סי_ תק_ל - סי_ תקמ_ה_ הלכות חול המועד
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

הלכות

**חול המועד**

[סימן תק"ל 2](#__RefHeading___Toc502042480)

[סימן תקל"ב 4](#__RefHeading___Toc502042481)

[סימן תקל"ג 6](#__RefHeading___Toc502042482)

[סימן תקל"ד 8](#__RefHeading___Toc502042483)

[סימן תקמ"ה 12](#__RefHeading___Toc502042484)

**דור המלקטים**.

* 1. אהלי שם (אוצר פסקים, חול המועד ויום טוב).
  2. באר חנוך (הל' יו"ט וחוה"מ, פיעטרקובסקי).
  3. הגריש"א זצ"ל (אשרי איש או"ח ח"ג פרק ז' - פרק י"ב).
  4. הגרשז"א זצ"ל (שולחן שלמה).
  5. הל' חוה"מ (אנגלית, צוקער, פראנציס).
  6. חוט שני (חול המועד).
  7. חול המועד כהלכתו (פרקש).
  8. חיכו ממתקים (חוה"מ, זאדה).
  9. יו"ט וחוה"מ כהלכתם (ינאי).
  10. לקט הל' יו"ט וחוה"מ (דינר).
  11. מבקשי תורה (חול המועד).
  12. מועדי ה' (חוה"מ, לוי).
  13. נתיבי מועד (חוה"מ, אמסלם).
  14. פירות האילן (חוה"מ, מוסקוביץ).
  15. פני השלחן (חוה"מ, ויטמן).
  16. פסקי תשובות (רבינוביץ).
  17. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"א עמ' מ"ז - עמ' נ"א).
  18. שמירת המועד כהלכתו (ליברמן).
  19. שמירת שבת כהלכתה (נויבירט, ח"ב פרק ס"ו - פרק ס"ח).

**חול המועד**

# סימן תק"ל

1. פת.
2. בגדי שבת.
3. פת.
   1. **רשות**.
      1. כל בו (סוף סי' ס' ד"ה ואסור) – "אבל אכילת הפת בו רשות ובלבד שיטבל במיני תרגימא".
      2. מחבר (סי' תרל"ט סעי' ג') – "אכילה בסוכה בליל יו"ט הראשון, חובה; אפי' אכל כזית פת יצא י"ח; מכאן ואילך רשות".
      3. גר"ז (סי' קפ"ח סעי' י') – "אבל בחולו של מועד וראש חודש וראש השנה אם לא נזכר עד שהתחיל ברכת הטוב והמטיב אינו חוזר מפני שברכת המזון בימים אלו היא רשות שאם רוצה אוכל פירות וכיוצא בהם כדי שלא יתענה".
      4. שעה"צ (ס"ק ד') – "ובחול המועד אין מחוייב לאכול פת, הרי אף דצריך לכבדו באכילה אין חיובו גדול כל כך."
   2. **מ"מ לכתחילה מצוה לאכול פת**.
      1. מג"א (ס"ק א') – "ובסי' קפ"ח ס"ז משמע דדי באכיל' פירות ומ"מ נ"ל לכתחל' מצוה לאכול פת עסי' תרס"ד".
      2. מ"ב (סוף ס"ק א') – "וכתבו האחרונים דאף דמוכח בסימן קפ"ח ס"ז דאינו מחוייב לאכול פת דוקא בחוה"מ ורק דאסור להתענות **מ"מ לכתחלה מצוה לקבוע סעודה על הפת אחת בלילה ואחת ביום** דכיון דמצוה לכבדו באכילה ושתיה ועיקר אכילה הוא לחם".
         1. ***מועדים וזמנים (ח"ז סי' קנ"ג***) – "במ"ב (תק"ל) מצאתי דבר חדש ופלא ... ולא שמענו מעולם שבחוה"מ אוכלים בכל יום ב' סעודות חשובות דוקא כמו ביום טוב ... ולע"ד **נראה כמנהגינו בחוה"מ שבחדא סעודה** מכובדת כראוי למועד כל יום סגי ויוצא חובתו, ובפת לבד אין בו כדי כיבוד או שמחה, רק צריך למצוה סעודה אחת מכובדת כל יום ודי בכך, ולא קיימא לן כר"א במשנה סוכה כז. שצריך שתי סעודות, דמיירי בסוכות דוקא, וגם לדידיה במיני תרגימא יוצא כמבואר בתוס' שם (ד"ה אי בעי), ולא קיימא לן כוותיה, ולכן העיקר שכל יום יאכל סעודה אחת מכובדת ודי בכך, ולא צריך כמ"ב ותשב"ץ ב' סעודות בכל יום".
      3. ערה"ש (סעי' ד', עי' סי' תקכ"ט סעי' ג') – "ואין חיוב לאכול פת דווקא ומ"מ יש לאכול פת דהוי יותר דרך כבוד [עמג"א]".
      4. כה"ח (ס"ק ד') – "וכתב עו"ש המ"א דבסי' קפח סעי' ז' משמע דדי באכילת פירות ומ"מ נראה לכתחלה מצוה לאכול פת. וכ"כ א"ר שם. א"א אות א' מק"ק שם. ולכתחלה מצוה לקבוע סעודה על הפת אחת בלילה ואחת ביום. מ"ב שם ועיין לעיל תי"ט אות ב' לגבי ר"ח שכתבנו **דיש לבצוע ג"כ על שתי ככרות** כדי לכבדו יותר מן החול יעו"ש וא"כ ה"ה כאן".
      5. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק ז' אות א') – "מצוה לכתחילה לקבוע סעודה על הפת, אחת בלילה ואחת ביום, אבל אין חיוב בסעודה".

הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה חול המועד סי' קכ"ד, עמ' תשל"ט) – "דבחוה"מ אין מעכב שיהיה הסעודה גם ביום וגם בלילה אלא יאכל כבכל יום וכמש"כ בתורה בערב בשר לאכול ולחם בבוקר לשבוע ובערב פי' גם סמוך לערב, ומי שאוכל ביום גם בזה יוצא יד"ח ידי ב' סעודות דחוה"מ".

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

I have been on a wheat-free program due to stomach issues, and have been eating only spelt. [This is the current attempt at finding a solution, although not clear that this is the issue.] Occasionally, I have been eating wheat products when in a bind (somewhere for shabbos and forgot to bring spelt rolls). Regarding Pesach - the only spelt matzos available aren't chabura matzos (not sure the hechsure). There’s also on the market Rav Kestenbaum gluten free oat matzos. How important is chaburah matzos? Would shiurim effect this shaila in any way? Is spelt better than oats?

R' Y. Berkovits wrote: I’ve recommended people in similar situations, where there is no sakana involved, to eat 10 grams of chaburah matzah for each of the three achilos. [Relying on the deyos that hold that a k’zayis equals a shlish k’beitza.] I don’t think 30 grams a year will be too harmful for you. Weigh it before Yom Tov. Personally, I am on a diet that excludes bread. For the Shabbos seudos I eat a k’sayis (my wife is motsai me with the al netilas yadayim). For Pesach, I’ll bl”n eat chabura matza with normal shiurim for the seder. It throws me off a few days, I suffer but nothing terrible. **I will also bl”n try to have a kesayis a day, for Chol Hamoad seudah - but it’s not necessary**. [Agav - The normally accepted shiur is 17 grams for Korech (k’zayis as half beitza), and 34-35 grams for Matzah and Afikomen (k’beitza).]

1. בגדי שבת.
   1. "ומהרי"ל לבש הקט"א של שבת" – מג"א (ס"ק א'), א"ר (ס"ק א'), מ"ב (ס"ק א').
      1. מג"א (סי' תרס"ד ס"ק ג') – "ללבוש הקיט"ל. מהרי"ל לבש הקיט"ל אבל שאר בגדי ח"ה לא הי' משנה [ד"מ] ובמדינתנו נהגו ללבוש בגדי שבת ולא הקיט"ל ערסי' תק"ל מ"ש".
         1. שעה"צ (ס"ק ד') – "ועל כן נראה דאף לענין כסות נקיה **אין מחוייב כיום טוב עצמו, רק יותר מימי החול** [וכן בסימן תרס"ד סעיף קטן ג במגן אברהם משמע לכאורה דבחול המועד, לבד הושענא רבה, אין המנהג ללבוש בגדי שבת, ומהרי"ל דעבד לנפשיה הוא דעבד, ומכל מקום יותר מימי החול בודאי צריך כל אדם לנהוג, וכנ"ל]".
         2. הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה פרק ס"ו הע' ח') – "דקשה על השעה"צ הנ"ל שהרי המ"א בסי' תרסד רק כתב שהמהרי"ל שינה מחוה"מ בזה שגם לבש קיטל, ללא שום שינוי בשאר הבגדים לקחת דוקא לבנים, ועיין סי' תרי סע' ד בהגה, אבל מנין שלא לבש בגדי שבת בחוה"מ וכן בהו"ר, אלא שהוסיף לומר, דבמדינתנו רק הש"ץ לובש קיטל ושאר העם לובשים רק בגדי שבת בהו"ר כמו בחוה"מ, ואין שום סתירה, ועיין גם בח"א כלל קו סוסי' א, דחייבים ללבוש בגדי שבת בחוה"מ".
      2. באר משה (ח"ז סי' ג', פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות א') – "האם חייב ללבוש בגדי שבת בחוה"מ או סגי בבגדים נקיים ויפים יותר משאר ימי החול. תשובה: פליגי בזה האחרונים, בשעה"צ סי' תק"ל אות ד' הוכיח שלענין כסות נקייה חוה"מ איננו חמור כשבת ויו"ט, והעיקר שתהי' נקי' ולא של ימי החול. אולם הרבה אחרונים ס"ל שתהי' של יו"ט או עכ"פ של שבת. עי' בנמוקי או"ח מאדמו"ר ממונקאטש סי' תק"ל, ובפמ"ג סי' תק"ל על דברי המ"א. וכן נראה לי למעשה כי כן מוכח מלשון המג"א שם ס"ק א' בשם התניא. ומסתברא דגם לבעל משנה ברורה אלו ההולכים בשבת ויו"ט בכובע מיוחד במינו (שטריימעל או ביבער הוט) שאין להם לשנות בחוה"מ לכובע פשוט, (וכן אלו ההולכין בשבת יו"ט בבגדים ארוכים ובחול הולכים בבגדים קצרים אין להם לשנות בחוה"מ) דעד כאן לא התיר לשנות רק לבגדי חול נקיים מאותו המין, **אבל לשנות מין הבגדים, שהוא שינוי גדול, אסור**. ומובן דמי שהולך לעסקיו במועד בדרך היתר (כגון שהוא לצורך דבר האבד) איננו מחוייב לילך בבגדים המיוחדים לשבת ויו"ט, דהלא בשבת ויו"ט איננו נמצא במקומות אלו, אכן מחוייב לילך בבגדים נקיים לכבוד חוה"מ, כהבעל מש"ב, ולא בבגדים מלוכלכים, ואותם המוכרחים בעת המלאכה ללבוש בגדי מלאכה, שהם בגדים מלוכלכים (כגול 'עלעקטרישען', 'פלעמער', וכיו"ב כשעוסקים במלאכה המותרת במועד) עכ"פ ילכו למלאכה בבגדים נקיים לכבוד חוה"מ, ובעת המלאכה בצנעה ילבשו בגדי מלאכה, ואחר גמר המלאכה שוה ילבשו בגדים נקיים, להראות כי קדוש היום מקראי קודש, יום שמחה ויו"ט".
      3. הו"ד בפסקי תשובות (אות ו') – "וסוחר או בעל מלאכה (בהיתר גמור עפ"י הוראת חכם) אינו מחוייב בבגדי שבת אם יש לו קושי בדבר, אבל חייב בבגדים נקיים ונאים לפי אפשרותו".

**דין נטילת צפרנים בחול המועד**

# סימן תקל"ב

1. ליטול צפרניים - סעיף א'.
2. ליטול צפרניים - סעיף א'.

מועד קטן (דף יז: - יח.) - "תנו רבנן: כשם שאמרו אסור לגלח במועד כך אסור ליטול צפורנים במועד, דברי רבי יהודה. ורבי יוסי מתיר. וכשם שאמרו: אבל אסור לגלח בימי אבלו כך אסור ליטול צפורנים בימי אבלו, דברי רבי יהודה. ורבי יוסי מתיר. אמר עולא: הלכה כרבי יהודה באבל, והלכה כרבי יוסי במועד, שמואל אמר: הלכה כרבי יוסי במועד ובאבל ... סבור מיניה: דיד אין, דרגל לא. אמר רב ענן בר תחליפא: לדידי מפרשא לי מיניה דשמואל: לא שנא דיד, ולא שנא דרגל. אמר רב חייא בר אשי אמר רב: ובגנוסטרא אסור. אמר רב שמן בר אבא: הוה קאימנא קמיה דרבי יוחנן בי מדרשא בחולו של מועד, ושקלינהו לטופריה בשיניה וזרקינהו. שמע מינה תלת; שמע מינה: מותר ליטול צפרנים בחולו של מועד, ושמע מינה: אין בהן משום מיאוס, ושמע מינה: מותר לזרקן".

* 1. **בני ספרד**.
     1. מיקל.
        1. מחבר (סעי' א') – "מותר ליטול צפרנים בין דיד בין דרגל, אפילו במספרים".
        2. חזון עובדיה (יו"ט עמ' קצ"ד) – "מותר לגזוז צפרניו בחול המועד אפילו במספרים. ומנהג בני אשכנז בזה להחמיר".
        3. פסקי תשובות (אות א', עי' הע' א') – "ומנהג הספרדים כהמחבר להתיר בכל ענין".
     2. מראי מקומות.
        1. כה"ח (ס"ק ד') – "ומנהגינו כדברי המחבר להתיר בין בסכין בין בספרים. שכה"ג בהגב"י. שו"ג או' ב' והרו"ח כתב דעתה נתפשט המנהג בעירם אזמיר יע"א לאסור ליטול הצפרנים בחו"ה כדברי מור"ם ז"ל יעו"ש. נמצא שגם בספרד יש מקומות שנוהגים להחמיר כדברי מור"ם ז"ל וע"כ היכא דנהוג נהוג".
  2. **בני אשכנז**.
     1. מחמיר.
        1. רמ"א (סעי' א') – "אבל יש מחמירין ואוסרים; וכן הוא המנהג להחמיר שלא ליטלן, בין בסכין בין במספרים, אם לא לצורך מצות טבילה שנוטלן כדרכן בחול".
        2. קיצור שו"ע (סי' ק"ד סעיק י"ב) – "לקצוץ הצפרנים גם כן אסור, אך אם קצצן בערב יום טוב מותר לקצצן גם בחול המועד וכן אשה לצורך טבילה מותרת".
        3. עי' ערה"ש (סעי' ב') – "ולכן המנהג אצלנו להחמיר בנטילת צפרנים בחול המועד בין בסכין בין במספריים אם לא לצורך מצוה כגון אשה לטבילתה וכ"ש אלו שנתבארו שמותרין לגלח בחול המועד וכן מי שנטל צפרניו קודם הרגל ולא היה לו בעיו"ט מה ליטול ונתגדלו בחול המועד מותר לו ליטול בכל אופן שירצה [מג"א] ונלע"ד דבשעת הדחק מי שהיה טרוד הרבה קודם הרגל יכול ליטול צפרניו בחול המועד כיון שכן הוא דעת ד' עמודי עולם".
        4. ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' ל"ג) – "המנהג הוא לא ליטול את הצפורניים בחוה"מ אלא-אם-כן נטלן בערב החג או שהוא צריך לגוזזן לצורך מצוה ...".
        5. פסקי תשובות (אות א').
  3. **במקום מצוה**.
     1. יש להקל, לכו"ע - עי' סי' קצ"ח סעי' י"ח, לשיטות ומראי מקומות.
     2. אם הטבילה היא במוצאי יום האחרון, ורוצה ליטול הציפורניים בערב יום טוב - עי' סי' קצ"ט סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות.
  4. **אם נוטלן בעי"ט, מותר ליטלן בח"ה**.
     1. מג"א (ס"ק א') – "ופשוט דכל הני דמותרין לגלח מותרין ליטול צפרנים ונ"ל אם נוטלן בעי"ט מותר ליטלן בח"ה דהא ר"ת מתיר בזה אפי' לגלח כמ"ש הטור".
     2. בא"ה (ס"ק א').
     3. קיצור שו"ע (סי' ק"ד סעיק י"ב) - לשונו מובא לעיל.
     4. מ"ב (ס"ק ב') – "ואם נטלן מערב יום טוב מותר ליטלן בחוה"מ דהא יש מתירין לעולם כשגילח מעיו"ט ואף דאנן לא קיי"ל כן כנ"ל בסימן תקל"א ס"ב מ"מ לענין זה דיש בלא"ה הרבה דעות להקל אין להחמיר".
     5. ערה"ש (סעי' ב') - לשונו מובא לעיל.
     6. ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' ל"ג) -לשונו מובא לעיל.
     7. פסקי תשובות (אות א').
  5. **מי שנטל צפרניו קודם הרגל ולא היה לו בעיו"ט מה ליטול, ונתגדלו בחול המועד**.
     1. מיקל.
        1. ערה"ש (סעי' ב') – "וכן מי שנטל צפרניו קודם הרגל ולא היה לו בעיו"ט מה ליטול ונתגדלו בחול המועד מותר לו ליטול בכל אופן שירצה [מג"א]".
        2. פסקי תשובות (הע' ב') – "בערוה"ש".
        3. שער המועדים (פרק ג' סעי' ט"ו).
     2. מראי מקומות.
        1. רבבות אפרים (ח"א סי' שנ"ג) – "ובערוך השלחן ... וצריך ביאור קצת בדבריו".
  6. **האם מותר ליטלן בשיניו**.
     1. מיקל.
        1. מ"ב (ס"ק ג') – "בין בסכין וכו'. אבל בידיו או בשיניו מותר. הנוטל צפרניו בשיניו אין בהן משום מיאוס [גמרא]".
  7. **מי שרגיל ליטלן בכל ערב שבת, האם יטלם בערב שבת חוה"מ**.
     1. מחמיר.
        1. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"א עמ' מ"ז אות ב') – "ולמי שרגיל לגוזזן כל ער"ש יש מתירין לו לגזזן בחוה"מ ויש אוסרין, והמנהג שלא לגזזן כלל בכל אופן, אם לא כשיש חשש חציצה בנט"י וכדומה".
     2. מיקל.
        1. בא"ה (ס"ק א').
        2. עי' כה"ח (ס"ק ה') – "המיקל יש לו על מי לסמוך".
        3. ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' ל"ג) – "ומי שרגיל ליטול את צפורניו כל ערב-שבת, אל ישנה ממנהגו כשחל ערב-שבת בחוה"מ, ומותר לו ליטול את צפרניו, בין של יד ובין של רגל, גם במספריים, כהרגלו בכל ערב-שבת".
     3. מראי מקומות – שע"ת (סי' תס"ח ס"ק א'), פסקי תשובות (אות א').

**מלאכות המותרים בחול המועד**

# סימן תקל"ג

1. קושר.
2. קורע.
3. כיבוי.

סימן תקמ"ז

קטיפת עשבים לחיות

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שס"א) – "שאלה: אם מותר בחוה"מ לקטוף עשבים בגן חיות וליתן להם בחוה"מ. תשובה: לא".

ועמש"כ בס' ביכורי יעקב [עטיה] ס' תקמ"ז.

סימן תקמ"ח

אבל בחוה"מ בתפילין

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שס"ב) – "שאלה: במג"א ס' תקמ"ח כתב שאבל מניח תפילין ביום א' שאין נוהג אבילות, וצ"ע ממש"כ המג"א בס' תרצ"ו שבפורים לא יניח תפילין אף שאין נוהג אבילות. תשובה: קצת אבילות צריך".

כן הקשה הרעק"א ס' תקמ"ח. ועמש"כ לתרץ בס' זכרון שמואל ס' ל"ד או"ז ובס' אשר לשלמה מועד סימנים פ"ט צ'. ובשו"ת משנת יוסף ח"ט ס' קי"ב ובס' ביכורי ארץ ברכות ס' נ"ח ובס' עינים למשפט ברכות י"א ובס' מועדים וזמנים ח"ה ס' שמ"ד ובס' מצעדי גבר כתובות ס' י"ד אות ו' ובס' עטרת חן ח"א ס' י"ז ובס' מאור למלך כתובות ס"ה ובס' שלמי יוסף מו"ק סימנים נ"ד נ"ט. ובס' בית מתתיהו ח"ב ס' ל"ו ובשיעורי הגרב"ד פוברסקי כתובות ו' ע"ב אות פ"ח. ובס' הליכות שלמה פסח פ"ט ס"ו דהל' או"ט ובשו"ת מנחת שמואל ח"ד יו"ד ס' כ"ג.

1. בישול.
   1. **לבשל בחוה"מ לגוי וחילוני**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שמ"ז) – "שאלה: אם מותר לבשל בחוה"מ לצורך גוי או מחלל שבת. תשובה: לא.
      2. ועמש"כ בזה בס' חכמת שלמה ס' תק"ל ובשו"ת שבט הלוי ח"ח ס' קכ"ד ובס' שמירת שבת כהלכתה פס"ח ס' ק"נ. וע"ע בחיי אדם כלל ק"ו ס' י"א ובס' כף החיים ס' תקמ"ב ס"א. .
2. קושר.
   1. **מחמיר**.
      1. ח"א (כלל ק"י סעי' י"א) – "הקושר והמתיר, לא נזכר מה דינן. ונראה לי דמה שאינו לצורך המועד, אסור לכולי עלמא".
      2. ששכ"ה (פרק ס"ח סעי' כ"ו).
   2. **מיקל**.
      1. לקט יושר (עמ' ק"י ד"ה מה) – "אמר דאין להחמיר כ"כ לאסור, אלא מלאכת אומן, לאפוקי לקשור ולהתיר ולדלוק ולכבות שאנו מתירין בחוה"מ ובי"ד ניסן שהוא חמור יותר לעניין מלאכה מט"ב".
   3. מראי מקומות – חזו"א (או"ח סוף סי' קל"ה ד"ה רא"ש), חוט שני (חוה"מ, פרק א' ס"ק א' אות ט'), פסקי תשובות (סי' תק"ל אות א', סי' תקמ"א אות א' ד"ה קשירה).
      1. תרה"ד (ח"א סי' קנ"ג) – "אין לעשותה בט' באב מפני שעי"כ מתבטל בעינוי לאפוקי הדלקת הנרות או לקשור או להתיר שאין בה שיהוי ודאי פשוט להתיר בט' באב".
      2. הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה פרק ס"ח הע' צ"ח) – "דקשר שאינו מעשה אומן (דבשבת יש בו רק איסור דרבנן), יתכן דיש להתיר בחוה"מ".
3. קורע: חיתוך נייר טואלט בחוה"מ.
   1. אמת ליעקב (דברי חכמים או"ח אות תמ"ט ס"ק ג') – "לקרוע נייר (כמו נייר טואלט) אף אם יש לו כבר נייר אחר קרוע. תשובה: התירו לקרוע נייר שאין בכלל מעשה של טירחה כלל בזה (וגם יש בו צורך)".
   2. חוט שני (חוה"מ, פרק ד' ס"ק א' ד"ה ולפי"ז, עי' פרק א' ס"ק א' אות ט' ד"ה ומאחר) – "ולפי"ז יש מקום להקל שאין צריך להכין תתיכות נייר טואלט קודם יום טוב שהרי אין הדרך להכינם מראש אלא הדרך לעשותו תוך כדי עשייה ותיכף לעשייה. ומה שמספרים על הגאון רבי דוד בהר"ן שהיה חותך הנייר קודם המועד, התם המציאות היתה אחרת, שהיו חותכים הנייר גדול שאז הדרך להכינו מראש. **אמנם אם יש לפניו** נייר תתוך ונייר שאינו חתוך, יש להשתמש בנייר התתוך אם אין בזה הפסד ממון".
   3. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ר"ג) – "שאלה: כשקורע נייר טואלט בחוה"מ האם נאמר לו שיקרע 'לא בפסים' שעשויים לקריעה, (כדי שיחשב שינוי), או שנתיר מטעם שיש יותר טירחה לקרוע לא בפסים. תשובה: אין לחוש (עי' שונה הלכות סי' תקל"ט דין ה' בשם החזו"א)".

הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ר"ג) – "כשיש לאדם בחול המועד, נייר טואלט חתוך בשירותים, (נייר של שבת). האם מותר לו לחתוך, מהגליל של הנייר שלא חתוך. תשובה: שלא לצורך המועד כלל אין ראוי".

הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה סוף עמ' ר"ג) – "אם נאמר בספק הקודם שאסור לחתוך, מהו הדין אם בשרותים אין נייר חתוך, ובבית יש לו נייר חתוך, האם צריך לקרוא לבני ביתו שיביאו לו נייר חתוך, והעיקר לא לחתוך. תשובה: לא".

הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ר"ד) – "קיי"ל שאם אין לו נייר חתוך מותר לחתוך בחוה"מ, אבל מהו הדין כשיבוא לשאול את הרב בעיו"ט, האם לדאוג מראש שיהיה נייר חתוך לחוה"מ, או שא"צ, וכיון שאם לא יהיה חתוך הרי יהיה מותר לחתוך, מה יורהו הרב בזה. תשובה: א"צ".

* 1. מראי מקומות – שער המועדים (פרק ב' סעי' ו', סעי' ז').
     1. הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה פרק ס"ו הע' ע"ח) – "דיש להסתפק אם חייב אדם להכין נייר-טואלט קודם החג כדי שלא יהא קורע או מחתך בחוה"מ, ומהגר"ד בהר"ן זצ"ל שמעתי שהוא עצמו הכין את זה מערב החג, אך אינני יודע אם היה סובר כן להלכה או רק החמיר על עצמו ... דהטעם שהחמיר בזה הוא כמבואר בסי' תקא במ"ב ס"ק ח וסי' תקמא במ"ב ס"ק ג, שלכתחילה צריכים להכין לפני יו"ט".
     2. ששכ"ה (פרק ס"ו הע' ע"ח) – "ומ"מ נראה לי, דבנייר-טואלט שלנו שבנקל ניתן לתלוש את הדפים, מסתבר שלא צריך להכין מלפני החג, והוא החמיר בזמנו רק בניירות כאלה שצריכים לחתוך אותם מגליון גדול, והוא חותך קצת לפי מדה, עיין סי' תקלט סע' ה בביה"ל ד"ה אינו בשם הא"ר".

1. כיבוי החשמל ביציאתו מן החדר.
   1. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ר"ב) – "שאלה: האם מותר בחוה"מ לכבות את האור שבחדר, כשיוצא מן החדר, כשהסיבה שמכבה הוא חסכון בחשמל. והעולם נוהגים היתר בזה, ושמעתי שיש מפקפקים בהיתר, וצ"ע איך קיי"ל למעשה. תשובה: מותר".
2. שאר דברים.
   1. **קיפל הטלית בחול המועד*.***
      1. מחמיר.
         1. לקט יושר (או"ח עמ' ק"ו ענין ב') – "ואינו קופל טליתו בחוה"מ משום דהוה תיקון כלי, אבל רצועות של תפילין היה קופל כמו בשאר ימי החול דאינו שייך כלי על תפילין".
         2. חזו"א (מעשה איש ח"ה עמ' צ"ח, ***ויכתוב מרדכי עמ' שע"ו אות ת"ב [לשונו לקמן]***) – "לא קיפל הטלית בחול המועד (משום טירחא)".
      2. מיקל.
         1. מקור חיים (חו"י, סי' תקמ"א סעי' ד') – "אסור לתקן. משא"כ קיפולם וקיפול סחורות וכ"ש כלי קודש אין חשש, והמשנים בטליתות ותפילין הן מן המתמיהין".
      3. מראי מקומות – חוט שני (חול המועד עמ' ר"מ ד"ה ומביאים).
         1. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ר"ה) – "שאלה: האם מותר לקפל טלית בחוה"מ, או לא. תשובה: יש מקפידין".

הגרח"ק זצ"ל (***ויכתוב מרדכי עמ' שע"ו אות ת"ב***) – "האם יש מקום להחמיר שלא לקפל טלית בחול המועד. תשובה: עי' בלקט יושר עמוד ק"ו שהתרוה"ד לא קיפל טליתו בחוה"מ דהוי תיקון מנא, וכן נהג החזו"א זצ"ל".

**דיני כבוס בחול המועד**

# סימן תקל"ד

1. מכונת כביסה.
2. מכונת כביסה: להוסיף עוד בגדים.
3. הסרת כתם.
4. בגדי קטנים.
5. צחצוח נעליים.
6. ניקוי הרצפה.
7. ***מכונת כביסה.***
   1. *מחמיר****.***
      1. ***הגרשז"א זצ"ל (***מבקשי תורה חוה"מ ***סי' ק"א ענף ח' אות א') – "אם מותר לכבס במכונת כביסה בחוה"מ כיון שאין בו טורח. וע"כ השיב מרן וז"ל: כיון דאיסור כיבוס הוא כדי שיכבס בגדיו מערב יו"ט, ולא משום מלאכה, לכן אין זה קשור אם יש טורח או אין טורח. גם בעיקר הדבר אעיר אותו שכיום אפשר שבקל יכולים גם לחרוש ולזרוע וכן לבנות ולהרוס, ומ"מ הרי זה חשיב כמלאכה שיש בה טורח כיון שעיקר המלאכה הוא ע"י טורח, אלא שהוא עושה את זה ע"י החשמל".***
      2. ***רבבות אפרים (ח"א סי' שנ"ד אות א') – "נסתפקתי אם בחול המועד הדברים שאסור לכבס, אם אפשר לכבס אותם במכונת כביסה. ונראה דאסור היות שאין האיסור משום טירחא, אלא כדי שלא יכנס לרגל כשהוא מנוול, וא"כ מטעם זה ג"כ במכונת כביסה אסור. והרב מנשה קליין שליט"א [זצ"ל] כתב לי דבחול המועד אסור לכבס במכונה כמו בשאר כיבוס".***
      3. ***וכן הפוסקים לקמן.***
8. ***המכבס במכונת כביסה בהיתר, האם מותר להוסיף עוד בגדים***.
   1. **מחמיר: אסור להוסיף אא"כ בגדים שמותר לכבס בחוה"מ**.
      1. אג"מ (פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות ט') – "כשמכבס בגדי קטנים במכונת כביסה אסור להוסיף בגדי גדולים אפי' לכבס אותם הכל בבת אחת, כיון שהאיסור הוא משום שלא יכנסו לרגל כשהם מטונפים אין להתיר אף באופן זה".
      2. באר משה (ח"ז סוף סי' ל"ב) – "מאחר שהדרך לכבס מכונה אחת מלאה הכל ביחד בודאי יותר טוב לכבס מכונה אחת ומלאה שהוא הרבה יותר קל ומקובלת, מלכבס מעט מעט בכל יום ב' וג' פעמים, ושתהי' האשה מוכרחת לעמוד על הכביסה רוב היום, שהיא טירחא יתירה כידוע, כנ"ל ברור בעזהי"ת. - אבל בודאי להוסיף מבגדי גדולים גם במכונה אחת אסור דמה שהתירו חז"ל התירו ומה שאסרו משום שלא יכנס למועד כשהוא מנוול בכל אופן אסור".

באר משה (הל' חול המועד אות כ') – "בודאי בזמנינו שמכבסים במכונה ולא בידים **יותר טוב** לכבסם הכל ביחד מלכבס מעט מעט ולהרבות בטירחא".

* + 1. אור לציון (ח"ג פרק כ"ד סעי' ב') – "שאלה. האם אפשר להכניס למכונת הכביסה בחול המועד בגדים האסורים בכיבוס יחד עם בגדים המותרים בכיבוס. תשובה. אין להכניס למכונת הכביסה דברים האסורים בכיבוס אף שלא נוספת טירחה בהוספת הבגדים. ובגדים המותרים בכיבוס, אפשר להכניס מהם אף כמות גדולה בבת אחת".
    2. משנה הלכות (חי"א סי' ת"ל) – "על דבר אשר אמר שמורה אחד כתב והורה בחוה"מ שאם מכבס בגדי קטנים שמתלכלכין שמותר לכבוס במכונת כביסה מותר להניח גם שאר דברים אשר בלאו הכי לא הי' מותר. ולפענ"ד שגג בזה דודאי לא התירו לכבס בגדי גדולים בשביל בגדי קטנים דמה שהתירו לקטנים הוא רק שכיון שמתלכלכין בכל שעה וא"א להכינם מעיו"ט די צורך אבל בגדי גדולים שגזרו משום שלא יכנס ליו"ט כשהוא מנוול אין היתר לזה ולא התירו אפילו לטרוח מה שאין הכרח. וגדולה מזו כתב הראב"ד בהג"א מו"ק י"ז דאפילו כלי פשתן קודם שנהגו איסור שמותר לכבסן בחוש"מ כתב הראב"ד ומיירי דמיטנפי ופי' הראב"ד היכי דאית ליה תרי דמיטנפי אסור לכבס שתיהן אלא אחד יכבס ותו לא אף על גב שהתירו לו לכבס לא יכבס אלא אחד מהם מהר"מ ע"כ וא"כ ק"ו בגדים שלא התירו לכבס כלל שאסור להניחם במכונת כביסה לכבסם ולא התירו רק כגון מטפחת הידים ואין לו אחר שיהיה נקי או לצרכי רבים או לצרכי מצוה ופשוט".
    3. הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה חוה"מ סי' ק"ו אות מ"ו, לשכנו תדרשו ח"א עמ' רצ"א אות ל', אליבא דהלכתא גליון צ"ה עמ' ל"ג טור א') – ***"דכשמכבסים במכונת כביסה דברים שמותר לכבסם בחוה"מ כגון בגדי קטנים, אסור להוסיף בגדים אחרים באותה מכונה, ואפילו אם על ידי זה מתכבס יותר טוב, ואפילו זה לצורך המועד, כיון שהאיסור הוא משום שלא יכנסו לרגל כשהם מטונפים, אין להתיר אף באופן זה".***
    4. ***הגרחפ"ש זצ"ל (***אליבא דהלכתא גליון צ"ה עמ' ל"ג) – ***"דכשמכבסים במכונת כביסה דברים שמותר לכבסם בחוה"מ כגון בגדי קטנים, אסור להוסיף בגדים אחרים באותה מכונה, ואפילו אם על ידי זה מתכבס יותר טוב, ואפילו זה לצורך המועד, כיון שהאיסור הוא משום שלא יכנסו לרגל כשהם מטונפים, אין להתיר אף באופן זה".***
    5. יביע אומר (ח"ז או"ח סי' מ"ח) – "ולכן נ"ל להלכה ולמעשה שיש להקל בזה כל שכביסת בגדי הילדים נעשית לצורך המועד, אבל שלא לצורך המועד אין להקל".
    6. חוט שני (חוה"מ פרק ט"ז ס"ק ד' ד"ה נראה) – "נראה כשמכבס בגדי הקטנים בחול המועד במכונת כביסה, מותר להכניס למכונת כביסה עוד מבגדי הקטנים, אף שהם בגדים שהיה אסור לכבסם לקטנים כיון שלא נצרך להם כעת ממש אלא רק אח"כ, דאדרבה חוסך בזה טירחה, אבל בגדי גדולים ודאי אסור להוסיף, ואין להתיר משום ריבוי בשיעורין, דאף דליכא ריבוי בשיעורין בחול המועד, מ"מ זה גופא גזירת חז"ל שאסור לכבס שלא יכנס למועד כשהוא מנוול משא"כ קטן. ואף שכיבוס בחול המועד אסור גם משום מלאכה, מ"מ כיון דהנך קטנים מתלכלכים תדיר מותר להוסיף למכונה אף כביסה שלא יצטרך אליה ממש עכשיו. מ"מ אין להתיר להוסיף למכונת כביסה בגדים שאסור לכבסן משום דבר האבד של המים והחשמל שמופעלת בהם המכונה שאם אין מיכל המכונה מלא הרי החשמל והמים הולכים לאיבוד, דזה אינו, דזה גופא גזירת חז"ל שלא יכבס, ובגזירות חז"ל אין היתר של דבר האבד וההיתר של דבר האבד הוא רק בעשיית מלאכות. אף דבגד של גדול שמתקלקל אם לא יכבסוהו מסתבר דשרי לכבסו במועד מדין דבר האבד, זה דוקא שהבגד אבד, אבל אין איבוד המים והחשמל שרוצה להרויח עושה את זה לדבר האבד וכל שכן שאינו מתיר גזירת חז"ל של כיבוס במועד, ואף שמצינו שיכול לקנות סחורה כשיש הזדמנות לקנות בשוק, התם הוא היתר לענין סחורה אבל לא לענין מלאכות, וכאן יותר חמור שיש גזירת חז"ל".
    7. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"א תשרי תשס"ח) – "שאלה: בחול המועד בזמן שמכבס בגדי קטנים במכונת כביסה, האם מותר להכניס גם בגדי גדולים. תשובה: לא".
    8. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ה' תשרי תשס"ח) – "שאלה: בחול המועד בזמן שמכבס בגדי קטנים במכונת כביסה, האם מותר להכניס גם בגדי גדולים. תשובה: לא".
    9. מחזה אליהו (ישורון גליון ל"ו עמ' תקע"ו) – "ולאור כל הנ"ל אני על משמרתי אעמודה דאין להתיר הוספת בגדי גדולים לכביסת בגדי הקטנים והתירה דמרבה בשיעורים לא שייך בזה. וכן הוא דעת כמעט כל גדולי הפוסקים מהדור שעבר".
    10. שבט הקהתי (ח"א סי' קע"ג אות ג', ח"ה סי' צ"ד אות ה') – "ואסור לכבס בגדי גדולים עם בגדי קטנים במכונת כביסה יחד בין בחוה"מ ובין בתשעה ימים".
    11. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (***אליבא דהלכתא גליון צ"ה עמ' ל"ג טור ב') – ***"דכשמכבסים במכונת כביסה בגדים שמותר לכבסם בחוה"מ, אסור להוסיף שם בגדים שאסור לכבסם בחוה"מ אף שזה גורם שהבגדים שמותר לכבסם יתכבסו יותר טוב, וכן צריך את הבגדים האחרים למועד".***
    12. חול המועד כהלכתו (פרק ה' סעי' י"ח, נספח שם [עמ' ק"פ]) – "שכשמכבס במכונת כביסה מותר לכבס את כל כמות בגדי הקטנים שנתבארו לעיל - הדרושה לימי המועד, מכל מקום אסור להוסיף לכביסה בגדים אחרים האסורים עתה בכיבוס, אף שהמכונה בין כה וכה מכבסת".
    13. ***ילקוט יוסף (קיצור שו"ע או"ח סי' תקל"ד סעי' ט') – "***מותר לכבס בגדים של ילדים קטנים בחול המועד במכונת כביסה, יחד עם החיתולים של התינוקות, כל שהכביסה נעשית לצורך המועד. אבל שלא לצורך המועד אין להקל, אף על פי שהכל נעשה בבת אחת עם החיתולים שמותר לכבסם. ובגדי גדולים אין לצרפם לבגדי הקטנים והפעוטות ולכבסם במכונת הכביסה. [יביע אומר ח"ז סימן מח]".
    14. ***הל' חול המועד (אנגלית, פרק ד' הע' נ"א, הע' נ"ג).***
    15. פסקי תשובות (אות ה') – "בזמננו שמכבסין במכונת כביסה ואין טירחא על כל בגד ובגד בנפרד, מותר למלאות את המכונה בבגדים שהותרו כביסתם במועד וצריך להם לצורך המועד. אבל איסור גמור להוסיף למכונה בגדים מלוכלכים שלא הותר כיבוסם במועד, או לצורך אחר המועד".
  1. **מיקל**.
     1. הגרחפ"ש זצ"ל (עם התורה מהד"ב חי"ד עמ' ל"ב) – "ולכן נלע"ד שיש שמותר להוסיף בגדי גדולים עם בגדי קטנים במכונת כביסה בחוה"מ, ואחרי כתבינו כל זה ראינו שגם בשו"ת מנחת יצחק מתיר עיי"ש".
     2. שאילת שאול (ח"א או"ח סי' פ"ב) – "שהוריתי בהיותך פה בחג הפסח, במי שיש לו בגדי ילדים קטנים שמותרים לכבסם בחוה"מ, שמותר לו להוסיף בזה גם בגדים אחרים אף שהם בעצמם אסודם בכיבוס, כיון שאין בזה אלא ריבוי שיעורים שמותר אף ביו"ט ...".
     3. עי' הר"מ פירר (תל תלפיות גליון ס"ג עמ' קמ"ג, גליון ס"ו עמ' צ"ה) – "ומסקנא דמילתא דנראה שיש להתיר בהוספת בגדי גדולים למכונת הכביסה, כאשר מכבסים בה בהיתר בגדי קטנים. ומיהו מאחר שהיתר זה נשמע מחודש, וכמדומה שהעולם אינם נוהגים כן (אע"ג שהמנח"י התיר בזה במקום הצורך וכדלעיל), יש לשמוע את דעתם של גדולי ההוראה בענין זה".
  2. מראי מקומות – גבעת שאול (שאלה מ"ו), שבט הלוי (מבית לוי על חודש תשרי עמ' פ"ה ).
     1. מנחת יצחק (ח"ח סי' נ' אות ב') – "וע"ד אשר נתווכחו איזה ת"ח בחוהמ"פ דהשתא, בהא דכתב הרמ"א (סי' תקל"ד ס"א) דבגדי קטנים ביותר מותר לכבד ד' וה' בפ"א, אי במכונת כביסה ג"כ צריך להקפיד על שיעור זה, או נימא כיון דהוי טירחא אחת יוכל להוסיף דהוי ריבוי בשיעורים בטירחא אחת דשרי ביום טוב כמבואר (בסי' תק"ג), אך יש לספק לפמש"כ בפר"ח (בסי' תק"ג) שם, דהא דשרי בממלא נחתום חבית, דדוקא בממלא בפ"א בדלי, אבל לא בכ"פ, אף קודם שהעמיד על האש, וכ"כ במשנ"ב שם (סקי"ד), א"כ כאן הרי שדרכו למלאות המכונה כמה פעמים עד שמתמלאת, א"כ הוי כמה טירחות דאסור, ודבר זה יהי' חידוש גדול להלכה, דאף במכונת כביסה יהי' מותר רק ד' וה' ויצטרכו כל פעם לכבס מחדש וצע"ג עכת"ד. הנה לענ"ד אם ממלאים המכונה קודם שחיברו להזרם יש להתיר, דהנה ... א"כ בנד"ד דנוגע רק לטירחא בריבוי בשיעורין ובחוה"מ בודאי יש מקום להקל".
     2. ***ששכ"ה (פרק ס"ו הע' רנ"א) – "ומכונה שא"א לכבס בה אא"כ יכניס בה הרבה בגדים לכבס בבת אחת, י"ל דמותר להכניס בה גם בגדים שבעצם אסור לכבס במועד, דכיבוס שאר הבגדים שאינם לצורך המועד הוא לצורך הבגדים שהוא צריך במועד (עיין ערוה"ש סימן שיח סע' טז לגבי איסור שבת וכ"ש הכא), ועוד, דהתירו לתת מלאכה, אפי' אין בה כל צורך לחג, לפועל שאין לו מה לאכול, סי' תקמב סע' ב ובמ"ב ס"ק ו, כ"ש בני"ד שאינו עושה מעשה כביסה במיוחד. ואפי' ניתן לכבס רק בגד אחד או שנים, אבל יצטרך להפעלת המכונה לבגד אחד לאותה כמות מים, חשמל וחומרי-ניקוי כמו לכבסים הרבה, י"ל דהוה דבר האבד, כיון שבדרך כלל ממלא את כל המכונה, והרי מפסיד במים וחומרי כביסה. (עיין סי' תקלז בשעה"צ ס"ק מט). אבל אפשר דאסור ללבוש הבגד המכובס בחוה"מ, דאל"כ חוזרת הגזירה שמא יכנס לרגל כשהוא מנוול, והראיה מערוה"ש סי' תקמב סע' ב, דלא התירו להסתפר אפי' ע"י פועל שאין לו מה לאכול, ע"ש. ואמנם בספר זכרון שלמה בפסקי בעל האג"מ זצ"ל ס"ק ט, מבואר שלא יוסיף במכונה על בגדים שהוא צריך לצורך המועד לקטנים, וצ"ע".***
     3. אבני ישפה (ח"ד סי' ע"ג) – "נשאלתי בענין כבוס מגבות רחצה עבור האורחים בחול המועד, במקרה שכבר התלכלכו כל המגבות ואין מספיק עבורם. נראה שיש כמה צדדים להתיר. חדא ... וליתר שאת אמרתי שיכבסו במכונת כביסה עם בגדי תינוקות כדי שתהיה רק טרחה אחת, וגם יתלו בצנעה (ע' שו"ע סי' תקל"ד סע' ג'), וגם יכבסו רק מה שצריך לאורחים".

1. הסרת כתם.
   1. **מיקל**.
      1. אג"מ (או"ח ח"ה סי' ל"ו אות א', פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות י') – "הנה בגד שנתלכלך קצת במועד מותר לכבס רק את מקום הלכלוך כדי להעביר את הכתם, שאין זה נחשב כיבוס לעניין חול המועד. אבל ליתן הבגד לאומן לנקותו אסור. לא מיבעיא כשאי אפשר לסתם אדם להעביר את הכתם שאז וודאי שהכביסה הוויא מלאכת אומן, אלא אפילו כשהוא מתעצל לטרוח בחול המועד לנקות את הבגד בעצמו, אסור ליתן הבגד לאחר לנקותו. ורק הבעל לאישתו והאב לבתו מותרים. ומסתבר דגם הרב לתלמידו יש להתיר".
      2. הגריש"א זצ"ל (לשכנו תדרשו ח"א עמ' רצ"א אות ל"א, מבקשי תורה חוה"מ סי' ק"ו אות מ"ח) – "כתם שנהיה על הבגד במועד מותר לנקותו במברשת, ואפילו עם מים, וכן מותר להבריש ולנקות הכובע בחוה"מ".
      3. חזון עובדיה (יו"ט עמ' ר' ד"ה וכתם) – "וכתם שנפל בחול המועד על בגדיו ונתלכלכו, מותר לנקותם בחומרי ניקוי, שאין זה בכלל כיבוס שאסרו חכמים. (כן פסק באגרות משה פיינשטיין (חאו"ח חלק ה סי' לו אות א), ובשו"ת באר משה ח"ז (סי' לג), וכן פסק בשמירת שבת כהלכתה חלק ב סי' סו סעיף עב). ופשוט שמותר לנקות בגדים ומגבעות מן האבק שנפל עליהם על ידי מברשת, ואין בזה שום חשש איסור. (וכ"כ בשמירת שבת כהלכתה שם סעיף עד)".
   2. **מחמיר**.
      1. עי' הגרח"ק זצ"ל (מבקשי תורה חוה"מ אחר סי' ק"ו הג"ה על סעי' מ"ח).
   3. **אם אין לו בגד אחר, יש להקל [או שהוא דבר האבוד]**.
      1. באר משה (ח"ז סי' ל"ג, פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות כ"ה) – "בגד שנתלכלך קצת במועד (ואין לו בגד אחר ללבוש) האם מותר לו לכבס מקום הלכלוך במים או שאר חומר נקוי, כדי להעביר ממנו הכתם ... עיין היטב בשו"ע (סי' תקל"ד) ונפסק שם דלבעלת הכתם מותר לכבס ... וכן מתיר הב"י למי שאירע לו קרי במועד ... וא"כ גם בניד"ד מותר לנקות מקום הליכלוך והכתם כשבוש לילך לחוץ כן מלוכלך. אבל רק בביתו שרי לו ולאשתו או ע"י בנו אבל לא ע"י אומן גם אם הוא בעצמו הי' יכול לנקותו. ואפשר גם כשאיננו בוש כ"כ רק משום שמחת יו"ט שרי לנקות מקום הכתם שעל הבגד ... ואם נתלכלך בהרבה מקומות שא"א לנקות כל המקומות ובוש לילך כך או עכ"פ אין לו שמחת יו"ט שרי לנקות כל הבגד שלא במקום פרהסיא היינו בצנעא, אבל לחנות קלינינג לא יתן בשום אופן חלילה ... ואם נתלכלך במקום אחד ויש לו בגד אחר, אבל אם לא יכבס מקום הליכלוך אז לא יהיה באפשרות לנקותו לאחר המועד כי ישאר רושם בהבגד, אז הוי דבר האבד ושרי לנקות בחוה"מ אך ורק מקום הליכלוך".
   4. מראי מקומות.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק י"א אות י') – "אם הבגד נכתם במצב שאם לא יכבסו במועד יהיה קצת גנאי ללובשו כמות שהוא אפ"ה אסור לכבסו. ואף על גב דבעלמא קיימא לן שמותר לעבור על איסור דרבנן משום כבוד הבריות ואפי' בקום ועשה, שאני הכא שזהו גופא גזירת חז"ל שידעו שעל ידי גזירתם יהיו אנשים במצב של חוסר כבוד הבריות, ואף על פי כן גזרו, אכן אם יהיה גנאי גדול ללבשו כמות שהוא יש לעשות שאלת חכם".
      2. ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' ע"ב) – "גם ניקוי בגד מכתם שבו הוא בכלל כיבוס שגזרו עליו חז"ל, ואם אמנם הבגד נתלכלך לפני החג, אסור לנקותו במועד. אבל בגד שנתלכלך במועד, ואין לו בגד מתאים אחר, מותר לנקות את הכתם בחומרי-ניקוי, אבל אסור למסור את הבגד לניקוי כלל".
2. בגדי קטנים.
   1. **במקום שיש לו בגד אחר מכובס, אבל הבגד המלוכלך יותר נאה**.
      1. מחמיר.
         1. באר משה (ח"ז סי' ס"ד) – "השבתי לאסור ... ואין לומר מה לי אם יש אחר או לא הלא חז"ל התירו כיבוס בגדי קטנים, זה אינו דרק לצורך יו"ט שבע"כ צריך לו בהכרחיות התירו ולא באופן אחר כמופרש בכל הפוסקים".
         2. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"א תשרי תשס"ח) – "שאלה: האם מותר בחול המועד לכבס בגד של קטן, אם יש לו בגד אחר מכובס, אבל הבגד המלוכלך יותר נאה. תשובה: לא".
         3. שבט הקהתי (ח"א סי' קע"ג אות א') – "כשאין מספיק בגדים נקיים אבל אם יש להם מספיק בגדים נקיים אסור לכבס בשבילם דלא שייך טעם ההיתר. ויש להביא ג"כ ראי' לזה. ממג"א [סי' תקל"ד סק"ד] ...".
      2. מיקל.
         1. אג"מ (פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות י"א) – "מותר לכבס בגד של קטן אפי' אם יש לו בגד אחר המכובס, אלא שהבגד המלוכלך יותר נאה, דכיון שהתירו חז"ל לכבס בגדי קטנים התירו בכל ענין ולא חלקו בדבר".
         2. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ה' תשרי תשס"ח) – "שאלה: האם מותר בחול המועד לכבס בגד של קטן, אם יש לו בגד אחר מכובס, אבל הבגד המלוכלך יותר נאה. תשובה: מותר".
      3. מראי מקומות – חול המועד כהלכתו (פרק ה' סעי' כ"ד), ***-*** אליבא דהלכתא גליון צ"ה עמ' ל"ה. .
         1. הגרמ"ש קליין שליט"א (חול המועד כהלכתה פרק ה' הע' ס"ז) – "שאם יש בגד המתאים למועד, אסור. ואם אין בגד מתאים למועד, אף שיש בגדים נקיים אחרים, מותר".
         2. פסקי תשובות (ס' תקל"ד הע' כ"ז) – "והיינו כשהתלכלכו כל בגדי החג, אבל אין צריך להלביש בגדי חול לקטנים וזקנים כדי לחסוך הכיבוס".
3. צחצוח נעליים.
   1. **מיקל**.
      1. אג"מ (או"ח ח"ה סי' ל"ו אות ד', פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות ד') – "מותר לצחצח נעלים לצורך המועד ואינו בכלל איסור כיבוס. [אבל נראה דהוא דוקא בצחצוח הרגיל ולא בצחצוח היותר יפה אם לא עשה כן בערב יו"ט]".
      2. הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה חוה"מ סי' ק"ו אות נ', לשכנו תדרשו ח"א עמ' רצ"א אות ל"ב, אשרי האיש או"ח ח"ג פרק י' אות י') – "אפשר להקל לצחצח נעלים בחול המועד לצורך המועד. דאינו בכלל איסור כיבוס. וגם דלא דמי צחצוח נעלים למה שאסרו חז"ל לכבס בחול המועד, דהם לא אסרו רק כלי צמר אבל כלי פשתן מותר כמבואר בסי' תקלח ס"ב".
      3. חזון עובדיה (יו"ט ריש עמ' קצ"ה, יביע אומר ח"א או"ח סי' ל"ב, ח"ג או"ח סי' ל"א, יחוה דעת ח"ד סי' ל"ד) – "ומותר לצחצח נעליו על ידי משחת נעלים".
      4. אור לציון (ח"ג פרק כ"ד הע' ד') – "והוא הדין לענין צחצוח נעלים, שאף שיש מחמירים בזה, נראה שאין איסור בצחצוח נעלים בחול המועד, שהוא מעשה הדיוט לצורך המועד ושרי".
      5. עי' ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' מ"ח) – "מותר לצחצח נעליים לצורך חולו-של-מועד, אבל לא יצחצח בו נעליים שאינו עומד לנועלן במועד (ויש מחמירים ולא מצחצחים כלל נעליים בחולו-של-מועד)".
   2. **מחמיר**.
      1. חזו"א (זה השלחן ח"ב סי' תקל"ד, ארחות רבנו ח"ב עמ' קל"ב אות י"א [לשונו מובא לקמן], הגרח"ק זצ"ל מבקשי תורה חוה"מ אחר סי' ק"ו הג"ה על סעי' נ') – "והחזו"א החמיר בזה".
      2. ציץ אליעזר (ח"ח סי' ט"ו פרק י"ד בהג"ה) – "... וציינתי גם בנוגע לציחצוח נעלים בחוה"מ, ובנוגע לזה אוסיף לציין למה שראיתי כעת בספר חדש שי"ל הנקרא בשם יגל יעקב (המחבר היה מחשובי הרבנים בהונגריא) דבחאו"ח סי' כ"ה דן ג"כ בשאלה אם מותר להשחיר המנעלים בחוה"מ. ומברר דאין איסור מדינא, אבל מסיים את דבריו וכותב בלשון: רק בביתי אני מחמיר ואיני מניח לעשות רק ע"י עכו"ם, דבכה"ג מה שמותר מדינא נכון לעשות ע"י עכו"ם כמ"ש האחרונים, וכן ראיתי בבית א"א מורי ז"ל שהי' רגילין להחמיר מאד בזה ע"י ישראל, ומסתמא ראה כן אצל רבותיו ששמע אצל צדיקי הדור, אבל לדינא אין אני רואה בזה איסור לדעתי והנח להם לישראל עיין שם. העתקתי דבריו, כי ממש כחזיון הזה ראיתי גם אנכי בבית אבי ז"ל ששימש ג"כ הרבה גדולי תורה בחו"ל ולאחר מיכן כאן בארץ, ובטח למד מהנהגתם בזה, וכך מושרש אצלי מקטנותי כדבר המקובל שלא לצחצח נעלים במשחה בחוה"מ, ויעוין עוד בשו"ת בית שערים חאו"ח בהקדמת הספר שמסופר שם שהגהמ"ח לא הניח למשוח מנעליו אף ע"י עכו"ם בחוה"מ".
      3. משנת יוסף (ח"ט סי' קל"ג) – " והנה בחוה"מ מותרות אפילו מלאכות גמורות, מעשה הדיוט, כשהן לצורך המועד ... אכן כמה מהאחרונים הזכירו שמנהג אבותינו הוא שלא לצחצח נעליים בחוה"מ (כבספרי ההלכה דזמנינו) ... וכיון שגדולי ישראל מעידים שמנהג קדום מאבותינו שלא לצחצח בחוה"מ, ה"ז נעשה הלכה רווחת בישראל".
   3. מראי מקומות.
      1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ב עמ' קל"ב אות י"א) – "שאלתי את מו"ר (שליט"א) זצוק"ל אם מותר לצחצח נעלים בתשעת הימים, ונסתפק בדבר, ואמר לי שראה בשם הגרי"ב מבריסק זצוק"ל שאסר לצחצח נעלים בחוה"מ (וכן מרן החזו"א זצוק"ל אסר לגרח"ק בחוה"מ) ואמר מו"ר שאם מטעם כיבוס אתי שפיר שאסר שכבוס החמירו בחוה"מ, אבל אם זה מטעם מלאכה אחרת לא אסרו במועד לצורך המועד וצ"ע".
         1. ***הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה ש"כ) –*** "שאלה: באורחות רבינו ח"ב עמ' קל"ב שהקה"י הסתפק אם מותר לצחצח נעלים בתשעת הימים, וצ"ע מ"ש מחוה"מ שהחזו"א אסר. תשובה: בחוה"מ אסור משום צובע דהוי ככותב ואין מזה ראיה לכאן".
      2. חוט שני (הל' חוה"מ עמ' רנ"א) – "יש שנהגו שלא לצחצח נעלים בחול המועד, ואפשר שחששו למה שצחצחו בתקופות קודמות שהחליקו את המשחה במעשה אומן, וצ"ע אם אפשר להתיר במשחות שלנו".
4. שטיפת רצפה.
   1. **מיקל**.
      1. חזון עובדיה (יו"ט עמ' קצ"ד, יביע אומר ח"ג או"ח סי' ל"א אות ד') – "המנהג פשוט אצלינו להתיר הדחת ושטיפת הרצפה בחול המועד. ושלא כדברי המחמירים בזה. ואם הלכה רופפת בידך פוק חזי מאי עמא דבר שהכל עושים כן לכתחילה ואין פוצה פה".
      2. ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' מ"ז) – "מותר לשטוף את הרצפה, ובגמר השטיפה מותר לסחוט את המטלית הרטובה...".
         1. הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה פרק ס"ו הע' ק"פ) – "דנראה פשוט שמותר, כי זה רק גמר השטיפה וגם מעשה הדיוט".
   2. מראי מקומות – אבני דרך (ח"ח סי' שצ"ו).
      1. ארחות רבנו (ח"ב עמ' קכ"ג אות י"ב) – "אמר לי הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] כמדומה לו שמרן החזו"א אמר לו שלא לשטוף את רצפת הבית בחוה"מ ורק בעש"ק ובעיו"ט התיר לכבוד שבת ויו"ט. חוה"מ סוכות תשל"ז, ראיתי בבית מו"ר (שליט"א) זצוק"ל שטפו בפניו את רצפת סוכתו במים וסחבה בימי חוה"מ ולא רק בעש"ק".
      2. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים או"ח אות תמ"ט, אשרי האיש או"ח ח"ג פרק י' אות י"ב) – "מותר לשטוף את הרצפות בחול המועד כרגיל בימות החול. וכן מותר לרחוץ את הסחבה כמו בחול. אך לשפשף הרבה אסור".
      3. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שמ"ט) – "שאלה: אם מותר לשטוף רצפה בחול המועד. תשובה: אין ראוי אא"כ מלוכלך ביותר".
      4. חול המועד כהלכתו פ"ה ס"מ. .

**דיני סחורה בחול המועד**

# סימן תקל"ט

1. פריעת בע"ח בחוה"מ - סעיף ב'.
   1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שמ"ח) – "שאלה: מ"ט החזו"א החמיר בפריעת בע"ח בחוה"מ הא בשו"ע להדיא דשרי וכמש"כ המשנ"ב שם. תשובה: בזמנינו שאני".
      1. עיין באורחות רבינו ח"ב עמ' קכ"ב בשם החזו"א. ומש"כ מרן בס' מועדי הגר"ח ח"א תשו' רס"ח. .

**דיני בנין וסתירה בחול המועד**

# סימן תק"מ

1. .

**דיני כתיבה בחול המועד**

# סימן תקמ"ה

1. .
   1. **ע"י מחשב** (computer) **או על הפלפון** (text messages).
      1. מיקל, הוי מעשה הדיוט.
         1. אג"מ (פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות ל') – "מותר לכתוב במכונית כתיבה לצורך המועד, שאין זה נחשב מעשה אומן".
         2. הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה ח"ב פרק ס"ו הע' ר"ט, שולחן שלמה אות ב') – "דהכתיבה במכונת כתיבה אינה נחשב למעשה אומן, וכמו שאדם חותם בחותמת, להלן".
         3. הגריש"א זצ"ל (לשכנו תדרשו ח"א עמ' רח"צ אות צ"ה, מבקשי תורה חוה"מ סי' ק"ו אות פ"ב, אשרי האיש או"ח ח"ג פרק ח' אות ב', פרק ט' אות ט"ו, אות י"ח) – "כתיבה במחשב (בלי להדפיס), מותרת אם הוא לצורך המועד. וכן מותר בחול המועד למסור הודעות באיתורית אם יש צורך בהם, ואף שמופיע כתב על גבי המסך אי"ז נחשב ככתיבה".

הגריש"א זצ"ל (שבות יצחק חי"ג פרק א' הע' כ"ז אות ג') – "אני איני יודע לכתוב במחשב אבל אין זה מעשה אומן".

הגריש"א זצ"ל (מה טובו גליון ו' עמ' י"ב אות ד') – "אין לכתוב במחשב בחוה"מ רק לצורך המועד. ולכן אין לשחק במשחקי מחשב בחוה"מ".

* + - 1. יביע אומר (ח"ח או"ח סי' מ"ח, חזון עובדיה יו"ט עמ' ר"ה) – "כלל העולה שמותר לכתוב בחול המועד חידושי תורה במכונת כתיבה, משום דלא חשיבא כמעשה אומן, אלא כמעשה הדיוט. והוא הדין לאגרת שלומים. ונראה לע"ד שיש להקל גם לגבי כתיבה על ידי מחשב אלקטרוני בחוה"מ שאם עיקר הכתיבה מותרת כגון חידושי תורה או אגרת שלומים מותר לעשות כן בחוה"מ ע"י המחשב הנ"ל דחשיב כמעשה הדיוט. וכ"כ לצדד בזה בשו"ת שבט הלוי חלק ו' (סי' לז, בסוף ד"ה ואף). ע"ש. ולדעתי ההקלדה של המחשב בודאי שאין בה שום חשש איסור, כיון שאין האותיות מודפסות על דבר המתקיים, אלא שנראים על מסך המחשב בלבד. וגם השלב השני של ההדפסה אינו אלא מעשה הדיוט. וכמו שהתרנו הדפסה במכונת כתיבה מטעם זה. וזה ברור".
      2. ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' נ"ה).
      3. חוט שני (הל' חוה"מ עמ' רמ"ט) – "כתיבה במחשב או לטלפן בפלאפון בחול המועד שעי"ז נכתבים בו אותיות ומספרים, וכן מודד חום דיגיטלי וכיוצ"ב, מותר אם הוא לצורך המועד, כיון דאין זה אלא מעשה הדיוט שאין בזה שום מעשה אומנות. **אבל אסור להוציא דף מודפס מן המחשב** אפילו אם הוא נעשה ע"י לחיצת מקש דהוא מעשה הדיוט, וכמ"ש לעיל פרק ג' עמי קצ"ב דכל תוצאה שהיא אומנותית של מכונה שהיא מעשה אומן אסור אף ע"י מעשה הדיוט, ע"ש".
      4. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סעי' ד') – "מותר לכתוב במכונת כתיבה בחול המועד אגרת שלומים, או חידושי תורה, דחשיב כמעשה הדיוט. ויש להקל בזה גם לכתוב במחשב אלקטרוני בחול המועד, באופן שעיקר הכתיבה מותרת, כגון חידושי תורה או אגרת שלומים. ואין שום חשש איסור בהקלדה במחשב. ומותר גם לפתח במכונת לייזר, כל שעיקר הכתיבה מותרת. [יביע אומר ח"ח סימן מח]".
    1. מחמיר, הוי מעשה אומן.
       1. אור לציון (ח"ג פרק כ"ד אות ז', סוף הע' ז') – "ונראה שהוא הדין בכתיבה במכונת כתיבה, דחשיב מעשה אומן, ואין לכתוב בה בחול המועד אלא מה שהותר במעשה אומן".
       2. אמת ליעקב (הל' חוה"מ ארטסקול עמ' 172 אות יג ) - "אסור לכתוב במכונת כתיבה לצורך המועד, וכן אסור לצלם בחוה"מ במצלמה שהתמונה מתפתחת מיד כי נחשבת מעשה אומן, ואע"ג שכל אדם יכול לצלם בה ואין שום אומנות בעשיית המלאכה, מ"מ כיון שהתוצאה משוכללת ומתוקנת כדרך אומנות, נחשב מעשה אומן".
       3. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ה) – "שאלה: אם מותר לכתוב במחשב בחוה"מ. תשובה: לא".
    2. מיקל, ואפי' שלא לצורך המועד.
       1. באר משה (ח"ז סי' ל"ט, סי' צ"ג).
    3. מראי מקומות.
       1. שבט הלוי (ח"ו סי' ל"ז אות א') – "ולענין חוה"מ אולי יש לצדד קצת בכתיבה כנ"ל כיון דיסוד מלאכת חוה"מ הוא טירחת המלאכה כידוע לא כלל מלאכת מחשבת".
       2. ועמש"כ בתשו' והנהגות ח"ו ס' קס"ו או"ד. ובשו"ת באר שרים ח"ה ס' כ"ה ובס' שמירת המועד כהלכתו ובס' שש"כ ח"ב פס"ו ס"ק רי"א ובס' שלחן שלמה חוה"מ עמ' ק"צ רמ"ט. ובשו"ת מחקרי ארץ ח"א ס' ע"ג ובשו"ת שבט הקהתי ח"א ס' קס"ח ובשו"ת חיי הלוי ח"ג ס' ל"ד ובס' המחשב לאור ההלכה סופ"ב הערה 18 ובס' אשרי האיש ובקובץ המשביר ח"א עמ' קפ"א ובשו"ת רבבות אפרים ח"ב ס' קי"ז ובשו"ת באר משה ח"ז ס' פ"ז ובס' דרך האתרים ס' מ"ב. .
  1. **לעשות צילומים**.
     1. מחמיר: שהוא מעשה אומן.
        1. חזו"א (ארחות רבנו ח"ב עמ' קכ"ב אות י') – "הגרג"נ שליט"א [זצ"ל] והגרח"ג שליט"א אמרו לי שמרן החזו"א זצוק"ל אסר לצלם בחוה"מ, ואמר לי הגרי"ב שליט"א ששמע ממרן שאסור לצלם בחוה"מ משום מעשה אומן. והגרח"ק שליט"א [זצ"ל] אמר לי בטעם מרן משום דהוי ככתיבה וצביעה".

חזו"א (הגרח"ק זצ"ל מבקשי תורה חוה"מ אחר סי' ק"ו הג"ה על סעי' פ"ט) – "והחזו"א אוסר".

* + - 1. אמת ליעקב (הל' חוה"מ [אנגלית] פרק י"א הע' מ"ט) – "שנחשבת מעשה אומן, ואע"ג שכל אדם יכול לצלם בה ואין שום אומנות בעשיית המלאכה, מ"מ כיון שהתוצאה משוכללת ומתוקנת כדרך אומנות, נחשבת מעשה אומן".
      2. חוט שני (הל' חוה"מ סוף עמ' רמ"ט) – " מרן החזו"א אמר להרב ר' אברהם וולף זצ"ל שאסור לצלם במצלמה בחול המועד, והוסיף עוד החזו"א ואמר, שאף שהזדמן כעת הזדמנות מיוחדת לצלם איזה מעמד נחוץ שלא יחזור על עצמו אין זה נחשב דבר האבד ואסור, עכת"ד התזו"א. ויש לפרש דדבר האבד נאמר דוקא כשההפסד הוא בגוף החפץ עצמו, אבל לא מצינו היתר כשאין שום דבר שעלול להפסד אלא רק שרוצה להנציח בתמונה איזה מעמד נחוץ, אין הוא נכלל בהיתרא דדבר האבד, ואסור לצלם בחול המועד. **וישנם שטוענים שבמצלמות החדשות של ימינו שרואים מיד את התמונה במחשב שבמצלמה**, הרי זה נחשב כצורך המועד ולהוי כמו שמותר ללחוץ על כפתורי המחשב ונכתבים על המסך אותיות דחשיב מעשה הדיוט וכנ"ל ומותר אם הוא לצורך המועד. מ"מ נראה דאין זה מוכח, דתמונות אינם נחשבים כצורך המועד, וצ"ע אם כזה שמחת יו"ט מועטת מתיר לעשות מעשה הדיוט".
      3. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' של"ט אות מ"ז) – "האם מותר להצטלם בחוה"מ, ומה הטעם. תשובה: אסור דהוי ככתיבה".
    1. מיקל: שהוא מעשה הדיוט.
       1. הגרשז"א זצ"ל (שולחן שלמה סי' תקל"ז אות א.ג') – "קרובים או חברים שנפגשים בחוה"מ מותר להם להצטלם אם אחרי המועד לא תחזור להם ההזדמנות הזאת, וה"ה במי שעורך טיול בחול המועד ורוצה לצלם את שעיניו רואות, הואיל ואין העין רואה ומרגישים שום שינוי בפילם ... אבל לפתח את הפילם בחוה"מ, אסור. שכן לא יפסיד בכך אם יפתחנו אחרי החג והרי זו מלאכה גמורה ומעשה אומן".
       2. אור לציון (ח"ג פרק כ"ד אות ח', הע' ח') – "נראה שצילום במצלמה, כיון שהוא מעשה הדיוט, ומעשה הדיוט מותר בחול המועד, כמבואר בשו"ע בסימן תקמ"א סעיף א', ועוד שזהו בגדר דבר האבד, שכן לא יוכל לצלם צילום זה לאחר המועד, ודבר האבד התירו בחול המועד, כמבואר בשו"ע בסימן תקל"ז סעיף א', אין לאסור צילום בחול המועד. ועוד נראה, שעצם הצילום אינו מלאכה גמורה, שכן אין כאן תיקון מנא גמור, שהרי צריך עדיין לפתח את הפילם, וכל זמן שלא פיתח אותו לא הושלמה המלאכה".
       3. הגריש"א זצ"ל (לשכנו תדרשו ח"א עמ' רח"צ אות צ"ג, מבקשי תורה חוה"מ סי' ק"ו אות פ"ד, אשרי האיש או"ח ח"ג פרק ט' אות כ') – "מותר לצלם בחול המועד אם זה להנציח איזה מאורע (מיוחד). אבל אסור לפתח על ניר את התמונות בחול המועד. ומעשה שהיה בישיבת מיר, שערכה דינר בחול המועד, ובאו לשם גדולי הדור וגבירים מחוץ לארץ, ושלח הגר"ח שמואלביץ לרבינו אם מותר לצלם אירוע זה, דשולחים לגבירים תמונות אלו למשוך את ליבם למען הישיבה. ואמר רבינו שמותר לצלם, דהוי כדבר האבד. ולפתח אפילו על ידי גוי אסור, ואף אם טוען שיהיה לו שמחת המועד מזה, כי שמחת המועד היא ללמוד תורה".
       4. חזון עובדיה (יו"ט עמ' ר"ו אות ל"ח) – "מותר להצטלם בחול המועד, אבל פיתוח התמונה תיעשה רק לאחר המועד. וכתיבה סטינוגרפית בחול המועד דינה ככתיבת אותיות לכל דבר".
       5. ילקוט יוסף (מועדים הל' חוה"מ סעי' מ"ב, קיצור שו"ע על סעי' ט') – "מותר להצטלם בחול המועד, אבל פיתוח התמונה תיעשה רק לאחר המועד".
    2. מראי מקומות.
       1. עלינו לשבח (במדבר תשובה קל"ד, עמ' תרצ"ט) – "מותר לצלם רק אירוע מיוחד שלא יחזור על עצמו, או שהוא כינוס עבור התרמה לישיבות ואם לא יצלמוהו הרי הוא דבר האבוד. אבל צילום בטיולים ראוי להחמיר ולאסור".
       2. **יביע אומר (חי"א או"ח סי' נ"ג ).**
  1. **במצלמת פולירויד** (Polaroid camera).
     1. מחמיר.
        1. אמת ליעקב (הע' ת"ק) – "מסתבר שאין להשתמש במצלמת פולירויד במועד, דאף שכל אדם יכול לצלם בה ואין שום אומנות בעשיית המלאכה, מ"מ כיון שהתוצאה משוכללת ומתוקנת כדרך אומנות נחשבת מעשה אומן".
     2. מיקל.
        1. אג"מ (פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות לא) – "מותר לצלם בחוה"מ אפי' במצלמה שהתמונה מתפתחת מיד (Polaroid camera), דאין זה נחשב כתיבה בנוגע לחוה"מ, וגם נחשב כצורך המועד במה שמתענג בו, ואינו מעשה אומן ומותר לצורך המועד".
  2. **להקליט** (recording music).
     1. מיקל.
        1. אג"מ (פסקי הלכות סוף ספר הל' חוה"מ [אנגלית] אות ל"ב) – "מותר להקליט על סרט (to record on a tape) בחוה"מ, שאינו נחשב כתיבה".
        2. יביע אומר (ח"ד סי' מ"ו אות ד', חזון עובדיה יו"ט עמ' ר"ו אות ל"ט).
        3. ששכ"ה (פרק ס"ו סעי' ס"א, פרק כ"ח סעי' ל') – "וכן מותר להקליט נאומים או שירים ברשם-קול (טייפ-רקורדר), **אם עושה כן לצורך המועד**, או אם הוא חושש שלא תחזור לו הזדמנות לעשות כן אחרי המועד".
           1. הגרשז"א זצ"ל (פרק ס"ו הע' רי"א, פרק ס"ח הע' קכ"ד, שולחן שלמה אות ב') – "דאם אין בו צורך המועד ולא בגדר דבר האבד, אסור להקליט ברשם-קול, דכיון שהטייפ אינו משמש כלום ורק ע"י הדיבור הוא נהפך לכלי שמדבר או מנגן להנאתו של השומע, ולכן **אית ביה משום בונה**".
        4. ילקוט יוסף (מועדים הל' חוה"מ סעי' מ"ג, קיצור שו"ע על סעי' י') – "מותר להקליט נאומים או שירים על סרט של רשם קול [טייפ רקורדר] בחול המועד, ואין בזה לא משום כתיבה ולא משום מלאכה אחרת".
  3. **יכל לכתוב קודם חוה"מ**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ש"נ) – "שאלה: היה לו חידושי תורה לכתוב קודם חוה"מ ולא כתב, אם מותר לכותבם בחוה"מ. תשובה: כן".
     2. ועמש"כ בזה בס' שמירת המועד כהלכתו. .
  4. **להגיה ספר בחוה"מ**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"א) – "שאלה: אם מותר להגיה ספר בחוה"מ. תשובה: רק יעשה סימן שלא ישכח".
  5. **כתיבת בס"ד בחוה"מ**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ב) – "שאלה: כשכותב חידושי תורה בחוה"מ אם יכתוב בס"ד. תשובה: לא".

ועמש"כ בשו"ת משנת יוסף וכן השיב מרן בס' שאלת רב ח"א עמ' שס"ז. .

* 1. **דעת מרן שליט"א שאין כותב**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ג) – "שאלה: מדוע מרן שליט"א [זצ"ל] לא כותב חידושי תורה בחוה"מ כמו החזו"א משום דבר האבד. תשובה: לא שכיח".

בס' מצווה ועושה ח"א עמ' תרל"ז מובא שמרן לא כותב חידו"ת בחוה"מ. ובאורחות רבינו ח"ב עמ' קכ"ד שהקה"י לא כתב. ובס' מועדי הגר"ח ח"א תשו' רפ"ז השיב מרן בדעת הקה"י שלא כתב משום ששיער שלא ישכח. .

* 1. **פתק להשבת אבידה**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ד) – "שאלה: אם מותר לכתוב פתק בחוה"מ על השבת אבידה. תשובה: צורך המועד רק יכתוב בשינוי".

ובס' אורחות רבינו ח"ב עמ' קכ"ה מובא מהקה"י שמותר לכתוב פתק להשבת אבידה. ועיין בס' שמירת המועד כהלכתו פ"ח ס"י. ובס' השבת אבידה כהלכתה עמ' קע"ח כתב בעל אבני ישפה שא"צ לכתוב בשינוי. .

* 1. **כתיבת צ'יק בחוה"מ**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ו) – "שאלה: אם מותר לכתוב צ'יק בחוה"מ. תשובה: לא [רק אם הוא דבר האבד]".

ועמש"כ בס' חול המועד כהלכתו. ובס' משנת יוסף סוגיות ח"ב או"ח סו"ס ו'. ובס' תשו' הגר"א נבנצאל מציון תצא תורה עמ' שפ"ב. .

* 1. **כתיבת כתובה בחוה"מ**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ז) – "שאלה: אם נאבד הכתובה בחוה"מ אם מותר לכתוב חדש בחוה"מ. תשובה: מסתבר".

וכ"פ בשו"ת שבט הלוי ח"ח ס' קכ"ה ובס' שמירת שבת כהלכתה פס"ח הערה נ"ה. ובס' חול המועד כהלכתו פ"ו הערה קל"ה ובס' משפט הכתובה ח"א פ"ג ס' י"ז ובשו"ת אבני דרך ח"ו סו"ס קצ"ב. ובס' אורח כהלכה ח"א עמ' תקכ"ו.

* 1. **כתיבת פרוזבול בחוה"מ**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ח) – "שאלה: אם יכול לכתוב פרוזבול בחוה"מ כשיכול למסור לב"ד בע"פ. תשובה: מתני' הי"א".

ויעויין בשו"ת ציץ אליעזר ח"ה ס' י"א ובשו"ת משנת יוסף ח"ד ס' ל"א. ומש"כ בשם מרן בס' שיח השמיטה פכ"ב ס' ס"ב. וע"ע בחשק שלמה מו"ק י"ח ע"ב ובשו"ת ביכורי שלמה ח"א השמטות לאו"ח ס"ה ובס' נטעי גבריאל הל' שמיטת כספים ופרוזבול פכ"ב ס"ה ובשו"ת צמח יהודה ח"ג ס' קמ"ה. והרמב"ם השמיט להך הלכתא דכותבין פרוזבול בחוה"מ וכן ה"ה האדר"ת בס' בני בנימין פ"ז מיו"ט. ואולי משום דס"ל דמתני' רק באין יכול למסור בע"פ.

* 1. **הסכמה לספר**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה שנ"ט) – "שאלה: אם מותר לרב לכתוב בחוה"מ הסכמה לספר. תשובה: לא".
  2. **ליתן לקטן לצייר ולכתוב**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ש"ס) – "שאלה: אם מותר ליתן לקטן שלא הגיע לחינוך לכתוב או לצייר בחול המועד. תשובה: לא".

ובס' לבנימין אמר עמ' נ' השיב ע"ז מרן אם הגיע לחינוך אסור. ובס' חול המועד כהלכתו פ"ו אות פ"ד כתב להקל בזה עי"ש ובשו"ת אבני ישפה ח"א ס' ק"י ובשו"ת שבט הקהתי ח"א ס' קס"ח ובס' אשרי האיש ח"ג עמ' ס"ה.ועמש"כ בזה בס' חינוך הבנים כהלכתו ח"ב פנ"ח ס' י"ח ובס' תשו' הגר"א נבנצאל עמ' שפ"א. .

* 1. מראי מקומות – עומק הפשט (גליון קנ"ח).
     1. הגריש"א זצ"ל (מה טובו גליון ו' עמ' י"ב אות א') – "כתיבה בגיר על לוח בחוה"מ נחשב ככתב המתקיים אף שנמחק בקל כיון שמצד עצמו יכול להשאר לתמיד".

**דיני אבילות בחול המועד**

# סימן תקמ"ח

* 1. **אבל: כלי זמר בחול המועד**.
     1. מחמיר.
        1. קיצור דברי סופרים (פרק מ"א סעי' נ"ב) – "י"א דברגלים לא אסרו לאבל אפילו תוך שלשים שמחה של מצוה אפילו סעודת נשואין וכ"ש שאר סעודות של מצוה אפילו יש בה שמחה. וכן שמחה של מצוה כגון כלי זמר וכדומה. וכ"ש אחר שלשים דמותר. אבל דעת הרמ"א דאף ברגלים אסור שמחה אפילו של מצוה אפילו אחר שלשים. וכן נוהגים. [דעת הרמ"א וכו', בן מבואר ממה שאסר באו"ח סי׳ תר"ס לאבל לעשות הקפה בלולב משום שמחה (כמ"ש שם בב"ח וביאור הגר"א ובפמ"ג) אף דהוי שמחה של מצוה. ועי' עוד שם בפרק נ"ב סעיף ע"ג שהארכנו בזה, ושכן נראה מדברי ספר פרי האדמה לדעת הרמ"א וסייעתו. וכן נוהגים, כמ"ש הרמ"א שם. ואף דיש מתירים שם היכא דהוי פרהסיא, אבל מצד עצם האיסור סברי דאסור אף ברגל]".
        2. אבילות וטעמיה (עמ' רס"ז, עמ' ת"צ) – "אין שום היתר לאבלים בצנעא לשמוע מוזיקה הן בפורים והן בחולה מועד, אך בפרהסיא שומעים וגם זה תלוי ...".
     2. מיקל.
        1. דברי דוד (ח"ה יו"ד סי' צ"ו) – "כלל העולה: מותר לאבל הנמצא בתוך י"ב חודש לאבלותו, לנגן או לשמוע מוזיקה בביתו ביום פורים או בימי חול המועד ...".
        2. הר"י איצקאוויטש (עץ חיים גליון ט"ו עמ' קי"ח) – "אך בחול המועד ופורים מותר לזמר בכלי שיר, כיון שיו"ט הוא, ואין אבילות נוהג ביו"ט".
        3. זכרון יצחק (פרק כ"ט סעי' ח', הע' י"א) – "מותר לאבל תוך שלשים על שאר קרובים או תוך יב"ח על אב ואם, לשמוע מוזיקה בחול המועד ובפורים מפני כבוד החג. [כף החיים (או"ח סימן תרסט ס"ק לג וסימן תרצו ס"ק כו)]".
           1. אמנם מקורו הוא הכה"ח (לשונו מובא לקמן), שהוא לענין לנגן בפורים לשמח אחרים, שיש לצרף ההיתר של פרנסה.
        4. אורות הנפש (אבלות סי' כ"ז סעי' י"ז) – "מותר לאבל בתוך שלושים הנמצא בסעודת פורים, או בחול המועד, לשמוע כלי נגינה ולנגן לאחרים, היות וזהו כיום טוב (שם כ"ב)".
           1. אמנם מקורו חיים וחסד (לשונו מובא לקמן), שאיירי רק בימי פורים.
     3. מראי מקומות – נטעי גבריאל (אבילות ח"ב פרק ל').
        1. כה"ח (סי' תרצ"ו ס"ק כ"ו) – "ומותר לאבל אחר שבעה על שאר קרובים או לאחר שלשים על אביו ואמו לנגן בפורים לשמח אחרים, וכל שכן אם ילך לנגן לשמחת מצוה דיאה ויאה. זקן אהרן סימן (רי"ד) [רי"ג], עיקרי הד"ט סימן ל"ו אות כ"ב, פתחי תשובה".
        2. חיים וחסד (פרק י"ח סעי' כ"ב, הע' ל"א) – "אבל אחר שבעה בתוך שלשים, מותר לו ביום פורים לשמוע כלי נגינה, ואף מותר לו לנגן לאחרים. וכן מותר לו לנגן בחול המועד. [הרב דעת תורה (סימן שצ"א סעי' ב'), בשם שו"ת זקן אהרן (שם)]".
           1. דעת תורה (סי' שצ"א סעי' ב' ד"ה אבל, בסוגריים) – "בשם שו"ת זקן אהרן שהתיר בכה"ג לנגן בפורים לאחרים כיון שהיא מלאכתו והוא גם יום שמחה שלו".