סוגיא דשליא ובשר בנבילה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב מאיר קאופמן / עניינים

בס"ד שלהי ניסן תש"ע

**בסוגיא דשליא ובדין בשר לענין נבילה טריפה ובשר בחלב**

א]עיין עדויות פ"ה מ"א ביצת נבילה שכמותה נמכרת בשוק ב"ש מתירין וב"ה אוסרים ומודים בביצת טריפה שהיא אסורה ובגמ' חולין נ"ח. מבואר שהטעם שבטריפה זה אסור אפילו אם עובר לאו ירך אמו מצד שגופא היא דהיינו שזה וודאי חלק ממנה וממילא וודאי שחל עליה הטרפות של התרנגולת

ובגמ' ביצה ו: ז. מבואר לענין השוחט את התרנגולת ומצא בה ביצים גמורות מותורות לאוכלן בחלב ר' יעקב אומר אם היו מעורות בגידין אסורות ומתבאר מהראשונים שם שיש שלשה דרגות יש ביצה גמורה שלא מעורה בגידים שלכו"ע מותר לבשלה בחלב ויש ביצה גמורה דהינו שיש חלבון וחלמון אמנם היא עדין מעורה בגידים וכה"ג לר"י אסור לבשלה בחלב ולרבנן מותר ויש ביצה שלא גמורה דהיינו שזה חלבון ללא חלמון וזה מעורה בגידים שכה"ג לכו"ע אסור לבשלה בחלב ומבואר בגמ' שלענין טומאת נבלת עוף טהור בביצה לא גמורה שמעורה זה וודאי מטמא ובביצה גמורה המעורה זה תלוי במחלוקת ר"י ורבנן דלר"י שיש איסור בשר בחלב ה"ה שיש בזה טומאת נבלת עוף טהור ולרבנן שאין בזה איסור בשר בחלב אין בזה טומאת נבלת עוף טהור ועיין גמ' בב"ק שתרנגולת שהזיקה אינה גובה מביצתה כי זה פירשה בעלמא וביארו הראשונים שהכונה במקרה שזה גמור לגמרי ואפילו אם לא יודעים אבל מספק אי אפשר לגבות דאולי זה כבר לא היה מעורה שאין זה כגופה מדאוריתא

והקשו הראשונים מה זה שונה שלענין איסור בשר בחלב לכו"ע כל שהם לא מעורות בגידים הם מותרות ולענין נבילה מפורש שאפילו אם היא נמכרת בשוק דהינו שהיא לא מעורה שבכל אופן זה אסור ועיין תוס' בב"ק ובחולין ובביצה וכן ברמב"ן ורשב"א שזה וודאי שכה"ג בנבילה אין בזה איסור דאוריתא אלא רק איסור דרבנן ובטעם שכאן גזרו ולענין בזר בחלב לא גזרו כתבו שלשה סברות לחלק ביניהם א. שבשר בחלב של עוף זה דרבנן ולכן בזה לא גזרו משא"כ לענין נבילה וטריפה שזה איסור דאוריתא ב.שבטריפה מצוי שבזמן הטרפות זה היה מעורה וממילא גזרו תמיד לאסור וגזרו נבילה אטו טריפה שזה דומה אבל בשר בחלב אין זה דומה לאנשים לאיסור טריפה ג. ר"ת חילק שנבילה וטריפה שזה דבר אסור גזרו אבל לענין בשר בחלב שכל אחד לעצמו הוא היתר בזה לא גזרו

ועיין יראים [מצוה קמ"ט] ס' ס"ג שבתחילה הביא שהחילוק בין בשר בחלב של עוף שזה דרבנן לנבילה שזה דאוריתא ולפ"ז כתב שלפי פסקו שם שבשר עוף אסור מדאוריתא ממילא ביצים גמורות גם אסור לאוכלם בחלב ואח"ז כתב וז"ל ואע"פ שיש לדחות ההיא ראיה דעדיות דלא דמי דמה דמה שאסור בנבילה לאו משום דבשר הויא דאפילו אין תורת בשר עליה מיתסרא בנבילה דכתיב לא תאכלו כל נבילה כל הנאכל בנבילה נאסר אבל לענין בשר בחלב בשר בעינן דכיון דמיגמרא נפקא ליה מתורת בשר וכו' עכ"ל דהינו שכתב שחלוק גדרי בשר בחלב מנבילה דלענין בב"ח צריך שם בשר וביצה גמורה זה לא בשר משא"כ לענין נבילה כל דבר שהוא חלק מהבהמה והוא ראוי לאכילה הוא נאסר ולכן יש מקום לאסור בנבילה ולא בב"ח ובפשוטו גם לפ"ז בגמורה ואינה מעורה שאסור בנבילה זה רק מדרבנן שזה נראה כגופה דהרי לענין לגבות מגופה מבואר בגמ' שלא גובים כי זה פירשא בעלמא [והנה בדבריו לא מפורש האם לענין טריפה זה איסור דאוריתא דיתכן דשם גם צריך בשר וכלשון התורה וכדחילק הצל"ח פסחים כ"ב. אלא ששם וודאי רבנן גזרו תמיד דהרי עד הלידה מזמן הטרפות מצוי שזה משתנה וכמבואר ברמב"ן]

והנה בפשוטו חילוק זה נסתר מהגמ' שהגמ' בביצה ז. הרי תולה במחלוקתם לענין בשר בחלב הנידון לענין נבלת עוף טהור האם זה מטמא בגמורה ומעורה ועד כמה ששם זה לא תלוי בשם בשר א"כ שם וודאי שזה אסור אמנם ע"ש ביראים שבאמת שמתחילה דימה הדברים וע"ש מה שכתב לישב אמנם בסוף כתב וז"ל טעם אחר דלא דמי טומאת נבילה לאיסור נבילה דלענין טומאה ממעטינן בהדיא כל דדבר ששם ביצה עליו אע"ג דהוי אוכל לענין איסור נבילה דתניא בתו"כ והנפש אשר תאכל נבילה וטריפה וגו',כאשר אנו מצריכים שם בשר לענין בשר בחלב כך אנו מצריכים שם בשר לענין נבלת העוף הלכך שפיר מדמי תלמודא טומאת נבילה לבשר בחלב מה שאין כן באיסור נבילה דלא אשכחינן דתלי איסורא בשם בשר אלא כל דבר הנאכל איתסר איתסר בנבילה אע"ג דלא איקרי בשר הלכך נראה לי שלא כיון יפה רב יהודאי גאון לדמות איסור נבילה לאיסור בשר בחלב וכו' עכ"ל דהינו שלענין טומאת נבילות צריך שם בשר ולא כל דבר שראוי לאכילה קרוי בשר ועיין תחילת העור והרוטב דמבואר דקרנים וכדו' אין טומאת נבילות אבל יש טומאת אוכלים וכתב הר"מ בפיה"מ וז"ל אבל שמע העיקר הגדול שהוא יסוד לאלו הדינים נאמר בטומאת נבילות הנוגע בנבלתה ואמר בסיפרא ולא בנבלתה ולא בעור ובעצמות לא בגידים ולא בקרניים ובטלפים עד שיגע **בבשר** עצמה ונאמר בטומאת אוכלים מכל האוכל אשר יאכל כל מה שראוי לאכילה וכו' עכ"ל הרי מפורש שדבר שראוי לאכילה ואין לו שם בשר אין לו טומאת נבילות

ועיין חידושי המאירי בביצה שכתב וז"ל א"נ התם שאני דכי מיתנבלא מיבלבל כולא גופא וחייל ניבול נמי הביצה ומש"ה ביצת נבילה נמי אסירא וכו' עכ"ל ולכאורא כוונתו כנ"ל דבנבילה אין דין בשר ובבשר בחלב יש דין בשר

ועיין רא"ה בבד"ה נ"ד: לאחר שהביא הקושיא מה שונה טריפה ונבילה מבשר וחלב כתב וז"ל ושניהם אינם נכונים דלגבי טריפה וודאי לאו משום חומרא הוא כלל אלא מדינא אבל הנכון דשאני התם דלאו בשר וכיון דלאו בשר לא אפשר לאחמורי עליה למיסריה משום בשר בחלב עכ"ל דהינו שנבילה וטריפה לא צריך שם בשר משא"כ בשר בחלב וכן הוא בחידושיו בחולין נ"ח. והנה דבריו וודאי גם על טריפה וכדחזינן בחידושיו שדן גם על הגמ' בב"ק דמבואר שזה פירשא וכתב מפורש שזה רק כשלא אגידא ועל זה עצמו הקשה מבשר וחלב וכן מפורש דן גם על נבילה ע"ש

והנה עיין רמב"ן שהקשה שלגבי טריפה מבואר שכיון דאגידה בה כגופה דמי דהינו כשזה מעורה בגידים ובפשוטו זה איסור דאוריתא ולמה לרבנן בבשר בחלב זה מותר דלכאורא חזינן שזה לא כגופה ולכן זה מותר ותירץ וז"ל וי"ל שאני טריפה כיון שהיא מחוברת לה וכל יניקתה הימנה אסורה אבל אינה כגופה להיקרא להיקרא בשר וליאסר לענין בשר בחלב עכ"ל ובפשוטו כוונתו כנ"ל שלענין בשר בחלב יש דין בשר דוקא וביצה מעורה שהיא גמורה אין לזה תורת בשר אבל לענין טריפה כל שהוא חלק ממנה הוא נאסר וכל שהוא מעורה בגידים חשיב כחלק ממנה ולכן זה נאסר ולא נאמר דין בשר בטריפה והנה לכאורא לפ"ז לענין נבילה הדין כמו לענין טריפה שאין שם דין בשר וזה נאסר ולפ"ז לכאורא אין מקום לקושית הראשונים לעיל מה שונה איסור בשר בחלב שבאינם מעורות מותר ובנבילה זה אסור דנבילה שהנידון האם זה כגופה או לא א"כ זה נראה כמו גופה ולכן זה אסור משא"כ לענין בשר בחלב שצריך שם בשר וכדחזינן שזה סברא מדאוריתא לענין מעורות לרבנן וכמו שהבאינו לעיל מהרא"ה והיראים והמאירי לישב כן וצ"ע שהרמב"ן שם האריך בקושיא זו ולא כתב שלפ"ז מיושב קושית הראשונים ומצאתי באבן האזל פ"ט מנזקי ממון שהקשה כן ולכן כתב לבאר כוונת הרמב"ן שזה סברא לחלק בדרגת החיבור הנצרך שזה יהיה כגופה בין בשר בחלב לטריפה שטריפה שהגדר שחל הטרפות בה עצמה לכן גם אגידה זה מספיק שיאסר משא"כ לענין בשר בחלב ונבילה וצ,ב הכוונה ולפ"ז א"ש שנבילה זה דומה לבשר בחלב וע,ש שהקשה על זה דלראשונים פשוט שלענין נזקין כל שאגידה ביה גובה מהביצה ומנ"ל שדרגת האגידות הנצרכת כאן היא כמו טריפה ולא כמו בשר בחלב [ואם כביאור הראשון לא קשה כלל דהנידון האם זה כגופה הוא כמו טריפה ורק לענין בשר בחלב יש סברא מיוחדת שצריך שם בשר] וכתב שכיון שלשון הגמ' פירשא בעלמא משמע שכל שזה לא פירשה בעלמא דהיינו שאין לזה חיבור כלל זה סיבה לגבות ממנה

וע"ש ברמב"ן שכתב לישב עוד שבאמת גם לענין טריפה לרבנן כל שהיא גמורה אפילו שזה מעורה בגידים אין בזה איסור דאוריתא אלא איסור דרבנן אלא שגזרו אטו שזה לא גמור וכן נבילה ולא גזרו בבשר בחלב כחילוקים הנ"ל והנה בפשוטו כל הראשונים שלא כתבו לחלק בין בשר בחלב לנבילה חזינן שזה אותו דבר ויתכן דבשניהם צריך בשר ויתכן דבשניהם לא צריך דין בשר וכמו שכתב החזו"א סימן י"ב דלא הוזכר בתורה בשר אלא גדי [וקצת צ"ע הרי חלב לא נידון כבשר ובהכרח שיש הגדרה מה הדבר הנאסר לבשל אם חלב ויתכן שקים להו לחז"ל שזה בשר]

והנה מבואר בגמ' בביצה שביצה שנולדה ביו"ט אחר השבת אסורה והבעל המאור שם הביא מרבינו אפרים שה"ה השוחט תרנגול ומצא בה ביצים גמורות הם אסורות וכתב על זה הבעל המאור ולא נתכוונו דברים הללו אצלי כי ביצים במעי תרנגולת כאחד מאיבריה הם ואינם נאסרות אפילו ביו"ט אחר השבת וכתב על זה הרמב"ן וז"ל ומה שהשיב הבעל המאור שהם כאחד מאברי התרנגולת אינו נכון שהרי אמרו מותרות לאכלן בחלב עכ"ל ולכאורא מבואר שנקט שהדין לענין בשר בחלב זה לא סברא מיוחדת שם אלא שכל שזה כגופו הוא אסור בבשר בחלב ולכאורא זה כביאור השני בחידושיו [ודברי הבעל המאור צ"ב דהרי בנגמרו ואינם מעורים כל הראשונים נקטו שזה וודאי רק איסור דרבנן ואין זה כגופו מעיקר הדין]

והנה בעיקר הנידון האם באיסור בשר בחלב יש דין בשר או שכל דבר שהוא גדי ואינו חלב נאסר ראיתי להוכיח דהרמב"ן בדף ק"ג הביא דהראב"ד הוכיח שחלב [בצירי] חשיב בשר והוי מין במינו מהגמ' שהתולש חלב ואכלו לוקה משום אבר מן החי והרמב"ן דחה ששם האיסור לא תאכל הנפש אם הבשר ולא צריך דוקא בשר אלא כל דבר שיש לו נפש וצ"ע דעדיין יש להוכיח מהא דמבואר בגמ' קי"ג דהמבשל חלב [בצירי] בחלב עובר משום איסור בב"ח ומהא חזינן דהוא בשר ומהא דהראשונים לא הוכיחו מזה מוכח לכאורא שאין דין בשר בבשר בחלב ויש לדחוק שהוא מצי למימר והרמב"ן דן על דבריו והרי באמת הסכים עם עצם דינו וצ"ע

ובגמ' ביצה ז. מבואר שהאוכל גידי נבלת עוף טהור אין עליו טומאה וכתב רש"י שזה כמאן דאמר אין בגידין בנותן טעם אמנם המאירי שם דחה שאפילו אם יש בנותן טעם אבל אין זה בשר ולטומאת נבלת עוף טהור צריך בשר וכנ"ל מהיראים והנה מבואר בגמ' פסחים מ"ז וביצה י"א דהמבשל גיד הנשה בחלב עובר משום איסור בשר וחלב וביאר רש"י שזה למאן דאמר יש בגידים בנותן טעם וצ"ע למאירי הנ"ל שאין זה בשר א"כ למה יש איסור ומוכח שאין דין בשר לאיסור בשר בחלב [ולפ,ז יוצא שטומאת נבילה צריך בשר יותר מבשר בחלב וצ"ע א"כ מה הגמ' בביצה שם מדמה דין נבלת עוף טהור לענין ביצים מעורות לאיסור בשר בחלב לר' יעקב וצ"ע] ולכאורא המאירי סותר משנתו ללעיל וצ"ע

]עיין לעיל דהבאינו מהיראים לחלק דלענין איסור נבילה לא בעינן שם בשר ולענין טומאת נבילה בעינן שם בשר ועיין חידושי הגר"ח סטענצל בענין גידים שסופן להקשות שכתב לבאר בדעת הרמב"ם דמבואר שאי אפשר להימנות עליהם אבל יש בהם מצות אכילת קדשים דכיון דסופם להקשות אין עליהם שם בשר וכמבואר בגמ' חולין ע"ו: לענין בשר החופה את העצם אבל יש לזה שם אוכל ולענין מינו צריך בשר כמבואר בתורה ואכלו את הבשר בלילה הזה אבל גם מה שלא בשר יש בזה מצוות אכילת קדשים ולענין נבילה הרי מבואר בגמ' שעור הראש של עגל הרך שחשיב אוכל אבל אין טומאת נבילות כי סופו להקשות וביאר הנ"ל דלטומאת נבילה בעינן בשר אמנם ע"ש שהרמב"ם כתב שעל גיד הנשה של נבילה לוקה משום נבילה והקשו האחרונים הרי פסק הר"מ דאין בגידים נותן טעם וביאר הר"מ דאירי בגידים דסופם להקשות וכה"ג חשיב אוכל ואיסור נבילה יש בזה אמנם טומאת נבילה אין בזה וכנ"ל והנה ברמב"ם פ"ח ה"ו כתב שגם איסור טריפה יש בזה ומבואר שגם טריפה לא צריך בשר אפילו שלשון התורה ובשר בשדה טריפה לא תאכלו ואולי הוא נלמד מנבילה ובפרט אם כל טריפה זה חיסרון שחיטה אמנם עיין או"ש פ"ד ממאכלות אסורות דהביא מהירושלמי בדעת ר' יוחנן שעור של עגל הרך יש בו איסור ואין בו מלקות ומשמע שזה מצד שזה לא בשר ולפ,ז מחלוקת ר"י ור"ל האם לאיסור נבילה צריך בשר עיין לקמן וצ"ע

ובשער המלך פ"ח ממאכלות אסורות ועוד אחרונים ביארו שסברת הרמב"ם שחייב משום נבילה שכיון שהתורה החשיבה את זה כאכילה לענין איסור גיד ה"ה לשאר איסורים כגון טריפה או נבילה ובפשוטו כל זה אם אין דין בשר בנבילה אלא שצריך שיהיה ראוי לאכילה וכל חלקי מהבהמה אסורים מצד נבילה א"כ כאן רחמנא אחשביה כאוכל אבל אם יש דין בשר מהא דהתורה החשיבה דבר זה לאוכל זה לא סיבה שיחשב כבשר ומוכח שלאיסור נבילה לא בעינן שם בשר

והנה דעת הב"י יור"ד סימן פ"ז ובב"ח שם דחלב נבילה לוקין עליו והדרישה חלק עליו דזה לא יותר מחלב טמאה שזה רק יוצא ומבואר בר"מ שלא לוקים עליו ובלח"מ פ"ט ה"ו כתב ליישב דהר"מ כתב שלא לוקים על יוצא מצד שכתוב ומבשרם לא תאכלו על הבשר הוא לוקה ואינו לוקה על שאר דברים ומיעוט זה לא נאמר בנבילה ולפ"ז כתב בחזון יחזקאל בתוספתא לבכורות דבטריפה שכתוב בשר לא יהיה בזה איסור דאוריתא ועיין פמ"ג בפתיחה להלכות מליחה דהקשה דהרי שיטת הרמב"ם דדם נבילות אין בו טומאת נבילות חזינן שזה לא בכלל נבילה א"כ איך יתכן שהחלב שנוצר ממנו הוא כן בכלל נבילה ועיין שלמי יוסף סימן קע"ע בחידו"ת מהרב איידלשטיין שכתב לישב לנ"ל שלענין טומאת נבילות צריך שם בשר ולכן אין טומאה על דם נבילה אבל לענין איסור לא צריך שם בשר וכאחרונים הנ"ל ובעיקר סברת הב"י ע"ש שהביא מהזכרון שמואל שכתב שכל זמן שהוא בתוך גופו הוא כגופו וכדין ביצה המעורה בגידים ובאמת טריפה שתמות או טמאה שתמות החלב שבתוכה יהיה אסור כדין טריפה וטמאה ורק ביצא מחיים שכה"ג אין זה חלק מגופה וכל איסורו מצד יוצא כה"ג נתמעט ממלקות

והנה לענין גידים שסופן להקשות דמבואר דעת ר"ל שאין נמנים עליהם בפסח הביאו התוס' בפסחים פ"ד מהירושלמי שלענין איסור וטומאת נבילות יש בזה ורק לענין מינוי בפסח לא כיון שכתוב בשר ולכאורא מבואר דבנבילה וכן בטומאת נבילות לא צריך בשר וכל שהוא חלק מהבהמה הוא נאסר אמנם עיין לעיל דבירושלמי הובא באו"ש פ"ד מאיסורי מאכלות מבואר שר"י ס"ל שאין עליו מלקות ויתכן שזה עצמו הויכוח האם צריך בשר למלקות על נבילה והנה מבואר שאיסור יש והאו"ש ביאר שזה מצד יוצא וצ"ע שאין יוצא בנבילה וצ"ל שמדין יוצא חל על זה דין שחיטה וממילא זה אסור וצ"ע ויתכן שאותו מיעוט על יוצא בעלמא שאין בו מלקות זה ילפותא שכל שהוא לא האיסור עצמו ממש אין בו מלקות וה"ה כאן דבר שהוא לא בשר ממש ועיין לקמן לעניין שליא

ועיין גמ' קי"ג: דמבואר דלא צריך פסוק למעט דם מאיסור בשר וחלב וביארו תוס' מצד שגם אם היה כתוב בשר היינו ממעטים דם כדחזינן בנבילה שאין זה כולל את הדם ובפשוטו מבואר בתוס' שיש דין בשר בנבילה ולכן דם הוא לא בכלל וכן בבשר בחלב יסודו דין בשר אלא שכאן כתוב גדי שזה בא למעט יותר דברים וכן הוא הלשון בשאר ראשונים כאן שמה שדם נבילות טהור כי זה לא בשר וכן הוא לשון תוס' בפסחים כ"ב. והנה לענין נבילה לא מצאנו בגמ' הלשון בשר אמנם מבואר בתו"כ מיעוט על עצמות ויתכן שהגדר כל דבר שהוא לא בשר ולענין דגים טמאים לשון התורה מבשרם לא תאכלו ואולי לומדים משם וכן בטריפה לשון התורה בשר בשדה טריפה וצ"ע [ולכאורא מסתבר שלפ"ז גם חלב נבילה הוא לא בכלל האיסור דאינו בשר ודלא כב"י ]

]והנה לענין ביצת נבילה גמורה שאסורה הבאינו מהראשונים שזה רק איסור דרבנן ודימו דבר זה לגמ' בב"ק שזה פירשא בעלמא וכן נפסק בשו"ע סימן פ"ו שזה רק ספק דרבנן אמנם ראיתי בספר המכריע על חולין שכתב שזה סברא מיוחדת שם שכיון שהביצה אין בה רוח חיים אין היא קשורה לנזק אבל לענין טריפה ונבילה זה אסור ולכן הגמ' בחולין נ"ח אומרת שביצת טריפה אסירה ולפי דבריו אפשר לומר דגם ביצה גמורה לגמרי כל שלא יצא מגוף הבהמה היא עדין חלק ממנה ויש בה איסור נבילה וטריפה ועיין רמב"ם שסתם שביצת טריפה אסורה ולא חילק שבהיתה גמורה אין בזה איסור דאוריתא ויש לדחות

]בעיקר הקושיא שהקשו הראשונים דלענין בשר בחלב מבואר בגמ' שלרבנן מותר אפילו מעורות ומה זה שונה מטריפה עיין רמב"ן שהביא מהרשב"ם שגרס בגמ' הפוך שגמורות שאמרו רבנן הכוונה שהקליפה כבר קשה ורק כה"ג מותר ור' יעקב בא להקל שאפילו אם היא רכה כל שהיא לא מעורה זה מותר ועיין רמב"ן שביאר הסוגיא לפ"ז ולפ"ז באמת במעורה לכו"ע זה כגופה וזה אסור ולא קשה ככל הנ"ל

]עיין מתניתין