הערות - יאוש
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / מרובה / מ_מ

בס''ד

הערות בסוגיית יאוש

א. צ''ע בדברי התוס' דלא חל היאוש כלפי דמי החפץ - כדביאר הקצוה''ח בסי' שנ''ג סק''ב - מאי שנא החפץ מדמיו, ואם מחמת חיוב ההשבה אינו יכול לזכות הרי חייב גם בהשבת החפץ, ואם חיוב השבה אינו מונעו מלזכות מדוע אינו זוכה בדמי החפץ.

ב. צ''ע מדוע חיוב ההשבה מונעו מלזכות בחפץ מפרשת יאוש, והיכן כתוב בקרא דאין יכול לזכות מדין יאוש דאבידה.

ג. מדוע על חיוב ההשבה גופא לא מהני היאוש, הא חיוב ההשבה לאו באיסורא אתא לידיה.

ד. יש לחקור בדברי התוס' דלא מהני היאוש משום שהתחייב בהשבה, האם לא חל היאוש כלל, או חל היאוש, אלא שהגזלן אינו יכול לזכות בו מחמת שחייב בהשבה.

ה. צ''ע בדברי הרמב''ן במלח' דהגוזל אבידה אינו חייב דמים אחר יאוש, מדוע אין מעשה הגזילה מחיבתו בדמים ככל גזילה, והרי יאוש אינו פוטרו מחיוב שמים שהתחייב כמבואר בגמ' דאף למד''א יאוש קונה חייב דמים מכיון שאינו יכול לומר לו הרשל''פ אחר שקנאו.

ו. צ''ב לדעת הרמב''ן מדוע גוזל אבידה אין נחשב לבאיסורא אתא לידיה, הא גזלו ועבר בלא תגזול כמבואר בגמ' בב''מ.

ז. מבואר ברמב''ן שחיוב השבה אינו סיבה למונעו מלזכות ביאוש, ורק משום שידו כיד בעלים לא חל היאוש, א''כ מהו סברת באא''ל שנאמר בגזילה הא בגזילה לא שייך לומר ידו כיד בעלים.

ח. מבואר ברמב''ן שהגוזל אבידה קונה ביאוש משום דאין ידו כיד בעלים, וצ''ב הרי מגביה אבידה נעשה שומר אבידה בע''כ, וא''כ מדוע אין הגוזל אבידה כיד בעלים.

ט. יש לדון לדעת הרמב''ן בגוזל אבידה, וחיפש הבעלים את החפץ במקום שאבד, ומחמת הגזלן לא מצאו והתייאש, האם גם בזה אמר הרמב''ן שקונה ביאוש ופטור אף מדמים.

י. לדעת הרמב''ן שהגוזל אבידה ואח''כ התייאשו הבעלים הרי הוא פטור אף מדמים, מהו הדין כשנאנס החפץ ואח''כ התייאשו הבעלים - וכן יש לדון במזיק אבידה ואח''כ התייאשו הבעלים -.

יא. צ''ב מדוע למד''א יאוש קונה חייב דמים, מאי שנא ממפקיר או מקנה הגזילה לנגזל דודאי נפטר גם מחיוב דמים.

יב. יש להסתפק ביאוש באבידה אחר שבא לידו, האם אדם אחר יכול לזכות בו מכח היאוש, וכעין זה יש להסתפק בגזילה, ועי' תוס' דף סט א.

יג. בעבדים שאין חיוב השבה, האם הגזלן זוכה ביאוש, או כיון שעבר בלא תגזול הרי באיסורא אתא לידיה.

יד. יש להסתפק לדברי התוס' דאף למד''א יאוש קונה חייב דמים בין באבידה ובין בגזילה, כשהוקר או הוזל האם חייב כשעת הגזילה, או כשעת היאוש, או כשעת התשלומין.

טו. עוד יש לדון בגזילה ובאבידה באופן שנאנס החפץ, האם עדיין חייב דמים, דהרי דמי החפץ של הבעלים נאנס.

טז. ליסטים שבא לגזול, ונתייאשו הבעלים מחמתו טרם שגזל, מדוע חייב הליסטים הא זכה בחפץ אחר יאוש - עי' חזו''א סי' ט''ז סק''ה ד''ה והא דתנן -.

יז. יש להסתפק למד''א יאוש קונה, כשהגזלן לא זכה בחפץ - כגון שאינו רוצה לזכות בו, או כשהוא ברה''ר לחד גיסא בתוס' בדף סט א - האם יש עליו מצות השבה.

יח. המזיק חפץ שחל בו דין יאוש האם חייב מדין מזיק, או מכיון שרשאי לזכות בו אף כשמזיקו פטור.

יט. צ''ע להך גיסא בתוס' בדף סט א דלמד''א יאוש קונה זוכה בו הגזלן אף כשהוא ברה''ר, ומבואר דזוכה בו ממילא בלא מעשה קנין, א''כ מדוע אינו זוכה בו בע''כ, ומדוע כשאינו רוצה לקנות אינו קונה ויכול לומר הרשל''פ - דלכא' אם אף בלא קנין זוכה בו, זוכה בו מחמת הקניני גזילה, וא''כ דמי לשינוי שכתב הנתה''מ שקונה בע''כ -.

כ. לכא' בחמץ בפסח אין חיוב השבה, דאין חיוב השבה באיסה''נ שאינם שוים מידי, וא''כ צ''ב מדוע למד''א יאוש אינו קונה ניחא מדוע אומר בחמץ הרש''ל, הרי אין בו חיוב השבה, ולתוס' כל הסיבה שאין יאוש קונה הוא משום שמחוייב בהשבה.

מ''מ לדברי הקצוה''ח והנתה''מ

יאוש הפקר או התר זכיה - קצוה''ח סי' שס''א סק''א, סי' שס''ב סק''א, סי' ת''ו סק''ב, תרוה''כ סי' רס''ב, סי' שס''ב נתה''מ סי' ל''ז סקי''ג, סי' ק''ה סק''ב, סי' רס''ב סק''ג, סי' ער''ה סק''א, סי' שנ''ג סק''ג, חזו''א סי' י''ח.

באיסורא אתא לידיה - קצוה''ח סי' קס''ג סק''א, סי' רנ''ט סק''א, סי' רס''א סק''א, סי' שנ''ג סק''ב, סי' שס''א סק''ב, נתה''מ סי' רנ''ט סק''א, סי' שנ''ג סק''ד, סי' שס''ג סק''א, סי' שע''א סק''א.

באא''ל, האם היאוש כלפי אחרים - קצוה''ח סי' שס''ב סק''א נתה''מ סי' שנ''ג סק''ג.

יאוש בחוב - קצוה''ח סי' ס''ה סק''י, סי' ס''ו סק''א, קס''ג סק''א, נתה''מ סי' ס''ו סק''א, סי' קס''ג סק''א, חזו''א סי' י' סקי''ג, סי' ט''ז סק''כ.

יאוש ברשות - נתה''מ סי' ל''ז סקי''ג, וסי' שנ''ג סק''ד, וסי' שס''ג סק''א, וסי' שע''א סק''א.