58 רשימות בדיני צלי ומליחה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תערובת תשע_ד

מוצש"ק ויקרא אור לז' אדר ב' תשע"ד

א] בדעת הראשונים דשמן במליחה אינו מפעפע בכולו, י"ל דהוא משום דמליחה קיילא, וכמש"כ הרא"ש דלמסקנא מליחה אינה אף כרותח דצלי, וכ"נ שפירש הרשב"א במשמה"ב, וע"כ תמה ע"ז, עיי"ש.

אך בד' הרמב"ן אי"ז מתישב, דאם אכן י"ל דמליחה קיילא מצלי, א"כ מאי קשיא לי' בדצ"ו: דאם גם בצלי אוסר בכולו, א"כ בירך שנתבשל בה תיפו"ל שנאסר משעת מליחה, דמליח כרותח דצלי, הרי מליח אינו כצלי, וא"כ שפיר י"ל דאף אם צלי אוסר בכולו, מ"מ מליחה אינה אוסרת בכולו.

ובע"כ מזה דטעמא דהרמב"ן הוא, דאף דמליח כרותח דצלי, מ"מ לי"ב להא דדבר שמן מפעפע, וזה מתפרש כמש"כ היד יהודה בדעת הראבי"ה, דהוא משום דפעפוע דשמן הוא משום שהוא נמס בחום הצלי, וע"כ במליחה אי"ז כן, - וכ"נ להדיא בל' הרא"ה בחידושיו שכתב, דלגבי פעפוע אינו כצלי, עיי"ש.

ועפי"ז יל"ד בד' הרמב"ן בדקי"ב: דבטמא מליח וטהור תפל נאסר כל הטהור, ועי' רשב"א במשמה"ב ריש בית ד' ב: שפירש דאיירי בשמן, וכתב שחזר בו הרמב"ן ממש"כ בפ' גיד הנשה דשמן אינו מפעפע במליחה, ובדעת הרא"ה שלא פירש כן בד' הרמב"ן, כתב היד יהודה דס"ל דד' רמב"ן אלו הם רק בדגים דרפי קרמייהו, - אך אי"ז מתישב בד' הרמב"ן בדקי"ב: שדימה להדיא דין בשר לדין דגים, עיי"ש, - ולהנ"ל שמא י"ל, דבכה"ג שהוא פולט ציר, והציר דינו כדבר שמן, ה"ה מפעפע אף במליחה, דכל הא דבמליחה אי"ז מפעפע, הוא דומיא דהנהו אטמאתא, דלא באנו לדון משום הציר, ובכה"ג שפיר אמרינן דכיון דאין השומן נמס, אינו מפעפע, - אך אי"ז ברור, דהתם אין לדון גם משום הציר

ב] הרמב"ן כתב בדעת הרמבם דקרומי החלב הוו ככחוש וע"כ אינו מפעפע, וכ"כ הרשב"א, וכתב דהקרום לא עדיף משומן הגיד, וכן לא עדיף מלובן כליא וחוטין שאין אוסרין כלל, ועי' גם בחי' הריטב"א בדצ"ז: שהביא לד' הרמב"ם.

ג] בד' חי' הרא"ה והר"ן מבו' להדיא, דאף למ"ד דמליח כמבושל, אי"ז בהשוי', ולי"ב לדין ביטול בס', - וצ"ע לפ"ז, דתיקשי לרבינא ממתניתין דירך שנתבשל בה גיד הנשה, דמ"ט אי"ז אסור כבר משום המליחה, וכבר הק' כן הגרע"א ז"ל, - אמנם לדעת הרא"ה גופי' י"ל דאיירי בשנמלח כשיעור מליחה, ולא נמלח מעט יותר, דבכה"ג ל"ה כרותח.

ד] בחי' הריטב"א בדצ"ז: כתב, דאף שמן אינו מפעפע מחתיכה לחתיכה אחרת, "וסגי לי' בנטילת מקום", - וצ"ע דאם אינו מפעפע לחתיכה אחרת, א"כ מ"ט בעינן נטילת מקום, - אך מצאנו כעי"ז בהל' פסח בסימן תס"ז, עיי"ש.

ה] בל' הר"ן מבו' דהא דבעינן שישהה שיעור מליחה כדי שיהא חשוב כרותח, הוא כדי שלא יאכל מחמת מלחו, וכ"ה בל' הגר"א, וצ"ב, - ועיקר דינא דהר"ן, כ"כ גם בחי' הרמב"ן דרק כששהה שיעור זה ה"ה כרותח.

ו] ד' הרמב"ן דטמא מליח אוסר בכולו משום הטיפות הרותחות, צ"ב, ועי' בחי' הר"ן שתמה בזה, - ודעת הרא"ה דהוא אוסר כדי נטילה כדין צלי, - ועי' ר"ן שנחלק ע"ז, כותב דגם צלי אינו אוסר כדי נטילה אלא משום הרוטב, אך כתב לדון דהציר חשוב כמו רוטב, וכ"כ הר"ן לעיל מינה, וזה שלא כד' הר"ן בפ' גיד הנשה.

ז] בד' הר"ן בדקי"ב. מבו' דשייך דין עילאה ותתאה במליחה, ולכאו' מכח זה הצריך בדקי"ג. שלא יהיו נוגעין זב"ז, וכ"כ הריטב"א בדקי"ג., - אך הרא"ה בבדה"ב ג. הצריך שלא יהיו נוגעין זב"ז, דאם נוגעין זב"ז הוי הוא עצמו כמליח.

ח] הר"ן כתב דאסור להשתמש בכלי חרס בצונן, כיון דא"א בהגעלה, וכ"כ הרא"ה, - אך הרמב"ן כתב דהוא משום דהוא בלוע הרבה וחשיב כאיסור בעין.

ט] הרמב"ן הוכיח דבר גוזלא צלי איירי ברותח, שהרי צונן אינו בולע, כמו שמצינו בבשר וגבינה ומ' דאיירי במבושל, - אך בדעת הרא"ש והתוס' י"ל, דאף דאין בולע מיבש, אך כשהוא שרוי בתוך החלב, ה"ה בולע ממנו, - ועי' רא"ה שחילק דכל דינא דפילי ודתבלין, הוא רק כשהוא שרוי בתוכו.

י] הרמב"ן בדקי"ב: כתב, דציר הוא ע"י מליחה, ורוטב הוא ע"י בישול, ול"ב לקרא דהטמאים אלא לציר ולא לרוטב, שהרי טכ"ע, ולפו"ר צ"ע, שהרי דעת הרמב"ן דקי"ל דטכ"ע לאו דאורייתא, וא"כ מ"ט ל"ב קרא לרוטב.

יא] הרמב"ן נקט דגם טמא מליח למטה הוא כעילאה, כיון שהוא פולט ציר ונבלע בתוך הטהור, וכתב דשאני התם דכולו מתחמם מחמת טיפות מלוחות וע"כ כולו אסור, דל"ש בזה הא דמצנן, - אך צ"ע דדבריו סותרים למש"כ בדצ"ו: דמליח אינו אוסר בכולו, ונת' בזה לעיל אות א'.

ועי' גם בד' הרא"ה בחי' שנקט כן דלעולם חשיב הטמא המליח כעילאה, וע"כ כתב דאינו אוסר אלא כדי קליפה.

יב] רשב"א דלא אסר סה"ת בפילי אף בצונן, אלא משום דהוי כרותח קצת אף כשנאכל מחמת מלחו, - והק' דא"כ ליבעי קליפה דומיא דההיא דאדמיקר לי' בלע, דחזינן דגם בחום מועט בולע כדי קליפה, ונתחדש בדבריו דאדמיקר לי' בלע, אי"ז חום גמור ואפ"ה הוא בולע, וכן מצינו בסכין למ"ד דבית השחיטה רותח, - וכתב דצ"ל דהוי כחום כ"ד ואי"ז כחום דהתם ואפ"ה ה"ה בולע בצירוף הבקעים.

יג]

הרשב"א הק' דאם מליחה אינה אוסרת אלא כדי קליפה, היאך תניא בדגים שמלחו דאסורין.