שיעור מג רטז ג-יב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רב - רל ברכות הנהנין

**שיעורי הלכה**

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**..**

**הלכות ברכות**

**שיעור מג**

**~ סימן רטז סעי' ג - יב ~**

## [סעיף ג] על הורד ועל הקנמון שהוא עור הנדי, ועל מי הורד, ועל הלבונה והמצטיכי וכיוצא בהם בורא עצי בשמים.

## [סעיף ד] על שמן אפרסמון מברך בורא שמן ערב.

## [סעיף ה] שמן זית שכתשו או טחנו עד שחזר ריחו נודף, מברך עליו בורא עצי בשמים.

## [סעיף ו] שמן שבשמו כמו שמן המשחה, אם בעצי בשמים מברך בורא עצי בשמים, ואם בעשבי בשמים מברך בורא עשבי בשמים, ואם היו בו עצים ועשבים מברך בורא מיני בשמים, ואם סיננו והוציא ממנו הבשמים, יש אומרים שמברך בורא שמן ערב, וי"א שאינו מברך עליו כלל דהוי ריח שאין לו עיקר, וכיון שספק הוא נכון ליזהר מלהריח בו.

# ביאור ברכת שמן אפרסמון

נתבאר בסוגיא בברכות (מג, א) דעל משחא דאפרסמון מברך בורא שמן ערב. וביאר המשנ"ב (ס"ק כג) דמפני שהוא נמצא בא"י והוא חשוב קבעו לו ברכה בפני עצמה להורות על חשיבותו. אמנם הטור ביאר דאדרבה מחמת פחיתותו של השמן אפרסמון מברכים עליו בורא שמן ערב, היינו דחשיב כריח שאין לו עיקר שהרי הוציאו את עיקר הפרי, ומשום כך אי אפשר לברך עליו כברכת הפרי או העשב שהיה בתוכו, ולכן תיקנו לברך בורא שמן ערב.

# ברכת השמן שבישמו אותו בבשמים

והנה בשו"ע בסעיף ו נתבאר שעל שמן שבישמו אותו בעצי או עשבי בשמים וסיננו משם את הבשמים י"א שמברך בורא שמן ערב וי"א שאינו מברך עליו כלל. ובביאור שיטת הראשונים שאינו מברך כלל הביא בשעה"צ (ס"ק כה) שהבית יוסף תלה את זה בשיטת הרמב"ם שכתב (פרק ט הלכה ח) שהמריח בכלים שהן מוגמרין אינו מברך לפי שאין שם עיקר אלא ריח בלא עיקר, וה"נ מהאי טעמא ס"ל שאין מברכין על השמן שסיננו ממנו עצי בשמים משום שהוא נחשב כריח שאין לו עיקר.

אך כתב השעה"צ דניכר שלא היה לפני הבית יוסף את דברי הרא"ה, דברא"ה מבואר להדיא שהיא שיטה בפנ"ע דס"ל שאין לברך על שמן שסיננו את הבשמים מתוכו.

ובאמת כבר בב"ח תמה שאין הוכחה מדברי הרמב"ם דאף אי נימא שאינו מברך על הריח שבכלים משום שאין לו עיקר, שאני שמן שהבשמים נשרו בתוכו, וכמו שפסק הרמב"ם עצמו להדיא (שם הלכה ג) שעל שמן כעין שמן המשחה יש לברך בורא מיני בשמים, וכן נתבאר לעיל שעל שמן אפרסמון מברכים אפילו שאין בו עיקר וכמשנ"ת בשם הטור, וא"כ אין ראיה כלל מדין כלים לדין שמן שסינן ממנו עצי בשמים.

ובשיטת הי"א שמברך בורא שמן ערב ביאר המשנ"ב (ס"ק ל) משום דדמי לאפרסמון. ובשעה"צ (שם) כתב שזה נסתר ממש"כ השו"ע לעניין שמן זית (בסעיף ה) דסתם השו"ע שעל שמן זית מברכים בורא עצי בשמים אף שעיקר הפרי אינו לפנינו, ולפי מש"כ השו"ע כאן כשאין עיקר הפרי לפנינו יש לברך בורא שמן ערב. אך דחה השעה"צ דיתכן שבכל עצי הבשמים אין מברכים על השמן שנשרו בו בורא עצי בשמים משום דכל היוצא מהן אינו כמותו והרי הוא יורד מחשיבותו, אך שמן זית שהוא משקה חשוב ולגבי ברכת הנהנין מברכים עליו בורא פרי העץ, ה"ה שאינו מאבד את ברכת הריח שלו ולכן מברכים עליו בורא עצי בשמים.

והוסיף השעה"צ דעדיין יש להעיר מסתימת השו"ע לעניין מי ורד (סעיף ג) שכתב שעל מי ורד מברך בורא עצי בשמים, ומשמע שהם מים שיש בהם ריח אחר שהוציאו מהם את הבשמים, וכתב שם שצריך לדחוק דמיירי שנשאר מעט מהורד עצמו בתוך השמן ולכן מברך עליו בורא עצי בשמים.

ועולה לנו דהשו"ע הביא ב' דיעות לעניין שמן שבישמו אותו בעצי בשמים די"א שיברך בורא שמן ערב וי"א שאינו מברך כלל. ובבית יוסף הביא שיטה שלישית בראשונים שיש לברך על השמן ברכת בורא מיני בשמים.

ולדינא מסיק המשנ"ב (ס"ק לב) דאף שכתב השו"ע דנכון ליזהר מלהריח בו, אם אינו רוצה להחמיר על עצמו יכול לכתחילה להריח בו ולברך בורא מיני בשמים ויוצא בזה ידי חובתו. וביאר השעה"צ (ס"ק כח) דאף שיש שיטה שאינו מברך כלל, כיון די"א שמברך בורא שמן ערב וי"א שמברך בורא עצי בשמים אם יברך בורא מיני בשמים יצא בדיעבד לשתי הדיעות, כי ברכת בורא מיני בשמים היא ברכה יותר כוללת, ויכול לסמוך על ב' דיעות אלו בצירוף דעת הראב"ד (שהובאה בטור) שמברך בורא מיני בשמים, וא"צ לחוש לדעת הרא"ה שא"צ לברך ע"ז כלל. [ומוכח מכאן דברכת בורא מיני בשמים פוטרת גם את ברכת 'בורא שמן ערב' כי היא ברכה כללית].

# ברכה על ריח שאין לו עיקר

הנה מדברי המשנ"ב הנ"ל מתבאר לדינא שעל שמן שסיננו את הבשמים ממנו יש לברך בורא שמן ערב, ולכאורה ה"ה לכל דבר הנותן ריח אף אם הוציאו ממנו את הבשמים יש לברך עליו בורא מיני בשמים, וכגון טבק שמערבים בו תמצית של חומר שנשרו בו בשמים יש לברך עליו בורא מיני בשמים, שהרי דעת המשנ"ב שמברכים על ריח שאין לו עיקר.

אך יל"ע דמפורש בשו"ע לקמן (סימן ריז סעיף ב) שהמריח את הכלים אינו מברך משום שאין לו עיקר, וצ"ל כמו שנתבאר לעיל מהב"ח ששמן שהבשמים נשרו בו חשיב כריח שיש לו עיקר. [ומש"כ במשנ"ב (שם ס"ק יג) דהטעם שאין מברכין על מוגמר שמגמרין בו את הכלים הוא מטעם שעושה אותו רק בשביל לתת ריח בכלים, ולא בשביל שיריחו בו בני אדם, ושאם עושה אותו גם כדי שיריחו בו בני אדם יש לברך עליו, היינו באופן שמריח את הבשמים עצמם, אך המריח את הכלים אינו מברך משום שאין לו עיקר].

אכן נראה מדברי הפוסקים שהכריעו שלא מברכים על זה, דהנה בבאר היטב (ס"ק יג) כתב על דעת הי"א בשו"ע שאין מברכין על שמן שהוציאו ממנו את עצי הבשמים, דמטעם זה אין מברכין על הטאבא"ק ששואפין בחוטם, והיינו דס"ל שלדינא חישינן לדיעה זו שאין מברכין על ריח שאין לו עיקר.

ומשמעות דבריו שנהגו להריח את הטבק בלא ברכה ולא חששו למש"כ בשו"ע דמשום הספק נכון ליזהר שלא להריח בו, וכ"כ במחזיק ברכה בסימן רי (ס"ק ו) שלא ראה מי שנזהר מלהריח את הטבק אף שאין מברכין עליו. ובהלכות קטנות (חלק א סימן קא) ג"כ כתב שמריח בו ואינו מברך עליו, אך ע"ש שכתב דאנשי מעשה היו מחזרין ומריחין דבר שחייב בברכה ואח"כ היו שואפין אותו לצאת מידי ספיקא.

# ברכה על טבק סינטטי ועל בושם

ובשיעורי הגרי"ש (ברכות מג, א) הביאו שחשש לכתחילה שלא להריח טבק משום דדומה לשמן ערב שנחלקו הראשונים אם מברך עליו כיון שהוא בכלל ריח שאין לו עיקר [אכן לפי מה שהכריע המשנ"ב אם רוצה יכול להריח ולברך בורא מיני בשמים].

אכן הביא שם שבטבק המצוי כיום מעורב בו חומר סינטטי, ודעת הגרש"ז (שש"כ פרק סא הערה לב) שעל חומר ריח סינטטי אין מברכים ברכת הריח, אמנם הגריש"א בשיעורים שם תמה דמדוע שלא יברכו על זה, ואף שהחומר מתפרק ורק אח"כ נוצר ממנו ריח טוב, הרי מצינו כעין זה במוס"ק שנעשה מזיעה או מצואה של בהמה ונעשה בו ריח טוב ומברכים עליו (כמשנ"ת לעיל סעיף ב ובשיעורים שם), וה"נ הרי סו"ס הוא בא מחומרים טבעיים שפירקו אותם וכעת הם נותנים ריח טוב ומדוע שלא יברכו עליהם, ולכן הורה הגריש"א שיש לברך עליהם וצ"ע.

ולעניין בושם ששמים על איש מסתבר שאין לברך כי נותנים אותו רק להעביר ריח רע, ובכה"ג ודאי אין מברכים כמו על כלים שהם מוגמרים (סימן ריז סעיף ב), אך בבשמים שהאשה נותנת כדי לתת ריח טוב לכאורה לדעת הגריש"א יש לברך עליו, וכ"ש במיני בשמים שנשאר בהם מעט ממין הבושם עצמו דלכאורה לכו"ע יש לברך עליהם. אכן לדינא הורה הגריש"א שאין לברך עליו כי הריח נבלע בגוף והוי כריח שאין לו עיקר. ומטעם זה נראה דאף אם מריח את הבשמים בבקבוק לא חשיב כבשמים העומדים לריח כיון שהם עומדים לתת ריח רק אחר שייבלעו בגוף ודוק.

ועל הרחת סיגריות נראה עוד טעם שאין מברכים על ריחו כי אין זה ריח חשוב, ודמי למשנ"ת ברמ"א (לקמן סעיף יד) לעניין פת די"א שאין מברכים עליו כי אין זה ריח חשוב לברך עליו.

## [סעיף י] היו לפניו עצי בשמים ועשבי בשמים ומיני בשמים, מברך על כל אחד ברכה הראויה לו. הגה: ואם בירך על כולם מיני בשמים יצא. ואם צריך להקדים של עץ לשל עשבי בשמים ע"ל סי' רי"א.

ובמשנ"ב (ס"ק מ) הביא דבסימן ריא (סעיף ג) מצינו פלוגתא לענין בפה"ע ובפה"א אם צריך להקדים פה"ע וה"נ בעניננו. והוסיף המשנ"ב דכמו שנתבאר שם דמברך על מה שהוא חביב לו תמיד, ואם שניהם חביבין אצלו בשוה נתבאר שם שנכון יותר להקדים בפה"ע, וכתב המשנ"ב דה"ה הכא אם חביבין אצלו שניהם בשוה נכון יותר להקדים העצי בשמים. ואף שאינו דומה ממש דהתם אם מברך בפה"א על פרי העץ יצא בדיעבד, אך כאן אם מברך עשבי בשמים על עצי בשמים אינו יוצא ידי חובתו, מ"מ גם כאן יש להקדים ברכת בורא עצי בשמים כמש"כ המג"א (ס"ק טז) שברכת בורא עשבי בשמים היא כוללת לכל הגדל באדמה, ועצי בשמים הוא רק הגדל באילן.

## [סעיף יא] הביאו לפניו הדס ושמן להריח בהם אם ברכותיהן שוות מברך על ההדס ופוטר את השמן, ואם אינם שוות מברך על ההדס תחילה.

וכתב המשנ"ב (ס"ק מה) שההדס קודם גם לאפרסמון [ודלא כא"ר], ואף שהאפרסמון חשוב וקבעו לו ברכה בפנ"ע, מ"מ ההדס קודם משום שההדס הוא בעין ממש כמו שנוצר.

## [סעיף יב] מברכין על המוגמר (פי' בשמים שמשימים על הגחלים להריח בהם) משיעלה קיטור עשנו קודם שיגיע לו הריח, אבל לא יברך קודם שיעלה קיטור העשן.

ומבואר כאן חידוש שצריך שיעלה הקיטור כדי שיהיה עובר לעשייתן, והיינו דאף שהריח עולה מעצמו אחר שבירך, אם לא התחיל לעלות עשן חשיב כ'לפני' ואינו עובר לעשייתו.

סיכום הדברים:

1. על שמן אפרסמון מברך בורא שמן ערב, וי"א שהוא משום מעלתו וחשיבותו תיקנו לו ברכה בפנ"ע, ויש שפירשו דאדרבה מחמת שאין לו עיקר מברכים עליו ברכה זו.
2. שמן שבישמו אותו בבשמים י"א שמברך בורא שמן ערב וי"א שאינו מברך וי"א שמברך בורא מיני בשמים. ובשו"ע כתב שלא להריח בו והמשנ"ב היקל למי שאינו מחמיר על עצמו שיכול לברך ב"מ בשמים.
3. ולדעת המשנ"ב כן הוא בכל ריח שאין לו עיקר דמברכים עליו במ"ב, אכן בבאה"ט ובעוד אחרונים נקטו שאין מברכים על ריח שאין לו עיקר.
4. על טבק שבא מעשבים ששרו אותם בעצי בשמים לדעת המשנ"ב יש לברך ב"מ בשמים, אך לדעת האחרונים אין לברך עליו.
5. דעת הגרש"ז שעל טבק סינטטי אין לברך כלל, אך הגריש"א כתב שיש לברך.
6. על בושם של נשים אין לברך לכו"ע כיון שהוא נבלע בבשר, ואפילו בעודו בבקבוק אין לברך כיון שמיועד להיבלע בבשר.
7. ברכת בורא עצי בשמים קודמת לבורא עשבי בשמים משום שעשבי בשמים כולל יותר מינים.