מוקצה כ
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן שח עד שי - מוקצה

##### הלכות

##### **מוקצה**

##### או"ח סימן שח סעי' מח - נב

##### שיעור כ

# **שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

### [סעיף מח] מתר לטלטל מניפה בשבת כדי להבריח הזבובים.

## מניפה כלי שמלאכתו לאיסור או להיתר

וכתב המשנ"ב (ס"ק קסב) דהוא ככל כלי שמלאכתו לאיסור דמותר לטלטלו לצורך גופו, וציין לשו"ע לעיל סעיף כג. וכוונתו למבואר שם דמותר לחתוך ענף מן הדקל מבעוד יום להבריח בו את הזבובים דכיון דלצורך חתכו עשאו כלי גמור.

והשבט הלוי (חלק ג סימן לד) תמה מדוע אינה נעשית ככלי שמלאכתו להיתר, כיון שאינו מיועד אלא להבריח את הזבובים, והביא שם בהגה"ה בשולי הגיליון שבשו"ת התשב"ץ (קטן סימן נט) משמע כדברי המשנה ברורה דחשיב כלי שמלאכתו לאיסור. ונראה דאף שאפשר שכלי זה יהרוג את הזבובים וכמבואר במשנ"ב לעיל (ס"ק צט) דיש ליזהר בשעה שמבריחם שלא יהרגם, לא נראה דמשום כך חשיב ככלי שמלאכתו לאיסור, וצ"ע.

### [סעיף מט] מכבדות שמכבדים בהם הקרקע מותר לטלטלם.

## טלטול מטאטא בזמנינו

וכתב המשנ"ב (ס"ק קסג) דהמחבר אזיל לשיטתו לעיל בסימן שלז (סעיף ב) דמותר לכבד את הקרקע המרוצף, ולא גזרינן אטו שאינו מרוצף דאסור משום אשוויי גומות, ולכן המכבדות הן כלי שמלאכתו להיתר, אך לדעת הרמ"א לעיל (שם) שאפילו בקרקע מרוצפת אסרו לכבד גזירה אטו שאינו מרוצף, וא"כ הוי ככלי שמלאכתו לאיסור, ואין לטלטלו כי אם לצורך גופו ומקומו.

אמנם בזמנינו שכל בתי העיר מרוצפים מותר לכבד את הבית במטאטא, כיון שלא שייך גזירה אטו בית שאינו מרוצף כיון שכל בתי העיר מרוצפין וכמבואר בביאור הלכה (לקמן סימן שלז ד"ה ויש) דבכהאי גוונא לא גזרו שלא לכבד את הבית, וא"כ הוי כלי שמלאכתו להיתר.

### [סעיף נ] הרשב"א מתיר לטלטל האצטרלו"ב בשבת וכן ספרי החכמות, ולדעת הרמב"ם יש להסתפק בדבר.

## טלטול ספרי חכמות

וביאור דברי המחבר דלעיל (סימן שז סעיף יז) הביא המחבר דאסור ללמוד בשבת וביום טוב זולת בדברי תורה, ואפילו בספרי חכמות אסור, ויש מי שמתיר, ועל פי סברתו מותר להביט באצטרלו"ב בשבת. והדעה הראשונה זו דעת הרמב"ם (בפירוש המשניות בפרק כג דשבת) דכל ספרי חכמה אסור לקרוא בהם בשבת, אך דעת הרשב"א דשאר חכמות לא נאסרו משום שטרי הדיוטות, וזו הדעה המקילה לקרוא בהן. וע"ש במשנ"ב (ס"ק סה) דכתב שנהגו להקל כדעת הרשב"א שמותר לקרוא בספר החכמות, אלא שלירא שמים ראוי להחמיר בזה.

וכוונת המחבר כאן דלדעת הרשב"א שמותר ללמוד בספרי חכמות ודאי שמותר לטלטלן, אך לדעת הרמב"ם שאוסר ללמוד בספרי החכמות יש להסתפק אם הוא הדין שיהיה אסור לטלטלם אפילו לצורך גופו ומקומו משום דלא הוו כלי כלל.

והנה המשנ"ב (ס"ק קסד) הביא מביאור הגר"א דלדעתו אף דברים שאסור לקרוא בהם בשבת משום שטרי הדיוטות מותרים בטלטול, דהוו כלי גמור, וכל האיסור לטלטל הוא רק בספרים שאסורים בקריאה אף בחול כספרי אגדתא. וע"ש שכתב דדמי לטלטול קמיע שאינו מומחה או שטרי הדיוטות דמותרים בטלטול [ומה שהוכיח מקמיע צ"ע דשמא מותר בטלטול כיון שמטלטלו שמא יועיל לו וא"כ חזי לשימוש בשבת].

ונראה לבאר דברי הגר"א על פי מה שנתבאר בשיעורים לעיל (שיעור ט ושיעור יא) דדבר שיש עליו שם כלי אף אם אינו ראוי לשימוש בשבת מותר בטלטול, וכמו שמצינו לעיל (סעיף טו) שסנדל שנפסקה רצועתו מותר בטלטול אף שאסור לתקנו בשבת ואינו ראוי לשימוש בשבת עצמה, והכא נמי ספרים אלו שמותר ללמוד בהם בחול הוו כלי ומותר לטלטלם לצורך גופם ומקומם, ומסתבר דאסור לטלטלן מחמה לצל דבזה דומה לכל כלי שמלאכתו לאיסור.

## טלטול עיתון בשבת

והנה הביאו מהחזו"א (מנוחה שלמה עמוד רלה) שיש להחמיר שלא לקרוא עיתון בשבת, ומשום כך אסור אף לטלטלו בשבת, וצ"ע דלפי המבואר מדברי הגר"א הנ"ל אף אם אסור לקרוא בו בשבת, כיון שיש עליו שם כלי, שהרי אפשר לקרוא בו בחול, מותר לטלטלו בשבת.

### [סעיף נא] מה שמורה על השעות שקורין רילוז"ו, בין שהוא של חול בין שהוא של מין אחר, יש להסתפק אם מותר לטלטלו (וכבר פשט המנהג לאסור).

## טעם האיסור בטלטול שעון חול

וביאר המשנ"ב (ס"ק קסח) שיש להסתפק אי דמי מדידת הזמן כמדידה איסור בשבת.

וביאר בחוט שני (פרק סט ס"ק א) דספיקו של השו"ע הוא בשעון שהוא כעין שעון חול, וכיון שממלאין הכלי בחול מפעם לפעם חשיב כלי שמלאכתו למדידה, והוסיף שם דלפי"ז שעונים שלנו, היינו שעון שבזמנו שהיה צריך להטעין אותו רק פעם ביום, יש להקל לטלטלם דלא חשיבו כלי למדידה.

## טלטול שעון יד בזמנינו

ובשעוני יד שלנו פשוט שיש להתיר כיון שמוטען רק בזמנים רחוקים. אמנם כתב החוט שני (שם) ששעון שנעצר דינו ככלי שמלאכתו לאיסור כיון שאי אפשר להשתמש בו אלא ע"י מלאכה של איסור.

אכן יש שכתבו דשעון שיש בו כפתורים, ויש חשש שמא ילחץ עליהם בשבת, אסור לעונדם שמא ילחץ עליהם בשבת. וכבר הבאנו את דברי החזו"א (אורח חיים סימן סב ס"ק כו בד"ה ודברי הר"מ) שכתב שכל היכא שבדבר קל יכול לבוא לידי מכשול, אין צריך מושב בית דין ועל כל דיין יש לאוסרו.

## טלטול השעונים הגדולים

ולגבי טלטול השעונים הגדולים המונחים על גבי הקרקע משמע מהמשנ"ב (ס"ק קסח) שהאיסור הוא משום דהוי כלי שמלאכתו לאיסור, דע"ש שהביא בשם השערי תשובה דאף שמותר לטלטל את השעונים הקטנים הנקראים טאשיי"ן-אוה"ר [שעון כיס], מכל מקום אסור לטלטל את השעונים הגדולים הנקראים וואנ"ד-אוה"ר [שעון קיר], ומקור דברי המשנ"ב הוא מהשערי תשובה (ס"ק מט) שהביא דין זה בשם השבות יעקב (חלק ג סימן כו) ושם מבואר דכוונתו לשעון אורלגין שמשום שעושה רעש יש לאוסרו דהוי ככלי שמלאכתו לאיסור, ועוד כתב טעם לאסור שמכיון שמקפידים עליו שלא לעשות בו שימוש אחר, הוי מוקצה מחמת חסרון כיס.

אמנם דעת החזו"א (סימן מג ס"ק יז) דכל כלי שאין מטלטלין אותו, אלא משתמשין בו במקומו וקובעין לו מקום לשימושו לא חשיב כלי לטלטול. והוסיף שם, דמטעם זה אסור לטלטל את המורה שעות שעל הכותל משום דקובע לו מקום לשימושו, ולא חשיב כלי לטלטול, ומבואר דלדעתו טעם האיסור לטלטל את המורה שעות הוא משום דכל שקובע לו מקום לא הוי כלי כלל. ולפי"ז אסור לטלטלו אפילו לצורך גופו ומקומו [והארכנו בזה לעיל שיעור ב].

### [סעיף נב] מוקצה לעשירים הוי מוקצה, ואפילו עניים אין מטלטלין.

## חפץ בבעלות העני

כתב המשנ"ב (ס"ק קע) מבואר החפץ בבעלות עני מותר לעני לטלטלו, וכמבואר לעיל (סעיף יג) שמותר לטלטל מטלניות שיש בהן ג' על ג' אף שעשיר אינו משתמש בהן. עוד כתב שם דאם החפץ בבעלות העני, אפילו העשיר מותר בטלטולו, אלא שהביא מהט"ז דההיתר לטלטלו הוא דווקא בבית העני. אכן החזו"א (סימן מג ס"ק כ) כתב דאין לכך מקור בגמרא, וכיון שיש על זה שם של כלי, דהא עומד לשימוש העני, מותר לטלטלו בכל מקום.

## נדר שלא יהנה מהככר

ובאופן שנדר שלא יהנה ממאכל מסויים, כתב המשנ"ב (שם) דלא נעשה מוקצה משום כך הואיל ומותר לאחרים, ואפילו הוא עצמו יכול לטלטלו. וכתב השער הציון (ס"ק קלג) דכן היא דעת התוספות ודלא כהר"ן. אמנם החזו"א (שם) ביאר שלא נחלקו התוס' והר"ן, אלא שדברי התוס' שהתירו לטלטל את המאכל הוא באופן שאין בדעתו להתיר את הנדר, ובכה"ג מסתבר שבדעתו ליתנו לאחר ולכן הוא אינו מוקצה, כיון שעומד לשימוש אחרים, ומה שאסר הר"ן מאכל שנדרו ממנו היינו באופן שבדעתו להתיר את נדרו, וא"כ המאכל אינו עומד לשימוש בשבת, כיון שאין בדעתו ליתנו לאחרים, ולכן אסור לטלטלו.

## טלטול קטניות או מצה שרויה

והנה כתב הכף החיים (סימן תנג ס"ק יז) דמותר לבן אשכנז לטלטל קיטניות בשבת הואיל וראויות הם לבני ספרד, ובפשטות נראה דלפי דברי החזו"א הנ"ל יהיה אסור לטלטלן דכיון שאינו מתכנן לתת אותו לשכנו, שהרי הם יהיו מותרין לאחר הפסח, אם כן אינו מיועד לשכנו והוי מוקצה דהא אינו עומד לשימוש.

אכן מצינו להדיא בחזו"א (סימן מט ס"ק טז) שכתב לגבי איסור מוקצה במצה שרויה, דכיון שהאיסור לאכול מצה שרויה הוא רק בתורת חומרא, מותר לטלטלה בשבת. וציין שכ"כ בסימן מג, וכוונתו לדברי התוס' שהתירו לטלטל מאכל שנאסר משום נדר כיון שראוי לאחרים. ולכאורה צ"ע דהא לפי מה שביארנו בדעתו אין היתר לטלטל את המצה אף שמותר לאחרים כיון שאין בדעתו ליתנה לאחר לפי שיכול לשמור אותה לאחר יום טוב.

ועל כרחך נראה דכוונת החזו"א דכל אוכל עומד גם לאורחים וכיון שיכול לתת לאחרים אינו נעשה מוקצה, ומה שכתב דככר של נדר הוי מוקצה היינו באופן שהחליט שאינו רוצה ליתנו לאחרים דבאופן זה הדבר אינו עומד לשימוש בשבת כיון שברור שלא יתנו לאחרים.

ועכ"פ עולה לדינא דאף לדעת החזו"א מותר לטלטל מצה שרויה וכן קיטניות, דאף שנוהל שלא לאוכלם הרי עומד הוא לאורחים ויכול ליתנם לאחרים [ודין זה מצוי אם חל שבת במוצאי שביעי של פסח דמותר לאכול קיטניות ואין איסור לטלטלם משום מוקצה], אמנם מבואר שם בחזו"א (סימן מג הנ"ל) דדבר שאסור לאוכלו מדינא אסור בטלטול, כיון שאין היתר ליתנו לחבירו אפילו אם חבירו סובר שמותר מדינא.

[ומתבאר דאסור לתת לחבירו דבר איסור אף אם חבירו סובר שהדבר מותר, אלא אם כן אסור רק משום חומרא, וכעין זה מבואר בביאור הלכה לעיל (סימן רצו סעיף ב ד"ה אם) שאם עושה הבדלה על שיכר חדש בזמן הזה אינו יוצא ידי חובתו, כיון שקיבל עליו ליזהר בזה מדינא, אך אם קיבל עליו ליזהר בזה רק בתורת חומרא, יכול לצאת על ידו.]

***הדינים העולים***

1. מותר לטלטל מניפה לצורך הברחת הזבובים דהוי כלי שמלאכתו לאיסור.
2. בזמנינו שכל בתי העיר מרוצפים מותר לטלטל מטאטא.
3. המחבר הסתפק לדעת הרמב"ם שאסור לקרוא בספרי חכמות דה"ה שיהיה איסור לטלטלם דלא חזו למידי, אך העיקר כדעת הגר"א דלכו"ע הוי כלי, אמנם לדעת הרמב"ם הוא כלי שמלאכתו לאיסור.
4. אסור לטלטל שעון חול, ובמשנ"ב משמע דהוי כלי שמלאכתו לאיסור כיון שמוסיף שם חול והוי כלי שמלאכתו למדידה.
5. לדעת המשנ"ב יש להקל בשעונים שלנו שפועלים בלא מדידה כלל. ויש שאסרו באופן שיש כפתורים דחיישינן שמא ילחץ עליהם בשבת.
6. דעת החזו"א ששעונים גדולים אסורים בטלטול משום שקובע להם מקום. ולמד מכך שאסור לטלטל כל דבר שקובע לו מקום.
7. חפץ שהוא בבעלות עני מותר לעשיר לטלטלו אף שדרכו לזרוק חפץ כזה, ולדעת המשנ"ב הוא דווק בבית העני, ולחזו"א מותר בכל מקום.
8. נדר שלא יהנה מככר מותר לטלטלו. ולדעת החזו"א אם דעתו שלא ליתנו לאחרים אסור לטלטלו.
9. מותר לטלטל קיטניות בפסח וכן מצה שרויה אפילו למי שנוהג שלא לאוכלם, כיון שיכול ליתנם לאחר.