ה - בדין נזיר שהי_ שותה יין כל היום
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / שגגות / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / קונטרס בענייני שגגות

אור ליום ג' י"ב מנ"א תשע"ט

**א**

א] מכות כ"א א', נזיר שהי' שותה יין כל היום אין חייב אלא אחת, אמרו לו אל תשתה אל תשתה והוא שותה חייב על כל אחת ואחת וכו'.

והרמב"ם בפיהמ"ש שם כתב, ז"ל, וכן אם התרו בו ואמרו לו זה שאתה שותה שעורו כך וכך ועל כל שעור כך וכך ממנו אתה חייב מלקות, ה"ז לוקה לפי מנין השעורין, וכך נתבאר בירושלמי, עכ"ל, - והוא מירושלמי נזיר פ"ו ה"ד, דאם היתה צלוחית אחת של יין והתחיל לשתות בה אמרו לו תהא יודע אם תשתה את כולה יש בה עשרה זתים ותתחייב י' מלקיות מקבל התראה בדעת הזאת.

ונתחדש בזה, דאף דלא התרו בו בין המעשים, אלא התרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור, ה"ז מועיל שילקה על כל שיעור ושיעור.

וכ"ה משמעות ד' התוס' שם כ' ב' ד"ה לא צריכא, ז"ל, וכי אדם אוכל ב' זיתי חלב בב"א "ובחדא התראה" מי מחייב ב' מלקיות משום דהו"ל התראה אכל חדא וחדא, עכ"ל, ומשמע דרק בחדא התראה אינו חייב אלא אחת, אך בב' התראות הוא חייב ב', אף שלא הי' התראה בין המעשים, אלא התרו בו ב' התראות קודם האכילה, והמנ"ח במצוה רח"צ אות י"ז דקדק כן מד' התוס', עיי"ש, ועי' גם בדבריו במצוה תקמ"ג.

ב] אמנם הנה בחי' הריטב"א כתב, ז"ל, והק' בתוס' דהא כהן שבא על ה' אלמנות או על אלמנה וגרושה וחללה וזונה בגופין מחולקין חייב בהתראה אחת על כל אחת ואחת וכו' "משום דהוו גופין מוחלקין", ואמאי לימא אשתלאי, אלא ודאי דכיון שהתחיל בעבירה סמוך להתראה תו ליכא למימר אשתלאי על האחרות, וכן במי שהי' לפניו איסורין הרבה והתרו עליו על כולם ואכלן כולם חייב על כל אחד ואחד כיון שהתחיל באחת מהם תוכ"ד של התראה, עכ"ל.

והנה מש"כ הריטב"א דכשבא על אלמנה וגרושה וחללה וזונה חייב על כל אחת ואחת, בע"כ דאיירי כשהתרו בו על כל אחת ואחת, דודאי לא סגי כשהתרו בו על אלמנה, כיון דהם שמות חלוקין, וצריך להתרות בו על כל שם ושם, ואפ"ה מבו' בדבריו דכל הא דהוא חייב על כל אחת ואחת, הוא משום דהוו גופין חלוקין או שמות חלוקין, אך בלא"ה ל"ה חייב אלא אחת, - ומבו' לפ"ז דהא דנזיר שהי' שותה יין כל היום אינו חייב אלא אחת, הוא אף כשהתרו בו מעיקרא על כל שתי' ושתי'.

וכ"ה מבו' גם בד' התוס' בחולין פ"ב ב' ד"ה אלא פשיטא, שפירשו למה שאמרו שם אלא פשיטא בב"א ובהתראה אחת, ואמרו ע"ז דלרבנן אינו חייב אלא אחת, ואינו חייב ב' אלא למ"ד דאכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד חייב ב' חטאות, דהיינו בב"א או בהתראה אחת אפי' בזאח"ז, ומבו' לפ"ז דבב"א אינו חייב אלא אחת אף בב' התראות, ועמד ע"ז הקר"א בנזיר מ"ב א',[[1]](#footnote-2) - וצ"ב ביסוד הפלוגתא בזה.

**ב**

ג] ונראה לפרש בזה, ובהקדם, דהנה ביסוד הך דינא דאף דהי' שותה יין כל היום אינו חייב אלא אחת, ודאם אמרו לו אל תשתה אל תשתה והוא שותה חייב על כל אחת ואחת, נחלקו הראשונים.

דהנה בפירש"י שעל הרי"ף כתב, ובהגה' שם לעיל מינה כתב דהפי' שם הוא מרשב"ם, ז"ל, נזיר ששתה יין כל היום ואתרו בי' מעיקרא התראה אחת, אינו חייב אלא אחת, על מה ששותה תוכ"ד דל"מ למימר אישתלאי, עכ"ל, וכ"כ הריטב"א בשם רש"י, וכ"כ בפי' הר"י מלוניל ובנימו"י, וכ"כ התוס' שאנץ לעיל כ' ב' בשם הרשב"ם בטעם הא דבה' קרחות בזאח"ז אינו חייב אלא אחת, וכ"כ התוס' לעיל שם בשם הקונטרס.

והנה לדעתם, הרי דהא דבכמה התראות הוא חייב על כל אחת ואחת, ל"ב בזה להא דהתראות מחלקות, אלא היינו משום דכל הא דפטרינן לי' כשלא התרו בו על כל אחת ואחת, הוא משום דמצי למימר אישתלאי, וע"כ בכה"ג שהתרו בו על כל שתי' ושתי' ולא מצי למימר אישתלאי, הוא חייב על כל אחת ואחת.[[2]](#footnote-3)

ד] אך הנה התוס' לעיל כ' ב' כתבו דלא מצי למימר בזה אישתלאי כיון שהתחיל לעבור בתוכ"ד, ולפ"ז הרי דאין לפרש דהא דנזיר שהי' שותה יין אינו חייב אלא אחת הוא משום חיסרון ההתראה ודמצי למימר אישתלאי, שהרי התחיל לעבור בתוכ"ד ובכה"ג מהני ההתראה על הכל,[[3]](#footnote-4) אלא הטעם בזה הוא כמו שפירש הריטב"א בסוגיין דהוא משום דכל היין ששותה חשיב כשתי' אחת שם, דהוא משום דכל היין ששותה חשיב שתי' אחת, כיון שאין כאן אלא התראה אחת,[[4]](#footnote-5) וע"כ הוא דבקרחה דילפינן מקרא לחייב על כל קרחה, ה"ז מחלק להקרחות וחייב על כל א' וא' אף בהתראה א'.

ולדעתם הא דבכמה התראות הוא חייב על כל אחת ואחת, הוא משום דהתראות מחלקות, וכיון שהתרו בו על כל שתי' ושתי' ה"ז מועיל לחלקן, וחשיב כל שתי' שאחר התראה כשתי' בפנ"ע,[[5]](#footnote-6) וכ"ה בפי' הרא"ש בנזיר מ"ב א', ובד' הר"ן בנדרים י"ז א', עיי"ש, ועמש"נ בסימן ו' בד' הר"ן שם, - והאפיקי ים בח"ב סימן ה' וסימן ל"ב האריך בפלוגתא זו, עיי"ש.

**ג**

ה] והנה בפי' הריב"ן לעיל כ' ב' ד"ה ואותבינהו מבו' דהא דנזיר שהי' שותה יין אינו חייב אלא אחת, הוא משום חיסרון ההתראה, ובפשוטו הוא מתפרש כדעת רש"י ודעימי' דהוא משום דמצי למימר אישתלאי, וכ"כ התוס' שם דמשמע הכי מתוך פי' הקונטרס.

אך הנה הריב"ן שם כתב דהא דחייב בסך ה' אצבעותיו נשא ואותבינהו בב"א בהתראה אחת, הוא משום דכיון דבב"א קעביד מאי חזית דחיילא התראה אהאי אצבע טפי מהאי, ומבו' דהא דבאותבינהו בב"א חייב על כולן ובאותבינהו בזאח"ז אינו חייב אלא על הראשון, אי"ז משום דבאותבינהו בזאח"ז מצי למימר אישתלאי ובאותבינהו בב"א לא מצי למימר אישתלאי, אלא הוא משום דבאותבינהו בב"א חיילא ההתראה על כולן משום דמאי חזית וכו', ובאותבינהו בב"א אין ההתראה חלה אלא על הראשון, - ולפ"ז מתפרש כן גם הא דבנזיר שהי' שותה יין אינו חייב אלא אחת, דהוא משום דאין ההתראה חלה אלא על השתי' הראשונה.[[6]](#footnote-7)

וכ"נ בד' הרמב"ם בפיהמ"ש בנזיר מ"ב א', ז"ל, זה שאמרנו בבבות אלו אינו חייב אלא אחת, הוא בדיני אדם שאינו מתחייב מלקות אלא אחר התראה, ולפיכך צריך התראה על כל מלקות, עכ"ל, ומשמע קצת דהא דאינו חייב אלא אחת, אי"ז משום דמצי למימר אישתלאי, אלא משום דדינא הוא דאינו חייב מלקות אלא אחר התראה, וכל מלקות צריך התראה בפנ"ע.

ו] ואמנם הנה עיקר הך מילתא דבעינן שתחול ההתראה על המעשה, ואינה חלה אלא על הראשון, צ"ב רב.

ושמא יש לפרש בזה למש"כ הרמב"ם בפיהמ"ש בר"פ אלו אן הלוקין, דהא דבעינן התראה לחייב מלקות, הוא משום דלא ענש אא"כ הזהיר, ומבו' דכ"ה דליכא מלקות בלא אזהרה, ה"נ ליכא מלקות בלא התראה, ואי"ז רק כדי שלא יהא שוגג, אלא דינא הוא דאינו חייב מלקות אא"כ הזהירוהו ע"ז, ועד"ז מצינו בד' התוס' הרא"ש בכתובות ל"ב ב' שכתב דכיון שאמרו דעדים זוממין ל"ב התראה, ע"כ ל"ב לקרא דלא תענה לאזהרה לעדים זוממין, עיי"ש, - ולפ"ז י"ל דמה"ט הוא דבעינן התראה על כל שתי' ושתי', והיכא שהתרו בו מתחילה אל תשתה וכבר חלה ההתראה על שתי' קמייתא, לא מצינו לחייבו מכח זה על מה ששתה אח"כ.[[7]](#footnote-8)

ז] ועיקר הך מילתא דל"מ התראה אחת לחייב עלי' ב' מלקיות, נראה דיש ללמוד כן מד' התורי"ד בקידושין ע"ז ב', ז"ל, נזיר שהי' שותה יין כל היום אינו חייב אלא אחת, פי' האי מתניתין מיתוקמה אפי' לר"י ב"ר יהודה דאמר וכו' חבר א"צ התראה לפי שלא ניתנה התראה אלא להבחין בין שוגג למזיד, והכא מכי אתרו בי' חדא זימנא הרי מזיד הוא וילקה על כל שתי' ושתי' בלא התראה אחרת, הא לא אמרינן הכי דמצי משתמיט ואמר אע"פ שהתרו בי והודיעוני שנזיר השותה יין לוקה, אני סברתי לשתות כל היום כולו וללקות פעם אחת, ואלו ידעתי שאלקה על כל כוס וכוס לא הייתי שותה, הלכך צריך התראה על כוס וכוס, עכ"ל.

ומבו' בד' הרי"ד דלדידן דאף חבר צריך התראה, מתפרש בפשוטו הוא דאינו חייב אלא אחת, ורק למ"ד דחבר א"צ התראה משום שלא ניתנה התראה אלא להבחין בין שוגג למזיד, קשיא לי' דמ"ט הכא אינו חייב אלא אחת, הרי מזיד הוא.[[8]](#footnote-9)

ונראה דהטעם בזה הוא, משום דלדידן דאף חבר צריך התראה, אין ההתראה כדי להבחין בין שוגג למזיד, אלא דינא הוא דאינו חייב מלקות אלא כשעבר על התראה, ומה"ט הוא דבנזיר שהי' שותה יין בהתראה אחת אינו חייב אלא אחת, דאינו מתחייב על התראה אחת ב' מלקות, ורק למ"ד דלא ניתנה התראה אלא כדי להבחין בין שוגג למזיד, הרי הדין נותן דשפיר תועיל ההתראה שהתרו בו בתחילה לחייבו על כל השתיות, כיון דע"י ההתראה הו"ל מזיד על כולן. [[9]](#footnote-10)

**ד**

ח] ומעתה נבא לבאר הפלוגתא אם כשהתרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור, ה"ז מועיל שילקה על כל שיעור ושיעור, ונראה דהוא תלוי בהפלוגתא בטעם הא דאינו חייב אלא אחת.

דהנה לדעת רש"י ודעימי' דהא דאינו חייב אלא אחת הוא משום דמצי למימר אישתלאי, הרי הדבר פשוט דל"מ מידי הא דהתרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור, דאכתי מצי למימר אישתלאי.

ולדעת התוס' ודעימייהו דהא דאינו חייב אלא אחת הוא משום דהוי הכל כשתי' אחת, והא דכשהתרו בו כמה התראות חייב על כל אחת ואחת הוא משום דהתראות מחלקות, יש להסתפק אם אף ב' התראות דקודם המעשה מועילין לחלק, ומסתבר טפי דרק התראות שבין המעשים מועילין לחלק.

אך לדעת הריב"ן והרמב"ם דהא דאינו חייב אלא אחת הוא משום דבעינן התראה בפנ"ע על כל מלקות, הרי ודאי דכל שהתרו בו מתחילה כמה התראות חייב על כל אחת ואחת.[[10]](#footnote-11)

ט] ובזה ניחא משה"ק האפיקי ים בח"ב סימן ל"ב, דדברי הרמב"ם בפיהמ"ש בנזיר דהא דאינו חייב אלא אחת הוא משום חיסרון ההתראה, סותרים למש"כ בפיהמ"ש במכילתין דאם התרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור חייב על כל אחת ואחת.

והנה קו' זו היא לפ"מ שפירש האפיקי ים בד' הרמב"ם בנזיר, דהא דאינו חייב אלא אחת הוא משום דמצי למימר אישתלאי, וע"ז ל"מ מידי הא דהתרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור, - אך למש"נ הרי אדרבה דברי הרמב"ם הכא אתיין עם דבריו בנזיר, דהא דאינו חייב אלא אחת הוא משום דבעינן התראה בפנ"ע על כל מלקות, וע"כ הוא דכל שהתרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור, חייב על כל אחת ואחת.

**ה**

י] התוס' לעיל כ' ב' הוכיחו דכל שהתחיל לעבור בתוכ"ד לא מצי למימר אישתלאי, ממה שאמרו בקידושין ע"ז ב' דאם בא על אלמנת ראובן ועל אלמנת שמעון ועל אלמנת לוי חייב ג' מלקיות אף בהתראה אחת משום דגופין מוחלקין ושמות מוחלקין, והתוס' הרא"ש בקידושין שם הוכיח דאיירי התם בהתראה אחת, משום דאם בב' התראות הרי אף באלמנה אחת חייב ב' מלקיות.

ובדעת רש"י ודעימי' צ"ל כמש"כ המאירי בקידושין שם דמה שאמרו שם דכשבא על ג' אלמנות חייב ג', הוא כשהתרו בו על כל אחת ואחת, - ומה שהוכיח התוס' הרא"ש דאיירי בהתראה אחת דאם בכמה התראות הרי אף באלמנה אחת חייב ג', צ"ל לדעת רש"י ודעיי' דמעיקרא ס"ד דבאלמנה אחת כה"ג אינו חייב ג', ורק בג' אלמנות חייב משום דגופין מוחלקין ושמות מוחלקין, וזהו דמוקי לה בבא על אלמנה אחת ג' ביאות, וע"ז פרכינן ממתניתין דנזיר שהי' שותה, דמזה נלמד דאף בלא חילוק גופין חייב ג' כשהתרו בו על כל אחת ואחת.[[11]](#footnote-12)

יא] אמנם צ"ע בזה בד' התורי"ד בקידושין שם שכתב, ז"ל, הרי גופין מוחלקין והרי שמות מוחלקין, פי' ובהתראה אחת שהתרו בו הכא על האלמנה לוקה חייב על כל אחת ואחת כיון דגופין מוחלקין, עכ"ל, וצ"ע דלפי המבו' בד' התורי"ד שם דהא דנזיר שהי' שותה יין כל היום אינו חייב אלא אחת הוא משום חיסרון ההתראה, וכמש"נ לעיל סק"ז בהא דלמ"ד דחבר צריך התראה ניח"ל הא דאינו חייב אלא אחת, א"כ מה מהני הא דגופין מוחלקין דמכח זה סגי בהתראה אחת לחייבו על כל אחת ואחת.

ולכאו' צ"ל, דכל הא דאינו חייב אלא אחת משום חיסרון ההתראה, הוא רק בדליכא חילוק בין המעשים, וע"כ אף דבמעשה זה הוא עובר ג' פעמים על התראתו, אינו חייב אלא אחת, אך כל דהוו גופין מוחלקין וחשיב כג' עבירות נפרדות על ההתראה, שפיר סגי בהתראה אחת לחייבו, ואכתי צ"ע בזה.

יב] והנה עוד צ"ע בד' התורי"ד, דלמש"כ שם דהא דנזיר וכו' אינו חייב אלא אחת אף למ"ד דחבר א"צ התראה, הוא משום דמצי למימר שהי' סבור לשתות כל היום וללקות פעם אחת, ולא ידע שילקה על כל כוס וכוס, א"כ מה מהני הא דגופין מוחלקין שיהא חייב ג' מלקיות בהתראה אחת, הרי מצי למימר שלא ידע שיתחייב על כל גוף וגוף.[[12]](#footnote-13)

אך לפמש"נ י"ל, דכל הא דפטרינן לי' מכח טענתו שלא ידע שלא ידע שיתחייב מלקות על כל כוס וכוס, הוא רק היכא דליכא חילוק גופין, דחשבינן לה כמעשה אחד שהוא עובר בו כמה פעמים על האיסור, וכל שהי' סבור שיתחייב עליו מלקות אחד, א"א לחייבו עליו כמה מלקיות, אך כל דאיכא חילוק גופין וחשיב כג' עבירות נפרדות, סגי במה שידע דעל עבירה זו יתחייב מלקות ועל עבירה זו יתחייב מלקות, ולא איכפת לן במה שהי' סבור דסגי במלקות אחד על כולם.[[13]](#footnote-14)

1. אמנם באמת יש מקום לומר דכל מה שאמרו בירושלמי דכשהתרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור הוא חייב על כל אחת ואחת, היינו רק בשותה בזאח"ז, אך האוכל ב' זיתי חלב בב"א אף אם התרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור, אינו חייב אלא אחת, - וכאשר כ"נ לפי המבו' בסוגיית הגמ' לעיל כ' ב' לפי' הריב"ן שם, דאף דבב"א ליכא למיתי עלה משום חיסרון ההתראה, דחיילא התראה על כל חדא וחדא, מ"מ אינו חייב אלא אחת, ושאני בה' קרחות דגלי קרא דקרחות מחלקות, וע"כ אף היכא דאיכא התראה על כל שיעור ושיעור, מ"מ כל בב"א אינו חייב אלא אחת, וזה למש"נ להלן סק"ז בביאור הא דאם התרו בו על כל שיעור ושיעור חייב על כל אחת ואחת. [↑](#footnote-ref-2)
2. ועמש"נ בסימן ז' להוכיח מכ"ד דאף הני רבוותא מודו דיש בכח ההתראות לחלק, אלא דלדעתם הכא א"צ לזה, דבלא"ה הו"ל כשתיות חלוקות, וכל הא דבהתראה אחת אינו חייב אלא אחת, הוא משום דמצי למימר אישתלאי. [↑](#footnote-ref-3)
3. ומה"ט כתבו התוס' שם דבקרחה דילפי' מקרא לחייב על כל קרחה וקרחה, יש לחייבו בה' קרחות בזאח"ז בהתראה אחת, דמהני חדא התראה לכולהו ול"מ למימר אישתלאי. [↑](#footnote-ref-4)
4. והוא מבו' כן להדיא בד' התוס', דהנה הרי בגמ' לעיל שם מדמינן דכ"ה דבנזיר אינו חייב אלא אחת, ה"נ בה' קרחות במקום אחד, והנה הרי הא דבה' קרחות במקום אחד אינו חייב אלא אחת, פירשו התוס' דהוא משום דחשיב כקרחה אחת, ומהא דמדמינן לה לדינא דנזיר, יש ללמוד דאף הא דהתם אינו חייב אלא אחת, הוא משום דחשיב הכל כשתי' אחת. [↑](#footnote-ref-5)
5. ואמנם באמת דבכל ד' הריטב"א משמע, דלאו היינו דכיון דהוי שתי' אחת א"א לחיבו עלי' אלא אחת, אלא היינו דכיון דהוי שתי' אחת לא חיילא ההתראה על כל מקצת ומקצת בפנ"ע, וע"כ אינו חייב אלא אחת משום דליכא אלא התראה אחת, ומשא"כ היכא דאיכא איסורין חלוקין או גופין חלוקין, דחשיבא התראה על כל חדא וחדא, וכ"נ קצת בד' התוס' לעיל כ' ב'.

   ולפ"ז נמצא דהא דכשהתרו בו אל תשתה אל תשתה חייב על כל אחת ואחת, אי"ז משום דהתראות מחלקות, אלא הוא משום דאיכא התראה על כל אחת ואחת, שהרי כל הא דבהתראה אחת אינו חייב אלא אחת, הוא משום חיסרון ההתראה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)
6. ונפ"מ רבתא בזה לדינא, הוא בגונא דסך ה' אצבעותיו נשא ואותבינהו בזאח"ז בתוכ"ד, דלדעת רש"י ודעימי' הוא חייב ה' מלקיות, כיון דהוי הכל בתוכ"ד ולא מצי למימר אישתלאי, אך לדעת הריב"ן י"ל דכיון דהוו בזאח"ז, ליכא למימר בזה דמאי חזית וכו', וחיילא ההתראה רק על הקרחה הראשונה, ואינו חייב על שאר הקרחות, אך יש מקום לומר דכיון דהוי הכל בתוכ"ד חשיב כבב"א ממש, ושייך לומר מאי חזית, (וזכר לדבר ממש"כ התוס' בכתובות ל' ב' ד"ה לא צריכה, בהא דאין איסור חל על איסור דבב"א חיילי תרוייהו, דהיינו אף כשאי"ז בב"א ממש. [↑](#footnote-ref-7)
7. אך לכאו' אי"ז מתישב בדעת הרמב"ם בהלכותיו שכתב בפי"ב מסנהדרין ה"ב דהא דאף חבר צריך התראה, הוא ג"כ שמא שוגג הי', וכתבו הרדב"ז והכס"מ שם דס"ל דכו"ע לא פליגי דהתראה היא להבחין בין שוגג למזיד, ולפ"ז אין מקום לומר דא"א לחייבו על התראה אחת ב' מלקיות, ודבעינן שתחול ההתראה על כל שתי' ושתי', וצ"ע. [↑](#footnote-ref-8)
8. ואין לפרש דהא דלדידן ניח"ל דאינו חייב אלא אחת, הוא משום דחשיב הכל כשתי' אחת, וכדעת התוס', דא"כ מה קשיא לי' למ"ד דלא ניתנה התראה אלא כדי להבחין בין שוגג למזיד, ובע"כ דהא דלדידן ניח"ל דאינו חייב אלא אחת הוא משום חיסרון ההתראה, וזהו דקשיא לי' דלמ"ד דלא ניתנה התראה אלא כדי להבחין בין שוגג למזיד, ל"ש ה"ט. [↑](#footnote-ref-9)
9. אך יש לפרש לד' התורי"ד בע"א, והוא למש"כ הקצוה"ח בסימן כ"ח סק"א, דהא דבעינן התראה תוכ"ד, הגם דבעלמא לא חיישי' לשכחה, הוא משום דבהתראה דקי"ל דאף חבר צריך התראה, הגם דהוא בודאי בחזקת שיודע את העונש, אפ"ה חידוש הוא שחידשה תורה בהתראה דבעי' שיתברר הדבר בודאי שאינו שוגג, ומשו"ה בעי' שיתרו בו תוכ"ד דלאחר כ"ד תו ליכא הבחנה גמורה בין שוגג למזיד ואמרינן אישתלאי, ולפ"ז נמצא דלמ"ד דחבר א"צ התראה, ול"ב הבחנה גמורה בין שוגג למזיד, ה"נ ל"ב שתהא ההתראה תוכ"ד לעבירה, וזה דלא כמבו' בד' התוס' בסנהדרין מ' ב' (סוד"ה מנין) דאף למ"ד דחבר א"צ התראה בעינן שתהא ההתראה בתוכ"ד, עיי"ש, - ולפ"ז י"ל דע"כ הוא דלדידן דחבר צריך התראה ניחא להרי"ד דאינו חייב אלא אחת, משום דא"א לחייבו על שאר השתיות דמצי למימר אישתלאי, ולא קשיא לי' אלא למ"ד דחבר א"צ התראה, דלדידי' הרי מהני התראה אף לאחר כ"ד ולא מצי למימר אישתלאי, וא"כ מ"ט אינו חייב על שאר השתיות.

   אך נראה להוכיח שלא כדרך זו, ממש"כ התורי"ד שם דהיכא דגופין מוחלקין חייב על כל אחת ואחת בהתראה אחת, ונתבאר להלן סקי"א, ואם למ"ד דחבר צריך התראה ל"מ ההתראה על מה שעבר אחר כ"ד ומצי למימר אישתלאי, מה מהני הא דגופין מוחלקין, ומ"ט הוא חייב על כל אחת ואחת. [↑](#footnote-ref-10)
10. והנה הדברי אמת בקונטרס חשוד דס"א: פירש בטעמא דהירושלמי, למש"כ התורי"ד בקידושין דהא דנזיר שהי' שותה אינו חייב על כל כוס וכוס הוא משום דמצי למימר שהי' סבור שלא ילקה אלא פעם אחת וכו', וע"כ אם התרו בו מתחילה שילקה על כל כוס וכוס דל"מ למימר הכי לוקה על כוס וכוס, עכ"ד, אך צ"ע דדברי הרי"ד שם הם רק למ"ד דחבר א"צ התראה, אך למ"ד דחבר צריך התראה א"צ לה"ט, וכמש"נ לעיל סק"ז, וא"כ אטו נימא דדברי הירושלמי הם רק כמ"ד דחבר א"צ התראה, - ולמש"נ ניחא, דהרי הא דלמ"ד דחבר צריך התראה א"צ לה"ט, הוא כמש"נ לעיל משום דבעינן התראה בפנ"ע כל מלקות, וע"כ כל שהתרו בו מתחילה על כל שיעור ושיעור ואיכא התראה בפנ"ע על כל מלקות, חייב על כל אחת ואחת. [↑](#footnote-ref-11)
11. והא דפרכינן התם באלמנה אחת דאם לא התרו בו פשיטא דאינו חייב אלא אחת, ובג' אלמנות לא אמרו כן, י"ל דהוא משום דבג' אלמנות ל"ה מקום כלל להעמיד כשלא התרו בו אלא התראה אחת, דא"כ ליכא התראה כלל על ב' האחרות, ורק באלמנה אחת הי' מקום לומר דסגי בהתראה שהתרו מתחילה, וע"ז מייתינן ממתניתין דאם לא התרו בו אלא בתחילה אינו חייב אלא אחת, ועד"ז כתב הערול"נ לעיל כ' ב'. [↑](#footnote-ref-12)
12. ובתו"ד הדברי אמת בריש קונט' חשוד מבו' דהוא משום דבגופין מוחלקין לא מצי לטעון שלא ידע שיתחייב על כל אחת ואחת, דמי לא ידע דהבא על ה' נשים חייב ה' עונשין, - אך צ"ע דבד' הרי"ד שם מבו' דהא דבגופין מוחלקין חייב כמה מלקיות, הוא חד דינא עם הא דבגופין מוחלקין חייב כמה חטאות, ולהנ"ל הרי ל"ב בזה לדינא דגופין מוחלקין, דלענין מלקות ל"ב לחילוק גופין, אלא תליא במה שיודע דחייב על כל אשה ואשה, - ויש לדחוק, דמכח דינא דגופין מוחלקין, יודע הוא שיתחייב על כל אשה ואשה, וי"ל עוד דכל הא דבעינן בזה לדינא דגופין מוחלקין, הוא למ"ד דחבר צריך התראה. [↑](#footnote-ref-13)
13. והיינו דרק אם באנו לחייבו על מעשה אחד כמה מלקיות, בעינן שיהא יודע שחייבין עליו כמה מלקיות, אך במעשים חלוקין שבאנו לחייבו על כל מעשה מלקות אחד, דנים על כל מעשה ומעשה בפנ"ע, וכיון שהי' יודע שמתחייב עליו מלקות, סגי בהכי, ול"ב שיהא יודע שהוא מתחייב על כל המעשים כמה מלקיות. [↑](#footnote-ref-14)