תוספת שבת
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / ענייני במה מדליקין

בס"ד

**מ"מ בענין תוספת שבת**

**אין עונש כרת בתוספת**- יומא פא.

**תפילת מעריב של שבת**- איתא בגמ' בברכות כז. דרב צלי של שבת בערב שבת אליבא דר"י שאפשר להתפלל מעריב מפלג, וכתבו התוס' שם שרב קיבל ע"ע שבת.

**קידוש****בשבת**- הגמ' בברכות כז מסתפקת האם אפשר לעשות קידוש מבעוד יום ומכריעה שאפשר, ובפשטות הוא מדין תוספת. אמנם ברמב"ם מבואר שאין זה מדין תוספת אלא שאין צורך לעשות קידוש דוקא בשבת עצמה אלא אפשר גם בסמוך לשבת.

**אם תוספת רק מדרבנן היאך אפשר לצאת י"ח קידוש מדאו'**- מרדכי מגילה בשם ה"ר טוביה מוינה, ומגן אברהם רסט הקשה על זה. ונאמרו הרבה יישובים באחרונים על קושיית המגן אברהם.

**קידוש ביו"ט-****ליל פסח וסוכות**- שו"ע תעב דאין לעשות קידוש מבעוד יום, ובנו"כ שם כתבו כמה טעמים. וכתב הפמ"ג שם דנפק"מ לגבי סוכות, ובמ"א תרלט מבואר שאפשר מבעוד יום אלא שאין לעשות כן משום שא"א לברך ליישב בסוכה, והביאו הבה"ל שם. וע"ע מש"כ בזה המטה אפרים תרכה סקע"ב. **ליל שבועות**- מ"א ריש תצד שאין לעשות מבעוד יום כיון דבעינן תמימות.

**סעודת שבת**- רוב הפוסקים ס"ל שאפשר, מלבד דעת הרבנו יהודה (בתוס' פסחים צט:) והס' חסידים והמהר"ל (והביאוהו הב"ח והט"ז תעב) וטעמם הוא משום שנאמר 'היום' ג' זימני (א"ר ותו"ש), והמ"ב (רסז סק"ה) כותב שלכתחילה נכון לחוש לדבריהם)[[1]](#footnote-1).[[2]](#footnote-2)

**מצה בליל יו"ט ראשון**- תוס' פסחים צט: ורא"ש שם שא"א משום שבפסח נאמר בלילה הזה ומצה איתקש לפסח (ובי' הפמ"ג (מ"ז תעב סק"א) שאין לומר שהטעם הוא משום שנאמר בערב תאכלו מצות, משום שבערב היינו מחצות). ועי' בגר"ח (סטנסיל) משה"ק בזה.

**שמחה**- בתוס' בכתובות מז. לכאו' משמע שאין דין שמחה בערב יו"ט ולכן מותר לשאת אישה בזמן של תוספת יו"ט.[[3]](#footnote-3)

**ליל יו"ט ראשון דסוכות**- מבואר ברמ"א תרלט שילפי' ממצה שאין לאכול מבעוד יום, ואפילו אין מברכים לישב בסוכה (דהיינו שלא זו בלבד שאין מקיימים את המצוה של הכזית חובה, אלא אפילו אין מצוה קיומית מבעוד יום). ועי' בדברי יחזקאל מה סק"ה משה"ק בשם הגר"ח (ולכאו' סברתו היא היפך סברת המ"א תצא סק"א, הובא להלן). ובקבא דקשייתא כתב שמותר גם לאכול מחוץ לסוכה (ע"פ המ"א).

**איסור חמץ**- המ"א (תצא סק"א) מבאר שאין איסור אכילת חמץ במוצאי שביעי של פסח כיון שאינו תלוי בתוספת שהרי גם בחוה"מ היה אסור לאכול חמץ.[[4]](#footnote-4) והביאו המ"ב שם.

**עינויים דיוהכ"פ**- נחלקו בזה הלבוש והמ"א תרכד האם במוצאי יוהכ"פ יש דין עינויים, שהלבוש אוסר והמ"א מתיר (והקשו האחרונים שלכאו' יש בזה סתירה למ"א לגבי חמץ), אמנם במ"ב מבואר שכוונת המ"א שהתוספת היא רק זמן מועט ולכן מותר גם קודם הבדלה משום שזמן זה כבר עבר. (אולם לענין שתיית מים לא נתפרש להדיא במ"ב אם מותר כמו קודם הבדלה במוצ"ש, עיי"ש בדרשו מה שציינו בזה).

**סעודה ג'**- לכאו' מבואר בשעה"צ שלא מקיים מצות סעודה ג' בתוספת שכתב (רצט סק"א) שבבין השמשות יכול לאכול סעודה ג' משום שאתי ספק עשה ודחי ספק לא תעשה ומבואר שהוא רק ספק עשה משום שהוא ספק לילה ומבואר שא"א לקיים בלילה אפילו שיש תוספת[[5]](#footnote-5). אמנם הגר"ח מבריסק חלק וס"ל שאפשר לאכול סעודה ג' לאחר השקיעה מדין תוספת שבת.[[6]](#footnote-6)

**הפסק טהרה לאחר קבלת שבת**- מח' תרומת הדשן ומהרי"ל (רמ"א יו"ד קצו ס"א, ועי' בנו"כ שם).

**כמה זמן אפשר להוסיף במוצאי שבת**- מ"א קפח סקי"ח מביא מהעולת שבת שאפשר להמשיך עד שעה ורביע כמו בכניסת השבת. והמ"א חולק ומשמע מדבריו שאפשר רק כלשהוא.

**התוספת במוצאי שבת הוא עד שיברך**- עוד מבואר בלבוש שם שהתוספת היא עד שיברך משום שלא הסיח דעתו מהשבת, והב"ח (סוף רסג) והמ"א סקל"ג חולקים.

**קידוש במוצאי שבת ויו"ט**- מבואר בשעה"צ שלא מהני לזה תוספת, דכתב שאם לא עשה קידוש עד ביה"ש א"א לברך מספק, וחזינן שלא מהני לזה תוספת. (וקשה מאי שנא מקידוש מבעוד יום שלרוב הדעות מהני בתוספת).

**שופר במוצאי ר"ה**- מבואר בשעה"צ שמי שלא תקע בשופר ביו"ט ונזכר בביה"ש אינו יכול לברך על השופר מספק, וחזינן שלא מהני לתקוע מדין תוספת יו"ט מדין ודאי. (וגם זה צ"ב אמאי לא והרי כאן אין ילפותא כמו לענין מצה שא"א לקיים בתוספת יו"ט.

**להתפלל מנחה לאחר תוספת שבת**- מבואר בשו"ע (רסג סט"ו) ומ"ב (סקמ"ג) שא"א להתפלל מנחה, אמנם כתב הבה"ל רסג סט"ו שאם הקבלה היא רק משום שהציבור קיבלו עלייהו והוא נגרר אחריהם בזה יכול להתפלל ורק אם קיבל בעצמו אינו יכול להתפלל.

**תוספת לקולא**- הט"ז מחדש תרסח סק"א שמי שקיבל ע"ע תוספת של שמיני עצרת אינו חייב לשבת בסוכה וחולק על תשו' הרש"ל שכתב שצריך לברך, וכ"כ המנ"ח (שכג ב). וכעי"ז מבואר במהרש"א ברכות כז. שלפי ר' יהודה אפשר להוציא שבת מוקדם אפילו לענין דאו', אלא שלגבי דאו' לא קיי"ל כר"י.

**האם מותר לאכול לאחר תוספת שבת קודם קידוש**- מג"א רעא סק"ה אסור לאכול (מ"ב רעא סקי"א). (ויש מקילין)

**תרתי דסתרי**- עי' בתרומת הדשן (רמח) הביא לחלק שלאחר התוספת צריך לנהוג בדיני שבת רק משום שלא עבדי' תרתי דסתרי, אבל היכן שאינו עושה מעשה בידיים אלא בידי שמים אין בזה תרתי דסתרי.

**תוספת מדין נדר**- מבואר בלבוש רסג סי"ז שהקבלה היא מדין נדר (ונפק"מ שיכול להישאל על נדרו, וכן נפק"מ שאין איסור אמירה לנכרי משום שזה הוא לא קיבל) והא"ר שם חולק.

**שני גדרים בתוספת**- דגמ"ר סוף רסא והגר"ז שם בקו"א.

**תוספת שבת מפלג**- יש לחקור האם דין זה שאפשר לקבל שבת מפלג המנחה ולקדש הוא רק אליבא דר' יהודה, או גם אליבא דרבנן משום שרבנן לא חלקו אלא לגבי מעריב שא"א להתפלל כיון שלא התחיל היום אבל לגבי דין תוספת שגם לפי רבנן נאמר דין שיכול להוסיף מהחול על הקודש ה"ה שיכול להוסיף כן מפלג ולעשות קידוש.

וד"ז מפורש בריץ גיאות שהביא הטור רצג שא"א לעשות קידוש מבעוד יום אליבא דרבנן (ולכן כתב שם שכיון שנהגו להתפלל מנחה כרבנן אין לעשות כן). וכ"מ במג"א רסז סק"א ובבה"ל ריש רעא.

והאריך בזה הפרי יצחק (ח"ב סי' ט').

ואכתי יל"ע דאולי רק לעשות קידוש א"א מפלג אבל רק לקבל שבת בעלמא אפשר גם לפי רבנן. ונפק"מ לגבי הדלקת נרות דמבואר בתוס' כז. שאפשר להדליק מוקדם רק אם מקבל תוספת שבת, שיכול להדליק מוקדם ולקבל ע"ע שבת.

ולפי"ז יל"ע מהו השיעור שאפשר לקבל לפי רבנן. ומנהג ירושלים להדליק מ' דקות קודם השקיעה, ויש שכתבו שלא להקדים יותר מכך משום שלא ברירא שאכן מהני לפי רבנן לקבל שבת קודם לכן (ואם התפלל מנחה לאחר פלג נמצא דקאי בתרתי דסתרי).

1. ולכאו' חזי' שבתוספת אין הוספה על היום ממש דא"כ קרינן ביה 'היום'. [↑](#footnote-ref-1)
2. לפי"ז יל"ע איך אפשר לקדש מבעוד יום והרי בעינן קידוש במקום סעודה. [↑](#footnote-ref-2)
3. ולכאו' דבריהם סותרים למ"ש כהתוס' בפסחים וכה"ק הקוב"ש בפסחים ועוד. ויש שנוקטים שהתוס' פליגי אמנם באגור והגר"א (עי' רמ"א יו"ד קצו א שהביא את דברי האגור וכ"כ הגר"א שם) מבואר שאין מח' בין התוס' אלא אדרבא יסוד אחד להם וצ"ע. ובשש"כ ח"ג פמ"ו הע' י' כתב ששאני שמחה דנוהג גם בחוה"מ (וכמ"ש המ"א תצא לגבי חמץ) ולכן אינו נוהג בתוספת שבת משא"כ לענין עונג וכסות נקיה ומקרא קודש דשפיר נוהג גם בתוספת. [↑](#footnote-ref-3)
4. לכאו' יל"ע מהתוס' בפסחים הנ"ל שלולי קרא הו"א שאפשר לאכול מצה בתוספת אפילו שאין איסור חמץ בתוספת ולכאו' ה"ה דין מצה. [↑](#footnote-ref-4)
5. ואולי אפשר לומר שכוונת השעה"צ שאע"פ שאפשר לקיים סעודה ג', מ"מ אין עליו **חיוב גמור** מכיון שכבר יצאה השבת ועכשיו זה רק תוספת בעלמא, ורק בשבת גופה יש חיוב גמור לקיים סעודה ג', וממילא אין זה בגדר 'עשה' בשביל שיוכל לדחות איסור אכילה קודם הבדלה. [↑](#footnote-ref-5)
6. הובא בתשובות והנהגות. [↑](#footnote-ref-6)