68 בדין מקושר - רשימות
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תערובת תשע_ד

יום ד' פסח שני תשע"ד

בדין קדירה שבישל בה בשר דאם בישל בה חלב בנו"ט, הק' המרדכי בשם ראב"ן דמ"ט לא אמרינן דהחלב שנבלע בה בנו"ט, ותו ה"ה אוסר במשהו למ"ד דמין במינו במשהו, ותירץ, דהחלב שנבלע מצורף להחלב שבקדירה, לבטל את הבשר, וכן נקטו האחרונים בכ"ד דכללא הוא דכל דמקושר הבלוע למה שבקדירה, לא אמרינן חנ"נ.

והנה לפ"ז צ"ב עיקר הנידון בטיפת חלב שנפלה על הקדירה מבחוץ, אם בעינן ס' פעמים ס' משום דהבלוע שבקדירה נעשה נבילה, דמ"ט הוא נעשה נבילה, הרי הוא מקושר למה שבתוך הקדירה.

והחוו"ד בסימן צ"ב סקי"ג כתב דהוא משום דלא אמרינן מקושר אלא על מה שכנגד הרוטב, אך מה שמעל הרוטב אינו מקושר לתבשיל שבתוך הקדירה, וע"כ כל שנפלה הטיפה מחוץ לרוטב, שפיר אמרינן דנעשה נבילה, דלא חשיב כמקושר, וכ"ה בפמ"ג סימן צ"ג מש"ז א', ונקטו הפמ"ג והחוו"ד דזה עצמו טעם ההיתר בשנפלה הטיפה כנגד הרוטב, משום דהו"ל מקושר, ולא אמרינן בזה חנ"נ.

והנה למ"ד דבישול אינו מפעפע והבלוע בקדירה למעלה אינו מפעפע ללמטה וכן התבשיל שבקדירה אינו מפעפע ללמעלה, פשיטא דלא חשיב הבלוע למעלה כמקושר, שהרי אין שייכות בינו לבין התבשיל שבתוך הקדירה.?

ואכתי צ"ע בזה בד' מהר"ם, דס"ל דיש להצריך ס' פעמים ס' גם כשנפלה הטיפה כנגד הרוטב, ובזה תיקשי דהרי הו"ל מקושר, ובע"כ דלא אמרינן מקושר על מה שנבלע בבישול אחר, ואה"נ דאם ל"ה בקדירה בלוע מבישול אחר בן יומו, אי"ז אוסר.

אך הנה הש"ך בסימן צ"ב סקכ"ג הק' דגם בקדירה חדשה, הרי בלעה בשר בבישול זה, וצ"ע דמאי קשיא לי' הכא טפי מכל קדירה שבלעה כזית חלב ואח"כ בישל בה בשר, דסגי בס' כנגד החלב, ולא אמרינן דהבשר נבלע בחלב ונעשה נבילה ואח"כ הוא אוסר את כל התבשיל, ובע"כ דהוא משום דבמקושר לא אמרינן חנ"נ, ומ"ט הכא נימא חנ"נ, - ואין לישב דשאני הכא דהטיפת חלב היא מעל הרוטב, דאכתי תיקשי דגם בכל קדירה שבישל בה חלב ואח"כ בישל בה בשר, אם אין הבשר ממלא את כל הקדירה, וגם אין הקדירה מכוסה, לא יהא סגי בנו"ט, משום דהבשר שבקדירה מפעפע מעט למעלה וכו', וכמשה"ק הש"ך הכא.

ועי' יד יהודה סימן צ"ד סק"ו שהאריך דדעת רבים מקמאי דאמרינן חנ"נ אף במקושר, ואך דבאותו בישול עצמו, אם כשנבלע הבשר בקדירה כבר נתערב עם החלב, ול"ה בזה לדין חנ"נ משום דהוא מקושר, אין אומרים אח"כ חנ"נ, אף דיתכן דאח"כ כבר אינו מקושר, אך אם בשעה שנבלע ל"ה בלוע שם חלב, ואח"כ נפלה טיפת חלב, הרי דבשעה זו שנפלה הטיפת חלב יש לנו לומר חנ"נ, דשמא בשעה זו אין הבלע מקושר עם מה שבתוך הקדירה, עייש"ה בדבריו.

ואמנם לפ"ז נמצא, דבתרי גווני בתראי שכתב הש"ך שם, דבשעה שנפלה הטיפת חלב, עדיין לא בלעה הקדירה מן הבשר, הרי דאף דאח"כ בלעה מן הבשר, מ"מ אין לדון בזה כלל משום חנ"נ, כיון דבתחילת בליעתו הו"ל מקושר, אך הפמ"ג שם והחוו"ד שם סקי"ג פירשו טעמים אחרים מ"ט בהני גווני לא אמרינן חנ"נ, עיי"ש, וצ"ע בכ"ז.

בעיקר דינא דמקושר, פירש היד יהודה בכ"ד דהוא משום דסופו להתפשט, עי' בדבריו בסימן ס"ט סקס"ג אות י"ב שהוכיח כן בד' התרוה"ד, וכן נקט בתו"ד בסימן צ"ב, וכ"ה מבו' בד' החוו"ד בסימן צ"ב בדין טיפת חלב שנפלה על דופן הקדירה מבחוץ, דכל דהוא מקושר, אין לנו לחוש שנשתייר חלב בקדירה, אא"כ עמדה בפנ"ע ולא נתערבה בבשר, אך אם נתערבה בבשר, ודאי דנפלטה בקדירה, והרי דכל דחשיב כמקושר, הוי סופו להתפשט בכל הקדירה, וכן נקט החזו"א בסימן י"ח סק"י.

והעירוני דיש להוכיח כן, דאי נימא דאין סופו להתפשט, ואך דמ"מ כיון דהוא מקושר לא חייל עלי' איסור, א"כ לא נתישב בזה הא דקדירה שבישל בה בשר וחזר ובישל בה חלב בנו"ט, אשר הק' הראב"ן דניחוש שבלע חלב וחזר ונפלט, ותירץ דהחלב אינו נאסר משום דהוא מקושר, ואי נימא דבאמת אינו נפלט כולו, א"כ הרי יש לנו לחוש שאם הי' נפלט בקדירה כל טעם הבשר שנתערב עם החלב, הי' בה טעם בשר, ורק משום שלא נפלט הטעם הוא דאין בה טעם בשר, וא"כ מה מהני בזה התירא דמקושר, הרי יש לחוש שאין שיעור ביטול כנגד הבשר, ובע"כ מזה דתלינן שנפלט הכל.

ויש להוכיח כן עוד, שהרי הראשונים כתבו דהא דטיפה שנפלה על החתיכה והיא מתפשטת בכל החתיכה, לא אמרינן שבתחילת נפילתה היא אוסרת למקום נפילתה, הוא משום דסופו להתפשט, והנה הרי התם הויא כל החתיכה מקושרת, טפי ממה שהבלוע שבקדירה מקושר עם התבשיל שבתוכה, וא"כ מה הוצרכנו להא דסופו להתפשט, ובע"כ דדינא דמקושר הוא עצמו הוא דינא דסופו להתפשט.

והנה התרוה"ד חילק בין בלוע בכלי לבלוע באוכל, ולפמש"נ דהוא מדין סופו להתפשט, צ"ע דמה מקום יש לחלק בזה בין בלוע בכלי לבלוע באוכל, והי' מקום לומר דבלוע בכלי מתפשט טפי, אך התרוה"ד לא כתב כן.

ונראה הביאור בזה, דבאמת בדינא דסופו להתפשט נתחדש, דחזינן לכל ההתפשטות כחדא, ולא חשבינן להתפשטות בחתיכה זו כהתפשטות אחת, ולהתפשטות בשאר החתיכות כהתפשטות שני', ובזה הוא שחילק התרוה"ד בדין בלוע, דבחלב שנבלע בבשר והבשר נותן בו טעם, אף דטעם זה סופו להתפשט בכל החתיכות, מ"מ כיון שהחלב הבלוע בבשר ל"ה דבר א' עם שאר החלב, ע"כ חשבינן לה כב' התפשטויות, ומשא"כ בחלב שנבלע בכלי שהבלוע דהבשר נותן בו טעם, כיון דהחלב הבלוע הוי דבר א' עם שאר החלב, ע"כ חשבינן להתפשטות הבשר כהתפשטות אחת.

והנה מת' לפ"ז, דהא דבטיפת חלב שנפלה על החתיכה, מצטרפות כל החתיכות לבטל, ולא חשבינן לה כב' התפשטויות, הוא משום דכל החתיכות שבקדירה הוו כדבר א', ורק החלב הבלוע בבשר עם שאר החלב ל"ה כדבר אחד.

והעירוני דעפי"ז יש לישב דינא דבצלים הבלועין מבשר שבישלם בקדירה חולבת, דל"ב ס' אלא כנגד הבשר הבלוע, ותמהו האחרונים דמ"ט לא אמרינן דתחילה נבלע בבצלים חלב ונעשה נבילה, ואח"כ נצטרך ס' כנגד כולו, - ולפי הנ"ל י"ל, דבזה איכא להתירא דמקושר, שהרי אדרבה אף הבצלים מצטרפין לבטל את טעם הבשר שנבלע בהן, והבצלים מקושרים עם כל מה שבקדירה, - והיינו דהא דבחלב שנבלע בבשר ליכא לדינא דמקושר, הוא משום דהוא מקושר טפי לבשר שהוא בלוע בו, וע"כ לא מצינו לבטל להבשר שנבלע בחלב, מכח הא דהוא מקושר בכל החלב, שהרי אדרבה הוא מקושר בבשר, והבשר אינו מכלל המבטל, ומשא"כ בבצלים הבלועין מבשר, הרי כיון דהבצלים עצמן מקושרים עם כל החלב שבקדירה, ע"כ שפיר מצטרף כל החלב שבקדירה לבטל את טעם הבשר שנבלע בחלב שבבצלים.

ובאמת דהוא מוכרח כן, שהרי אם בישל בצלים בקדירת חלב, ונפלה טיפת בשר על הבצלים, ודאי דלא יהא בזה לדינא דחנ"נ, ולא נימא דהבלוע חלב שבבצלים אינו מקושר עם שאר הקדירה וה"ה נעשה נבילה, אלא הדבר פשוט דהבצלים עם הבלוע שבתוכם מקושרים עם שאר הקדירה, ואינם נעשים נבילה, - וא"כ מאי נפ"מ אם באנו לאסור את החלב שבבצלים מכח טיפת בשר שנפלה עליהן מבחוץ, או אם באנו לאסרן מכח הבלע בשר שמתפשט בתוכם.

ואמנם כ"ז הוא רק למש"נ דדינא דמקושר הוא חד דינא עם דינא דסופו להתפשט, אך אי נימא דב' דינים הם, הרי י"ל דבבלע שמתפשט ליכא למיתי עלה מכח דינא דסופו להתפשט, אלא מכח דינא דמקושר, וע"כ אף דאם תפול טיפת חלב על הבצלים לא תאסור את הבלע שבתוכם משום דסוף הטיפה להתפשט, מ"מ כל שבאנו לאסור את הבלע חלב מכח הבלע בשר, דלי"ב להתירא דסופו להתפשט, ואך שבאנו לדון בזה משום דינא דמקושר, הרי דבזה אמרינן דהבלע חלב אינו מקושר עם החלב שבקדירה.

אך אכתי הוא מוכרח כן מסברא וכנ"ל, דאם הבלע שבקדירה הוי מקושר עם כל מה שבקדירה, כ"ש דהבצלים הוו מקושרים עם החלב שבקדירה, וא"כ ממילא דגם הבלע חלב שבבצלים הוי מקושר עם כל החלב, - וכל מש"א דהבלע שבתוך האוכל אינו מקושר, הוא רק כשהאוכל שהוא בלוע בתוכו אינו מכלל המבטל, וכנ"ל.

שו"ר בחזו"א סימן י"ח סק"ח, ז"ל, דהנה במרדכי בס"פ ג"ה כתב בשם הראב"ן וכו', והנה בתה"ד סי' קפ"ג משמע שמפרש דעת הראב"ן לחלק בין בלוע באוכל לבלוע בכלי דבבלוע באוכל אמרינן דאינו מקושר עם השאר והלכך אמרינן בסוגין חלב נבלה הוא אבל בכלי מקושר הבלוע עם מה שבתוך הקדירה, אמנם צ"ע לפי דבריהם דע"כ מוכרח בסוגין דהחלב שבתוך הבשר מקבל טעם בשר ואינו מחלקו לכל הקדירה, דאילו היה עומד הטעם להתפשט בכל הקדירה ל"ה החלב נאסר, ויש לתמוה מ"ש החלב המובלע בבשר מהבשר עצמו דאף אם נפל על חתיכה אחת וכסה הקדירה לא נאסרה החתיכה הראשונה אע"ג דמתחלה נתפשט באותה החתיכה ואין בה כדי לבטל מ"מ אמרינן דסופו להתפשט ועדיין לא נתבשל החלב באותה החתיכה, וכ"ש הכא שבשעה שהחלב מקבלים טעם הבשר הנם בתוך רטיבת הקדירה ולמה אינו מפעפע טעם הבשר בכל הקדירה, ואפי' אם נדחוק ונאמר שבלוע גרע והבלוע בתוך אוכל מקבל טעם ואינו מפעפע אותו בכל הקדירה אף שמונח בתוך הרוטב עדיין יקשה מאי מהני כסה או אפי' אם הקדירה מלאה רוטב נימא דחתיכה שנפל החלב עליה ונבלע בה הא נבלע החלב גם ברוטבה והרוטב הבלוע בתוך החתיכה הלא לא יפלוט לתוך הקדירה את טעם החלב שקבלו ונעשו נבלה ויאסור את כל הקדירה, עכ"ל.

והרי שעמד החזו"א בקו' זו, דאי נימא דהבלע שבתוך הבשר אינו פולט את הטעם שקיבל, א"כ גם כשנפלה טיפת חלב על החתיכה, נימא דאף דהחתיכה עצמה פולטת את הטעם שקיבלה, אך הרוטב שבלוע בה לא יפלוט.

ועיי"ש בסק"ט שכתב בזה, ז"ל, וצ"ל לדבריהם ז"ל דבאמת לא גרע בלוע, וכל היכי דהטיפה עומד להתפשט עד שלא ישאר טעם בהחתיכה יתפשט גם מהרוטב הבלוע בתוך החתיכה, אבל היכי דבלוע בשר בבצל דאותו הבלוע לא יתפשט לחוץ לגמרי שהרי אין הגעלה באוכלין, הלכך גם החלב שנבלע בתוכו לא יפלוט את טעם הבשר שיקבל, אבל הוא תמוה שהרי מה שלא יפליט הבצל את טעם הבשר אינו מחמת הבישול של עכשו אלא מחמת בישול הראשון, אבל החלב שמקבל עכשו טעם הבשר ואותו הטעם שפיר מתפשט חוץ לבצל ולמה לא יתפשט גם מהחלב הבלוע בתוך הבצל, ומ"ש אילו נפל רוטב עכשו על הבצל המונח בתוך החלב ובלוע בחלב דאמרינן דלא נאסר דסופן של הרוטב להתפשט מן הבצל ומן החלב לכל הקדירה] ומ"ש בצל שכבר נבלע בו בשר שלא יוצא עוד, דאמרינן דאף הטעם היוצא ממנו לא יתפשט בכל הקדירה מפני שנשאר בו עוד טעם ובמה יגרע טעם הנשאר את הטעם היוצא שלא יתפשט, עכ"ל.

ולמש"נ נתישבו היטב ד' התרוה"ד, דודאי דאף הבלע שבחתיכה פולט את הטעם שקיבל, ואך דליכא בזה לדינא דסופו להתפשט, כיון דהבלע אינו דבר א' עם שאר הקדירה, וכנ"ל.

ובעיקר הקו' בבצלים דמ"ט לא אמרינן חנ"נ, עי' בפליתי סימן צ"ד סק"ח ובהגה' ברוך טעם שם, שכתבו טעמים אחרים דאיכא בזה לדינא דמקושר, דהפליתי כתב, דרק בחלב שנבלע בחתיכת בשר, אמרינן דהחלב מקושר טפי עם הבשר ממה שהוא מקושר עם החלב שבקדירה, אך בבצלים שבלוע בהן בשר ובישלן בקדירה חולבת, אין הבלע דהחלב מקושר טפי עם בלע הבשר ממה שהוא מקושר עם החלב שבקדירה, והברוך טעם כתב, דהא דבחלב שנבלע בחתיכת בשר ליכא לדינא דמקושר, הוא משום דהחתיכה עצמה היא בעין ואינה בטילה, וע"כ אף הבשר שבתוכה הנבלע בתוך החלב אינו בטל, ומשא"כ בבצלים הבלועים מבשר שבישלם בקדירת חלב, שפיר איכא לדינא דמקושר, - ואך שעמדו ע"ז דלדבריהם א"צ לחלק כמו שחילק התרוה"ד בין בלוע בכלי לבלוע באוכל, - אך לדברינו נתישבו ד' התרוה"ד.

צ"ע בדינא דהתרוה"ד, שהרי הפליתי והחוו"ד נקטו דהחלב הבלוע בכף נאסר, ורק הבשר אינו נאסר, ואף הגרע"א לא כתב דאף החלב אינו נאסר, אלא מכח דינא דהרמב"ן, ואי נימא דמכח הא דמקושר אינם מתערבים זב"ז כלל דכל החלב המתערב עם הבשר יוצא לחוץ, וכמש"כ היד יהודה בסימן ס"ט סקס"ג אות י"ב, א"כ גם הבשר אינו נאסר, ואמנם י"ל דמתחילה נאסר החלב, דע"ז ל"מ הא דסופו להתפשט, הרי מ"מ כיון דאמרינן דכל החלב שנתערב בבשר יוצא, נמצא דלא נשתייר אח"כ בכף חלב, וא"כ אם נתנו אח"כ בקדירה של ירקות אין לאסור, והפליתי והחוו"ד כתבו לא כן, ובע"כ דהבשר נותן טעם בחלב הבלוע, וזה אינו נפרד, וצ"ע דא"כ מ"ט חלב זה אינו נאסר, ולכאו' ע"ז ל"מ התירא דמקושר, למש"נ דהתירא דמקושר הוא משום דסופו להתפשט, אך אי נימא דהוא היתר בפנ"ע ניחא.

וביותר קשיא, דמ"ט אח"כ כשהוציא את הכף לא אמרינן חנ"נ גם על הבשר שנתן טעם בחלב, הרי כיון שהחלב עצמו אסור, ממילא דגם הבשר שנותן בו טעם הוי חנ"נ.

ושמעתי לפרש בזה, לפמש"נ במק"א מד' הגרע"א בחולין דקי"ג. בדין מבשל חלב בחלב, דמבו' דחלב שנתן טעם בבשר, אין החלב נאסר מכח מה שנתן טעם בבשר, אלא מכח מה שקיבל טעם מן הבשר, עיי"ש, ולפ"ז נמצא, דאף שהבשר נותן טעם בבלע החלב, מ"מ כיון שאינו מקבל טעם מן החלב, דכל הטעם שהחלב נותן בו נפלט לחוץ מדינא דמקושר, ע"כ אין הבשר נאסר כלל, - וי"ל דמה"ט גם לא אמרינן בזה חנ"נ, דלא אמרינן חנ"נ רק בהיתר שקיבל טעם מן האיסור, ולא בהיתר שנתן טעם באיסור, ולא קיבל ממנו טעם, דזה הוי כיבש ביבש דלא אמרינן בי' חנ"נ, ודו"ק.