14. בישול אחר בישול בלח
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה חזרה הטמנה מרחצאות בישול / שיעורים

**פ' בלק**

**סימן י"ד**

**בדין בישול אחר בישול בלח**

**שיטות הראשונים והמקור שיש בישול אחר בישול בלח**

**בטעם שיש בא"ב בלח ובטעם החולקים**

**בביאור שיטת רבינו ירוחם**

**הקושיות על הביאור שהחימום זה הבישול ומה שיש לבאר בזה**

**בביאור דעת הרמ"א שהחמיר רק בנצטנן לגמרי**

**בדין דבר יבש שנימוח ובביאור דברי הגרעק"א**

**ביאור אחר בהא דיש בישול אחר בישול בלח בדברי הרבינו יונה דמה שנהיה כ"ש זה סיבה לבישול**

**שיטות הראשונים והמקור שיש בישול אחר בישול בלח**

א]מבואר במשנה שכל שבא בחמין בערב שבת שורין אותו בחמין בשבת ובפשוטו מבואר שאין בישול אחר בישול ובביאור הגר"א הביא לזה עוד מקור מהדין שמותר להחזיר בשבת אמנם עיין רא"ש סוף סימן י' וסימן י"א שדן שבדבר לח שנצטנן יש בישול אחר בישול וכן הכריע להלכה וכן פסק הטור, והב"י הביא כן מהסמ"ק ועוד ראשונים ובב"י הביא מרבינו ירוחם בשם רבינו יונה שחילק בין דבר שמצטמק ויפה לו שכה"ג בלח שנצטנן יש בישול אחר בישול משא"כ דבר שמצטמק ורע לו אמנם הב"י דייק מדברי הר"ן [וכן מפורש בהשגתו ריש פ' במה טומנין על רבינו יונה] והרשב"א שאין בישול אחר בישול בלח [וכן מפורש בשו"ת הרשב"א הבוא בב"י סוף סימן רנ"ג ובשו"ע ומג"א שם] וכן דיק המ"מ מסתימת לשון הרמב"ם

והנה הרא"ש הביא מקור להחמיר בלח מהא דמבואר בגמ' מפני מה אין טומנין בדבר המוסיף הבל גזירה שמא ירתיח וביאר רש"י שזה שם האיסור דהינו בישול וקשה הרי סתם קדירות כבר התבשלו בשבת והוכיח מכאן הרא"ש שיש בישול אחר בישול אמנם כתב שיש לדחות שכונת הגמ' שיעבור על איסור חיתוי בגחלים ולא שהחיסרון עצם ההרתחה ובריטב"א כתב שהכונה שיעבור על איסור חזרה וכן ביאר בביאור הגר"א רנ"ג ס"ה וצ"ל שאפילו שזה איסור דרבנן אבל החמירו באיסור זה וצ"ב לשון גמ' שמא ירתיח הרי האיסור עצם החזרה על התנור ואם נימא כרמב"ן שאם זה לא נהיה יד סולדת אין איסור א"ש ויתכן עוד שמה שגזרו גזירה לגזירה זה מצד ההרתחה שזה עיקר הגזירה וצ"ע ובביאור הגר"א שי"ח סט"ו כתב לבאר כגירסת הרמב"ם שהכונה שמא ירתיח שיגלה הקדירה ויחזור ויטמין אמנם הרשב"א נקט לעיקר כגירסת רש"י

עוד הביא הרא"ש ראיה מהא דמבואר בגמ' ביצה ל"ד שאחד נותן את המים חיב ובפשוטו מדובר לאחר מאכל בן דורסאי וכן הוכיח מהגמ' בשבת י"ח ודימה הרא"ש הנידון של בישול אחר בישול בלח לבישול לאחר מאכל בן דורסאי וע"ש שכתב לדחות שהגמ' בביצה זה קודם מאכל בן דורסאי וחייבים על קירוב הבישול ועל הגמ' של מגיס כתב או שהחשש מצד צובע או שסממנים צריכים בישול לעולם

**בטעם שיש בא"ב בלח ובטעם החולקים**

ב]והנה בעיקר הדבר שנקטו הראשונים שיש בישול אחר בישול בלח צ"ב טעם הדבר מה זה שונה מדבר יבש ועיין מ"ב סקכ"ט שכתב דבדבר לח כיון שאזיל חמימותו ונצטנן בטל ממנו שם בישולו הראשון ועיין חזו"א ל"ז י"ג וסימן נ' סק"ט דביאר דבדבר יבש הבישול זה מה שמתרכך וזה הרי נשאר גם כשהוא מתקרר משא"כ דבר לח הבישול זה מה שזה מתחמם וברגע שזה נצטנן פקע בישולו וממילא יש בזה בישול וזה כמו מתכת שיש בזה בישול אחר בישול כמו שהוכיחו האחרונים ועיין אגלי טל שגם האריך בזה שיסוד הבישול בלח זה מה שהוא מתחמם והנה עיין לשון הרמב"ם שכתב פ"ט ה"א וז"ל אחד האופה את הפת או המבשל את המאכל או המחמם את המים הכל שיעור אחד עכ"ל ומבואר בלשונו כנ"ל שיסוד הדין בישול במים זה חימומם ולא הזכיר שזה בישולם

והנה יש לעיין האם לשיטות אלו כל הבישול במים זה רק החימום שלהם או שוודאי שהם מודים שיש במים בישול בעצם זה שהם משתנים על ידי הבישול רק שס"ל שיש כאן שני סוגי תיקון שזה סיבה להחשב בישול א. מצד תיקונם ב. מצד חימומם, והנה בעיקר דין בישול אחר בישול אם ננקוט שאין בישול בדבר שהגיע למאכל בן דורסאי ובפשוטו הביאור דעצם זה שהוא כבר מבושל לא שיך בו בישול וא"כ עד כמה שיש כאן בישול מצד התיקון ולכן יש בו שם מבושל זה עצמו סיבה שלא יהיה בו בישול אחר בישול ובהכרח שאין בו אלא הבישול שנעשה על ידי החימום וכן מבואר מדברי הפמ"ג סימן רנ"ד שהקשה דבשומן אווז שנצטנן צריך שלא יהיה בישול אחר בישול דודאי שבישולו קיים בו דהרי הוא ראוי לאכול מצד הבישול ומבואר מדבריו שנקט שבכל לח הבישול זה החימום וזה פקע משא"כ כאן שיש גם תיקון וזה לא פקע וממילא נקט שזה סיבה לא להתחיב גם על החימום אמנם יש מקום לדון שכל הסברא שדבר מבושל אין בו בישול זה רק עד כמה שזה אותו סוג תיקון אבל עד כמה שכאן התחדש שיש בישול מצד החימום וזה סוג בישול אחר לגמרי א"כ בזה לא איכפת לן שיש בו שם מבושל מצד מה שזה מתוקן דביחס לסוג הבישול של מה שהוא חם זה פקע ממנו לגמרי וצ"ע

והנה עיין שיטה לר"ן ל"ז: שכתב דבמים יש בישול גם לאחר שזה נהיה יד סולדת עד שזה יחסר ובפשוטו כונתו עד שיעלה רתיחות ולכאורא כוונתו שהתיקון של הבישול במים זה מה שהוא מעלה רתיחות והנה הוא ס"ל שם שבדבר יבש שהתבשל כמאכל בן דורסאי אין בזה בישול אחר בישול אמנם בדבר לח כן וצ"ב החילוק ולנ"ל יש לבאר דס"ל שיש כאן שני תיקונים נפרדים אחד זה חימום המים וזה נהיה ביד סולדת ואחד בבישול המים וזה נהיה ברתיחה גמורה ולפי זה לא נעשה פעולה זו כלל ולכן כאן זה סברא לחיב יותר מאשר בדבר יבש שהגיע למאכל ב"ד

והנה עיקר הדבר שמים שלא רתחו חשיבי רק מבושל כל צרכו דייק הראשי יוסף מתוס' ריש פרק כירה שכתבו שדין המשנה בחמין זה גם בלא הוחמו כל צרכם והרי איך מדובר אם זה לא הגיע ליד סולדת א"כ זה לא מבושל כלל ואם זה הגיע ליד סולדת א"כ זה מבושל לגמרי ובהכרח שכה"ג חשיב רק כנתבשל כמאכל בן דורסאי והנה הב"י כתב שאפילו שיש בישול אחר בישול בלח אבל אם זה עדין יד סולדת אין בזה בישול אחר בישול וצ"ב כיון שנקט שבלח יש בישול אחר בישול ודבר שזה רק כמאכל בן דורסאי יש בו עדין בישול וא"כ למה שלא יתחיבו על זה ויש לבאר שכל שזה עדין קצת חם ויש חלק מהבישול זה משאיר כל הבישול ולא מסתבר אמנם לנ"ל יתכן או שס"ל שלשיטה זו כל הבישול זה החימום ולא הבישול וממילא אפילו שזה גדר מאכל בן דורסאי ביחס לתיקון הדבר ויש שמא יחתה אבל ביחס לדיני בישול זה לא סיבה או דנימא כנ"ל שבאמת יש כאן את שני הדברים רק החלק של התיקון בזה הוא נשאר עדין ואין בישול אחר בישול וביחס לחלק של החימום בזה יד סולדת זה שיעור מבושל כל צרכו ודו"ק ולפ"ז בנתבשל ונצטנן וחזר והנהיה יד סולדת כבר אין איסור להוסיף הבישול דכאן כל הבישול אחר בישול הוא בחימום המים

והנה בדעת הראשונים שאין בישול אחר בישול בלח יש לדון כנ"ל האם פליגי דאין בישול מצד החימום אלא רק מצד תיקון המים או שבאמת ס"ל שגם חימום המים זה בישול אלא שס"ל שכיון שיש לזה שם מבושל לא חיבים על שאר תיקוני הבישול שנעשים בזה וכדהבאינו לעיל מהפמ"ג והנה ידוע להקשות בשם הגר"ח שמולאביץ זצ"ל לשיטות שאין בישול אחר בישול בלח ובהכרח שהבישול לא מה שזה מחומם אלא תיקון המים א"כ כל מתי שמחמם לרחיצה זה צריך להחשב משאצל"ג דהרי אין לו שום ענין בתוכן המלאכה שזה תיקון המים עוד הקשו דהוי דבר שאינו מתכוין ואע"ג דהוי פס"ר אבל לדעת הערוך הרי פס"ר דלא ניחא ליה מותר וגם לתוס' שפליגי הרי ס"ל שזה לא מלאכת מחשבת ולכאורא מוכרח מזה כנ"ל דבאמת גם לרשב"א יש חיוב מצד החימום רק שכל שזה נתבשל כבר אין בזה שם בישול אפילו שנעשה בזה תיקון לצורך רחיצה אמנם יתכן שגם לרחיצה יש ענין במה שזה נהיה בתחילה מבושל וכדחזינן בראשונים שלצורך רחיצה של אחר המילה צריך לעבור איסור בישול דאוריתא וצ"ע בזה ועיין רשב"א מ: בכללא דמילתא שכתב שמים יין ושמן יד סולדת בו אסור כי הם קלים להתבשל ודאי משמע שזה אסור מצד שיש כאן בישול ולא שעצם החימום זה מה שאסור

**בביאור שיטת רבינו ירוחם**

ג]והנה שיטת רבינו יונה הובא ברבינו ירוחם דכל הדין שבלח יש בישול אחר בישול זה רק במצטמק ויפה לו ולא במצטמק ורע לו וכבר תמהו האחרונים בטעם הדבר דהרי בדבר יבש חזינן שמצטמק ויפה לו זה לא בישול וגם בדבר לח אם הוא חם ומוסיף עליו בישול אין בזה איסור וא"כ מה הצירוף שמחממו וגם מצטמק ויפה לו ואין לומר שאם מצטמק ורע לו הקלקול גרוע מהתיקון דא"כ תמיד בתחילה זה מתחמם לפני שזה מצטמק ותמיד שיתחיב מצד מצב זה ועיין חזו"א ל"ז י"ג דמשמע שביאר שההבדל בדבר לח בין חם לקר חשיב שינוי צורה כמו מתיך את המתכת אלא שאין לזה חשיבות אלא אם כן זה גורם למצטמק ויפה לו וצ"ב

ושמעתי לדון דהנה בפשוטו הסיבה שמצטמק ויפה לו אין זה בישול הוא מצד שתיקון זה לא חשיב בישול אמנם יש מקום לדון שוודאי שחשיב תיקון שזה סיבה לחיב על זה אלא כיון שהדבר נעשה בתור המשך תיקון הבישול הקודם א"כ אין לזה חשיבות של יצירה עצמית אלא כחלק מהיצירה הקודמת ולכן לא חיבים על זה ולפ"ז אם זה לא יחשב כהמשך התיקון הקודם זה סיבה לחייב על זה והנה עיין בגמ' ע"ד: לענין התכת זפת שדנה שאין זה מלאכה כיון שזה חוזר ומתקשה ועיין פנ"י מ: שהביא פר"ח סימן ס"ח סק" שדן שכל זה דוקא כאן כי בשעתו זה ניכר שהוא נמס אבל במים שגם בשעתו הבישול לא ניכר אין חיוב על זה כלל אמנם הוכיח מהגמ' בביצה שיש בישול במים מדאוריתא אמנם עדין יש מקום לומר שכיון שהבישול לא ניכר כל שזה הצטנן לא דנים את התוספת של מצטמק ויפה לו כהמשך הבישול אלא כדבר לעצמו ולכן כאן אפשר לחייב על זה אמנם לכאורא כל זה אם אין לחייב על עצם החימום דאם עצם החימום חשיב בישול א"כ כאן וודאי שגם במצטמק ורע לו צריך לחייב על עצם החימום וז"ב וכן מעיקר דברי הפר"ח שזה לא ניכר חזינן שהבישול זה לא עצם החימום ודו"ק

**הקושיות על הביאור שהחימום זה הבישול ומה שיש לבאר בזה**

ד]והנה בעיקר הדבר שנקטנו בתחילה שעצם החימום הוא בישול יש להקשות א. מה שהקשה בשו"ת משכנות יעקב סימן ק"ד דהגמ' אומרת שמן אין בו משום בישול דלכאורא עד כמה שעצם החימום יש בו בישול למה שבשמן לא יהיה את זה דלכאורא כל הסיבה רק מצד שהשינוי של בישול לא נעשה בו ב.למה כלי שני זה לא מספיק סיבה להחשב בישול הרי בתור חימום לרחיצה וודאי אדרבא הדרך לרחוץ במים חמים ג.האחרונים נקטו שאסור לבשל גם פחות ממאכל בן דורסאי והמ"ב נקט שזה דרבנן והחזו"א נקט שזה דאוריתא ויסוד מחלוקם האם חצי שיעור באיכות חשיב חצי שיעור אבל הא מיהא לכו"ע זה אסור וצ"ע א"כ למה מים שלא הגיע ליד סולדת לא חשיב חצי שיעור והניחא אם כל הבישול הוא התיקון א"כ כל שהוא לא יד סולדת אין כאן תיקון כלל אבל אם עצם החימום הוא הבישול א"כ אין סיבה שזה לא יחשב חצי שיעור ד.עוד יש להקשות על השיטות שחששו שמלח שנמס או סוכר חשיב דבר לח ויש בזה בישול אחר בישול ואפילו שמניחו כשהוא יבש וצ"ע א"כ מה צד הגמ' שמלח אין בו משום בישול הרי זה נימוח ושיהיה בזה את הבישול של החימום וכמו שאוסרים במלח מבושל

ובפשוטו מבואר מכל זה דגם בלח הבישול זה התיקון שנעשה על ידי הרתיחה וכמו בדבר יבש אלא שבכל אופן יש סברא שבלח יש בישול אחר בישול ועיין תהלה לדוד סקל"ג וכן הוא בלשון המנח"ח שהחיסרון שהבישול לא ניכר דהינו שבאמת וודאי שהבישול זה התיקון אלא שבלח כיון שזה נצטנן ולא ניכר הבישול של מה שהיה חם לכן יש בזה בישול אחר בישול ובזה א"ש שבכל הדוגמאות הנ"ל שאין תיקון בעצם הבישול אין סיבה שיחשב בישול מצד החימום

**בביאור דעת הרמ"א שהחמיר רק בנצטנן לגמרי**

ה]והנה עיין רמ"א סימן רנ"ג ס"ה ושי"ח סט"ו שכתב שנוהגים שאם נצטנן לגמרי יש בישול אחר בישול ואם לא נצטנן לגמרי מותר וצ"ב טעמא דמילתא דהרי מי שמחמם לדרגא של פחות מיד סולדת אין זה בישול וא"כ כל שזה פחות מיד סולדת פקע בישולו ועיין פמ"ג א"א סקל"ט וכן בחזו"א וכן הביא האגלי טל מהמנחת כהן שהכוונה שפוסקים כרשב"א ורק שנוהגים להחמיר בנצטנן לגמרי ובטעם הדבר כתב החזו"א ל"ז י"ג שזה כדי שיהיה היכר שזה כבר התבשל פעם אמנם עיין מג"א רנ"ג סקל"ז שם שנקט שבישול אחר בישול בלח שנצטנן לגמרי הוי אמירה לעכו"ם באיסור דאוריתא ורק דן לסמוך על השיטות החולקות וכן העתיק הגר"ז ועוד אחרונים וכן נראה דעת המ"ב שהרי כתב לדון לענין הטמנה שצונן מותר דאם זה היה חם ונשאר קצת חם לדעת הרמ"א חשיב חם שאסור להטמינו וצ"ב טעמא דמילתא ועיין אגלי טל סק"ג י"ד ובהגהה שם, ובתהלה לדוד שי"ח ל"ג שכתבו לבאר שכל שזה נשאר קצת חם שזה שיור מהבישול הראשון חשיב שזה עדין מבושל אפילו שזה דרגא שזה לא עושה בישול ועיין אגלי טל שדימה דבר זה להא דבטומאה דבר שהיה עליו שם אוכל לא פקע ממנו שם אוכל עד שיפסל מאכילת כלב אפילו דבתחילה לא חל על זה שם אוכל עד שיהיה ראוי לאכילת אדם ע"ש אלא שעדין צ"ע אבל למה שזה לא יהיה כמו נתבשל כמאכל בן דורסאי שיש בזה עדין בישול וכתב שזה רק דרבנן ולגבי דרבנן מקילים שאין בישול אחר בישול ועיין תרומת הדשן סימן ס"ו שמפורש דימה דבר זה למאכל בן דורסאי וזה לצד שהחימום זה הבישול ולביארו הנ"ל שהחיסרן שזה לא ניכר צ"ל שכל שנשאר עדין קצת חם בתור שירים מהבישול חשיב שהבישול ניכר

והנה בפשוטו איכא בזה נפק"מ גדולה מה השיעור של חום שצריך שישאר דלחזו"א מספיק גם שיעור כל שהוא שניכר שזה היה מבושל אמנם לביאור הנ"ל צריך שיעור חום בגדר יד סולדת של הבישול הקודם ובאמת בלשון הגר"ז שי"ח ס"ט שהוא נאכל עדין מחמת חמימותו ומשמע שצריך שמעלת החום עדין קימת ולכן שייך להחשיבו שזה עדין מבושל ולדרך התהלה לדוד הנ"ל צ"ע

עוד נפק"מ בנתצטנן לגמרי ונתחמם קצת לפני השבת דלטעם האגלי טל וודאי שזה אסור דאין כאן שירים מהבישול הקודם וכן מפורש בדברי ובחידושי הגרעק"א, ועיין תהלה לדוד שהוסיף דאל"כ לא משכחת ליה האיסור דהרי תמיד מחמם קודם ורק אחרי זה נהיה יד סולדת וצ"ל שאם עושה בתור מעשה אחד וודאי שזה אסור אמנם עיין חזו"א סקי"ג ד"ה והרוצה דמשמע שגם אם זה נצטנן קודם שבת והתחיל להתחמם אין בזה בישול אחר בישול וזה א"ש שכל שזה חם בשבת חשיב שניכר שזה מבושל וצ"ע

**בדין דבר יבש שנימוח ובביאור דברי הגרעק"א**

ה]והנה מבואר בשו"ע שי"ח סט"ו שמותר לתת איפנדא ליד התנור ואין בזה איסור מצד שהשומן נימוח ונהיה נוזלי דאין בזה איסור נולד ועיין ט"ז ולבוש שנקטו שזה דוקא אם זה לא מגיע לידי יד סולדת אבל אם זה מגיע לידי יד סולדת אסור מצד שהר בדבר לח יש בישול אחר בישול אמנם המג"א ביאר שגם אם זה יגיע לידי יד סולדת אין חיסרון וצ"ב הטעם והפמ"ג ביאר שכונתו ששומן גם אם הוא נימוח חשיב דבר יבש כיון שמטבעו הוא יבש ויתכן שזה גם צירוף שכל שהוא מתייבש הוא חזר להיות יבש [ועיין חמד משה דהקשה דאדרבא גם כשהוא יבש חשיב דבר לח] אמנם עיין מחצית השקל ולבושי שרד וכן משמע במ"ב שביארו שנתחדש כאן שכיון שבזמן שמניח את זה על האש הוי דבר יבש שאין בזה בישול א"כ אפילו שאחרי זה הוא נהיה לח אבל אז הרי לא עושה מעשה בישול והמעשה שבתחילה אינו מעשה בישול [ועיין מנחת שלמה תנינא סימן כ' שדימה דבר לתבשיל אם מים שמניחו על האש ואחרי זה מתאדים המים שאין בזה איסור צלי אחר בישול דבזמן שהניחו על האש אין כאן מעשה צליה דהרי יש כאן מים ולכאורא יש לחלק דכאן זה דבר שלא שיך בו בישול דצריך שישתנה כדי שיהיה בו בישול אבל באופן הנ"ל כבר עכשיו הוא דבר ששיך בו צליה וצורת הצליה שמאדים את המים ואז הוא נצלה וצ"ע] ועיין מג"א ס"ט לענין מלח מבושל שאין בזה איסור לתתו על האש דאין בישול אחר בישול ובפשוטו זה כשיטתו הנ"ל שחשיב דבר יבש אמנם עיין מ"ב שהביא אחרונים שהחמירו וכן לענין סוכר ובפשוטו הטעם כמבואר בגר"ז והח"א שחשיב דבר לח כיון שזה נהיה לח והרי בזה יש בישול אחר בישול

והנה מבואר סימן רנ"ג במג"א סקמ"א דאם יש כלים אם שומן ורוצים לנקותם ושופכים עליהם מים רותחים שזה אסור מצד נולד דהרי הוא ממיס את השומן והקשה הגרעק"א שם למה המג"א לא דן מצד בישול [דהינו שנקט דלא כפמ"ג הנ"ל ששומן גם בזמן שהוא נימוח חשיב דבר יבש] דהרי בתחילה כששופך עליו קצת מים הוא נימוח ואחרי זה בהמשך הדבר הוא שופך עליו עוד מים רותחים והרי עכשיו זה דבר לח ויש בזה בישול אחר בישול וע"ש שכתב לדון דהנה זה וודאי שלח שנצטנן לגמרי וחזר וחיממו קצת לא נימא דעכשיו אפשר לבשלו כי הוא קצת חם [וכמו שנתבאר לעיל] דכיון דנתבטל ממנו שם בישולו על ידי שנצטנן אינו חוזר להיות מבושל על ידי שקצת נתחמם ורק אם נשאר בו חום מהמצב שהוא מבושל אמנם כה"ג שזה הרי התחיל להתחמם כשהוא היה יבש והא חשיב עדין מבושל ורק אחרי זה הוא נהיה לח בזה כיון שהוא עדין קצת חם נשאר בו שם מבושל וצ"ע עכ"ד [ובפשוטו האחרונים שאסרו במלח וסוכר נקטו לא כך]

והנה למה דנתבאר לעיל דהטעם שיש בישול אחר בישול בלח זה מצד שנתחדש שעצם החימום חשיב תיקון של בישול א"כ מה יעזור שהתחיל להתחמם כשזה היה יבש אבל חימום זה לא היה מעולם בתכונת בישול דהרי בדבר יבש אין לזה שם בישול כלל וביותר דכאן הרי השומן היה צונן לגמרי וא"כ חימום זה נעשה בתור דבר לעצמו ולא בתור שירים של בישול כלל וא"כ מה יעזור שזה התחיל להתחמם כשהוא היה יבש וכן לביארו שצריך שזה יהיה ניכר א"כ כאן החימום החדש הוא לא סיבה שיחשב ניכר דזה לא חימום של הבישול כלל

**ביאור אחר בהא דיש בישול אחר בישול בלח**

ו]ולכאורא מתוך דברי הגרעק"א מתבאר שבין בדבר לח ובין בדבר יבש הבישול הוא התיקון שנעשה בדבר לא מצד חימומו אלא שבדבר יבש גם כשהוא מצטנן לתיקונו יש עדין חשיבות של בישול משא"כ בדבר לח התיקון שנעשה מאבד את חשיבותו וממילא יש בישול אחר בישול אבל לא מצד שעצם החימום הוא הבישול אלא שעל ידי החימום התיקון של החפץ חוזר להיחשב מבושל ויתכן יותר שכה"ג שיך לדון שכאילו התיקון נעשה מחדש כיון שהתיקון הקודם איבד את חשיבותו ולפ"ז הסברא שאם זה לא נצטנן לגמרי חשיב עדין מבושל אין הכונה שמה שיש לו חום זה עצמו עדין בישולו אלא שזה סברא שכל שנשאר בו עוד חום שאנשים רואים את זה כתבשיל חם חשיב שבישולו קיים ולכן א"ש שגם חום שנתחדש והוא לא שיריים של החימום של יד סולדת אבל כל זמן שלתיקונו יש בישול זה סברא שגם עכשיו שהוא נהיה לח שזה סיבה שתיקונו יאבד את חשיבותו אבל כל זמן שהוא עדין חם יש לתיקונו חשיבות של בישול ודו"ק בזה

והנה בדעת הרמ"א הוא יותר מחודש שעוזר חום שלא יד סולדת להשאיר את חשיבות הבישול אמנם בדעת הב"י שכל שהוא לא יד סולדת יש בישול אחר בישול אבל ביד סולדת אפילו שכבר נצטנן קצת מחמימותו בכל אופן אין בזה בישול אחר בישול אפילו אם נימא שעד הרתיחה חשיב בישול בזה וודאי א,ש לנ"ל שכל שהוא חם בגדר בישול זה סיבה שהחשיבות של התיקון שנעשה קודם חשיב עדין בישול ואין בזה בישול אחר בישול

**בדברי הרבינו יונה דמה שנהיה כ"ש זה סיבה לבישול**

ז]והנה עיין בה"ל דבפמ"ג נסתפק האם ברגע שזה עבר לכלי שני יש בזה בישול אחר בישול ועיין חזו"א דהדבר מפורש ברבינו יונה הובא בשו"ע רנ"ג ס"ד שאסור אפילו לערות מכלי ראשון לכלי ראשון אחר שכיון שזה מגיע לאויר זה מצטנן ואינו כבר מבשל ואחרי זה כשהוא מגיע לכלי ראשון זה מתבשל אמנם ע"ש שתמה שהרי הגמ' דנה פינה ממיחם למיחם מהו הרי מפורש שמצד בישול אין חיסרון ודוחק להעמיד הגמ' בדבר יבש ועיין אגלי טל שכתב לישב שבאמת רבינו יונה לשיטתו שרק בדבר שמצטמק ויפה לו יש בישול אחר בישול ולא בדבר שמצטמק ורע לו ולכן הגמ' מדברת בתבשיל שמצטמק ורע לו וכאן איירי שנותן בתבשיל שזה מצטמק ויפה לו ולפ"ז למאי דקי"ל להלכה שגם במצטמק ורע לו אסור בהכרח שגם אם זה נהיה כלי שני אין בזה בישול אחר בישול

והנה דברי רבינו יונה צ"ב וכי בגלל שזה דרגת חום שלא יכול לבשל כבר חשיב שזה לא מבושל הרי הבישול שזה הגעתו ליד סולדת קיימת לגמרי ועיין מנחת שלמה תנינא סימן כ' שיצא לדון שס"ל שבמים יש תיקון מיוחד מה שניתן למים כח מבשל ולכן כל שזה נצטנן חשיב שפקע בישולו ולפ"ז אינו ענין לדין הרגיל שדבר לח יש בו בישול אחר בישול במצטמק ויפה לו דשם זה מצד עצם הדבר משא"כ כאן אפילו שזה מצטמק ורע לו אבל הבישול כאן זה מה שניתן לו כח בישול וצ"ע