כלים פי_ח מ_א
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_מ

**כלים פי"ח מ"א**

א] **השידה,** הר"ש מכת"י הביא מפירש"י בשבת דמ"ד: שפירש, דהיא מרכבת נשים, ותמה ע"ז דא"כ למ"ל מדידה, הרי מוכח בבכורות דהנך דחזו למדרסות לא אתקוש לשק ואפי' פשוטין מיטמו מדרס, וכל המטמא מדרס מטמא ט"מ, וכן הקשו התוס' והרמב"ן בשבת שם שם, ועיי"ש בד' הרמב"ן שהק' בתרתי, חדא, דכיון שטמאה מדרס מטמאה טומאת מת, כדתנן דכל המטמא מדרס מטמא ט"מ, ועוד דכיון שמקבלת שום טומאה אינה מצלת באהל.

ועיי"ש בחי' הריטב"א ובשיטה להר"נ בשם הרא"ה שדנו לישב דכלי הבא במידה אינו טמא מדרס, וכבר נסתפק בזה הרמב"ן בשבת דפ"ג:, אך בד' רש"י גופי אי"ז מתישב, שבדבריו בשבת דפ"ד. ד"ה טהורה מכלום מבו' להדיא דכלי הבא במידה נטמא מדרס, עיי"ש, וכבר נת' בזה לעיל פט"ו מ"א אות כ"ט.

ולכאו' צ"ל בדעת רש"י, דס"ל דאף דשידה עשוי' למרכבת נשים, מ"מ אינה טמאה מדרס, וכמש"כ הר"ש בסו"ד, ומשום דאי"ז עשוי להנאת מדרס אלא להעביר בנ"א ממקום למקום, ועד"ז כתבו התוס' מנחות דל"א., אך במי"ט לעיל רפט"ו עמד דאי"ז מתישב בד' רש"י, שהרי התוס' והר"ש למדו דכה"ג לא חשיב כמדרס, מהא דתנן בשבת דס"ו. דלוקטמין טהורין, והרי רש"י גופי' שם תמה בזה דמ"ט אינם טמאין מדרס, והרי דס"ל דאף כה"ג חשיב כמדרס, ועיי"ש מש"כ בזה, ועיי"ש במי"ט שכתב לישב, לפ"ד התוי"ט לקמן פכ"ד מ"ד, דהגם דמדרס טמא אף בשהוא בא במידה, מ"מ כה"ג אינו טמא במת, ונת' בזה לעיל שם.

וי"ל עוד בדעת רש"י, לפ"מ שדן הרמב"ן בשבת דפ"ג: דהא דספינה אינה טמאה מדרס הוא משום דבספינה על כסא וספסל יושבין בה ועל מטה שוכבין בה וכל עצמה מעשה קרקע בעלמא ואינה משמשת לישיבה, עכ"ל, ומה"ט אף שידה אינה טמאה מדרס, ול"ד ללוקטמין שהן משמשין להלך בהן, ומן הדין שיהיו טמאין מדרס.

ב] **ב"ש אומרים נמדדת מבפנים וב"ה אומרים נמדדת מבחוץ וכו',** בחזו"א סימן כ"ד סק"א עמד בזה, דבפשוטו שיעור מ' סאה אינו מכלל השיעורין אלא משום שאינו מטלטל ושיערו חז"ל במ' סאה, אך ממשנתינו מוכח לא כן, דא"כ אין טעם לדברי ב"ש דס"ל דנמדד מבפנים ואין חילוק בעובי הדפנות אף שהן מכבידין את טלטולה, וכן עובי הרגלים ועובי הלבזבזין דלדעת ת"ק גם לדברי ב"ה אינו נמדד, וכן אין טעם לדברי ר"ש שזורי דס"ל דאם היו הרגלים גבוהות טפח אף האויר שביניהם נמדד, הגם שאינו מתמלא לעולם, ועיי"ש שכתב דמכ"ז נראה דשיעור מ' סאה הוא מכלל השיעורים, ובשיעור זה לא חשיב עוד טלטולו כיון שאין טלטולו נאות, ולכן נפלה המחלוקת בפרטי שיעור זה, ומה הוא שנקרא בן מ' סאה שטיהרתו התורה, עכ"ד.

ג] ואמנם צ"ע לדעת הרמב"ם רפ"ג מכלים, דכל כלי עץ העשוי לנחת טהור אפי' אם אינו מקבל אלא דבר מועט, וכלי העשוי להתטלטל מלא וריקן טמא אפי' אם הוא מחזיק ק' סאה, דא"כ במה פליגי תנאי אם חשיב ככלי המחזיק מ"ס או לא, הרי ממ"נ, אם הוא עשוי לנחת ה"ה טהור אף אם אינו מחזיק מ"ס, ואם הוא עשוי להתטלטל ה"ה טמא אף אם הוא מחזיק מ"ס.

וצ"ל כמש"נ לעיל פט"ו מ"א אות ג' דכל מש"כ הרמב"ם דכלי עץ העשוי להתטלטל מלא וריקן אף אם הי' מחזיק ק' סאה מקב"ט, היינו רק בשדרך אותו הכלי לטלטלו מלא, וכל' הרמב"ם שהוא עשוי להתטלטל במלואו, אך אם אין דרך אותו הכלי לטלטלו מלא, אף אם דעת הבעלים לטלטלו, אינו מקב"ט, ומשא"כ בכלי שאינו מחזיק מ"ס דאינו טהור אלא בשהוא עשוי בפועל לנחת, אך כל שדעת הבעלים לטלטלו, ה"ה מקב"ט, ובזה הוא שנאמר השיעור דמ"ס דהוי מצ"ע כלי העשוי לנחת, ואינו טמא אא"כ דרך אותו הכלי לטלטלו.

?והעירוני די"ל עוד נפ"מ למש"נ לעיל פט"ו מ"א בהערה לדון, דכלי המחזיק מ"ס אינו טמא אלא בשהוא מטלטל מלא לגמרי, ומשא"כ בכלי שאינו מחזיק מ"ס דהוא טמא אף בשמטלטלין אותו במילוי מקצת, עיי"ש, וצ"ע?.

ד] **מודים אלו ואלו שאין עובי הרגלים ועובי הלבזבים נמדד,** בפירש"י מנחות דל"א. פירשה, דהרגלים עבים יותר מן הנסרים, ובמליו"ט שם הק' דמ"ט הוצרך לזה, הרי אפי' אינם עבים יותר מן הנסרים, מ"מ כיון שהם למטה מן השולים ואין החלל שביניהם נמדד להצטרף, גם הם אינם נמדדים לת"ק, ול"ד לנסרים דנמדדים אגב החלל דרואים כאילו הי' כולו חלל, וכמש"כ רש"י שם, ומשא"כ ברגלים, עכ"ד, אך יל"פ דודאי מודה רש"י דגם הרגלים עצמן אינם נמדדים, ומה שפירש שהם עבים יותר מן הנסרים, הוא לפרושי לישנא דמתניתין דקרי להו עובי הרגלים, דהוא משום דסתמא דמילתא הם עבים יותר מן הנסרים.

ה] **ר' יוסי אומר מודים שעובי הרגלים ועובי לבזבזים נמדד,** בל' הר"ש והרא"ש מבו' דלר' יוסי כ"ש דעובי הדפנות נמדד, ופליג על ת"ק דאמר דלב"ש אין עובי הדפנות נמדד, וכ"כ בשטמ"ק מנחות דל"א. דנמצא בפירושים ישנים במס' שבת דלר' יוסי לא נחלקו ב"ש וב"ה, דאל"כ היאך אפשר דמודה ב"ש דעובי רגלים נמדדין עמה, הא אמרי נמדדת מבפנים, עכ"ד, אך הרש"ש כתב לפרש דהא דתנן ומודים קאי על סוף דבריו דביניהם אינו נמדד, או דאגב דקאמר ת"ק ומודים קאמר איהו נמי ומודים, ולעולם לדעת ב"ש אין עובי הרגלים נמדדין עמה.

ו] **ר"ש שזורי אומר אם היו הרגלים גבוהות טפח אין ביניהם נמדד,** בפירש"י מנחות דל"א. פירש דהוא משום דטפח הוי מקום חשוב, וזה מתפרש לפ"מ שפירש"י לעיל מינה, בהא דביניהם אינו נמדד, שנתחדש בזה דלא אמרי' רואין כאילו שולים יורדין עד סוף הרגלים, ובזה הוא דפליג ר"ש שזורי וס"ל דכל שאין הרגלים גבוהות טפח דאי"ז מקום חשוב ואינו חולק מקום לעצמו, רואין כאילו שולים יורדין עד סוף הרגלים, וע"כ אף ביניהם נמדד, ורק כשהרגלים גבוהות טפח שהוא מקום חשוב והוא חולק מקום לעצמו, אין רואין כאילו שולים יורדין עד סוף הרגלים.

ז] בחזו"א סימן כ' סק"י הוכיח ממשנתינו, דכלי המחזיק מ' סאה בלח טהור, אף אם אינו מחזיק כורים ביבש, שהרי שידה שנמדדת מבחוץ, אינה מחזקת כורים ביבש, שהרי גודשא תילתא הוא ממה שמחזקת בחללה וכו', עיי"ש בדבריו, אך בפי' הר"ש מכת"י לעיל פט"ו מ"א נטה לומר דאם אינו מחזיק כורים ביבש לא חשיב ככלי הבא במידה, וכ"ה באלי' רבה אהלות רפ"ח, וצ"ע בזה, ועמש"נ עוד בזה לעיל שם אות י'.

?לפי ל' הרמב"ם פ"ג מכלים ה"ב י"ל, דכל הפלוגתא אם נמדדת מבפנים או מבחוץ ובין הרגלים, הוא רק בשידה תיבה ומגדל, שחזקתן שהן עשויין לנחת, והתם הוי זה דין שיעור בעלמא, אך בשאר הכלים דאין חזקתן שעשויין לנחת אלא בשמחזיקין מ"ס, ודאי שאין הריוח שבין הרגלים מצטרף, ועמש"נ להלן מ"ג עד"ז בדין כלי שמקבל מ"ס ע"י הטי', דהוא רק בשידה תיבה ומגדל, ולא בשאר הכלים, וצ"ע עוד בזה.