ו - סימן רנ_ז - רנ_ט
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

בדעת המ"ב בדין הטמנה ברובו

א] בגליון מס' 5 הבאנו מש"כ החיי אדם והמ"ב דהטמנה ברובו ל"ה הטמנה, וצ"ע ממש"כ החיי אדם בכלל כ' סכ"ב דלא הותר להטמין בחול המוסיף הבל אלא כשאינו מטמין רק מחציתו או שלישיתו, והביאו המ"ב בסימן רנ"ז סקמ"ג, ומבו' דכל שמטמין רובו אסור.

וראיתי לישב בזה, דשאני התם דגם למעלה הוא מכוסה בבגדים, והגם דאין לאסור משום ההטמנה בבגדים דיש אויר מפסיק ואי"ז דרך הטמנה, מ"מ כל שרובו הוא בדרך הטמנה ה"ז אסור, [ועד"ז כתב הגר"ז במהדו"ב בסימן רנ"ט (ד"ה וגם בספר התרומה) בדעת הסה"ת, עיי"ש], וכל הא דהטמנה ברובו מותרת הוא כשאינו מכוסה מלמעלה כלל, {אך בדברי החיי אדם בכלל ב' ס"ה משמע להדיא דבעינן שתגע בו ההטמנה מכל צדדיו, ולא סגי במה שרוב ההטמנה נוגעת בו, וצ"ע}.

ב] ולמש"נ שם יש לפרש דהטעם בזה הוא, דהא דהטמנה במקצת מותרת הוא מתרי טעמי, גם משום דלא מיקרי הטמנה אלא כשמוטמן כולו, וגם משום דכל דשליט בה אוירא לאו הטמנה היא, והנפ"מ בזה הוא דמשום הא דלא מיקרי הטמנה אלא כשמוטמן כולו אין להתיר אלא בהטמנה במקצת אך כל שמוטמן רובו חשיב כהטמנה בכולו, וכל הא דשרי אף כשמוטמן רובו הוא משום דשליט בה אוירא, ומאידך משום הא דשליט בה אוירא אין להתיר אלא כשהוא מגולה מלמעלה, וכל הא דשרי אף שהוא מכוסה בבגדים מלמעלה דלא שליט בה אוירא הוא משום דלא מיקרי הטמנה אלא כשמוטמן כולו, וע"כ כל שמוטמן רובו וגם מכוסה בבגדים מלמעלה אסור, דכיון דהוא מוטמן רובו מיקרי הטמנה, וכיון שהוא מכוסה בבגדים מלמעלה לא שליט בה אוירא.

ג] והנה הבאנו שם בסק"ה מש"כ ר"ת בספר הישר דהטמנה ברובו אסורה, אך למש"נ אין ללמוד מדבריו לאסור בהטמנה ברובו בכל גוונא, שהרי דברי ר"ת שם קיימי בגונא דהקדירה מכוסה בבגדים ולא שליט בה אוירא, ובכה"ג הרי כל הא דשרי הוא משום דהטמנה במקצת לא מיקרי הטמנה, ובזה הוא שכתב דכל שמטמין רובו אסור, אך בגונא דאין הקדירה מוטמנת כלל אלא ברובה, י"ל דכיון דשליט בה אוירא לאו הטמנה היא.

איסור שהיית קדירה ע"ג גחלים כשמכסה הקדירה בבגדים

ד] השו"ע בסימן רנ"ז ס"ח כתב דאף באופנים שמותר להשהות קדירה ע"ג כירה שיש בה גחלים, מ"מ אם הוא מכוסה בבגדים אסור, וכ"כ הטור שם, ומקור דין זה הוא מד' הרשב"א בשבת מ"ז ב' והר"ן שם בשם רבינו יונה, וכ"כ רבינו יונה בב"ב י"ט א'.

ובטעם האיסור בזה כתב השו"ע דהיינו משום דאע"פ שהבגדים אינם מוסיפים הבל מחמת עצמן מ"מ מחמת אש שתחתיהם מוסיף הבל, ובב"י שם הוסיף לפרש דהוא משום דהו"ל כהטמנה בדבר המוסיף הבל, דחשבינן להבגדים כדבר המוסיף הבל, כיון שהם מוסיפין הבל מחמת אש שתחתיהן, וכ"כ רבינו ירוחם בנתיב י"ב ח"ג, - אך בד' רבינו יונה שם מבו' דהאיסור בזה הוא משום השהיה שמשהה ע"ג הגחלים, דאף דשהיה לא נאסרה אלא בכירה שאינה גרופה וקטומה, מ"מ הכא שמטמין את הקדירה ומגלה בדעתו דקפיד עליה כ"כ שתהא רותחת למחר עד שהוא מטמינה, גזרו בדבר שמא יחתה בגחלים (ואסרו אף בכל דבר המוסיף הבל), וכ"ה מבו' בד' הר"ן שם, ועמד ע"ז האבנ"ז בחו"מ סימן ק"ו.

ה] וכמה נפ"מ בדבר, חדא הוא במש"כ הב"י דכל שנותן לוח ע"ג הקדירה ליכא איסורא כיון דהלוח הוא דבר שאינו מעלה הבל כלל, וכ"ז הוא לטעמיה דהא דאסרינן הכא הוא משום דע"י האש מוסיפין הבגדים הבל, וע"כ אין לאסור בלוח שאינו מוסיף הבל אף ע"י האש, אך אם הא דאסרינן הוא משום השהיה ע"ג הגפת, (ול"ב לההטמנה בקופה אלא לגלות דעתו שמקפיד עליה שתהא רותחת), יש לאסור אף כשמכסה הקדירה בדבר שאינו מעלה הבל כלל.

ו] נפ"מ בזה הוא במש"כ הפמ"ג במש"ז בסו"ס רנ"ט דהנותן תבשיל ע"ג קדירה אסור להטמינו בבגדים בער"ש, משום איסור הטמנה בדבר המוסיף הבל, (וכ"כ המנורה הטהורה בסימן רנ"ח בקה"מ סק"א), ולכאו' כ"ז הוא למש"כ השו"ע דטעם האיסור הוא משום דהבגדים הוו כמוסיפין הבל, וע"כ יש לאסור אף בטומן ע"ג הקדירה, אך אם הא דאסרינן הכא הוא משום השהיה ע"ג הגחלים, מסתבר דכל דהוא ע"ג קדירה ואין דרך בישול בכך לא חזינן לה כשהיה ע"ג האש, ולי"ב איסורא, [ויש מקום לדון דלפ"ז אף סמיכה לכירה מותרת גם כשמטמין הקדירה בבגדים, דבסמיכה ליכא לאיסור שהיה, ורק אם התירא דסמיכה הוא ע"ד גרופה וקטומה, (עמש"נ בזה בגליון מס' 1) אין להתיר בזה].

ז] ושמעתי לדון עוד נפ"מ בזה, דהנה נחלקו הראשונים אם מהני טיחה בטיט להתיר לאיסור הטמנה, דבתשו' מהר"ם מרוטנבורג בתשו' בעלי התוס' סימן צ"ט כתב דאף דשהיה מותרת בדאיכא היכר שלא יבא לחתות כטיחה בטיט, מ"מ הטמנה אסורה בכה"ג שמא יבא להטמין ברמץ בלא היכר, כמו שאסרו להטמין בכל דבר המוסיף הבל שמא יטמין ברמץ אף דבדידהו ליכא חששא, וכ"כ בתשו' מהרש"ל סימן ס', אך בד' הראב"ן שהביא המהר"ם שם מבו' דמהני היכר שלא יחתה להתיר לאיסור הטמנה, וכ"כ בתשו' הרמ"א סימן ק"ב ובדרכי משה סימן רנ"ז סק"ז להתיר להטמין בטוח בטיט, והמ"ב בסקמ"ז הביא הפלוגתא בזה, - ולדעת המתירים בזה יש לדון בדינא דהכא בהאופן שיש להתיר בזה, ותליא בפלוגתא זו בטעם האיסור בזה, דאם הא דאסרינן הוא משום השהיה ע"ג הגחלים, הרי דכל שמקום הגחלים טוח בטיט שרי, ואם הא דאסרינן הכא הוא משום ההטמנה בבגדים, בעינן שיהא מקום הבגדים טוח בטיט.

## הטמנת צונן בדבר המוסיף הבל

ח] השו"ע בסימן רנ"ז ס"ו כתב דאף דמותר להטמין את הצונן מ"מ בדבר המוסיף הבל אסור, וכ"כ הרמב"ן וש"ר בשב נ"א א', ובפשוטו הטעם בזה דהתירא דהטמנת צונן הוא רק באיסור הטמנה בדבר שאין מוסיף הבל מגזירת שמא ירתיח, דכל שבא להטמין צונן ליכא למיחש להכי, אך איסור הטמנה בדבר המוסיף הבל דהוא מגזירת הטמנת רמץ וחיתוי בגחלים, הוא אף בצונן, (וכ"ה מוכרח למש"כ הריטב"א בשבת ל"ט א' דהא דמותר להטמין את הצונן, הוא משום דל"ש בזה כלל הגזירה שמא ירתיח).

אך יש לפרש בזה בע"א דכל הא דליכא על הטמנת צונן תורת הטמנה, הוא רק כשמטמינו לשמור על חומו, אך כל שמטמינו בדבר המוסיף הבל, יש ע"ז תורת הטמנה ויש לאסור בזה גם משום איסור הטמנה בדבר שאינו מוסיף הבל, (וכ"נ למש"כ הרמב"ן בשבת ל"ד א' בדעת הרי"ף דאיסור הטמנה בשבת בדבר המוסיף הבל ובדבר שאינו מוסיף הבל הוא חד איסורא מגזירת הטמנה ברמץ וחיתוי בגחלים, ואך דבדבר המוסיף הבל אסרו מכח זה גם להטמין מבעו"י שמא ירתיח ויגלה ההטמנה ויחזור ויכסה).

## הטמנת צונן שנתבשל כל צרכו בדבר המוסיף הבל

ט] ונפ"מ רבתא לדינא בזה הוא, דהנה הרמ"א בסעיף ז' הביא לפלוגתת הראשונים באיסור הטמנה בדבר המוסיף הבל אם הוא אף בדבר שנתבשל כל צרכו או דדמי לשהיה דשריא בכה"ג, והפמ"ג באש"א סקט"ז כתב דגם לדעת המתירין כ"ז הוא בהטמנה מבעו"י בדבר המוסיף הבל דאיסורו הוא מגזירה שמא יטמין ברמץ ושמא יחתה ודמי לשהיה, אך איסור הטמנה בשבת בדבר שאינו מוסיף הבל דהוא מגזירה שמא ירתיחה הוא בדבר שנתבשל כל צרכו ומצטמק ורע לו, וכ"ה המ"ב בסקל"ה, (וכבר כתב כן הריא"ז בר"פ במה טומנין, עיי"ש).

ולפ"ז הרי אם נבא לדון לדעת המתירין בהטמנת צונן בשבת בדבר המוסיף הבל, אם היא מותרת בדבר שנתבשל כל צרכו, תליא בטעם איסורא דהטמנת צונן בדבר המוסיף הבל, דאם הוא משום איסורא דהטמנה בדבר המוסיף הבל דהוא מגזירה שמא יטמין ברמץ ושמא יחתה היא גם בצונן, הרי דכל שנתבשל כל צרכו לי"ב לאיסור הטמנה בדבר המוסיף הבל ושרי, אך אם הא דאסור להטמין צונן בדבר המוסיף הבל הוא משום דיש ע"ז תורת הטמנה וה"ז אסור גם משום איסור הטמנה בדבר שאינו מוסיף הבל, הו"ל ככל הטמנה בדבר שאינו מוסיף הבל שאסורה אף בדבר שנתבשל כל צרכו.[[1]](#footnote-2)

ומצאתי הדברים מפורשים בד' הריא"ז בפ' במה טומנין (ה"ב דין ב'), ז"ל, ונראה בעיני שאם היה תבשיל שנצטנן לגמרי מותר להטמינו אחר חשיכה אפילו בדבר המוסיף וכו' שלא אסרו להטמין אחר חשיכה משום שמא ירתיח אלא בדבר שהוא חם אבל בדבר שהוא צונן מותר וכו', ואם היה דבר הצריך בישול אפילו מבעוד יום אסור להטמינו בדבר המוסיף בין אם היה חם בין אם היה צונן, עכ"ל, ולהדיא דאף דאסור להטמין את הצונן בדבר המוסיף הבל, כ"ז הוא בדבר הצריך בישול, אך בדבר שאינו צריך בישול דאין בו אלא לאיסור הטמנה מגזירה שמא ירתיח, מותר להטמינו צונן אף בדבר המוסיף הבל.

י] ואמנם נראה דנידון זה תליא בפלוגתת רבוותא בטעם איסור חזרה, (שנתבארה בגליון מס' 2), דאמנם לדעת הסוברים דאיסור חזרה הוא משום דמיחזי כמבשל, (אך משום חשש חיתוי ל"ה אסרינן להחזיר תבשיל שמותר להשהותו), הרי דבהטמנה שאיסורה הוא משום חשש חיתוי, הרי דכל שמותר להטמינו בער"ש אף מותר להטמינו בשבת, (בגונא דלי"ב לאיסור הטמנה בשבת מגזירה שמא ירתיח), אך לדעת הסוברים דאיסור חזרה הוא משום חשש חיתוי, הרי דכיון דאסור להחזיר אף תבשיל שנתבשל כ"צ ומצטמק ורע לו, נלמד מזה דחמיר חשש חיתוי בשבת מבער"ש וחיישינן לחיתוי בכל תבשיל, וה"נ יש לאסור להטמין בשבת משום חשש חיתוי אף בתבשיל שנתבשל כל צרכו.

## לדעת המתירים להטמין תבשיל שנתבשל כמאב"ד אם אף מותר לכסותו כשנתגלה

יא] ויש להוסיף, דהנה התהל"ד בסימן רנ"ט סק"ג נסתפק לדעת המתירים להטמין תבשיל שנתבשל כמאכל בן דרוסאי, אם מותר לכסותו כשנתגלה, או דדמי לחזרה דאסורה בזה,[[2]](#footnote-3) - ונראה דג"ז תליא בפלוגתת רבוותא בטעם איסור חזרה, דלדעת הסוברים דאיסור חזרה הוא משום דמיחזי כמבשל, (ומכח זה היא אסורה אף בתבשיל שנתבשל כמאב"ד), הרי דבהטמנה דליכא לה"ט מותר אף לכסות תבשיל שנתבשל כמאב"ד, או לדעת הסוברים דאיסור חזרה הוא משום חשש חיתוי, ובחזרה בשבת חיישינן לחיתוי אף בתבשיל שנתבשל כמאב"ד, לכאו' גם בהטמנה אסור לכסות תבשיל שנתבשל כמאב"ד.

1. ונפ"מ למעשה בזה הוא בגונא ששגג והטמין את הצונן בשבת בדבר המוסיף הבל, אם ה"ז אסור בדיעבד, או דיש לצרף דעת הסוברים דלא נאסרה הטמנה בדבר שנתבשל כל צרכו, (וכמש"כ המ"ב בסק"י ובביאוה"ל בסעיף א' לסמוך ע"ז שלא לאסור בדיעבד). [↑](#footnote-ref-2)
2. ואמנם בזה יש מקום לאסור למש"כ הרמב"ן והר"ן לעיל ל"ד א' דבדבר המוסיף הבל לא הותר לחזור ולכסות, (אך צ"ע אם קי"ל הכי, דלדעת ש"ר אין מקור לזה). [↑](#footnote-ref-3)