9. קנין אגב
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב מאיר קאופמן / קנינים

ב שבט ע"א

**סימן ט**

**בסוגיא דקנין אגב**

**א]הצדדים בגדר קנין אגב**

**ב]המשמעיות שזה לא מעשה קנין במטלטלים**

**ג]בדין שדה לאחד ומלטלים לאחר**

**ד]בקנין אגב בחוב**

**ה]בענין אגב בהפקר**

**ו]בדין אגב לאחר ל' ובאופן שהקרקע והמטלטלים לא חל באותו זמן**

**ז]בדין שיעבוד אגב קרקע**

**ח]בענין קני על מנת להקנות בקנין אגב**

**ט]בדין אגב בשכירות קרקע**

**דיני אגב**

**הצדדים בגדר קנין אגב**

א] מבואר קידושין כ"ז. דנכסים שאין להם אחריות נקנים אם נכסים שיש להם אחריות בכסף שטר וחזקה ומסקנת הגמ' שזה אפילו אם אינם צבורים והנה בגדר קנין אגב דנו בזה האחרונים עיין דברי יחזקאל סימן מ"ד ובספר אש תמיד בחידו"ת מהגרב"ד זצ"ל ובחידושי הגרש"ש נדרים סימן כ"א והאו"ש פ"ב מזכיה ונבאר הצדדים בס"ד והנה בפשוטו זה וודאי שיסוד הקנין בהא דהמטלטלים נחשבים כדבר אחד אם הקרקע כמבואר בריטב"א קידושין כ"ז: ע"ש וכן זהו הנידון של הגמ' שצריך שיהיה צבורין מצד שרק אז שייך לדון שזה כדבר אחד אמנם גם אחרי שזה כדבר אחד שיש לדון בגדר הדברים וכדלקמן

א. והנה בפשוטו היה מקום לבאר שכה"ג דנים שזה כדבר אחד אם הקרקע ודינו כקרקע וממילא זה נקנה בקניני הקרקע ולפ"ז גדר הדברים שהמעשה קנין מתיחס למטלטלים עצמם והם כקרקעות שמועיל בהם כסף שטר וחזקה אמנם אין צורך לומר שזה ממש כדבר אחד אלא כדין עשר שדות בעשר מדינות שמועיל קנין באחד לקנות את כולם דביאר הברכת שמואל קידושין סימן ט"ז שגדר הדברים שמעשה קנין אחד נחשב מעשה קנין בהכל ע"ש ובגמ' הרי מבואר שדימתה הדברים שכמו שמטלטלים דנידי אין בהם אגב כך אין על עבדים הסברא דסדנא דארעה חד הוא ומשמע שזה אותו גדר

ב.אמנם יתכן שזה וודאי שאין הגדר שהמעשה קנין מתיחס אל המטלטלים בעצמם אלא שנתחדש כאן שכיון שזה כדבר אחד אם הקרקעות ממילא סיבת הקנין שנעשה בקרקעות חלה גם על המטלטלים דהינו שזה יוצר סיבה שהמטלטלים יקנו לקונה דהיינו שנתחדש כאן שדבר אחד שנעשה מעשה קנין בחלקו זה עצמו סיבה שגם החלק השני יקנה ללוקח עד כמה שיש רצון להקנות אותו

ג.עוד יתכן לבאר שזה כמו קנין סודר למ"ד בכליו של מקנה שנתחדש שאם המקנה מקנה סודר לקונה זה עצמו סיבה שהקרקע שלו יקנה לקונה ה"ה כאן נתחדש שההקנאה של הקרקע שחלה לקונה זה עצמו המעשה קנין שבסיבתו המטלטלים עוברים לקונה ולפ"ז זה רק שייך אם הקרקע נקנתה לקונה ולא מועיל מה שנעשה בא מעשה קנין

ד.עוד יתכן שבאמת עיקר ההקנאה זה בגמירות דעת בעלמא אלא שבדברים לא חל כלום אמנם כשאדם מקנה הקרקע זה סיבה שאז גומר בדעתו להקנות גם המטלטלים הטפלים אליה וכן ביאר בגרש"ש ובאו"ש פ"ב מזכיה וכדלקמן

**המשמעיות שזה לא מעשה קנין במטלטלים**

ב] והנה בפשוטו היה נראה לבאר כצד הראשון שהגדר שזה כקרקע וממילא הקנין של הקרקע חל על הכל וכדלעיל אמנם קשה א"כ איך שייך בזה קנין שטר אם זה לא כתוב בשטר הרי המטלטלים לא כתובים בשטר והיה מקום לומר שכיון שזה טפל לקרקע ממילא השטר הולך על הכל אמנם יש מקום לומר שכיון שיסוד הקנין שטר זה מסירת הראיה ולגבי המטלטלים אין שום ראיה ממילא לגבי זה אין כאן שום סיבת קנין וצ"ע

עוד יש לדון דמבואר ברימ"ג בב"ב ע"ז: דמעות נקנים באגב גם אם הקנה את הקרקע בקנין סודר והרי מטבע אינו נקנה בחליפין כיון שחשיב אין גופו ממון וא"כ לכאורא גם אם זה יחשב קרקע אין זה סיבה שזה יקנה בחליפין דלמה שיפקע החיסרון דאין גופו ממון שכמו שעל המטלטלים יש חיסרון זה כך גם על הקרקע יש חיסרון זה ומשמעות הדברים שאין הגדר שהמעשה קנין מתיחס למטלטלים הנקנים באגב

עוד יש לדון דבגמ' בב"מ י"א: מבואר שאת המעשר אי אפשר לקנות בחליפין כי זה דרך מקח וממכר אמנם מבואר שהקנה באגב קרקע שנקנה בכסף והנה אם נימא שהגדר שהקנין של הקרקע נחשב על המטלטלים א"כ יוצא שהמעשר נקנה בכסף והרי זה דרך מקח וממכר ועיין בחידושי הגרש"ש הנ"ל שנתקשה בזה אמנם באמת עיין בריטב"א בב"מ שם שנתקשה בזה וכתב שהמתנות עניים זה היה במתנה ולא בכסף וכמבואר בגמ' שלמדה מכאן שעוזר קרקע במכר ומטלטלים במתנה ובפשוטו משמע שאין הגדר שהמעשה קנין מתיחס ממש למטלטלים

ועיין דברי יחזקאל סימן מ"ד דהביא דהחידושי הר"ן בב"מ מ"ז הקשה למה רבנן לא ביטלו קנין אגב מצד שמא יאמרו לו נשרפו חיטיך בעליה למסקנא שלא צריך צבורין וע"ש שאם הגדר שזה כקרקע ושלכן מועיל בזה קנין כסף א"כ בפשוטו יש כאן לא פלוג כיון שבעלמא בקרקע עוזר ולא דנים כל מקרה וכמו שבעציץ נקוב מועיל קניני קרקע או בעבדים ובפשוטו מוכח מהר"ן דלא כצד זה אמנם יתכן שכונתו להקשות דלגבי מטלטלים לא ידנו דבר זה שהוא כקרקע

**בדין שדה לאחד ומלטלים לאחר**

ג] והנה הגמ' דנה בשדה לאחד ומטלטלים לאחר האם זה מועיל ועיין רש"י שביאר שאמר לבעל השדה תקנה הקרקע לעצמך והמטלטלים לאחר וצ"ב עד כמה שהגדר שהמעשה קנין כאילו נעשה במטלטלים א"כ כאן המעשה קנין היה למי שקונה הקרקע ולומר שעשה המעשה קנין בקרקע לחברו לכאורא זה גם לא היה מועיל דהרי כיון שחברו לא זוכה בקרקע אין סיבה שיחשב מעשה קנין במטלטלים כה"ג אמנם אם כצדדים האחרים א"ש אמנם למה שיסד הגרש"ש ששליחות על קנינים זה רק ליחס החלות יתכן שא"ש שבאמת עושה סיבת קנין לעצמו ומיחסה לשני אלא שצ"ע האם זה שייך במתנות עניים שאין אפשרות להקנות אלא לעניים

והנה ברמב"ם ביאר שאומר לבעל המטלטלים שיקנה המטלטלים אגב מה שהקנה השדה לאחר וכבר עמד בזה הסמ"ע סימן ר"ב שזה דלא כרש"י אלא שכתב דהר"מ מודה לדינו דרש"י אמנם צ"ע דכה"ג שלא אמר לבעל הקרקע א"כ מה שייך לומר שיש כאן מעשה קנין שהוא סיבה לאחר לקנות הרי הוא לא עשה שום מעשה קנין בקרקע והקרקע לא ניקנת לו וקונה הקרקע לא עשה כלום בשבילו ובהכרח כצד הרביעי דבאמת זה מהדברים הנקנים באמירה אלא שכשאדם מקנה קרקע גומר בדעתו להקנות את כל המטלטלים הטפלים לזה ואפילו למישהו אחר ואין צורך שהמעשה קנין של הקרקע או הקנאת הקרקע יהיה לאותו אדם וז"ב ולפ"ז באמת היה מקום לומר דבאופן דרש"י לא יועיל כיון שאין כאן שום דעת קנין של הקונה וצ"ע

והנה הגמ' דוחה שאני ר"ע דכיד עניים דמי ורק כאן עוזר שדה לאחד ומטלטלים לאחר ועיין ר"ן שהביא לדון שזה רק כאן שלר"ע היה מזה טובת הנאה שהוא הרי היה אחראי להשיג הכסף לעניים וצ"ב עד כמה שיש כאן סברא שכיון שהחלות נעשה לשני בני אדם לא מועיל אגב א"כ מה סברא שכיון שיש כאן תועלת לבעל הקרקע שהעניים יזכו במטלטלים שזה סיבה שיחול קנין אמנם לנ"ל יתכן דא"ש דכיון שההקנאה היא בגמירות דעת והגמ' רק דנה שזה לא סיבה לגמירות דעת אלא אם מקנה דבר זה לבעל הקרקע ובזה יתכן שגם בהקנאה למישהו אחר אבל לבעל הקרקע יש בזה ניחותא זה גם סיבה שיהיה כאן גמירות דעת להקנות לו

והנה עיין לשון הרמב"ם פי"א ממע"ש הי"א וז"ל מי שהיו פירותיו רחוקין ממנו והגיע יום הביעור ה"ז קורא שם למתנות ומזכה להן לבעליהן ע"ג קרקע או למי שזוכה בהן לבעליהן שנתינת המטלטלים על גבי קרקע אינה אלא מתנה שיש בה חיזוק וכו' עכ"ל ומשמעות הדברים כנ"ל שזה רק מתנה שיש בה חיזוק דהינו שיש כאן הקנאה בדיבור בעלמא אם חיזוק בזה שהקנה הקרקע

**בקנין אגב בחוב**

ד] והנה דנו הראשונים האם מועיל קנין אגב בחוב ויש ראשונים שלא מועיל ויש ראשונים שמועיל במלוה בשטר ושיטת תוס' בב"ב קמ"ח. שמועיל גם במלוה על פה ועיין תוס' שהקשו שהגמ' אומרת שמתנת שכיב מרע בדבר שליתיה בבריא ליתיה בשכ"מ והגמ' שם דנה איך אפשר להקנות חוב והקשו תוס' הרי אפשר באגב ותירצו וז"ל כיון דליתא בבריא בקנין דלא מצי להקנות בלא דבר אחר עם ההלואה לא חשיב איתא בבריא וכו' עכ"ל וצ"ב עד כמה שהדבר האחר הוא רק היכי תימצי שיחשב שנעשה בזה מעשה קנין מה שיך לומר שצריך דבר אחר הרי הדבר האחר הוא המעשה קנין לקנות המטלטלים וכמו שקנין סודר לא נחשב שאי אפשר אם דבר אחר כי צריך לתת גם את הסודר אמנם לנ"ל א"ש דכאן אין הדבר האחר המעשה קנין אלא רק צורה שאדם יגמור בדעתו להקנות יוצא שאין צורה להקנות אלא אם יקנה עוד דבר ביחד עמו וכה"ג לא חשיב איתיה בבריא וצ"ע

**בענין אגב בהפקר**

ה]עיין קצוה"ח סימן רע"ה שמועיל לקנות הפקר באגב אם זה צבורים בתוכו לדעת הרמב"ם דבצבורים לא צריך לומר אגב וקני דהינו שזה מצד עצמו טפל לקרקע ובנתה"מ חלק עליו והנה אם הגדר כנ"ל שזה נקנה בגמירות דעת מצד שכשאדם מקנה הקרקע הוא אגב זה מקנה שאר דברים א"כ במקום שאין מקנה זה לא שייך והאריך בזה האו"ש פ"ב מזכיה לדחות דברי הקצוה"ח מטעם הנ"ל

והנה הקצוה"ח הקשה על דבריו מרש"י בב"מ י"א: דמתנות עניים אם אובת הנאה אינה ממון זה כמו הפקר וזה לא נקנה באגב ומבואר ברש"י שלא שייך אגב בהפקר אמנם אם נימא שגדר אגב שהמעשה קנין שנעשה בקרקע נחשב גם מעשה קנין במטלטלים א"כ כאן שהקרקע קנה בכסף אין בזה שום סיבה שזה יחשב מעשה קנין במטלטלים שזה לא של הבעלים ולא יעזור לתת על זה כסף ומוכח מדברי הקצוה"ח דלא כצד א'

והנה ע"ש שכתב להוכיח מהא דמבואר ברש"י שלמ"ד דקרקע נגזלת אם גנב קרקע והיה בה פרה ועשה מעשה גניבה בקרקע זה נחשב מעשה גניבה גם פרה מצד אגב והרי כאן אין מקנה ובכל אופן מועיל אגב א"כ ה"ה בהפקר ועיין נתה"מ שרצה לדחות ששם זה מצד חצר והוא חידוש שמה שזה גזול בידו זה סיבה לקנין חצר אמנם ברש"י הרי מבואר שזה מדין אגב ועיין או"ש שכתב לדון שגנב קונה גם בדברים שבקנינים לא מועיל עוד כתב לדון שכאן שחל חיוב אונסים לנגזל זה כמו דעת אחרת מקנה וכל זה צ"ע אם הגדר שכל המעשה קנין שזה סיבה שהמקנה גומר בדעתו על הכל א"כ כאן זה לא שייך וצ"ע

וע"ש שהביא לדברי הרשב"א בב"ק שכתב שזוכה קרקע בנככסי הגר זוכה גם בשטר מצד שזה אפסירא דארעא וביאר הקצוה"ח שכוונתו מצד קנין אגב רק שבא לבאר שכאן עוזר גם לא צבורים מצד שזה אפסרא דארעה והנה הנתה"מ דחה ששם זה לא מצד קנין אגב אלא מצד אפסרא דארעא וצ"ע דהרי הגמ' הוכיחה מהבריתא שזה מצד אגב וא"כ מוכח שמצד הדין אפסרא דארעא זה לא סיבה לקנות אם לא שנחלק שכשיש בעלים זה יכול להועיל רק מצד אגב וכשאין בעלים זה יכול להועיל מצד אפסרא ועיין דבר אברהם סימן ג' סק"ז שהקשה שהרי הרשב"א קידושין כ"ז נטה לומר דבשטר צריך לומר אגב וקני חזינן שזה לא בטל לקרקע וכאן כתב שזה בטל אפילו בנכסי הגר אמנם אם נימא שכשיש בעלים צריך מדין אגב משא"כ כשאין א"ש אמנם מסברא הדבר צ"ב ויתכן עוד שדבעלמא רק על ידי מקנה אחד זה נחשב כדבר אחד ובהפקר זה לא שייך ובשטר שזה אפסרא דארעה גם בהפקר חשיב כדבר אחד

**בדין אגב לאחר ל' ובאופן שהקרקע והמטלטלים לא חל באותו זמן**

ו]עיין קצוה"ח סימן ס"ו סקי"ד שכתב לחדש דבמקנה קרקע לאחר שלושים ומטלטלים מהיום מועיל מצד אגב וע"ש ראיתו והעתיקו הגרעק"א בגליון השו"ע סימן ר"ב והנה בפשוטו הדברים מאוד מחודשים שכיון שהמעשה קנין של הקרקע הוא רק סיבה על לאחר ל' דהינו שהיום אין כאן סיבה גמורה לענין המטלטלים א"כ איך עכשיו יכול להקנות אגב זה את המטלטלים והרי יכול לחזור בו מהקרקע חזינן שאין כאן עדין מעשה קנין מושלם , ולכאורא גם לצד שהקנאת הקרקע זה המעשה קנין של המטלטלים א"כ כאן שעדין לא חל החלות קנין על הקרקעות א"כ עדין לא נעשה כאן המעשה קנין ורק לצד האחרון יש מקום להבין שמספיק מה שעשה עכשיו מעשה קנין על הקרקע אמנם לפ"ז תמיד אפשר לעשות מעשה קנין על הקרקע ולאחר ל' ואגבו מטלטלים ולחזור בו מיד אחרי זה מהקרקע וצ"ע

ולכאורא יש להוכיח מהראשונים דלא כקצוה"ח דכתבו בב"ב מ"ד לענין שיעבוד מטלטלים אגב קרקע שמועיל זה רק באופן שקנה הקרקע קודם המטלטלים ולא אם אחרי זה ע"ש וצ"ע

**בדין שיעבוד אגב קרקע**

ז]עיין גמ' בב"ב מ"ד: דמבואר דאדם לא יכול לשעבד מטלטלים ועיין רבינו יונה וריטב"א שאפילו אם יעשה קנין מפורש זה לא יעזור אמנם אם משעבד אגב קרקע זה עוזר ועיין רמב"ן ורשב"א וריטב"א שכתבו שלצד שגם דאיקני משתעבד ה"ה אם הקנה מטלטלים אגב קרקע ובזמן השיעבוד לא היה לו מטלטלים וקנה אותם אחרי זה בכל אופן זה מועיל אפילו אם אז כבר מכר את הקרקע כיון שהשיעבוד עדין קיים וברמב"ן והריטב"א מבואר שגם אם בזמן שהקנה השיעבוד לא היה לו קרקע אבל קנה אחרי זה ומכרה חל השיעבוד והנה בפשוטו שם זה דין אגב רגיל וכן הוא בריטב"א שדן שמה שלא עוזר בסתם קנין אחר כי יש חיסרון של קול ע"ש ועיין ברמב"ן שנקט שזה רק עוזר כי לא יכול לחזור בו משיעבוד המטלטלים אמנם הרשב"א שם חולק שיכול לחזור בו משיעבוד המטלטלים כל זמן שלא קנה ובכל אופן זה נקנה באגב והנה בהא דהתנו הראשונים ששיעבוד הקרקע קיים בזמן קנית המטלטלים משמע שאז צריך שיחול הקנין אגב וצ"ע הרי בזמן קנית המטלטלים אין כאן הקנאת קרקע ומה עוזר שזה משועבד ואולי רק דנו שלא יהיה כאן כלתה קנינו וצ"ע ובפשוטו מוכח מכאן שעוזר להקנות באגב קרקע היום ומטלטלים לאחר ל' אלא שצריך שהקרקע תהיה עדין ביד הקונה ואולי רק כאן שזה דבר שלא בא לעולם הדגישו הראשונים שצריך שיהיה קיים בזמן קנית המטלטלים ועוד יתכן שגם אם הקנה הקרקע למישהו אחר אבל זה שלו מכח ההקנאה הראשונה משא"כ בשיעבוד אם אין שיעבוד מלכתחילה לא היה על זה שיעבוד על זמן זה או מצב זה

ועיין בעדר"י שם שלא עוזר שהמלוה יקנה ללוה מתנה על מנת להחזיר קרקע ואגב זה ישעבד המטלטלים כיון שלא חל שיעבוד על הקרקע אמנם בעלמא וודאי עוזר להקנות אגב קרקע גם בדבר שיש לו את זה רק מתנה על מנת להחזיר וצ"ע מה איכפת לן שלא חל שיעבוד אבל הוא מקנה לו קרקע ואגב זה ישעבד מטלטלים וצ"ל שכיון שזה שני סוגי הקנאות זה שיעבוד וזה מכירה לכן זה לא מועיל וכעין ספק הגמ' שמכר ומתנה לא יצטרף אמנם יתכן שזה סברא מיוחדת בשיעבוד שכיון שבקנין רגיל לא שייך לשעבד אלא רק באגב לכן פה צריך שיחול גם שיעבוד על הקרקע וצ"ע ועיין במגיה שם שכתב לדקדק מהטור שכן יעזור לשעבד כה"ג ע"ש

והנה עיין ק"ש ב"ב אות קצ"א שהביא מהרא"ש בתשובות שכתב שהדין אגב כאן הוא לא קנין אגב רגיל אלא זה רק כדי ליצור קול אמנם הביא דבכלל ע"ב ס"ז כתב שמטלטלים לא משתעבד מצד אסמכתא ובקרקע אין חיסרון של אסמכתא ועל ידי הדין אגב זה מוריד החיסרון של אסמכתא עכ"ד וצ"ע אם נימא שאגב זה רק עוד סוג מעשה קנין מה פתאום שזה יוריד החיסרון של אסמכתא ומשמע שגדר הדין שזה נחשב כקרקע ולכן זה נקנה וממילא כיון שזה קרקע אין בזה חיסרון דאסמכתא וצ"ע ועיין בזה בדברי יחזקאל סימן מ"ד סק"ח

**בענין קני על מנת להקנות בקנין אגב**

ח]מבואר בראשונים ב"מ ט: שאפשר לתת לחברו דבר כדי שיזכה בזה בחצר ועיין דברי יחזקאל דלא שייך להקנות קרקע לחברו רק כדי שיזכה באגב והטעם דבחצר אחד מזכויות הקרקע זה לקנות בחצר ואפשר לתת זכות זו משא"כ באגב כל ההקנאה זה אגב משהו ועד כמה שלא מקנה לו לענין שום דבר אין כאן סיבה לאגב ועוד דבחצר משאיל לו הזכות להחזיק החפץ שזה הסיבה לקנות בחצר משא"כ כאן זה לא יעזור והנה בפשוטו דבריו מוכרחים וע"ש שנקט שיש בזה מחלוקת ראשונים האם עוזר קני על מנת להקנות כמו בקנין סודר וכן האם עוזר מתנה על מנת להחזיר והנה לא זכיתי להבין דמיון הדברים דבקני על מנת להקנות ומתנה על מנת להחזיר יש כאן הקנאה גמורה של הקרקע לכל מילי אלא שיש כאן תנאי שהוא יחזיר ורק בזה כתבו הראשונים שעוזר כמו שהביא שם ואין שום ראיה מוכרחת שמישהו חולק על זה אבל אם לא מקנה לו את עצם החפץ כלל אלא רק כדיש יקנה באגב א"כ לא הקנה לו הקרקע כלל

**בדין אגב בשכירות קרקע**

ט]מבואר בגמ' שאפשר להקנות מטלטלים אגב שכירות קרקע ועיין שהביא רבינו ירוחם שאגב שאלה אי אפשר אמנם כתב דמדברי תוס' מוכח לא כך וצ"ב מה פתאום לחלק ביניהם ועיין קצוה"ח שהאריך דמצאנו כמה דוכתי שזה פחות קנין מאשר שכירות ובאמת יש ראשונים שקרקע בשכירות נקנה בסודר ושאלה לא נקנה בסודר ע"ש אמנם לענין הלכה הנה הדין שגם חצר שאולה קונה בחצר וצ"ל שכאן זה סברא שזה סוג חלות אחר וזה דומה לספק הגמ' דמכר ומתנה לא קונה

ועיין אחרונים דהביאו מהרי"ט דרק אם הבעלים מקנה הקרקע מועיל אגב בשכירות אבל אם אדם שכר מטלטלים ורוצה להקנות למישהו ואגב זה להקנות מטלטלים זה לא עוזר והנה בפשוטו זה נסתר מהגמ' בקידושין דהרי במעשה דר"ג ר' יהושע הקנה לר"א אגב הקרקע ועיין בבית הלוי מה שישב בזה והנה הדברים פלא מהיכי תיתי לומר כך וכן עיין רמב"ן רשב"א ריטב"א בב"ב מ"ד דפשיטא להו דלא כמהרי"ט

**דיני אגב**

א]נחלקו הראשונים האם אגב מועיל מדאוריתא או מדרבנן

ב]מסקנת הגמ' דלא צריך צבורין

ג]מבואר בגמ' שצריך לומר אגב וקני ושיטת הרמב"ם שבצבורין לא צריך לומר אגב ורוב הראשונים חלקו עליו והשו"ע פסק כרמב"ם והרמ"א פסק כשאר ראשונים

ד]נחלקו הראשונים האם עם מועיל והרמ"א הביא שני הדיעות ולדעת הר"מ בהכרח שעם לא עוזר

ה]מבואר בגמ' שגם אם מקנה הקרקע בשכירות זה מועיל לאגב ונחלקו הראשונים האם בשאלה עוזר לאגב ודעת רוב הראשונים שעוזר וכן הכריע הש"ך ובר"ש משמע שגם אם לא עוזר להקנות קנין גמור אבל להשאיל מטלטלים וודאי יעזור

ו]המהרי"ט חידש שרק אם יש לו קרקע לגמרי ומשכירה לאחר מועיל באגב אבל אדם ששכר קרקע ומקנה אותה זה לא עוזר לאגב אמנם מהראשונים מוכח דלא כדבריו וכן פשטות הגמ' דלא כדבריו

ז]מבואר בגמ' שגם קרקע במכר ומלטלין במתנה עוזר ומבואר בראשונים שה"ה הפוך

ח]הגמ' מסתפקת האם קרקע לאחד ומטלטלים לאחר עוזר ונשארת בספק אמנם באפוטרופוס מבואר שעוזר וכן קי"ל ובר"ן הביא שיטות שרק אם יש לו מזה טובת הנאה עוזר ויש אחרונים שדימו שליח לאפוטרופוס וצ"ע

ט]הרבה ראשונים גרסו בגמ' דרק אם נתן דמי כולם קונה באגב אמנם הרמב"ם לא העתיק דבר זה ומבואר שלא גרס כן וכן הוא בשו"ע ועיין מאירי דבצבורין גם ללא נתינת דמים קונה

י]להלכה עבדים לא קונים באגב אגבן והם עצמם נקנים באגב בצבורין בתוכו כיון שזה מטלטלים דנידי

י"א]הקצוה"ח חידש שהפקר נקנה באגב בצבורין בתוכו והנתה"מ והאו"ש חלקו עליו ופשטות רש"י מבואר שגזילה מאותו אדם נקנה באגב ואם הגדר באגב שעיקר הקנין זה בגמירות דעת של המקנה וודאי שלא נקנה באגב

י"ב]עציץ נקוב נקנה אגב הזרעים ותוס' דנו שלא צריך לומר אגב וקני

י"ג]שטר של הקרקע תוס' דנו שלא צריך לומר אגב והרשב"א נוטה שצריך אמנם ברשב"א מבואר שגם בגר שמת הזוכה בקרקע זוכה בשטר אפילו אם זה לא בקרקע ומצד אפסירא דארעא

י"ד]מבואר בריטב"א והרבינו יונה שעוזר מתנה על מנת להחזיר לענין אגב אמנם אם מקנה רק לענין שיקנה בפשוטו לא עוזר כמו שהאריך הדברי יחזקאל דהרי לא נתן לו כלום

ט"ו]בפשוטו מבואר בראשונים שעוזר אגב גם בקנין לאחר ל' והקצוה"ח חידש שגם אם הקרקע תחול יותר מאוחר מהמטלטלים ואפילו אם אחרי זה יחזור בו ובפשוטו בראשונים משמע לא כך

ט"ז]הגרעק"א נקט שאם אדם שלח שליח להקנות מטלטלים והקנה אגב קרקע השליח זה עוזר

י"ז]הגמ' אומרת שעוזר קרקע לאחד ומטלטלים לאחר דהינו אותו מקנה וברש"י מבואר שהכוונה שהקונה זוכה המטלטלים לאחר וברמב"ם מבואר שמדבר אם הקונה של המטלטלים ואין זה ענין לזוכה הקרקע וכן העתיק השו"ע ובפשוטו מודה לרש"י אמנם רש"י לא מודה לרמב"ם

י"ח]בגמ' מבואר שאפשר לשעבד מטלטלים אגב קרקע ומבואר בראשונים אפילו שבקנין אחר לא עוזר ומבואר בראשונים שאם דאיקני עוזר מועיל לשעבד אגב קרקע שיקנה אחרי זה אפילו שבזמן שיקנה המטלטלים כבר לא יהיה לו הקרקע וזה מועיל כיון שעדין שיעבוד הקרקע קיים ומבואר ברא"ש שגם עבדים שלא נקנים באגב כשאינם צבורים עוזר להשתעבד אגב קרקע

י"ט]לענין חוב יש ראשונים שלא נקנה באגב כלל ויש ראשונים שרק מלוה בשטר ויש ראשונים שגם מלוה על פה נקנה באגב

כ]מבואר ברימ"ג שגם אם קנה הקרקע בסודר אפשר לקנות מעות באגב