מקואות פרק ט
קטגוריות: ש_ס / נו מקוואות / מקואות - הרב אי_ש סטפנסקי

**משנה א**

**אלו חוצצין באדם חוטי צמר וכו' ר' יהודה אומר של צמר ושל שער אין חוצצין מפני שהמים באין בהן**

במס' שבת נז ע"א אמר ר' הונא וכולן בראשי הבנות שנינו. ומקשינן למיעוטי מאי, אילימא למעוטי דצואר, השתא רך על גבי קשה חוצץ רך על גבי רך מבעיא וכו'. ומבואר דרך מיהדק טפי מאשר קשה. והקשו תוס' שם (וביתר ביאור בתוס' רא"ש), דבר' יהודה דמתני' חזינן להפך, דהא חוטי פשתן חוצצין וחוטי צמר אין חוצצין לפי שאינם מהודקין, אלמא קשה מיהדק טפי מרך. ותירצו, דלגבי גוף האשה שעליו מהדקין, בזה רך הוי חציצה טפי מקשה, דכאשר התחתון קשה נדבק בו החציצה יותר. אך לגבי החציצה שהיא מתהדקת על האשה, בזה קשה הוי חציצה טפי מרך.

והקשה התוס' רא"ש מדוע חוטי פשתן חוצצין וחוטי שער אין חוצצין, הא שניהם קשים. ותירץ, דמכל מקום פשתן קשה יותר משער. אך כתב דלפי ת"ק צמר על גבי שער חוצץ יותר משער על גבי שער, אף שהוא רך יותר, ובסברא זו פליגי ת"ק ור' יהודה. כלומר, דלפי ת"ק חוטי פשתן דהוי קשה על גבי קשה וחוטי צמר דהוי רך על גבי קשה מיהדק והוי חציצה, ואילו חוטי שער דאינו לא רך כצמר ולא קשה כפשתן לא מיהדק כל כך. ולר' יהודה אף חוטי צמר דהוי רך על גבי קשה לא מיהדק.

ועי' שפת אמת שהקשה מאי שייטא דר' יהודה הכא, הא ר' יהודה מתיר משום שהמים באין בהן, כלומר, דהחוטין עצמן סופגין מים. ואם כן אף שהם מהודקין לא הוי חציצה, ואין זה שייך לגמ' כאן. ובדעת התוס' צ"ל דמפני שהמים באין בהן היינו שאינם מהודקין, ולא שהמים באין בתוכן.

עוד איתא בגמ' שם האם מותר לצאת בשבת בתיכי חלילתא, ופשיט דכל שהוא אריג לא גזרו. ואיכא דאמרי דאריג אינו מקפיד עליו, ולפיכך אינו חוצץ. ואיכא בינייהו אריג מטונף, ללישנא קמא אריג לא הוי חציצה כלל, וללישנא בתרא הכא מקפיד עליו. ופירש רש"י דלכו"ע אריג אינו חוצץ משום דעיילי ביה מיא, ופליגי ב' הלשונות רק לענין הוצאה בשבת, דללישנא קמא כיון שאינו חוצץ וטובלת עמו לא חיישינן שתטלטל ד' אמות, וללישנא קמא רק היכא דאינה מקפדת לא חיישינן.

שוב הביא רש"י דעת רבותיו דפליגי אף לענין חציצה, ולישנא בתרא ס"ל דאע"ג שעיילי ביה מיא הוי חציצה אלא אם כן אינה מקפדת. והקשה רש"י מלשון חוצץ, דמשמע שלא עיילי ביה מיא. ועוד הקשה, דאם כן מאי טעמא דלישנא קמא דכל שהוא אריג לא הוי חציצה אפילו מקפדת. ועל כרחיך דכל דעיילי ביה מיא לא חיישינן לחציצה כלל.

ובטור סי' קצ"ח כתב אבל אם הן ארוגין רפויין הן ואינן חוצצין ובלבד שלא יהו מוזהבין ולא יהו מטונפין. ומבואר שפסק כלישנא בתרא דבעינן שלא יהיו מטונפים כדי שלא יהא מקפיד, וכרבותיו של רש"י דאיירי אף לענין חציצה ולא רק לענין הוצאת שבת. ומה שהקשה רש"י מאי טעמא דלישנא קמא יישב הבית יוסף דלישנא קמא סוברת שאם עיילי ביה מיא לא חשיב חציצה, ובזה גופא פליגי. ומשמע מדבריו דהא דללישנא בתרא אפילו עיילי ביה מיא הוי חציצה במקפיד הוא מדרבנן.