בגדר גאולת שדה אחוזה
קטגוריות: ש_ס / מג ערכין / ערכין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

מנ"א תשע"ז

א] בדין גאולת שדה אחוזה, יש להסתפק אם היינו מגדר פדיון, דהוא ביטול על המכירה דמעיקרא, וזהו שנתחדש דביד המוכר לבטל את המכירה ע"י שמחזיר את הדמים, או הוי זה מכירה חדשה, דמזכות המוכר הוא לשוב וליקח את השדה.

ונפ"מ בזה הוא במה שנסתפק המנ"ח אם כשגואל את השדה הוא צריך לעשות מעש"ק לזכות בשדה, דאי נימא דדין גאולה הוא דהוא מבטל את המכירה, מסתבר דא"צ לעשות מעש"ק, שהרי לא בא לזכות זכי' מחודשת בשדה, אלא היא חוזרת ונהיית שלו מכח קנינו דמעיקרא, אך אי נימא דהוא חוזר וקונה את השדה, ודאי דצריך לעשות מעש"ק.

ויש להוכיח לזה מדין גאולת קרובים, דהתם ודאי הוא זכות שזיכתה תורה לקרובים לקנות את השדה מיד הלוקח, דהרי אי"ז ביטול על המכירה, דא"כ היתה השדה חוזרת למוכר, וא"כ מסתבר דגם דין גאולת עצמו הוא דזיכתה לו תורה לקנות את השדה לעצמו.

ב] ומצאנו דברים מפורשים בזה בד' הרמב"ן בקידושין ס"א א', עיי"ש שכתב, ז"ל, פי' הר' שמואל רומרוגי וכו', ומשמע דס"ל לרב ז"ל דהא דאמרינן גואל לחצאין לא שיאמר הא לך חצי דמיו ותן לי חצי שדה, דאמר לי' שדה לקחתי ולא חצי שדה אפי' בחצי דמים, למה זה דומה לממשכן שדה לחבירו שהדין נראה שאינו יכול לפדות חציו בחצי דמיו וכו', אלא לומר שיכול לכופו לקבל חצי הדמים ולכשיהיו לו חצי דמיו האחרים יתנם לו ויהא שלו, ונפ"מ במוכרין ליוקרא וזולא כדאיתא בפ"ק דמכילתין וכו', אבל רש"י ז"ל פירש גבי בתי ערי חומה אם נתן חצי דמיו בתוך שנה מפריק פלגי', וכן נראה עיקר, וטעמא דמלתא דמכירה גמורה היא ורחמנא אוקמה אפדיון הלכך אפי' בחצי נמי, דרחמנא אזהרי' ללוקח לחזור ולמכור שדהו או חציו למוכר, עכ"ל.

ומבו' להדיא בד' הרמב"ן דדינא דפדיון הוא דאזהרי' רחמנא ללוקח "לחזור ולמכור" שדהו למוכר, ומה"ט הוא דביד המוכר לגאול חציו, דאם הגאולה היתה ביטול המכירה, הרי מצי הלוקח לומר דשדה לקחתי ולא חצי שדה, אך כיון דאי"ז ביטול המכירה אלא דהוא חוזר וקונה ממנו, לא מצי למימר דשדה קניתי ולא חצי שדה, דהרי לא בטל כלל המקח דכל השדה, אלא דמזכותי המוכר הוא לחזור ולקנות חצי מהשדה.

ומשמע בד' הרמב"ן, דלדעת רשב"ם דמצי למימר דשדה לקחתי ולא חצי שדה, היינו משום דדין פדיון הוא ביטול המכירה, - ונראה דגם מש"כ הרמב"ן דיכול לפרוע חציו ונפ"מ ליוקרא וזולא, הוא ג"כ מכח ה"ט, דדין הפדיון הוא דהוא יכול לבטל המכירה ע"י שפורע לו את הדמים, וע"כ שייך שיפרע לו את הדמים אף דעדיין לא חל הגאולה, אך אם דין הגאולה הוא דבידו לחזור ולקנות, נראה דכ"ז דלא חייל הגאולה לאו מידי הוא, ואף אם כבר נתן לו דמים, ל"מ זה לענין יוקרא וזולא, ודו"ק.

ג] אך בחי' הריטב"א בקידושין שם פירש דהטעם לחלק בין משכנתא דל"מ לפדות חצי', לבין שדה אחוזה דמצי לגאול חצי', הוא משום דבשדה אחוזה אין פדיונו מן הדין אפי' בכולו, אלא דחס רחמנא עלי' ואוקמי' אפדיון, וע"כ מצי לפדות אף לחצאין, וכעי"ז כתב הר"ן בפ"ק דקידושין, - ומשמע דלא הדרינן בן דהפדיון אי"ז מקח מחודש, אלא הוא כביטול המכירה, דכל זכותו בשדה הוא כ"ז שאינו מחזיר לו את דמי', ואך דכיון דהוא גזה"כ דחס רחמנא עלי', ע"כ מצי לפדות אף את חציו.

ד] ויש להוסיף, דבד' הרמב"ן אלו מבו' דגם בבתי ערי חומה הוי זה מכר גמור, אלא שבידו לחזור ולקנותו, ולפ"ז מה שאמרו דהו"ל רבית, הוא כמש"כ הריטב"א בב"מ ס"ג א', עיי"ש.

אך בחי' הרשב"א גיטין ע"ה א' כתב להדיא דבבתי ערי חומה הו"ל כמכירה על תנאי אם לא יחזיר לו מעותיו, - ואזיל הרשב"א לטעמי' בקידושין כ' א' דס"ל כדעת הרשב"ם, והרי דס"ל דלעולם פדיון הו"ל כביטול המכירה, ודו"ק.