22. דיני קריאת התורה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

דיני קריאת התורה

]בפשוטו יסוד דין קריאת התורה בשני וחמישי הוא לקרוא ורק מעדיפים לקרוא את סדר השבוע כמבואר במשנה ולכן אדם שלא יכול לשמוע אלא קריאת ויחל מעשר שמתענים צריך לשמוע וכן מסתבר שבן א"י שנמצא בחו"ל ויש לו רק קריאת של יו"ט צריך לשמוע שלש עליות ויצא בזה ידי חובתו ולכן המ"ב הביא אחרונים שאם קראו פרשה אחרת יצאו בזה ידי חובה ולפ"ז צ"ע למה בבירך על פרשה אחרת פותחים בפרשה של השבוע וחוזר ומברך ונמצא ברכתו לבטלה עדיף שיקרא עליה אחת במקום שבירך ולאחרי זה ידלגו לפרשה השניה ויקראו שם שני עליות [ועיין סימן תקס"ו במ"ב ס"ג דמבואר שבתענית אם זה בו"ה קוראים ויחל על ידי ששה מתענים ואם זה אגד"ו צריך עשרה ומבואר שיוצאים בויחל הקריאה של בו"ה וצ"ע שכאן הביא בזה מחלוקת וע"ש עוד לגבי כהן שלא צם דבשני וחמישי אפשר לתת לו עליה ומבואר כנ"ל אמנם המ"ב הביא שהמאמר מרדכי והא"ר חלקו ועיין מאמר מרדכי שהקשה מהדין הנ"ל שטעו ופתחו בפרשה אחרת]

]בעיקר דין קריאת התורה בפשוטו הוא חיוב על ציבור ולא שזה על יחיד ויש לעיין בעשרה שלא התפללו במנין באותו יום ואחרי זה נתאספו למטרה אחרת האם כה"ג חל עליהם חיוב דלכאורא אין קשר בין הקריאה לתפילה רק שסידרו את זה בתפילה ואנשי הכפרים ביום הכניסה יתכן שלא הספיקו לבוא בבוקר לתפילה אלא רק כשהגיעו נתאספו יחד וקראו ולכאורא יתכן שזה עצמו מוטל על הציבור להתאסף ולקרוא עוד יש לדון בעשרה שהיו יחד ולא קראו האם יש חיוב על כל יחיד לחפש מקום לקרוא או שגדר החיוב הוא על ציבור זה וכל שאת זה אינו יכול לקים אין לו ענין לקרוא במקום אחר וצ"ע

]מבואר שיש פגם בכהן שקורא לא ראשון ועיין ב"י שהביא דעות שאם קורא ברבעי אין חיסרון וע"ש שהקשה אפילו שזה לא פגם לראשון אבל למה שזה לא פגם לאחרון וע"ש שהאריך וצ"ע דאם מעיקר צורת התקנה שכהן יש דין להקדימו ראשון אבל דינו גם לקבל עליה בשאר מקומות א"כ למה לראות בזה שום פגם ולמה לראות בזה סיבה לומר שהוא לא כהן

]בהא דמבואר שאם חזר וקרא אותם פסוקים שקראו קודם צריך לקבע עליה נוספת ולקרוא שלשה פסוקים אחרים וצ"ע הרי בשבת כשגמרו בטעות מפורש שחוזר וקורא אפילו אם זה עליה של שבעי או שישי חזינן שמתקים בזה הדין א"כ כאן שכבר עשה לכאורא ודאי יצא בדיעבד ואיך יכול לחזור ולקרוא ולכאורא מבואר שאין מה שלא מוספים יותר משלשה עליות זה סתם אבל לצורך העמדת הקריאה לכתחילה אפשר להוסיף עליה ויש כאן סיבה לברכה ואין זה בגדר ברכה לבטלה ולפ"ז ודאי שמי שקיבל העליה של חזרת פסוקים זה לא ברכה לבטלה כי הרי עיקר תקנת קריאת תורה התקימה בזה ורק שאסור לעשות כן מצד הדין של אין מוסיפין ולפ"ז אם כבר סיים הקריאה ורק לאחר כך שמו לב שלכאורא כאן זה בגדר קריאה חדשה יש מקום גדול לדון שכיון שיצאו בדיעבד לא יחזרו ויקראו וצ"ע

] בעיקר הדין ברכה בקריאת התורה היה מסתבר שזה רק דין לכתחילה אבל אין זה מעכב בדין יציאת המצוה של קריאת התורה וכן משמע בכמה דוכתי שהמ"ב אומר שיקראו ללא ברכה חזינן שיש בזה קיום הדין קריאת התורה אמנם מבואר שבקראו רק שני פסוקים לא יצאו ידי חובה וצריך לחזור ולקרוא וצ"ע למה לא נחשב שיצאו חובת קריאה רק שהדין ברכה כאן לא נתקים ואולי כאן זה הלכה בעולה שכל שקרא פחות מג' פסוקים לא יוצא וצ"ע בפרט זה

] עיין ספר הקריאה בתורה והילכותיה סוף פ"ב שהביא שיש שכתבו שאם הוציאו בטעות שני ס"ת יקראו בשניהם ואם גמרו הקריאה יוסיפו אפילו ביום חול עוד עליה כדי שלא לפגום בס"ת והא חידוש גדול דוכי אם יוציאו ביום ג' בטעות ס"ת יקראו בו אלא שיתכן שכל שמוסיפים עליה אין זה ברכה לבטלה ורק שלכתחילה אסור להוסיף וכאן שיש סיבה חשובה אפשר להוסיף ועין לעיל מה שכתבו כנ"ל בחוזר פסוקים שכבר קרא שמותר להוסיף עליה כה"ג

]עיין מ"ב קמ"ג סק"ד בשם הפמ"ג שאם התחילו ברכו ויצאו מקצתן לא חשיב התחלה והדבר מחודש שהרי זה מכלל התקנה של העליה ובתור התחלה ודאי מסתבר שזה התחלה וכ"ש מעליה אחת ביחס לעליה השניה וצ"ע

]נחלקו המחבר והרמ"א בסימן רפ"ב האם אפשר לחזור על הקריאה פעמים והנה בסימן קל"ח בסיים שני פסוקים סמוך לסוף הפרשה כתב המג"א שבדיעבד לא יחזור עוד פסוק והוכיח דבר זה מהגמ' ומשמעות הדברים שזה גם לשו"ע וצ"ע שעד כמה שמה שיחזור לא יצאו בזה החובת קריאה א"כ על זה הריב"ש הוכיח מהגמ' שכיון שבדיעבד יוצאים גם לחזור עוד עליה אפשר ומשמע שכל שזה עליה המחויבת בזה אסור לחזור על פסוק אפילו שבזה לא יוצאים את חובת הקריאת התורה והסברא בזה צ"ע

]עיין מ"ב סימן קל"ט סקט"ו שכתב שבבירך אשר בחר לאחר הקריאה יחוזר ויברך אשר נתן דהינו אפילו שפסק לעיל שאם בירך אשר נתן קודם הקריאה יברך אחרי הקריאה אשר בחר דהינו שהסדר לא מעכב אבל צריך לברך שני נוסחאות שונות וצ"ל דבברכת אשר בחר יש תוספת של בחירת ישראל ובאשר נתן יש הדגשה על תורה שבכתב ותורה שבעל פה ולפ"ז לכאורא אם טעה והתחילה אשר נתן לאחר הקריאה מעכב שיאמר דוקא אשר בחר ועיין שער אפרים ש"ד סט"ז בהערה שנקט לא כך אמנם שם נקט דלא כהכרעת המ"ב וע"ש ולדינא נראה כנ"ל

]עיין סימן ק"מ בכף החיים שהביא לדון בנשתתק הבעל קורא וקורא אחר תחתיו האם יש ענין שיחזור מתחילת העליה וכתב שהעיקר שיחזור לראש ולכאורא יסוד הנידון האם הברכה על קריאת העולה או על קריאת הבעל קורא וכיון שבנשתתק העולה חזר ומברך חזינן שהעיקר לדינא שזה על קריאת הקורא וא"כ אין ענין לחזור ולקרוא אמנם יתכן שלכתחילה יש מקום להחמיר אמנם מספק לא חוזרים כדחזינן בס"ת פסול שמה שקראו לא חוזרים וקוראים אמנם יתכן שראוי לגמור שם העליה ושהעולה יברך שם אם יכול ונפק"מ בזה שלכתחילה הבעל קורא לא יפסיק בדיבור לאחר הברכה וכן שיקשיב הברכות

]בפשוטו ארבע פרשיות זה כמו כל קריאת התורה ואין חיוב על היחיד לשמוע יותר מכל קריאת התורה ורק זכור או פרה אם זה חיוב דאוריתא זה על כל יחיד אמנם עיין מ"ב סימן קמ"ו שכתב שגם לשיטות שזה מדרבנן אין בזה כל הקולות לדבר בזמן קריאת התורה דהינו שנקט שכאן זה כן חיוב על כל יחיד והנה יש מקום לפ"ז לדון שקטן לא יוכל לקרוא מצד שכאן צריך להוציא ידי חובה ואין זה ככל קריאת התורה שזה רק חובת שמיעה כמבואר במאירי אמנם מהכרעת הרמ"א שקטן יכול לקרוא משמע שזה חיוב כמו תמיד

]עיין בב"י סימן רפ"ב דהביא מהר"ן דדן שבזמן חז"ל שרק ראשון ואחרון בירכו קטן לא יכל לעלות ראשון ואחרון דהרי הוא הוציא את שאר העולים אבל היום שרק מוציא את עצמו בברכות יכול לעלות גם ראשון ואחרון וכמו שבמפטיר חזינן שקורא ומברך כיון שלא מוציא מישהו אחר והנה מבואר בגמ' שתיקנו שכל אחד מברך מפני הנכנסים והיוצאים ורש"י ביאר שיחלשבו שלא צריך לברך ומבואר שמצד שהנכנסים שקיבלו עליה לא שמעו הברכה וחסר להם ברכה זה לא סיבה ואולי כיון שאפשר לא לתת להם עליה לכן ביאר אחרת ובמאירי ביאר הגמ' שם שהכונה כנ"ל שמי שנכנס לא נפטר בבררה הראשונה

]עיין שער הציון סימן רפ"ב סקט"ו דהביא דהפמ"ג נסתפק שקטן לא יהיה בעל קורא והקשה הרי מפורש מגילה כ"ד שקטן מקבל עליה וקורא בתורה וכתב לחלק דשם זה רק חלק אבל לא הכל ולפ"ז לקרוא עליה אחת אפילו שלא מקבל עליה יכול לקרוא אמנם יש לדון לשיטות שרק שביעי יכול לקבל האם זה סיבה שרק שם יכול לקרוא או שזה מראה שיכול לקרוא קצת וצ"ע ואולי כל מה שנתנו לו לקרוא זה כדי שיכול לקבל עליה וצ"ע בכל זה ולענין מפטיר במקום שזה ס"ת נפרד שיש אומרים שלא יעלה לכאורא מסתבר שגם לא יקרא וצ"ע בזה

טבת ע"ט

] מבואר בשו"ע דבחנוכה אם קראו ר"ח ולא קראו חנוכה לא קוראים בחנוכה אבל אם הוציאו ס"ת מיוחד לזה מפני פגמו של ס"ת מותר לקרוא ולכאורא הביאור שהדין לא להוסיף על העליות זה לא בגדר דין ברכה לבטלה אלא זה רק דין לכתחילה ולכן מצאנו בכל מיני ספיקות דכתבו הפוסקים שיוסיפו עליה ולא חששו לברכה לבטלה וכאן יש חידוש שאפילו שזה ס"ת אחר לא חשיב קריאת התורה אחרת אלא הוספה על הקריאה הראשונה

והנה עיין נודע ביהודה שאם בתענית ציבור מי שקיבל שלישי לא יודע לקרוא ההפטרה יקרא מישהו אחר אפילו שלא קיבל עליה וצ"ע וכי תקנה דרבנן של כבוד התורה זה פחות מפגמו של ספר שזה סיבה להוסיף עליה וצ"ע ויש לדחוק דכאן שזה שינוי מהאופן הרגיל בזה צריך סיבה יותר להוסיף עליה משא"כ שם אדרבא באופן הרגיל קוראים בחנוכה ולפ"ז אם הוציאו בטעות שני ס"ת לא יוסיפו עליה

]מעשה שטעו בחנוכה וקראו לכהן ביום אחר לכאורא צריך לעלות ללוי ולישראל ביום הנכון ואין לקרוא ללוי כל היום הנכון ולכפול דהרי איפה שאפשר לא כופלים אלא שא"כ יצא שיש רק תשע פסוקים והיה מקום לומר שזה סיבה לכפול הפסוק האחרון אמנם הרי במעמדות לא כופלים דהינו שהענין שיהיה עשר פסוקים במקם דלא אפשר זה לא סיבה לדלוג והרי מבואר במג"א קל"ז סקי"ב שאפילו כדי לבטל החשש של הנכנסים זה לא סיבה לדלוג וגם הרשב"א שתירץ אחרת זה כדי לבטל החשש של הנכנסים אבל לא כדי לקים את הדין עשר אמנם לגר"א שעשר מעכב היכא דאפשר יתכן שזה נקבע לפי צורת התקנה וכאן שתיקנו עשר אולי זה סיבה לדלוג והנה אם טעו וקראו יום קודם יתכן שבלוי יסיימו היום הקודם ויקראו עוד שלשה ביום הנכון דיתכן שחנוכה גם לשו"ע אין זה בגדר שאינו מענינו של יום כלל דהרי בדיעבד יוצאים