מג - בדין לחי העשוי כרגל אות תי_ו
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / מחיצות מהדו_ב

**סימן מג**

**בדין לחי העשוי כרגל אות תי"ו**

**א**

א] **עירובין ט' ב',** איתמר וכו' נראה מבחוץ ושוה מבפנים, ר' חייא ור' שמעון בר רבי חד אמר נידון משום לחי וכו', ופירש"י, ז"ל, נראה מבחוץ ושוה מבפנים, שמשך כל הלחי לחוץ וחודו הפנימי נכנס בכותלי המבוי ואינו נראה מבפנים אלא דומה כמוסיף על אורך הכותל אבל מבחוץ ניכר שאינו מכותלי המבוי, שהרי נמשך להלאה מרוחב הכותל, עכ"ל.

**והב"י** בסימן שס"ג פירש בד' רש"י, דאיירי כשהלחי הוא כרגל אות ת', וכמש"כ רש"י שהוא נמשך להלאה מרוחב הכותל, ובכה"ג חשיב כנראה מבחוץ כיון שהוא נראה להעומדים אחורי המבוי, וכ"ה מבו' בד' רש"י בסוכה י"ט א' ד"ה אחוי לי' וד"ה דאמר מר דלחי העשוי כרגל אות ת' חשיב כנראה מבחוץ, וכ"כ הרשב"א והריטב"א והר"ן בסוגיין וכ"כ הרשב"א בעבוה"ק שער א' פ"ט הנ"ח ופ"י הס"א, וכ"כ בפסקי ריא"ז בפירקין ה"א דין י"ט.

ב] **והנה** הקרבן נתנאל בסימן י"א סק"ב כתב, דאם העמיד לחי לצד כותל המבוי מבחוץ, ה"ז נידון משום לחי, דהו"ל כלחי העשוי כרגל אות ת', עיי"ש.

**והחזו"א** בסימן ס"ז ס"ק ג' ד' האריך לחלוק ע"ז, דבכה"ג שהעמיד את הלחי מאחורי כותל המבוי, כיון דניכר דהכותל מפסיק בין הלחי למבוי אינו כלום, וכל הא דלחי העשוי כרגל אות ת' מהני, הוא רק בגונא שהעמיד את הלחי כנגד עובי כותל המבוי, והלחי בולט לחוץ, דבכה"ג מהני הא דהוא נראה מבחוץ לחשוב דאף החלק שכנגד עובי הכותל הוא מכלל הלחי, ואינו המשך של הכותל, עיי"ש בדבריו.[[1]](#footnote-2)

**אמנם** הנה בדברי הרשב"א בעבוה"ק שער א' פ"ט הנ"ח ופ"י הס"א מבו' להדיא דאם נתן את הלחי מאחורי כותל המבוי הו"ל כלחי הנראה מבחוץ דמתיר, עיי"ש, וזה כדברי הקרבן נתנאל, - ואך דצ"ב הטעם בזה, דהיאך מהני לחי זה להתיר, אף שהכותל מפסיק בינו למבוי, וכמשה"ק החזו"א.

ג] **ובפשוטו** הי' נראה דצ"ל בזה, דאף כשהעמיד לחי מאחורי כותל המבוי, חשבינן דגם חלק הכותל שכנגד הלחי הוי מכלל הלחי, דאף דלפי צורתו ניכר שאינו חלק מן הלחי, מ"מ כיון דדנים את הלחי שבחוץ שהוא תחילת הגדירה של רוח רביעית, דנים דגם הכותל שכנגד זה הוא מכלל הגדירה דרוח רביעית, וע"כ הו"ל מכלל הלחי.

**אמנם** נראה דיש ללמוד דלא כן, ממש"כ הרשב"א שם ספ"ט, ז"ל, הי' עמוד בולט מאחורי כותל המבוי תוך ג' לראש כותל המבוי, ה"ז נידון משום לחי וכו', בד"א בשאין אותו עמוד מושך ד' אמות, שאם הי' רחב ומושך ד' אמות אינו נידון משום לחי, עכ"ל, והנה דברי הרשב"א שם קיימי כשהוא מושך ד' אמות ברוח רביעית, וזהו שהביא הרשב"א שם ע"ז לפלוגתת הראשונים אם הוא מתיר בעומ"ר, ומשמע להדיא דכל שאין העמוד עצמו מושך ד' אמות, אף דבצירוף עובי הכותל יש בו ד' אמות, ה"ה נידון משום לחי, ומוכח מזה דעובי הכותל אינו מכלל הלחי.

**ויש** לסייע עוד לזה, ממש"כ הרשב"א בעבוה"ק שם פ"י הס"א דאף דמתירין את המבוי לחצאין בלחי, מ"מ לחי הנתון מאחורי המבוי כנגד אמצע המבוי ל"מ, וזה כמש"כ הרשב"א בסוגיין ללמוד מההיא דנכנסין כותלי קטנה לגדולה, ומבו' דאם הי' הלחי מתיר, הו"ל כלחי באמצע המבוי, וכ"ה מבו' גם בל' הרשב"א בסוגיין דאם הי' מתיר ל"ה מתיר אלא מכנגדו ולמעלה, אך מכנגדו ולמטה הי' אסור להשתמש, (אף דדעת הרשב"א דקי"ל דבין הלחיים מותר אף כשיש בו ד'), והנה אי נימא דהא דלחי דמאחורי המבוי מתיר, הוא משום דגם עובי הכותל שכנגד הלחי הוי מכלל הלחי, מסתברא מילתא דגם המשך הכותל לצד חוץ הוי מכלל הלחי, ונמצא דאי"ז כלל כלחי באמצע המבוי, אלא הו"ל ככל לחי ארוך שהעמידו בתחילת המבוי והוא מושך עד אמצע המבוי, ובע"כ דעובי הכותל אינו מכלל הלחי, ואין תורת לחי אלא על החלק הנראה מבחוץ,[[2]](#footnote-3) וצ"ע.

**ב**

ד] **ונפ"מ** רבתא לדינא בזה הוא, כמבו' בד' החזו"א שם, דלפמש"נ מדברי הרשב"א דלחי הנתון מאחורי המבוי מתיר אף דעובי כותלי המבוי אינו מכלל הלחי, הרי מסתברא מילתא דבכל לחי העשוי כרגל אות ת' הוא כן, דאין תורת לחי אלא על החלק הבולט לחוץ דהוא נראה מבחוץ, אך חלק הלחי שכנגד עובי הכותל דאינו נראה כלל, אינו מכלל הלחי, דמהיכ"ת נימא דמהני הא דניכר מקצתו, דמכח זה יהא על כולו תורת לחי, וממילא דכל דבעינן שיעור בלחי, כחצר דבעינן פס ד' וסוכה דבעינן טפח, אין חלק הלחי שכנגד עובי הכותל מצטרף לשיעור.

**אך** למש"כ החזו"א דעיקר הא דמהני לחי העשוי כמין ת' הוא משום דאף חלק הלחי שכנגד עובי הכותל יש תורת לחי עליו, הרי דהוא מצטרף להשיעור דבעינן בלחי.

ה] **אמנם** יש להעיר בזה, דאי נימא דבלחי הנראה מבחוץ מצטרף אף החלק שכנגד עובי הכותל לשיעור הלחי, הי' בדין דה"נ בלחי הנראה מבפנים יצטרף אף החלק שכנגד עובי הכותל לשיעור,[[3]](#footnote-4) - ולכאו' זה נסתר ממה שאמרו בסוגיין בחצר קטנה שנפרצה לגדולה דלדעת ר' יוסי דשיעור לחי ג"ט הרי דאם חלל הקטנה הוא י' אמות, בעינן שיהא חלל הגדולה י"א אמות, והרי דאין עובי כותלי הגדולה מצטרף לשיעור לחי.

**אמנם** י"ל בזה, לפמש"נ בסימן מ"ד סקכ"ג בדעת החזו"א דכל הא דנראה מבחוץ נידון משום לחי, אף דאינו סותם כלל את המבוי, הוא מכח הא דהוא סותם את המקום שבחוץ, ומכח זה חזינן לי' כתחילת מחיצה על רוח זו, ונת' שם לפ"ז דמה"ט ל"מ לחי הנראה מבחוץ כשאינו עומד בין ב' הרשויות, עיי"ש, ולפ"ז י"ל דמה"ט אין עובי כותלי הגדולה מצטרף ללחי המבדיל בין החצר הגדולה לחצר הקטנה, דעובי כותלי הגדולה אינו משמש כלל כתחילת מחיצה ביניהם.[[4]](#footnote-5)

**אך** למש"נ שם סקכ"ד ללמוד מדברי הראשונים בכ"ד דמהני לחי הנראה מבחוץ אף כשאינו עומד בין ב' הרשויות, הרי דאי נימא דמהני הא דמקצת מן הלחי נראה דיהא על כולו תורת לחי, הי' בדין דיצטרפו עובי כותלי הגדולה לשיעור ג"ט דלחי, ומהא דאינם מצטרפין נלמד דאף בגונא דמקצת מן הלחי נראה, אין תורת לחי על חלק הלחי שכנגד עובי הכתלים שאינו נראה כלחי.[[5]](#footnote-6)

**ג**

ו] **והנה** בסימן מ"ד נתבאר שנחלקו הראשונים במה שאמרו בסוגיין בחצר גדולה שנפרצה לקטנה דהקטנה ניתרת בנראה מבחוץ, אם הא דחשיבי הגיפופין כנראה מבחוץ הוא מכח הא דהן מתירין את הגדולה, או הוא מכח הא דהם ניכרין להעומד מאחורי החצירות, דהו"ל כלחי העשוי כרגל אות ת', עיי"ש.

**ולפמש"נ** כאן הרי נפ"מ רבתא לדינא בזה, דאם הא דחשיבי הגיפופין כנראה מבחוץ הוא מכח הא דהן מתירין את הגדולה, הרי דאף חלק הגיפופין שכנגד עובי כותלי הקטנה מצטרף לשיעור לחי, אך אם הא דחשיבי הגיפופין כנראה מבחוץ הוא מכח דהן נראין להעומד מאחורי החצירות, הרי דחלק הגיפופין שכנגד עובי כותלי הקטנה שאינו נראה מבחוץ, אינו מצטרף לשיעור לחי.

ז] **אמנם** הנה לכאו' זה נסתר מעיקר הא דפריך בסוגיין דתהא הקטנה ניתרת בנראה מבחוץ, ואי נימא דחלק הגיפופין שכנגד עובי הכותל אינו מצטרף לשיעור לחי, הרי נמצא דלפ"מ דמוקמינן לה דגיפופי הגדולה הוו ג"ט, וכר' יוסי דרוחב לחי ג"ט, א"א להתיר את הקטנה בגיפופין אלו, דחלק הגיפופין הבולט מחוץ לכותלי הקטנה אין בו ג"ט.

ח] **ונראה** לישב, דהנה יש להסתפק בהא דהקטנה ניתרת בנראה מבחוץ, אם המשך הגיפופין שכנגד עובי כותלי הגדולה מצטרף להתיר את הקטנה.

**ונראה** דג"ז תליא בפלוגתת הראשונים בהא דהקטנה ניתרת בנראה מבחוץ, דאם הא דחשיבי הגיפופין כנראה מבחוץ הוא מכח הא דהן מתירין את הגדולה, הרי דהמשך הגיפופין שכנגד עובי כותלי הגדולה שאינו מכלל הגיפופין המתירין את הגדולה, אף אינו מתיר את הקטנה, אך אם הא דחשיבי הגיפופין כנראה מבחוץ הוא מכח דהן נראין להעומד מאחורי החצירות, הרי דאף המשך הגיפופין שכנגד עובי כותלי הגדולה, הוי מכלל הלחי, כיון שהוא נראה מבחוץ כלחי.[[6]](#footnote-7)

**ולפ"ז** נראה דזהו דפריך דתהא הקטנה ניתרת בנראה מבחוץ, דאף דחלק הגיפופין שבתוך הגדולה הבולט מחוץ לכותלי הקטנה אין בו ג"ט, מ"מ בצירוף המשך הגיפופין שכנגד כותלי הגדולה יש בו ג"ט, דכיון דלא מפרש תנא לעובי הכתלים, ה"ז מתפרש דעובי כותלי הקטנה וכותלי הגדולה שוה, וה"ז מועיל להתיר את הקטנה.

ט] **ועד"ז** נראה גם בעיקר הא דפריך דתהא הקטנה ניתרת בנראה מבחוץ, ולכאו' להני קמאי דס"ל דהא דהגיפופין נראין מבחוץ הוא מכח הא דהן נראין להעומד מאחורי החצירות, הרי הו"מ לשנויי דאיירי דכל גיפופי הגדולה הם עובי כותלי הקטנה, ואינם נראים מבחוץ כלל.[[7]](#footnote-8)

**ונראה** דהישוב לזה הוא כנ"ל, דאף בכה"ג דכל הגיפופין שבתוך הגדולה הם עובי כותלי הקטנה, אכתי הקטנה ניתרת בגיפופין שכנגד עובי כותלי הגדולה שהם נראין מבחוץ, והגם דאם עובי כותלי הקטנה הוא גם כנגד עובי כותלי הגדולה, אין הקטנה ניתרת, אך לא מוקמינן לה בכה"ג דבסתמא מתפרשא מתניתין דעובי כותלי הקטנה וכותלי הגדולה שוה.

1. והחזו"א שם הק' עוד, ז"ל, גם לא נתבאר שיעורא דמשך הלחי לאורך הכותל, וא"כ אף אם הולך על כל פני הכותל רק שישאר ג' או ד' טפחים, וא"כ גם בלא לחי אלא שנגמם הכותל בסופה לצד מערב על עובי כ"ש במשך ד"ט, עכ"ל, וצ"ע דלכאו' בכה"ג שנגמם הכותל בסופה וכו' הדין נותן דגם לפ"ד החזו"א יהא זה נידון משום לחי, דהוי ככל כותל הבולט בראשו לחוץ דנידון כלחי, - ולכאו' צ"ל, דרק כשבליטה היא כנגד מיעוט מאורך המבוי, הוא דאמרינן דמכח זה דנים גם את עובי הכותל שכנגד הבליטה כלחי, אך כל שהבליטה היא כנגד רוב אורך המבוי, אין דנים את עובי הכותל שכנגד הבליטה כלחי, וממילא דאף הבליטה שבחוץ אינה מתרת, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-2)
2. עוד יש להעיר בזה, דהנה בעיקר הא דל"מ לחי מאחורי המבוי כשהוא מופלג ג"ט מראש כותל המבוי, כתב הרשב"א בסוגיין דהוא משום דליכא הכירא כלל, ולכאו' כ"ז הוא אם עובי הכותל אינו מכלל הלחי, ואין תורת לחי אלא על החלק הנראה מבחוץ, וכל דהוא מרוחק ג"ט מראש כותל המבוי ליכא הכירא דהוא לחי של המבוי, אך אם גם עובי הכותל הוא מכלל הלחי, הרי דעובי הכותל הוא סמוך לחלל המבוי, ומה לי דהלחי שבחוץ מופלג ג"ט מראש כותל המבוי, וי"ל. [↑](#footnote-ref-3)
3. ולא מיבעיא למ"ד דנראה מבחוץ נידון משום לחי, דיש תורת לחי אף על לחי שאינו סותם במבוי, אלא אף למ"ד דנראה מבחוץ אינו נידון משום לחי, הרי דאי נימא דמודה דל"ב שיהא הלחי סותם במבוי, והא דאינו נידון משום לחי הוא משום דבעינן שיהא הלחי נראה מבפנים, ונת' בזה בסימן מ"ב, י"ל דכל דמקצת הלחי נראה מבפנים יש תורת לחי אף על חלק הלחי שאינו נראה מבפנים. [↑](#footnote-ref-4)
4. אך לפ"ז נמצא דבכל לחי הנראה מבפנים הבא להבדיל בין המבוי או החצר לרה"ר, יצטרף החלק שכנגד עובי הכותל לשיעור ג"ט דר' יוסי ולשיעור ד"ט דפסי חצר, בגונא דאין ניכר דהחלק שכנגד עובי הכותל אינו מכלל הלחי, ולא מצינו כן, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-5)
5. והעירוני דיש מקום לדחות, דמש"כ החזו"א דעובי הכותל הוי מכלל הלחי, אף דחלק זה אינו נראה, היינו משום דמכח הא דהחלק הבולט לחוץ הוי כלחי, יש לנו לדון אף את החלק שכנגד עובי הכותל כלחי, דאל"כ ה"ז מפסיק בין המבוי ללחי, אך בלחי הנראה מבפנים, אין תורת לחי אלא על חלק הלחי הנראה מבפנים, אך החלק שכנגד עובי הכותל שאינו נראה מבפנים, אינו מכלל הלחי, וע"כ אינו מצטרף לשיעור לחי, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)
6. ואמנם הי' מקום לדון דהמשך הגיפופין שכנגד עובי כותלי הגדולה ל"מ לשמש כלל כלחי, כיון דאינו עומד כלל בין הגדולה לקטנה, ואינו משמש כלל כתחילת מחיצה ביניהם, - אך למש"נ בסימן מ"ד סקכ"ד דלחי הנראה מבחוץ נידון משום לחי אף כשאינו עומד בין ב' הרשויות, הרי דה"נ הגיפופין שכנגד עובי כותלי הגדולה נידונים משום לחי. [↑](#footnote-ref-7)
7. וי"ל דאף בכה"ג דהגיפופין הן עובי כותלי הקטנה ואין הגיפופין נידונים משום לחי דהקטנה, מ"מ יש להתיר את הקטנה משום כותלי הגדולה דהם נידונים לה משום לחי, ככל כותל הכנוס מבפנים הנידון משום לחי, וזה ע"ד מש"כ בנימוקי הגרי"ב בסוגיין ובחזו"א סימן ס"ז סקי"א וסקי"ב בדעת התוס', ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-8)