יח (ב) - בהא דלל_ק דרמב_ח נאמנים באנוסין מחמת ממון כשאין כת_י יוצא ממק_א
קטגוריות: ש_ס / כה כתובות / כתובות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כתובות פ_ק / שיעורים

יום א' פורים דפרזים תשע"ד

**א**

א] כתובות די"ח:, אמר רמב"ח לא שנו אלא שאמרו אנוסים היינו מחמת ממון אבל אנוסים היינו מחמת נפשות הרי אלו נאמנין, ופירש"י, ז"ל, לא שנו דאם כת"י יוצא ממק"א אין נאמנין, אלא שאמרו אנוסים היינו מחמת ממון, דלאו כל כמינייהו לשוויי נפשייהו רשעים בעדות פיהם ולפסול את השטר, דאדם קרוב אצל עצמו ואינו נאמן על עצמו וכו' ובפסולי עדות להעשות רשע ופסול על פיו, ואלו פוסלים עצמן באומרם חתמנו שקר בשביל אונס ממון, ורישא טעמא משום הפה שאסר הוא הפה שהתיר, עכ"ל.

והנה כבר נת' בסימן א' ענף ג' ללמוד מד' רש"י, דאף לל"ק דרמב"ח דבעדות בשטר הוא חוזר ומגיד, ל"מ לחזור ולהגיד אלא בשיש על חזרתו תורת עדות, וע"כ כיון דאדם קרוב אצל עצמו ואינו נאמן בתורת עדות להעיד שהי' אנוס מחמת ממון, ל"מ חזרה זו לבטל את עדותו.

ולפ"ז הי' נראה, דהא דכשאין כת"י יוצא ממק"א הרי אלו נאמנין משום דהפש"א הוא הפה שהתיר, היינו דהגם דא"א להאמינם בכך בתורת עדות, שהרי אאמע"ר, ובפשוטו ל"מ דינא דהפש"א להאמין לקרוב בתורת עדות, וגם מ"מ ה"ה נאמנים בכך מדינא דהפש"א, ונאמנות הפש"א הויא נאמנות בפנ"ע המועלת אף שלא בתורת עדות.

ב] אמנם הנה לל"ב דרמב"ח אמרינן דאם אמרו אנוסין היינו מחמת ממון אינם נאמנין אף כשאין כת"י יוצא ממק"א, ומשום דאאמע"ר, ופירש"י דהוא משום דקרוב הוא אצל עצמו וקרוב פסול לעדות, והרי דאינו נאמן בהפש"א אלא בתורת עדות, וכפי הנראה הוא משום דהואיל ו"הפה" שאסר הי' בתורת עדות, גם "הפה" שהתיר בעינן שיהא בתורת עדות, וי"ל עוד, דהוא משום דל"מ הפש"א לאינש דעלמא אלא לבע"ד או לעדים, וע"כ כיון דאאמע"ר ואינו נאמן ע"ז בתורת עדות, ל"מ להאמינו מדינא דהפש"א.

ובפשוטו צ"ל, דבזה עצמו הוא שנחלקו תרי לישני, דלל"ק דרמב"ח מצינו להאמינו מדינא דהפש"א אף בדליכא ע"ז תורת עדות, וע"כ אף דאאמע"ר וא"א להאמינו בתורת עדות, מהימנינן לי' מדינא דהפש"א, ולל"ב דרמב"ח לא מצינו להאמינו מדינא דהפש"א אלא בדאיכא ע"ז תורת עדות, וכיון דאאמע"ר וא"א להאמינו בתורת עדות, אף לא מהימנינן לי' מדינא דהפש"א.

ג] ויל"פ עוד בזה, דלעולם ביסוד הדין מצינו להאמינם מדינא דהפש"א אף בדליכא ע"ז תורת עדות, ואך דהכא הרי מן הדין א"א לנו להאמינם מדינא דהפש"א, דהו"ל כהפש"א נגד עדים, וכל הא דמהימנינן להו הוא משום דאין קיומם חשוב קיום, וכמש"כ התוס', וע"כ הוא דס"ל לל"ב דכ"ז הוא היכא דיש על כל דבריהם תורת עדות, וע"כ אין מתקיים השטר מכח עדותם דכת"י הוא זה, כיון דבכלל עדות זו הוא דאנוסין היו, אך כל דאין תורת עדות על מה שאמרו דאנוסין היו, שפיר מתקיים השטר ע"פ מה שהעידו דכת"י הוא זה, ותו אינם נאמנים מדינא דהפש"א, דהו"ל כהפש"א נגד עדים.

ובדעת ל"ק דרמב"ח בפשוטו צ"ל, דאף בגונא דאין תורת עדות על מה שאמרו דאנוסין היו, מ"מ כיון דהן נאמנים בכך מדינא דהפש"א, אין קיומם חשוב קיום, וע"כ לא חשיב כהפש"א נגד עדים.

ד] אמנם יש להעיר בזה במה שפירש"י בד"ה כיון שהגיד, ז"ל, דגבי עדות חדא הגדה כתיבא וכו' והיכי מהימני תו למעקר וכו', בשלמא רישא כשאין כת"י יוצא ממק"א ועלייהו סמכינן כולה חדא הגדה היא, דהא באותו כדי דיבור בכדי שאילת שלום קאמרי אבל אנוסין היינו, אבל הכא לאו אפומייהו סמכינן, עכ"ל.

ומבו' בד' רש"י, דאף היכא דאין כת"י יוצא ממק"א וה"ה נאמנין מדינא דהפש"א, היינו רק משום דחדא הגדה היא ולי"ב משום חוזר ומגיד, אך אם הי' בזה משום חוזר ומגיד, לא היו נאמנין.

ובפשוטו הטעם בזה הוא, דאף דעיקר דינא דאין חוזר ומגיד הוא דאינם נאמנים בהגדה השני' בתורת עדות, דזהו דילפינן מהא דחדא הגדה כתיבא, דאינם נאמנים בתורת עדות בהגדה השני', מ"מ א"א לנו להאמינם גם מדינא דהפש"א, משום דלא מצינו להאמינם בהפש"א אלא בתורת עדות, וכנ"ל, וע"כ הוצרך רש"י לפרש דחדא הגדה היא ולא חשיבי כחוזרין ומגידין, וע"כ הן נאמנים מדינא דהפש"א.

אמנם צ"ע בזה, שהרי ד' רש"י אלו קיימי לפרש להא דפריך רבא לל"ק דרמב"ח דכיון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד, וכבר נת' לעיל דלל"ק דרמב"ח ה"ה נאמנים בהפש"א זה אף בדליכא ע"ז תורת עדות, ולפ"ז הרי נמצא דלהך לישנא ניחא שפיר הא דהן נאמנים בדאין כת"י יוצא ממק"א, אף אם אית בהו משום חוזר ומגיד, וא"כ מ"ט הוצרך רש"י לפרש דהוא משום דחדא הגדה היא, והאמנם דלל"ב דרמב"ח דאינו נאמן מדינא דהפש"א אלא בדאיכא ע"ז תורת עדות, הרי בע"כ דהא דכשאין כת"י יוצא ממק"א נאמנין ולא אמרינן דאינו חוזר ומגיד, הוא משום דחדא הגדה היא, וכמש"כ רש"י, אך צ"ב בד' רש"י שכתב כן בפירכא דרבא לל"ק.[[1]](#footnote-2)

**ב**

ה] והנה נת' לעיל סק"ג, דהא דלל"ק דרמב"ח ה"ה נאמנים באנוסין מחמת ממון כשאין כת"י יוצא ממק"א, ולא חשבינן לי' כהפש"א נגד עדים, הוא משום דאין קיומם חשוב קיום, - וס"ל להך לישנא דאף דאין נאמנים באמירתם דאנוסין היו בתורת עדות, מ"מ מהניא אמירתם זו דמכח זה אין קיומם חשוב קיום.

אך באמת מד' התוס' יש ללמוד דלא כן, דהנה התוס' בד"ה מחמת נפשות הקשו, דכי אמרו קטנים היינו או אנוסין מחמת ממון היינו להימנו במיגו דאמרי אנוסין היינו מחמת נפשות, דהא ברישא דאיכא מיגו נאמנים לומר אנוסין היינו מחמת ממון, עכ"ד, ואי נימא דהא דכשאין כת"י יוצא ממק"א הם נאמנים לומר אנוסין היינו מחמת ממון, ולא חשיב כמיגו במקום עדים, הוא משום דאין קיומם חשוב קיום, הרי דכ"ז הוא כשאין כת"י יוצא ממק"א ומתקיים השטר על פיהם, אך כל שכת"י יוצא ממק"א, א"א לנו להאמינם במיגו דאמרי אנוסין היינו מחמת נפשות, דהו"ל כמיגו במקום עדים.[[2]](#footnote-3)

ובע"כ מד' התוס', דפשיטא להו דהא דכשאין כת"י יוצא ממק"א ה"ה נאמנים, ולא חשיב כמיגו במקום עדים, אי"ז משום דאין קיומם חשוב קיום, אלא טעם אחר יש בזה, וע"כ נקטו דה"נ יש לנו להאמינם במיגו דאמרי אנוסין היינו מחמת נפשות, - אך לא נתפרש בדבריהם הטעם בזה, דכיון דהוי השטר מקוים, מ"ט באמת הן נאמנים במיגו, ולא אמרינן דהוי כמיגו במקום עדים, ועי' במהר"ם שי"ף מש"כ בזה, וצ"ב.

ו] עוד צ"ע בזה בד' התוס', דהנה במשה"ק דליהמנו במיגו דאמרי אנוסין היינו מחמת נפשות, כתב המהר"ם שי"ף, דה"ה במיגו דפרוע, דליכא לתרוצי בזה לב' התירוצים שכתבו התוס' לעיל, עיי"ש בדבריו.

אך צע"ג בזה, דאם אכן בכלל קו' התוס' הוא דיהיו נאמנים במיגו דפרוע, הרי אי"ז מתישב בתי' קמא שכתבו דאונס מחמת נפשות לא שכיח, דאכתי תיקשי דמ"ט אין נאמנים במיגו דפרוע, ובתוס' הרשב"א ותוס' הרא"ש לא כתבו אלא לתי' זה דאונס מחמת נפשות לא שכיח, ותיקשי דאכתי יהיו נאמנים במיגו דפרוע,[[3]](#footnote-4) ועי' בית יעקב מש"כ בזה, וצ"ע.

ולכאו' מוכח בד' התוס' דלא קשיא להו כלל דליהמני במיגו דפרוע, דזה נתישב כבר במש"כ לעיל דכיון דמקוים הוא הוי מיגו במקום עדים, או דחוזרים ומגידים הם, - אך זה צ"ב, דא"כ מ"ט קשיא להו דליהמני במיגו דאנוסין היינו מחמת נפשות, הרי גם בזה י"ל כן, דהו"ל מיגו במקום עדים, ודחוזרים ומגידים הם, - וגם צ"ב, דהיאך מצינו למימר דהא דלא מהימני במיגו דפרוע הוא משום דחוזרים ומגידים הם, הרי לל"ק דרמב"ח בעדות בשטר ליכא משום חוזר ומגיד.

**ג**

ז] ונראה בביאור ד' התוס', דהא דכשאין כת"י יוצא ממק"א ה"ה נאמנים לומר אנוסין היינו מחמת ממון, ולא חשיב כמיגו במקום עדים, אי"ז משום דאין קיומם חשיב קיום, אלא הוא משום דכל דאית להו מיגו המסייע לדבריהם, ה"ה חוזרים ומגידים, ובטלה עדותם הראשונה, וממילא דליכא עדות המכחשת לדבריהם, וכנראה דמקור ד' התוס' לזה, הוא משום דפשיטא להו דלהא דלא חשיב קיום בעינן שיהא תורת עדות על אמירתם דאנוסין היינו, וע"כ ודאי דכל שאאמע"ר ואין ע"ז תורת עדות, אי"ז מועיל דנימא דלא חשיב קיום, ובע"כ דהא דהן נאמנין ולא חשיב כמיגו במקום עדים, הוא משום דבמיגו הן חוזרין ומגידין.

והטעם בזה י"ל, דלהא דחוזר ומגיד י"ל דל"ב שיהא על חזרתו תורת עדות, ואך דבעינן שיהא לו תורת נאמנות על חזרתו, דאל"כ מהיכ"ת נקבל לחזרתו, ולאו כל כמיני', וע"כ אף דבאנוסין היינו מחמת ממון ל"מ חזרתם, משום דלית להו נאמנות בזה, כיון דאאמע"ר וא"א להאמינם ע"ז בתורת עדות, מ"מ כל שאין כת"י יוצא ממק"א והן נאמנים בכך במיגו, שפיר מקבלינן לחזרתם, ובטלה עדותם הראשונה.[[4]](#footnote-5)

ח] ויותר נראה דהטעם בזה הוא, לפי המבו' בד' התוס' בכ"ד דהא דאאמע"ר, הוא דאין אדם נאמן לספר על עצמו שעשה מעשה רשע, אך אי"ז משום דאינו נאמן לפסול את עצמו, דאם משום זה, הרי שפיר מצינו לקבל את דבריהם לענין ביטול העדות, ולא לקבל את דבריהם לענין פסולם, וכמש"כ הגרע"א, ונת' במק"א דבל' מהר"מ מר"ב ד"פ סימן תק"נ משמע דהוא משום דיש לתלות שהוא משקר, עיי"ש, - ולפ"ז י"ל, דע"כ כל דאיכא מיגו ומה לי לשקר, לא חיישינן דהוא משקר, ושפיר מהימנינן לי' בתורת עדות.[[5]](#footnote-6)

וכ"ה משמעות ל' הריטב"א, שכתב לישב לקו' התוס', ז"ל, וי"ל שאין עד נאמן במגו "כשיש בעדותו חשד מחמת גוף עדותו", עכ"ל, ומ' דלדעת התוס' הא דמהני המיגו, הוא כנגד החשד שיש מחמת גוף עדותו, וזה מתפרש כמש"נ, ויש להוסיף, דמעיקר ד' הריטב"א אלו, מבו' דהנידון להאמינם במיגו, הי' להאמינם בתורת עדות, וזה מתישב רק לדרך זו, דמהני המיגו דנאמינם בתורת עדות אף שהם משימים עצמן רשעים.

**ד**

ט] ולפ"ז י"ל, דמה"ט הוא דלא קשיא להו להתוס' אלא דליהמנו במיגו דאנוסין היינו מחמת נפשות, ולא קשיא להו דליהמנו במיגו דפרוע, דע"ז שפיר קיימי בדבריהם לעיל דהוי מיגו במקום עדים, ודהוו חוזרים ומגידים.

והטעם בזה הוא לפמש"נ, דהא דמהימנינן להו במיגו, ולא חשיב כמיגו במקום עדים, הוא משום דע"י המיגו ה"ה חוזרים ומגידים ובטלה עדותם הראשונה, ולפ"ז י"ל דכ"ז הוא במיגו דאי בעו שתקי, דאם היו שותקים ל"ה עדותם הראשונה קיימת, וע"כ בהך מיגו ה"ה נאמנים לחזור בהן מעדותם הראשונה, וה"נ הוא במיגו דאנוסין היינו מחמת נפשות, דכיון דאם היו אומרים אנוסין היינו מחמת נפשות היתה בטלה עדותם הראשונה, ע"כ יש להאמינם בהך מיגו לחזור בהן מעדותם הראשונה, אך משא"כ במיגו דפרוע, ל"מ להאמינם לחזור בהן מעדותם הראשונה, שהרי אף אם היו אומרים פרוע, ל"ה עדותם הראשונה בטילה, ול"מ להאמינם במה שאומרים אנוסין היינו מחמת ממון, טפי ממה שהיו נאמנים באמירתם פרוע.

וזה ניחא טפי לדרך קמא שנת' לעיל סק"ז, דהא דבמיגו הן חוזרים ומגידים, היינו דעיקר נאמנותם בחזרתם היא מכח המיגו, וע"כ י"ל דכ"ז הוא אם בטענת המיגו ג"כ היו נאמנים לחזור בהן, - אך גם לדרך בתרא י"ל, דכיון דכל הא דמהימנינן להו בתורת עדות, הוא מכח המיגו, ע"כ א"א להאמינם בזה אלא באותה המידה שהיו נאמנים בטענת המיגו.

?ז] אך בעיקר הדבר שנת' בדעת התוס' דהם חוזרים בהן אף בלא כח עדות, צ"ע בזה ממה שהוכיח התומים מד' התוס' דע"א אינו יכול לחזור בו לס"ד דרמב"ח, דאל"כ מ"ט אין כל נאמן במיגו שהי' הוא עצמו חוזר בו ואומר אנוסין מחמת ממון, - ולכאו' מוכח מזה כמש"נ לעיל, דהגם דאם הי' הדין דחוזר ומגיד, הי' ע"א חוזר בו, מ"מ בדינא דרמב"ח שאני, וכמש"נ, וזה שלא כדרך זו, וצ"ע בזה.

אך בעיקר ד' התומים יל"ד לפ"ד הר"ש מקינון, ולפ"ז י"ל דאף אם ע"א נאמן לחזור בפנ"ע, מ"מ אינו רוצה לומר אחרת מחבירו, ורק בשתיקה הוא סומך על חבירו שישתוק, וכ"ה מבו' בריש ד' התומים שם די"ל כן, דליכא מיגו משום דניח"ל ביותר לומר דבר מה שחבירו מסייעו משיאמר דבר לבדו ואין איש אתו, עיי"ש.

1. אמנם למש"כ הגר"ש איגר בד' רש"י, דדינא דאינו חוזר ומגיד מעכב אף שלא להאמינם בהפש"א, ניחא מה שהוצרך רש"י לפרש דהא דכשאין כת"י יוצא ממק"א נאמנין, הוא משום דחדא הגדה היא, - וגם ניחא לפ"ז, הא דלל"ק מהימנינן להו מדינא דהפש"א אף דאאמע"ר וליכא ע"ז תורת עדות, ולל"ב לא מהימנינן להו, והיינו משום דשפיר מצינו להאמינם מדינא דהפש"א אף בדליכא ע"ז תורת עדות, ואך דלל"ב דדינא הוא דאין חוזר ומגיד ולא מצינו להאמינם אף בהפש"א, וכל הא דמהימנינן להו הוא משום דחדא הגדה היא, הרי דכ"ז הוא היכא דיש ע"ז תורת עדות, ומצינו לחשבו כחדא הגדה, וכמש"כ כן הגרש"א. [↑](#footnote-ref-2)
2. והנה בחי' הרשב"א כתב, ז"ל, ומיהו בשאין כת"י יוצא ממק"א ס"ל לרמב"ח דנאמנין לומר אנוסין היינו מחמת ממון ולשוויי נפשייהו רשעים, דכיון דאינהו משוו ליה שטרא אינהו מצו פסלי ליה שהפש"א הוא הפה שהתיר, עכ"ל, ונ' להדיא דבאמת כל הא דנאמנין הוא רק משום שנעשה השטר על פיהם והפש"א הוא הפה שהתיר, אך כל שלא נעשה השטר על פיהם, אינם נאמנים אף אם אית להו מיגו, ויל"פ דהוא משום דכל דאינהו משוו לי' שטרא, הרי דמכח דינא דהפש"א אמרינן דאין קיומם חשוב קיום, וע"כ אף דאינם נאמנים באמירתם שהיו אנוסין מחמת ממון מתורת עדות, מ"מ מהני זה דאין קיומם חשוב קיום, ולפ"ז ניחא קו' התוס', דלא מצינו להאמינם במיגו דאנוסין מחמת נפשות. [↑](#footnote-ref-3)
3. ועד"ז צ"ע עוד, במש"כ התוס' בד"ה אין נאמנין ג' דרכים בטעם הא דאינם נאמנים במיגו דפרוע, ואם בלא"ה לל"ק דרמב"ח ליכא לתרוצי כב' התירוצים הראשונים שכתבו, ובעכצ"ל כתי' בתרא דבב' עדים לא אמרינן מיגו, א"כ מ"ט כתבו התוס' שם לג' הדרכים, אחר דבלא"ה מוכרח כדרך בתרא. [↑](#footnote-ref-4)
4. וראיתי להוסיף בזה, דלפ"ז מתפרש היטב טעם פלוגתת תרי לישני, דלל"ק כל שאין כת"י יוצא ממק"א ה"ה נאמנים לומר אנוסין היינו מחמת ממון, ולל"ב אינם נאמנים, - והיינו משום דלל"ק דבעדות בשטר ה"ה חוזר ומגיד, וכל דאית להו נאמנות בחזרתם בטלה עדותם הראשונה, ע"כ אף דאאמע"ר ולא מצינו להאמינם בתורת עדות, מ"מ כל דאית להו מיגו וה"ה נאמנים בחזרתם, בטלה עדותם הראשונה, ואף דלדעת התוס' הא דאאמע"ר הוא גם כשאי"ז נאמנות דעדות, מ"מ ע"ז שפיר מהני המיגו, ומשא"כ לל"ב דאף בעדות בשטר אין חוזרים ומגידים, וכל הא דמהימנינן להו הוא משום דאין קיומם חשיב קיום, הרי דבזה בעינן שיהיו נאמנים בכל דבריהם בתורת עדות, וכמש"נ מד' התוס' דכל הא דלא חשיב קיום הוא רק כשהן נאמנים ע"ז בתורת עדותת, וע"כ כל דאאמע"ר ולא מצינו להאמינם בתורת עדות, ל"מ מידי הא דאית להו מיגו, דהו"ל מיגו במקום עדים, וחוזרים ומגידים הם. [↑](#footnote-ref-5)
5. ובאמת דמסתברא מילתא כדרך זו, שהרי הא דאין נאמנין כשאומרים קטנים היינו פירשו התוס' דהוא משום דר"ל, והא דאין נאמנים כשאומרים פסולי עדות היינו, פירשו התוס' דהוא משום דמלוה גופי' מידק דייק, ולפ"ז הרי דהא דכשאין כת"י יוצא ממק"א ה"ה נאמנים לומר קטנים היינו ופסולי עדות היינו, הוא משום דהמיגו עומד כנגד הני טעמי דר"ל ודמלוה גופי' מידק דייק, ולפ"ז מסתברא מילתא דאף הא דהן נאמנין לומר אנוסין היינו מחמת ממון, הוא ג"כ משום דהמיגו עומד כנגד הא דאאמע"ר. [↑](#footnote-ref-6)