66 שינוי מראה בנט_י
קטגוריות: ש_ס / נו מקוואות / מקוואות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

יום ועש"ק פנחס י"ח תמוז תשס"ו

א] כתב הטור או"ח סי' ק"ס, צריך שיהא במים מראה מים שאם נשתנו מראיתן בין מחמת עצמן בין מחמת דבר אחר שנפל לתוכן בין מחמת מקומן פסולין כדתנן נתן לתוכן קומוס וקנקנתום ושינו מראיהן פסולין, וכ"ה בשו"ע שם ס"א, ז"ל, מים שנשתנו מראיהן בין מחמת עצמן בין מחמת דבר שנפל לתוכן בין מחמת מקומם פסולים.

ובט"ז שם סק"א תמה, ז"ל, בין מחמת עצמן, בטור כ"כ ומביא ע"ז ראי' כדתנן נתן לתוכן קומוס וקנקנתום ושינו מראיהם פסולין, והוא תמוה דבמשנה לא הוזכר מחמת עצמן, וכ"ת דחד דינא אית להו, דהא גבי מקוה איתא ביו"ד בסי' ר"א דשינוי מראה מחמת דבר שנפל בו פסול ואילו נשתנה מחמת עצמו כשר כמש"כ סכ"ז כ"ח שם, א"כ ק"ו כאן לנט"י דנדרבנן דלא יפסל מחמת עצמן, ולכל הפחות הו"ל לתנא לכתוב רבותא כאן, וברמב"ם ליתא באמת להך מילתא דבין מחמת עצמן וכו', עכ"ל, ובמג"א שם סק"ב, ז"ל, צ"ע דהר"ש פ"ט דפרה כתב תוספתא מי חטאת שנשתנו מחמת עצמן כשרים מחמת עשן או ד"א פסולים, וגם הרמב"ם פסק כן פ"ו ופ"ט מה' פרה, וכ"ה במשנה ספ"ח דפרה, וכיון דכשרים למי חטאת ק"ו לנט"י, וגם כאן דקדק הרמב"ם וכתב בין מחמת מקומן בין מחמת ד"א פסולין, משמע דמחמת עצמן כשרים, וכ"מ במשנה ששנינו נפל לתוכן דיו קומוס ושינו מראיהן פסולים ולא נקט סתם שינו מראיהן פסולים, אלא משמע דוקא מחמת ד"א פסולים, ועביו"ד סי רכ"א סכ"ה וסכ"ו וכו', עכ"ל.

והנה מה שנקט הט"ז דלא פסלי' בשינוי מראה לנט"י טפי מפסול שינוי מראה במקוה, וכן מ' גם בד' המג"א במה שציין ליו"ד סי' רכ"א, תמהו ע"ז הפמ"ג והברכ"י והישויע"ק, שהרי גם לדעת הרמב"ם דלא פסל בנשתנו מחמת עצמן, מ"מ פסל בנשתנו מחמת מקומן, ואילו מקוה ודאי לא מיפסל בשנשתנה מראיו מחמת מקומו, דלא גרע מהדיח סלי זיתים וענבים ומנפלו לתוכו מי צבע שאינו נפסל בשינוי מראה, משום שלא נתערב בו דבר שיש בו ממש, וכ"ה באלי' רבה שם דמקוה לא נפסל בכה"ג, וא"כ בע"כ דחמור דין שינוי מראה בנט"י מדין שינוי מראה במקוה.

אמנם מד' הט"ז מתבאר דס"ל, דאף מקוה נפסל בשנשתנה מראהו מחמת מקומו, וכן נקט בפשיטות בעצי אלמוגים שם סק"ג, וצע"ג הטעם בזה, ועיי"ש בעצ"א סק"א שנקט דגם אם נשתנה מראהו מחמת האור חשיב כנשתנה מחמת דבר אחר דפוסל במקוה, ולפ"ז שפיר יש להבין הא דס"ל דמיפסל בשנשתנה מחמת מקומו, אך תמוה טובא דמ"ש מנפלו לתוכו מי צבע שאינו נפסל, וכ"ש בזה.

אמנם הנה בשו"ת הראב"ד סי' כ"ג, ז"ל, מים ראשונים אם הדיח בהם את הכלי פסולים לידים וכו', ולא ידעתי טעם למה הם נפסלים בכך, שהרי המקוה שהוא נפסל בשינוי מראה אינו נפסל בהדחת כלים עד שיפול לתוכו גוף המשקה שישנה את מראיו, ועוד כי המקוה שנפל בתוכו יין ושנה את מראיו פסלו ואלו לידים אפילו היין כשר ליטול ממנו וכו', ואפשר שהטעם מפני שמבטלן מחשיבותן ולא מפני שינוי המראה שאפילו הדיח בו כלים שאין בהן שינוי מראה פסולין לידים וכו', עכ"ל.

ומבו' להדיא בד' הראב"ד, דלא חמיר פסול שינוי מראה בנט"י מפסול שינוי מראה במקוה, ולא מיפסל בנט"י אלא בגונא דמיפסל במקוה, ונ' לפ"ז דלדעתו ודאי אין המים נפסלין לנט"י בנשתנה מראיתן מחמת מקומן.

ב] והנה נחלקו האחרונים בהא מי צבע דאין פוסלין את המקוה, אם היינו רק בששרה בהן הסממנין ולא נימוח גוף הסממנין, דכה"ג כיון דהצבע אין בו ממש אינו פוסל את המקוה, אך בגונא שנימוח גוף הסממנין שיש בהן ממש ה"ז פוסל את המקוה, או אף בכה"ג שנימוח גוף הסממנין ג"כ אי"ז פוסל את המקוה.

דהנה הפמ"ג או"ח סי' ק"ס מש"ז ו' נקט דדיו פוסל את המקוה בשינוי מראה, וכ"ה מבו' בברכ"י שם סק"ג ובמגן גיבורים סק"ב, וכ"ה במ"ב שם סק"ד דאם נימוח הצבע במקוה ה"ה פסול, ???וכ"ה בשו"ת דברי חיים סי' ?? ובשו"ת מהרש"ם ח"???ובמשנ"א ידים פ"א מ"ג

אמנם הראש יוסף בחולין ?? נקט ??, וכ"כ החזו"א ידים סי' ה' סק"ט ע"ד המ"ב, ז"ל, ידים סי' ה' סק"ט כתב ע"ז, ז"ל, ולא נזכר דין זה בראשונים, אלא אף אם נימוח כשר, דהמראה לא מיקרי ממש, וגוף הנימוח נמי בטל שגם הוא נהפך למראה, ואם יש בו מן הגוש הוא כעפר המעורב, ולא נפסל מקוה אלא ביין ומי פירות דכיון דנהפך למראה של היין חמרא מזיגא מיקרי, וכן במי פירות, אבל הכא מי צבע מיקרי, וכדאמר מכות ג' ב', עכ"ל, וכן מבו' במאמ"ר סי' ק"ס סק"א, ובתורת חיים שם סק"ב, ובמשנ"א במקואות פ"ז מ"ג, וסותר דבריו בידים???, וכן נקט האג"מ יו"ד סי' ק"כ, וכן מ' בד' הב"ח באו"ח סי' ק"ס סק"א, במש"כ דכל נשתנה מראהו שפוסל אינו אלא בנוטל ידיו בכלי ולא במטביל ידיו במקוה שיש בו מ' סאה, דאפי' לטבול בהן כל גופו כשרין, והתם לעיל מינה קאי נמי על נפל לתוכן דיוף והפמ"ג שם סק"ו עמד ע"ד הב"ח, עיי"ש, וע' בעצ"א שם סק"ב שדחק בד' הב"ח.

והנה בידים פ"א מ"ג תנן דנפל לתוכן דיו קומוס וקנקנתום ונשתנו מראיהן פסולין.

ולפמש"כ הראב"ד דאין שינוי מראה פוסל בנט"י אלא בגונא שהוא פוסל במקוה, אשר כן נקט הט"ז, הרי מוכח דאף מקוה שנפל לתוכו דיו קומוס וקנקנתום פסול, וכ"ה מפורש בבעה"נ במהדו"ק, וגם בדבריו במהדו"ב מ' כן.

וכ"ה להדיא בתר"י ברכות פ"ח דמ"ב., ז"ל, קפדיתו אחזותא שהמראה יפסול בנטילה כמו שפוסל במקוה אם נתנו בו דיו או קנקנתום וכיו"ב ונשתנה מראהו, עכ"ל, והביא לזה בס' תורת חיים שם, ועיי"ש שדחה, ואין הדברים מתישבים.

אמנם לדעת הרמב"ם ודעימי' דאף מים שנשתנה מראיהם מחמת מקומן פסולין לנט"י, והרי דשאני פסולא דשינוי מראה בנט"י דמיפסלי אף בשלא נפל לתוכן דבר המשנה אותן, ול"ד לפסולא דשינוי מראה במקוה דלא מיפסל בכה"ג, הרי שפיר י"ל דהגם דמים שנפל לתוכו דיו מיפסלי לנט"י, מ"מ לא מיפסלי למקוה.

ונ' מקור לזה, דהנה יש להעיר לדעת הרמב"ם דס"ל דאף נשתנו מחמת מקומן פסולין לנט"י, ולהטור אף נשתנו מחמת עצמן פסולין, והנה אי נימא דאף מקוה שנפל לתוכו דיו וכו' נפסל, א"כ תיקשי דא"כ מ"ט תנא במתני' לפסול שינוי מראה בנט"י בנפל לתוכן דיו וכו', עדיפא הול"ל שאף נשתנו מחמת מקומן ומחמת עצמן מיפסלי, וכ"ש בשנפל לתוכן דיו וכו' דאף במקוה מיפסל, ובנוס"א ילה"ק, דמ"ט נקט תנא דמתני' לפסול שינוי מראה בשנפל דיו, הרי מזה לא שמעי' דמיפסלי אף בשנשתנו מחמת מקומן ומחמת עצמן, שהרי מקוה נפסל בשנשתנו מראיו מחמת דבר אחר, ואינו נפסל בשנשתנו מחמת מקומן ומחמת עצמן.

ונ' מזה, דמקוה אינו נפסל בשנפל לתוכו דיו, וע"כ מהא דתנן דמים שנפל לתוכן דיו מיפסלי לנט"י, שמעינן דל"ד פסול שינוי מראה בנט"י לפסול שינוי מראה במקוה, דפסול שינוי מראה במקוה הוי משום תערובת הדבר הפוסלו, וכמש"נ במק"א באורך, ואילו פסול שינוי מראה בנט"י הוא משום המים עצמן, דכל שנשתנו מראיהם לי"ל תורת מים לנט"י.

ומינה נשמע דה"נ מיפסלי המים בשנשתנה מראיהן מחמת עצמן או מקומן, שהרי אף בשנפל לתוכן דיו אין פסולן משום תערובת דבר הפוסל, אלא משום דלא חשיבי כמים בשאבד מראיתן, וא"כ ה"נ מיפסלי בשנשתנו מחמת מקומן או מחמת עצמן.[[1]](#footnote-2)

ואדרבה אם בטל מינייהו תורת מים בשאבד מראיתן מכח תערובת, הגם שהמים עצמן לא נשתנה מראיתן, אלא מכח התערובת אין מראיתן ניכר, כ"ש שיתבטל מהן תורת מים בשאבד מראיתן מחמת מקומן או מחמת עצמן, וע' משכנו"י או"ח סי' מ"ו שכתב לחדש, דאף מקוה נפסל בשנשתנה מראית המים מחמת עצמן, ול"ד למי צבע שאין פוסלין, דהתם לא נשתנו המים עצמן אלא כל השינוי הוא מכח התערובת, ומשא"כ בשנשתנה מראית עצמן בטל מינייהו תורת מים ומיפסלי, ויישב בזה קו' התוס' בסוטה דט"ו:, עיי"ש.

וע' במאמר מרדכי סי' ק"ס סק"א שכתב במשה"ק האחרונים ע"ד הטור שפסל בשנשתנה מראיתן מחמת עצמן, דמ"ש ממקוה דלא מיפסל בהכי, וכתב המאמ"ר דבע"כ ל"ד למקוה, שהרי פסלינן בשנפל לתוכן קומוס וכו', ואילו במקוה כה"ג כשר, וע"כ ס"ל להטור דה"נ מיפסלי המים בשנשתנה מראיתן מחמת עצמן.

ג] והנה הר"ש בידים ספ"א והרשב"א בתוה"ב בית ו' ש"ב הביאו מתוספתא שהמים שהנחתום נוטל בידיו ונותן ע"ג ככרות אם נשתנו מראיהם כשרים ואם לאו פסולין, ומים שלפני הספר אם נשתנו מראיהן פסולין ואם לאו כשרים, ונפסק כן בשו"ע סי' ק"ס ס"ג.

והנה הרי בהני גווני אי"ז שינוי מראה הפוסל במקוה, ואפ"ה ה"ז פוסל בנט"י, וצ"ע רב מזה ע"ד הראב"ד דפשיט"ל דרק שינוי מראה הפוסל במקוה פוסל בנט"י, ובזה אין לישב כמש"כ הראב"ד דפסול המים בהדחת כלים הוא משום שאבדו מחשיבותן, שהרי אם משום הא הוו מיפסלי אף בשלא נשתנו מראיהן וכמש"כ הראב"ד.

אך לפ"מ שהביאו לזה הר"ש והרשב"א, הרי בע"כ דפסול שינוי מראה בנט"י הוא אף בשלא נפל לתוך המים דבר המשנה את מראיהן, ול"ד לפסול שינוי מראה במקוה, וכמש"נ הגדר בזה דבמקוה הוי פסול שינוי מראה משום תערובת דבר הפוסל, ובנט"י הוי פסול בהמים עצמן שאבד מראיתן, והנה אי נימא דאף מקוה נפסל בשנפל לתוכו דיו תיקשי דמ"ט תני במתני' לפסול שינוי מראה בנט"י בשנפל לתוכן דיו וכו' ולא אשמועינן דאף בשנשתנה מראיהן מחמת דבר שאין בו ממש מיפסלי.

גם תיקשי במשה"ק הראשונים בחולין דק"ז. בהא דבעי התם קפדיתו אחזותא, והק' הראשונים שהרי תנן במתניתין דנפל בהן דיו או קנקנתום ונשתנו מראיהן פסולין, ואי נימא דדיו פוסל אף במקוה, א"כ הרי ליכא למשמע מינה דשינוי מראה פוסל בנט"י אף בשנשתנה מראיהן מחמת דבר שאין בו ממש, ושפיר בעי אם קפדיתו אחזותא, וכבר עמד בזה הברכ"י שם סק"ב, עיי"ש מש"כ לישב.

ונ' מזה דמקוה אינו נפסל בשנפל לתוכו דיו, וזהו דקמ"ל תנא דלנט"י מיפסלי המים בשנפל לתוכן דיו, ומשום דכל שנשתנה מראיתן לי"ל תורת מים לנט"י, ומינה נשמע דה"נ בשהדיח בהן וכו' ונשתנה מראיתן מיפסלי, וע"כ שפיר הקשו הראשונים דמאי בעי אי קפדיתו אחזותא, הרי תנן דנפל לתוכן דיו או קנקנתום מיפסלי, וה"נ בכל גווני שנשתנה מראיתן.

אך המג"א תמה מד' הראשונים בחולין ע"ד הטור, דאי אף בשנשתנו מחמת עצמן פסולין, א"כ מה הקשו הראשונים, הרי יל"פ דמיבע"ל אם קפדינן אחזותא לפסול אף בשנשתנו מחמת עצמן, דזה ליכא למיפשט ממתני', שהרי י"ל דדמי למי חטאת שאין נפסלין בשנשתנו מחמת עצמן, וצ"ע בד' הטור היאך ה"ז מתישב עם ד' אביו הרא"ש.

ד] והנה מד' הרמב"ם שכתב לפסול בשנשתנו מחמת מקומן, ולא כתב דאף אם נשתנו מחמת עצמן פסולין, דקדקו האחרונים דפליג ע"ד הטור וס"ל דאם נשתנו מחמת עצמן כשרין, אך החזו"א ידים סי' ה' ס"ק ז' י"ג דן לומר בדעת הרמב"ם דנשתנו מחמת מקומן הוי כנשתנו מחמת עצמן, ודעתו דאף נשתנו מחמת עצמן פסולין, ולמד כן מסוגיא דחולין דק"ז. דקפדיתו אחזותא, עיי"ש.

ובטעם פלוגתת הרמב"ם והטור בזה, מתבאר מד' הברכ"י שם שנחלקו בטעם הדין דמים שנשתנו מראיהן פסולין לנט"י.

דהנה הב"י שם הביא בשם הרא"ה בברכות, דהא דמים שנשתנו מראיהן פסולין לנט"י, הוא משום דבנט"י בעינן מים שלא נשתנו צורתן דומיא דקידוש ידים ורגלים מן הכיור, והתם מסתברא דילפינן ליה משום מים יתירא דכתיב ונתת שמה מים ורחצו אהרן ובניו ממנו וגו' בבואם אל אהל מועד ירחצו מים, ומהכא דייקינן דמים בהוייתן בעינן שלא נשתנו, עכ"ל,

ובברכ"י שם סק"א הביא דבד' הרמב"ם פ"ה מביאת מקדש הי"ב מבו' דמי כיור אין נפסלין בשינוי מראה, אא"כ נשתנו מחמת דבר אחר דומיא דמקוה, ולמד הרמב"ם כן ממש"א בזבחים דכ"ב. דמי מקוה כשרים למי כיור, ולדעתו הרי משכחת במי כיור שינוי מראה ולא פסיל, כנפלו בו מי צבע וכיוצא דוגמתו דכשר בטבילה, ותמה לפ"ז ע"ד הרא"ה דפסיק ותני במי כיור דכתיב מים יתרא דבעינן מים כהוייתן שלא נשתנו צורתן, דהרי זימנין דמשכחת במי כיור דנשתנו צורתן ול"ה כהוייתן וכשרים.

ועיי"ש שפירש בדעת הרא"ה דפליג ע"ד הרמב"ם וס"ל דמי כיור מיפסלי אף בנשתנו מחמת עצמן, ולמד הרא"ה כן מסוגיא דסוטה דט"ו: דאמר רבא כלי שנתאכמו פניו פסול, מה מים שלא נשתנו אף כלי שלא נשתנה, הרי מפורש דבמי כיור בעי מים שלא נשתנו, ומשמע שלא נשתנו מהוייתן בשום אופן, ולכן כלי שנתאכמו פניו ע"י האור פסול, וס"ל להרא"ה דמש"א בזבחים דמי מקוה כשרים למי כיור, אינו אלא לאפוקי דלא בעי מים חיים. וכן סבר דמשלים למקוה משלים לכיור. אבל אה"נ דחמיר טפי כיור, דשינוי מראה דשרי במקוה בכיור אסור, דמדכתיב מים יתרא דריש שיהיו בהוייתן.

ועיי"ש שביאר סוגיא דסוטה לדעת הרמב"ם, כמש"כ התוס' שם דמש"א מה מים שלא נשתנה מראיהן אף כלי שלא נשתנה מראהו, אי"ז אלא אסמכתא בעלמא, ופי' בדבריהם דהיינו דלגבי מים אין פוסל כלל אם נשתנה מראיהם אף מדרבנן, ואך דמכוון הש"ס דכ"ה דמים אין משתנים ע"י האור, אף כלי שלא נשתנה ע"י האור ואם נתאכם פסול מדרבנן, עיי"ש שהאריך להוכיח כן בביאור ד' התוס'.

ואשר זהו הא דס"ל להטור דאף מים שנשתנו מחמת עצמן פסולין לנט"י, דס"ל דבמי כיור דבעי' שלא נשתנו, מיפסלי אף בשנשתנו מחמת עצמן, וה"נ בנט"י דדמי לה מיפסלי המים אף בשנשתנה מראיתן מחמת עצמן.

אך להרמב"ם דס"ל דמי כיור לא מיפסלי בשינוי מראה רק בגונא שמקוה נפסל, בע"כ דהא דמים שנשתנו מחמת מקומן פסולין לנט"י, הגם דלא מיפסלי למקוה, הוא משום דמדמי' לה למי חטאת וכמ"ש הב"י סי' קנ"ט משם בה"ג דמים לנט"י דמו למי חטאת, ומי חטאת נפסלין אף בשנשתנה מראיתן מחמת מקומן, כ"ה דמיפסלי בשנשתנה מראיתן מחמת עשן דפסולין, כדתניא בתוספתא ופסקה הרמב"ם פ"ט דפרה, אך בחזו"א ידים סי' ה' סק"ז כתב דל"ד נשתנו מחמת מקומן לנשתנו מחמת עשן, עיי"ש, ואשר ע"כ אם נשתנה מראיתן מחמת עצמן לא מיפסלי, כ"ה דמי חטאת לא מיפסלי בזה, וכמש"כ הרמב"ם פ"ו מפרה, עכ"ד, וכ"כ גם הפמ"ג שם מש"ז א' דהא דמים לנט"י מיפסלי אף בשנשתנה מראיתן מחמת עצמן, הוא משום דמדמי' להו למי חטאת.

ה] והנה הברכ"י שם סק"ג הק', במש"כ הכס"מ והב"י דמש"כ הרמב"ם דמיפסלי מים לנט"י אף בנשתנו מחמת מקומן, למד כן מהא דתנן דנפל לתוכן דיו וכו', וסבר הרמב"ם דה"ה מחמת מקומן דמאי שנא, והק' הברכ"י, שהרי במקוה אם נשתנה מראיתן מחמת מקומן כשרים, וא"כ הרי ל"ד נשתנו מחמת מקומן לנשתנו מחמת שנפל לתוכן דיו, וא"כ מנ"ל להרמב"ם דאף נשתנו מחמת מקומן כשרים, וגם דאם אף בנשתנו מחמת מקומן פסולין, הו"ל למתני' לאשמועינן רבותא דאף בכה"ג מיפסלי, ואשר ע"כ כתב בדעת הרמב"ם דהא דפסיל בשנשתנו מראיתן מחמת מקומן לא למד כן ממתני', אלא הוא משום דבעי' דומיא דמי חטאת, וכנ"ל.

אך לא נתישב בזה משה"ק הברכ"י, דאם אף בנשתנו מחמת מקומן מיפסלי הו"ל למתני' לאשמועינן רבותא דאף בכה"ג מיפסלי.

ואמנם כבר נת' לעיל בדעת הרמב"ם ודעימי', דמדתני תנא לפסולא דשינוי מראה בשנפל לתוכן דיו, מ' דמקוה אינו נפסל בשנפל לתוכו דיו, ואשר ע"כ ליכא רבותא טפי בנשתנו מחמת מקומן מבנפל לתוכן דיו.

ומתבאר היטב מש"כ הכס"מ דמהא דתנן דנפל לתוכן דיו וכו' מיפסל, למד רבינו דה"נ מיפסלי בשנשתנה מראיתן מחמת מקומן דמאי שנא, שהרי מקוה אינו נפסל אף בשנפל לתוכו דיו, וע"כ מהא דמים שנפל לתוכן דיו פסולין לנט"י ש"מ דפסול שינוי מראה בנט"י הוא אף בשלא נפל לתוכן דבר המשנה את מראיהן, ומשום דאין פסול שינוי מראה בנט"י משום תערובת דבר הפוסל, אלא הוי פסול בהמים עצמן שנשתנה מראיתן, וא"כ ה"נ מיפסלי בשנשתנה מראיהן מחמת מקומן, וז"ב.

ו] ונמצא לפמש"נ דפליגי הראשונים בפסול שינוי מראה בנט"י, דדעת הראב"ד ודעימי' דהוי כפסול שינוי מראה במקוה, ולדידי' לא מיפסלי אלא בשנשתנה מראיהם מחמת דבר שיש בו ממש, ואף בשנימוחו בהן סממנין, אך אם נשתנו מחמת מקומן או מחמת עצמן לא מיפסלי.

ודעת הרמב"ם דהוי כפסולא דמי חטאת שנשתנו מראיהם, וע"כ מיפסלי אף בשנשתנו מחמת מקומן, אך אם נשתנו מחמת עצמן כשרים.

ודעת הרא"ה והטור דהוי כפסולא דמי כיור שנשתנו מראיהם, וע"כ מיפסלי אף בשנשתנו מחמת עצמן, דס"ל דמי כיור שנשתנה מראיהם אף מחמת עצמן מיפסלי, וכמשמעות הסוגיא דסוטה, ושלא כדעת הרמב"ם דלא מיפסלי מי כיור אלא בשינוי מראה הפוסל במקוה.

ולפמש"נ פליגי בגדר הפסול דשינוי מראה במים לנט"י, דלדעת הראב"ד אי"ז פסול בהמים גופייהו שנשתנו מראיהם, אלא כל פסולן הוא משום תערובת הדבר הפסול ששינה את מראיהם, אך לדעת הרמב"ם והרא"ה והטור הוי זה פסול בהמים גופייהו שנשתנו מברייתם, ואך דפליגי אם פסלינן אף בשנשתנו מחמת עצמן או לא.

ויש להוסיף, דלדעת הרא"ה דפסול שינוי מראה בנט"י ילפי' לה ממי כיור, הנה בסוטה דט"ו: לישנא דגמ' הוא דפסולייהו הוא משום שנשתנו מברייתן, וזה מתאים עם מש"נ דהוי זה פסול בהמים גופייהו שנשתנו מברייתן.

ז] והנה המג"א שם סק"א כתב, ז"ל, שנשתנו, נ"ל דאם חזרו לברייתן כשרים ע' בסוטה דף ט"ו, עכ"ל, וע' חזו"א ידים סי' ה' סקי"ב שהוכיח דאף אם חזרו לברייתן פסולין.

והנה הפמ"ג שם עמד ע"ד המג"א, דיש לפשוט ספק זה מהא דמצינו במקוה שנשתנה מראה המים, שאם חזרו למראיהן כשרים, וכן עמדו בזה העצי אלמוגים שם סק"ג והקר"א בסוטה דט"ו:, וצ"ב ד' המג"א שלא הביא מזה, וביותר קשיא ע"מ שהוכיח החזו"א דאף אם חזרו לברייתן פסולין, דמ"ש ממקוה שאם חזרו המים למראיהן כשרין.

אך לפמש"נ ניחא, דהגם דמקוה חוזר להכשרו בשחזר מראיהן למראה המים, מ"מ ליכא למילף מינה דה"נ מים שנשתנו וחזרו לברייתן כשרין לנט"י, דשאני פסול שינוי מראה במקוה, דאי"ז פסול במי המקוה גופייהו, אלא כל הפסול הוא משום תערובת המי פירות המשנה את מראה המקוה וחשיב דעיקר המקוה הוא ממי פירות, ואשר ע"כ כל שחזרו למראיתן ואין המקוה דמי פירות הוא חוזר לכשרותו, ומשא"כ בפסולא דשינוי מראה בנט"י דהוי זה פסול בהמים גופייהו, שפיר י"ל דכל שנשתנה מראיהם ונדחו, תו לא הדרי ומתכשרי, ואף אם חזרו למראיתן פסולין, שו"ר בס' תורת חיים שם סק"א שכתב כעי"ז.

וזהו שהביא המג"א מסוגיא דסוטה ??והחזו"א הוכיח

וכ"ה ל' המג"א חזרו לברייתן, והרי דהפסול הוא משום שאינן כברייתן, ולא משום התערובת,

אך בפמ"ג שם העיר עוד, דגם אם מדמי' לה למי חטאת??

אך אכתי ניחא ד' המג"א אם מדמי' למי כיור כד' הרא"ה, אך צ"ע שהרי המג"א גופי' מדמי לה למי חטאת, וע"כ מכשיר בשנשתנו מחמת עצמן??

ח] והנה בסוגיא דברכות ד"נ: מבו' לפירש"י שם, דמי פירות כשרין לנט"י, ועיי"ש בתוס' שדנו דמ"ש מהא דאמרי' דקפדינן אחזותא, וכן הק' בחי' הרשב"א שם.

ומבו' בדבריהם, דפסולא דשינוי מראה בנט"י, אי"ז משום תערובת דבר הפוסל כפסול שינוי מראה במקוה, וכמש"א בשבת דקמ"ד: דכל דבר שאין עושין ממנו מקוה לכתחילה פוסל את המקוה בשינוי מראה, אלא הוא משום דלנט"י בעי' שיהא להמים "מראה מים", וזהו שהקשו דמה"ט יפסלו אף מי פירות, כיון שאין להן מראה מים.

וברא"ש שם סי' ל"א, ז"ל, משמע מתוך פירושו דכל מי פירות ראוין לנט"י, אבל משנתן לתוכו מים שם יין עליו ואין נטילה ביין, ותימה דבפ' כל הבשר אמרי' דקפדינן אמנא וחזותא ותנן במס' ידים מים שנפל לתוכו קומוס וקנקנתום ונשתנו מראיהם פסולין, אלמא אפי' מראה מים בעינן, ומי פירות אפי' מראה מים אין בהם, ושמא יש לחלק דמים שנשתנו מראיהם גרוע ממי פירות שעומדים במראיתם ושם מים עליהם וכו', עכ"ל.

ומבו' בד' הרא"ש דיל"פ לדינא דמים שנשתנו מראיתן פסולין בתרי גווני, דיל"פ דפסולן הוא משום דמלבד דבעי' מים, בעי' נמי מראה מים, ולפ"ז כ"ש דיש לפסול מי פירות שאין להן מראה מים, ויל"פ דפסולן הוא משום דכל שנשתנו ממראיתן בטל מינייהו שם מים, ולפ"ז שפיר מצינו להכשיר במי פירות שלא נשתנו ממראיתן, אך עכ"פ ל"ד פסולן לפסול שינוי מראה במקוה דהוא משום תערובת דבר הפוסל.

ובמרדכי ברכות סי' קצ"ו כתב, ז"ל, ובפרק כל הבשר אמרינן דקפדינן אחזותא וכו', וצ"ע מהא דאמרינן פרק שלשה שאכלו יין עד שלא נתן לתוכו מים נוטלים ממנו לידים וי"ל ביין לבן, ומ"מ מים איקרו כדפירש"י ז"ל דאיקרי מי פירות, עכ"ל, והרי שדעתו כמו שפירש הרא"ש מתחילה, דפסול שינוי מראה לנט"י הוא משום דמלבד דבעי' מים, בעי' נמי מראה מים, ואשר זהו שכתב המרדכי דאין להכשיר אלא ביין לבן, דאית לי' מראה מים.

ט] והנה בד' המג"א סי' ק"ס סק"ב מתבאר, דאף להסוברים דמי פירות כשרים לנט"י, מ"מ אם נתערבו מי פירות במים ושינו את מראיהם ה"ה פסולין לנט"י, וע' היטב ביד אפרים שם.

אך החזו"א ידים סי' ה' סקי"ז נוטה, דאין לפסול בשנשתנו מחמת תערובת מי פירות, כיון דמי פירות עצמן כשרין לנט"י, ויישב בזה פסק הרמ"א דשכר כשר לנט"י, (והוא מאו"ז סי' ס'), אשר תמוה דמ"ט לא יפסל משום שינוי מראה, (והמג"א כתב דלא מיפסל כיון שנשתנה למעליותא, אך הגר"א פליג ע"ז, ועי' גם בשו"ת פנים מאירות ח"א סי' ל"א).

ומד' המג"א שפסל בזה, מבו' להדיא דפסול שינוי מראה בנט"י ל"ד לפסול שינוי מראה במקוה, שהרי במקוה אמרו להדיא בשבת דקמ"ד: דרק דבר שאין עושין ממנו מקוה לכתחילה פוסל את המקוה בשינוי מראה, וא"כ אם פסולא דשינוי מראה בנט"י דמי לפסולא דשינוי מראה במקוה, הרי ודאי דדבר שנוטלין ממנו לידים אינו פוסל בשינוי מראה, ובע"כ דפסולא דשינוי מראה בנט"י אינו משום תערובת דבר הפוסל, אלא הוא משום המים גופייהו דמיפסל בשנשתנו, וזהו שנקט המג"א דאף אם נשתנו ע"י מי פירות הכשרים לנט"י מיפסלי.

והנה בד' הראב"ד בשו"ת סי' כ"ג נ' להדיא כד' החזו"א, ז"ל, ועוד כי המקוה שנפל בתוכו יין ושנה את מראיו פסלו, ואלו לידים אפילו היין כשר ליטול וכו', עכ"ל, ומבו' להדיא מדבריו דבנט"י לא יהא להך דינא דמקוה דאם נפל בתוכו יין ושינה את מראיו פסול, משום דבנט"י אף היין עצמו כשר ליטול בו, וזה להדיא כד' החזו"א.

אך נ' פשוט דאין ללמוד מד' הראב"ד לדידן, דלהראב"ד לטעמי' דמדמי גדר הפסול דשינוי מראה בנט"י לגדר הפסול שינוי מראה במקוה, וס"ל דאף בנט"י שורש הפסול הוא משום תערובת דבר הפוסל, דמה"ט ס"ל דאין לפסול לנט"י בשנשתנו מראיהן מחמת דבר שאין בו ממש, הרי ודאי דכיון דבנט"י אף היין כשר ליטול, אף לא מיפסלי מים לנט"י בשעירב בתוכן יין, אך לדידן דפסול שינוי מראה בנט"י הוי פסול בעצם המים שנשתנו מברייתן, שפיר י"ל דאף אם נשתנו ע"י תערובת דבר הכשר לנט"י, חשיב כשינוי מראה לפסול.

ע' יד אפרים שתמה על המג"א במה שהביא מדיו, ששם נשתנה מחמת דבר אחר, ואם נפל שרף האילן ונשתנה מחמת עצמו מהיכ"ת דפסול, ועיי"ש במה שהאריך בזה, וצ"ע עוד.

ב בין מחמת עצמן - צ"ע דהר"ש פ"ט דפרה כתב תוספתא מי חטאת שנשתנו מחמת עצמן כשרים מחמת עשן או ד"א פסולים וגם הרמב"ם פסק כן פ"ו ופ"ט מה' פרה וכ"ה במשנה ספ"ח דפרה וכיון דכשרים למי חטאת ק"ו לנט"י וגם כאן דקדק הרמב"ם וכתב בין מחמת מקומן בין מחמת ד"א פסולין משמע דמחמת עצמן כשרים וכ"מ במשנה ששנינו נפל לתוכן דיו קומוס ושינו מראיהן פסולים ולא נקט סתם שינו מראיהן פסולים אלא משמע דוקא מחמת ד"א פסולים ועבי"ד סי רכ"א סכ"ה וסכ"ו וכ"מ ברא"ש דמקשה מאי פריך תלמודא אחזותא מתני' היא ולא קא מתרץ דמשקה איפסול בנשתנה מחמת עצמו אלא ע"כ מחמת עצמו כשר והא דהקשו הפוסקים דיין ליפסול משום שינוי מראה אע"ג דהוי מחמת עצמו י"ל דהכי קא קשיא להו מאחר דאם נפל יין לתוך המים נפסלו בשינוי מרא' כ"ש שיפסול הוא עצמו כמו דיו דפסול עסי"ב וצ"ע ולכן נ"ל להקל בנשתנו מחמת עצמן וכ"כ הב"ח:

אך משכנו"י סי' מ"ו נקט דההיא דסוטה הוי פסול בכל מקוה ולמד מינה דגם במעין פסול ודלא כהראב"ד, ופי' דל"ד למי צבע משום דהכא נשתנה מראה המים עצמו ומשא"כ במי צבע דכל השינוי הוא מחמת התערובת, וגם לפי דבריו נ' גדר הדברים דהיכא שנשתנה מראה המים עצמן הוי פסול בהמים, אך היכא שנשתנה מחמת תערובת ליכא פסול בהמים, ואך שהמי פירות שנפלו למקוה פוסלין אותו, וז"ב.

והאחרונים הק' על הטור ממשה"ק הראשונים אההיא דקפדיתו אחזותא, אך למש"נ נ' שדעתם דבנפל דיו וקנקנתום אין לפסול מדין שינוי מראה דמקוה, גם י"ל דפסול שינוי מראה דמקוה ל"ש כלל בנט"י לפמש"נ, ודו"ק.

וכ"ה ל' הגמ' קפדיתו אחזותא, והיינו דבעי' חזותא דמים, וכמו שפירש"י שם שיהא בהן מראה מים, ודו"ק.

וע' גם בפמ"ג במש"ז א' בזה דנט"י דמי למי חטאת, ע' ראב"ד בשינויי מהד' דכה"ג פוסל במים חיים, והגם דמעין אינו נפסל בשינוי מראה, והיינו משום דכל עדיפותא דמעין הוא כלפי פסול תערובת, וכמש"נ, ולא לגבי פסול משום עצם שינוי המראה, והיינו דהתם הוי פסול במים, ואך בנשתנו מחמת מקומן לא חשיב כלל כשינוי מראה דזהו עתה מראה המים, משא"כ בנשתנו מחמת עשן וכיו"ב, ומשא"כ במקוה כל הפסול הוא משום תערובת המי פירות.

שו"ת אגרות משה חלק יו"ד א סימן קכ ד"ה וגם על

וגם על זה שבנט"י פסולין בנשתנו מחמת מקומם היה קשה אם ניליף מק"ו ממקוה דבמקוה כשר ואף קומוס וקנקנתום שהוא מי צבע פסול בנט"י וכשר במקוה ועיין במשנ"א במס' ידים פ"א מ"ג שמחלק בין דיו יבש ללח דבלח שאין שם הסממנים יוכשר גם בנט"י דמיא דצבעא מיקרי וביבש שיש שם הסממנים יפסל וכמו במקוה עיי"ש ואינו נכון כלל דאף דנפלו הסממנים במקוה לא פסל רק במשקה אחר. וגם הוא עצמו בפ"ז ממקואות מ"ג מסיק דכשר אף שנפלו גוף הסממנים במקוה. אלא ודאי נט"י חמיר ממקוה לענין מראה משום שדומיא דכיור בעינן שלמדנו ממים יתירא דפוסל בשינוי מראה. ואף שגם נט"י כשר בתולדות המים אף שיש להם מראה אחר כמו יבחושין אדומים כדאיתא בסעי' י' ועיין בשער הציון שהקשה זה, הוא מחמת שבעינן רק שלא נשתנו כל אחד ממראיתו. ואף למאן דמכשיר נט"י ביין בסעי' י"ב הוא מחמת שהיין הוא מראהו כך ולא נשתנה. ועל הי"א שהביא הרמ"א דדוקא יין לבן משום דבעינן מראה מים תמוה מ"ש מיבחושין אדומים. וצריך לומר כדכתב הב"ח דכל מ"פ אה"נ כיון שעומדין במראיתן לא בעינן מראה מים ורק יין אדום שלא נקרא בשם מים פסול להי"א כשאינו במראה מים ולכן לא קשה מיבחושין אדומים שמראיתן כן. ועדין צ"ע בטעמייהו.

ובזה ניחא מה שהעירו מי גרע מקוה שנשתנו מראיו מברייתו מן המים דג"כ אין לו מראה מים, ולהנ"ל ניחא דכלל ל"ב מראה מים, אלא נפילת שאר משקין המשנה את מראיו פוסלת, ורמז לזה באגרות משה, ??, אך אכתי קשיא קו' זו במים לנט"י שנפסלין בכל שנוי מראה, דבדידהו לכאו' הגדר דעצם השנוי מראה פוסל, ויל"ע בזה.

ע' שעה"צ סי' ק"ס סק"ב וסקמ"ו שדן בברייתו של המים שיהא כשינוי מראה מחמת עצמן, ודן דהתם שאני דכן הוא מתחילת ברייתן.

ולגבי נט"י הק' כן הפמ"ג מש"ז י"א, והשעה"צ בסי' ק"ס, ומהר"י אסאד יו"ד סי' רכ"ז וע' מהרש"ם ח"ג סי' י"ג מה שהביא??

1. אך ד' הטור אכתי לא נתישבו בזה, שהרי מי חטאת נפסלין אף בשנשתנה מראיתן מחמת מקומן, ולא מיפסלי בשנשתנה מראיתן מחמת עצמן, וא"כ מ"ט לא תני רבותא במתני' דמיפסלי המים אף בשנשתנה מראיתן מחמת עצמן, ול"ד למי חטאת.

   ובביאור הגר"א ר"ס ק"ס פירש לדעת הטור, דזהו הא דבעי בחולין דק"ז. אי קפדיתו אחזותא, דהגם דתנן במתני' דמים שנשתנו מראיהן פסולין, וכמשה"ק התוס' וש"ר שם, מ"מ בעי אם קפדיתו אחזותא דנשתנו מחמת עצמן, ופשיט לי' דאף ע"ז קפדינן, וצ"ב מ"ט לא תני לה במתני' דהוי רבותא טפי. [↑](#footnote-ref-2)