הדבר בריטב"א מבואר שאוכל ומשקה זה שני סוגי אכילות ואין בזה דין קדימה ואפילו באין ברכותיהן שוות וברשב"א מ"א מבואר דיש בזה דין קדימה וכן מבואר במ"ב שיש דין קדימה של יין מאכילה אחרת

ו. הגר"א גניחובסקי הסתפק באשכול ענבים גדול ואשכול קטן האם זה נחשב גדול או שדנים כל אחד לעצמו והנה לגבי טומאת אוכלין זה חיבור אמנם יתכן שכלפי ברכה זה לא סיבה ויתכן שזה תלוי בנידון הנ"ל האם אשבורן הוי חיבור

ז. עוד כתב שם לדון באבקודו גדול מתפוח אבל אם נוריד הגרעין זה יהיה יותר קטן והביא שהחוט שני נקט שעדיף התפוח והדרך אמונה נקט שעדיף האבוקדו

### עוד כמה דיני קדימה

ב] והנה מצאנו באחרונים עוד כמה דיני קדימה א. עיין בה"ל סימן ר"ח ס"ט שכתב שאם יש דבר שזה רק כל שיש בו ויש דבר שרובו מין דגן זה עדיף אפילו אם הכל שיש בו הוא יותר נקי ומקורו מהפמ"ג ועיין רי"א מ"ז סק"א שכתב שגם תבשיל שעורים שרובו שעורים עדיף מדבר שיש בו רק מיעוט של קמח חיטה והסברא דהדין כל שיש בו זה קובע את נוסח הברכה אבל עיקר הברכה זה על דבר שהוא לא מיני דגן ובאפיקי מגינים רי"א סק"א הקשה מפת קטן חיטים שעדיף מגדול שעורים אמנם יש לחלק דכאן עיקר האכילה זה הדבר האחר ורק שהברכה נקבעת לפי הכל שיש בו וצ"ע

ב. עיין גר"ז בסדר ברכות הנהנין פ"ט ה"ז שכתב שדבר אפוי שיש לו תורת לחם הוא עדיף מדבר מבושל ומקורו מהרשב"א מ"א: שכתב שמעשה קדירה לא פוטר פרפרת כיון שזה יותר חשוב ואינו בדין שהאינו חשוב יוציא את החשוב ובפשוטו זה גם סברא לדין קדימה והמ"ב לא הביאו ויש לעיין בדבר המצוי שיש כל שיש בו אפוי או תבשיל של מיני דגן כגון קוגל אטריות מה עדיף ומסתבר שאם שעורים קודם לכל שיש בו שכל שכן שמבושל קודם

ג. עוד יש לדון האם הדין קדימה של ברכה מבוררת זה מחמת החפצא שהוא סיבה לברכה יותר חשובה או שרק מחמת שהברכה יותר חשובה ונפק"מ בדברים שמספק מברכים עליהם שהכל אבל מעיקר הדין ברכתו זה האדמה או העץ כגון פרות מרוסקים או סוכר שלרוב הראשונים זה האדמה או שוקלד שמעיקר הדין זה העץ או מיץ תפוזים שלחזו"א העיקר הדין שזה העץ ועיין צל"ח ל"ט שנקט לגבי שלקות אפילו שזה שהכל אבל כיון שזה ממין שברכתו מבוררת זה סיבה להקדימו דהינו שזה עצמו שחז"ל תיקנו לו ברכה מיוחדת זה סיבה להקדימו וכן הוא לשון הבה"ל תחילת סימן ר"ב ומקורו מהגר"ז שם וכן הוא במרומי שדה מ"ב. [ועיין בר אלמוגים סימן כ"ט מה שהביא על זה] ולענין ז' המינים כגון שזה מרוסק בזה ודאי שהקדימה מחמת החפצא ולא מחמת הברכה ולכן גם אם מברך שהכל זה קודם ועיין שער הציון ט' שדבש יש לו מעלה של ז' המינים והכונה לגבי שהכל אחר אמנם תכן שדוקא שם כי התורה קראה לתמד דבש ובשער הציון ט"ז כתב ששעורה קלויה לא קודמת לזית כיון שזה שהכל ויתכן שזה רק מצד שאין ברכתו שוה וצ"ע

אמנם עיין פמ"ג מ"ז א' שכתב לחדש שכל שמברך על שני דברים שאחד מהם ספק כגון בוסר שזה ספק העץ או האדמה עדיף לברך על זה שהוא ודאי ולא על זה שהוא ספק כיון שזה ברכתו כדינו אמנם בפשוטו כיון שיש צד שאם מברך על הודאי לא פוטר את הספק אם אין זה ברכתו כמבואר במ"ב סימן ר"ו א"כ עדיף שיברך על המסופק ועיין בר אלמוגים סכ"ט שהביא את הגר"ז שכתב שיברך על פת הבאה בכיסנים לפני תבשיל אפילו שכמעט תמיד זה ספק המוציא ובהכרח שלא ס"ל כן ובפשוטו אדרבא עדיף לברר על דבר שהוא ספק כיון שיתכן שברכתו יותר מבוררת וכנ"ל

### המקומות שאין דין קדימה

ג] והנה בעיקר דין קדימה בברכות מצאנו כמה הגבלות א. עיין מ"ב סק"א שזה רק אם זה לפניו אבל אם זה שלא בפניו אפילו שזה בתוכנית שלו לאוכלו כי יביאו את זה עוד מעט בכל אופן אין בזה דין קדימה וכן הוא בלשון המשנה היו לפניו ולא היה בדעתו ועיין שו"ע קס"ח ס"ה שבהיה לפניו פת חביבה שהיא פת עכו"ם יסלקנה מהשלחן וכן הוא בב"י בד"ה מה שכתב שאדם בביתו שמביאים לפניו אוכלים מברך על כל דבר כפי שמביאים לפניו ואין בזה דיני קדימה ולפ"ז בכל מיני ספיקות ראוי שלא להביא את השלחן את הדבר שלא מברך עליו

ב. עיין כה"ח שהביא מההלכות קטנות ח"ב סימן קנ"ה שאם מסדר האכילה אין עכשיו זמנו אין לו דין קדימה והנפק"מ שגם אם הכינו כבר את כל המנות על השלחן ויש עוגה או פרות למנה אחרונה אין דין לברך על זה ובפשוטו הוא מבואר ברשב"א מ"א: דמה שמבואר שברכו על היין קודם הפת או על הפרפרת קודם הפת מצד שרוצים לאוכלו כדי לגרור את תאות המאכל דהינו שכיון שמצד סדר האכילה כך ראוי לאכול לכן בזה אין דין קדימה וכן הוא לשון הריטב"א בהלכות פ"ג ה"ט וז"ל **ובכל מקום כל שיש סדר לאכילתו אוכל כדרך שהעולם אוכלין והקודם זכה לברך עליו בתחילה** עכ"ל

ג. עיין שו"ע קע"ד שיש דיעות שמים תוך הסעודה צריך לברך ולכן ראוי לשתות קודם הסעודה ומבואר שאין בזה איסור מצד דיני קדימה שמקדים שהכל להמוציא והסברא בזה ברורה שהרי אם לא יברך עכשיו לא יברך אחרי זה ולפ"ז ה"ה אלו שלא מברכים על עוגות באמצע האוכל כהכרעת המ"ב שמא זה המוציא ודאי שראוי לברך על זה קודם הסעודה כיון שהרי בתוך הסעודה לא יברך על זה אמנם יש לדון במקום שמצד הכרעת ההלכה יברך על זה גם אחרי זה אבל יש בזה צד ספק של ברכה לבטלה האם זה סיבה לדחות דין קדימה ויש מקום לומר שעד כמה שמעיקר הדין צריך לברך אין לו היתר לעבור על דיני קדימה אמנם עיין מ"ב סימן קס"ח לגבי אוכל קפה ועוגה שפסק שצריך לברך על שניהם וזה לא נחשב טפל ובכל אופן כתב שלכתחילה יאכל קודם את השהכל כיון שיש צד של ברכה לבטלה ומקורו מהמאמר מרדכי וכן הוא במ"ב סימן ר"ח סקכ"ג בשם המג"א באוכל מרק אם גריסים והרוב מים שמעיקר הדין יש לברך מזונות ושהכל אבל עדיף להקדים השהכל ובחיי אדם כלל נ"ד ה' תמה בזה שהרי עובר על סדר קדימה וכתב שאולי הצד ברכה לבטלה זה סיבה להקדימו

והנה ע"ש במאמר מרדכי לגבי האוכל סוכר ודבר שברכתו האדמה שיברך קודם על הסוכר כיון שאם זה האדמה כל שבירך בתחילה האדמה לא יכול לברך אחרי זה על הסוכר דהינו דס"ל שכל שאוכל שני דברים שברכתם האדמה לא מועיל שמכוין לא להוציא אחד מהם והנה בפשוטו משמע במ"ב בכמה מקומות שנקט לא כך אלא שאדם יכול לכוין שלא להוציא המין השני ולברך עליו אמנם יתכן שכיון שיש כאן צד ספק ברכה לבטלה לכן זה סיבה להקדים לברך על הסוכר שהכל וכן נפק"מ באוכל תפוז ומיץ תפוזים או תפוח ושוקלד שעדיף לברך קודם את השהכל דיש צד גדול שאם יברך קודם העץ או האדמה לא יוכל לברך אחרי זה שהכל על המיץ תפוזים או על השוקלד וכן הורה הגריש"א

### האם מותר לעבור על דיני קדימה לצורך

ד] והנה במה שהבאינו מהאחרונים שבמקום שיש צד של ברכה לבטלה זה סיבה לעבור על דיני קדימה והנה בפשוטו טעם הדבר שהצד של איסור ברכה לבטלה הוא יותר חמור מהצד שאדם עובד על דיני קדימה אמנם יש כאן דבר הצ"ב שעד כמה שהוכרע להלכה שאין כאן ברכה לבטלה א"כ הרי אם יעשה סדר הברכה הכרעת ההלכה שאין בזה איסור משא"כ אם עובר על דיני קדימה הרי ודאי עשה שלא כדין

אמנם לכאורא יש מקום לומר שכל הדין קדימה נאמר מתי שמצד הבן אדם אין לו הבדל מה יברך קודם בזה חז"ל אמרו לו שיברך כסדר שתיקנו אבל כל שיש לו סיבה להקדים הברכה על אחד מהם בזה אין כאן דין קדימה כלל ולכן כל שיש כאן צד ברכה לבטלה ולכן זה סיבה לברך קודם שהכל ממילא אין הכונה שהאיסור ברכה לבטלה ביטל את הדין קדימה אלא כה"ג אין תקנת קדימה וכמו שבמקום שיש לאדם סדר אכילה שמותר לעבור על דין קדימה כי כך סדר אכילתו ממילא גם כאן זה כך אמנם יתכן שזה לא דומה דשם שמסדר אכילתו זה כך זה נחשב כאילו עכשיו זה לא לפניו אבל כאן זה לא שייך והנה קי"ל כדעת הרא"ש שהולכים לפי החביב תמיד ולא לפי החביב עכשיו אמנם יתכן שמתי שכל סיבת הקדימה מצד חביבות של האכילה בזה חז"ל אמרו שהברכה זה סיבה להקדים את החביב אבל כל שיש לו סיבה הלכתית או סיבה אחרת להקדים אחד מהם אין בזה דין קדימה והנה עיין מ"ב סימן קס"ח לגבי קפה ועוגה שכתב שעדיף שימצא שהכל אחר דהינו אפילו שפסק להפוך את סדר הברכות אבל אם יכול אחרת עדיף וכן הוא בחיי אדם הנ"ל ביחס למקר אם גריסים דהינו שאין הגדר שאין כאן דין קדימה אלא זה דין דחיה ודלא כנ"ל אמנם יתכן דכאן הרי יש צד שבאמת זה לא נפטר א"כ מקדים ללא טעם אבל במקום שיהיה לו סיבה ודאית לשנות סדר הברכות וכדלקמן יתכן שבזה אין זה נחשב כלל שעובר על דיני קדימה

והנה הב"י סימן רצ"א הביא את הרמב"ם שגם בסעודה ג' צריך לקדש על היין ודן האם הכונה דוקא קודם הסעודה או שאפשר גם בתוך הסעודה וכתב שמי שרוצה לעשות קודם הסעודה יכול וצ"ב למה אין כאן איסור מצד דין קדימה ובהכרח שכיון שזה מכבוד שבת לקדש על יין קודם הסעודה ממילא אין כאן חסרון כלל של דין קדימה וכן עיין שעה"צ רצ"א סק"ט שמי שלא קידש בבוקר אלא על הפת יש לו להדר לקדש על יין קודם הסעודה דהינו אפילו שכאן הרי אין איסור אכילה קודם קידוש דכבר קודש על הפת אבל לכתחילה ראוי לעשות קידוש על היין ולכן ראוי שיקדש קודם וצ"ע למה אין כאן חסרון בדיני קדימה אלא בהכרח שכל שיש לו בזה הידור הלכתי של כבוד שבת וכדו' אין בזה חסרון

והנה עיין טור סימן רע"א שהביא מהירושלמי שצריך לכסות את הלחם בברכת הקידוש מצד שלא יראה הפת בושתו ועיין טור סימן רצ"ט שהביא מהמהר"ם שזה גם בהבדלה ועיין ט"ז שכתב שהיה מקום לומר שזה רק בקידוש שאפשר לקדש על הפת אבל בהבדלה זה לא שייך אמנם בטור מבואר לא כך והנה היה מקום לומר שיסוד הסברא לא מצד דיני קדימה אלא מצד שזה עצמו שעושה קידוש על יין ולא על לחם אפילו שזה יותר חשוב זהו יסוד הדין שלא יראה הפת בושתו אמנם בטור ביאר שהסיבה בגלל שמקדים הברכה והרי מצד דיני קדימה צריך להקדים את הלחם שזה קודם בפסוק וכן יש להוסיף שזה ברכה יותר מבוררת והנה כאן הרי יש לו סיבה הלכתית שמברך קודם על ההבדלה כיון שאסור לאכול קודם הבדלה ובכל אופן משמע שיש כאן חסרון של דיני קדימה אמנם באמת משמע שאין זה מעיקר הדין שהרי לא מצאנו שעוזר בדיני קדימה לכסות ובאמת יש מקום גדול לומר שזה סברא מיוחדת ביחס להמוציא ולא מצאנו את זה על ברכות אחרות ובחיי אדם כלל נ"ז כתב את זה גם על מזונות שזה כמו פת וצ"ע אם זה הלכה בכל מתי שעובר על דיני קדימה אמנם גם אם זה תמיד אבל כאן ודאי שאין הגדר שעובר על דיני קדימה כיון שהרי אין לו אפשרות אחרת ויתכן שתמיד כל שיש לו ענין הלכתי זה גם נחשב סיבה וצ"ע

ולכאורא יש לדון בזה נפק"מ במי שקידש בבוקר על היין ואחרי זה רוצה לקדש לבני ביתו קודם אכילה וכן להוציאם בברכת המוציא כנהוג ולכאורא יש להעיר שהרי הוא כרגע לא חייב בקידוש וא"כ הוא עובר על דיני קדימה שמברך על היין קודם המוציא אמנם אם נימא כנ"ל כיון שיש לו כרגע ענין לסדר את אכילתו בכזו צורה ממילא זה סברא שאין בזה דיני קדימה

וכן יתכן לדון נפק"מ במי שיש לו מיץ ענבים ויין על השלחן והמיץ ענבים יותר חביב עליו אבל בתור הידור בקידוש רוצה לקחת יין יבש או יין ויש לדון שהוא עובר כאן על דיני קדימה אמנם אם נימא שכל שיש לו סיבה הלכתית ולכן עושה כך אין כאן דיני קדימה כלל א"כ יהיה מותר לו לקדש על היין

וכן יש לדון באדם שרוצה לבצוע על החלות שאשתו אפתה כדי לכבדה שיתכן שכיון שיש לו ענין דוקא בסדר זה להשיג בזה מטרה לכבד את השני שבזה אין דין קדימה וצ"ע