פרק שואל 1 בגדר דין איסור טעימה ואכילה לפני הבדלה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / שבת - הרב יצחק טחן / 23 פרק השואל

**בגדר דין איסור טעימה ואכילה לפני הבדלה**

1. בגמ' בשבת דף ק''נ ע''ב בהא דמבואר במשנה דמצי להחשיך עד מוצ''ש בשביל לשמור על הפירות ע''מ לתולשם במוצ''ש ומקשה הגמ' דאיך מי לתולשם במוצ''ש הרי אסור לו לאדם שיעשה חפציו קודם שיבדיל ומיישבת דאיירי בין הגיתות ואית לו יין ולאחמ''כ אומרת הגמ' דמערבא אמרינן המבדיל בין קודש לחול ועבדינן צורכין. ויעוי''ש בראשונים דפליגי אי כונת הגמ' דגם בלי יין מותר במלאכה היכא דאמר ברוך המבדיל, [רק יעוין בטור רצ''ט דמביא שיטה הסוברת דאמנם אומרה בשם ומלכות רק דלא בעי שיאמרה על הכוס דלהיתר מלאכה לא בעי כוס], או דעיקר היסוד של מערבא דלא בעי ג' הבדלות דבין קדש לחול ובין אור לחשך ובין שיראל לעמים אלא סגי במבדיל בין קדש לחול אולם הא מיהא בעי שיבדיל על הכוס בשם ומלכות. ולפי''ז הגמ' לא באה לישב את הקושיא איך יתלוש את הפירות אלא באה לחדש חידוש בדיני הבדלה. ומבואר בזה פלוגתא יסודית אי היתר מלאכה הוי דין בפני עצמו וסגי באמירה בעלמא או דבעי שיאמרה בשם ומלכות ורק להיתר אכילה ושתיה בעי הבדלה על הכוס או דהוי אותו דין ומה שמתיר את האכילה מתיר גם את המלאכה.

ומבאר הגרי''ז דהא ודאי דאיסור טעימה נובע מחובת ההבדלה דמחייבת שלא לטעום לפניה והוי כקידוש שנאסר טעימה קודם קידוש, ורק דיש לדון אי האיסור מלאכה נובע גם מחובת ההבדלה או דהוי מדיני השבת ויעוין ברש''י בשבת שם דכתב דההבדלה לענין היתר מלאכה הוי היכר בעלמא ללוות את המלך ולכן לא בעי אפילו שם ומלכות. והגרי''ז מביא את הגמ' בפסחים נ' דאיתא שם בברייתא דכל העושה מלאכה בע''ש ומצ''ש לא רואה סימן ברכה. וברש'י שם כתב במוצ''ש משום כבוד שבת שמוסיפין מחול על הקדש ומבאר הגרי'ז דאין כונתו לדין תוספת דדין תוספת הוי כשבת ממש או מדאוריתא או מדרבנן אלא כונתו לאיסור מלאכה קודם הבדלה ומבואר לפי''ז דיסוד הך איסורא נובע מכבוד שבת דלא ראוי דמיד בצאת השבת יעשה מלאכה בלי ללוות ולהפרד מהמלך ולכן להא סגי עצם אמירת המבדיל.

ויעוין עוד בגרי''ז שם דמבאר דלפי''ז איכא חילוק יסודי בגדר האיסור מלאכה דאי הוי מדיני שבת הוי ''איסור מלאכה'' אולם אי הוי מחמת חובת ההבדלה הוי כמו בתפילה דלאו בשם מלאכה תליא איסורו רק במה שעושה חפציו קודם שיתפלל, ולפי''ז מבאר הא דיאתא בשו''ע רצ''ט את שיטת הפוסקים דרק מלאכת טורח כמו כותב וארג אסורה אבל הדלקת הנר והוצאה שרי. אולם נראה דגם אי מדיני השבת ניתן לבאר דכיון דהוי דין כבוד שבת א''כ בהא האיסור דמה שמנתק את עצמו לגמרי משבת ומעיד עצמו כבר ביון חל וה רק במלאכהת טורח כמו שמינו בחוה''מ דאסור רק מלאכת טורח וגם בזה ההגדר דהאיסור מלאכה חבוה''מ הוא רק דמהמה מנתקו לגמרי מקדושת החג.

רק דעדיין יש לעיין בגדר הך איסורא דנובע מכח חובת ההבדלה דהא פשיטא דלא הוי מחמת שמא ימשך דהרי בהא גם טעימה אסורה ואי נימא דגם איסור מלאכה נובע מחמת חובת ההבדלה גם יהא מוכח דלא הוי דינא דמשא ישמך שמא ימשך לא תליא בגדרי איסור מלאכה.

עוד מצינו בברכות ל''ג ע''א דלמורת דאי לא הבדיל בתפילה מבדיל על הכוס ולא ירך לחזור ולהבדיל בתפילה מ''מ היכא דטעה גם לפני הבדלה על הכוס ופלגי בראשונים אי הוי רק בכאיכהל ושתיה או גם באיסור מלאכה מחיוב לחזור ולהבדיל התילה ואח''כ על הכוס ויעוין ברבינו יונה דמבאר דקנסינן ליה הואיל וטעה בתרוייהו ודוחק לומר דהוי קנס על האיסור אלא ודאי דע''י ששתה או עשה מלאכה קודם הבדלה הוי גרעון בקיום מצות הבדלה ולכן חיבוב לעשות את הקמה כצורתה ולא להסתמך על ההבדלה דכוס וומבואר א''כ דהל איסורא לא הוי איסורא דשמא ימשך אלא הוי גרעון בעיקר ההבדלה ובבאור הדבר נראה דדכין במהות ההבדלה היא היא כעין פרידה מהמלך דמעמידם אותה על משקה חשוב הלכך כל כהמ דישתה ויאכ לקודם הוא פוגע בחשיבות של המעמד דחלק מהחשיות היא דהאכילה השיה הראשונה שלו תהא המעד הפירדה ואי כבר התיחל לאכות הוא פוגה מעמד הפירד וכן באיסור מלכאכה אי נימא דנבע מחהת הבדלה הוי מחמת דמטרת ההבדלה היא להמעיד אהניקו בין קדש לחול וכל כמה דכבר יצא לחול קדום ההבדלה הוא פוגע במעמיד ההבדלה.

ולכן כח כמה דטעה ופגע גם בהדהל על הכוס בהא לא מהני לתקן את מה שלא הבדיל בתפילה אלא בעי שיקיים את התקנה כצורתה.

ויעוין באשר לשלמהה סימן יא דמוכיח מהרשב''א מדת אחד נקט כרש''י דהתיר את האיסור מאלכה סגי באמרית המבדיל ולפי מה שנקט הגיר''ש יצא דהוי מדיני כבוד שבת אולם בברכות לג נקט דגם היא דעשה מאלכה לםני הבדלה חשיב טעות הבדלה ומבואר דוהי מובת הדלה ומכח זהמ חדש האשר לשמה דניתן לומר דלמרות דגם האיסור מלאכה נובע מחובת ההבדלה מ''מ לגבי היתרא דמאלכה סגי באמרית ה=המבדיל דזהו גוף ההבדלה והדין ברכה כל הכוס בעינן לאיסור איכלהושתיה ויעוי'ש מדוכיח כ מהרב''ם דבפכ''ט ה''ה נקט את איסור מלאכה ואיכלה ושתיה בחדא מחתא דתרויהו אסורים עש דיבשיל ומוכיח הגרי''ז דתרוייהו נובעים מובת ההבדלה ובה''ו כתב דסגי באמירת המבדיל ומוכח ג''כ דלמרות דמחוב מכח ההבדלה מ''מ מהני אמרית המבדיל ונראה בבאור הדבר דאיסור טעימה מאחר דנובע מחמת הדין כוס דאיכא הבדלה דפגע בחשיבת דהבדלה על הכוס הלכך תליא בקיון דהבדלה על הכוס אולם האיסור מלאכה דבא רק לתת משמעות להבדלה דהיא זו דהותיאתו לחול א''כ בהא סגי בגוף ההבדלה ולא בעי לחשיבות דהבדלה על הכוס.

ויעוי''ש עוד דמביא מהב''י רצ''ט דנקט דהא דאיתא ברבינו ירוחם דרק מאלכת טורח איסרא הוי לאחר שהבדיל הפילה קודם שהבדיל על הכוס אולפלפני ההדבלה בתפילה אסור בכל מאלכה ומבואר דאיכא שתי ביסות לאיסור מלאכה האחד מכח השבת ובזה באמת הוי ''איסור מלאכה'' שנית היכא דכבר הבדיל בתפילה דבזה האיסור לאכה נובע מחובת ההבדלה ובזה ס''ל דכל המשעות של המעמד של ההבדלה הוי על הכוס ובזה בעינן שלא יעשה מאלכת טורח ובזה סגי למה דבעינן לתת יחב להבדלה כמוציאותו לחךוין דמלאכת הטורח דבהם מתטא התתעסוקת בחולין תלויים הבדלה.