לז 2
קטגוריות: ש_ס / לט זבחים / זבחים - הרב יעקב ברגשטיין / פרק ד / לז

לז' ב'

לימד על בכור בע"מ שניתן לכהן, שלא מצינו לו בכהת"כ. עי' רש"י ותוס'. ובתוס' כאן נר' דמה שלא מצאנו לו בכה"ת, הא דאין פודין אותו אל דהוא נאכל במומו. ויעוי' עוד תוס' בבכורות כח' א' דשם מבואר דהחילוק דחטאת ואשם כשהמזבח מפסיד חלקו גם הכהן מפסיד חלקו, ואילו בבכור הכהן אינו מפסיד דהוא ניתן כמתנה לכהן. - עי' חי' מרן רי"ז הלוי בכורות עמ' נד', דמבאר דאיכא תרי דינים בדין מתנו"כ דבכור, חדא כשאר דיני המוקדשין דדין המתנו"כ תלייא בדיני ההקרבה, ודין זה חיילא רק כשהוא קרב כדינו, ועוד איכא דין נתינה לכהן שאינו תלוי בהקרבתו, וזהו הילפותא הכא דאפי' כשהוא בע"מ ניתן לכהן. ועי"ש דרצה לכוין כן בד' התוס' כאן ובבכורות כח', דל"ד לחטאת ואשם דכשהמזבח מפסיד חלקו גם הם מפסידים חלקם, ומוכח דאיכא בהו דין נתינה דאינו תלוי בהקרבת המזבח, ומאידך ר"ל דכשהם קריבין ע"ג המזבח דין הנתינה דידהו הוא מכח ההקרבה, דאי נימא דלית בהו כלל דין נתינה מחמת ההקרבה, א"כ מאי שייאטיה לחטאת ואשם, הא דין נתינה דידהו ל"ד להו כלל. [אמנם המקד"ד יד' א' מבאר דלהתוס' נתחדש דהכהן זוכה בחפצא של הבכור ואף שאין בו דיני קרבן, ויל"ע]. - עי' קר"א דלכאו' מש"כ רש"י דלא מצינו וכו' זה רק היכא דהיה בע"מ מעיקרו, אבל היכא דהיה תם ונעשה בע"מ, הרי דכבר זכה בו הכהן משעה שנולד, ולד' הגרי"ז הנ"ל זה גופא דזוכה בו משעה שנולד נתחדש הכא. - וע"ע שיעורי הגרי"ד דמק' דלד' הגרי"ז דאיכא הכא ב' דינים בבכור, חדא דין נתינה מחיים ככל מתנו"כ וכדין ראשית הגז, ועוד דין הקרבה כ"ז שהוא תם, ק' מה הל' שלא מצאנו וכו', דהרי כלפי דין המתנה מחיים ליכא נפקותא אם חייל בו מום או לא, דהרי זה אינו תלוי כלל בדיני ההקרבה, ואילו כלפי דין הנתינה דחיילא בהקרבה, אה"נ דזה פוקע כמו בשאר הקדשים. עי"ש עוד דנקט דדין המתנה לכהן לא נתחדש הכא, וא"כ מהו זה שאמרי' דלא מצאנו לו בכה"ת וכו'.

תמורת בכור ומעשר וכו' ויאכלו לבעלים וכו'. חי' מרן רי"ז הלוי בכורות סוף עמ' נד' מביא מחלוקת האם בתמורת בכור איכא דין נתינה לכהן, דלהתוס' לקמן עה' אין בו דין נתינה ונאכל במומו לבעלים, ומבאר הטעם בזה עפמש"נ דאיכא תרי דיני במתנו"כ דבכור, ודין הנתינה דניתן מחיים ואינו תלוי בהקרבה, נאמר רק על ה'בכור' עצמו, והתמורה הרי אינו בכור, וכיון דליכא ביה דין הקרבה, א"כ אין יכול הכהן לזכות בה, ורק דאית לה דין 'קדושת בכור', ולכן נאכלת במומה לבעלים. והרמב"ם תמורה ג' ב' כ' דתמורת הבכור לכהנים, והמקד"ד יד' א' מבאר דלהרמב"ם התורה זיכתה לכהנים כל דבר שחל עליו שם וקדושת קרבן בכור.