חיוב על יצירת מזיק
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / בור / מ_מ

בס''ד

אופנים שחייב אע''פ שהיצירה שלו לא הזיקה

א. בדף נ''א ב' הרחיבה, מבואר בל''ק דחייב אף כשנפל מהצד שלא הרחיב, וברמב''ם מבואר דלא נח' בזה ב' הלישנות ולכו''ע חייב, וכתב הב''י דהרמב''ם כתב כן משום שאין סברא לפוטרו.

ב. שם מיבעיא לגמ' בטם טפח וכו' אם חייב, ויש צד שחייב אע''פ שלא ניזוק מכח מעשיו.

ג. בדף נ''א א' ת"ר אחד החופר בור עשרה ובא אחר והשלימה לכ' ובא אחר והשלימה לשלשים כולן חייבין, ומבואר דאף השני חייב, אע''פ שלא נתקל מחמתו, ולא נתקל בקרקעית בורו, וע''כ חייב משום שהגדיל את המזיק - משום שעל ידו הנפילה חזקה יותר, ואע''פ שאף בלא זה היה מת, נחשב כמזיק גדול יותר ע''י שיש לו כח דוחף גדול יותר -.

ד. בכל משלים בור, כבא אחר והשלימו לי' שהשני חייב לכו''ע על המיתה, צ''ב לעת רבנן דהמניח אבן על פי הבור בעל הבור פטור, מדוע כאן חייב, הא נתקל בראש הבור שחפר הראשון, וע''כ צ''ל דכיון שהוסיף במזיק אחראי על כל הבור, וגם באבן שהיתה מונחת ליד בור וחפר בור יש לדון לחייבו, אך י''ל דאין האבן חלק מהבור - ועי' בתוס' דף כ''ח ב' שכתבו 'יש לחלק כיון שיש שם תקלה על הבור' ואולי כוונתם דע''י הנחת האבן נעשה גם בעל הבור, וא''כ לכא' מבואר דהאבן נחשבת חלק מהבור -.

ה. נראה ברש''י דף י' ב' ובשו''ע בסי' תי''ח סעי' י' דהמרבה בחבילה אף כשהוסיף אש שיכול לשרוף לבדו, ואף בהוסיף אש כשיעור הראשון ואף יותר מהראשון, דהשני פטור והראשון חייב, וצ''ב כיצד אפשר לחייב את הראשון על כל הנזק, הרי לא רק אש שלו הזיקה - ולכל היותר יש להחשיב כל אש כזה יכול וזה יכול דבנזיקין א''א לחייב כל אחד יותר מחצי לרבנן דר''נ, ואולי אף לר''נ, ומצד חיציו לכא' גם אינו יותר מזה יכול וזה יכול, ויש שאמרו שאף למד''א אשו משום ממונו חייב באש על מה שמעשיו הזיקו, ולכא' כאן מוכח לא כך, דא''א לומר שמעשיו הזיקו הכל ואינו יותר מז''י וז''י, וכן לכא' מוכח מדברי רש''י שהשני פטור כשבלאו איהו הוה מזיק, ובזרק חץ כה''ג שהחץ יכול להזיק, ובא אחר וגם זרק חץ ושניהם יחד מזיקים לכא' אין סברא לפטור את השני, וכל הסברא לפוטרו הוא רק משום שלא יצר מזיק, וכל זה לכא' נצרך אם החיוב על מה שהאש מזיקה, די''ל דאינו אחראי על האש אם לא יצר מזיק, אך אם חייב על מה שהוא הזיק מדוע שיהיה דין ליצור מזיק - ואף הראשונים שנח' על רש''י נראה שלא נח' אלא על מה שפטר רש''י את השני, ולא על מה שחייב הראשון, ולכא' צ''ל דכיון שהראשון יצר מזיק, כל אש שנוסף נחשב כאותו המזיק, והוי כעין דיקלא ואלים, וכיון שהוא האחראי על המזיק הרי הוא חייב, ורק כשהשני הוסיף אש ועי''ז מזיק הזק שלא היה יכול להזיק א''א לחייב את הראשון, משום שכשיש בו כח מזיק גדול יותר הוי מזיק אחר וכמו שבהרחיבה לכא' הראשון פטור כשנפל מהצד שהרחיב השני אף לפי רבה שהשני פטור וצ''ע - אלא שלכא' לדעת רש''י דצריך בעלות על המזיק א''א לומר כן, ולדבריו צ''ל כדברי הקצוה''ח דאזלינן בתר מעיקרא אף בזורק חץ -.

ו. התבאר שיש שכתבו שאף למד''א אשו משום חציו חיובו על מה שהוא הזיק, רק דינו אינו כאדם אלא בממון המזיק, והובא להקשות ממרבה בחבילה, ולכא' יש להקשות גם ממה שחילקו התוס' בדף נ''ט ב' בין ליבה וליבתה הרוח דפטור, למניח גחלת וליבתה הרוח לחוד דחייב, ולכא' הביאור הוא דרק כשיצר מזיק לבדו בלא הרוח חייב, ובליבה וליבתה הרוח כיון שאין ברוח לחוד ללבות, יצר מזיק ביחד עם הרוח, משא''כ כשיש ברוח לחוד בכדי ללבות, הגחלת נחשבת כבר מזיק, משום שיכולה היא להזיק ברו''מ, ולכא' כל זה מובן רק אם חייב על מה שהאש הזיקה, והיוצר את המזיק הוא אחראי על מה שהמזיק הזיק, אך אם חייב על מה שהזיק מה הנ''מ אם הרוח ליבתה לחוד, או ליבה ביחד עם הרוח, ואם כשהרוח מלבה לחוד חייב כ''ש כשרק סייע הרוח ללבות.

ז. בדף נ''א ב' מספקא בגמ' טם טפח וסילק אבניו, ואם חייב רק על מה שהיצירה שלו הזיקה היאך אפשר לחייבו, ובשלמא במשלים לי' דחייב על הכל משום שי''ל שיש לשני סיבה להיות חייב על הכל, ואף לרבי בבור ט' הפקר והשלים לי' האחרון חייב הכל, אך בטם טפח לכא' מוכח דדי במה שהוא בעל הבור, וא''צ שמעשיו יזיקו, וכיון שנעשה בעל הבור בהוספת הטפח האחרון, לא נפקעה אחריותו ע''י שסילק את מעשיו.

אופנים שפטור אע''פ שהיצירה שלו הזיקה

א. נראה ברש''י דף י' ב' ובשו''ע בסי' תי''ח סעי' י' דהמרבה בחבילה אף כשהוסיף אש שיכול לשרוף לבדו, ואף בהוסיף אש כשיעור הראשון ואף יותר מהראשון, השני פטור, ומבואר דאע''פ שגם האש שלו הזיקה פטור, והביאור - כ''כ בחי' ר' שמואל - דאין נחשב שהשני יצר מזיק, ואין חייב על מה שהאש שלו מזיקה אם לא יצר מזיק.

ב. בדף נ''א א' דעת רבה - כ''כ הדרישה - דהמרחיב בור פטור, דכיון שמיעט הבל, א''א להחשיבו כיוצר מזיק, ופטור אע''פ שנפל מהצד שהרחיב, ואף כשנפל בקרקעית הבור שהרחיב, מכיון שדנים על כל הבור יחד, ונחשב הכל כבור אחד פטור.

ג. וכן מבואר לפי הל''ק דאם מת בהבל פטור אע''פ שנפל מהצד שהרחיב, אע''פ שמת מחמתו, ואע''פ דהמניח אבן על פי הבור חייב, ואף להך גיסא בתוס' בדף נ' ב' דנתקל באבן ונישוף בקרקע חייב, וע''כ כנ''ל דא''א להחשיבו כיוצר מזיק לענין הבל - ותוס' שהקשו הוא משום שלא מסתבר שאינו נחשב בעל הבור לגבי הצד שהרחיבה -.

ד. בור י' ובא אחר והשלימה לי''א, ונפל שור ומת, וברור שלא היה מת בבור י', נראה שאף בכה''ג פטרו התוס' והרשב''א בדף י' א', ולכא' משום שלא הוסיף כח בבור להזיק, אע''פ שגרם שעוד שוורים ימותו, אך לא היה חסר כח הממית בבור י' ולא נחשב שהוסיף כח חדש שלא היה בבור, ומבואר דאע''פ שהטפח שחפר המית פטור, משום שאין נחשב שיצר מזיק.