מראי_מקומות_רנג_א
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

בס"ד

**סדר הלימוד בבוקר שבועיים וחצי הראשונים פרשת אמור ובהר וחצי פרשת בחוקתי**

**א' אייר עד י"ז אייר**

**סעיף א' עד ותנור בענין איסור שהי'**

1. ללמוד גמ' עם פירש"י מן המשנה לו ב' עד ל"ז ב' בעו מיני' מר' חייא
2. ללמוד תוס' ל"ו ב' חוץ מתד"ה ובה"א, ללמוד תוס' ל"ז א' ול"ז ב' כל התוס'
3. ללמוד הרי"ף מן המשנה עד [דפי הרי"ף עוז והדר] דף מז ואי אינשי ע"ג כירה
4. ללמוד הר"ן ולדלג על הבעה"מ ומלחמות
5. ללמוד הרא"ש סימן א' עד סמוך לסופו והא דבעי שכח קדירה
6. ללמוד הרשב"א על ל"ו ב' ל"ז א' ל"ז ב' מד"ה ור"ש דיוקא דמתני' עד וראיתי בפירושי רבינו האי ואח"ז ד"ה ותבשיל דמתני'.
7. ללמוד קטע בגמ' י"ח ב' והשתא דאמר מר גזירה שמא יחתה עד והשתא דאמר מר עם רש"י ותוס' רי"ף ורא"ש
8. אח"ז ללמוד דברי הטור מעמוד נ"א עד עמ' נ"ה ותנור, ואח"ז עמוד נ"ז אבל רש"י ור"י עד עמוד נ"ט כל דבר שאסור לשהותו
9. ללמוד השו"ע ס"א עד ותנור ואח"ז וי"א שכל שנתבשל עד וכ"ז בענין שהי'
10. אח"ז דברי המ"ב ביה"ל ושעה"צ

**ללמוד פמ"ג משב"ז א' ג' ד' א"א ב' ג' ד' ה' ט"ו ט"ז**

בס"ד

**סי' רנ"ג – א**

★במתני' לא יתן עד שיגרוף וכו', עיין ברשב"א ובר"ן האם מיירי שגורף וקטום **לגמרי** או במקצת, וע"ש הטעם דמהני גרוף וקטום. ולכאורה תלוי בהנ"ל מה הדין נקטם מאליו.

בסוגיא הובא חילוק בין חמין לתבשיל, ועיין רש"י שני טעמים ובתוס' טעם אחר ועיין חידושי הר"ן.

★בלי גרוף וקטוםנאסר מצד שמא יחתה, ויל"ע האם הכוונה מצד מבעיר או מצד מבשל.

י"ל באש שלא שייך בה חיתוי האם נאסר, ועיין ביאו"ה [שיח-ג ד"ה ואפי' בתולדת] מה שמביא בשם רע"א.

★נחלקו תנאים האם המשנה נאמרה ביחס **לשהיה** שצריך גו"ק, או שהמשנה מיירי **בחזרה**, ועי"ז בעי גו"ק, ולפ"ז במקרה ששהיה נאסרה כגון מבושל פחות מב"ד לא אשכחן במתניתין שגו"ק מהני.

השו"ע סתם בפשטות שגם לחנניה במקרה שנאסר להשהות כגון באינו מבושל כ"צ דהיינו בשיל פחות מב"ד **מהני גו"ק**, ועיין בגר"א.

ועיין ברע"א שהביא שדין זה לא מוסכם, ועיין בביאו"ה ד"ה "אלא כשהתחיל להתבשל".

★בסוגיא בדף יח יש היתר של **קדירא חיתא** וכל האיסור זה **בשיל ולא בשיל,** מה נחשב מבושל לא כל צורכו שנאסר, תלוי ברבנן וחנניה, לחנניה זה רק עד ב"ד, ומבן-דרוסאי ואילך מותר.

לרבנן עד שנתבשל כל צרכו אסור. [ולכאורה ה"ה **חי** ששרי, לחנניה זה רק חי ממש, לרבנן היה מקום לומר דאפי' בשיל קצת עדיין נחשב חי-.

★ועיין בחזו"א [לז-כב] דכ"ז דלא הגיע **ליד סולדת** חשיב חי, וכשהגיע ליד סולדת חשיב בישול קצת ונאסר רק כשהגיע לב"ד מותר לחנניה.

ויש להסתפק מתי הזמן שקובע, דהיינו שנאמר היתר בקדירה חיתא מתי יהיה חי? האם קבלת שבת קובעת, או שקיע"ח, או צאה"כ [עי"ש בחזו"א] ולפ"ז כמעט לא משכחת היתר קדירה חיתא, דאם זה יגיע ליס"ד בכניסת השבת [כנ"ל] נחשב בשיל קצת ואסור.

★בקדירה חיתא **ודעתו לאוכלה בלילה** עיין ביאה"ל ד"ה מסיח, ובחזו"א לז-כב ד"ה "בבה"ל ד"ה מסיח", ועיין עוד חזו"א לו-ג, ויל"ע.

★בכל גו"ק קשה למה לא גזרו מצד **שמא יגיס** עיין רעק"א בשם הרשב"א.

★לרבנן נאסר כ"ז שמצטמק ויפה לו, יש לדון לפי מה נקבע **היפה** לפי רוב בנ"א או לכל אחד בפני עצמו.

★בשיעור ב"ד נחלקו האם זה חצי בישול או שליש בישול [מ"ב ס"ק לח] עיין חזו"א [לז-ו] כיצד לשער.

ויל"ע במים איך משערין.

★בסוגיא בדף יח שמותר להשהות בתנור **טוח בטיט**, ונחלקו הראשונים בביאור זה, והרמ"א היקל להשהות בטוח בטיט **שקשה לחתות** [רמ"א רנד].

וכתב החזו"א לו-ג דה"ה תנור נעול מהני, ועיין עוד חזו"א לח-ב.