ספינה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / מהדו_ק

אור ליום ג' כ"א סיון תשס"ח

שבת ד"ק: איתמר ספינה רב הונא אמר מוציאין הימנה זיז כל שהוא וממלא, ר"ח ורבה ב"ר הונא אמרי עושה מקום ד' וממלא, ר"ה אמר מוציא הימנה זיז כל שהוא וממלא קסבר כרמלית מארעא משחינן ואוירא מקו"פ הוא ובדין הוא דזיז נמי לא ליבעי אלא כ"ה דליהוי ליה היכרא, ר"ח ורבר"ה אמרי עושה מקום ד' וממלא קסברי כרמלית משפת מיא משחינן מיא ארעא סמיכתא אי לא עביד מקום ד' קא מטלטל מכרמלית לרה"י.

א] בטעם הא דס"ל לרב הונא דצריך להוציא זיז כ"ש להכירא, עי' בחי' הגרע"א או"ח סימן שנ"ה שהביא מש"כ הפנ"י דהוא משום דלאו כו"ע ידעי דהמים עמוקין י', והגרע"א נחלק ע"ז ופירש דהטעם הוא משום דלאו כו"ע יודעים דמארעא משחינן.

ועיי"ש שהוכיח כן, מהא דתניא בסוגיין דר"י אומר עמוקה י' ואין גבוהה י' וכו', ופירש"י ותוס' דאילו גבוה י' ס"ל לר' יהודה דמותר דמותר להחליף ברשויות דרבנן דרך מקו"פ ואפי' זיז כ"ש לא בעי, וא"כ יקשה לר"ה דס"ל דמארעא משחינן גם באינו גבוה י' לישתרי בלא זיז לר"י כיון דהספינה בעצמותה גבוה י', א"כ מה הפרש בין הספינה גבוהה י' מעל המים או לא, דאם שרינן בגובה י' מהמים ולא בעי' הכירא דאף לפי טעות העולם דאין המים עמוקים י' ומטלטל מכמרלית, מ"מ ליכא איסור כולי האי כיון דמטלטל דרך מקו"פ, ממילא גם באינו גבוה י' ממים הוא כן דאף לפי טעות העולם דאין עמוקים י' ומטלטל מכרמלית מ"מ הא מטלטל מכרמלית דרך מקו"פ דהא מעבירם דרך למעלה מי' מארעא, ובע"כ דטעם ההיכר הוא משום דלאו כו"ע יודעים דהדין דמארעא משחינן, ומשו"ה שפיר יש חילוק דבגבוה י' אף לפי טעות דממיא משחינן מ"מ מטלטל מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ, אבל באינו גבוה י' לפי הטעות דממיא משחינן יסברו שמטלטל מכרמלית לרה"י שלא בדרך מקו"פ, עכ"ד.

ועמש"נ להלן סק? בישוב דעת הפנ"י.

ובפי' הר"י מלוניל בסוגיין פירש הטעם דבעי למעבד הכירא בע"א, ז"ל, ?

ב] והנה בחי' הריטב"א כתב, ז"ל, אלא כי היכי דליהוי היכירא, פירוש דאע"ג דבעלמא שרינן להוציא ממקו"פ לרה"י בלא שום היכירא, הכא משום דמחזי להו לאינשי דאפי' שפת מיא כרמלית הוא, אמור רבנן למעבד היכירא וכו', עכ"ל.

ובפשוטו הי' נ' דמכוון הריטב"א הוא כמש"כ הגרע"א, דלאו כו"ע יודעין דהדין דמארעא משחינן, והן סבורין דאפי' שפת מיא כרמלית הוא, וע"כ הוא שהצריכו חכמים להוציא זיז להכירא.

אמנם נ' להוכיח שאי"ז כן, ממש"כ הריטב"א בשלהי סוגיין, ז"ל, והא דבעי לעיל זיז כ"ש לר"ה, ודאי אליבא דרבנן היא דמחמרי שלא להחליף ברשויות דרבנן דרך העברה דמקו"פ, דאילו לר' יהודה כיון דשרי להחליף ברשויות דרבנן בדרך העברה א"צ זיז לעיל בספינה, כיון דמארעא משחינן ודרך מקו"פ קא מייתי, אבל לאידך דסברי דמשפת מיא משחינן הא ודאי אפי' לר"י צריך זיז או מקום ד' טפחים בספינה שאינה גבוהה י', עכ"ל.

והנה ממש"כ הריטב"א בסו"ד דלאידך דסברי דמשפת מיא וכו' צריך וכו' בספינה שאינה גבוהה י', הרי מבו' דמש"כ בתחילה דלר"ה דמארעא משחינן ל"ב זיז לדעת ר' יהודה כיון דמעביר דרך מקו"פ, הוא אף בספינה שאינה גבוהה י', וזה צ"ב רב, שהרי כ"ה דלדעת רבנן אסור למלאות בלא זיז, הגם דממלא ממקו"פ, משום דמיחזי לאינשי ככרמלית, אשר היינו לכאו' משום שסבורין דמשפת מיא משחינן, א"כ ה"נ יש לאסור לדעת ר' יהודה, דהגם דס"ל דמותר למלאות דרך מקו"פ, אך הרי כל שאין הספינה גבוהה י' לא מיחזי לאינשי כמעביר דרך מקו"פ כיון שסבורין שכרמלית משפת מיא משחינן והוי האויר עד י' כרמלית.

ובאמת הוא מוכרח כן דתניא דר' יהודה אומר עמוקה י' ואין גבוהה י' מטלטלין מתוכה לים אבל לא מן הים לתוכה, והרי להדיא דכל שאינה גבוהה י' מן הים אסור למלאות מן הים לתוכה, ותיקשי מינה לרב הונא דס"ל דכרמלית מארעא משחינן, דא"כ מ"ט אסור למלאות מן הים לתוכה, ובע"כ צ"ל כמש"כ התוס' ד"ה עמוקה דהכא מיירי בדליכא זיז כ"ש להכירא, והרי להדיא דאף דס"ל לר' יהודה דשרי למלאות מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ, מ"מ כל שאין הספינה גבוהה י' אסור למלאות כל שלא הוציא זיז להכירא והיינו משום דמחזי לאינשי דממלא מכרמלית לרה"י שלא דרך מקו"פ כיון שסבורין דכרמלית משפת מיא משחינן, וכמו שפירש כן לד' התוס' בגל' הגרע"א או"ח סימן שנ"ה בעין הגליון, וד' הריטב"א שכתב דלדעת ר' יהודה א"צ להוציא זיז אף בספינה שאין גבוהה י' למ"ד דמארעא משחינן, צ"ע רב מסברא ומגמרא.

ג] אמנם פשר דבר למדנו ממש"כ הריטב"א בדין הוצאת זיז, ז"ל, הכא משום דמחזי להו לאינשי דאפי' שפת מיא כרמלית הוא, אמור רבנן למעבד היכירא בזיז כ"ש "גבוה י' טפחים" דליחזי להו כמקו"פ וכו', עכ"ל.

והנה מש"כ הריטב"א דבעי להוציא זיז גבוה י' טפחים, מבו' בדבריו דהוא משום דס"ל דההיכר בהוצאת זיז הוא משום דמיחזי לאינשי כמקו"פ,[[1]](#footnote-2) ונ' דהיינו דכל ההיתר למלאות בשהוציא זיז, הוא להניח על הזיז ואח"כ להכניסו לספינה, שנמצא דגם אם המים הוו כרמלית ה"ה ממלא מכרמלית למקו"פ וממקו"פ לרה"י, ונת' עוד בזה להלן סק?, ול"ה כמקו"פ אלא בשהוא גבוה י', וכאשר כן מבו' גם בל' הריטב"א להלן ד"ה ואי לא, דלא חשיב זיז כמקו"פ אלא בשהוא גבוה י' מקרקע הרשות, וזה כמש"כ הרמב"ן בסוגיין בחד שנויא דזיז למטה מי' לא חשיב כמקו"פ עיי"ש בהגה' הגרא"ז זצ"ל.

ואמנם הדבר תימה, דאם אכן לא שרי אלא ע"י הוצאת זיז גבוה י' טפחים, הרי לכאו' בעי' שיהא גבוה י' טפחים משפת המים, שהרי כל הא שהצריכו להוציא זיז הוא משום דמיחזי לאינשי דמשפת מיא משחינן, וא"כ כל דהוי הזיז בתוך י' למים מיחזי גם הזיז ככרמלית, וא"כ נמצא דבספינה שאינה גבוהה י' טפחים משפת המים לא מצינו להתיר ע"י הוצאת זיז, וזה אינו במשמע, ובאמת מפורש לא כן בד' הריטב"א בשלהי סוגיין, שמבו' בדבריו להדיא דהא דמתיר רב הונא ע"י הוצאת זיז, הוא אף בספינה שאינה גבוהה י' מן המים, גם נ' לא כן בל' הריטב"א להלן שהק' לדעת ר"ח ורבר"ה דלמה לי מקום ד' יעשה זיז כ"ש למעלה מי' "משפת מיא" והו"ל מקו"פ, ומ' דרק לדידהו הוא שאין להתיר אלא ע"י הוצאת זיז למעלה מי' משפת מיא, אך לדעת רב הונא שפיר מהני אף זיז שאינו גבוה י' משפת מיא.

ד] ואשר מוכח מזה, דהא דמיחזי לאינשי דאפי' שפת מיא כרמלית היא, אי"ז משום דסברי דמשפת מיא משחינן, דהא ודאי קים להו דמארעא משחינן, ואך שסבורין הן דמ"מ אף מקום המים הוי כרמלית אף בשהוא למעלה מי', וזמש"כ הריטב"א דמחזי להו "דאפילו" שפת מיא כרמלית הוא, דודאי הם יודעין דמארעא משחינן, ואך שהן סבורין דאף שפץת המים הוי בכלל הכרמלית, והטעם בזה הוא כמש"כ הריטב"א בהמשך דבריו, ז"ל, דים לאינשי כולהו כרמלית מחזי להו כיון שהספינות מהלכות שם, עכ"ל, והיינו דהגם דידעי דמארעא משחינן, מ"מ מחזי להו דכל מקום המים שהספינות מהלכות שם הוי מכלל מקום הרשות, והיינו דהרי הא דאין כרמלית למעלה מי' הוא משום דלמעלה מי' איתפלג רשותא ואי"ז בכלל רשות הכרמלית, וע"כ במקום המים שהספינות מהלכות שם מחזי להו לאינשי דודאי הוי מקום זה מכלל עיקר הרשות, אך המקום שלמעלה מן המים, הרי דכל שהוא גבוה י' מקרקע הים, לא מיחזי להו לאינשי ככרמלית, וזה מדוקדק בל' הריטב"א שכתב דמחזי להו לאינשי דאפי' "שפת מיא" כרמלית הוא, ומ' דרק שפת המים הוא דמיחזי להו דהוי ג"כ בכלל הכרמלית, אך למעלה מן המים לא מיחזי להו ככרמלית.

ומה"ט שפיר שרינן למלאות ע"י הוצאת זיז גבוה י' מקרקע המים, דתו ליכא למיחש למידי, שהרי יודעים הן דזיז זה הוי מקו"פ, כיון דכרמלית מארעא משחינן והוי הזיז למעלה מי', ורק המים עצמן סבורין הם שאף דהוו למעלה מי' הוו כרמלית.

וע"כ שפיר כתב הריטב"א, דהא דבעי ר"ה זיז כ"ש, הוא רק לדעת רבנן, אך לדעת ר' יהודה דמותר למלאות מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ בלא הוצאת זיז, שפיר מותר למלאות מן הים אף בלא הוצאת זיז, והטעם בזה הוא, דאף דלדעת רבנן אסור למלאות בלא הוצאת זיז, הרי היינו משום דמיחזי לאינשי דאפי' שפת המים הויא בכלל הכרמלית, ונמצא ממלא מכרמלית לרה"י, אך לדעת ר"י דשרי למלאות מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ, שפיר שרי למלאות אף בלא הוצאת זיז, דהגם דמיחזי לאינשי דשפת המים הויא בכלל הכרמלית, מ"מ הרי שפיר קים להו דהאויר שלמעלה מן המים הוי מקו"פ כל שהוא גבוה י' מן הקרקע, ונמצא ממלא מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ ושרי.

ה] והא דאסר ר' יהודה בברייתא בספינה שאינה גבוהה י' למלאות מן הים לתוכה, אשר קשיא טובא לפמש"כ הריטב"א דלר' הונא ל"ב זיז אף בספינה שאינה גבוהה י', דא"כ מ"ט אסר ר' יהודה למלאות, נ' דבע"כ צ"ל דהך ברייתא איירי בספינה קטנה שהרי איירי בספינה שאינה עמוקה אלא י' טפחים שדרכה להלך אף במקום שאין המים עמוקים י' טפחים, ובזה מודה רב הונא שלא התירו למלאות אלא בשהספינה גבוהה י' טפחים מן המים, דאם ימלא אף למטה מי' טפחים, פעמים שלא יהא זה גבוה י' טפחים מן הקרקע, ונמצא ממלא מכרמלית לרה"י שלא דרך מקו"פ.

ומקור גדול לזה נ', ממשה"ק הרשב"א בסוגיין, ז"ל, תמיהא לי כיון דאית ליה לר"ה דמארעא משחינן מי דחקו להצריך אפילו זיז, דהא מקו"פ הוא ומקו"פ א"צ דבר אחר להתירו אלא משתמש לכתחלה עם רה"י ועם רה"ר, עכ"ל, ועיי"ש שכתב דדייק לה ממתניתין, וכ"כ הריטב"א, וצ"ע דמאי קשיא לי', הרי ברייתא ערוכה היא דספינה שבים אין ממלאין מן הים לתוכה לדעת רבנן אף בשגבוהה י' ולדעת ר' יהודה רק בשאין גבוהה י', ובע"כ דהגם דמשפת מיא משחינן מ"מ אסור למלאות בלא הוצאת זיז, וכמו שפירשו התוס' לקמן דלא קשיא מהך ברייתא למ"ד דמארעא משחינן דהכא מיירי בדליכא זיז כ"ש להכירא, ובע"כ מד' הרשב"א דהך ברייתא איירי בספינה קטנה שמהלכת אף במקום שאין המים עמוקין י', וע"כ הוא דאסור למלאות מן הים לתוכה אף למ"ד דמארעא משחינן ואף אם יוציא זיז, ולא שמעינן מינה לאסור למלאות מן הים לספינה גדולה שאין מהלכת בפחות מי', וז"ב.

ו] ואמנם אכתי קשיא, דאף אם איירי הברייתא בספינה קטנה שמהלכת אף בפחות מי', אכתי מ"ט אסר ר' יהודה למלאות מן הים לתוכה, הרי ליכא למיחש למידי, שהרי כיון שהספינה עמוקה י', א"כ בע"כ הוא ממלא דרך אויר למעלה מי' שהוא מקו"פ, ול"ש לגזור אטו ספינה שאינה עמוקה י', שהרי כל שאינה עמוקה י' הויא כרמלית ומותר למלאות לתוכה.

אמנם הנה כבר תמה כעי"ז בגל' הגרע"א או"ח סימן שנ"ה לדעת הרמב"ם והטור שפסקו שאם הי' למעלה מי' מן הים מוציא זיז כ"ש וממלא שהרי דרך מקו"פ ממלא, והרי דאף שמקום המים הוי כרמלית והוא ממלא מכרמלית, מ"מ כיון דממלא דרך מקו"פ שרי ע"י הוצאת זיז, דא"כ מאי פריך בסוגיין לדעת ר"ה דזימנין דליכא י' וקמטלטל מכרמלית לרה"י, הא מ"מ בממ"נ שרי, דאם דופני הספינה אינם גבוהים י', הספינה בעצמה כרמלית, ואם גבוהים י, מה בכך דהמים אינם עמוקים י' ומטלטל מכרמלית, הא מ"מ כשמגבי' המים להביאן לספינה מעבירם דרך למעלה מי' מקרקע המים דהוי מקו"פ לר"ה וכו' והוי מחליף ברשויות דרבנן דרך מקו"פ וכו', וצע"ג, עכ"ד.

ובישוב ד' הרמב"ם והטור צ"ל, כמש"כ בשו"ת בית יצחק סימן נ"ה הועתק בגל' חי' הגרע"א מהד' המאור, דודאי איירי בשדופני הספינה גבוהין י', ומ"מ שפיר חיישי' שמא ימלא ממקום שאין המים גבוהין י', דהאמנם אם ממלא דרך מעל דפנות הספינה ליכא למיחש למידי, דכיון דהספינה גבוהה י' נמצא ממלא מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ ושרי, אך יש לחוש שימלא דרך חלונות הספינה שהם אינם גבוהין י' מקרקע המים, ונמצא מכניס מכרמלית לרה"י, וז"פ.[[2]](#footnote-3)

ובזה מתישבים גם ד' הפנ"י שהבאנו לעיל סק"א, מקו' הגרע"א שהבאנו שם, ודו"ק.

אך אמנם הגרע"א שהק' כן ופשיטא לי' דהמילוי הוא דרך למעלה מדופני הספינה, נ' ברור שלמד כן ממה שפירש"י להלן בהא דתניא עמוקה י' ואין גבוהה י', ז"ל, עמוקה הספינה י' לתוכה דהוה רה"י, ואין גבוה שפתה י' מן המים כגון שמשוקעת במים מכובד משאה, עכ"ל, וכן פירש ר"ח, וממה שהוצרך לפרש דאיירי בספינה המשוקעת במים מכובד משאה, ולא פירש דהא דתניא אין גבוהה י' דהיינו שאין המקום שממלא דרכו גבוה י', דכל שממלא דרך מקום שאינו גבוה י' משפת המים, ל"מ מידי הא דהספינה עצמה גבוהה י' משפת המים, נ' דאורחא דמילתא הוא דממלאין דרך למעלה מדופני הספינה, וע"כ בע"כ דהא דתניא דאין גבוהה י' היינו בשמשוקעת במים דכה"ג אין גבוה שפתה י' מן המים, ולפ"ז שפיר ילה"ק ע"ד הפנ"י מד' רש"י אלו.

אך בדעת הרמב"ם נ' שפיר י"ל כן, והוא מדויק היטב בל' הרמב"ם שכתב, ז"ל, בד"א בשהי' תוך י' אבל אם הי' למעלה מי' מן הים וכו', עכ"ל, ולא כתב בד"א בשאינה גבוהה י' אבל אם גבוהה י', אלא נקט דהממלא הוא בתוך י' ולמעלה מי', והיינו משום דלא תלי כלל בגובה הספינה, דאף אם היא גבוהה י' מ"מ אסור לו למלאות דרך חלון שאינו גבוה י', וז"ב, אך לפמש"כ המ"מ שם יל"פ מכוון הרמב"ם ד"הזיז" הוא למעלה מי', ועי' בית מאיר סימן שנ"ה, ויש להעיר עוד דל' הטור בסימן שנ"ה הוא דהיו "דופני" הספינה גבוהים מעל י' מן המים, והרי דהמילוי הוא דרך שפת הדופן, ועי' בית מאיר שם שעמד לפי דרכו על ל' הטור.

ולפ"ז שפיר מתישב מש"נ בדעת הרשב"א והריטב"א, דהא דאסר ר' יהודה בברייתא למלאות מן הים לתוכה, איירי בספינה קטנה שמהלכת אף למעלה מי', וע"כ הוא דאסור למלאות מן הים לתוכה אף אם יעשה זיז דחיישי' שמא ימלא מן המים למטה מי' וקא מטלטל מכרמלית לרה"י, ולא תיקשי דכיון שהספינה עמוקה י' ליכא למיחש למידי, דאף אם ימלא ממים שלמטה מי', מ"מ כיון שהספינה עמוקה י' נמצא שמעביר דרך למעלה מי', וכל כה"ג שרי לדעת ר' יהודה, שהרי שפיר יש לחוש שימלא דרך חלון שאינו גבוה י' מן הקרקע, ונמצא מטלטל מכרמלית לרה"י שלא דרך מקו"פ, ויש להסתפק אם מה"ט אסרו חכמים למלאות אף בשממלא דרך למעלה מדופני הספינה, הגם דבכה"ג ליכא למיחש למידי, או דבאמת לא אסרו אלא בשממלא דרך חלון, וא"ש היטב.

ז] והנה כתב הרמב"ם בפט"ו משבת ה"כ, ז"ל, לא ימלא אדם מים מן הים והוא בתוך הספינה וכו', בד"א בשהי' תוך י', אבל אם הי' למעלה מי' מן הים מוציא זיז כ"ש וממלא, שהרי דרך מקו"פ ממלא ואינו צריך לזיז זה אלא משום היכר, עכ"ל, ועמש"נ לעיל סק"ו בישוב מה שתמה הגרע"א ע"ד הרמב"ם מסוגיין.

וד' הרמב"ם צ"ב בתרתי, חדא דמנלי' הך מילתא דשרי למלאות מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ ע"י שמוציא זיז, הרי הא דשרי רב הונא דס"ל דכרמלית מארעא משחינן למלאות, י"ל דהוא משום דלדידי' הוו המים העליונים עצמן במקו"פ, וה"ה מטלטל ממקו"פ לרה"י, אך לפ"מ דקי"ל דכרמלית משפת מיא משחינן והוו המים בכרמלית, מנלן דהותר לטלטל מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ, וכאשר כ"ה מבו' באמת בד' התוס' וש"ר בסוגיין, דכל הא דשרי ר"ה למלאות ע"י הוצאת זיז, הוא רק משום שגם המקום ששוקע בו הדלי הוי מקו"פ, אך אם הי' שוקע הדלי למטה מי' שנמצא ממלא מכרמלית, ל"ה שרי, הגם דמעבירו דרך מקו"פ.

ועוד צ"ב והק' כן בגל' הגרע"א לאו"ח סימן שנ"ה בתו"ד, דאם אכן שרי לטלטל מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ, א"כ מנלי' להרמב"ם דבעי למעבד זיז להכירא, הרי הא דמצריך רב הונא זיז להכירא, הגם דממלא ממקו"פ ולי"ב איסור מדינא, הוא משום גזירת הרואים שסבורים דאין המים עמוקים י' טפחים, או משום דסבורים דכרמלית משפת מיא משחינן, ונמצא שהוא ממלא מכרמלית לרה"י, וע"כ הצריכו שיוציא זיז להכירא, אך כל שהספינה היא למעלה מי' מן הים דהא דשרי למלאות הוא משום דמטלטל דרך מקו"פ, ליכא למיגזר כלל, ומהיכ"ת דצריך להוציא זיז.

ח] והברור בדעת הרמב"ם, וכבר מבו' כן בתו"ד הבית מאיר בסימן שנ"ה דהנה התוס' בסוגיין הקשו במש"א דגמירי דאין ספינה מהלכת למטה מי', ממש"א בפ' מי שהוציאוהו במהלכת ברקק, ותירצו דהתם מיירי בספינה קטנה, אבל הכא בספינות גדולות וכו' ואין מהלכות בפחות מי', וכתבו ע"ז, ז"ל, ומיהו צ"ל דאף הכלי שדולה בו ונשקע במים הוי למעלה מי' דאי לאו הכי היאך ממלא, עכ"ל.

ובמג"א סימן רמ"ח סק"ז עמד בזה דהאיך נמשך זה פה אחר התי', ופירש בזה, ז"ל, אלא דקשיא להו בעצמן למה לא תי' כמ"ש ספר היראים דהמים עמוקים אך הספינה שוקעת במים והולכת למטה מי', לזה כתבו ומיהו צ"ל כו' כלומר וא"כ הכא צ"ל מאי דקאמר גמירי דאין ספינה מהלכת בפחות מי' היינו בלא השקוע כי היכי שיבוא הכלי למעלה מי', וא"כ צ"ל דבעירובין מיירי בספינה קטנה, עכ"ל.

אמנם בדעת הרמב"ם נ' שדעתו, דמש"א דאין ספינה מהלכת למטה מי', היינו דאינה הולכת אלא במים שעמוקים י', אך לעולם היא שוקעת במים למטה מי', ולפ"ז הרי נמצא דמקום המים שממלא מהן הוי כרמלית, דהגם דהמים עמוקים י' ושפת המים הויא מקו"פ, מ"מ כיון שהכלי שוקע בתוך המים ה"ה ממלא ממים שבכרמלית, והא דשרי רב הונא למלאות, הוא משום דהתירו למלאות מים מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ בדעביד זיז להכירא, וכיון דשפת המים הויא מקו"פ הרי נמצא שהוא מעביר המים דרך מקו"פ, וע"כ הוא דשרי.

ולפ"ז נמצא, דהדין שכתב הרמב"ם דאם הי' למעלה מי' מן הים מוציא זיז כ"ש וממלא, דהיינו דשרי למלאות מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ ע"י הוצאת זיז, הוא חד דינא עם הא דשרי רב הונא בספינה שאינה גבוהה י' להוציא זיז ולמלאות, שהרי הגם דס"ל דכרמלית מארעא משחינן מ"מ כיון שאין המים גבוהין אלא י' טפחים נמצא שהוא ממלא מן המים שבכרמלית, ואך דכיון שהוא מעבירן דרך מקו"פ שרי ע"י הוצאת זיז, ושפיר למד הרמב"ם דה"נ לפ"מ דקי"ל דכרמלית משפת מיא משחינן, שרי למלאות מן המים שבכרמלית לרה"י דרך מקו"פ ע"י הוצאת זיז.

ויש להוסיף, דהגם דאנן לא קי"ל כרב הונא, אך הרי מפורש בגמ' דהא דס"ל לר"ח ורבר"ה דלא סגי בהוצאת זיז, הוא רק משום דס"ל דכרמלית משפת מיא משחינן, והרי דאי הוו מודו דכרמלית משפת מיא משחינן, היו מתירין למלאות ע"י הוצאת זיז, ומזה יש ללמוד דבהא כו"ע מודו דשרי למלאות מכרמלית לרה"י דרך מקו"פ ע"י הוצאת זיז, וזהו שפסק כן הרמב"ם, וז"ב בדעתו.

ט] כתב הרמ"א בסימן שנ"ה ס"א, ב' ספינות זא"ז אסור לטלטל מזל"ז אא"כ קשורות זו בזו או א"כ הם גבוהין מן המים י' טפחים.

ובגל' הגרע"א שם הק', ז"ל, ק"ל על פסק הרמ"א דב' ספינות גבוהות מן המים אף באין קשורות מערבים יחד, הא סברא זו נסתר מדחזינן לר"ה דמארעא משחינן ותמיד מיקרו דופני ספינות גבוהין י' וא"כ הא דקתני נפסקו נאסרו היכי משכח"ל, עכ"ל.

וקו' הגרע"א צריכה פירוש, שהרי גם לדעת ר"ה דמעיקרא דדינא מארעא משחינן, מ"מ הרי לא התירו למלאות מן המים אא"כ הוציא זיז, והרי דלא שרינן מכח הא דמארעא משחינן בלא הוצאת זיז, וא"כ הרי מה"ט שפיר אסרינן לטלטל מזו לזו הגם שהן גבוהין י'.

אמנם ביאור ד' הגרע"א הוא, דאזיל הכא כדעת הפנ"י, דמה שהצריכו להוציא זיז להכירא הגם דמארעא משחינן הוא משום דלאו דלאו כו"ע ידעי דהמים עמוקין י', ואשר זהו שהק' הגרע"א, דכ"ז הוא טעם לאסור למלאות מן המים, אך אי"ז טעם לאסור לטלטל מספינה לחברתה, שהרי דופני הספינה הן גבוהין י', שאם אינם גבוהין י' הרי הן כרמלית, וא"כ ודאי ידוע הוא שמעביר דרך למעלה מי', וזהו מה שהדגיש הגרע"א בלשונו דתמיד מיקרו "דופני ספינות" למעלה מי', וזה כעין משה"ק הגרע"א בגליון שם לעיל ע"ד הפנ"י מברייתא דר' יהודה, והבאנו דבריו לעיל סק"א, וכן הק' שם ע"ד הרמב"ם והבאנו דבריו לעיל סק"ו.

אמנם למש"כ הגרע"א גופי' בגליון שם לעיל דמה שהצריכו להוציא זיז להכירא הוא משום דלאו כו"ע ידעי דמארעא משחינן, הרי ניחא בפשיטות דעת הרמ"א, וכבר כתב כן הגרע"א שם דבזה ניחא ד' הרמ"א.

ואמנם גם לדעת הפנ"י יש לישב ד' הרמ"א, וע"ד שנת' לעיל סק"ו עפי"ד הבית יצחק, דהגם דודאי דופני הספינה גבוהין י', מ"מ איירי הכא לטלטל מזו לזו דרך חלון שאינו גבוה י' מקרקע הספינה, ובזה שפיר יש לאסור אף לדעת ר"ה, משום דלאו כו"ע ידעי דהמים עמוקין י', וז"פ.

אמנם אכתי ד' הרמ"א אין מתישבים עם ד' הרמב"ם וזה בכלל משה"ק הגרע"א בגליון לעיל שם, ובגליון שנד' בעין הגליון שם, שהרי בד' הרמב"ם חזינן דלמד מההיא דרב הונא, דה"נ בספינה הגבוהה י' מן המים וממלא ומעביר דרך למעלה מי' צריך להוציא זיז, והרי דמדמה דין ספינות גבוהות י' מן המים לדידן, לדינא דספינות גבוהות י' מקרקע המים לדעת רב הונא, וא"כ הרי ה"נ כ"ה דלדעת רב הונא אין מטלטלין מזו לזו אף שהן גבוהות י' מן הקרקע, ה"נ לדידן יש לאסור לטלטל מזו לזו אף שהן גבוהות י' מן המים.

ונ' דבאמת ד' הרמ"א אתיין שלא כדעת הרמב"ם, שכבר נת' לעיל סק"ה דטעמא דהרמב"ם הוא משום דמפרש דגם לדעת רב הונא הוא ממלא ממים שבכרמלית, דהגם דאין ספינה מהלכת בפחות מי', מ"מ הדלי שוקע במים והמקום שממלא הוא למטה מי', וכל הא דשרי למלאות מעיקר הדין הוא משום דמעביר דרך למעלה מי', ולא התירו לו מכח זה אלא בשהוציא זיז, וזהו שלמד הרמב"ם מזה דה"נ לדידן בשממלא דרך אויר למעלה מי' מותר ע"י הוצאת זיז, ולדעתו באמת יש ללמוד דכ"ה דלדעת רב הונא אסור לטלטל מספינה לחברתה הגם דהוי זה דרך אויר למעלה מי', ה"נ לדידן אסור לטלטל מספינה לחברתה אף אם הספינות גבוהות י', אך לדעת ש"ר דמה שהצריך ר"ה להוציא זיז להכירא הוא משום דלאו כו"ע ידעי דמארעא משחינן או משום דלאו כו"ע ידעי דהמים עמוקין עשרה, הרי דאין ללמוד מהא דלדעת ר"ה אסור לטלטל מספינה לחברתה, דה"נ יהא אסור לדידן לטלטל מספינה לחברתה אף בשהן גבוהין י', וכמש"נ לעיל הטעם בזה, ואמנם לא השיג הרמ"א על השו"ע שהביא דינא דהרמב"ם, משום דהגם דלדידן אין מקור לדינא דהרמב"ם מסוגיין, מ"מ גם אין סתירה לדין זה, וע"כ שפיר יש לקיים לדין זה, ומצינו דכוותה בכ"ד בד' הפוסקים, וז"ב.

ובאמת בלא"ה ד' הרמ"א שם ס"ג שהתיר להחליף דרך מקו"פ אף בשלא נח, הוא שלא כדעת הרמב"ם שלדעתו אף בספינה לא התירו למלאות דרך אויר למעלה מי' אלא בשהוציא זיז, וכמו שעמד הגר"א שם.

י] בתשו' מהר"ם מר"ב ד"פ סימן צ"ו כתב, ז"ל, על בית הכסא העומדות בקיר חומת העיר והצואה נופלת בתוך החפירה המקפת את העיר שהיא יתירה מבית סאתים שלא הוקף לדירה, יש לדקדק אם הביהכ"ס עומדת למעלה מי', הרי הצואה נופלת מרה"י לכרמלית דרך מקו"פ וכו', ואי הלכתא כרב דימי דשרי להחליף ברשיות דרבנן וכו' וא"כ הכא נמי שרי וכו', עכ"ל, והובא ברמ"א בסימן שנ"ה ס"ג.

ובביאור הגר"א שם כתב, ז"ל, וצ"ע דאף להמתירין דוקא בנח על מקום פטור דהא רשות דרבנן לא קיל אלא במקום שברשויות דאורייתא פטור וכמ"ש היא גופה גזירה וכו', וע' תוס' ג' ב' ד"ה כאן כו' וי"ל כו' ואם איתא הדק"ל מאי קמ"ל הא אף בכרמלית גמור מותר לכתחילה כה"ג, ושם צ"ז א' תנ"ה תוך כו' למעלה מי' כו' ודוחק לאוקמי כל הסוגיא דלא כהמתירין וכו', ועוד צ"ע ל"ל לאוקמי בעירובין ל"ב ב' ובשבת ח' ב' כרבי הא גם לרבנן יכול להביאו דרך למעלה מי' וכעין שאמרו שם והא אי בעי מייתי דרך כו', עכ"ל.[[3]](#footnote-4)

ונ' לדון בישוב דעת מהר"ם, לפמש"כ בחי' הריטב"א להלן בסוגיין, ז"ל, ור' יהודה סבר דבגבוהה י' ודאי מותר לטלטל מן הים לספינה להדיא דמותר להחליף ברשויות דרבנן, אבל כשהיא עמוקה ואינה גבוהה י' וכו' אז ודאי אסור לטלטל מן הים לספינה, "ולא שרינן ליה להגביה ידו למעלה מי' קודם שיכניס דאפשר דלא יגביהנה וקא מעייל מכרמלית לרה"י וכו', אבל לאידך דסברי דמשפת מיא משחינן הא ודאי אפי' לר' יהודה צריך זיז או מקום ארבעה טפחים בספינה שאינה גבוהה עשרה, "ואע"ג דאפשר להגביה ידו למעלה מעשרה הא לא שרי ר' יהודה שמא לא יגביהנה וכדפרשינן לעיל", עכ"ל.

ונ' עפי"ז דגם לדעת מהר"ם דס"ל דמאן דשרי להחליף דרך מקו"פ, הוא אף בשלא נח במקו"פ, ומה"ט התיר בבית הכסא שלמעלה מי', כ"ז הוא רק דומיא דבית הכסא גבוה י' דא"א שלא יעבור דרך מקו"פ, אך במקום שאינו גבוה י' דמצי שפיר להעביר דרך למטה מי' שהוא כרמלית, הרי דאף אם יעביר דרך למעלה מי' ה"ז אסור, דחיישי' שלא יגבי' ונמצא מוציא מרה"י לכרמלית, ואמנם אם יניח למעלה מי' י"ל דשרי וליכא למיגזר, אך כל שאינו מניח שם אלא מעביר דרך שם יש לחוש שלא ידקדק להגבי' ידו ויעביר דרך למטה מי'.

ואם כנים הדברים, מתישב היטב משה"ק הגר"א ע"ד מהר"ם מסוגיא דלעיל דצ"ז., וכן מסוגיא דלעיל ד"ח: ועירובין דל"ב:, דהתם הרי איירי בשאפשר לו להעביר דרך למטה מי', ובכה"ג לא שרינן אף בשיעביר דרך למעלה מי', אך לעולם י"ל דכל דלא סגי דלא יעביר דרך למעלה מי' שרי, ולפ"ז גם אין להוכיח מד' התוס' לעיל ד"ג: דפליגי על דעת מהר"ם.

אמנם בד' הרשב"א מ' דשרי בכל גווני, עיי"ש שכתב, ז"ל, ולפי פי' זה הא דבעי ר"ה זיז כ"ש ורבה ור"ח מקום ד', לרבנן בלחוד הוא, אבל לר' יהודה אינו צריך שהרי יכול להשתמש להדיא דרך מקום פטור, עכ"ל, ונ' להדיא דאף בשאין הספינה גבוהה י' מן הים ואפשר לו להעביר דרך למטה מי', א"צ לעשות מקום ד', דשרי להעביר דרך למעלה מי'.

יא] בפי' הר"י מלוניל מבו' דענין הזיז הוא שמניח ע"ג הזיז, וזהו שכתב דלר"ח ורבר"ה לא שרי דיש לחוש שיכבד עליו ויעביר שלא דרך הזיז, אך לר"ה לא חיישי' כולי האי, כיון דכולה מילתא הויא גזירה.

וגם בד' הריטב"א מבו' דההיכר בזיז הוא משום דהוי מקו"פ, ונ' מזה דצריך להעביר דרך הזיז ולהניח על גביו, וכ"נ ממשה"ק הראשונים דמ"ט אסור לר"ח ורבר"ה הרי מחליף דרך מקו"פ, ומ' דפשיטא להו דכל ההיתר להחליף דרך הזיז הוא רק בשנח, ויותר מוכח כן, למש"כ הבית מאיר בסימן שנ"ה דכל הא דזיז חשיב כמקו"פ הוא בשאינו תוך ג' טפחים לשפת הספינה, וצ"ע א"כ מנ"ל להראשונים דאיירי בכה"ג דקשיא להו דמ"ט לא שרי משום מחליף דרך מקו"פ, ובע"כ דגם לדעת ר"ה לא שרי אלא בכה"ג דהוי הזיז מקו"פ, וזהו כל עיקר התירא דזיז, וכאשר כן מפורש בד' הריטב"א, וכ"ה בד' הרשב"א בעירובין דפ"ה., וכדלהלן, וכן נ' בסו"ד הרמב"ן דלפי' זה איירי בשעומד ע"ג הזיז, ויל"פ דהיינו ע"פ סוגיא ד"ח: ומפרשה דכל שעומד ע"ג מקו"פ ומביא אליו חשיב כהנחה, גם י"ל דכונתם דעומד שם וכשמביא הדלי לשם מרגיע ידו, והוי הנחה במקו"פ.

ול' המאירי, מוציא ממנה זיז כל שהוא וממלא מן הזיז לספינה, עכ"ל, ובהמשך דבריו כתב דהוא משום דהזיז הוי מקו"פ.

ובחי' הר"ן כתב, ז"ל, איכא מ"ד דכשעומד על הזיז עסקינן "ומטלטל מים לזיז ומזיז לספינה", עכ"ל.

ועי' עוד ברשב"א עירובין דפ"ה. דלא שרי אלא בדהוי הזיז מקו"פ, ושם דימו ההיכר לדינא דסוגיין, והרי להדיא דלא שרי רק משום דמעביר דרך מקו"פ.

וצ"ע ד' הגר"ז והמ"ב שהתירו אף בשאינו מעביר דרך הזיז, וגם צ"ב מה ענין היכר הזיז בשאינו מעביר דרכו.

ועי' עוד בבית מאיר שהביא מתו"ש שפירש בדעת הרמב"ם דלא שרי אלא בשמניח ע"ג הזיז, והסכים לזה הבית מאיר, ודקדק כן מל' הרמב"ם בתשובה, אך גם אי לא נימא כן, מ"מ ודאי מבו' בל' הרמב"ם בתשובה דלא שרי רק בשמשתמש דרך הזיז, עיי"ש.

והרמב"ם שם כתב דלא שרי אלא בש"הזיז" הוא למעלה מי' מן המים, ועמד ע"ז הבית מאיר והביא שכ"כ המ"מ, ופירש הטעם דאם הזיז הוא תוך י' לא חשיב מקו"פ דמצא מין את מינו וניעור, עיי"ש, ועכ"פ מבו' דכל התירא דזיז הוא רק משום שמעבירו דרך הזיז, וז"ב.

וגם דעת המ"מ דלא שרי רק בזיז שיש בו נקב, ועי' כן ברמב"ן דלפי פי' רה"ג פירש דגם לדעת ר"ה איירי בזיז שיש בו נקב ואינו עומד ע"ג הזיז, עיי"ש, ואמנם הגר"א תמה ע"ז, אך הבו דלא לוסיף עלה.

ובפרט דעיקר דעת הרמב"ם יחידאה היא, דהתוס' וש"ר בסוגיין פליגי ע"ז, ופשיטא להו דאם ממלא ממקום שאינו מקו"פ הוי איסור גמור, הגם שמעביר דרך מקו"פ.

יב] בדינא דמוציא ד' על ד' וממלא, מצינו כמה דעות בד' הראשונים.

דעת התוס' ודעימייהו דהיינו דחוקק ד' על ד' ועושה מחיצה י' טפחים, וכן דעת הרא"ש.

דעת ר"ת ובעה"מ דהיינו דמוציא ד' על ד' אמות, וחוקק ד' על ד' טפחים, ואמרי' כוף וגוד, ע"ד שאמר ר"ח בר עקביא בעירובין, ובספינה מודים חכמים לר' חנניא, וכן מסקנת הריטב"א.

דעת רה"ג ודעימי' דהיינו דמוציא ד' על ד' טפחים וחוקק בהן מעט למלאות דרכו, ובספינה הקילו לומר כוף וגוד גם בכה"ג, ומבו' בל' הראשונים דהוי זה מדין כוף, והגר"א הק' מה ענין דין כוף בזה, וכנראה צ"ל עפימש"א בעירובין דל"ג: דאפי' ריבר"י לא אמר אלא בטרסקל דהדרן מחיצתא, וה"נ סבירא להו דלדידן ל"ש לומר גו"א אלא בהדרן מחיצתא, וע"ז מהני כוף, וזה לפ"מ שפירשו הריטב"א והר"ן בעירובין שם והמאירי להלן בסוגיא בביאור דין הדרך מחיצתא, וכ"ה דעת הרמב"ם, וכן פסק השו"ע.

ובפי' הר"ח בסוגיין כתב, ז"ל, וצריך לעשות מקום ד' חוץ לספינה כדי שיהא מקו"פ, שמעלה המים מן הים וכו' שהן כרמלית לאותו מקום שהוא מקו"פ ומשם מעייל להן לספינה, פי' מקום זה כעין תיבה פחותה או סל פחותה וכו', עכ"ל, ולכאו' מש"כ דהוי זה מקו"פ הוא משום דהוי זה כעין תיבה פחותה, וע"כ לא חשיב כמקום ד', ואי"ז כרמלית אלא מקו"פ, אך צ"ב מ"ט בעי' דוקא מקום ד' ליחשב מקו"פ, ומ"ט אם הוא פחות מד' אינו מקו"פ, ואולי אם הוא פחות מד' כיון שהוא באויר הכרמלית לפ"מ שסבורין בנ"א דמשפת מיא משחינן אמרי' מצא מין את מינו וניעור ולא חשבינן לי' כמקו"פ, ורק אם הוא מקום ד' דהוי מקום לעצמו, הרי שהגם דלא חייל עלי' תורת כרמלית, מ"מ אינו בטל להכרמלית והוי מקו"פ, וצ"ע בזה.

רי"ד דס"ד דכשאין גבוהה י' מן הים יהא זה כרמלית, ונ' דכוונתו משום דמשפת מיא משחינן ונמצא שאין מחיצות י' מעל שפת הכרמלית.

1. ואמנם צ"ב מ"ט חשיב הזיז כמקו"פ, הרי לכאו' הוי חורי רה"י וא"כ יהא דינו כרה"י, והגם דלי"ב ד', הרי כתבו הראשונים דחורין ל"ב שיהא בהן ד', (ורק בדעת התוס' י"א דל"ח חורים רק אם יש בהן ד'), וזה קשה גם במשה"ק הראשונים דלר"ח ורבר"ה מ"ט ל"מ זיז, הרי הוי מחליף דרך מקו"פ, והרי דפשיטא להו דהזיז הוי מקו"פ, ול"ה כחורי רה"י.

   שוב מצאתי בבית מאיר סימן שנ"ה שעמד בזה לדעת הרמב"ם, ופירש דהא דהזיז הוי מקו"פ הוא רק בשהוא ג' טפחים מתחת לשפת הספינה, עיי"ש, אך צ"ע דאי"ז מתישב כ"כ בסתימת ד' הראשונים, ואולי נימא דכיון דאין דרך להשתמש בזיז זה לא חשיב כחורין, אך זה אינו מסתבר, שהרי זיז זה עשוי למלאות דרכו, ומ"ט לא יהא חשוב כחורים. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש להוסיף בזה, דהנה בחי' הרשב"א בדק"א: כתב ז"ל, וכתב הראב"ד ז"ל דקמ"ל דאע"פ שהן גבוהות י' טפחים ואין ביניהם לא פתח ולא סולם עירוב מועיל בהם וכו', וטעמא דמילתא משום שהן כבתים ולא כחצרות ואמרינן בעירובין ביתא כמאן דמליא דמי, עכ"ל, והנה בפשוטו דינא דהתם דביתא במאן דמליא, הוא משום דהבית מקורה דומיא דדינא דרבי דביתא כמאן דמליא, וכ"ה להדיא בפי' ר"ח שם, וכן נקטו האחרונים בכ"ד, וכ"ה במ"ב סימן שע"ב סקל"ד, ולפ"ז הרי בע"כ דסתם ספינה מקורה היא, וא"כ מסתברא מילתא דהוי המילוי דרך חלון.

   אמנם באמת אין הדבר מוכרע, דל' הרשב"א וש"ר נ' דנתחדש הכא דספינה ה"ה כבתים ולא כחצירות, ואם דינא דהתם דביתא כמאן דמליא תלי בקירוי, הרי ודאי דספינה מקורה דינה כבית, וע"כ י"ל דס"ל כמש"כ בפי' ריו"נ ובמאירי בעירובין דדינא דביתא כמאן דמליא דהתם הוא משום דשכיחא שם כלים שיכול לעלות על גביהן, ואשר זהו שנתחדש במתניתין דהכא דאף ספינה דמיא לבית בזה, ולפ"ז שפיר י"ל דאיירי בספינה שאינה מקורה.

   אך אכתי יש ללמוד דסתם ספינה מקורה היא, מפי' הרמב"ן והרשב"א בדק"א: בההיא דספינה הקשורה בשלשלת, דמבו' בדבריהם דהספינה מקורה היא ומאהלת על השלשלת ועל הכלים, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-3)
3. ובתחילת ד' הגר"א שם נ', דלדעת הרמב"ם דבספינה שגבוהה י' טפחים מן המים שרי למלאות ע"י הוצאת זיז, והיינו משום דמעביר דרך מקו"פ, הרי דה"נ יהא שרי בנידון המרדכי ע"י הוצאת זיז, עיי"ש, אמנם נ' שאין כונתו לזה, דלהדיא מבו' בדבריו שם ס"ד לדעת הרמב"ם דכל הא דהותר ע"י הוצאת זיז הוא רק בספינה, וכמו שהקילו בספינה דסגי בהוצאת מקום ד' על ד' כמש"כ המ"מ פט"ו משבת ה"כ בדעת הרמב"ם, עייש"ה, שו"ר בתו"ד המאירי מבו' כן דכל ד' הרמב"ם הם רק בספינה, עיי"ש, אלא כונתו דלפי פסק השו"ע ודאי לא יתכן להתיר להחליף דרך מקו"פ בדלא נח אלא ע"י הוצאת זיז, דלא עדיף מספינה דלא שרינן אלא ע"י הוצאת זיז, אך לעולם י"ל דאף ע"י הוצאת זיז יהא אסור, וכמש"כ בס"ד, וז"ב. [↑](#footnote-ref-4)