מראי מקומות ברכות רב ה-ו_1
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות זימון וברכות הנהנין - הרב יהושע ננקסקי

**ברכות ר"ב ה-ו**

להשלמת סימנים ב' ג' יש ללמוד סעיף ה', סעיף ו' ואח"כ סעיף ד.

***ביום חמישי כ"ה באייר יתקיים בס"ד מבחן על הגמ' וסעיפים א-ז,***

ובעז"ה ביום א' כ"ח באייר נתחיל **סוגית טרימא** [מסעיף ז].

**ס"ה**

**★**בענין שקדים המרים עיין רא"ש מה שהביא ה"ג שמברכים עליהם כשהם קטנים [בפה"ע].

והקשה עליו דקי"ל [חולין כה:] דפטורים ממעשר, והרי בסוגין מבואר דכל מה דאינו פרי לענין מעשר וערלה אין מברכין עליו בפה"ע.

ועיין א"ר [י].

וע"ע חזו"א [לג-ג] דמחלק דרק גבי פרי גמור כקפריסין שסיבת פטורו ממעשר דאין טעמו ערב, ולכן אין לו שם פרי, בזה הוא דהשוו מעשר לברכה.

משא"כ שקדים המרים בקטנותם דפטורים ממעשר **משום שלא נגמרו,** בזה שפיר יש לחלק בין מעשר שיפטרו לברכה שמברכים עליהם, עי"ש.

וצ"ל דהא דשקדים המרים פטורים גם בגדלותם [והרי כאן נגמרו ולא שייך סברא הנ"ל] עי"ש ס"ק ב' מה שביאר.

וע"ע בהמשך דברי הרא"ש שמביא שמברכים אדמה על עלי צלף, ובודאי דלענין מעשר פטורים עי"ש וכו' "א"כ בשקדים המרים נמי אפשר דאע"ג דלענין מעשר לא חשיבי פירי כיון דלא נגמרו **לענין ברכה חשיבי** כיון דראוי לאכילה קצת ונהנין מהן" וכו'.

ובב"י למה בדבריו דס"ל דמברכים עליו העץ וחזר בו מדבריו דלעיל שהקשה על הה"ג.

ואולי כעין סברת החזו"א הנ"ל, ואכתי צ"ב מה מביא ראיה מעלים של צלף.

ובחזו"א כתב שהרא"ש לא חזר בו וכל סברתו כעת היא רק כלפי **ברכת אדמה** [ושפיר למד זה מעלי צלף דאפי' דבר שאינו פרי מברכים עליו אדמה ה"נ פירות הנ"ל שפטורים ממעשר שאין להם שם פרי עכ"פ יברכו עליהם אדמה].

וע"ע בקיצור פסקי הרא"ש שמברכים עליו העץ [כב"י].

וע"ע ביאור הגר"א איך שהבין מדעת הרא"ש כנ"ל.

ובהמשך דברי הרא"ש, דשקדים המרים גדולים לא מברכים עליהם דמזקי, ואם מתקן ע"י האור מברך בפה"ע.

יל"ע הרי בודאי אין לו שם פרי לענין מעשר, ומה מהני מה שמתקן, וכעי"ז במג"א [סק"ה] דדבר שאינו פרי לא מהני מיתוק ע"י האור.

ועי' שעה"צ [ס"ק מ].

ואולי יש לבאר בענין אחר דדבר שהחסרון בשם פרי מפני שחסר לו בחשיבות פרי וכדו' כגון קפריסין ועלי צלף שפיר השוו מעשר וערלה לברכה.

משא"כ שקדים המרים הא דפטירא ממעשר מפני דאינם ראויים לאכילה ולכן אין להם שם פרי [והא דלא הוי כמו כל פרי שאינו ראוי לאכילה רק ע"י בישול וחייב במעשר ומברכים עליו בפה"ע, י"ל דשקדים לא נטעו אדעתיה דהכי], ועכשיו שמיתקן וראויים לאכילה אין להם שום חסרון ויקבלו **כעת** שם פרי ושפיר יברך עליהם בפה"א משא"כ במעשר בעינן שיקבל שם פרי בעודו מחובר לקרקע ולכן פטורים ממעשר.

**★**ועי' ביאור הגר"א שבסוף דבריו הכריע כבה"ג שמברך העץ, "ומ"מ הדין אמת כמו בפוגלא" וצריך ביאור בראייתו שהביא מפוגלא.

**★**וע"ע [רד-א] גבי שקדים מתוקים

**ס"ו**

**★**גבי קפריסין בדיעבד אי בירך בופה"ע עיין רע"א.

וע"ע מג"א [ריש סימן רו].

וע"ע שעה"צ [מב] מה שדן גבי עלים ותמרות.

**★**עי' שעה"צ [מא] מה שהביא בשם הברכ"י דבזמננו לא נטעי אינשי כלל אדעתיה דעלים ותמרות.

יל"ע האם הכוונה שהיום לא חושבים לאכול, ונמצאנו למדים דהא דבעינן נטעי אדעתיה דהכי רק כשיש מחשבה חיובית לאכול, אבל מצב ניטרלי לא מהני.

או י"ל דלא בעינן מחשבה חיובית לאכול ורק מחשבה הופכית שלא לאכול מגרעת ומפקיעה שם פרי, ובגמ' גבי קורא יש מחשבה לא לאכול דמזיק לאילן, ה"נ אולי כיום חושבים אכילת העלים ותמרות לדבר מזיק לגוף או שמזיק לאילן ולכן לא יברכו ע"ז.

**★**לענין ברכה על קליפות תפוזים עיין במשנ"ב שהביא מחלוקת בזה.

1. במג"א [יז, לא] ס"ל **דמברך העץ** ועדיפי מקפריסין היות ודבוקין היטב לפרי וראויים לאכילה חי [אפי' שע"י התיקון נעשים ראויים יותר] משא"כ קפריסין נידונין בפנ"ע ולא כחלק מהפרי.

וע"ע בחיי"א [נג-ו] ובנשמ"א שהכריע כמג"א.

1. הט"ז [טו] ס"ל **דמברך אדמה** דהקליפה אינה עיקר הפרי, וכמו בקפריסין.

וע"ע בגר"ז [ט].

וה"יד הקטנה" [פ"ד מהל' ברכות מנחת עני ס"ק ט] ס"ל דמברך אדמה משום דאכילת הקליפה היא **אכילה ע"י הדחק**, ולא דמי לפרי אחרי משיוציא שמברך עליו בפה"ע אפי' שנאכל ע"י הדחק דהתם הוא גוף הפרי.

1. הא"ר [רג-ב] ס"ל **דמברך שהכל.**

וע"ע ב"עולת תמיד" [רג-ד].

וע"ע בחזו"א [לג-ב].