מראי מקומות פד פה 6
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / רפואה ופיקוח נפש / פיקוח נפש ורפואה - הרב משה יפהן

**מראי מקומות פד: פה. 6**

**דפריש חד מיניהו וכו'.** גירסת הרי"ף והרא"ש לא צריכא דפריש חד מינייהו ואזיל לחצר אחרת וכו' כלומר שפירש רק אחד מהם ולא כולם ולקמן דמסקינן הא דפריש כולהו הא דפריש מקצתייהו פירשו הרא"ש והר"ן דה"ק דאי פרשו ונעקרו כולם ממקום קביעותם ונכנס אחד לחצר ונפלה עליו מפולת אין מפקחין כיון שאין כאן כלל ישראל קבוע אבל נשארו כולם במקומם ופירש אחד לחצר אחרת ונפלה עליו מפולת מפקחין כיון שהקביעות נשארה במקומה והגם שהוא עצמו פירש מ"מ דיינינן ליה כקבוע וכמע"מ משום חומרא דפיקוח נפש ולא מדינא כן פירש הר"ן, **ועי' ביאור הלכה ריש סי' קכ"ט** שכתב בשם הריטב"א בכתובות ט"ו דרק אם דעת זה שפירש לחזור לחבורה חשבינן ליה כקבוע אך מסיק דלא ראה כן בשאר הפוסקים ,והנה נמצא דפירוש רש"י ותוס' הוא איפכא מגירסת ופירוש הרי"ף בפשט החילוק בין פרוש כולן ומקצתן וכתב תוס' יוהכ"פ דלענין הלכתא נמצא דהרי"ף ורא"ש מקילים יותר מפירש"י אולם נראה שלענין דינא מודה רש"י להם עי' בדבריו. דעת הרמב"ם פ"ב משבת הכ"א כ"ב כגירסת הרי"ף והרא"ש וכפירושם עי' בדברי המגיד משנה שם וע"ע בתוס' יוהכ"פ, אלא דדעת הראב"ד וכן הביא המגיד משנה שגם דעת הרמב"ן לפרש איפכא דאי פרשו כולן ובשעת הילוכן נכנס אחד מהן לחצר אחרת מפקחין מפני שהוחזק ישראל כאן אבל פירשו מקצתן ופירש אחד מאלו לחצר אחרת אין מפקחין שלא הוחזק ישראל באלו, המאירי בסוגייתנו הביא השיטות והוסיף די"מ שפירשו כולם מפקחין שאין כאן אלא חד ספיקא פרשו מקצתן אין מפקחין שיש כאן תרי ספיקי ודחה דבריהם דהלא בפיקוח נפש אפילו בכמה ספיקות מפקחין וראה עוד בשערי יושר פ"ד סי"ג, שהאריך בסוגיא זו **איני והאמר ר"א א"ר יוחנן תשעה כותים וישראל אחד וכו' בחצר אחרת אין מפקחין ל"ק הא דפרוש כולהו הא דפרוש מקצתייהו** בביאור מהלך הגמ' והאם נחלקו שמואל ור' יוחנן יש מחלוקת ראשונים יעוי' בכס"מ שבת פ"ב ה"כ דנחלק בזה הרמב"ם בתשובתו לחכמי לוני"ל עם הרמ"ה דדעת הרמב"ם דשמואל סבר שבכל גווני אין הולכין בפיקוח נפש אחר הרוב ואפילו פירש מעיר שרובה גוים וחילוק הגמ' בין פרשו כולן או מקצתן הוא אליבא דר' יוחנן שחילק בזה ופסק הרמב"ם כר' יוחנן כנגד שמואל, וגם דעת הרמב"ם שרב לקמן לענין מצא תינוק מושלך בעיר חולק על שמואל דקאמר התם למסקנא דלענין פיקוח נפש לא אכפת לן דרובן כותים והביא הכס"מ סו"ד שהשיבו לרמ"ה ביאור בסברת הרמב"ם שהיה לו בגירסתו לקמן ריש פה. אלא כי איתמר דשמואל ארישא איתמר כלומר דהגם דתחילה חילקנו אליבא דשמואל בין פירשו כולם או מקצתן אך למסקנא הדר מזה וס"ל לגמ' דשמואל בכל גווני לא אזיל בנפשות אחר הרוב ועוד בשיטת הרמב"ם יעוי' בהרחבה בדרישה [אהע"ז סי' ד נב]ובט"ז שם סקי"ז ובשיח יצחק בסוגיין. **ברם הביא הכס"מ דהרמ"ה פליג בזה** וסבר דר' יוחנן לא פליג אדשמואל ופשטות מהלך הגמ' דרמינן אהדדי ומשנינן דלא יקשה דחד מיירי בדפרוש כולהו וחד דפרוש מקצתן ואף ההיא דדתינוק מושלך בעיר דאסיקנא כי איתמר דשמואל ארישא היינו לפי שדמי לפרוש מקצתייהו דבכה"ג אמר שמואל דאין הולכין בפיקוח נפש אחר רוב נוכרים עי"ש בהרחבה, וכ"כ הר"ן דדעת הרי"ף נמי דלא פליגי ר' יוחנן ושמואל ופסק כשמואל ויעוי' ברמב"ן בכתובות סו בהרחבה שגם ביאר שיטת הרמב"ם דנחלקו האמוראים ושיטת הרי"ף דלא נחלקו וע"ע שם ברשב"א וריטב"א ודעת רש"י לקמן לענין מצא תינוק מושלך בעיר לכאורה מוכחת דפליגי התם רב ושמואל וא"כ נמצא דאזיל בשיטת הרמב"ם אולם דעת תו"י ותוס' הרא"ש שם דלא נחלקו רב ושמואל ומסיק תוס' הרא"ש דהלכתא כשמואל דליכא מאן דפליג עליה אמנם מדברי השיח יצחק מבואר דאף לשיטת רש"י לא נחלקו רב ושמואל **מצא בה תינוק מושלך אם רוב כותים כותי ואם רוב ישראל ישראל,** יש לעיין דלכאורה תינוק בעיר הוי קבוע והו"ל לאחשובי כמחצה על מחצה ותירצו תוס' בכתובות טו: ד"ה דילמא דתינוק מושלך בעיר הואיל ולא נמצא בבית לא חשיב קבוע ברם דעת הרמב"ם איסו"ב פט"ו כו משמע דתינוק מושלך בעיר חשיב קבוע והדרא קושיא אמאי ברוב עכו"ם פסק דאין מפקחין עי' מש"כ בלח"מ פ"ב הכ"א ואמר רב לא שנו אלא להחיותו האם להחיותו הוא ענין דפיקוח נפש או דהוא פרנסת מזונות להרוחה והאס רב פליג.

**רש"י ד"ה ואע"ג** אלא הא אתא לאשמועינן שאפילו הוא צריך לדבר הנה בגמ' לא נזכר דמיירי שהוא צריך לדבר ויעוי' בתוס' לעיל לה וכן בשבת קג ובכתובות ו דנחלקו עם הערוך בפסיק רישא דלא ניחא ליה דסברי תוס' דאפ"ה איסורא איכא אבל רש"י לכאורה כשיטת הערוך דשרי אפילו לכתחילה [דווקא בשבת ולא בכל התורה כולה אמנם גם זה אינו מוכרח דיתכן דרש"י סבר דאיסורא איכא] וכן נראה מפירש"י בשבת עה עי"ש תוד"ה טפי, לכך הוצרך לפרש כאן דמיירי שהוא צריך לדבר והנה לענין ים בור ודליקה לא הוזכר בגמ' דמיכוין לכך ורק לענין ננעלה דלת איתא דקא מיכוין למיתבר בשיפי ועי' מש"כ בזה הלח"מ פ"ב הי"ז, מיהו גירסת הרי"ף ורא"ש אף בזה ואע"ג דקא מיתבר ליה בשיפי

**תוד"ה הא דפרוש כולהו לחצר אחרת** ויצאו גם משם ולא נשאר בהם עד אחד וכו' בלח"מ פ"ב הכ"א ד"ה לפיכך משמע דגרם בתוס' ולא נשאר בהם עוד אלא אחד אולם השיח יצחק כתב בשם המחנה אפרים לגרוס עד אחד כלומר שלא נשאר אפילו אחד והנה הקשה הלח"מ דלדברי תוס' אמאי הוצרכה הגמ' לפרש דפרשו כולם לחצר אחרת וכו' דאפשר לאוקומה בחצר ראשונה דיצאו כולם ונשאר רק אחד ובתוס' יוהכ"פ "ס תירץ דבחצר הראשונה הוא פשיטא אבל בחצר השניה הוא חידוש דאף דלא הלכו שם אלא לעראי חשיבי קבוע וע"ע מש"כ השיח יצחק וראה עוד בביאור הלכה סי' שכ"ט ד"ה קביעות הראשון. **כי איתמר דשמואל ארישא איתמר** וכו'. הנה לעיל הבאנו מחלוקת אם שמואל ור"י פליגי ולסוברים דלא פליגי ואף שמואל לא התיר אלא כחילוק הגמ' לעיל בין פרוש כולם או מקצתם כפירוש הראשונים שם א"כ צריך להעמיד גם הא דמצא תינוק מושלך בעיר דלרש"י ותוס' שביארו דפרשו כולם אזי מפקחין ולא הלכו אחר הרוב חשיב תינוק כפרשו כולם וכ"כ בהגהות ר"ש מדעסוי ואליבא דהרי"ף ורא"ש דדוקא פרשו מקצתן מפקחין צ"ל דתינוק מושלך בעיר חשיב כמו פרשו מקצתן אולם לדעת הרמב"ם הסובר דשמואל נקט דבכל גווני אין הולכין בפיקו"נ אחר הרוב לא שנא פרשו כולן או מקצתן איתא בכס"מ דנראה שהיה גורס כאן אלא כי איתמר דשמואל ארישא איתמר דהיינו שחוזר בו השתא מחילוק דלעיל שהוא אליבא דר' יוחנן אבל שמואל מתיר בכל גווני, לענין הלכה פסקו הראשונים שאפילו בעיר שרובה נוכרים מפקחין עליו את הגל וכן פסקו הטושו"ע אהע"ז סי' סל"ד. והיינו כשמואל דלא פליגי אמוראי עליו אולם מהרמב"ם איסו"ב פט"ו הכ"ו מבואר דדוקא במחצה על מחצה מפקחין עליו הגל ולא ברוב נוכרים מיהו לענין להחיותו פסק הרמב"ם הנ"ל שכבר במחצה על מחצה חייבין ועיין בחי' הגר"ח על הש"ס סי' מ"ג