28. נטילת ידים
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

# נטילת ידים

### בדין שברי כלים

א] מבואר בגמ' שכלי שניקב בכונס משקה אין נוטלין ממנו לידים ומצאנו בזה כמה שיטות א. שיטת הסמ"ג והסמ"ק שהכונה שאם יש נקב ככונס משקה בטל ממנו שם כלי לגמרי וגם אם יש רביעית מהנקב ולמטה ורוצה ליטול מהנקב זה לא מועיל וגם בנקב כמוציא משקה צריך שיקבל רביעית מהנקב ולמטה וצריך שיטול מהנקב ועיין חזו"א סימן כ"א סק"א שביאר שהרי בנטילת ידים יש הלכה שיהיה כלי שמחזיק רביעית וממילא כל שיש נקב אפילו כמוציא משקה אפילו שזה לא מבטל תורת כלי אבל זה נחשב שזה לא מקבל מים יותר מעד הנקב ולכן צריך שזה יקבל רביעית עד הנקב ומה שס"ל שאין ליטול משפת הכלי דשם זה נחשב כלי שלא מקבל רביעית וזה פסול לנטילת ידים והנה במה שנקט שאם זה נקב ככונס משקה אין ליטול בכלי כלל זה מצד שבטל ממנו שם כלי והנה עיין חזו"א שנתקשה הרי מבואר במשנה שאם זה מגיע מכלי גדול יש לזה תורת גיסטרא וזה מקבל טומאה וא"כ למה שלא יוכלו ליטול ידים מהנקב אפילו אם יש בזה נקב ככונס משקה והנה תוס' בחולין נ"ה דנו שכל הדין גיסטרא רק אם יחדו וא"כ יתכן שכאן מדובר ללא יחוד אמנם אל"כ קשה ויתכן שגיסטרא זה בגדר כלי לא חשוב שזה לא טוב לנטילת ידים וכמבואר במהרש"ל לגבי טיטרוס שצריך כלי חשוב וצ"ע ועיין סמ"ק שכתב לדון שאם זה כלי שמיועד לאוכלים שבזה הרי שיעורו כמוציא זית ממילא זה לא נחשב שבר כלי ואפשר ליטול ידים מהנקב [וצריך לחלק בין זה לגיסטרא שזה כלי גרוע וכנ"ל] והטור חלק שדנים לפי כלי למשקין וצ"ע ויתכן שכל מה שחלק לשיטתו שהעמיד הנידון ליטול מפה הכלי וצ"ע

והנה במה שהתיר ליטול מנקב כמוציא משקה עיין בה"ל שתמה שזה לא רביעית בבת אחת וצ"ל שס"ל כשיטות שכל שהיד טופח על מנת להטפיח זה לא נחשב נטילה לחצאין ועיין חו"ב שהקשה שזה לא נחשב כח גברא כיון שהמים יוצאים מכח הכובד שמכביד ולא מכח האדם וצ"ל שכיון שזה מצד שהוא מחזיק הכלי מוטה שהמים יגיעו לשם לכן זה גם נחשב כח גברא וצ"ע

ב. שיטת הרשב"א הר"ן והריטב"א וכן הביא המג"א בשם רבינו ירוחם שאם זה נקב כמוציא משקה אין בזה חיסרון כלל ואפשר ליטול אפילו מפה הכלי ואפילו אם הוא לא מחזיק רביעית זה טוב ואם יש נקב ככונס משקה כה"ג צריך שזה יקבל רביעית מהנקב ולמטה והנה ברא"ש ובסה"ת מבואר שאפשר ליטול רק מהנקב אמנם בתוה"ב הארוך וכן הוא בחידושי הר"ן כתב שלא מחלקים כלי לשנים ועד כמה שזה כשר לנט"י אפשר ליטול גם מהחלק העליון וצ"ב האם זה סברא שכה"ג יש חשיבות גם לחלק העליון שזה צ"ב שהרי חלק זה לא מחזיק רביעית אמנם יתכן שהכונה כמבואר בחזו"א שמדובר במים שמהנקב ולמטה ויכול ליטול דרך למעלה שזה לא גרע מכח ראשון שזה נחשב מהכלי כמבואר בגמ' באריתא דדלאי

והנה עיין רשב"א בתוה"ב שלאחר שכתב הנ"ל כתב שכל זה במקרה שיש לזה שם כלי אבל אם אין לזה שם כלי אסור ליטול ידים בזה ובפשוטו כונתו שגם אם זה מקבל רביעית מהנקב ולמטה אבל אם זה כלי שעומד למשקים וניקב ככונס משקה שזה לא מקבל טומאה אין ליטול בו ובפשוטו הכונה גם במקום שאין לזה תורת גיסטרא ועיין רמב"ם שלא הזכיר שיעור נקב משקה אלא הזכיר שיעור שמבטל תורת כלי והנה הב"י דן שכל שזה עומד לזתים כה"ג אפשר ליטול גם מלמעלה אמנם יתכן שודאי שיש גם הלכה שזה יחזיק רביעית וכל שזה ניקב ככונס משקה זה נחשב שזה לא מקבל רביעית והנה הטור והרא"ש סתמו שתמיד אפשר ליטול מהנקב למטה ומשמע שגם במקום שזה לא כלי לקבלת טומאה אפשר ליטול ועיין חזו"א שהניח בצ"ע אמנם יתכן שס"ל שגם כלי שלא מקבל טומאה אבל יתכן שזה טוב לנטילת ידים

והנה מבואר במשנה שאין נוטלין בדפנות הכלים ועיין ר"ש שביאר מצד שזה שברי כלים אמנם בתוס' בחולין ביארו מצד שזה לא מקבל שלא מסומכים ובפשוטו מבואר שאין חיסרון שזה שבר כלי וזה לא כלי ויתכן לדחוק שהרי מבואר בפ"ב דכלים שמדין שבר כלי תלוי מה גודל הכלי בתחילה וכלי קטן יש תורת כלי לשבר כל שזה מקבל רביעית לכן ביארו מצד שזה לא מקבל שלא מסומך אבל באמת אם זה יהיה מכלי גדול דמבואר במשנה שזה לא מקבל טומאה כה"ג בכל אופן אין ליטול בזה ידים

והנה עיין ט"ז שלגבי שבר כלי חילק בין אם זה נשבר לאורכו או שהחלק העליון נשבר דאם זה נשבר לאורכו אין ליטול בזה ידים ואם לרחבו יש ליטול בזה ידים ומשמעות הדברים שאם זה לארכו אפילו אם יש לזה תורת גיסטרא בכל אופן אין ליטול בזה ידים ואם זה נשבר לרחבו אפילו אם אין לזה תורת גיסטרא יש ליטול בזה הידים וצ"ע בכל זה

והנה מבואר במשנה שאין ליטול ידים במגופת חבית ויש ראשונים שביארו כי זה לא עשוי לקבלה אמנם יש שביארו כי זה לא ראוי לקבל שלא מוסמכים והנה בשק וקופה אפילו מקבלין אין נוטלין מהם לידים וביארו האחרונים שכל שזה לא עומד לקבל כלל ודאי לא נוטלים בזה לידים ורק שנחלקו בדבר שמדי פעם משתמשים לקבל בו האם יש לו שם כלי לנט"י והנה לגבי טומאה מבואר שזה לא מקבל טומאה אם זה לא כלי מתכת וצ"ב למה שכאן זה יהיה עדיף ומשמע שלנט"י מספיק כלי פחות חשוב כדחזינן לראשונים שמועיל שבר כלי וכנ"ל

#### י"א אייר תש"פ

### בדין אכילה במזלג בפת ובטיבולו במשקה

] בדין טיבולו במשקה מבואר בשו"ע שהשותה מים בכלי לא צריך ליטול ידיו מדין טיבולו במשקה דהינו שתמיד מי שאוכל פת במזלג או דבר שטיבולו במשקה במזלג צריך נט"י אבל כל זה מחמת שיש חשש שיגע בזה אבל כאן שאן חשש שיגע בזה דאין הדרך ליגוע בזה לא צריך ליטול ידיו ועיין ט"ז שלמד מזה שה"ה תבשיל רטוב שהדרך לאכול במזלג שכה"ג כיון שאין הדרך ליגוע בידיו לא גזרו על זה ועיין מור וקציעה סימן קס"ג שזה סברא גם בפת שטיבולו במשקה בצורה שאין הדרך לאוכלו אלא בכף ואין הדרך ליגוע בו לא גזרו ולפ"ז הנוטל ידיו ואוכל לחם על ידי שמפרר חתיכות במרק אין צריך ליטול ידים וממילא ברכתו לבטלה והנה המ"ב לא כתב חידוש זה אלא לגבי טיבולו במשקה וצ"ב החילוק הרי בין לחם ובין משקה כל סיבת הנט"י בגלל שנוגע בזה והנה צ"ע למה לא הוזכר במי שלא יכול ליטול ידיו שישרה הלחם במשקה בצורה שהדרך לאכול בכף ולא יצטרך ליטול ידים

והנה יש לדון האם באוכל במזלג צריך לברך על נט"י ובפשוטו כיון שרבנן גזרו שמא יגע בידיו הרי זה בכלל תקנת נטילת ידים אמנם יתכן שבאמת כל שנוגע אין סיבה ליטול ידיו ורק צריך ליטול גזירה שמא יגע ויתכן שזה לא סיבה לברכה והנה עיין מ"ב סקי"ד שהביא מדרך החיים לגבי מרקחת המטוגן בדבש וכן בסקכ"ו לגבי פירות מבושלים שבדברים אלו שיש מחלוקת האם זה נחשב טיבולו במשקה יש להקל באוכל במזלג ולכאורא הסברא שכאן אין זה חיוב גמור אלא מצד שמא יגע ובזה יש יותר להקל ומבואר שאין זה חיוב גמור אלא רק גזירה שמא יגע ומסתבר שלא צריך לברך וצ"ע

ועיין סימן קס"ג דמי שאין לו מים ליטול ידיו יכרוך ידיו במפה והרמ"א כתב שה"ה יועיל אם יאכל במזלג והאחרונים שם הקשו דיש יותר חשש באוכל במזלג מאשר בכורך ידיו ולכאורא יש לבאר דהנה צ"ב עד כמה שלא עוזר לכרוך ידיו במפה ומבטל תקנת נטילה מה ענין לכרוך ידיו במפה אמנם לנ"ל א"ש שבאמת יש כאן שני תקנות א. לא ליגוע באוכל ב. גם בצורה שלא נוגע אבל שמא יגע וא"כ גם באין לו מים זה רק סברא כלפי התקנה שמא יגע אבל כלפי התקנה ליגוע אין סיבה שלא יצטרך לכרוך ידיו ולפ"ז א"ש הרמ"א שכיון שעל התקנה של שמא יגע הוא בין כה עובר א"כ זה לא משנה אם יש יותר חשש שאין הכונה שאנו חוששים שיגע אלא צריך לדון בגדרי התקנה דרבנן אמנם אם נבוא לחוש לדעת הרמב"ם שנקט שקי"ל שמזלג לא עוזר ולעטוף את ידיו עוזר א"כ ודאי שראי להחמיר וכהכרעת המ"ב אלא שהרמ"א נקט דלא כרמב"ם וכדעת רוב הראשונים

### בדין אכילה בידיו דבר שהדרך לאכול בכף

ב] עיין מג"א סקי"א שכתב שאם אדם שותה בידיו כיון שאין זה הדרך לכן לא צריך ליטול ידים ולכן כתב שגם דבר שאין הדרך להיות רטוב א"כ אין הדרך לאוכלו ברטיבות אין בזה חיוב נט"י והנה לגבי דבר מבושל מדויק במ"ב סקכ"ו שרק אם אוכל במזלג לא צריך ליטול ידיו אבל אם אוכל בידיו צריך ליטול ידים וצ"ע שהרי לגבי מים מבואר שכיון שאין הדרך לאוכלו בידיו לא צריך ליטול ידים ועד כמה שבתבשיל באוכלו במזלג לא אומרים לא פלוג א"כ גם לגבי לאוכלו בידיו ואולי לגבי דבר רטוב אם הנידון לגבי שאוכלו בידיו שזה עיקר הגזירה לגבי זה אמרינן לא פלוג ואין זה דומה למים שזה דבר שלא שיך בו נטילה משא"כ באוכלו במזלג שזה רק שמא יגע שזה גזירה יותר רחוקה בזה לא אומרים לא פלוג וצ"ע מהיכי תיתי לומר חידושים אלו