שיט  ח מוכן
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן שיט - בורר

#

##### שיעור ח

##### הלכות שבת

##### **בורר**

##### סימן שיט סעיף י

# שיעורי הלכה

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

עניינים הנידונים

* **סינון לכלוכים מהמים, בנקיים ובעכורים.**
* **אם רוצה מרק בלא אטריות טם מותר להוציאם.**
* **איסטניס אם מותר לו לסנן מים צלולים, ואם אחר יכול לסנן בשבילו.**
* **סינון ע"י מפה אם יש בזה משום ליבון.**

# דין סינון מים ויין צלולין ועכורין, במשמרת וסודר

#

# בצלולין אם שרי אף מפני קסמין דקין

א] [סעיף י] **יין או מים שהם צלולים מותר לסננן במשמרת.** הגה: ואע"פ שיש בו קסמין דקין הואיל וראויין לשתות בלא"ה. **אבל בסודר, מים אסור משום לבון ויין ושאר משקין מותר. ואם הם עכורים, בין מים בין יין אסור לסננם. ולהרמב"ם, במשמרת אסור ואפי' מים ויין צלולים, ואפי' בסודרים לא התירו אלא בצלולין אבל לא בעכורים וכו'.** דעה ראשונה היא דעת הר"ן והרשב"א וכן נקטו הפוסקים לעיקר, דמים ויין צלולין מותר לסננם אפי' במשמרת, ואין בהם משום בורר, וכמבואר במ"ב (ס"ק לד) וז"ל "כיון דבלאו הסנון ג"כ הם צלולים וראויים לשתות, לכן אין בזה משום בורר. וצלולים מקרי כל שראוי לשתות כך בלי סנון לרוב בני אדם".

ודעת הסמ"ג והביאו הרמ"א דאף מקסמין דקין מותר לסננו, כיון דראויין לשתותו בלא"ה. ובשעה"צ (ס"ק לג) הביא דעת הרשב"א דצלולים שמותר דוקא באין בו שמרים, ולפ"ז ק"ו דקסמין דקין אסור, דשמרים עדיפי שהם חלק מהיין עצמו משא"כ קסמין. ומ"מ דעת הסמ"ג להיתרא וכן הכריע הרמ"א.

ב] ובדעת הסמ"ג דאף קסמין דקין מותר לסנן, תמה האגל"ט (מרקד ז) דמה לי שרוב בנ"א שותים אותו כך בלא סינון, מ"מ כיון שהוא מקפיד ובורר את הפסולת, בוודאי דאסור משום בורר. דבשלמא בשמרים אפשר להחשיבו כחלק מהיין, משא"כ בקסמין. ומ"ש מכותש חיטין דמבואר בגמ' (שבת עד. וברש"י שם) דחייב משום דש, אף שעני אוכל פתו בלא כתישה [ומחמת זה תי' אביי הא דלא מנינן ליה בהדי ל"ט מלאכות]. ובסוף דבריו שם תי' דצ"ל דהקסמין נהפכים להיות חלק מהיין, ולכן כל שלא מקפידים בכך אין בזה משום בורר [אבל בעלמא בוודאי שחייב, וכן העלה לדינא בדיני בורר אות ד' דגם פסולת שרוב בנ"א לא מקפידים בזה אסור לברור ולהוציא את הפסולת, ונוטה לומר שם שאף חיוב חטאת יש בזה].

ג] עוד הקשה בתהל"ד (אות טו) דאף בשני מיני אוכלין ורגילים לאוכלם ביחד, וכגון סלט ירקות וכדו', פשוט דאם יברור ויוציא מין שאינו רוצה בו, דחייב משום בורר, אף שרוב בנ"א אוכלים אותו כשהוא מעורב, ומ"ש קסמין דשרי. וחידש ליישב דדווקא בדרך שימור מותר, אבל להוציא בידו את הקסמין אסור. ובזה ביאר דברי הרמ"א בהלכות יו"ט (סי' תקו סעיף ב) דיש אוסרין להוציא צרור מהקמח בידו, אף באופן שמותר לנפותו (עיי"ש). אמנם הוא חידוש גדול, ועיין בשביתת השבת (מרקד ס"ק יא) דכתב דדבריו אין מסתברין כלל.

# אם מותר להוציא אטריות מהמרק

ד] ובחוט שני (ח"ב בורר ס"ק יא) כתב במרק שיש בו אטריות ורוצה להוציאם, שאסור. ואין ללמוד מכאן להתיר אף שרוב בנ"א אוכלים אותו כך ביחד, משום דאף האטריות חשובין לבדן, ואף שרגילות בני אדם לאוכלם יחד, באמת הם שני מינים אלא דרוצה לאכול את אלו ב' המינים ביחד, אבל כשהוא רוצה לאכול רק מרק, הוא לא יאכל אותו עם האטריות. משא"כ קסמין אינו רוצה לאוכלם, וכשהוא בתוך היין לא איכפת לו מהם, ע"כ הכל מין אחד. ובזה מיושב קו' התהל"ד.

# סינון מים במטהר מים

ה] ולפ"ז פשוט דמי ברז מותר לסננם במטהר מים אף שמסננם מחול וכדו', דמ"מ כיון שרוב בנ"א שותים אותו כך מותר, וכמ"ש הרמ"א להתיר בשם הסמ"ג אפי' קסמין דקין [וכבר התבאר מזה לעיל (שיעור ז) בשם החזו"א (סי' נג)].

# יין ומים עכורין אם מותר לסננם

ו] וכל זה בצלולים. אבל בעכורים פסק השו"ע דאסור לסננם ואפי' בסודר. וכתב המ"ב (ס"ק מ) "ומיירי בעכורים לגמרי דלא משתתי הכי כלל, דאלו בעכור קצת ואפשר דמשתתי הכי, אך רובא דאינשי קפדי שלא לשתותו בלי סינון, אין אסור רק במשמרת, אבל בסודרין דאין דרך לסנן בו מותר לסנן יין ושאר משקים". והוא דעת הר"ן והרשב"א כמבואר בב"י. דצלולים לגמרי מותר אפי' במשמרת, ועכורים לגמרי אסור אפי' בסודר, ועכורים קצת במשמרת אסור ובסודר מותר. ובשביתת השבת (מרקד ח) ביאר בשם קרית מלך רב, דכשהוא עכור לגמרי במשמרת חייב חטאת, וע"י סודר נחשב לשינוי ואסור מדרבנן. ובעכור קצת אף במשמרת אינו אסור אלא מדרבנן, ובסודר שהוא שינוי לא גזרו ומותר.

ז] ודעת הרמב"ם דבמשמרת לעולם אסור אף בצלולים לגמרי, ולא התירו אלא בסודר ובצלולים לגמרי, אבל עכורין קצת אין להתיר אף בסודר. ועיין במ"ב (ס"ק מא) דלא קיי"ל כרמב"ם, וצלולים לגמרי מותר אף במשמרת. ומ"מ בעכורין קצת כתב (בס"ק מב) דבזה טוב לחוש לדברי הרמב"ם ולאסור אף בסודר [וכמבואר בשעה"צ דבחידושי הר"ן מבואר דאין חילוק בין משמרת וסודר, ובשניהם מותר דווקא בצלולין עיי"ש]. והקשה התהל"ד [(אות יד) על הגר"ז דהכריע ג"כ כמ"ב] דבסעיף יא פסק השו"ע דכשמסנן ביין צריך ליזהר שלא יעשנו גומא לקבל היין משום שינוי, והוא מדברי הגמ' (שבת קלט:), ולפסק המ"ב א"א להעמידו בשום אופן, דבצלולין לגמרי אף במשמרת מותר אף שאין בו שום שינוי, ובוודאי דלא צריך לעשות שינוי בסודר, ובעכורין קצת החמיר אף בסודר כדעת הרמב"ם והניח שם בקושיא [דבשלמא לרמב"ם מדובר בצלולים לגמרי דבמשמרת אסור ובסודר מותר, ובזה צריך לעשות שינוי. וכן לדעת הר"ן והרשב"א מדובר בעכורין קצת דאסור במשמרת ומותר בסודר, אלא דלהכרעת המ"ב הוא קשה]. וע"כ צ"ל שהטעם שלא יעשה גומא, הוא כהטעם השני ברש"י שם, דצריך היכר זה כדי שלא יבוא לעשות סחיטה.

# איסטניס אם מותר לסנן

ח] וכתב הבה"ל (ד"ה הואיל) "ומי שהוא איסטניס וא"א למשתי הכי, היכא שיש בו קסמין וכדו', אפשר אף דרובא דאינשי לא קפדי כלל לא אמרינן בטלה דעתו, ולדידיה אסור דהוה בורר [פמ"ג]". ויש לדון כשעושה עבור חבירו ואחד מהם איסטניס אם מותר. וראיתי שמביאים בשם המהר"ם שיק (או"ח סי' קלד) דתלוי במי שמסנן, ואם הוא לא אסטניס מותר לסנן עבור חבירו אף שהוא איסטניס. ומסברא לא נראה כן, אלא דתלוי במי ששותה, דאם הוא איסטניס אסור ואם אינו איסטניס מותר.

# סינון מים בסודר אם אסור משום ליבון, ומה דינו במשמרת

ט] וכתב השו"ע דמים צלולים אסור לסננם בסודר משום לבון ובמשמרת מותר. והקשה המג"א (ס"ק יא) דלכאו' הטעם שאסור בסודר דאמרינן דשרייתו זהו כיבוסו, ואף במשמרת נימא הכי דשרייתו זהו כיבוסו. ותי' שדעת הטוש"ע דלא אמרינן בבגד נקי ששרייתו הוא כיבוסו, ובסודר אסור גזירה שמא יסחוט ויתחייב משום ליבון, אבל במשמרת דעשויה לכך לא חששו שיסחוט. וכן כתב בביאור הגר"א [ולדעתם למאן דסבר דשרייתו זהו כיבוסו אסור לסנן מים צלולים אף במשמרת], וכן העתיק במ"ב (ס"ק לז).

י] אמנם לעיל (סי' שב סעיף ט) כתב הרמ"א דיש אוסרין אף בבגד נקי מטעם דשרייתו זהו כיבוסו, וכן הכריע שם המ"ב (ס"ק מח) דיש לחוש באיסור של תורה. וכן לקמן (סי' שלד סעיף כד) הכריע השו"ע כדעה השניה שם לאסור לכבות בחלוק וליתן עליו מים, דאמרינן דשרייתו זהו כיבוסו. ומ"מ הכריע כאן המ"ב להתיר במשמרת, וכמו שציין הבה"ל (ד"ה משום) לתוספת שבת דדעתו דאף לדעה זו מותר. דבתו"ש (ס"ק יט) יישב את קו' המג"א, ע"פ מש"כ הב"י בשם הריב"א דהא דאמרינן דאשה נדה מערמת וטובלת בבגדיה בשבת ולא אמרינן דשרייתו זהו כיבוסו, הוא כיון דאין כוונתה לנקות את בגדיה אלא לטהר מטומאה. וביאר התו"ש דישנם מלאכות דכל שאין מתכון למלאכה אין ע"ז שם מלאכה כלל, וכן הוא בשריית בגד, דאין נחשב לליבון אלא באופן שמתכוון לכך. ואף לתוס' והרא"ש שלא תי' כריב"א, ונראה דעתם דטעם דאינה מתכונת לכך אינו מספיק להתיר, היינו משום דאנן סהדי דניחא לה בליבונה. או דחיישינן שתתכוון ללבנה, אבל בדבר שעשוי לכך, אין אנן סהדי, וכן לא חיישנן שיתכוון לכך ושרי. ומטעם זה שרי במשמרת, דעשוי לכך ואין צד שמכוון בזה ללבנה.

ומצינו כעין זה לעיל (סי' שב סעיף ה) דאסור לשפשף סודר אחר הכביסה כדי לרככו, מפני שמתכוון לצחצחו. אבל חלוק מותר דאינו מתכוון לכך. ומבואר דכיון דאין מתכוון לכך אין לו כלל שם מלאכת ליבון. ועיין עוד במ"ב לקמן (סי' שיט סעיף טז) לעניין אם מותר לשתות דרך מפה כדי לסננם מתולעים, ודנו שם הפוסקים במים שמא אסור משום דשרייתו זהו כיבוסו, והכריע שם המ"ב דבמקום הדחק יש להקל כיון שאינו מתכוון לכביסה. ובשעה"צ שם (ס"ק נב) הביא דהא"ר התיר כיון שאינו נשרה אלא דבר מועט, וכתב ע"ז דטעם קלוש הוא, ומ"מ יש להקל כיון דאינו מתכוון לכך ודבר מועט הוא עיי"ש. ולכאו' כוונתו כביאור התו"ש, דכיון דאינו מתכוון לכך, וגם הוא דבר מועט ואין הדרך לכבס רק דבר מועט מהבגד, ומשו"ה אין בזה כלל שם לבון ושרי [וכן התבאר לעיל בשיעור ז בשם החזו"א בסי' נג דמותר לסנן מים בסודר משום החול שבו ואינו אסור משום ליבון. ועיין עוד לעיל בבה"ל (סי' שב סעיף י' ד"ה דלא וכו') לענין רחיצת תינוק על חיתול נקי, דג"כ מבואר כסברא זו להתיר באינו מתכוון].

**דינים העולים:**

1. מים ויין צלולים, לדעת הר"ן והרשב"א מותר לסננם אף במשמרת, ודעת הרמב"ם דאסור, וקיי"ל כדעה א' דמותר. ובעכורים לגמרי, לכו"ע אסור אף בסודר. ובעכורין קצת, לדעת הר"ן והרשב"א במשמרת אסור ובסודרין מותר, ולדעת הרמב"ם אף בסודרים אסור. ובזה דעת המ"ב דיש לחוש לדעת הרמב"ם לאסור. וכן פירש בחידושי הר"ן, שאין חילוק בין משמרת לסודרין ודווקא בצלולין שרי.
2. דעת הסמ"ג וכן פסק הרמ"א, דצלולין מותר לסננם אף מקסמין דקין שבהן, כיון שרוב בני אדם שותין אותו כך בלי סינון.
3. ומ"מ מרק שיש בו אטריות, אין להתיר להוציאם אף שרוב בנ"א אוכלין אותו כך, כיון דהאטריות נחשבות כמין בפני עצמן, משא"כ קסמין דאינם נחשבים בפני עצמן ולכן נחשבים כחלק מהיין. [חוט שני].
4. לפי זה יש להתיר לסנן מים במטהר מים אף שיש בהם חול וכדו'. כיון דרוב בנ"א שותים אותו כך [חזו"א].
5. סינון המים לאיסטניס שאינו שותהו בשום אופן כך, אסור אף בצלולין [בה"ל בשם הפמ"ג]. ודעת המהר"ם שיק דתלוי במי שמסנן, ואם הוא אינו איסטניס מותר אף שמסנן לאיסטניס. אמנם לכאו' נראה להיפך דתלוי במי שמסננים עבורו.
6. לסנן מים צלולים, בסודר אסור, ובמשמרת מותר. ודעת המג"א והגר"א משום דלא אמרינן דשרייתו זהו כיבוסו, ובסודר אסור דחיישינן שמא יסחוט דחייב משום מלבן, ובמשמרת דעשויה לכך לא חששו שיסחוט. ולדעת התו"ש מותר אף למ"ד שרייתו זהו כיבוסו, דכיון שאין מתכוון לכך וגם עשוי לסנן בו, לא חיישינן שיתכוון ללבון. [וכן הכריע הבה"ל, דאף דפסק לחוש דשרייתו זהו כיבוסו דהוא ליבון דאורייתא, מ"מ כאן במשמרת סמך על התו"ש והתיר].

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-2, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י ש. מ. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**