מראי_מקומות_רעא-ה
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**רעא-ה**

★**נשפך היין**

בנשפך היין מבואר שמהני שתית יין אחר, ועיין ברעק"א דאם נשפך היין לא מהני פת, [וצ"ל דקידוש על יין וקידוש על הפת זה שני סוגי קידוש ולכן לא מהני פת], ויש להסתפק **בקידש על יין ונשפך האם מהני שתית חמר-מדינה**. לשיטות דמהני קידוש בשיכר וחמר מדינה [ערב-ט] האם זה קידוש מדין יין ונחשב כעוד סוג יין, או דזה סוג אחר של קידוש כפת וא"כ לא מהני.

★עיין במג"א ס"ק לב בקידש בשחרית על שכר ונשפך לא מקדש שנית, וסומך על השיטות דאפשר לקדש בפת, ועיין רע"א מה שהקשה, ובדעת המג"א צ"ל דסמך על השיטות דנשפך בדיעבד יצא ידי חובה, לכן בקידוש יום דקיל צירף את הסוברים דאפשר לקדש על פת הואיל ובין כך מקדש על שיכר.

★**בשיעור רביעית**

עיין באשל אברהם [בוטשאטש] מהדו"ת קפג, דאם באמצע **קידוש נשפך וחסר בשיעור רביעית**, מהני מדין גרדומי מצוה דסגי דבתחילה היה כשיעור אפי' שאח"כ חסר.

ומסיים "מיהו במצוי יין לפניו י"ל דעדיף להוסיף וכו'".

וד"ז מצוי בליל הסדר דבאמירת עשרת המכות יש דשופכים מעט מהכוס. האם חיב להוסיף בשביל שיעור.

**ולכוס מלא** יותר מסתבר דלא שייך כלל **לגרדומי מצוה**.

★**מצוה על כל השומעים לטעום**

עיין בגר"א שציין לגמ' פסחים קו. וכעין זה בב"י בשם הרא"ש, ולכאורה כוונתם לגמ' "חזייה לההוא סבא **דגחין ושתי** וכו'", מזה שמוזכר ששתה מוכח דיש מצוה לשתות.

ולכאורה לפי דמטו בבי מדרשא בשם הגרי"ז דקידוש היום השתיה מעכבת ואינה כקידוש הלילה, דקידוש הלילה יש נוסח ברכה, וזה הקידוש ושתית כולם למצוה בעלמא, משא"כ קידוש היום גדרה **שישתו יין** לפני סעודת שבת ומוטל על כל אחד לשתות, וא"כ לכאורה אין הוכחה מהגמ' הנ"ל דשם מיירי בקידוש היום ולכן שתה.

★בקידש על היין ונשפך שדינו להביא כוס אחר גם שחייב עליו בפה"ג, כגון שלא היה בדעתו לשתות עוד יין, ושתה בלי ברכה. לכאורה גם אם נסבור שהגפן הוא חלק מקידוש ואחד שיקדש בלי הגפן לא יצא יד"ח.

יש לומר ששיצא היות וכבר בירך הגפן, ומה ששותה בלי ברכה זה חסרון בהלכות ברכות לא בקידוש. ויל"ע היות וברכתו היתה לבטלה לא נחשב שברך.

★ **נשפך בהבדלה**

מצינו דנשפך היין ולא קיים דין שתיה לא יצא ידי חובה, יל"ע מה דינו בהבדלה כה"ג ומסברא ה"ה דנשפך בהבדלה מעכב ולא יצא יד"ח, ועיין בגר"ז ס' ק"צ.

★**קודם שטעם הפסיק בדיבור**

הפסק שנאסר זה גם ענית אמן אפי' על אותה ברכה כגון שומע אחר שמברך הגפן עיין משנ"ב [כה-לה] "ואפי' לענות אמן על ברכה זו גופא כגון לענות אמן על ברכת תפילין שמברך אחר אסור וכו' דלא כפמ"א עי"ש".

וכן במ"ב קסז-לה.

לענין **דיעבד שענה אמן** אם יחזור עיין שעה"צ רטו-ב "ואם ענה אז אמן אחר ברכה שעושה איש אחר תלוי בפלוגתא אם צריך לחזור ולברך. לט"ז בדיעבד א"צ לחזור ולברך, ולמ"א צריך עי"ש בפמ"ג [אשל אברהם א-ג].

★יש לעיין בסוכות אשה שמקדשת לבד האם תברך לישב האם זה הפסק היות ואינה מחויבת בברכת לישב בסוכה.

★יש מצוה על כל השומעים לטעום מיין קידוש. יש לעיין האם מהני שתית יין סתם [שלא היה עליו קידוש]. האם גם בזה נאמר דין מצוה.

ועין ברכות נא: "שלח לה כל האי נבגא דברכתא היא" וברש"י כל יין שבחבית ככוס של ברכה שתי ממנו"

ובט"ז ס"ס רע"א משמע דמירי "דהיה בשעת קידוש על השולחן דהוי כאילו קידש על היין ההוא". וא"כ אין לנו הוכחה ליין לא על השולחן.

★**שתית השומעים**

לכתחילה יש מצוה שגם השומעים ישתו מכוס לא פגומה. ועין סימן [קפ"ב – ד'] שהשו"ע הביא בזה מחלוקת.

ואם כולם שותים מכוס המקדש לא נחשב כוס פגום, "דכולם כמקדש גופא" [רא"ש]. שעה"צ פ"ט

ובט"ז ס' קפ"ב –ד' משמע שגם כה"ג זה כוס פגום וכתב "ע"כ יותר טוב שכל א' יהיה לו כוס מיוחד אם אפשר"

★**ששופך מכוס המקדש לכוס השומעים**

מבואר במ"ב ס"ק פ"ב שישפוך לפני שישתה המברך, ומירי שכל אחד יש לו כוס פגום

באם אין כוסות לפני כ"א והמקדש מוזג מכוסו לכוסות אחרים יל"ע האם כה"ג ג"כ צריך להקפיד שישפוך לפני ששותה, או שכמו שבאותו כוס אין פגימה ה"נ אם ישפוך מכוסו לאחר שתיתו לכוסות אחרים. ג"כ מהני.

**כשמוזג מכוס המקדש לכוסות אחרים יש להזהר שישאר בכוס המקדש רביעית**

1. מפני דיש מצוה **לשתות מכוס שיש בה רביעית** הובא במ"ב לעיל ס"ק נ"א.
2. בב"ח בסימן קפ"ב – ג' הובא שלתקן כוס פגום צריך לשפוך **מכוס שיש בה רביעית.**