י
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק מדף ט - הרב יחזקאל זילבר

**[ההספק השבועי עד יא. מתני' הדלה עליה וכו']**

**מתני' פירס עליה סדין וכו'** או שפירס ע"ג הקינוף פסולה. ברש"י מבואר שיש כאן שני פסולים, ברישא הפסול הוא משום שהסדין הוא דבר המקבל טומאה, והיינו דכיון שהוא מסכך עם דבר המקב"ט יש כאן חסרון של קא מצטרף סכ"פ עם סכ"כ. וע"ג קינוף כתב רש"י שאין הפסול בסדין [משום שלא הניח את הסדין לסיכוך אלא לנוי], אלא הפסול הוא שהוא יושב תחת אוהל שמפסיק ביניהם. ונראה שטעם זה לא שייך גבי פירס עליה סדין משום שסדין שפרוס ע"ג הסכך או תחתיו אין לו שם אוהל מחמת עצמו, ולא דמי לקינופות שהוא קבוע ויש לו שם אוהל.

ואמרינן בגמ' אמר ר"ח ל"ש אלא מפני הנשר אבל לנאותה כשרה וכו'. הראשנים נחלקו בביאור דין זה למה בפירס עליה סדין פסולה.

א. רש"י הביא י"מ שטעם הפסול הוא משום ב' סככים, וכמו שילפינן לעיל שסוכה תחת הסוכה פסולה כך גם סוכה תחת דבר אחר כגון סדין נמי פסולה. וכתב ע"ז רש"י שא"א לומר כן דהרי ר"ח עצמו אמר שצריך שיעור הפלגה של ד"ט בין סוכה לסוכה, [וא"א לפרש שגם הכא מיירי שהוא מופלג ד"ט שהרי בכה"ג גם לנאותה פסולה]. ועי' במאירי שכתב ע"ז שהפסול במתני' הוא מדין סוכה תחת הסוכה דהיינו ב' סככים, והוסיף 'ואע"פ שאילו היה סכך כשר היה הכל כסכך אחד, פיסולו גורם ליתן לו שם בפני עצמו'. דהיינו דכל דין שיעור הפלגה הוא רק בסכך כשר, אבל בסכך פסול 'שם' הפסול נותן לו שם של סכך בפנ"ע ולכך הוי ב' סככים. ולפי ההסבר הזה מובן למה המשנה כתבה את הדין בסדין שהוא דבר המקב"ט ולא כתבה את הדין אפי' בב' סככים, דהכא שם הפסול מחלקו ומחשיבו לב' סככים. ולפי"ז הטעם שלנאותה כשרה צ"ל שלנאותה אין לה שם של ב' סככים, ובטלה אגב הסכך. מ"מ רש"י לא סבר כן, וס"ל שגם בסכך פסול בעינן שיעור הפלגה. [[1]](#footnote-2)

ב. לפי שיטת הראבי"ה לעיל בסוגיא של קא מצטרף וכו' הסוגיא היא כפשוטה דכיון שסכך העליון מבטל את התחתון לכך הסוכה פסולה משום שהסדין מבטל את הסכך כשר, ואפי' שהסוכה מסוככת כהילכתה. אלא דלפי"ז צ"ב למה אם הוא הניח לנאותה כשרה, הא סו"ס יש כאן סכ"פ מעל סכך כשר, [והסוכה מסוככת מחמת שניהם]. וצ"ל דכיון שהוא הניח לנאותה הוא בטל אגב הסכך כשר. וצ"ע.

ג. בדעת רש"י שפי' שיש כאן קא מצטרף סכ"פ וכו' צ"ב רב דאם רש"י לא סובר כארבי"ה כמו שנקטו הראשנים בדעתו לעיל ט: נמצא שכל מקום שהסוכה מסוככת כהילכתה אין חסרון של קא מצטרף, וא"כ מה אכפת לי כאן שהוא הניח את הסדין לסיכוך. ונראה שרש"י כאן כתב יסוד גדול רש"י פי' כאן שהחילוק בין מפני הנשר לנאותה הוא דמפני הנשר הוא הניח את הסדין לצל, כמו שכתב בד"ה ל"ש 'דשויה סכך להגין הלכך מפסיל משום מקבל טומאה'. אבל לנאותה כשרה פרש"י 'אין שם סכך עלה', ומזה כתב השפ"א דכל מה שרש"י נחלק על כהראבי"ה שסכך העליון לא מבטל התחתון, הוא רק באילן, ומכיון שהוא לא הניח את האילן בדוקא על הסכך 'לסיכוך' שייך לומר עליו את סברת התוס' 'דכי שקלת וכו' דהיינו שאינו חפץ בזה, אבל במקום שהוא מניח את הסכ"פ לשם סיכוך זה עצמו סיבה נותן לזה דין סכך, ושייך לדון בזה קא מצטרף סכ"פ עם סכ"כ, ולכך בעליונה פסולה ותחתונה כשרה כתב רש"י שאם העליונה הוא מעל כ' הרי יש כאן חסרון של קא מצטרף סכ"פ, חזינן שאפי' שהסוכה התחתונה היא צלמ"מ אפ"ה מכיון שהוא נתן את הסכך על העליונה הרי שהוא חפץ כאן בסכך הזה, שהניחו לסיכוך, לפיכך יש חסרון של קא מצטרף וכו'. [[2]](#footnote-3)

ד. התוס' [כפי הנראה סברו כמו רש"י שא"א לפסול כאן מצד ב' סככין משום שאין כאן הפלגה, אלא כל החסרון הוא מפני שקא מצטרף סכך כשר וכו'] ולכך הביאו בשם הגאונים דמתני' מיירי באופן שבלא הסדין הסוכה תהיה חמ"מ, ולכך עם הסדין הסוכה פסולה. אבל באופן שגם בלי הסדין הסוכה תהיה צלמ"מ אינה נפסלת ע"י הסדין. והיינו אם הסוכה מסוככת כהילכתה הסדין לחוד לא פוסל, 'והיינו כמו שפירשנו לעיל' כוונתם בזה למה שפי' התוס' לעיל שאם הסוכה מסוככת כהילכתה אין האילן פוסל משום הסברא 'דכי שקלת וכו'. אלא הכא מיירי שהסדין מצטרף לעשות צלמ"מ. ולפי"ז זהו החילוק בין הניח לצל או הניח לנאותה, דלנאותה הכוונה כשאין הסוכה צריכה את הסדין בשביל הסכך כשר.

ועל שיטתם הק' הרא"ש ''וק"ל לשיט' הגאונים מ"ש לנאותה דכשרה, הא אפי' לנאותה פסולה אם חמתה מרובה, ואם צילתה מרובה אפי' מפני הנשר נמי כשרה''.

וכתבו עוד התוס' דעי"ז כתב ר"ת דמפני החמה היינו שבלא הסדין הסכך יתייבש ויפול, ונמצא שהסדין גורם שיהיה כאן צל צהסכך כשר, ולכאו' צ"ב מה אכפת לי שבלא הסדין יפול הסכך כשר, סו"ס עכשיו עדין לא יתיבש ויש כאן שיעור סוכה מהסכך כשר, ומכאן מוכח שכל מה שכתבו התוס' לעיל שאם הסוכה מסוככת כהילכתה לא אכפת לי שיש מעליה אילן, הייינו רק משום הטעם דכי שקלת וכו', דלא צריך את הסכך פסול, אבל כאן א"א לומר דכי שקלת, שהרי הוא צריך את הסכך פסול ובלא זה לא יהיה שיעור של סכך כשר, וחוזר הדין להיות שמצטרף סכך פסול עם סכך כשר ופסול.

ולפי שיטת ר"ת ניחא מאד למה לנאותה כשרה, שהרי מיירי בסוכה שצילתה מרובה, אלא שמפני החמה הפי' הוא שבלי הסדין יהיה רוב חמה, ומפני הנשר היינו שבלא הסדין יהיה חמתה מרובה, א"כ לנאותה הכוונה שגם בלי הסדין יש כאן שיעור סוכה. וכן כתב הרא"ש ''ולפירוש ר"ת ניחא דמוקי לה כשצילתה מרובה''.

**קו' מהרש"א.**

והמהרש"א תמה מאד על דברי התוס' דכל מה שכתבו התוס' לעיל שאם הסוכה מסוככת כהילכתה אמרינן על האילן דכי שקלת וכו' זה רק כשהאילן הוא חמ"מ אבל אם האילן הוא צלמ"מ לא אמרינן כן. [והביא לזה המהרש"א ראיה שהרי להתוס' היה הו"א שאפשר להעמיד את הסוגיא בגוונא שהסוכה מסוככת כהילכתה כמו שכתבו התוס' והא דלא משני וכו', אלא שהתוס' דחו זאת משום שזה פשיטא, הרי שאף שהסוכה מסוככת כהילכתה אפ"ה אם האילן הוא צלמ"מ הרי הוא פוסל את הסוכה, ואין את הסברא דכי שקלת, והטעם משום שכשהאילן הוא צלמ"מ הרי הוא חשוב וקבוע ויש לו שם של סכך וכו' וכו'], וא"כ הרי הכא הסדין הוא צלמ"מ ולמה שהוא לא יפסול כמו אילן. ורבותינו כתבו בזה כמה תי'

המהרש"א כתב בשם אחיו שכל הפסול של סוכה תחת האילן הוא רק בגוונא שיש שיעור הפלגה כמו בסוכה תחת הסוכה, והכא מיירי שאין שיעור הפלגה, ולכך א"א לפסול מדין ב' סככים, אלא שכל הפסול הוא מצד מצטרף סכך פסול וכו' ובזה ס"ל להתוס' שאם הסוכה מסוככת כהילכתה יש את הסברא דכי שקלת וכו'

אבל המהרש"א דחה זאת ואמר שלא מצינו בפוסקים שבדין סוכה תחת האילן צריך שיעור הפלגה. אלא החילוק בין סדין לאילן הוא כמו שכתב הר"ן שרק בעושה תחת האילן מכיון שהאילן קדם לסוכה לכך הסוכה פסולה. אבל אם הסוכה קדמה אין פסול של תחת האילן, ולכך כאן מכיון שהוא עשה קודם סוכה ואח"כ הניח סדין אין הסדין פוסל, אלא אם הוא מצטרף לשיעור סכך של צלמ"מ.

והפנ"י כתב שרק בסוכה שתחת האילן כיון שהאילן הוא קבוע ויש עליו שם של סכך לכך באופן שהוא צלמ"מ לא שייך את הסברא דכי שקלת, ולעולם יש כאן ב' סככים, אבל בסדין לא שייך לדון כאן מצד ב' סככים, שהרי הוא לא קבוע ואין לו מצד עצמו שם של סכך, וגם הוא לא מופלג ד"ט וכו' וכל הסברא לפסול הוא רק משום קא מצטרף וכו', בזה ס"ל להתוס' שאם הסוכה מסוככת כהילכתה אין מקום לפסול משום קא מצטרף שהרי יש ע"ז סברא דכי שקלת וכו'.

**דעת ר"ת**

הר"ן הביא בשם ר"ת דסוכה שמסוככת כהילכתה שוב אינה נפסלת ע"י סדין, והטעם הוא משום שכל הפסול של סוכה תחת האילן הוא רק בכה"ג שהאילן קדם לסוכה, אבל אם הסוכה קדמה לאילן, האילן לא פוסל. והראיה מדתניא בסמוך 'הדלה עליה את הגפן וכו' וסכך ע"ג פסולה' דמשמע דקדם האילן לסוכה, אבל קדמה סוכה לאילן לא מיפסלא. ומחמת כן הוצרך ר"ת לפרש הכא שהסדין מסייע להכשר הסוכה, והיינו באופן שפירס עליה סדין שלא יתייבשו העלין בחמה, ונמצא שהקיום וההכשר של הסוכה נעשה ע"י הסדין. והר"ן נחלק על שיטה זו וכתב שאין חילוק בין קדם האילן לסוכה או קדמה הסוכה לאילן בכל אופן הסוכה נפסלת ע"י הסדין אפי' שאין הסדין מסייע להכשר הסוכה.

והטור הביא דין זה של ר"ת להלכה בסי' תרכט, והב"י שם הק' עליו דהטור עצמו החמיר בסי' תרכו כשיטת הראבי"ה דהאילן פוסל את הסכך כשר אע"פ שצילתו מרובה. ועי' בב"ח שם.

והגר"א בריש סי' תרכו הק' איך הביא ראיה ר"ת ממתני' שאפי' באילן שצלמ"מ נמי אינה פוסל אם הסוכה קדמה, הרי המשנה של הדלה עליה מיירי בכה"ג שהאילן הוא חמתו מרובה מצלתה, שהרי הא דמועיל במתני' בסיפא דאם היה הסיכוך הרבה מהן, היינו בגוונא שחבטן כמבואר בגמ' לעיל, והיינו דוקא בגוונא שהאילן חמתו מרובה כמבואר בדברי רבא שם [שהרי אמר רבא ל"ש אלא וכו' ומיירי בחבטן אבל בצלתו מרובה לא מועיל חבטן], וא"כ איך הוכיח ר"ת שגם בגוונא שהאילן צלתו מרובה אם הסוכה קדמה אינו פוסל. ותי' דר"ת סובר כשי' הראבי"ה דאין חילוק בין שהאילן צלתו מרובה או חמתו מרובה ובכל גוונא הוא פוסל את הסכך שתחתיו, וולכך סבר ר"ת דכמו שמוכח במתני' שאם הסוכה קדמה אינה נפסלת ע"י האילן, והאילן לא מבטל את מה שתחתיו, א"כ ה"נ באילן שצלמ"מ נמי אין האילן מבטל את הסכך שלמטה.

ועי' בטור בסי' תרכו שפסק דסוכה שתחת האילן בגוונא שהאילן צלמ"מ פסולה בכל ענין לא שנא קדם אילן לא שנא סוכה קדמה. ובסי' תרכט לגבי סדין פסק כר"ת דרק בכה"ג שנצרך הסדין שתהיה הסוכה צלמ"מ – פסולה, אבל אם רק להגן עליו מפני הנשר שלא יכנס עלין לתוך האוכל כשרה, והק' שם הב"ח מ"ש סדין מאילן, ותי' שם דכל סדין שלא נצרך בשביל להשלים שיעור צלמ"מ הרי הוא כמו לנאותה, שהסדין בטל אגב הסוכה, משא"כ באילן שהוא מחובר ועומד בפני עצמו לעולם אינו בטל אגב הסוכה.

**סככה כהילכתה וכו' אסור להסתפק מהן עד מוצאי וכו'.** הטעם שנוי סוכה אסורים משום בזוי מצוה כמבואר בשבת כב. דלמא מן הצד פרש"י 'לדפנות קאמר' ומבואר דנוי סוכה אפי' שהוא מן הדפנות הוא אסור בהנאה. והנה נח' הראשנים לעיל ט האם כל הדין שעצי סוכה אסורים הם דוקא על הסכך, או גם על הדפנות, דעת הרא"ש שאין איסור על הדפנות כיון שהדפנות אינם אלא מכשיר של הסוכה, דא"א לסכך בלא דפנות, ולכך אין לדפנות דין עצי סוכה.

הרמ"א בשו"ע סוף סי' תרלח כתב שבנוי סוכה התלוים מן הצד על הדפנות מותר לטלטל אותם אפי' בלא תנאי משום שי"א שאין איסור אפי' בדפנות עצמן וכ"ש בנויי, והק' המג"א סק"ט דבגמ' הכא מבואר שנוי סוכה אסור אפי' שהוא מן הצד דהיינו בדפנות, הרי להדיא שגם להרא"ש שדפנות הסוכה אינם אסורים מ"מ מודה הוא שבנוי סוכה אסור אפי' מן הצד. וההסבר בזה הוא דנוי סוכה אפי' שהוא תלוי בדפנות הוא שייך לסוכה עצמה, והוא חלק מהסוכה, ולכך הוא אסור.

ועי' בשער הציון סקכ"ה שהביא שהעיטור פי' דברי הגמ' באופ"א דמן הצד אין הכוונה על הדפנות, אלא מן הצד היינו על הסכך מלמעלה בצד, ולכך נוי הסוכה דהכא לכו"ע אסורים.

**אתמר נויי סוכה אין ממעטין וכו',** ופרש"י שאינו פוסל בפחות מי', והק' התוס' שיפסל מדין דירה סרוחה כמו בהוצין וכו', ותי' דשאני הכא דלנוי עשויין. ועדין צריך הסבר כמו שמן הצד נויי סוכה ממעטין, והיינו משום שצריך שיעור סוכה, וסו"ס אין כאן שיעור סוכה, א"כ ה"ה מהסכך. ואם נפרש שנויי סוכה אינו ממעט בשיעור הסוכה מכיון שהוא בטל לגבי הסוכה, אלא שהוא הוא ממעט בתשמיש בסוכה דסו"ס א"א להשתמש בסוכה, א"כ מה נפק"מ בין מן הצד לגובה סו"ס בשניהם הוא ממעט. ועי' בהג"ה על הריטב"א שהביא בשם הר"י מלוניל דבגובה יכול האדם לצמצם את עצמו, אבל מן הצד אינו יכול לסבול את הדוחק.

**השוטח סדין לצורך הבגד**

מנימין עבדיה דרב אשי וכו' אמר ליה רב אשי דליה דלא לימרו וכו' לכי יבשה קאמינא, מבואר בדברי הגמ' שכל החסרון הוא רק שלא לימרו דקא מסככי בדבר המקב"ט, וזה חסרון של מראית העין, אבל מעיקר הדין אין הבגד פוסל את הסוכה. ולכך בעוד שהבגד רטוב וכולם רואים שזה לצורך הבגד שרי. והראשנים [ריטב"א ומאירי] הביאו מכאן ראיה לשיטת ר"ת והתוס' לעיל שכל שאין צריכין לסדין בשביל שתהיה הסוכה צלמ"מ שרי, ניחא גם דלאו דווקא לנאותה מכשרינן אלא גם לצורך הבגד נמי מכיון שהסוכה היא צלמ"מ לא פוסל הבגד אלא משום מראית העין. וכל החסרון הוא דוקא מפני הנשר. וכן דקדק הר"ן מהירושלמי. אלא שהר"ן תמה לאידך גיסא לפי שיטת התוס' והראשנים מה החשש של רב אשי שיש כאן מראית העין, הרי אפי' מראית העין אין כאן שמכיון שהסוכה מסוככת כהילתכה אין מקום לחשש של מראית העין.

אבל יש מן הראשנים שכתבו שכל מה שמכשרינן לעיל בלנאותה הוא משום שמכיון שהוא עשוי לנוי הוא בטל אגב הסכך, אבל לצורך הבגד אינו בטל ואסור מעיקר הדין להניח את הבגד ליבש. וכל מה שהתיר רב אשי בעוד הבגד רטוב, הוא משום שבשעה שהבגד רטוב לא השתמשו בסוכה ליישב תחתיה, אבל באמת מי שיישב בסוכה תחת הבגד לא יצא ידי חובותו, ולכך רב אשי אמר להוריד את הבגד לכי ייבשה.

**נויי סוכה המופלגין וכו' פסולה** פרש"י 'משום אהל מפסיק' וכו' ולרב נחמן כיון דלנויי סוכה יהבינהו בטלה לגבה' מבואר בדברי רש"י שכל הפסול הוא רק משום אהל מפסיק אבל משום פסול סדין דהוי דבר המקבל"ט אין פסול, דלנאותה כשרה, ולכך כתב רש"י שכל הפסול הוא מדין אוהל מפסיק, דמכיון שהם מופלגין ארבעה לא נתבטלה לסוכה ולכך פסולה, ולפי"ז גם אם הוא הניח נויי סכך כשר נמי יהיה פסול של אהל מפסיק. ויל"ע. אלא שיש להעיר בזה שרש"יע עצמו לעיל י. ד"ה אבל לנאותה כשרה כתב ''דהא איהו פסיל לקמן בנויי סוכה המופלגין ד' מן הסכך משום שני סככין'' הרי שהפסול אינו משום אוהל מפסיק אלא משום ב' סככין.

**הרא"ש בסי' יח הביא בשם מהרי"ץ גיאות** שפסק כר"נ שגם במופלגים יותר מד' כשרה, שהרי קיי"ל כשמואל שאומר בע"א בדין סוכה תחת הסוכה שבעינן הפלגה י"ט, א"כ ה"נ בנויי סוכה אפי' שזה סכך פסול אינו פוסל אלא בהפלגת י"ט. והיינו שהוא נקט שהפסול כאן הוא ב' סככים, וא"כ כמו שלשמואל בפחות מי"ט אין כאן ב' סככין כך גם בסכך פסול אין כאן חסרון בפחות מי"ט. וכתב ע"ז הרא"ש דלא דמיא סכך כשר לסכ"פ, דכל דברי שמואל הוא רק בסכ"כ, שבזה בעינן הפלגה י"ט, אבל בנויי סוכה שזה סכ"פ רק עד ד"ט אמרינן שבטלה לגבי הסוכה, אבל אם הוא לא הניח כלל את הסדין לנוי הוא פסול אפי' אם הוא סמוך לסכך. והביא לזה הרא"ש ראיה מסדין דמתני' שאם הוא לא הניח אותם לנאותה אלא מפני הנשר וכדו' הוא פסול אפי' בלא הפלגה כלל.

ודברי הרא"ש צ"ב רב הרי הרא"ש עצמו לעיל סי' טז פירש את דברי המשנה כמו הגאונים שכל הטעם שמפני הנשר פסולה הוא משום שבלא הסדין אין שיעור צלמ"מ, אבל מצד סכך פסול אין חסרון, דסדין לא פוסל כלל את הסוכה 'דכי שקלת וכו',. וא"כ איך הביא מזה הרא"ש ראיה שסכך פסול פוסל אפי' בלי שיעור הפלגה מסדין.

**ר"ח ורבה בר הונא איקלעו** וכו' עי' בריטב"א כאן שדן האם מותר להאכיל את חברו דבר שחברו נוקט שהוא אסור להלכה.

**הישן בכילה, תחת למיטה, ובקינופות.**

מתוך הסוגיא עולה דאם יושב אדם בסוכה כשרה ויש אוהל מפסיק בינו לבין הסוכה אפי' שהסוכה אינה פסולה מ"מ לא יצא יד"ח. והיינו דקאמר שמואל שמותר לישן בכילה בסוכה אפי' שיש לה גג ובתנאי שאינה גבוה עשרה, ופרש"י 'דבציר מגובה עשרה לאו אוהלא הוא'. אבל בקינופות שהם קבועים אפי' בפחות מעשרה הוי אוהל, וכן פרש"י במתני' ד"ה פסולה 'משום דאינו יושב בסוכה דאהל מפסיק ביניהם'. והק' ע"ז בגמ' מסוכה תחת הסוכה דבעינן עשרה. ותי' התם דלמיפסל סוכה בעשרה, הכא דלשווי אוהלא בצי מעשרה נמי הוי אוהלא. ופרש"י דבשביל לפסול את הסוכה עצמה מדין סוכה תחת הסוכה צריך שיעור של י"ט, דבפחות מי"א אין לה שם 'סוכה', אבל בשביל להחשיב אוהל שלא ישן תחתיו סגי בפחות מי"ט. ונמצא שיש כאן נידון חדש שאפי' שהסוכה לא פסולה מ"מ האדם לא יד"ח משום שאינו יושב באוהל סוכה.

אבל הרי"ף בתחילת פרק שני כתב על דברי שמואל שאמר שהחשן תחת המיטה לא יד"ח, ומוקי לה שמואל במטה שגבוה עשרה, כתב הרי"ף 'דכיון דגבוה עשרה שהוא שיעור סוכה, נעשית כסוכה בתוך סוכה, ולפיכך לא יד"ח. והבעה"מ שם כתב 'ואין לשום פירושו נכון, וכך היה לו לומר כיון שגבוה עשרה ה"ל אהל בפני עצמו ואין זה עומד בצל סוכה, אלא בצל אהל המטה'. ובר"ן הוסיף שם כמו שפירש רש"י בסוגין גבי נויי סוכה.

וכתב בזה הרמב"ן במלחמות שם דבישן תחת למטה לאו משום אוהל הוא, דאהל הוי אפי' בפחות מי"ט, כמו שמצינו לגבי טומאה ולענין אהל של שבת שסגי בטפח, ולכך אין מקום לפסול משום אוהל. [[3]](#footnote-4) לפיכך פירש הרמב"ן בדעת הרי"ף 'אלא הטעם משום דאתי האי אוהל ומבטיל לסכך סוכה כיון דחשיב, ומתורת סוכה בתוך סוכה למדו חכמים דבר זה, כי היכי דאמר רחמנא התם דאתי סכך עליון שהוא פסול, שאינו עשוי לצל דהא איכא צל תחתון, ומבטל לאהל של סכך תחתון, ה"נ אתי האי אהל זה ומבטל לסכך דסוכה למי שישן תחתיו, וכו'. מתבאר בדבריו לכאו' שהדין של סוכה תחת הסוכה אינה הלכה של ב' סככים כמו שפירשנו לעיל, אלא מדין שהעליון חשוב כסכך פסול שהרי אינו עשוי לצל כלפי התחתון, ונמצא שהסכך התחתון עושה שהסכך העליון יהיה סכך פסול, וממילא אחרי שהעליון הוא סכך פסול הרי הוא מבטל את הסכך התחתון, ומזה למד הרי"ף שגם בישן תחת המטה החסרון הוא שהמטה מבטלת את הסכך העליון וממילא אינו ישן בצל סוכה, ולכך כתב הרי"ף שהפסול הוא מדין סוכה תחת הסוכה.

ובפשיטות כוונת הרמב"ן שגדר הפסול בסוכה תחת לסוכה הוא שאחרי שהסכך התחתון פסל את העליון [כיון שאינו עשוי לצל], נמצא שהעליון פסול את התחתון מדין העושה סוכתו תחת האילן, שהרי העליון נהפך לסכך פסול. וזה הדמיון שבישן תחת המטה התחתון מבטל את העליון.

והנה בגמ' הק' והרי סוכה ע"ג סוכה וכו', והנה לפי שיטת רש"י דכל הפסול בכילה הוא מדין אוהל בסוכה, שפיר נראה שזה גופא הוי המו"מ בגמ', דס"ד בגמ' ששמואל דאמר לעיל שצריך הפלגה י"ט, סבר כמו ר"ה ור"ח שהפסול של סוכה ע"ג סוכה הוא מדין ב' סככים, ונחלקו בזה גופא האם סגי בטפח או ד"ט, ושמואל סבר דבעינן הפלגה של י"ט בשביל שיהיה כאן שיעור אוהל של סוכה, ולכך הק' בגמ' דא"כ לגבי קינופות נמי לבעי שיעור של י"ט. ותי' בגמ' שיש כאן ב' פסולים, והטעם שבסוכה ע"ג סוכה שמואל אמר שצריך הפלגה של י"ט אינו מדין אוהל של ב' סככים, אלא הוא פסול חדש ש'סוכה תחת הסוכה', ולכך בעינן כהכשרה כך פסולה, דבעינן שיהיה לעליונה שם סוכה. וכן נרא מלשון רש"י שכתב 'דהתם משום סוכה תחת הסוכה', אבל ביושב בקינופות הפסול הוא מדין יושב בצל אוהל לכך בפחות מי"ט נמי לא יצא יד"ח.

אבל לשיטת הרי"ף הרי אדרבא גם בסוכה תחת הסוכה הוא מדין אוהל, וא"כ מה כוונת הגמ' דהתם משום סוכה ע"ג סוכה וכו', הרי בשניהם הוא מדין אוהל. ועי'.

1. וכבר הובא לעיל בשם אחיו של המהרש"א שכתב שגם לגבי סוכה תחת האילן אם באנו לפסול משום קרא דבסוכות תשבו בעינן לשיעור הפלגה כמו לגבי סוכה שתחת הסוכה, והמהרש"א נחלק בזה וכתב שלא מצינו בפוסקים שיעור הפלגה באילן. ועי' בפנ"י ד"ה ומיהו בלא"ה וכו' שכתב שרק לגבי סוכה תחת סוכה בעינן לשיעור הפלגב דבלא"ה לא הוי ב' סככים של סוכה תחת סוכה אלא הכל סכך אחד, אבל לגבי אילן ובית כיון שהם חשובים וקבעים לעולם יש עליהם שם סכך, וגם בלא שיעור הפלגה יש כאן ב' סככים. וכעי"ז בבית מאיר. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש בזה ב' הערות. א' הרי התוס' הביאו ראיה לשיטת ממקרה סוכותו בשפודין וכו', שאפי' שבכה"ג אין ביטול וכו' אפ"ה לא אכפת לן שיש כאן סכ"פ ולא אמרינן קא מצטרף וכו', ולכאו' לסברת השפ"א הרי בכה"ג שהוא נתן שפודין הרי הוא נתן אותם לשם סכך ולמה שלא יהיה כאן חסרון של קא מצטרף וכו'. ועוד העירו לי הרי לפי סברת השפ"א גם באילן אם שייך אופן שהוא יניח את האילן לסיכוך האילן יפסול מדין קא מצטרף אפי' באופן שהסוכה מסוככת כהילכתה, שהרי הוא עצמו עשה כאן סיכוך, ויש כאן סכ"כ עם סכ"פ יחד, ורש"י עצמו בהדלה עליה את הגפן וכו' פי' בק' הגמ' והא קא מצטרף 'וצריך להיות צלמ"מ לבד מזה' משמע שאם הסוכה היתה מסוככת כהילכתה אין חסרון של קא מצטרף, וזה דלא כסברת השפ"א, שהרי בהדלה עליה וכו' הוא עצמו הניח את האילן על הסכך לסיכוך. וצ"ב. [↑](#footnote-ref-3)
3. ? והר"ן כתב ע"ז שם דבסוגיא דידן מבואר שזה תלוי אם הוא קבוע או לא, ולכך בקינופות אפי' שאין להם י' פסלי משום שהם אוהל גם בפחות מי"ט, משא"כ בכילה דלא קבעי או במטה דלגבה עשויה בעינן י"ט, אבל לעולם משום אוהל הוא. [↑](#footnote-ref-4)