סי_ קפב, לא ילבש
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

**לא ילבש**

יו"ד סימן קפ"ב

1. המעביר שער - סעיף א'.
2. חברים: תלמידי חכמים.
3. מגלח כל שיער שבו - סעיף ב'.
4. לחוך בידו בשער - סעיף ג'.
5. שיש לו חטטין - סעיף ד'.
6. כמה בגדים - סעיף ה'.
7. שאינו נראים.
8. קטנים.
9. שאר אנשים.
10. אחרי מי.
11. תועלת לדבר אחר: כגון צער צינה.
12. מי שיש מום.
13. פורים: דינו לא ילבש בפורים.
14. בגדים.
15. גברים בתכשיטים (jewelry).
16. גברים.
17. בענין ריח: בושם - בגברים.
18. נשים.
19. נשים בפעולת שרק אנשים עושים.
20. מכנסים של נשים (womans pants).
21. ללקט שער לבן משחורות - סעיף ו'.
22. חקירה: המעשה או התוצאה.
23. דיני צביעת השערות.
24. אנשים לגלח הזקן.
25. איש להסתכל במראה (mirror).
26. אשה בשם איש: ולהפוך.
27. שאר ענינים.

**דור המלקטים** - אהל יעקב (לא ילבש [דפו"ח, תשע"ה], סקוצילס), אורחות הלבוש (סיאני , גם אני אודך), בגדי איש (שטרוכליץ), ברית ותורה (סי' קפ"ב, אבא שאול), הלכה ברורה (ח"ז מספר ט'), כרם שלמה (סי' קפ"ב, גרוס), לבוש מלכות (גיאת), מלבושי כבוד ותפארת (חיימאוויטש), מנחת אליעזר (בבור ), עבודת שלמה (לא ילבש, קוסובר), צניף מלוכה (שרעבי), קדושים תהיו (פדלון), Halachically speaking (שנה א').

כי תצא (פרק כ"ב פסוק ה') – "לא יִהְיֶה כְלִי גֶבֶר עַל אִשָּׁה, וְלא יִלְבַּשׁ גֶּבֶר שִׂמְלַת אִשָּׁה, **כִּי תוֹעֲבַת** יְקוָק אֱלקֶיךָ כָּל עשֵׂה אֵלֶּה".

1. המעביר שער - סעיף א'.
   1. **קרני לייזר** (אלקטרולוסיס, electrolysis).
      1. מיקל: אינו עובר לא ילבש.
         1. הגריש"א זצ"ל (תל תלפיות חס"ח [תשרי תשע"ג] עמ' נ"ב אות שס"ג) – "שאלתי בחור אשר יש לו ריבוי שערות בפניו וצוארו ורוצה להסירם בקרני לייזר [שהוא עקירה עולמית] האם מותר לו, ואמר שכיון שכיום מסירים בתער החילונים לא הוי כבר בכלל לא ילבש דהוי בכלל אנשים נוהגים כן וכמובא בפוסקים להסתכל במראה דמה"ט שרי, ואף שאין מסירים באופן של קרני לייזר, כי אינו ניכר אופן ההסרה אם בתער או בקרני לייזר, ולכן לא הוי בכלל תיקוני אשה, ומותר".
         2. יביע אומר (מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' י"ט) – "שאלה: דיברו עם איש אחד שלא יגלח בתער, ואמר שמוכן להפסיק להתגלח בתער, אך כיוון שרוצה פנים חלקות הוא יעשה תיפול בלייזר, שלא יגדל לו זקן באופן קבוע. ושאלו אם יש בזה איסור משום 'לא ילבש'. תשובה: אין בזה. אך לא הייתי מציע [או ממליץ] לו לעשות כן".
         3. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "בחור אשר יש לו ריבוי שערות בפניו וצוארו ורוצה להסירם בקרני לייזר [שהוא עקירה עולמית] האם מותר לו. והשיב וז"ל, כן".
         4. אבני דרך (***ח"ט סי' קי"ב, אהל יעקב לא ילבש עמ' ר"ה אות ב') – "העולה לדינא: מי שגבות עיניו מחוברות זו לזו, והדבר גורם לו בושה, יכול לסדר את גבותיו, וזהו אף ע"י מכונות כלייזר".***
         5. אהל יעקב (לא ילבש סעי' ט"ו, עי' סוף הע' ט"ז) – "מי שיש לו ריבוי שערות בגופו מותר להסירם על ידי מה שמצוי בזמנינו 'מכונת קרני לייזר', מאחר שכבר נהגו החילונים ר"ל לעשות כן לשערות גופם על ידי תער".
      2. מחמיר: עובר לא ילבש.
         1. ושב ורפא (ח"ג סי' קכ"ח) – "ודברתי עע"ז עם מו"ר הגה"צ מוה"ר ר' משה שטרנבוך שליט"א בעמח"ס מועדים וזמנים ועוד, וכן עם מו"ר הרה"ג האדיר מוה"ר ר' חנוך עהרענטרוי שליט"א אב"ד דק"ק לונדון הבירה, ועם הרה"ג מוה"ר ר' טבול שליט"א אב"ד דק"ק ליאון (צרפת), ועם מו"ר הרה"ג מוה"ר ר' ניסים רביבו זצ"ל אב"ד דק"ק פריז יצ"ו, ועם הדיין המפורסם הרה"ג ר' בערל בערקאוויץ זצוק"ל מלונדון הבירה יצ"ו, והסכימו דיש בקרני לייזר השחתה אבל אין בו גילוח, **אבל הוסיפו דיש בו משום לא תלבש דמשיר שער כאשה**, והדיין הגאן ר' בערל בערקאוויץ זצ"ל הראה לי מקור לזה בס' שבלי לקט".
      3. מראי מקומות.
         1. הגרחפ"ש זצ"ל (אורחות הרב וראש הישבה סוף עמ' קי"ט) – "ולעניין לייזר, יש איסור על פאת הראש אם מטפל בשערות אשר שם, וגם לעניין פאת הזקן ידוע כי הם מגלחים קודם ויש לשאול חכם בזה כל פרט ופרט, וראה פת"ש קפ"א ג'".
   2. **גילוח שער העורף** (גב הצואר, neck).
      1. מיקל: אפילו בתער.
         1. לקט יושר (יו"ד עמ' נ' ענין א') – "וזכורני שאינו מקצר שער ראשו והפיאות, אבל היה מגלח העורף בתער עד למעלה מן האזנים, וכן היה מגלח הגאון מהר"י וויילא זצ"ל העורף שלו".
         2. עי' תשובות והנהגות (ח"ה סי' רס"ד ד"ה ושמעתי) – "ושמעתי שיש מחמירים אפילו לגלח העורף בתער או במכונה כתער, ואף שאין איסור משום השחתת הזקן, חוששין לאסור משום 'לא ילבש' שאסור לגלח כל האיברים בתער מהאי טעמא, ונראה שכיון שאינו מגלח שם כדי להתייפות, רק לנוחות והקלה, בכה"ג אין חשש כלל, וכן פשוט ונהגו להתיר, וליכא למיחש כלל".
         3. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "האם מותר להעביר שער שעל העורף בתער. והשיב וז"ל, כמדומני שמעיקר דינא מותר".

**הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב) – "מהו לימוד הזכות לאלו ספרים שמשתמשים עם סכין לגלח שערות בעורף ואין בו לא ילבש. תשובה: בעורף מותר. [כשאין דרך נשים]**

* + - 1. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ג אות י"ב) – "שאלה: לגבי לא ילבש, אחד שהולך למספר שערות, וכדי להעביר את השערות בעורף (גב הצואר) הוא משתמש עם סכין כזה ומצוי אצל כל המקומות, האם יש בזה חשש איסור. תשובה: אין חשש".
      2. הגר"ד פיינשטיין שליט"א (הלכה ברורה ח"ז מספר ט' הע' צ"א).
      3. הר"ש וגשל (קול התורה חס"ו עמ' ש"א) – "נ"ל דאף אם אתה צודק בזה דגם בכה"ג יש איסור של לא ילבש ע"י תער מטעם שכן דרך נשים, מ"מ יכולים לסמוך על הרמ"א מי שרוצה בכך. ואפשר דכאן גם חברים מותר לרמ"א דרק בבית השחי החמירו כיון דיש מקומות שרק נשים עושות כן כן נלענ"ד להלכה".
      4. פאת זקנך (סעי' מ"ב) – "מותר לגלח עם תער בעורף מאחורי הראש, ואין בזה לא משום השחתת פאות הזקן, ולא משום לא ילבש, והמחמירים מושכים ידיהם גם מזה, ומ"מ במכונת תספורת מסתבר שגם לצנועים מותר".
      5. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ח') – "מצוי בזמנינו כשהולכים להסתפר אצל ספר שהוא מעביר את השערות בעורף עם תער, ונקטו הפוסקים שאין בזה איסור כיון שלא מתדמה לנשים על ידי זה".
    1. מחמיר.
       1. הר"מ אבנסון (קול התורה חנ"ז עמ' קע"ז, חס"ו עמ' ש') – "כל בר בי רב יודע דאסור לגלח זקנו בתער. ברם יש מעשה גילוח בתער דהרבה נוהגים כן וצריך דרישה וחקירה מאיפה בא היתר זה. והיינו דאחר גילוח הראש נהוג שהמספר מגלח אחורי ראשו בתער כדי להשוות וליפות השערות שם. ובזה בודאי אין שום איסור תער מצד גילוח הזקן, דלכו"ע אין זה מקום הזקן. אכן מצד אחר נראה דלאו שפיר עביד. דהנה המחבר ביו"ד סי' קפ"ב ס"א כתב ...".
    2. מראי מקומות – סוכת חיים (אהל יעקב, לא ילבש עמ' רמ"ו אות ו').

עש"ק פ' כי תשא שנת תשעא

ולכבוד הרבנים החשובים,

שלום רב,

א' הראה לי מה שכתוב בגליונכם (איני יודע מתי נכתב, הוא הראה לי הדפסה שלא הי' כתוב עליו תאריך) שכתוב בה שמותר לגלח בתער מאחורי הראש. ומובא כמקור לדבר דברי הט"ז בסי' קפ"ב ס"ק ה' ושכן הורה הגר"ר דוד פיינשטיין שליט"א. ואני מזמן חפשתי מי שיתיר את הדבר כיון שהדבר נפוץ כאן באר"י אצל מספרים חרדיים וכן מסתפרים חרדיים. אמנם לא הבנתי כ"כ מקורכם בהיתר הדבר. שהרי בסע' א' מבואר שאמנם מותר לאיש לגלח שאר שערות הגוף ואין בו משום לא ילבש, מ"מ היינו בגילוח כעין תער, אבל תער ממש הרי מבואר בש"ך ס"ק ג' ועוד שאסור (וכן מפורש בתוס' במס' יבמות מ"ח ע"א ד"ה לא), ולא מצאתי מי שיחלוק על זה. ומה שהבאתם שם מט"ז ס"ק ה' לא ידעתי מה מצאתם שם יותר מעל מש"כ במחבר ששער בית השחי ובית הערוה מותר בכעין תער אם אין זה רק דרך נשים. ואף כי יש מקום מסברא לומר שדברי הש"ך הם רק במקום שתער הוא מנהג נשים בלבד, לא מצאתי להדיא מי שיכתוב כן. ולכן הייתי מודה לכם אילו הייתם יכולים לבסס יותר הוראתכם למה אין בזה משום האיסור של תער בשאר הגוף.

תודה מראש,

מאיר מרילס

נחל שמשון 13/9

רמת בית שמש

050-415-3846

Since ladies dont cut the hair in the back of their head (most font even have hair growing so low there) Reb Dovid Feinstein and Rabbi Belsky said that there is no issur lo yilbash as its not the derech of ladies to cut there. The issur of lo yilbash is only on a place where ladies cut.

----------------

Thank You

Elli Bohm

* 1. **הסרת שיער לצורך תחרות**.
     1. מיקל.
        1. יסוד הבית וקדשתו (עמ' נ"ג הע' פ"ו ד"ה ולפי"ז) – "ולפי"ז הנערים המשתתפים בתחרויות ספורט ושחיה, שמורידים שערותיהם כדי למהר מרוצתם, מותר להם לעשות כן מפני שאינו דרך תיקון יופי, ועוד הרי גם אנשים עושים כן".
        2. אהל יעקב (לא ילבש סעי' י"ד) – "נערים המשתתפים בתחרות שחיה או ריצה וכדומה, ולצורך המהירות צריכים להוריד שיער בית הערוה, מותרים להוריד השערות שם".
        3. יד כהן (פרק י"אר סעי' י"ג) – "נערים המשתתפים בתחרות שחיה או ריצה וכדומה, ולצורך המהירות צריכים להוריד שער בית הערוה, מותרים להוריד את השערות שנמצאות שם".

1. חברים: תלמידי חכמים.
   1. **נזיר** (דף נט.) – "ההוא דאיתחייב נגידא קמיה דרבי אמי, איגלאי בית השחי חזייה דלא מגלח, אמר להון רבי אמי: שיבקוה, דין מן חבריא הוא".
      1. רב אמי ידע **דאסור** להעביר בית השחי.
         1. רש"י (נזיר דף נט. ד"ה דין) – "דין מן חבריא הוא. דידע דאסור להעביר בית השחי".
         2. תוס' (נזיר דף נט. ד"ה ההוא) – "אמר להון רבי אמי שבקוה דין מן חבריא הוא, משמע נמי הכא דמדרבנן נמי אסור אף במספרים בבית השחי ובבית הערוה".
         3. רשב"א (ח"ד סי' צ') – "מההוא צורבא מרבנן (שם נ"ט ע"א) דהוו מנגדי ליה, ובהדי דנגדו ליה, גליא לדרעיה. חזייה דלא הוה עביר בית השחי. אמר: חברייא הוא, דין שבקוה. דאלמא: כל העם זולתי היחידים היו מעבירים בית השחי. ואפ"ה, תלמידי חכמים היו נוהגין בו איסור. ואמאי, והא לאו שמלת אשה היה בדורם, וחזר להיות שמלת איש. אלא שכל דבר שראוי לנשים ולא לאנשים, והנשים עושות כן, אסור לאנשים משום: שמלת אשה. ומי שהרגיל בדבר האסור, ונמשך בו, ונמשכו רבים בכך, **אין האיסור חוזר להיתר**. שא"כ נמצא חוטא ומאריך, והיחידים נזהרים עוד בזה".
         4. רא"ש (נזיר דף נט. ד"ה דמן) – "דמן חבריא הוא. וידע דאסור להעביר בית השחי".
      2. **היה מותר, וחברים נמנעים**.
         1. ר"ן (ע"ז דף ט: ד"ה שומט) – "שהחברים היו נמנעים בכ"מ וכי ההיא דאמרינן בפרק שני נזירים (דף נט א) האי גברא דאיחייב נגדא בבי דינא דרבי אמי דלייה לדרעיה ואיגלי בית השחי דידיה חזייה דלא מעבר אמר ליה שבקיה מן חבריא הוא דין והיינו לפי שבאותו מקום נהגו האנשים להעביר שער של בית השחי ושל בית הערוה וזה שלא העביר הכיר שהיה מן החברים דאי לכולי עלמא אסור היכי קאמר משום דחזייה דלא מיעבר דמן חבריא הוא".
         2. **הו"ד בפוסקים** – עי' רמ"א (סעי' א', "רק החברים נמנעים בכל מקום"), גר"א (סי' קנ"ו ס"ק ז', לשונו מובא לקמן), רע"א (על סעי' ו', לשונו מובא לקמן), גליון מהרש"א (על סעי' ו', סי' קנ"ו על רמ"א סעי' ב' [לשונו מובא לקמן], "במקום דגם אנשים מסתכלים ליכא איסור רק החברים נמנעים מזה. וכההיא דסעיף א'"), הכנה דרבה (מבעל ערוגת הבושם, אות י"ג), הו"ד במנהג ישראל תורה (או"ח סי' ר"ס אות א' דפו"ח, לשונו מובא לקמן), דרכי תשובה (סי' קנ"ו ס"ק ז'), שלמת חיים (סי' תמ"ב, "נראה דשייך גם בזה"ז לחברים"), משנה הלכות (חי"א סי' ל' ד"ה ולפענ"ד, "מ"מ חברים נמנעים לעולם מלהסתכל"), עי' יחוה דעת (ח"ו סי' מ"ט ד"ה ועינא).
      3. מראי מקומות – נמוקי יוסף (מכות דף ד. ד"ה דין, "דין מן חבריא הוא. שנזהר מן האיסור"), ים של שלמה (יבמות פרק י"ב סי' י"ז), מהריט"ץ (סי' נ"ו).
   2. **מה הוא 'חברים'**.
      1. תלמידי חכמים.
         1. רמב"ם (דמאי פרק ג' משנה ב') – "חבר, קורין לכל תלמיד חכמים. וכן קורין לתלמידי חכמים חברים. וקראום בשם זה מפני שחברותם זה לזה היא החברות האמתית מפני שהיא לשם שמים".
         2. רשב"ם (פסחים דף קב. ד"ה ה"ג) – "חברים תלמידי חכמים".
      2. מראי מקומות – relevance (עמ' י"ט הע' ב').
   3. **הגדר**.
      1. הר"ש וגשל (קול התורה חס"ו עמ' ש"ג ד"ה ולכן) – "נ"ל דאף אם אתה צודק בזה דגם בכה"ג יש איסור של לא ילבש ע"י תער מטעם שכן דרך נשים, מ"מ יכולים לסמוך על הרמ"א מי שרוצה בכך. ואפשר דכאן גם חברים מותר לרמ"א דרק בבית השחי החמירו כיון **דיש מקומות שרק נשים עושות כן** כן נלענ"ד להלכה".
      2. בגדי איש (ביאורים סי' י"ד ד"ה ויש נפק"מ, סוף סי' כ"ט) – "**דרק בתיקון הגוף** חברים נמנעים דזה שייך לאשה ולא לאיש ומשא"כ בתכשיטים וכנ"ל. ובזה מיושב מנהגינו ללבוש עניבה, ויש שדנו לאסור להגר"א שזה בגד מיוחד לנוי אבל להנ"ל שרי".
      3. הגר"י קפלן שליט"א (חבורה, כת"י) – "יל"ע אם יש איסור ללבוש עניבה כיון שהוא בגד צבוע ותכליתה ליפות הלובש (כשהוא צבוע ולא רק שחור ולבן) אבל מצד שני אין אף אשה א' הלובשת עניבה ... נוהגים גם אנשים לגלח - כשנוהגים גם האנשים להעביר השערות, משמע מהמחבר דאעפ"כ ליכא היתר לכתחילה לגברים להעבירין רק דבדיעבד אין מכין אותם מכת מרדות וכן ביאר הב"י להדיא בדעת הרמב"ם (וע' לקמן מש"כ מהגר"ע יוסף לענין הסתכלות במראה). אמנם, הרמ"א נקט כמקילין דמותר לכתחילה אבל הוסיף שחברים נמנעים בכל מקום. ויל"ע א"כ למה אין מקפידין ע"ז כיום לענין גילוח הזקן. ולכאורה צ"ל דלהלכה גילוח הזקן אינו בכלל לא ילבש כיון שאין לנשים שערות אלו, וכן יש לצדד לענין שערות שיש לנשים ואינם מגלחין אותן למשל מאחורי הצואר שדרך הסַפּרים (בפרט כאן בא"י) לגחלן בתער, וראיתי מובא בשם הגר"ד פיינשטיין והרב בעלסקי להתיר כיון **שאין דרך נשים לגלח שערות אלו כלל** (ורובן אין להן שערות שם). וי"ל דמה"ט גם אין החברים נמנעין מזה אפי' כשעשוי לנוי".
   4. **עניבה** (tie).
      1. מראי מקומות – הר"מ נתנזן (צהר ח"ג עמ' קמ"ה ד"ה הנראה), הגר"י קפלן שליט"א (חבורה, כת"י, לשונו מובא לעיל).
         1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב סוף עמ' ע"ב) – "מנהגם של גברים ללכת עם עניבה בקיץ שזה ממש נועד רק ליופי".

הגרשז"א זצ"ל (מנשים באהל יו"ד סוף אות ס"ד, עמ' רל"א) – "ובענין זה של לא ילבש תמה ... על הנוהג שלך לבישת עניבה דהוי כולו לבישה לשם יופי".

הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ד הע' ל"ה) – "במסיבת שידוכין בתשעת הימים מותרים החתן והכלה ללבוש בגדי שבת כרגיל ... ופעם התיר לאחי החתן התיר פעם לילך בבגד עליון של שבת, כי הבגד של חול לא היה נקי כראוי, אבל עניבה לא (-והוסיף אז שמעולם הוא תמה על מה שהולכים בני תורה בעניבה, שהרי אין זה משמש כמלבוש אלא ליופי בלבד, ובפרט בימי הקיץ החמים, וא"כ אמאי לית בי משום לתא דלא ילבש, אלא שכבר נהגו כן בישיבות הקדושות וגדולי ראשי הישיבות מקדמת דנא. - ויצוין שהתמונה שנתפרסמה מימי בחרותו של רבנו כשהוא לבוש בעניבה, לא הי זה אלא לשעת הצילום בלבד, לצורך שהי' אז בכך)".

* + - 1. הגרח"ק זצ"ל (אלא פרק כ"ח אות ו') ***– "והנה שמעתי ממרן שבן תורה פלוני שאל את החזו"א שהולך עם עניבה בשבת ובשבתות הקיץ לא נוח לו ואינו עונג, אם מ"מ ישתדל ללכת עם זה משום כבוד שבת והשיב לו 'אם אינו עונג אינו כבוד', ולכן אמר לי מרן לגבי הנ"ל (נעלים) שאין לו בהם צער גמור ללכת בהם רק שאם לובש אותם זמן רב כבר אינו עונג בשבילו. ובהנ"ל, שמעתי שאחד הנכדים שאל את מרן האם הטעם שאינו הולך עם עניבה בשבת הוא משום שחושש להוצאה, והשיב, להוצאה איני חושש כי זה מלבוש, אבל משום עונג שבת איני הולך, שכאן בא"י בדרך כלל חם ואין זה עונג ללבוש זה, ובחו"ל היו הרבה שהלכו עם זה, עכ"ד. ואמר*** *פעם היחידה* ***שלבש עניבה היתה ביום חתונתו מחמת כיבוד אם".***
      2. ***שבט הקהתי (אהל יעקב) – "***שאלה: האם שייך איסור לא ילבש בעניבה וכגון גבר שלובש עניבה בצבע וורוד האם זה אסור. תשובה: עי' ברמ"א יורה דעה סימן קפ"ב סעיף ה' דאפילו בבגד א' אסור".

***שבט הקהתי (אהל יעקב) – "שאלה: אשה שרוצה ללבוש עניבה של גבר האם היא עוברת על לאו דלא ילבש. תשובה: כן עוברת".***

* + - 1. בגדי איש (פרק ב' סעי' י"א, הע' כ"ב) – "עניבה לאנשים אף שמיוחדת לנוי, אין בה איסור לא ילבש. (הטעם משום שכן מנהג האנשים וכמו טבעת לאנשים במקום שנהגו כן שדעת רוב הראשונים והשו"ע דאין בזה איסור לא ילבש וגם לחברים שרי וכמש"כ בפרק א' סעיף ד ובהערה שם, ואפילו הגר"א שאוסר בגילוח בית השחי ובהסתכלות במראה במקום שנהגו בו האנשים מודה בזה כמש"כ בהערה י"ד שם, ואפילו להרמב"ן שהבאנו שם שאוסר בטבעת אף במקום שנהגו האנשים יתכן דמודה בעניבה כיון שאין דרך נשים בזה. [ועיין עוד בביאורים סוף סימן י"ד מש"כ בזה]. ובספר מנשים באוהל כתב הגר"ע אויערבאך שליט"א שאביו הגרש"ז זצ"ל תמה על מנהג העולם שהולכים בעניבה והלוא הוי בגד המיוחד לנוי, ופלא שלא הביא מד' הר"ן והשו"ע המפורשים להיתר וכנ"ל והכי קיימ"ל וכל מה שיש להסתפק הוא לדעת הרמב"ן וכנ"ל, ועוד שמעתי לומר דעניבה שחורה אין זה לנוי אלא לכבוד כדרך האנשים החשובים ואף עניבה צבעונית י"ל דעיקרה לכבוד והוי כטבעת שיש עליה חותם שמודה הרמב"ן דשרי)".

בגדי איש (ביאורים סי' י"ד ד"ה ויש נפק"מ, סוף סי' כ"ט) – "**דרק בתיקון הגוף** חברים נמנעים דזה שייך לאשה ולא לאיש ומשא"כ בתכשיטים וכנ"ל. ובזה מיושב מנהגינו ללבוש עניבה, ויש שדנו לאסור להגר"א שזה בגד מיוחד לנוי אבל להנ"ל שרי".

* 1. **ליישר שיניו** (braces).
     1. משנה הלכות (חט"ז סי' ק"י, צהר ח"ג עמ' רל"ז ד"ה ומיהו) – "מה ששאל אי אב חייב לשלם לרופא ליפות את בנו כגון ליישר שיניו וכיוצא בו ענינים של יופי ... הנה מעצם הדין אסור לעשות כדי ליפות משום לא ילבש גבר שמלת אשה, ומיהו היכא דלא מכוין רק משום בושה מותר, וכמ"ש התוס' שבת (דף נ' ע"ב ד"ה בשביל) דאם אין לו צער אחר אלא שמתבייש לילך בין בנ"א שרי דאין לך צער גדול מזה. ועיין רש"י ב"ק פ"ו ע"ב קטן אי בר בושת הוא ומשני דמיכלמו ליה ומכלם, כשמזכירין לו בושת ומכלימין אותו בה מצטער, ע"ש. ועיין ע"ז כ"ט ע"א המסתפר ובוחן לבות וכו', ועיין משנ"ה ח"ד סי' רמ"ו - רמ"ז. ואדרבה בזכרים מעליותא שאינם נאים ביותר. ובגמ' תענית (ז' ע"א) אמרה ליה ברתיה דקיסר לר' יהושע בן חנניה אי חכמה מפוארה בכלי מכוער וכו' אמר ליה (קיסר) אמאי אמר לה הכי א"ל כי היכא דאמרה לי אמרי לה ושאל והא איכא שפירי דגמירי ומשני אי הוו סנו טפי הוו גמירי ופרש"י אותם נאים שהם חכמים, טפי הוו גמירי שאי אפשר לנאה להשפיל דעתו ובא לידי שכחה. וא"כ אדרבה מעליותא הוא שלא להיות נאה ועיין רש"י ע"ז ט"ז ע"ב ד"ה פתיא אוכמא וצע"ק. עכ"פ לא ראיתי שום חיוב לחייב האב לשלם לרופא ליפות את בנו, והיות כי אין הז"ג אסתגר כעת".
  2. **שעון יד: על גברים**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (ארחות רבנו דפו"ח ח"ד עמ' פ"א אות ח') – "אב"ה, לאחרונה הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] מעיר לאנשים העונדים שעון על היד שיסירוהו מהיד משום איסור 'לא ילבש גבר שמלת אשה', ושאלוהו הרי מנהג העולם כן הוא וגם הגרי"ש אלישיב זצ"ל הי' לובש שעון על היד, וענה הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] **שהוא עצמו ג"כ בעבר הי' לובש שעון יד אבל אח"כ** שמע שמרן החזו"א זצוק"ל חושש בזה שזה כמו שמלה ולכן הפסיק, כי אם מרן החזו"א חושש ראוי להחמיר ולהניח את השעון בכיס. וכן העידו כמה ת"ח שליט"א מתלמידי מרן החזו"א זצוק"ל שכך הורה מרן החזו"א".

הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר עמ' ס"ה) – "בהא דמרן שליט"א אומר לאנשים שלא ילבשו שעון יד, מה הטעם, דהא לא ילבש לכאורה לא שייך כיון דהוי מיוחד לגברים, והרבה גדולי ישראל לבשו ולובשים שעון יד. תשובה: החזו"א סבר שבזמנינו זה שמלת אשה".

הגרח"ק זצ"ל (כל משאלותיך, הו"ד בדברי שי"ח גליון רצ"ג [פר' כי תצא תשע"ח] עמ' ב') – "רבנו א"ל על השעון שבידי, כי שמע בשם חזו"א שזה לא ילבש, והוסיף כי אמר את זה לאחד והוא לא שמע וקיבל מיחוש חזק בידו וכאשר הוריד את השעון נרפא, ואף אני הלכתי עם שעון, ונתתי לחתני שעונים, זה הי' שעון אחד שנתתי והוחזר לי, ושוב נתתי לחתן אחר... אבל מאז ששמעתי בשם החזו"א הפסקתי ללכת עם שעון.

שאלה, לחזו"א ולאבא הי' שעון. תשובה: לא. הי' להם שעון בכיסם. לחזו"א היה שעון על השולחן שאחד נתן לו וזה נגנב והחזו"א הורה לבדוק בתיקי אנשים שהיו שם ולא נמצא ומאד הקפיד על הגנב כי חרה לו שניצלו את העובדא שכל אחד יכול להיכנס כאן לבית וגנב, וסופו של הגנב היה רע כי מצאוהו נופל בבור בחצר בירושלים והשעון על ידו.

שאלה. אולי החזו"א דיבר על שעון זהב ואולי בזמנו לא היה מצוי שגבר ילך כל כך עם שעון, והיום לילד בן 6 יש כבר ב' שעונים. תשובה: גם אז היה רגיל שלגבר יש שעון.

הראיתי לרבנו תמונות שהרב אלישיב עם שעון, ושאלתי האם אני יכול לסמוך על הרב אלישיב. תשובה: איך שתרצה. **אבל אתן לך עצה תהפוך את השעון אם פניו ליד, הפוך**. או שתלבש על הרגל [בחיוך]. א.ה. בחיי מרן הגרי"ש אלישיב זצ"ל רבנו לא העיר לנכנסים על לבישת שעון".

הגרח"ק זצ"ל (דברי שי"ח גליון ש"ע עמ' א', פר' שמות שנת תש"פ) – "פלא פלאים מידת הסבלנות שלו בעניית מכתבים ובהשבת תשובות וברכות למאות שבאים ערב ערב ולא מתייאש לחזור שוב ושוב לאלה שיש על ידם שעון אתה אשה או איש וכאשר מוריד את השעון אומר עכשיו אני רואה שאתה איש. וכן לענין השרוולים חוזר ואומר שיהיה לך כסף לקנות שרוולים, ולענין הפאות זה מאד יפה למה אתה מתבייש ולפחות תשאיר עד הדלת וכשנשאל מה הרווח אם חוזרים להניח הפאות לאחר האוזן משיב כל דקה זה שווה ... אחד סיפר שכאשר הרב אמר לו להוריד את השעון הכניסו לכיס וכאשר יצא החוצה רצה להחזירו לידו וראה שהרצועה נקרעה אמר שוב וודאי לא אתקן את הרצועה והרב שמח מאד, וכששאלו את הרב הרי גם מרן הגראי"ל הולך עם שעון השיב, **מלך שאני** כמבואר ביו"ד".

* + 1. מראי מקומות – עבודת שלמה (סוף סי' כ"ו).
       1. שעון זהב - עי' לקמן.
  1. **נוצה** (feather) **בכובע**.
     1. מראי מקומות – עבודת שלמה (סוף סי' י"ב).
        1. הגר"י קמנצקי זצ"ל (במחיצת רבינו עמ' קכ"ג) – "נשאל רבינו אי יש חשש איסור הוצאה ברה"ר בשבת ללבוש כובע [של גברים] שנוצה תחובה בו, ואמר דמן הסתם בטל אצל הכובע ואין בזה איסור הוצאה בשבת. [ומכל מקום חושש הוא שיש בזה משום איסור 'לא ילבש גבר שמלת אשה' (דברים כ"ב ה')]".
  2. **אנשים לגלח הזקן**: מצד חברים נמנעים.
     1. תשובות והנהגות (ח"ה סי' רס"ד ד"ה ויש) – "ויש מחמירים שלא לספר הזקן לייפות משום איסור 'לא ילבש', וכדעת ה'צמח צדק' זצ"ל שחושש במספר הזקן לאיסור תורה ד'לא ילבש'. ומיהו נראה, שלפי הרמ"א (סי' קנ"ו) שמתיר לאנשים להסתכל במראה כיון שנהגו כן, גם כאן אין לאסור (עיין בהגהות רע"א ר"ס קפ"ד בשם הפרישה שאפילו כשעכו"ם נהגו כך, כבר אין בזה איסור לא ילבש), אבל בהגהות הגר"א שם (סי' קנ"ו) חולק על הרמ"א שמתיר, וראוי לדקדק ולמנוע, **ואולי** שייך גם בזה מש"כ הרמ"א שם, 'וחברים נמנעים בכל מקום'".
     2. מנחת חן (יו"ד ח"א סי' ט' אות ט') – "והרי בזה"ז רובא דעלמא מגלחין הזקן, ולפי הפרישה הנ"ל גם הנהגת נכרים מהני לדידן לסלק החשש דלא ילבש, ורק חברים נמנעים, ובפרט כהיום דנתפשט היתר גילוח הזקן גם אצל היהודים".
     3. מצד ה"איסור" של לא ילבש - עי' לקמן.
  3. **שאר ציורים**.
     1. לבישת עדשים (contact lenses): לגברים.
     2. מי בושם חזק (cologne): לגברים.

1. מגלח כל שיער שבו - סעיף ב'.
2. לחוך בידו בשער - סעיף ג'.
3. שיש לו חטטין - סעיף ד'.
4. כמה בגדים - סעיף ה'.

נזיר (דף נט.) – "לכדתניא: לא יהיה כלי גבר על אשה מאי תלמוד לומר. אם שלא ילבש איש שמלת אשה ואשה שמלת איש, הרי כבר נאמר תועבה היא, ואין כאן תועבה. אלא, שלא ילבש איש שמלת אשה וישב בין הנשים, ואשה שמלת איש ותשב בין האנשים; רבי אליעזר בן יעקב אומר: מנין שלא תצא אשה בכלי זיין למלחמה. ת"ל: לא יהיה כלי גבר על אשה. ולא ילבש גבר שמלת אשה, שלא יתקן איש בתיקוני אשה".

* 1. **הלכה**.
     1. אפילו בגד אחד, וכל דבר שדרך נוי: פסק כרבי אליעזר בן יעקב, משנה קב ונקי.
        1. רמב"ם (ע"ז פרק י"ב הל' י').
        2. מחבר (סעי' ה') – "לא תעדה אשה עדי האיש, כגון שתשים בראשה מצנפת או כובע או תלבש שריון וכיוצא בו".
        3. רמ"א (סעי' ה') – "ואפילו באחד מן הבגדים אסור, אף על פי שניכרים בשאר בגדיהם שהוא איש או אשה".
        4. גר"א (ס"ק ו', ס"ק ז').
        5. בינת אדם (כלל ע"ד ד"ה ובס') – "דקיימא לן כר' אליעזר בן יעקב דאפילו במלבוש אחד חייב".
        6. **שאר** פוסקים - כרם שלמה (ס"ק א'), ועוד.
     2. מראי מקומות.
        1. שואל ומשיב (מהדו"ק ח"א סי' ר"י) – "לדינא כיון דברוב הפוסקים נראה שאינו רק איסור מדרבנן ולא קי"ל כדראב"י ... מי שרוצה לסמוך על רוב הפוסקים שהם רובא דמינכרא דלא ס"ל כרמב"ם וא"כ אינו רק איסור מדרבנן ויוכל לסמוך בזה כמ"ש מעלתו".
  2. **פשט ברבי אליעזר בן יעקב: למה הוא תועבה**.
     1. כיון לעורר הטבע לזמה (אפילו בחד בגד).
        1. רמב"ם (ספה"מ ל"ת מ') – "ודע שזאת הפעולה, כלומר היות הנשים מתקשטות בתכשיטי האנשים או האנשים בתכשיטי הנשים, פעמים תיעשה לעורר הטבע לזמה כמו שהוא מפורסם אצל הזונים".
        2. רבינו אפרים (על התורה פר' כי תצא פרק כ"ב פסוק ה') – "ועוד שמתוך שהאדם לובש בגדי האשה בא לידי הרהור כמ"ש חז"ל העומד במטתה של אשה כאילו עומד בכריסה".
        3. בינת אדם (כלל ע"ד ד"ה ובס') – "ובספר המצוות ... וכל אדם שיתקשט או ילבש מה שהוא מפורסם שהוא תכשיט מיוחד לאשה לוקה ודע שזאת הפעולה כו' פעמים יעשו לעורר הטבע לזמה ... מזה משמע שהוא דבר סגולה לעורר הזמה ולא כמו שכתב החינוך וזה לשונו, כי אם יהיו מלבושיהם שוין יתערבו אלו עם אלו עיין שם דלפי זה יהיה האיסור דוקא כשלובש כל בגדי אשה והיינו כתנא קמא וכיון דקיימא לן כר' אליעזר בן יעקב דאפילו במלבוש אחד חייב אם כן אין כאן טעם זה אבל לטעם רמב"ם אסור שזה מעורר התאוה".
        4. מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ג ד"ה ואפשר) – "נראה דזה טעמא דקרא כיון דדברים אלו מביאים לידי תועבה וזימה ולכך אפי' מקצת מהם מביאים לידי תועבה והוא תועבה ואסרה הקדוש ברוך הוא".
     2. אפילו חד בגד, וכמו גזרה, שמביא לתועבה.
        1. רלב"ג (דברים פרק כ"ב פסוק ה') – "והנה הרחיקה התורה שלא יהיה אפילו כלי אחד מגבר על אשה. ואף על פי שהוא לבדו לא יביא לחשוב בה שהוא איש. ושלא ילבש איש אפילו לבוש אחד מיאף על פי שהוא לבדו לא יביא לחשוב בו שהוא אשה".
        2. עי' ב"י (ס"ק ה' ד"ה ואפשר) - לשונו מובא לקמן.
     3. דרך מינים מעבודת ע"ז.
        1. רמב"ם (ספה"מ ל"ת מ') – "ופעמים ייעשה למינים מעבודת עבודה זרה כמו שהוא מבואר בספרים המחוברים לזה".
        2. חינוך (מצוה תקמ"ב).

1. שאינו נראים.
   1. **תיקוני אשה: שאינו נראים - כגון העברת שער בית השחי, וכדו'**.
      1. אין אסור אלא מדרבנן.
         1. ב"י (ס"ק ה' ד"ה ואפשר) – "אבל בדברים הנסתרים מן העין אע"פ שהם משונים באיש מבאשה כיון שאינם נראין לעין לא אתי לאיחלופי בהו מאיש לאשה לפיכך אינם בכלל איסורא דקרא דהא **לא אתי בהו לידי תועבה כלל** וטעמא דמסתבר הוא לפרש כן בדברי רבי אליעזר בן יעקב".
         2. ט"ז (ס"ק ו') – "מבואר בבית יוסף דבזה יש מלקות כיון דניכר ההבדל בין איש לאשה משא"כ בהעברת שער בית השחי דאינו ניכר בפרהסיא על כן אין אסור אלא מדרבנן".
         3. גר"א (ס"ק ו') – "ואף שפסק כברייתא דהעברת שער כו' משום דמפרש מש"ש ות"ק כו' לכדתניא כו' ר"ל אף כראב"י דלא אסרו אלא בתיקונים הנראין משא"כ בה"ש ובה"ע".
         4. פוסקים.
      2. מראי מקומות – מנחת יצחק (ח"ב סי' ק"ח אות ג', לשונו מובא לקמן).
   2. **בגדים: שאינו נראים - כגון גופיה** (undershirt), **וכדו'**.
      1. מחמיר.
         1. מנחת יצחק (ח"ב סי' ק"ח אות ג') – "אם יש איסור במלבוש הנ"ל בביתה, בעת שישנם שם גם אנשים, הנה בזמן שישנם אנשים, פשיטא דאסור, כמו בשוק, דמה נפ"מ, אלא אף בזמן שאינם שם אנשים, אלא היא בעצמה בביתה, מ"מ עוברת על הלאו דלא יהי' כלי גבר, דאף דאין רואה מ"מ האיסור במקומו, ומכ"ש אם הטעם משום אביזרא דע"ז, וראי' מהאיסור דהמעביר שער בית השחי ובית הערוה, דהויא במקום צנעה, ומ"מ אסור מדאו' לכ"פ, ואף לשיט' הרמב"ם והש"ע (ביו"ד סי' קפ"ב), דל"ה רק איסור דרבנן, ומטעם דאינו ניכר בפרהסיא, וכמ"ש בב"י שם ובטו"ז (ס"ק ו'), אבל עכ"פ איסור דרבנן יש, ומכ"ש בכעין נד"ד דהוי במקום שעשוי להגלות, ובתשו' אבני צדק שם, דחק למצוא טעם למנהג הנשים גם צנועות וחסידות, ללבוש מכנסים בחורף מפני הצינה תחת הבגדים, ולא כתב להתיר מטעם דהוי תחת הבגדים, דלא נראה לאחרים, וע"כ מטעם דבאמת אין היתר בזה אף בכה"ג, דהאיסור לאו במקומו עומדת, כנ"ל ...".
         2. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים אה"ע פרק ז' אות נ"ב, **אמרי חיים פינחס נדה עמ' קמ"ד אות כ"א**) – "שאלה: אשה שרוצית ללבוש בגד תחתון של בעלה (undershirt) תחת חלוצה שלה האם זה אסיר מדין לא תלבש גבר, או לא. תשובה: הגרחפ"ש פסק, זה ודאי אסור. והגריש"א חילק בדבר, שאם לא יוכל לראות שהיא לובשת בגד איש מותר, ואם יוכל לראות אסור (שהכלל הוא: אם יכולים לראות מה שלבשה אז אסור, ואם לא אז זה מותר)".
         3. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ד אות ט') – "שאלה: האם יש איסור לא ילבש לגבי גרביים או שאר בגדים פנימיים כגון גופיה וכדומה. תשובה: כן".
         4. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תע"ו) – "שאלה: האם יש איסור לא ילבש בבגדים פנימים כגון גופיה (בגדי זיעה) בצבע וורוד לגבר. תשובה: כן".***
         5. ***נזר כהן (ח"א יו"ד סי' ז') – "וכ"ש לבישת בגד אשה דמיירי ביה קרא שאע"פ שאינו ניכר אסור הוא מדרבנן".***
      2. מיקל.
         1. אג"מ (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קי"ג אות ז') – "אין איסור לא ילבש בבגדי פנימים שלא נראים בחוץ, כגון גופיה וגרביים וכדומה (שמעתי מהגר"ש פירסט שליט"א)".
         2. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' ל"ד, דברי חכמים אה"ע פרק ז' אות נ"ב [לשונו מובא לעיל], אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות י"ז) – "בבגד שאינו נראה, ליכא משום לא ילבש".

הגריש"א זצ"ל (מנשים באהל יו"ד אות ס"ג) – "בגדים פנימיים שלא נראים בחוץ אין בהם משום לא ילבש".

* + - 1. ***עי' שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ד אות י"ח) – "***עי' שאלה: האם יש איסור לא ילבש בבגדים פנימים כגון גופיה (בגדי זיעה) בצבע וורוד לגבר. תשובה: רוב פוסקים מקילים, ועי' בשו"ת מנחת יצחק חלק ב' דמחמיר".

עי' שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"א אות א') – "שאלה: האם מותר להלביש גרביונים של בנות על בן קטן. תשובה: אם אינו ניכר יש להקל".

* + 1. מראי מקומות – כרם שלמה (השמטות לס"ק ט"ז אות ב'), אבני ישפה (ח"ה סי' ק"י ד"ה ועוד, לשונו מובא לקמן), הגרי"י ישראלזון זצ"ל (מנשים באהל עמ' תצ"ה), לבוש מלכות (פרק א' סעי' כ"ב), אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ל', סעי' נ"ה).
       1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' ע"ג) – "עורר הרב ספק האם מותר לגבר ללבוש בגד תחתון של אשה [וכן להיפך] באופן שכלפי חוץ אף אחד איננו רואה לובש בגד זה, ואמר הרב שבפשטות זה צריך להיות מותר מכיון שזה לא גורם כלל וכלל להתערבות של גברים בנשים, אמנם יתכן שזה אסור, ואיסור 'לא ילבש' היינו איסור עצמי שגברים לא ילבשו בכלל בגדי נשים [וכן להיפך] ואפילו אם זה לא ניכר כלפי חוץ".
  1. **גרביים** (socks).
     1. מיקל: אינם בכלל בגד לגבי איסור דלא ילבש.
        1. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה השמטות לס"ק ט"ז, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות ט"ו) – "גרביים, אינם בכלל בגד לגבי איסור דלא ילבש".
        2. כרם שלמה (השמטות לס"ק ט"ז) – "גרבים אינו בכלל בגד גבי איסורא דלא ילבש".
        3. רבבות אפרים (ח"ה סי' תקל"ד אות ב') – "עיין בספר כרם שלמה ... שכתב וז"ל .... וזה נפ"מ להלכה וכמה פעמים נשאלתי, וכעת יש לי תשובה ברורה דאין איסור".
        4. עי' אבני ישפה (ח"ה סי' ק"י ד"ה ועוד) – "ועוד שאם נאמר שכל מכנסיים הם בכלל, אז צריכים אנו לומר שאסור לאשה ללבוש מכנסי גרביונים, והם ממש כדמות מכנסיים אלא שהנשים רגילות ללבוש את זה מתחת לבגדים כדי להשמר מן הקור. ואף ששום גבר אינו לובש גרביונים, אבל לפי הבנתך בסברת שבט הלוי הכל תלוי בשם מכנסיים, וגברים כן לובשים מכנסיים. אלא פשוט שרק דבר שהוא עשוי להתיפות לפני בני אדם שייך לקרוא לזה תקוני גברי אבל לא דבר שלובשים שלא לפני הבריות ... ואם תאמר והרי גם אסור לאיש להעביר את שער הערוה שלו משום לא ילבש, אף שאין אדם הולך ערום ברחוב ואין הבריות רואות אם יש לו שער הערוה או לאו. ויש לומר שאני התם שהוא כלול בדברים שהאשה עושה אותם ליופי, וממילא הוא נחשב תקוני איתתא הגם שאף אחד לא רואה את זה, אבל כאן אין אדם לובש פיז'מה ליופי אלא רק שיהי לו נוח בעת השינה, וממילא אינו כלול באיסור לא ילבש כיון שאינו תיקוני גברי".
        5. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"א אות א') – "שאלה: האם מותר להלביש גרביונים של בנות על בן קטן. תשובה: אם אינו ניכר יש להקל".
     2. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ד אות ט') – "שאלה: האם יש איסור לא ילבש לגבי גרביים או שאר בגדים פנימיים כגון גופיה וכדומה. תשובה: כן".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ז אות כ"ד) – "שאלה: האם מותר להלביש גרביונים של בנות על בן קטן. תשובה: לא".

* + - 1. הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א אות תפ"א,*** אהל יעקב לא ילבש עמ' ק"מ אות י"ז) – "שאלה: האם מותר להלביש גרביונים של בנות על בן קטן. תשובה: לא".
      2. בגדי איש (פרק ב' סעי' י', הע' כ') – "אסור לאשה ללבוש גרביים של איש וכן לאיש גרביים של אשה. [ובאופן שהגרביים אינם נראות כלל מבחוץ שהמכנסיים ארוכות היה אפשר לומר שבכה"ג אין איסור דאורייתא וכמש"כ בפ"א סעיף י"ד שהלובש בגד אשה מתחת לבגדיו לכו"ע אין בזה איסור דאורייתא ויש הסוברים שאפילו איסור דרבנן אין בו כיון שאינו לנוי, אך עיי"ש שכתבנו דלכו"ע אסור מה"ת ללבוש בגד אשה וללבוש עליו סוודר כיון שבשעת לבישה הוא ניכר ויוצא כך לחוץ וכן בגרביים כיון שבביתו הולך אדם גם בלא נעליים ודאי נחשב ניכר, וגם לאחר שנעל נעליים י"ל דאסור מה"ת ונחשב ניכר כיון שלפעמים מתגלה]".
    1. מראי מקומות – ויברך דוד (ח"א סי' ק"ד ד"ה ומש"כ מע"כ), אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ל"ג, סעי' נ"ו).
  1. **לבישת תחתון של איש בשבעה נקיים**.
     1. מיקל: במקום הצורך.
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "האם מותר לאשה ללבוש בגד תחתון של איש, וכן להיפך, באופן שכלפי חוץ אף אחד אינו רואה שהוא לובש בגד זה. והשיב וז"ל, במקום הצורך מותר".
        2. אבני דרך (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ר"ט אות ג') – "לדינא: נראה לי דעדיף שתלבש תחתון של איש, דהעיקר שיהא לבן. וניתן לסמוך ולצרף דהוי במקום מוצנע דאינו נראה ואין כוונתה לנאף ולהתערב בין הגברים".
     2. הטעמים להקל.
        1. י"א בגדים שאינו נראים, ליכא משום לא ילבש - עי' לעיל.
        2. אפי' למחמירים, הוא רק איסור דרבנן [מצד שאינו נראה, א"נ שיש לצרף שיטת הת"ק (עי' השואל ומשיב, לעיל)].
        3. ובמקום מצוה י"ל שלא גזרו. כמו הרשב"א (ח"ה רע"א, לשונו מובא לקמן), שבמקום רפואה לא גזרו.
        4. וכן תועלת לדבר אחר, יש להקל - עי' לקמן.

1. קטנים.
   1. **קטן שהגדיל: קטן שלבש בגד של אשה ונעשה בר מצוה בעוד הבגד עליו**.
      1. יש איסור דאורייתא.
         1. לבוש מלכות (פרק א' סעי' י"ב, עמ' מ"א) – "קטן בן יב' שנה ביום האחרון שלבש שמלת אשה סמוך לשקיעה ושקעה עליו חמה וידע שאסור ללבוש בגד אשה עובר על איסור לא ילבש גבר שמלת אשה מהתורה".
         2. ידי כהן (זה הקטן ח"ג פרק ע"א אות ח') – "קטן שלבש בגד של אשה ונעשה בר מצוה בעוד הבגד עליו, עובר על איסור 'לא ילבש בגד שמלת אשה' אף שתחילת מעשה לבישת הבגד היה בקטנותו
      2. האם האיסור המעשה או התוצאה - עי' לקמן.
   2. **קטנים**.
      1. יש חייב חינוך.
         1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' ס' אות ק"ה) - לשונו מובא לקמן.
         2. פאת שדך (ח"ג סי' ס"ד) – "דאף בקטנות שהגיעו לחינוך הדין כן".
         3. אג"מ (אה"ע ח"ד סי' ס"ב אות ד') – "שאם כבר יודעין ומרגישין בבושה גם בענין בגדים שמתכבדין ומתחשבין מצד הבגדים אז שייך התינוק לחנכו בהאיסור לאו דלא ילבש שמלת אשה וכן להיפוך".
         4. שבט הלוי (ח"ו סוף סי' קי"ח) –"ודבר פשוט בעיני ששייכים גדרי חינוך קטנים וקטנות בלאו דלא יהי' כלי גבר על אשה וכו' כמו בכל התורה כולה".
         5. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "האם יש חיוב חינוך לאיסור דלא ילבש. והשיב וז"ל, כן".
         6. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ל"א) – "כתבו הפוסקים שיש לחנך הילדים לא לעבור על לאו דלא ילבש. ונחלקו גדולי הפוסקים מאיזה גיל מתחיל החיוב לחנך אותם, יש אומרים שכבר מגיל שלש שנים צריכים להזהר בזה, ויש מקילים עד שש שנים. ויש מי שאומר שהגיל הוא כשהילדים כבר מבינים ומתביישים בזה שלובשים בגדים של המין השני, וכן מסתבר למעשה".
   3. **תינוק: האם יש איסור סופינן**.
      1. מחמיר.
         1. מנחת יצחק (ח"ב סי' ק"ח אות ב'), הו"ד על פי התורה (שמות פרק ב' סעי' ל"ח) – "פשיטא דשייך האיסור דספי' לי' בידים, ומכשול הרבים, דמביא לידי תועבה וזימה".
         2. יחוה דעת (ח"ה סי' נ' ד"ה ונראה) – "שהגדולים מוזהרים על הקטנים שלא להלביש הילדים בגדי ילדות, וכן להיפך, משום מצות חינוך, שהרי אפילו באיסור מדברי סופרים אסור למספי ליה בידים ... ואפילו דברים שאיסורם מדברי סופרים ... ולכן גם לענין איסור לא יהיה כלי גבר על אשה ולא ילבש גבר שמלת אשה, יש להזהיר גדולים על הקטנים".
         3. משנה הלכות (ח"ז סי' מ"ג) – "אם דהם קטנים מ"מ אסור לספות להם איסור בידים".
         4. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ט"ו אות י') – "האם מותר להלביש פאה נכרית לבנו שלא הגיע לחינוך לצורך משחק, דלכמה פוסקים מותר בבגד אחד אפילו לגדול. תשובה: כנ"ל. [=יזהר]".

עי' ***הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' רס"ד) – "***שאלה: אם נתלכלכו כל הבגדים של 'התינוק', ויש רק בגד של 'תינוקת', האם אסור להלבישו בבגד של תינוקת, משום איסור 'ספי' לקטן בידים', דבגדול כה"ג עובר בלא ילבש גבר שמלת אשה. תשובה: נכון ליזהר".

* + - 1. תשובות והנהגות (ח"א סי' תס"א ד"ה ונשאלתי) – "ונשאלתי בקטן שצריכים לצבוע שערות ראשו שהם לבנים, ושורש האיסור הוא מקרא דלא תאכילום ושייך בכל איסורי תורה ולכן גם בפורים לדיעות שיש בזה איסור ללבוש מלבושי אשה ולהיפך, עיין רמ"א סי' תרצ"ו ובמ"ב שם, ראוי לחשוש גם לקטן ומיהו בנידון שנשאלתי שבלאו הכי ...".
      2. ילקוט יוסף (אוצר דינים לאשה סי' כ"ד סעי' י"ב) – "וראוי ונכון שלא לחפש ילדות קטנות בתחפושת של איש, שהגדולים מוזהרים בזה על הקטנים".
      3. כרם שלמה (ס"ק י"ז אות ג') – "דאסור למספי בידים, ואפי' פחות מבן ג'".
    1. מיקל.
       1. אג"מ (אה"ע ח"ד סי' ס"ב אות ד') – "הנה כל זמן שצריך לאמו לא שייך חינוך לזה וכל מה שנקל לפניה רשאה להלבישו אבל ידוע שדרך הנשים אף של אוה"ע שמלבישים בגדים אחרים לתינוק ולתינוקת ואין זה ענין חיוב ואין ע"ז אף ענין חיובא דמנהגא כיון **שאינן עושות זה מצד איזה חיובא והנהגה טובה לצניעות אלא לסימנא בעלמא**, וגם בלא טעם כלל, ולכן אף לבנות ישראל שחושבות לצניעות אין זה משום צניעות, ורק מזמן שמתחילות הנשים להלביש בקפידא לתינוק בגדים אחרים ולתינוקת בגדים אחרים אולי שייך ממילא להתחשב גם מנהגא לצניעות ואף שהן עצמן התינוק והתינוקת אין להן שום הרגשה בזה, כי גם ענין בושה הא מסתבר שתלוי זה בהבנת התינוקות שאם כבר יודעין ומרגישין בבושה גם בענין בגדים שמתכבדין ומתחשבין מצד הבגדים אז שייך התינוק לחנכו בהאיסור לאו דלא ילבש שמלת אשה וכן להיפוך".
       2. עי' חוט שני (שבת ח"ד עמ' רע"ט ד"ה בגד) – "ואם היה בגד אשה יש לדון אם שייך איסור ספיה לקטן מאוד, דאפשר דאין שייך כאן האיסור בכלל, דהאיסור הוא הדמיון לנשים להתערב בהם, זכר לדבר אלו שמתירין בפורים ללבוש בגדי נשים וכל שכן בזה".
    2. מראי מקומות – ויברך דוד (ח"א סי' ק"ד ד"ה מיהו), מועדים לשמחה (ח"ג עמ' תנ"ה), ידי כהן (זה הקטן ח"ג פרק ע"א אות ב'), לבוש מלכות (פרק א' סעי' י', עמ' מ'), אהל יעקב (לא ילבש, סוף סעי' ל"א), בגדי איש (ביאורים סי' ט').
       1. מנ"ח (מצוה תקמ"ג ס"ק ג') – "חוץ מחרש שוטה וקטן, ככל הלאוין, וג"כ משום לתא דעבודה זרה".
       2. הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר עמ' ס"ה) – "ילד קטן כבן שנתיים שמרטיב בגדיו תמיד, ולפעמים לא נשאר לו בגד נקי ללבוש, האם מותר להלבישו בגד של בנות (כגון של אחותו), או"ד לא משום לא ילבש. תשובה: לא".
  1. **פדיון הבן: במה שנוהגים בפדיון הבן להלביש את התינוק בתכשיטים**.
     1. רבבות ויובלות ***(***ח"ב סי' סי' תפ"ט, סי' ת"צ ד"ה ובזה) – "**נתקשתי** במה שנוהגים בפדיון הבן להלביש את התינוק בתכשיטים היאך שרי ה"ז איסור ספיה של לא ילבש בידיים, ואיסור ספיה הוא אפי' לקטן פחות מגיל חינוך ... כפי שכתבנו כשאין חשש זנות או עבודה זרה שרי. עוד נראה לי דהאיסור של לא ילבש הוא כשלובש, אבל בפדיון הבן המנהג לא להלביש את התינוק **אלא שמים את התכשיטים עליו** וזה שימה ולא לבישה, ובזה יתכן דלכולי עלמא מותר ... והרה"ג ר' חיים קנייבסקי שליט"א אמר לי דתמה תמיד שעושות כן, ואולי גם זה לא דרך לבישה, עכ"ל".
     2. לבוש מלכות (פרק א' סעי' י"א, עמ' מ') – "נהגו לקשט את התינוק בפדיון הבן ואין לחוש בזה לאיסור לא ילבש ומ"מ ראוי שלא יענדו התכשיטים בידיו אלא יתנום עליו".
     3. ידי כהן (זה הקטן ח"ג פרק ע"א אות ו') – "נהגו לקשט את התינוק בנזמים ובתכשיטים בפדיון הבן ואין לחוש בזה לאיסור לא ילבש, ומ"מ ראוי שלא יענדו התכשיטים בידו אלא יתנום עליו".
     4. אורחות הלבוש (סיאני, גם אני אודך סי' ה').
     5. קדושים תהיו (כלל ב' סעי' א', עמ' נ"ט) – "ובדבר מה שנהגו הנשים לקשט את התינוק בתכ שיטי נשים לכבוד מצות פדיון הבן, **הדבר ברור** שאין בזה איסור כלל, שהרי אין עושות כן בדרך לבישה, רק בדרך הנחה שתולין התכשיטין על בגדיו לתפארת המצוה, ולכך מותר. **אבל בדרך לבישה אסור** לעשות כן שהרי האידנא אין האנשים רגילים בלבישת תכשיטי נשים, ומנהג לשעה אינו מפקיע איסור של לא ילבש".
     6. בית מתתיהו (ח"ג סי' כ') – "רבבות ויובלות ... ואכן שאלתי להגר"ח קנייבסקי בזה"ל, בפדה"ב נותנין תכשיטין לתינוק ולכאו' הוי איסור ספיה לקטן, והשיב יזהר משמלת אשה, והיינו שאה"נ אם נותן תכשיטי נשים איכא חשש לא ילבש, וגם בס' קיצור דיני ברית מילה ופדה"ב עמ' ע"ט נשאל בזה הגרח"ק, והשיב לכאו' אין לעשות כן, ונחזי אנן בזה, אם איכא בזה לא ילבש וכן איסור ספיה ...".
     7. מראי מקומות – פקודת אהרן (פרק כ"ד ס"ז ).
  2. **פורים, או הצגה**.
     1. עי' לקמן.

1. שאר אנשים.
   1. **עבד כנעני: האם יש עבד כנעני דין של לא ילבש או לא**.
      1. מחמיר: כן.
         1. שרידי אש (יו"ד ריש סי' מ"א) – "בבבא מציעא ס', ב שהגמ' מפרשת דברי המשנה: אין מפרכסין לא את האדם ולא את הבהמה ולא את הכלים - פירכוס דאדם מה היא. כי הא דההוא עבדא סבא דאזל צבעי' לרישיה ולדיקניה, אתא לקמי' דרבא א"ל: זיבנן. א"ל: ויהי עניים בני ביתך. ורש"י מפרש, דמיירי בעבד כנעני, 'דעבד עברי אסור לאחר חורבן שאין היובל נוהג'. משמע שהאיסור הוא שם, משום הונאה, אבל לא משום 'לא ילבש גבר'. וקשה, הא עבד כנעני ג"כ מוזהר על עבירות הנוהגות באשה, והלאו לא ילבש חל בין על איש ובין על אשה. ואף שצביעת זקן לא שייכא באשה, מ"מ בעבד אסור שיש לו זקן, כשם שמוזהר על לאו דבל תקיף הואיל ויש לו זקן, כמבואר ברמב"ם הל' עבודת כוכבים פי"ב ה"ב, וז"ל: 'ואשה שאינה בבל תשחית, לפי שאין לה זקן, אינה בבל תקיף. לפיכך העבדים הואיל ויש להם זקן אסורין בהקפה'".
         2. מנ"ח (מצוה תקמ"ג ס"ק ג') – "ונוהגת בזכרים, והוא הדין בעבדים כנענים. ולא שייך כל שאין הנשים וכו', דגם נשים חייבות וקל להבין".
         3. מנחת אלעזר (ח"ד סי' כ"ג).
         4. חלקת יעקב (יו"ד סי' פ"ז אות ב') – "בשו"מ ... בעבדא דלא שייך הדין דלא ילבש - ודבריו תמוהין, דגם עבד כנעני מצווה על לאו דלא ילבש כיון דגם נשים חייבות בזה וכמבואר להדיא בפשיטות במנ"ח מצוה תקמ"ב".
         5. כרם שלמה (ס"ק י"ז אות ב').
      2. מיקל: לא.
         1. אבן יקרה (ח"ג סי' צ"ג).
         2. שואל ומשיב (מהדו"ק ח"א סי' ר"י) – "דאמרו בב"מ דף ס' אין מפרכסין לא את האדם וכו' ופירשו בש"ס פרכוס דאדם מאי כי הא דעבדא סבא דאזיל צבעיה לרישא ולדיקנו וא"כ משמע דבמשנה מיירי בסתם אדם והרי אסור לצבוע דיקניה של אדם ולוקה משום לא ילבש גבר שוב פקחתי עני וראיתי דרש"י פירש במשנה לא את האדם עבד כנעני העומד למכור ולכאורה מאי בעי רש"י בזה ולפמ"ש הרמב"ם א"ש דבסתם אדם שאינו עבד כנעני אסור משום לא ילבש גבר ובזה מדוקדק דברי הש"ס פרכוס דאדם מאי היא כי הא דההוא גברא ולא פירש בפשיטות פרכוס היינו צביעות ראש וזקן ע"כ משום דקי"ל דאסור לצבוע ולכך פירוש דקאי לענין עבד וז"ב".
      3. מראי מקומות – פרדס יוסף (פר' כי תצא עמ' תתקי"ח ד"ה ובשואל).
   2. **טומטום ואנדרוגינוס**.
      1. אסור להתעטף כאשה.
         1. רמ"א (סעי' ה') – "טומטום ואנדרוגינוס אסורים להתעטף כאשה".
      2. שניהם אסור.
         1. רמב"ם (ע"ז פרק י"ב הל' י') – "טומטום ואנדרוגינוס אינו עוטף כאשה ולא מגלח ראשו כאיש ואם עשה כן אינו לוקה".
         2. ש"ך (ס"ק ח') – "אסורים להתעטף כאשה. ולא יגלחו ראשם כאיש, כל בו ורמב"ם פרק י"ב מהלכות עבודת כוכבים דין י' והוא מפ"ד דבכורים".
         3. שבט הקהתי (ח"ב סי' רנ"ח אות ב') – "ממה שהביא הש"ך דאינו מגלח ראשם כאיש א"כ משמע דשייך בו לא ילבש וא"כ אסור לילך בבגדי איש ג"כ אלא דיכול לילך בבגד השוה לאיש ולאשה דאין בו משום לא ילבש כמו שהאריך השד"ח".
      3. מראי מקומות – דרכ"ת (ס"ק י"ד), קנין תורה בהלכה (ח"א סי' ס"ח אות ד'), בגדי איש (ביאורים סי' ל"א).
         1. מנ"ח (מצוה תקמ"ג אות ג') – "וטומטום ואנדרוגינוס אסורים מספק בעדי האיש ואשה ואין לוקין מספק ואפשר דטומטום דביציו בחוץ והארכנו לעיל אם כן הוא ודאי זכר ולוקין אם עדה עדי אשה אך לפי הטעם דזימה ל"ש דאינו ראוי לביאה אך אם נאמר משום לתא דע"ז וגם ע' פנים לתורה ומפני הטעם שנראה לנו אין אנו יכולים לפסוק דין דאפשר דגזרת הכתוב הוא ואין אנו יודעין אם כן חייב בעדי אשה וגם אנדרוגינוס להסוברים דהוא זכר ודאי ועיין בדין יחוד אך אפשר דגזרת הכתוב הוא א"כ להסוברים דהוי ח"ז וח"נ אסור וחייב מלקות הן בעדי איש והן בעדי אשה וצ"ע".
   3. **אודות איש שנהפך לאשה**: ולהפוך.
      1. מחמיר: דינו כאנדרוגינוס.
         1. ציץ אליעזר (חכ"ב סי' ב') – "אודות איש שנהפך לאשה מה דינו ... על כן נלענ"ד שבמקרה שלפנינו יש לתת לו דין אנדרוגינוס [או טומטום]".
      2. מראי מקומות – אורחות הלבוש (סיאני, גם אני אודך סי' י', סי' י"א).
         1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

A man has undergone several surgeries in order to 'become female' (all except for one as far as I understand). Does anything change insofar as yichud or negiyah - particularly with regards to extended family (i.e. his female cousin and her husband?). Does it matter how convincing the surgery is? Also, if such a person later does teshuva, do we recommend undergoing surgeries to 'change back' as much as possible?

R' Y. Berkovits wrote: 1) בוודאי he’s a man. An issur yichud there isn’t. In terms of negiah, if one relates to him as a woman in a way that it will cause hirhurim then it’s a problem. 2) **P’ashtus he’s mechayiv to undo what he’s done - he’s currently being oiver לא תלבש. His whole metzious is an issur of לא תלבש**".

1. אחרי מי.
   1. **אם אנשים נוהג כנשים באיסור, מה הדין הבאים אחריו**.
      1. מחמיר.
         1. רשב"א (ח"ד סי' צ') – "ומי שהרגיל בדבר האסור, ונמשך בו, ונמשכו רבים בכך, אין האיסור חוזר להיתר. שא"כ נמצא חוטא ומאריך, והיחידים נזהרים עוד בזה".
         2. ***יביע אומר (חי"א יו"ד סי' י"ד אות ב').***
      2. מראי מקומות – רש"י (נזיר דף נט. ד"ה דין), תוס' (נזיר דף נט. ד"ה ההוא, לשונו מובא לקמן), רא"ש (נזיר דף נט. ד"ה דמן, לשונו מובא לקמן), ר"ן (ע"ז דף ט: ד"ה שומט, לשונו מובא לקמן), פרדס יוסף (ויקרא פרק כ"ז סוף אות ס"ב, פר' כי תצא עמ' תתק"ב אות ז').
   2. **דרך אנשים תלוי בגוים או ביהודים**.
      1. ב' צדדים.
         1. פרישה (ס"ק ה') – "אבל במקום שמעבירין השער האנשים. נראה דרצה לומר אנשים גוים דכיון דנהוג נהוג ולמדינן ממנהג הגוים גם יש לומר דעל ישראל קאמר דהיכי דהנהיגו כן כולם יחד אין מוחין בידם".
            1. שנראה שהוא מחלוקת פשט בפרישה: אם הוא שני מהלכים, ושניהם אמת. או הפירוש השני חולק בפירוש הראשון.
         2. רע"א (על סעי' א') – "בפרישה כתוב נראה דכל אנשים גוים דכיון דנהוג נהוג ולמדין ממנהג ההוא דעובדי כוכבים. גם י"ל דעל ישראל קאמר דהיכא דנהיגי כולם אין מוחין בהם עכ"ל".
         3. דרכי תשובה (ס"ק ג').
      2. אפילו גוים.
         1. שבלי הלקט (ח"ב דיני גלוח סי' מ') – "דעו לכם כי משעה שכתב רחמנא לא יהיה כלי גבר על אשה ואנו מפוזרין בד' פינות העולם, וכל פינה ופינה משונין בלבושיהן ובמעשיהם ובתכשיטיהם, לפיכך כל דבר שהאנשים של אותו המקום שהן עושין אותו, מותר נמי לאנשים ישראל הדרין ביניהם ... לפיכך ההולכים אחר האנשים הגוים של אותו מקום אין בזה משום ובחקותיהם לא תלכו".
         2. לבושי מרדכי (ח"א יו"ד סי' ק' ד"ה בדבר).
         3. שרידי אש (ח"ב סי' מ"א סוף אות ל"ג, עמ' תע"ו) – "שכן האנשים בזמננו נוהגים כן. ואפילו אם לא נשגיח על אנשים מאחינו בני ישראל העבריינים, כדעת המהרש"ל ביש"ש שם, הנה גם הגויים עושים כן, וכבר כתב בדרישה סי' קפ"ב, שאם נהגו הגויים כן, יש להתיר, וכן אם הנהיגו כולם יחד אף בישראל ואין מוחים בידם. והמחמיר תבוא עליו ברכת הגה"ק ז"ל".
         4. הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"ג סי' קכ"ח ד"ה והנה, תל תלפיות חס"ח [תשרי תשע"ג] עמ' נ"ב אות שס"ג [לשונו מובא לקמן]) – "והנה בטבעת שאין עליה חותם דבזמן הגמרא הוה איסור לגבר להתקשט ואח"כ הותר בדבר, מי המה שהתחילו לשנות הדבר, ואטו ברשיעי עסקינן, **ונראה פשוט** דאם אצל אומות העולם פשט הדבר שאין זה בגדר תכשיט אשה, וכי גם הגברים מתקשטים בו, שוב הותר גם אצלנו, ואמנם כן כתב הפרישה (יורה דעה סימן קנ"ו) לענין הסתכלות במראה, דעל ידי גוים הוכרע הדבר".
            1. ל"מ הפרישה ביו"ד סי' קנ"ו.
         5. עי' תשובות והנהגות (ח"ה סי' רס"ד ד"ה ויש) – "עיין בהגהות רע"א ר"ס קפ"ד בשם הפרישה שאפילו כשעכו"ם נהגו כך, כבר אין בזה איסור לא ילבש".
         6. אור יצחק (ח"א יו"ד סי' כ"ח) – "ועיין בפרישה והובא ג"כ ברע"א על הדף ביו"ד סי' קפ"ב, שאף אם הנכרים נהגו כן כבר מותר לישראל".
      3. מחמיר: רק יהודים.
         1. הג"ר אביגדור כהן צדק (שבלי הלקט ח"ב דיני גלוח סי' מ') – "ולהר"ר אביגדור כהן צדק נר"ו נשאל, אם מותר להקל במספרים שער של שחי ושל בית הערוה. והשיב דאסור, שהרי אמרו רבו' במסכת נזיר שאפילו לחוך אסור והטעם משום תכשיטי-נשים, ואעפ"י שנוהגין בזמן הזה כל זכרי הערלים להסירם בזרניך וסיד, אין לנו להניח דברי רבו' על נהוג הערלים".
         2. רוח חיים (פאלאג'י, ס"ק א') – "הפרישה ... ולע"ד נראה לאסור, כי אפילו בדיני ממונות דלמדין ממנהג הגוים כמ"ש הראב"ד והטור ח"מ סי' קב"ל זהו כ"ש".
         3. מהרש"ם (ח"ב סי' רמ"ג ד"ה והנה) – "והנה מ"ש מדברי הפרישה בדין העברת שער דהיכי דגם אנשים מעבירים ליכא איסור דאנשים היינו עכו"ם הנה הפרישה בעצמו חזר **וכ' פירוש אחר** דהיינו אנשים יהודים אם כולם נהגו בזה **וח"ו לסמוך** על פי' א' דגם להסתכל במראה וכל שאר דברים העכו"ם עושים כן ואתה עוקר כל דיני הש"ע".
         4. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' ע"ב) – "וענין של התפשטות מנהג כפי שמובא בר"ן תלוי בבני אדם רגילים יראי שמים ולא בפראי אדם והיפיס למיניהם".
         5. משנה הלכות (ח"ד סי' רמ"ז ד"ה וראיתי, "ודרישה כתב דאפילו אם דרך גוים זכרים מקרי מ"מ מנהג אנשים ע"ש ובאמת כי קצת צ"ע לדרישה בגמ' נזיר ל"ט ע"א ותו כדצבעי סביא דקניהון חוורן עיקרי נימיהון וכו' ופי' הרא"ש שם יש זקנים צובעים זקניהם שחורים כדי שיהא נראים בחורים ע"ש ומשמע דהיו זקנים צובעים זקנם ואפ"ה אסור לצבוע ולפום ריהטא הני זקני גוים הם דזקני ישראל אסורים".
         6. כרם שלמה (ס"ק ד') – "יש להחמיר דחשיב מנהג אנשים כן, רק אם נהגו בזה ישראל, אבל מה דנהגו עכו"ם לא אזלינן בתרי'".
         7. *חיי הלוי (ח"א סי' נ"ה אות ח', ח"ו סי' נ"ט אות י"א) – "מהרש"ם".*
      4. מראי מקומות – עי' דבר יהושע (ח"ה סי' ל"ד ד"ה וכבר, שדן שאלה כיוצ"ב לפני הח"ח), יביע אומר (ח"ו יו"ד סי' י"ד אות ו', ***חי"א יו"ד סי' י"ד אות ב'***), עי' הכנה דרבה (מבעל ערוגת הבושם, אות י"ג), הו"ד במנהג ישראל תורה (או"ח סי' ר"ס אות א' דפו"ח, לשונו מובא לקמן), ויברך דוד (ח"א סי' ק"ד ד"ה ומש"כ עוד), לבוש מלכות (פרק ב' הע' י"ד, פרק ד' הע' כ"א), ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' מ"ג)***, בגדי איש (ביאורים סי' ל"ו).
         1. דברי שלום (יו"ד סי' נ"ט) – "בפרישה ... ומצאתי בשה"ל ... ובעיקר ד' הרו"ח מההיא דח"מ סי' קל"ב נראה דאין משם הוכחה די"ל ... במקום שנהגו העכו"ם להעביר שער בית השחי ובית הערוה, אם העביר שער ביה"ש וביה"ע במספרים כעין תער, אין מכין אותו מכת מרדות, ולדעת הרמ"א מותר לכתחלה ורק החברים נמנעים".
         2. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ג) – "כתב בפרישה (ריש סי' קפ"ב, הו"ד גם בהגהות רעק"א על שו"ע) דכל אנשים גוים דכיון דנהוג נהוג, ולמדין ממנהג ההוא דעובדי כוכבים. גם י"ל דעל ישראל קאמר דהיכא דנהיגי כולם אין מוחין בהם, עכ"ד. ולכאו' א"כ נפלה כל האיסור לא ילבש בבירה, דהרי בזמנינו יש בגוים כל דבר אסור, וא"כ גם אנשים עושים הכי, ולא יהא איסור לא ילבש. והשיב וז"ל, **לא מתחשבים במיעוט קטן**".
   3. **האם רק שומר תורה ומצות, או כל יהודים** - לפי המחמירים לעיל.
      1. מחמיר: רק שומר תורה ומצות.
         1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' ע"ב) - לשונו מובא לעיל.
         2. שיח יוסף (ח"ב סי' מ"ז אות א') - מי שפורק עול תורה דין כגוי.
         3. עי' תשובות והנהגות (ח"א סי' תנ"ו) - לשונו מובא לקמן.
      2. מיקל.
         1. עי' הגרחפ"ש זצ"ל (אורחות הרב וראש הישבה סוף עמ' קי"ט) – "מעשה באדם, שהיה מסדר שערותיו בפניו על ידי תלישה, וחזר בתשובה, כיון שכך, התרבו שערותיו, שם, והתבזה מאוד לפי הרגשתו, שאלתי, לעניין איסור לא ילבש, אמר לי מרן זצ"ל, כי כיון שפורקי עולם פרצו את הדבר, אפשר ואין כאן איסור לא ילבש, משום שזה מעשה אנשים, אם כי יש להימנע מכל וכל, כיון שהחברים מושכים את ידיהם, ראה בהגהת רעק"א סי' קפ"ב סע' ו', ולעניין מראה שכתב: רק החברים נמנעים".
      3. מראי מקומות.
         1. פאת שדך (ח"ג סי' ס"ג ד"ה אבל) – "וצ"ע אי מהני מנהג העוברים על ההלכה כדי לשנות את הדרך".
2. תועלת לדבר אחר: כגון צער צינה וכדו'.

רשב"א (ח"ה סי' רע"א), הו"ד בב"י (ס"ק ד') – "שאלת: מי **שיש לו חטטין** בבית השחי ובבית הערוה, ומצטער מחמת השער, ואם יעבירנו, רפואה קרובא לבא, מהו להעבירו. תשובה: מסתברא שהוא מותר, דאינו אלא מדרבנן, ובמקום הצריך, ושצריך לרפואה, לא אסרו (בנזיר נ"ט ע"א). דהא בעא מיניה רב מר' חייא. מהו לגלח. אמר לו: אסור. אמר לו רב: והא קא גדול, וקא מצטער. אמ"ל בר פחתי: גבול יש, כל זמן שהוא גדל, נושר אלמא: אי לאו דנושר, מצטער מותר. וכאן, שער שאינו נושר, מצטער וצריך לרפואה מותר. **ועוד, שאין העושה זה אלא משום רפואה, ואין בו משום תקון כתקוני איתתא**".

* 1. **מתיר איסורי דאורייתא**.
     1. עי' רמ"א (או"ח סי' תרצ"ו סעי' ח') – "וגבר לובש שמלת אשה ואשה כלי גבר, אין איסור בדבר מאחר שאין מכוונין אלא לשמחה בעלמא".
     2. ב"ח (ס"ק ה') – "יש היתר בשני דברים. האחד שאין איסור אפילו בדבר שהוא נוי וקישוט אלא אם כן באשה הלובשת בגדי איש להתדמות לאיש ואיש הלובש בגדי אשה להתדמות לאשה אבל אם לובשין כדי להגן מפני החמה בימות החמה ובימות הגשמים מפני הגשמים אין שם איסור וכדמוכח ...".
     3. ט"ז (ס"ק ד') – "משמע דרך עידוי וקישוט אסור אבל אם עושה כן מפני החמה או צנה או גשמים אין איסור כן נראה לי פשוט וכן משמע מדהתירו בסימן קנ"ו להסתפר במראה כשיש צורך לעשות כן".
     4. עי' ש"ך (ס"ק ז') – "כ' הב"ח דיש היתר בב' דברים הא' שאין איסור אפילו בדבר שהוא נוי וקישוט אלא באשה הלובשת בגדי איש להתדמות לאיש ואיש הלובש בגדי אשה להתדמות לאשה לנוי וקישוט אבל אם לובשין כדי להגן מפני החמה או צנה וכיוצא בזה מותר, הב' דאף להתדמות אין איסור אלא בדברים שהן עשוין לנוי וקישוט כו' ע"ש שהאריך **ואין דבריו מוכרחים כ"כ** ומ"מ נראה דהיינו דוקא בתיקוני אשה אבל אם לובש ממש בגדי אשה עד שאינו ניכר שהוא איש וכן איפכא בכל ענין אסור".
        1. הש"ך הסכימו לדברי הב"ח, במקום שהוא רק דבר אחד ולא מתדמה בזה לאשה – עמק הנצי"ב (בספרי על הפסוק לא ילבש, לשונו מובא לקמן), אבני צדק (יו"ד סי' ע"ב, לשונו מובא לקמן), אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה ובאם, לשונו מובא לקמן), מנחת יצחק (ח"ב סי' ק"ח אות ד', לשונו מובא לקמן), שרגא המאיר (ח"ז סי' קכ"ד, לשונו מובא לקמן), יביע אומר (ח"ו יו"ד סי' י"ד אות ד'), לבושה של תורה (ח"ב סי' נ"ז אות ט'), לבוש מלכות (פרק א' הע' ט"ו).
        2. אמנם יש לומדים שהש"ך חולק על הב"ח – חקרי לב (יו"ד ח"ב סוף סי' ל'),עי' ציץ אליעזר (חי"א סי' ס"ב אות ב', לשונו מובא לקמן), שבט הלוי (ח"ב סי' ס"ג, "מ"מ יראה דהש"ך לדבריו דהב"ח קאמר ולי' לא ס"ל הכי שהרי כתב למעלה דאין דברי הב"ח מוכרחים").
     5. עי' מג"א (סי' ש"א ס"ק נ"ד, כדמפ' המחה"ש שם) – "ועיין ביו"ד סימן קפ"ב. ר"ל, שלא תאסר מפני איסור לא תלבש אשה שמלת גבר, דלהציל מן הקור או כדומה מותר, עיין שם בש"ך".
     6. א"ר (סי' י"ז ס"ק א\*, א"ז ס"ק ג'. עי' הגרח"ק זצ"ל פי' ארגמן על מס' ציצית אות ב') – "דדוקא דלובשת משום עידוי וקישוט שייך איסור דלובשת שמלת גבר עי"ש".
     7. פמ"ג (סי' ש"א א"א ס"ק נ"ד) – "ועיין יו"ד קס"ב (טעות סופר, וצ"ל קפ"ב), ומדהראה לשם משמע דוקא באופן שמותר לה לצאת, להגן מפני החמה וכדומה".
     8. עמק הנצי"ב (בספרי על הפסוק לא ילבש) – "יפה פסקו האחרונים הש"ך והט"ז ז"ל, שלהגין מפני החמה וכדומה מותר לשנות בגד א' שאינו מיוחד ואפילו כל הבגדים באופן שאינו ניכר י"ל דמותר כשאין יכולים להלוך בין הנשים או להיפך, וכמו שנהגו כל ישראל שלא למחות בפורים וכיוב"ז, והיינו כמש"כ בפי' הב' לת"ק, ועי' ביד הקטנה ה' ע"ז שהרעיש את העולם ע"ז. ודבריו אינם מוכרחים".
     9. אבני צדק (יו"ד סי' ע"ב) – "יש לסמוך ע"ד הב"ח וט"ז דאפי' במלבוש איש ממש אם עושה להגן מפני הצינה שרי והש"ך סי' קפ"ב בס"ק ז' לא אסר אלא כמשמעות לשונו הפשוט אם לובש ממש בגדי אשה עד שאינו ניכר שהוא איש ועל הלובש קאי שאינו ניכר ... ומה שכתבת ראי' לאסור ממה שאמרו בגמ' נזיר נ"ט מנין שלא תצא אשה בכלי זיין למלחמה שנא' לא ילבש י"ל דהיינו משום דאשה לאו בת מלחמה כמבואר בחינוך מצו' תקכ"ה [כדכתי' וכבשו' איש דרכו לכבוש ולא אשה] ולמה תצטער עצמה על שאין לה כלי זיין אלא שהיא רוצית לצאת ללחום בכ"ז להתדמות בזה לאיש וזה אסור".
     10. שרידי אש (ח"ב סי' מ"א עמ' תס"ז) – "היוצא מכל האמור, שיש לנו ראי' מדברי הגאונים והתוס' כדעת הב"ח והט"ז, שבמקום שאינו מתכוין לשם יפוי מותר לאיש להתלבש בבגדי אשה, כגון שרוצה להנצל מצינה".
     11. יחוה דעת (ח"ה סי' נ"ה ד"ה וגדולה).
     12. לבושה של תורה (ח"א סי' מ"ו אות כ', ח"ב סי' נ"ז אות ט') – "במקום צער (כגון צער צינה) מותר ללבוש בגד אחד או שנים של אשה וכן להיפך מדאינו עושה כן להדמות לאשה כלל ... מותר ללבוש בגד אחד של אשה בכדי לצאת למקום צינה ולהנצל מהצער הגם שהיה אפשר לו לישאר בבית ולא לבא לידי צער".
     13. ידי כהן (זה הקטן ח"ג פרק ע"א אות ג').
     14. לבוש מלכות (פרק א' סעי' ט"ו, סעי' ט"ז, סעי' י"ז, סעי' י"ט, סעי' כ"ב, סעי' כ"ג) – "איסור לא ילבש הוא דווקא באופן שמתכוון להתקשט, אבל אם אינו מתכוון להתקשט אלא להגן מפני ההמה או מפני הצנה באופן שלא עוטף כל גופו באשה מותר".
     15. ולכאורה כל המקילים גבי חצי ראש לבן (לקמן), וכן גבי ניתוח פלסטי (לקמן). אמנם, אולי יש לחלק בין מום לתועלת אחר. וצ"ע.
  2. **מחמיר** [שמיקל רק באיסורי דרבנן].
     1. עי' רבינו אפרים (על התורה פר' כי תצא עמ' ר"א פסוק ה') – "סמך פר' אבידה ללא יהיה כלי גבר על אשה שלא תאמר אשה אלבש מכנסים כאיש לחזר על האבידה, ואחריו כי יקרא קן צפור שלא תאמר אשה אלבש מכנסים לעלות על האילן לקיים שילוח הקן".
     2. ים של שלמה (יבמות פרק י"ב סי' י"ז) – "והמרדכי כתב בפרק במה טומנין (שבת סימן שכ"ז) בני אדם שיש להן ריבוי שערות על ידם, ובושים בין האנשים מותר להסירן, דהו"ל צער מחמת בושה, ואין לך צער גדול מזה ע"כ, וכן נראה, מאחר דשאר איברים מדרבנן, במקום צערא לא גזרו רבנן".
     3. דברי חיים (ח"ב יו"ד סי' ס"ב) – "כל ההיתר של הרשב"א ותוס' [שבת נ' ע"ב ד"ה בשביל הובא בב"י יו"ד סי' קפ"ב ד"ה כ' הגאונים וד"ה כ' הרשב"א] בצריך לרפואה או כל גופו הוא רק משום דסבירא להו העברת שער הוי מדרבנן אבל אם הי' מדאורייתא אסור לעבור על לאו".
     4. בינת אדם (סי' ע"ד אות צ"ד, גבי בגדים) – "הב"ח ... והנה צריך עיון לפי מה דאיתא בגמרא ובספרי מנין שלא תצא אשה בכלי זיין למלחמה וכו' ואם כן מוכח איפכא שהרי לבישת הכובע והשריון במלחמה אינו לנוי אלא להציל ממכת חרב וחנית וחיצים ואפילו הכי אסור ומאי שנא גשמים ממכת חרב ... ומה שכתב הב"ח ראיה דהא מותר להעביר שיער הערוה אפילו בתער משום צער וכן לספר במראה נראה לי דאין ראיה כלל דודאי דבר שהוא מלבוש גמור אסור אפילו להנצל מן הצער אלא דבר שהוא לקישוט ואינו מלבוש ואם כן דוקא כשעושה לקישוט אסור אבל אם אין כוונתו כלל לקישוט אין איסור כלל ומצינו סברא זו באורח חיים סימן ש"א דהיוצא בטלית מקופלת חייב דהוי משא ואם כוונתו להתנאות מותר ... כיון שהוא איסור דאורייתא בודאי יש להחמיר ולפי זה נראה לי דלהניף בוואחליר משום חמה וכן אשה ללכת במקל שלא תפול כיון שאין זה מלבוש אלא תכשיט הוי דומיא דמראה ושער ערוה דאינו אסור אלא כשמתכוין לקישוט אבל בלאו הכי מותר".
        1. מה שפריך מ"כלי זיין", וכן היד קטנה. י"ל האבני צדק (יו"ד סי' ע"ב ד"ה ומה), לשונו מובא לעיל. וכן הלבושה של תורה (ח"ב סי' נ"ז אות ט' ד"ה ואין).
     5. יד הקטנה (ע"ז פרק ו' ס"ק פ"ב ד"ה מעתה).
     6. עי' הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' ע"א) – "צריך להחמיר בזה כדעת 'יד הקטנה'".
        1. אמנם יש לעי' בזה, כיון הגרשז"א זצ"ל מיקל בהציור שחצי שערות בהראש הוי חד צבע, וצד השני הוי צבע אחרת. ואולי יש לחלק בין מום לתועלת אחר. וצ"ע.
     7. כל המחמירים גבי חצי ראש לבן (לקמן) וכן גבי ניתוח פלסטי (לקמן).
  3. **אם אינו בגד** (כגון מקל, מטריה, וכדו'): **האם יש היתר מצד תועלת אחר** - לפי המחמירים לעיל.
     1. מיקל.
        1. חכמת אדם (כלל צ' סעי' ג', בינת אדם סי' ע"ד אות צ"ד [לשונו מובא לעיל]) – "אשה ההולכת במקל בידה לנוי חייבת מלקות ואם בשביל שלא תפול מותר".
        2. שבט הלוי (ח"ב סי' ס"א אות א') – "אשר שאל בענין המטרי' (רעגנשירם) של נשים אם יש בזה משום חשש לא ילבש גבר שמלת אשה. לדידי פשוט דאין שום חשש בזה - דהא מבואר בפוסקים יו"ד סימן קפ"ב דאפילו במלבוש אחר גמור אם עושה להגן מפני החמה והצינה אין חשש, ורק בכל המלבושים אם מדמה לגמרי למין השני אסור גם להגן - וא"כ בהנ"ל פשיטא כיון דלהגן לכ"ע שרי - ואפילו להחולקים על הנ"ל במלבוש, בכה"ג יודו דמותר".
        3. רבבות אפרים (ח"ה סי' תקל"ד אות א', סי' תק"נ, ***ח"ז סי' ק"ה ד"ה ובענין) –*** "מותר לגבר להשתמש במטריה של אשה. מותר לאשה להשתמש במטריה של גבר. וזה באופן דאין להם מטריה אחרת דאל"כ אז ישתמש כל אחד בשלו".
        4. משנה הלכות (חי"ב סי' ס"ו) – "ולפענ"ד מטריה (שירע"ם) שעושין בשביל נשים מותר לאנשים לצאת בהם ואין בזה משום לא ילבש גבר שמלת אשה".
        5. כרם שלמה (ס"ק ט"ז אות ה').
        6. לבוש מלכות (פרק א' סעי' כ') – "מותר לאיש לילך במטרית אשה להציל מפני הגשמים, וכץ להיפך".
     2. מראי מקומות – קנין תורה בהלכה (ח"א סי' ס"ח).
        1. אג"מ (רשומי אהרן ח"א יו"ד סי' קפ"ב אות א') – "בזמנינו רשאי איש להשתמש במטריה של אשה כיון שאינו מלבוש וגם אינו עשוי ליופי".
        2. הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר עמ' ס"ה) – "האם מותר להשתמש במטרייה בצבע שמתאים לנשים כגון אדום. תשובה: יש אוסרים".
        3. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תע"ה) – "שאלה: ומה הדין לגבי אשה שרוצה ללכת עם מקל של גבר להשען עליו האם יש בזה איסור. תשובה: כן".***
  4. **סיכום: יש ג' שיטות**.
     1. תועלת אחר: מותר - ב"ח, ט"ז, וסעייתו.
     2. תועלת אחר: אסור, אא"כ הוא קישוט - חכ"א.
     3. תועלת אחר: אסור, אא"כ הוא איסור דרבנן בעוד צירופים - דברי חיים.
  5. מראי מקומות – כרם שלמה (ס"ק ט"ז אות ה').
     1. מהר"ם שיק (ספר המצות תקמ"ג, יו"ד סי' קע"ג) – "הב"ח וט"ז ... ובסי' יד הקטנה ... אמנם נראה לי ליישב ...".
     2. **אשה ללבוש חולצת בעלה כדי להכין לתשעת הימים** – פסקי הוראה (גם אני אודך יו"ד סי' ל"ו).

1. מי שיש מום: כגון חצי צד השערות לבן, וחצי שחור אם מותר לצבוע - חקירה: צער לא גזרו, או אינו לא ילבש.
   1. **מחמיר**.
      1. דברי חיים (ח"ב יו"ד סי' ס"ב) – "על דבר שאלתו אם מותר לאיש שנתלבנו חצי זקנו וגבות עיניו וחצי השני נשארו שחור אם מותר לצבעם ומעלת כ"ת נוטה להקל: ותמוה לי טובא הלא כל ההיתר של הרשב"א ותוס' [שבת נ' ע"ב ד"ה בשביל הובא בב"י יו"ד סי' קפ"ב ד"ה כ' הגאונים וד"ה כ' הרשב"א] בצריך לרפואה או כל גופו הוא רק משום דסבירא להו העברת שער הוי מדרבנן אבל אם הי' מדאורייתא אסור לעבור על לאו ... בודאי אסור לצבוע שחור ולוקה משום לא ילבש אך תקנתו שיצבע שיהי' כולו לבן דבזה אין שום איסור כלל כמבואר בב"י סי' קפ"ב וזה ברור".
      2. מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ג) – "ואעפ"י שכתבתי לעיל דיש לתרץ עפ"י דברות הר"ן והמג"א אעפי"כ אין לסמוך על זה לחודא דהרי אמרינן בפשיטות בשבת קל"ג הנ"ל דאע"ג דכתי' לטהרו או לטמאו והוי דבר שא"מ אעפי"כ הוי פס"ר וא"כ ה"נ כן וא"כ אין שום מקום להתיר לצבוע השערות לבנות לשחורות".
      3. מהר"י אשכנזי (יו"ד סי' י"ט).
      4. מהרש"ם (ח"ב סי' רמ"ג, סי' רמ"ד).
      5. ערך שי (יו"ד סי' קפ"ב).
      6. עי' חלקת יעקב (יו"ד סי' פ"ז) – "קשה לפסוק נגד המרשי"ק ודברי חיים הנ"ל, בענין לצבוע השערות אף שלא לשם יופי רק לשם סחורה וכיו"ב".
      7. שבט הלוי (ח"ג סי' קי"א אות ג') – "הנה ידוע מה שנתלבטו גאונים אחרונים המהר"ם שיק והשואל ומשיב והד"ח בענין אחד שנתלבן חצי זקנו והי' ללעז אם יש מקום להתיר לו צביעת השער - ונקטו כולם להחמיר לצבוע אותם לשחור - רק ללבן".

שבט הלוי (ח"ו סי' קי"ח אות ג') – "וכן אסור לאיש לצבוע שערות לבנות שיהיו שחורות וכו' - ובעובדא של ת"ח אחד שנתלבנו חצי הראש ופאה אחת וחצי זקנו וחצי השני נשארו שחור - שנו"נ גאוני עולם בזה ורובם נטו לאיסור שאסור להשחירו עיין בתשובת שו"מ ח"א סי' ר"י - ובתשובת דברי חיים יו"ד ח"ב סי' ס"ב ובתשובת מהר"ם שיק יו"ד סי' קע"ב וקע"ג ובס' ערך שי וד"ת כאן. אלא דראיתי בס' מנחת פתים כאן כ' על לשון השו"ע דאסור לצבוע וכו' - עתוס' שבת נו"ן ע"ב ד"ה בשביל מוכח דאם הוא בוש בפני בני אדם מותר לצבוע שערותיו והובאו דהתוס' בד"מ יו"ד סי' קנ"ו ע"כ - הנה לדבריו בנדון הנ"ל דבושה גדולה לדעת בעל מ"פ הי' מותר להשחיר, אבל המעיין בדברי גדולים הנ"ל יראה שלא נעלם זה מעיניהם אלא שלא רצו להקל בלאו דלא ילבש דאורייתא, משא"כ האי דשבת דהסרת גלדי צואה מהפנים שכ' דהוא סרך דרבנן של לא ילבש א"כ אין ראי' משם על צביעה דאורייתא ועיין הי' בתשובת ד"ח הנ"ל, וגם הד"מ שם לא מביא דהתוס' רק לענין הסרת גלדי צואה, וגם כיון דהבושה לו שיש ב' מיני צבעים משני צדדים א"כ הא אפשר להלבין כולם כמש"כ הגאונים הנ"ל".

עי' שבט הלוי (חי"א סי' ר') – "***מהרש"ם ח"ב ... דבסוף סי' רמ"ה הזכיר תשובת בית היוצר סי' מ"ה דנטה להקל דמקום צער והסכים למעשה בצירוף*** *דיעשה ע"י גוי* ***עכ"פ. ולמש"כ למעלה היות דשבות ע"י גוי אפילו לענין שבת הותר לצורך מצוה, ולצורך גדול לפעמים כמבואר או"ח סי' ש"ז ועוד, וכיון דאיכא דעת הראב"ד דלסברת הכ"מ והגר"א ס"ל דהוי רק איסור דרבנן הרני מצרף עצמי בעניי לדעת גדולים הנ"ל ומכ"ש שדעת הגאון מנחת פתים שהי' פוסק מקובל מאד נוטה ג"כ להקל, ומכ"ש דדברינו א"ש לדעת הראב"ד עצמו שפסק בב"מ צ' ע"א ספיקא דגמ' באמירה לעכו"ם בשאר איסורים להקל כמש"כ הרא"ש שם בשמו".***

* + - 1. **קשה**: שהחכמת אדם (כלל צ' סעי' ג', בינת אדם סי' ע"ד אות צ"ד, לשונם לעיל), מחלק בין מלבוש ובין דבר שהוא לקישוט. שלגבי מלבוש, אבפילו לתועלת אחר, צריך להחמיר. משא"כ דבר שהוא לקישוט [כגון להעביר שיער הערוה, או אשה ההולכת במקל בידה בשביל שלא תפול], יש להקל. וכן פסק השבט הלוי (ח"ב סי' ס"א אות א'), לשונו מובא לעיל.
      2. ולכן, צריך להיות שיהיה מותר הציור הנ"ל. וצע"ג.
         1. אא"כ שמחלק בין להעביר שיער הערוה לצובע, כמו התשובות והנהגות (ח"א סי' תס"א), לשונו מובא לקמן.
         2. אמנם, גם הוא מסכים שבמקום מום, כגון חצי צד השערות לבן, יש להקל.
    1. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שמ"ז אות קי"ח) – "בחור מבוגר עם קצת שיער לבן, האם מותר לצבוע השיער לשחור כדי שיוכל להנשא בקלות ולקיים מצוות פריה ורביה. תשובה: לא".
  1. **מיקל**.
     1. כל הפוסקים שכ' להקל לענין "תועלת לדבר אחר: כגון צער צינה וכדו'" – עי' רמ"א (או"ח סי' תרצ"ו סעי' ח', לשונו מובא לעיל), ב"ח (ס"ק ה', לשונו מובא לעיל), ט"ז (ס"ק ד', לשונו מובא לעיל), עי' ש"ך (ס"ק ז', לשונו מובא לעיל), עי' מג"א (סי' ש"א ס"ק נ"ד, כדמפ' המחה"ש שם, לשונו מובא לעיל), א"ר (סי' י"ז ס"ק א\*, א"ז ס"ק ג'. עי' הגרח"ק זצ"ל פי' ארגמן על מס' ציצית אות ב'), פמ"ג (סי' ש"א א"א ס"ק נ"ד, לשונו מובא לעיל), עמק הנצי"ב (בספרי על הפסוק לא ילבש, לשונו מובא לעיל), אבני צדק (יו"ד סי' ע"ב, לשונו מובא לעיל), יחוה דעת (ח"ה סי' נ"ה ד"ה וגדולה), לבושה של תורה (ח"א סי' מ"ו אות כ', ח"ב סי' נ"ז אות ט', לשונו מובא לעיל), ועוד.
        1. כדאי' אבני צדק (יו"ד סי' ע"ב סוף ד"ה תשובה, לשונו מובא לקמן), ציץ אליעזר (חי"א סי' ס"ב אות ב', לשונו מובא לקמן, לשונו מובא לקמן), יביע אומר (ח"ו יו"ד סי' י"ד אות ד', לשונו מובא לקמן), לבושה של תורה (ח"ב סי' נ"ז אות י', לשונו מובא לקמן).
     2. שרידי אש (יו"ד סי' מ"א אות י"ג עמ' תס"ז, אות ל"ג עמ' תע"ה) – "אין לנו לאסור צביעת שער הזקן במקום שאינו מכווין לקישוט ורק עושה כן לשם תועלת מעשית. והדברים ק"ו: ומה הלבישה בבגדי נשים, שהיא אסורה מהתורה לפי דעת הסמ"ג והרמב"ם, מ"מ התירו הב"ח והט"ז במקום שיש צורך בכך, מכש"כ צביעת שער, שלדעת הראב"ד הוא אסור רק מדרבנן, כמש"כ בביאור הגר"א ליו"ד סי' קפ"ב, וגם מהרמב"ם אין הכרח גמור שסובר שהוא מהתורה, כמו שנבאר להלן, לא כל שכן שמותר בשעת הצורך ... שלכל השיטות יש להתיר ציבוע השערות אם אינו מתכוין ליפוי כי אם לתועלת מעשית".
     3. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה ובאם, רשומי אהרן ח"א יו"ד סי' קפ"ב אות ב') – "ובאם כוונת צביעתו הוא לא ליפוי אלא כדי שיקבלוהו למשרה באופן שאין איסור אונאה כגון שיודע שיעשה המלאכה כצעיר מסתבר שיש להתיר כמו בלובש מפני החמה והצנה שהתיר הב"ח כדהביאו הט"ז סק"ד והש"ך סק"ז והסכימו לזה כיון שהוא רק דבר אחד ולא מתדמה בזה לאשה. אחרי כתבי זה נזדמן לי לראות ספר המאור להגרא"מ פרייל שמדבר בזה וכן תשובה מהגאון ר' משה מרדכי עפשטיין הר"מ דסלאבאדקא והעלו ג"כ להתיר לצבוע בשביל השגת משרה כשליכא איסור אונאה עיי"ש".
     4. באר משה (ח"ח סוף סי' ח') – "ומהאי טעמא עלה בדעתי להתיר לאיש אחד צעיר לימים שהיה בזקנו שערות לבנות אחדות ועי"ז היה נראה כאיש בא בימים ולא יוכל לבא בשידוכין עם אשה צעירה הראויה לו לפי שניו (כי ענין זה היה שכיח הרבה אחר הגירוש הנורא) ועתה נפשו לשאול הגיעה אם שרי לו ללקט השערות לבנות מחמת שרוצה לישא אשה הראויה לו לפי שניו ועפ"י הדברים דלעיל (אות ב ד ה) דמאחר שאינו מתכוין כלל לניאוף ח"ו אדרבה היפך כוונה לו ובכה"ג גם הרמב"ם יודה שאין מעשה כזו פועל על טבע שלו שיטה אחר זימה וא"כ שרי לו ללקט דהרבה דברים התירו לאדם כדי שיוכל למצוא אשה הגונה לו לפי שניו".
     5. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' פ"ב אות ז', תנינא (ב - ג) סי' פ"ו אות ג', שולחן שלמה סי' ש"מ אות ג', אות ד') – "דכה"ג דלא קעביד משום יפוי אלא משום צער **וכגון שחוטמו משונה מאד** משל כל אדם והוא מתבייש בו אפשר להקל וכמ"ש ר"ת בתוס' יבמות מ"ח ע"א ד"ה לא, והגמ' בנזיר נ"ט ע"ב עיי"ש, ומטעם זה גם נוהגים להקל לצבוע או ללקט לבנות מתוך שחורות למי שהוא צעיר ובכה"ג שלפי הגיל שלו הוא כעין מום וכוונתו רק להסיר ממנו את המום ולהיות ככל אדם ואין זה דומה לתיקוני נשים, וה"נ גם כאן אפשר דיש להקל, אבל בכה"ג שכוונתו ממש ליפוי נראה דאסור. אולם האיסור של חובל בגופו נראה דלא שייך הכא כיון דתיקון הוא אצלו".

הגרשז"א זצ"ל (מנשים באהל יו"ד אות ס"ד, עמ' ר"ל) – "פסק להיתר במתבייש דהוי מום ולא יפוי ותקוני אשה".

עי' הגרשז"א זצ"ל (ס"ק ב' ד"ה וכ"כ, עמ' קל"ז) – "וכ"כ לי הגרש"ז אויערבאך זצ"ל: הלבינו שערותיו לא לפי הגיל, יש מתירין לצבוע או ללקט מפני שרק מסיר משום מום ואין כוונתו לסתם יפוי. שאל מו"ר הגרי"י נויבירט (שליט"א) [זצ"ל] למורנו ורבנו הגרש"ז אויערבאך זצ"ל הלכה למעשה: בחור בן כ' שנה ששערות ראשו וזקנו לבנות (ולא מחמת מחלה) ומתבייש לצאת בין האנשים, האם מותר לו לצבוע אותן שיהיו שחורות. ואמר הגאון זצ"ל שמותר לבחור לצבוע את השערות שלו (בתנאי שלא יהיה אונאה לגבי שידוך וכו') כדי שלא יתבייש כי שערות לבנות בבחור צעיר נקרא מום ואין איסור בהסרת מום".

* + 1. שרגא המאיר (ח"ז סי' קכ"ד) – "עכ"פ להלכה כיון שגם השו"ת אבני צדק מסכים להב"ח והטו"ז והש"ך מתירין במקום צנה מותר".
    2. הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א אות תס"ד***, אהל יעקב לא ילבש עמ' קל"ט אות י"א) – "שאלה: בחור שהתלבן את שערותיו ומתבייש מזה האם מותר לו ליטול כדורים שיצבעו את שערותיו בצבע שחור ויראה צעיר ואולי יקבל יותר הצעות לשידוכים. תשובה: כן".
       1. אמנם עי' הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תפ"ג) – "שאלה: האם מותר לבעל שצריך לצאת מן הבית להוציא את פח האשפה, ללבוש סוודר של אשתו כשקר בחוץ. תשובה: לא".
  1. **המחמירים חולק בב"ח וט"ז וסעייתו**.
     1. אבני צדק (יו"ד סי' ע"ב סוף ד"ה תשובה) – "ותשו' ד"ח ח"ב יו"ד סו"ס ס"ב **תמוהי'** שהם נגד דברי הב"ח וט"ז הנ"ל ולא דבר מהם כלל".
     2. ציץ אליעזר (חי"א סי' ס"ב אות ב') – "ובשו"ת אבני צדק שם הרגיש מד"ח אלה, אלא שמקשה שדבריו המה נגד דברי הב"ח והט"ז בסי' קפ"ב כיעו"ש. וכפי הנראה שהד"ח נחית בזה לברר מהמשמעות בזה בדברי הגמ' והראשונים, וסמך ע"ד הש"ך שם בסק"ז שכותב ע"ד הב"ח שאין דבריו מוכרחים כ"כ. וכן אולי סמך גם על מה שמצינו בספר יד הקטנה ח"ב פ"ו מע"ז ל"ת נ"ו שמשיג בחריפות גדולה ובאריכות ע"ד הב"ח והט"ז וס"ל שאיסור גמור הוא אפילו כשאינו מתכוין ולובשים רק משום מניעת צער וצינה וחמה, וכי אין שום הוראת היתר בעולם בזה עיי"ש (הגם שהד"ח לא מזכיר גם דברי יד הקטנה). או די"ל דס"ל להד"ח דדברי הב"ח והט"ז אמורים רק בבגדים וכשלא מחליפים כל הבגדים דאזי יש מיהת היכר ביתר הבגדים, וכדכותב הש"ך ביו"ד שם ס"ק ז' דגם אליבא דהב"ח היינו דוקא בתיקוני אשה אבל אם לובש ממש בגדי אשה עד שאינו ניכר שהוא איש וכן איפכא בכל ענין אסור, ומבאר העצי לבונה ועוד, דר"ל כשלובש בגד אחד, אבל בלובש כל הבגדים עד שאינו ניכר שהוא איש אסור בכל ענין אף דאינו עושה דרך נוי וקישוט אלא להגן מפני הצנה נמי אסור ע"ש. וא"כ היינו דוקא בבגדים שיש היכר גם בדבר שעושה האיסור דהיינו בבגדים, אבל הד"ח הרי מדבר שם בענין צביעת השערות, דבשם כשצובע השערות שע"ז הוא האיסור, תו לא נשאר היכר ביתר השערות, שהוא האיסור, דהא צובע כל השערות, ולכן הו"ל זה כמשנה כל הבגדים שכו"ע ס"ל דאסור אפי' כשמכוין רק כדי להסיר הצער או מפני הצינה והחמה. אלא דלפי"ז יצא דהא בבגדים בבגד אחד יודה הד"ח שמותר מפני הצער והצינה וכדומה, אבל אין הכרח לזה, וי"ל כביאורי הראשון בדבריו".
     3. יביע אומר (ח"ו יו"ד סי' י"ד אות ד') – "**ומן התימה** על הגאון מהר"ח מצאנז בשו"ת דברי חיים ח"ב (סי' סב) דפשיט"ל לאסור בכה"ג אפי' במקום צער. ולא העלה על דל שפתיו דברי רבותינו האחרונים הב"ח והט"ז והש"ך הנ"ל. ושו"ר בשו"ת אבני צדק (חיו"ד סי' עב) שהעיר כן על הדברי חיים. ואיהו ז"ל פסק להתיר כהב"ח והט"ז הנ"ל. ע"ש".
     4. לבושה של תורה (ח"ב סי' נ"ז אות י') – "דברי חיים ... ותמה אני על עצמי למה נחמיר כדעה יחידאה זו באשר לא רק שהתוס' והסמ"ג והיראים ס"ל להקל גם בדאורייתא וגם הרשב"א במסקנת דבריו כ"כ, אלא **דכן איתא בהדיא בדברי כל גדולי האחרונים הב"ח והש"ך והט"ז והמ"א** והם דיברו על לא ילבש דאורייתא והתירוה במקום צער. וא"כ תימה רבתי על הד"ח שלא הזכיר דבריהם כלל והחמיר בדבר קשה כזה כתירוץ הראשון של הרשב"א וצע"ג".
  2. **מצד פרנסה**.
     1. מיקל.
        1. אג"מ (מסורת משה ח"א יו"ד אות פ"ו, עמ' רמ"ח) – "אם מותר לו לצבוע שער ראשו בשחור, דחושב שזה יהיה תועלת בעסקיו, וגם אולי בשלום בית שלו. והשיב רבינו שהנה האיסור של לצבוע שער, אינו כאיסור רגיל של 'לא ילבש', עצם המעשה אינו האיסור, **רק האיסור הוא המושג, מה שמתעסק בענין יופי**, ותענוגי העולם הזה, שזה מתאים רק לנשים. וממילא אם כך נוהג משום סיבות אחרות, פרנסה או שלום בית, מותר. ורק למעשה, בדרך אמת לא נראה שזה יועיל לשלום בית".
        2. ציץ אליעזר (חכ"ב סי' י"ד) – "מכל האמור שפיר יש מקום להתיר צביעת שער הזקן מלבן לשחור משום חשש הפסד פרנסה, והדומה לזה".
        3. רבבות ויובלות ***(***ח"ב סי' מ"א) – "יש גיל לשערות שחורות, יש גיל לשערות לבנות. שערות לבנות זה ברכת ה', ואם אדם מרגיש שזה מפריע לו לעבודה והוא צריך לצבוע לפרנסתו, יש להתיר לו את הצביעה. ואם הוא צובע לשם יופי, זה אסור כי ה' נותן לאדם את היופי והחן ומי אנחנו שנשפוט מה זה באמת יפה".
     2. מחמיר.
        1. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' ס"ו, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז סוף אות י"ט, אות כ') – "אין שום טעם להתיר בזה, כי הרי אף שתכלית מטרתם הוא לפרנסה, מ"מ עושה זה כדי לייפותו".
        2. תשובות והנהגות (ח"א סי' תס"א) – "ראיתי אחרונים שהתירו (אג"מ יו"ד ח"ב סימן ס"א והביא שם שכ"כ בתשובות הגר"מ מרדכי אפשטיין זצ"ל ועוד) ודימו לצובע מפני החמה וצינה דמותר (ב"ח סי' הביאוהו הט"ז וש"ך) אבל נראה דחילוק גדול יש בזה, דשם אינו צובע כלל למטרת יפוי רק לצינה וחמה, משא"כ כאן הרי צובע כדי שיראה צעיר שבזה יקחוהו לעבודה, במה שנראה יותר צעיר ויפה, והפרנסה היא תוצאה ממה שנראה טוב, ואסור לשנות הטבע להתייפות אף שכוונתו היא רק לצורך פרנסה, שו"ר בכרם שלמה שהביא מגדולי ההוראה שליט"א שאוסרין ושכ"נ משו"ת אבני זכרון ח"ג סי' ל"ט. אמנם באופן שנשאלתי שהשערות לבנות וגדלים באופן פרא, ויש כאן תרתי לריעותא שנראה לבן ומשונה ומנוול, ואם כן ניכר בהצביעה שאין זה לייפוי אלא למנוע ניוול, כה"ג לכאורה אין בזה איסור דלא עבד לייפוי אלא למנוע ניוול, אבל בלאו הכי כל שעושה לייפוי אף שהוא לצורך פרנסה אסור ואפילו לצורך שידוך אסור. ולא דמי לחמה וצינה שאין עושה כן ליפוי עצמו".
        3. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תצ"ז) – "שאלה: מה ההכרע למעשה למי שרוצה לצבוע שערות שלו בצבע שחור כיון שהוא נראה מבוגר ופוגע בענייני פרנסה ולהשיג עבודה האם מקילים בזה, כדעת אגרות משה יורה דעה חלק ב' סימן ס"א. תשובה: לענ"ד לא".
     3. מראי מקומות – כרם שלמה (ס"ק כ"ג אות ד').
  3. **דעת** הגריש"א זצ"ל.
     1. הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"א סי' פ"א) – "היש"ש פי"ב ביבמות ... לפי האמור במקרה דנן יש בו בצביעת השערות משום לתא דלא ילבש ואף דכל כוונתו בכדי להנצל מהצער ומהבושת אכתי לא נפיק מתיקוני נשים וכמו בריבוי שערות על הידים ...".
     2. הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"ג סי' קכ"ח ד"ה והנה) – "והנה בטבעת שאין עליה חותם דבזמן הגמרא הוה איסור לגבר להתקשט ואח"כ הותר בדבר, מי המה שהתחילו לשנות הדבר, ואטו ברשיעי עסקינן, ונראה פשוט דאם אצל אומות העולם פשט הדבר שאין זה בגדר תכשיט אשה, וכי גם הגברים מתקשטים בו, שוב הותר גם אצלנו, ואמנם כן כתב הפרישה (יורה דעה סימן קנ"ו) לענין הסתכלות במראה, דעל ידי גוים הוכרע הדבר. ואם כן נמצא דבמקום צערא לא שייך כלל איסור דלא ילבש גבר, **דברור הדבר דאצל אומות העולם גם הגברים משתמשים בו דאטו בשופטני עסקינן למה יסבלו צער בחינם**, נמצא דבמקום צער לא יתכן איסור זה דלא ילבש גבר ...".
     3. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות י"ט ד"ה נתלבן) – "נתלבן חצי זקנו, כתב רבינו שלכאורה יש צד להתיר לו לצובעו, שהכל יודעים שהוא צובע אך ורק בגלל להינצל מהצער והבזיון, עיי"ש".
     4. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' ס"בא, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות י"ט) – "בבחור בן ארבעים שזקנו מלבין, וזה מפריע לו בשידוכים, האם יכול לצבוע את זקנו. והשיב, כתוב מפורש שאסור".
     5. הגריש"א זצ"ל (תל תלפיות חס"ח [תשרי תשע"ג] עמ' נ"א אות שנ"ז, משנת איש ח"א עמ' קי"ג) – "שאלתיו באברך צעיר שהתחילו שערותיו להלבין [בגיל כד] ואשתו לא מסוגלת לעמוד בזה, האם מותר לצבוע שערות. - והשיב דאסור לצבוע".
     6. מנשים באהל (יו"ד אות ס"ד [עמ' ר"ל], הע' פ"ו) – "סי' קפ"ב ס"ו אסור לאיש לצבוע שערות לבנות שיהיו שחורות, אפילו שערה אחת. והיה מעשה בבחור שחלק משטח זקנו לבן, ומפריע לו בשידוכים, ונזדמן לו שידוך שהכלה מתנה על מנת שהוא יצבע את החלק הלבן, והנה כבר דנו בכעין זה גדולי הפוסקים, ובשואל ומשיב (מהדו"ק ח"א סי' ר"י) דן להתיר בזה, ובשעתו נחלקו עליו הפוסקים, וכמו"כ בתשו' לבוש מרדכי (להגרמ"מ אפשטיין זצ"ל, סי' כ"ד) התיר בשופי לצורך פרנסה. ועיין בשרידי אש (יו"ד סי' מ"א) באריכות להיתר כיון שכוונתו לתועלת ולא ליפוי, וגם אאמו"ר (שליט"א) [זצ"ל] פסק להיתר במתבייש דהוי מום ולא יפוי ותקוני אשה, אך מו"ח זצ"ל אוסר. [בקובץ תשובות ח"א סי' פ"א ... מחמיר ... אמנם עי' עוד בדברי מרן (שליט"א) [זצ"ל] בקובץ תשובות ח"ג סי' קכ"ח שצידד הרבה להיתר בזה ומ"מ גם שם יתכן דמסקנתו לאסור עיי"ש היטב, [וכמדו' שהתשו' שבח"א נכתבה למעשה וההיא דח"ג היא דרשה לסיומא דמסכתא]. ובהערות ב"מ ס. הקשה מרן (שליט"א) [זצ"ל] על האוסרים מהמשנה בב"מ ס. דאין מפרכסין לא את האדם ופירש"י ...]".
     7. הגרד"א מורגנשטרן (בגדי איש פרק ד' הע' ט"ז) – "ובקובץ תשובות ח"א סימן פ"א כתב ... ושמעתי מהגרד"א מורגנשטרן שא"ל הגרי"ש שכתב כן לדברי הרב השואל והוא בעצמו ס"ל לאסור בבל אופן".
  4. מראי מקומות – שואל ומשיב (מהדו"ק ח"א סי' ר"י, ועי' מהד"ת ריש ח"ד בהערות), מנחת פסים (סי' קפ"ב), מנחת אלעזר (ח"ד סי' כ"ג), דרכ"ת (ס"ק י"ז), משמרת שלום (אות ב'), שדי חמד (מערכת ל' כלל קט"ז ד"ה ולא), ישכיל עבדי (ח"ח סי' י"ז אות ו'), שערים מצויינים בהלכה (סי' קע"א אות א'), פרדס יוסף (פר' כי תצא עמ' תתקי"ז אות ג'), מצות המלך (מצוה תקמ"ג), עי' מנחת יצחק (ח"ו סי' פ"א), דעת סופר (יו"ד סי' ס"ד), תשובות והנהגות (ח"ד סי' קצ"ה), חוט שני (שבת ח"ד עמ' שפ"ג, סוף פאת זקנך עמ' ק"א, עמ' ק"ג), כרם שלמה (ס"ק כ"ג אות ג', אות ד'), *אליבא דהלכתא (ח"ע עמ' מ"ז - עמ' נ'.* ***עם כל הלשונות****)*.
  5. **בחור צעיר שיש לו שומא במקום גידול זקנו** וצומחות ממנה שערות לבנות ונראה מגונה ביותר, אם מותר להסיר השומא או לצבוע השערות.
     1. מנחת יצחק (ח"ו סי' פ"א), כרם שלמה (ס"ק כ"ג אות ה') – "להלכה למעשה גם הלבושי מרדכי בנדונו, התנה בהתירו אם יסכימו ב' גדולי הוראה מ"מ בודאי יש לצרף אותם הגדולים שצדדו להתיר אף בצביעת שערות לבנות לצעיר לימים בלא שומא, אף גם אם להלכה ולא למעשה כנ"ל. ובאם אפשר ע"י נכרי בודאי עדיף, דאז יש לצרף גם השו"ת בית היוצר דהתיר כן למעשה בצעיר לימים גם בלא שומא כנ"ל, וכ"ש בבאים ע"י השומא כנלע"ד".
     2. **במקום שנתרבו השערות של גבות העיניים** (eyebrows) **יותר מהרגיל ומתבייש מזה**.
        1. מיקל.
           1. הגרשז"א זצ"ל (ס"ק ב' ד"ה וכן, עמ' ק"מ) – "לגבי בחור שצמחו לו שערות בין שתי גבות עיניו שזה נקרא מום ומותר לו להסירם".
           2. יביע אומר (מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' א') – "שאלה: גבר שבין שתי גבות עיניו גודל לו שער ומחבר בניהם, ונראה כמו גבה אחת. האם מותר לו להוריד את השער המחבר בין הגבות. תשובה: מותר".

יביע אומר (מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' ב') – "שאלה: גבר שחלק משער גבות עיניו, גדול מאוד, ורוצה להשוותו לשאר השערות, האם מותר לגזור שערות אלו ולהשוותם לכולם. תשובה: מותר".

* + - * 1. אבני ישפה (ח"ד סי' צ"א) – "ולכן לדינא נראה במקום שיש לאדם בושה ברבוי שערות של גבות העינים או הידים מותר לו להסתפר שם והיינו לקצר השערות, ואין בזה משום לא ילבש".
        2. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ב) – "נתרבו אצלו השערות של גבות עיניו ומתבייש מזה, ורוצה להסירם כדי שיראה רגיל לצורך שידוכים. והשיב וז"ל, אפשר דדבר שהוי רק עליו אין זה בגדר תיקוני נשים".
        3. הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א אות תס"ג***, אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"ג אות ל"א) – "שאלה: האם אפשר להתיר לאחד שיש לו ריבוי שערות בגבות עיניו ומתבייש בכך על פי הסברא שאין זה דומה בכלל לתיקוני נשים ובפרט בזמנינו שהנשים גוזזים את גבות עינים בצורה אחרת לגמרי ממה שהגבר רוצה לעשות, ומה שהגבר רוצה להסיר לא דומה לנשים כי הם לא יגזוז כך, וממילא לכאורה יש מקום להתיר ובפרט במקום בושה, האם הגאון שליט"א מסכים לזה, ומדוע. תשובה: כן, כי זה דרך גברים ולא נשים".

הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "בחור שנתרבו אצלו השערות של גבות עיניו ומתבייש מזה, ורוצה להסירם כדי שיראה רגיל לצורך שידוכים. והשיב וז"ל, מותר".

* + - * 1. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ה אות כ"ו) – "שאלה: האם אפשר להתיר לאחד שיש לו ריבוי שערות בגבות עיניו ומתבייש בכך על פי הסברא שאין זה דומה בכלל לתיקוני נשים ובפרט בזמנינו שהנשים גוזזים את גבות עינים בצורה אחרת לגמרי ממה שהגבר רוצה לעשות, ומה שהגבר רוצה להסיר לא דומה לנשים כי הם לא יגזוז כך, וממילא לכאורה יש מקום להתיר ובפרט במקום בושה, האם הגאון שליט"א מסכים לזה, ומדוע. תשובה: מותר, עי' יורה דעה סימן קפ"ב סעיף א'".
        2. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ז אות א') – "***שאלה: אחד שמתבייש מגבות עיניו שיש שם יותר מדאי שערות האם מותר לקצר אותם או לגלחם, או שיש בזה איסור של לא ילבש. תשובה: מי שמתבייש מגבות עיניו עד כדי שזה מפריע לו נפשית, מותר לו לקצר את הגבות, אבל לא לעצב את הגבות כדרך הנשים, באופן שיהיו דקות".
        3. ברכת יהודה (ח"ב יו"ד סי' ט') – "דיש להקל בזה, משום שאותם אנשים שמסדרים גבותיהם ניכר הדבר שאינם מסדרים כדרך הנשים, דהיינו שלא עושים צורה לגבות כדרך הנשים אלא רק מוציאים את השערות היוצאות דופן, ובכה"ג שיש היכר גמור בין איש לאשה נראה דלא שייך בכה"ג איסור של לא ילבש, וכמ"ש".
        4. לבוש מלכות (פרק ג' סעי' י"ג, עמ' קל"א) – "מותר לגבר לסדר גבות עיניו במספריים אם הדבר מצער אותו ביותר, אולם אסור להעבירם במה שנקרא היום פינצטה, כיון שדרך נשים הוא".
        5. אבני דרך (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' ר"ה אות ב') – "העולה לדינא: מי שגבות עיניו מחוברות זו לזו, והדבר גורם לו בושה, יכול לסדר את גבותיו, וזהו אף ע"י מכונות כלייזר".***
        6. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' י"א) – "מיהו במקום שנתרבו השערות של גבות העיניים יותר מהרגיל ומתבייש מזה, מותר להסיר את שערות אלו, וראה בהערה אם מותר להסיר את השערות על ידי קרני לייזר".
        7. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Is it an Issur Lo Silbash (or any other Issur for that matter) for a man to trim/cut/shave: nose hair, ear hair, eyebrows or other body hair? What are the gedarim for this (ugly, obtrusive)?

R' Y. Berkovits wrote: Nose and ear hair is normal for a man to remove. Eyebrows, only if ugly. Other body hair would need a real shas hadchak to be mekil.

* + - 1. מראי מקומות – חיי הלוי (ח"ג סי' ס"ג).
  1. **ניתוח פלסטי**: במום.
     1. מחמיר.
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (***ביצחק יקרא סוף חלק ו', משפחה אות ד') – "אסור".***
     2. מיקל.
        1. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' פ"ב אות ז', תנינא (ב - ג) סי' פ"ו אות ג') - לשונו מובא לעיל.
        2. משנה הלכות (ח"ד סי' רמ"ז) – "במי שיש לו כתמים נמי אם מתבייש מפני זה בין בני אדם מותר להעבירן ואם אינו מתבייש אלא עושה כדי ליפות עצמו, הדרינן למש"כ לעיל וזה ברור".
        3. יביע אומר (ח"ח חו"מ סי' י"ב, מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' ט"ז) – "מסקנא דדינא נראה שיש להתיר לנערה לעשות ניתוח פלסטי כדי לשפר את צורתה ויופיה הטבעי למצוא חן בעיני כל רואיה, ושתוכל למצוא שידוך הגון כפי כבודה. ואפילו אם היא אשה נשואה יש להתיר לה לעשות כן כדי להתחבב יותר על בעלה. ובלבד שיהיה ע"י רופא מומחה ובעל נסיון רב, וזריז וזהיר במלאכתו, שלא תצא תקלה מתחת ידו. וכן נ"ל להתיר כן גם לאיש שיש מום בפניו או כתמים רבים עד שהוא מתבייש ללכת ככה בין הבריות, וכ"ש אם זה מפריע לו למצוא עזר כנגדו. ואין בזה משום לא ילבש גבר שמלת אשה".
        4. הגרח"ק זצ"ל (כל משאלותיך, הו"ד בדברי שי"ח גליון רצ"ג [פר' כי תצא תשע"ח] עמ' ב') – "יש המעוניינים לעבור ניתוח פלסטי ליפות את הפנים להוריד כתם או בליטה ממש, האם יש בכך לא ילבש. תשובה: את הדבר הזה גם דרך אנשים לעשות, ואין בכך לא ילבש".
        5. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' קפ"ב סעי' י"ב) – "איש שיש בו מום או כתמים וצלקות בפניו, עד שהוא מתבייש בפני הבריות, מותר לו גם כן לעשות ניתוח פלסטי על ידי רופא מומחה כנ''ל, לשפר תדמיתו וצורתו. וכל שכן אם דבר זה מפריע לו למצוא עזר כנגדו, ואין בזה חשש איסור משום לא ילבש גבר שמלת אשה. [יביע אומר חלק ח' חלק חושן משפט סימן יב. ועיין בתוס' שבת נ: ובאוצר הגאונים נזיר נח.]".
     3. מראי מקומות.
        1. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' ע"ו, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות כ"ז) – "עשיית מעשה לנאות עצמו גרידא, כגון לעשות ניתוח פלסטי לשנות צורת העור, אסור".

1. פורים: דינו לא ילבש בפורים.
   1. **מיקל**.
      1. רמ"א (או"ח סי' תרצ"ו סעי' ח') – "וגבר לובש שמלת אשה ואשה כלי גבר, אין איסור בדבר מאחר שאין מכוונין אלא לשמחה בעלמא".
      2. לבוש (או"ח סי' תרצ"ו סעי' ח') – "מה שנהגו ללבוש בפורים פרצופים וגבר לובש שמלת אשה ואשה כלי גבר אין איסור בדבר, הואיל ואין מכוונין אלא לשמחה בעלמא".
   2. **מחמיר**.
      1. ב"ח (ס"ק ה') – "ויש לתת לב על מה שנוהגים בפורים לשנות בגדיהם מאיש לאשה ומאשה לאיש ואין מוחה ולפי מה שכתבתי בדברים העשויין לנוי ולקישוט אסור לדברי הכל להתכוין כדי להתדמות וכבר השיב ה"ר יהודה מינץ ז"ל על זה כמבואר בתשובתו (סו"ס טז ד"ה על דבר) ואמר דכיון שאינו עושה כן אלא משום שמחת פורים אין בו איסור ודמי להעברת שער בית השחי והערוה כדי שלא להצטער או ראיית מראה כדי שלא יחבול בו במסתפר בעצמו. ונראה לפע"ד דדבריו בזה דחויים המה ממ"ש הר"א ממי"ץ להדיא דאף במשתאות של חתן וכלה איכא איסורא אלמא דאף מה שעושה משום שמחת מצוה אינו דומה לעושה כדי לינצל מן הצער וכן בדין דלינצל מצער אי אפשר בענין אחר אבל לשמחת חתן וכלה ולשמוח בפורים כבר אפשר בהרבה מיני שמחה ולא יעבור על לאו דלא ילבש ואין ספק שאילו לא היו נעלמים מ"ש הר"א ממיץ בזה ממהר"ר יהודה מינץ לא היה כותב כן".
      2. ברכי יוסף (או"ח סי' תרצ"ו ס"ק י"ג) – "מה שאנו נוהגים ללבוש פרצופין וכו'. כבר הרב בית חדש י"ד סי' קפ"ב דחה דברי מהר"י מינץ בזה, ודחה כל ראיותיו. וכ"כ הרב כנה"ג והרב מהר"ש אבוהב בספר הזכרונות שלו (זכרון ב פרק ב) הרבו להשיב עליו, ודבריהם ברורים, שאין ראיות מהר"י מינץ בזה מחוורת".
      3. עי' ערה"ש (או"ח סי' תרצ"ו סעי' י"ב) – "ומה שנהגו בימים קדמונים בלבישת פרצופים משעטנז ושל איש לאשה עכשיו לא נהגו כן".
      4. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' רכ"ו אות ו' [לשונו מובא לקמן], ח"ג עמ' ס' אות ק"ז, דפו"ח ח"ג סוף עמ' קפ"ט) – "תשל"ג, בפורים בין הבחורי ישיבה שבאו למו"ר (שליט"א) זצוק"ל הי' אחד לבוש פאה נכרית וכל יתר בגדיו היו של גבר ואמר לי מו"ר שאעיר לו שלא ילך עם הפאה משום לא ילבש אף שזה רק בגד אחד של אשה ואמרתי למו"ר שהיום גם גברים הולכים פאה ואמר לי מו"ר א"כ אפשר שלא צריך למחות".
      5. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ו אות כ') – "שאלה: בפורים האם סומכים על הפמ"ג להתיר ללבוש בגד אחד של אשה או מחמירים כמ"ש במשנה ברורה בשם הכנה"ג והשל"ה. תשובה: אסור".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ו אות י"ט) – "שאלה: האם מותר לבחור ללבוש פאה נכרית או בחורה ללבוש כובע לשם שמחת פורים. תשובה: חלילה".

* + 1. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ב אות ו', אות ז' [לשונו מובא לקמן]) – "שאלה: האם מותר לבחור ללבוש פאה נכרית או בחורה ללבוש כובע לשם שמחת פורים. תשובה: אין להתיר".
    2. פסקי תשובות (סי' תרצ"ו אות י"ד, הע' ע"ד) – "ובמ"ב (סק"ל) מביא בשם הב"ח שיש לבטל מנהג זה דלבישת בגדי אשה לאיש ולהיפך, ובשם השל"ה דשומר נפשו ירחק ממלבושים דכלאים, וכן מובא בעוד הרבה פוסקים דאיסור לבישת כלאים ולא ילבש גבר שמלת אשה קַיים אף בפורים שעושים לשחוק בעלמא. [הב"ח שהו"ד במ"ב כותב זאת בשם ר"א ממיץ בעל היראים, וכ"ה בתשו' הרמב"ם המובא בריש ס' מעשה רוקח שמתבטא במילים חריפות נגד המנהג ללבוש בגד אשה לכבוד שמחת חו"כ הו"ד בברכ"י יו"ד סי' קפ"ב סק"ג, ובס' יד הקטנה (דף ר"פ ע"ב) אחרי אריכות בזה כותב "ודאי ראוי לכל הגדולים למחות בחרמות גדולות ובכל מיני כפיות לבער המנהג הרע הזה ולא תמצא מכשלה גדולה כזאת בישראל", וע"ע בבינת אדם סי' ע"ד, אורחות חיים ספינקא סקי"ג, ערוה"ש סעי' י"ב ועוד]".
  1. **בגד אחד: אפשר אין למחות** [יש על מי לסמוך].
     1. פמ"ג (סי' תרצ"ו מש"ז ס"ק ה') – "ומה שכתב הט"ז אבל המנהג כסברא ראשונה, קאי אמה שכתב בהג"ה דלובשין כו', וכלאים דרבנן, הראה מקום ליורה דעה [סימן] קפ"ב, ושם בשם הב"ח [עמוד תקנה ד"ה ויש] שיש לבטל מנהג זה, הן בפורים או בשמחת נישואין. וכן כתב באר הגולה שם [אחר אות ז]. ויראה כשכל המלבושים של איש, רק מלבוש אחד של אשה, וניכרים הם, גם להרבה דיעות ביורה דעה [סימן] קפ"ב אין איסור תורה כהאי גוונא, אין למחות בפורים".
     2. מ"ב (סי' תרצ"ו ס"ק ל') – "עיין ביו"ד סימן קפ"ב שכתב שם הט"ז בשם הב"ח שיש לבטל מנהג זה הן בפורים או בשמחת נישואין וכ"כ באה"ג שם ואם כל המלבושים של איש רק מלבוש א' של אשה **וניכרים הם** אפשר שאין למחות בהם [פמ"ג] ועיין בכנה"ג ובשל"ה שהזהירו להרחיק מזה".
     3. כרם שלמה (ס"ק ט"ז אות ו').
     4. לבושה של תורה (ח"ב סי' נ"ז אות י"ח) – "שינוי בגד אחד או שני בגדים באופן שניכר היטב שזה זכר או נקבה יש להתירו לשמתת פורים מעיקר הדין ולכן אין למחות ביד המקיל בזה".
     5. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"א אות ט"ו) – "שאלה: בפורים האם סומכים על הפמ"ג להתיר ללבוש בגד אחד של אשה או מחמירים כמ"ש במשנה ברורה בשם הכנה"ג והשל"ה, ואם כן עד איזה גיל. תשובה: המנהג להקל בז ה כהפמ"ג ולא נפ ק"מ באיזה גיל".***
     6. ***לבוש מלכות (פרק א' סעי' כ"ה) – "יש מקילים לצורך שמחת פורים ללבוש בגדי אשה וכן לאשה ללבוש בגדי איש, ויש חולקים וכן עיקר. ואם אינו משנה כל לבושו רק נותן עליו מלבוש אחד של אשה לצורך שמחת פורים יש לו על מה שיסמוך".***
     7. ***ברית ותורה (ס"ק י"ט).***
     8. מראי מקומות.
        1. יש לעי' פשט בהמ"ב. שאם לובש כל בגדי אשה, אבל יש לו זקן. אולי נכלל ב'אין למחות' (עי' ר' פרנד בקולטת).
  2. **קטנים**.
     1. חזו"א (ארחות רבנו דפו"ח ח"ג עמ' ק"צ אות ו') – "הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] שמע בשם מרן החזו"א זצוק"ל שאין להלביש אפילו לתינוקות בפורים שמלת אשה או להיפך. (אב"ה, מזה שאסר בתרוייהו גם שמלה לתינוק וגם כלי גבר לתינוקת מוכח לכא' שטעם האיסור הוא מדין לא ילבש)".
     2. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' ס' אות ק"ה, דפו"ח ח"ג עמ' ק"צ אות ד') – "לענין לא ילבש בתחפושות בפורים שיש מחלוקת ברמ"א וכתב הרמ"א המנהג כמתירים ועי' במ"ב הנ"ל שמביא חולקים ומסיק שהכנה"ג והשל"ה הזהירו להרחיק מזה, ואמר לי מו"ר (שליט"א) זצוק"ל שעד גיל חנוך אפשר להקל בתחפושת דלא ילבש ובהגיע לחנוך יש להחמיר לא להתחפש בתחפושת שיש בה לא ילבש".
     3. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק מ"ח אות ה', יבקשו מפיהו ח"ב עמ' תס"ז) – "מכל מקום בקטנים יש להקל בזה".
     4. **הגר"ש דבליצקי זצ"ל (**מה טובו גליון ט' עמ' כ"ו אות מ"ד) – "קטנים קודם בר מצוה ג"כ יש להם להתרחק מלהלביש בגד אשה בפורים".
     5. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ק"מ אות ט"ז, מציון תצא תורה ח"א אות תע"ח) – "שאלה: האם ההוראה למעשה להרשות לילדים להתחפש כמו ילדות בפורים. ואם כן מאיזה גיל ראוי להפרישם מזה, או שכיון שמעיקר הדין מותר כמ"ש הרמ"א ממילא למחות לזה אפילו למבוגרים. תשובה: כדאי להקפיד שלא יראו לגמרי כילדות, אלא רק חלקית".
     6. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ב אות ז') – "שאלה: בפורים האם סומכים על הפמ"ג להתיר ללבוש בגד אחד של אשה או מחמירים כמ"ש במשנה ברורה בשם הכנה"ג והשל"ה. תשובה: רק לילדים יש להתיר".
     7. הגר"ע אויערבאך שליט"א (אמרי מאיר הו"ד בקונ' מאור יעקב ח"א עמ' ט"ו אות י') – "האם הוא בסדר קטן שקטן (או קטנה) ילבש בפורים בגד אשה (או איש). תשובה: לא בסדר".
     8. פסקי תשובות (סי' תרצ"ו אות י"ד, הע' ע"ה) – "ואף לילדים קטנים אין להלביש בגד אשה ולהיפך. [בס' חמדת אריה פרק ל' דאף הרמ"א שהתיר כלאים מדרבנן כוונתו לקטנים לפני בר מצוה, אמנם ברשימות הגר"ח קניבסקי שליט"א בשם החזו"א (בריש ס' פורים וחודש אדר) שאין להלביש שמלת אשה ולהיפך אפילו לתינוקות]".
     9. מראי מקומות – לבושה של תורה (ח"ב סי' נ"ז), ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' מ"א).***
  3. **בן פרוז שמגיע לכרך בט"ו אם יכול להקל בתחפושת**.
     1. מחמיר.
        1. הגריש"א זצ"ל (יבקשו מפיהו ח"ב עמ' תס"ח) – "***אסור לקטן הגר בעיר להתלבש לילדה כשבא לכרך בשושן פורים".***
        2. ודרשת וחקרת (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קע"א אות ח') – "שאלה: מישהו שהגיע מבני ברק לירושלים וסומך על המתירים ללבוש בגד אחד כאשה וכדומה, האם הוא יכול להקל כשהוא מגיע לירושלים בפורים של מוקפין. תשובה: ובענין מי שהגיע מבני ברק לי-ם בפורים המוקפים אם יכול לעבור על איסור לא ילבש, הרי גם על מוקפים אנו אוסרים כ"ש לפרזים (עי' דרכי תשובה סימן קפ"ב ס"ק ט' וס"ק י').***
        3. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ל"ט) – "***אסור לקטן הגר בעיר להתלב ש לילדה כשבא לכרך בשושן פורים כי אצלו זה לא פורים".
     2. מיקל.
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א אות קס"ב***, אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"ב אות כ"ז) – "שאלה: מישהו שהגיע מבני ברק לירושלים וסומך על המתירים ללבוש בגד אחד כאשה וכדומה, האם הוא יכול להקל כשהוא מגיע לירושלים בפורים של מוקפין. תשובה: כן".
        2. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"א אות ט"ז) – "שאלה: מישהו שהגיע מבני ברק לירושלים וסומ ך על המתירים ללבוש בגד אחד כאשה וכדומה, האם הוא יכול להקל כשהוא מגיע לירושלים בפורים של מוקפין. תשובה: בענין זה אין מנהג המקום, ובכל המקומו ת יש מחמירים, והמנהג שמקילין בשביל שמחה".***
  4. **לפני ימי הפורים**.
     1. מראי מקומות.
        1. הגריש"א זצ"ל (יבקשו מפיהו ח"ב עמ' תס"ח) – "אסור לקטן להתלבש כילדה, וכן אסור לקטנה להתלבש כילד במסיבות שעורכים לפני פורים לכבוד פורים".

הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה השמטות לס"ק ט"ז אות ו', אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות י"ח) – "פורים ... אמנם יום או יומיים לפני פורים (-בשביל מסיבות פורים וכדומה) צ"ע אם יש להם על מה לסמוך".

* + - 1. כרם שלמה (השמטות לס"ק ט"ז אות ו') – "אמנם יום או יומים לפני פורים [בשביל מסיבות פורים וכדו'] צ"ע אם יש להם על מה לסמוך".
      2. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ל"ח, סעי' מ"ב) – "אסור לאיש ללבוש בגד אחד של אשה, ולאשה ללבוש בגד אחד של איש בימים שלפני פורים אע"פ שלובשם לכבוד שמחת פורים ... אסור לקטן להתלבש כילדה, וכן אסור לקטנה להתלבש כילד במסיבות שעורכים לפני פורים לכבוד פורים. ויש שמצדדים להקל אפילו כמה ימים לפנ י פורים".***
  1. **הצגה** (play) **שהוי רק לבנות**.
     1. מחמיר.
        1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' רכ"ו אות ו', דפו"ח ח"ג עמ' קצ"א אות ח', ח"ד עמ' פ' אות ב') – "מו"ר אמר לי שאסור לילדות קטנות (בתי היתה אז בכתה א') ללבוש בהצגה בגדי ילד אף שבאות רק נשים ואמר שלא תלבש אף חלק כגון מכנסים או מעיל של ילד אף שתלבש את זה עם שמלה ויורגש שהיא ילדה אסור ואמר דהא שהתיר הרמ"א בפורים או אלה שמתירים אף בשמחת חתן יש חולקים עליהם ויש להחמיר כותייהו משום חשש שלא ילבש השאלה היתה בהצגת סוף השנה שעשו בכתה (עיין בהל' פורים מש"כ בשם מו"ר)".
        2. משנה הלכות (ח"ז סי' מ"ג) – "ועל דבר שנהגו בכמה ישיבות או בתי חנוך לבנות שעושין משחק (פלעי בלע"ז [play]) ומלבישין זכר במלבושי נקבה ונקבה לזכר והם קטנים אינם בכלל עונשים אי יש בזה איסור ...".
        3. הגריש"א זצ"ל (בגדי איש ביאורים סי' ו' אות ה' ד"ה ובהצגות).
        4. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ד אות י') – "שאלה: ילדות שרוצים לעשות הצגה לפורים וללבוש ציצית (פסולים) גדולים האם עוברים על לא ילבש, או כיון שמוכח שזה לא המידה שלהם, וגם שהוא בגד אחד אין עוברים. תשובה: אסור".

הגרח"ק זצ"ל (צניף מלוכה פרק ג' הע' כ"ג) – "דיש לאסור אף אם נתפרו בגדים אלו במיוחד להצגה, ואין הם מלבוש של איש תמיד, ואף אם כולן בהצגה נשים".

* + - 1. שבט הקהתי (ח"ב סי' רנ"ח אות א') – "אין לנשים ללבוש בהצגה שעושין אפילו רק לנשים, אפילו רק בגד א' של איש. ואם יש הצגה כזה ר"ל, אסור להסתכל ע"ז אפילו נשים".
      2. לבוש מלכות (פרק א' סעי' י"ח) – "אולם אין להקל לנשים לעשות הצגה בלבוש מכנסיים ואפילו שכל המשתפפים בהצגה הינם נשים [דלגברים בלא"ה אסור להשתתף בהצגה של נשים]".
      3. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' כ"א) – "וכן הדין בהצגות לנשים שאסור לאשה להתחפש לגבר, ולכן אסור לבנות בהצגה לפני פורים ללבוש כובע או ציצית".
    1. מראי מקומות – יביע אומר (מעין אומר ח"ד פרק ד' ס' ה'), בגדי איש (פרק ג' סעי' י"א).
       1. אג"מ (י"ד משה עמ' ס"ה, הע' צ"ט) – "האם מותר [לגברים] ללבוש בגדי אשה וכדו', בהצגות. לילדים מותר, לגדולים אסור. ואם יש היכר, עי' בפמ"ג. [במש"ז סי' תרצ"ו ס"ק ה', וז"ל: יראה, כשכל המלבושים של איש ורק מלבוש אחד של אשה, וניכרים הן, גם להרבה דיעות ביו"ד סי' קפ"ב אין איסור תורה כה"ג, ואין למחות בפורים, עכ"ד, וכ"ה במ"ב סי' תרצ"ו ס"ק ל', ונראה שה"ה בהצגות, ונראה שלזה התכוון כאן הגרמ"פ זצ"ל]".
       2. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "הצגה שנשים עושין לנשים, האם מותר להם להתלבש כגברים. והשיב וז"ל, לא לגמרי".
       3. הגר"ע אוירבאך שליט"א (יתד נאמן פר' ויקרא תשע"ו) -

Question: I am acting in a yeshiva Purim show and we need one person to act the part of a woman. May we rely on the Rama (Orach Chaim 696:8) to wear a shaitel or a snood? If we can’t, maybe I can wear a multi-colored wig, since it is not specially for a woman.

Rav Auerbach: Although the Rama you cite was lenient, many poskim are stringent on this issue, and one should certainly follow the minhag not to dress up as a woman or wear any women’s clothes (Mishnah Berurah, ibid. 30). Someone once went to the Chazon Ish with his child who was dressed like a girl. The Chazon Ish was very upset about this and felt that this was a problem of beged ishah, even at such a young age. If you want to wear a clown wig, there is no problem to do so on Purim, since this is not a beged ishah.

* 1. מראי מקומות – מהר"י מינץ (סי' ט"ו ד"ה על), א"ר (סי' תרצ"ו ס"ק ט"ו, א"ז ס"ק ט'), יד הקטנה (הל' ע"ז פרק ו' סוף ס"ק פ"ב), דרכ"ת (ס"ק ט', ס"ק י'), באר משה (ח"ח סי' ז', סי' ח'), מצות המלך (מצוה תקמ"ב), יחוה דעת (ח"ה סי' נ' ד"ה לאור, יביע אומר ח"ה יו"ד סי' י"ד אות ג'), מועדים לשמחה (ח"ג עמ' תנ"ב), הגהר"י פרנד שליט"א (קלטת קל"ו), ילקוט יוסף (אוצר דינים לאשה סי' כ"ד סעי' י"ב), ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ל"ה, סעי' ל"ז)***, בגדי איש (ביאורים סי' ה').
     1. ט"ז (ס"ק ד') – "ובאורח חיים סימן תרצ"ו הביא רמ"א דאפילו מפני שמחת פורים המנהג להתיר בזה ואף על גב דיש אוסרים ומו"ח ז"ל כתב שיש לאסור את זה והביא ראיה ממה שכתב ר"א ממיץ לאסור לעשות כן מפני שמחת חתן או כלה והשומע לאסור תבוא עליו ברכה כי יש הרבה מכשולות חס ושלום מזה כשהולכין ביחד בלי היכר איש או אשה".
     2. שלחן שלמה (סי' תרצ"ו סעי' ט') – "טוב ליזהר שאף בפורים לא ילבש גבר שמלת אשה".
     3. חזו"א (חוט שני שבת ח"ב עמ' שי"ד, ח"ד עמ' רע"ט, מעשה איש ח"ו עמ' צ', ארחות רבנו דפו"ח עמ' ק"צ אות ה') – "ומעשה באב שנכנס בפורים עם בתו הקטנה כבת 4-5 למרן החזו"א, והילדה התחפשה לילד ולבשה מכנסיים ליום הפורים, אמר החזו"א לאביה שאסור לעשות כן שאין זה צנוע. וביאר החזו"א את דבריו: שהרי כל מה שהותר להתחפש בפורים ואף שגבר ילבש שמלת אשה ואשה כלי גבר היינו שיסודו של האיסור הוא משום שלא להתדמות לאיש או לאשה אבל לא משום חסרון צניעות, וכשעושה כן בפורים לשם שמחת פורים [וכלשונו פורים'דיק] אין בזה איסור, אולם מה שנוגע לחסרון צניעות אין לזה שייכות להיתר זה שהרי סוף סוף איכא בזה חסרון צניעות ומה שייך להתיר זה משום שמחת פורים. [ואח"כ נתן מרן החזו"א לאבי הבת מגבת לכסות בה את בתו עד שתגיע לביתה]".

חזו"א (דינים והנהגות פרק כ"ג אות י"ג, דפו"ח ח"ג עמ' ק"צ אות ה ד"ה ובדינים) – "אחד ממקורביו נכנס לביתו בפורים עם בתו כבת 4-5 כשהיא לבושה במכנסיים והקפיד בדבר ואמר וכי זה חינוך".

* + 1. חוט שני (שבת ח"ד פרק צ"ה שעה"צ אות נ"ד) – "ודע עוד דמה שי"א שהתירו ללבוש בפורים לאיש בגדי אשה הוא משום שמחה, אבל אלו המתחפשים כדי להראות כמו אשה כדי שיוכלו להתערב בנשים וכדו', ודאי שיש בזה איסור דאורייתא של לא ילבש, ואין לזה שייכות להיתר זה בפורים".
    2. ***הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"ב אות כ"ו, מציון תצא תורה ח"א אות קנ"ט) – "***שאלה: בפורים האם סומכים על הפמ"ג להתיר ללבוש בגד אחד של אשה או מחמירים כמ"ש במשנה ברורה בשם הכנה"ג והשל"ה. תשובה: כדאי להחמיר".

***הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"ב אות כ"ה, מציון תצא תורה ח"א אות ק"ס) – "***שאלה: האם מותר לבחור ללבוש פאה נכרית או בחורה ללבוש כובע לשם שמחת פורים. תשובה: אם ניכר שזה לא כדרך מותר".

***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות קס"א) – "***שאלה: האם מותר לצבוע שערות לבנות בפורים דוקא, ומה הדין אם צובעים אותם בצבע ירוק או סגול. תשובה: מותר".

* + 1. ילקוט יוסף (קשו"ע סי' קפ"ב סעי' ו') – "יש לבטל המנהג שנוהגים בפורים באיזה מקומות, שאיש לובש בגדי אשה או להיפך, שעוברים בזה משום לא ילבש. [יביע אומר ח''ה סי' יד סק''ג. יחוה דעת חלק ה' סימן נ' עמוד רכד]".
    2. ***שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ד אות י"ט) – "שאלה: האם יש אותו קולא של לא ילבש בפורים כמ"ש הרמ"א גם לגבי צביעת שערות, וכגון מי שיש לו שער לבן ורוצה לצבוע אותם שחור לימי הפורים האם מותר, או דוקא לבוש הקילו כמ"ש שם. תשובה: מותר גם כן לצבוע בתנאי שלא ישאר אחרי פורים".***

1. בגדים.
   1. **בגדים המיוחד לנשים ואנשים** (unisex).
      1. מיקל.
         1. מהרש"א (נדרים דף מט: ח"א ד"ה וכד) – "ונ"ל דהוה האי גלימא עשוי כעין מעיל ואשמעינן אע"ג דאתתי' נפקא ביה לשוקא לית ביה משום לא ילבש גבר שמלת אשה דהיינו דוקא בגד העשוי מיוחד לאשה אבל בגד מעיל הוא מיוחד לשניהם בנקבות נאמר כי כן תלבשנה בנות המלכים מעילים ולגבי זכר תמצא הרבה במקרא ולית ביה משום לא ילבש גבר גו' ודו"ק".
         2. כרם שלמה (ס"ק ט"ז אות ג').
         3. אבני ישפה (אהל יעקב כ"ו אלול תש"ע) – "אין איסור לא תלבש במלבושים שמתאימים לגברים ונשים שהרי רק באופן ששייך רק למין השני חל האיסור".
         4. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שנ"ו אות קצ"ב) – "האם סוודר או גופיות שמיועדים גם לנשים וגם לגברים, האם שייך בהם איסור 'לא ילבש'. תשובה: לא".
         5. שבט הקהתי (ח"ב סי' רנ"ח אות ב' ד"ה אבל) – "דיכול לילך בבגד השוה לאיש ולאשה דאין בו משום לא ילבש כמו שהאריך השד"ח".
         6. לבושה של תורה (ח"ב סי' נ"ז אות ט"ז) – "בגד העשוי בין לאנשים ובין לנשים אין בו משום לא ילבש".
         7. פאת זקנך (עמ' ק' סעי' ט"ז, הע' כ') – "ישנם מקומות עבודה שאנשים והנשים לובשים אותה חולצה, אין בזה משום לא ילבש. [שו"ת מהריק"ש סימן ע'. ולכן נעלי בית הנקראים 'קרוקס' מותר לאנשים ולנשים ללבוש, אולם צבע מיוחד לנשים כגון אדום או ורוד אין לאנשים ללבוש, ולפי הט"ז מותר, שהרי לובשים זאת מפני צינה]".
            1. "אמנם אם שונה בצבעו וכדו' אסור" – כרם שלמה (ס"ק ט"ז אות ג').
      2. מראי מקומות.
         1. שבט הלוי (ח"ט סי' קע"ה) – "לשון החינוך, ואין ספק כי אם יהיו מלבושי האנשים והנשים שוים יתערבו אלו עם אלו תמיד ומלאה הארץ זמה, הנה יש חידוש בהלכה בלשון זה דע"כ לא שמענו איסור לבוש גבר לאשה או להיפך אלא במיוחד לאחד מן המינים דשייך לא ילבש גבר שמלת אשה, אבל בשניהם שוין לא שמענו והגאון יעב"ץ בהגהותיו שבת י"ב ע"א הוכיח מדהתוס' שם ד"ה אפילו דבשוין ליכא איסור לא ילבש גבר והוכיח כן מנדרים מ"ט ע"ב אלא שכ' דמכ"מ ודאי צריך שיהא היכר אחר להבחין בין זכר לנקבה כשהן ילדים לפחות עד שיצמח הזקן לזכר ועד שיהי' שדים נכונו לנקבה, מכ"מ גם לדידי' אם לא יהי' היכר צ"ע אם לוקה מה"ת, אעפ"י שודאי דבר מגונה מאד הוא ואם נימא דלוקה א"כ יהי' פי' הקרא לא יהי' כלי גבר על אשה ולא ילבש גבר שמלת אשה פי' כלאו כללי לאסור נוהג זה להשתוות סדר המלבושים ועיין נזיר נ"א ע"א לת"ק דראב"י דיש קצת ראי' לזה, ועדין צריך ביאור".
   2. **מלבושי אנשים ונשים שדרכם להיות שוין אבל מיוחד לאיש, או להיפך**.
      1. מיקל.
         1. גליוני הש"ס (קידושין ריש דף לו:).
         2. דרכי תשובה (ס"ק י"ג).
         3. שדי חמד (ערכת הל' כלל קט"ז ד"ה ויש).
         4. אהלי יעקב (סי' ע').
         5. שערים מצויינים בהלכה (סי' קע"א קונ"א ס"ק א').
         6. שבט הלוי (ח"ו סי' קי"ח אות ד') – "בענין לא תלבש בכלל, מקום אתי כאן להעתיק מש"כ הגאון היעב"ץ זי"ע בחי' שבת י"ב ע"א בתוס' ד"ה אפילו וכו' - לענין מלבושי אנשים ונשים שדרכם להיות שוין או קרוב להיות שוין בחיצונית שלהם - וז"ל משמע דבאתרא דשוין לית בה משום לא יהי' כלי גבר על אשה וגו', וכן מוכח בנדרים מ"ט ע"ב גבי אתתא דר' יהודה דעבדי גלימא דהוטבי, מכ"מ **ודאי צריך שיהי' היכר אחר** להבחין בין זכר לנקבה כשהם ילדים לפחות עד שיצמח הזקן לזכר, ועד שיהיו שדים נכונה לנקבה עכ"ל הגאון בשבת שם".
   3. **אשה הלובשת בגד או תכשיט המיוחדת לנשים**, אם לובשת אותו כדרך שאנשים.
      1. קצת בכלל לא יהיה כלי גבר על אשה – בצל החכמה (ח"ה סי' קכ"ו אות א', "אשה הלובשת בגד או תכשיט המיוחדת לנשים, אם לובשת אותו כדרך שאנשים בלבד לובשים בגד או תכשיט כעין זה, הוי קצת בכלל לא יהי' כלי גבר על אשה").
   4. **איש הלובש בגד או תכשיט המיוחד לאיש**, והוא לובשו כדרך שנשים לובשים בגד או תכשיט כעין זה.
      1. קצת בכלל לא יהיה כלי גבר על אשה.
         1. בצל החכמה (ח"ה סי' קכ"ו אות ח') – "נראה שמה"ת אין איסור לאשה בכלי גבר רק כשלובשתו כדרך שאנשים לובשים אותו. עיין בפנים. אפשר גם שאין איסור כלל לאשה בכלי גבר כשאינו לובשתו כדרך אנשים אלא כדרך שנשים לובשות כלי כעין זה. ולמעשה צ"ע. כן הוא גם באיש הלובש בגד אשה כדרך שאנשים לובשים בגד כעין זה שנראה שאין בו איסור מה"ת ואפשר שגם איסור דרבנן אין בו. ולמעשה צ"ע".
   5. **גרביים** (socks).
      1. עי' לעיל.
   6. **נעלי בית**.
      1. מחמיר.
         1. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שנ"ו אות קצ"א) – "האם נעלי בית הוי מלבוש לענין 'לא ילבש'. תשובה: כן".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ג אות ב') – "שאלה: איש האם מותר ללבוש את נעלי בית של אשתו. תשובה: אסור".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ר"ל אות ד') – "נעלי-בית של האשה, בצבע אדום או וורוד, האם מותר לבעל ללובשן בעת הצורך, כאשד אינו מוצא את נעליו שלו וכד'. תשובה: לא".

* + - 1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תפ"ב, אהל יעקב לא ילבש עמ' קל"ח אות ב') – "שאלה: איש האם מותר ללבוש את נעלי בית של אשתו. תשובה: אם זה צורה נשים - אסור".
      2. ***לבוש מלכות (פרק א' סעי' י"ט, פרק ב' סעי' ו').***
    1. מראי מקומות – ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' נ"ז).***

1. גברים בתכשיטים (jewelry).
   1. **גברים לובש טבעת: בזמן הזה**.
      1. מיקל.
         1. חוט שני (סוף פאת זקנך, עמ' ק"ב) – "היות שלהרבה גברים יש טבעת, וזו טבעת שמיוחדת לגברים, אין בזה משום לא ילבש".
      2. מחמיר.
         1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב יחוד עמ' תק"מ [דפו"ח, עמ' תקמ"א] אות י') – "שאלה: גבר שלובש טבעת האם הוא עובר על לא ילבש שמלת אשה. תשובה: כן, וכך סבר החזון איש זצ"ל".
      3. מראי מקומות (או"ח סי' ש"א ס"ט) – תורה לשמה (סי' רי"ד), בצל החכמה (ח"ה סי' קכ"ו אות ג'), אבני ישפה (ח"ד סי' צ' ענף ג'), הגר"מ גבאי שליט"א (גם אני אודך ח"ט סי' י"א).
         1. שבט הקהתי (ח"ג סי' רל"ג אות א') – "ומסתפקנא בזה"ז דאין דרך לאנשים בדרך כלל ללבוש שום טבעת, אפילו עם חותם אולי אסור ללבוש לאיש אפילו טבעת עם חותם דמיתחזי עי"ז לאשה, וצ"ע".
         2. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון נ"ה עמ' פ"ז סוף טור ב') – "שאלה: או"ח סי' ש"א סעי' ט-י"א. נתבאר דיש טבעת שהאיש הולך באצבעו, וכן שרשרת בצוארו. וצ"ב דהא יש לאו דלא ילבש וגו'. (ומה שמצינו אצל יוסף בפ' מקץ, י"ל דבחו"ל לא קיימו כל התורה רק בא"י כמ"ש הרמב"ן, או דכיון דפרעה הביא לו הי' חשש פיקו"נ אם לא ילבש הרביד הזהב והטבעת, שהרי אין בלאו זה יהרג ולא יעבור). תשובה: אם האנשים נוהגין אין בו לא ילבש. [העירו דכן הקשה מרן שליט"א בס' שיח השדה ח"ג שבת ס"ב א' והניח בצ"ע, וז"ל מרן שם: מתיב רב יוסף כו'. יל"ע מאי קושיא, שא"ה דאיכא איסורא דלא ילבש כמ"ש בת"י פ' תצא, וכן הא דקאמר פעמים שאדם נותן כו' צ"ע, דהר"ן ר"פ במה אשה כ' שיש בזה משום לא ילבש, ורש"י כ' בעירובין צ"ה ב' דאיסור בל תוסיף משוי ליה משוי צ"ע, עכ"ל מרן שם]".
         3. **אם מותר למסדר קידושין להחזיק טבעת הכלה באצבעו** - פסקי הוראה (גם אני אודך יו"ד סי' ל"ה).
   2. **גברים עם עגלים** (earrings).
      1. מיקל – חוט שני (סוף ס' פאת זקנך, עמ' ק"ב, "לא עובר משום 'לא ילבש' מאחר והעגילים שלובשים הגברים בדרך כלל הם מיוחדים לגברים, וגם לאחר שנתפשט נגע הצרעת הזאת, מ"מ רגילים ללכת בהם מן הגברים").
      2. **האם מותר לגברים לענוד עגיל באוזן אחד**.
         1. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' ע"ב, "פשוט שיש בזה משום איסור 'לא ילבש', וענין של התפשטות מנהג כפי שמובא בר"ן תלוי בבני אדם רגילים יראי שמים ולא בפראי אדם והיפיס למיניהם").
      3. מראי מקומות – לבוש מלכות (פרק ב' סעי' י"ד).
   3. **גברים עם שרשרת** (necklace).
      1. מיקל – חוט שני (סוף פאת זקנך, עמ' ק"ד, "היות וישנם הרבה שלובשים שרשרת שמיועדת לגברים, לא עוברים בזה על לא ילבש").
   4. **כיפה עם סיכה** (Yarmulka with a bobby pin).
      1. מראי מקומות – בגדי איש (ביאורים סי' ל"ז).
         1. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים אה"ע פרק ז' אות נ"ב) – "האם יוכל איש ללבוש מחט של אשה (bobby pin) כדי להחזיק הכובע שלו ... כזה הגרחפ"ש פסק, ג"כ הגדר, אם מקיבל שאנשים לובשים זה בראשיהם, מותר, ואם לאו אסור".
         2. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שס"ו אות ש"ז, דעת נוטה ריש הספר תשובה קע"ח) – "האם נכון שמרן בעל קה"י זיע"א אמר שאין ללבוש כיפה עם סיכה משום לא ילבש. תשובה: לא שמעתי אבל יתכן".
   5. **שעון זהב**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ד סי' צ' ענף ד', אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות י"ד) – "בשעון זהב שהוא מוכח לשם תכשיט לא יועיל כוונתו ואסור לאיש ללובשו. ובסיון תשמ"ו שאלתי אותו והסביר שכל הדוגמאות שהזכיר החכ"א לא היה מוכח מילתא שזה תכשיט אבל כמו שעון זהב שמוכח מילתא י"ל שלא תלוי בכוונתו. ובמסקנה אמר שעכ"פ אינו חלק ללבוש השעון זהב".
      2. שעון יד: על גברים - עי' לעיל.
2. גברים.
   1. **נקודות אדומות, ורוצה להעבירן בסמים**.
      1. מראי מקומות – לבושי מרדכי (ח"א יו"ד סי' ק'), שערים מצויינים בהלכה (סי' קע"א ס"ק ב'), באר משה (ח"ד סי' ק"כ).
         1. ***רבבות אפרים (צניף מלוכה עמ' רפ"ד אות א') – "גבר שיש לו כתמים בפניו ומתבייש יכול להסירן ואין בזה משום לא ילבש".***
   2. **להשתמש במשחה שמיוצרת עבור נשים**.
      1. מיקל.
         1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' ע"א) – "שמותר לו להשתמש במשחה שמיוצרת עבור נשים להורדת שערות - בשביל להתגלח".
         2. יביע אומר (מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' ח') – "שאלה: האם מותר לגבר שיוריד את שער זקנו במשחה להורדת שער שהיא מיוחדת לנשים. תשובה: מותר".
         3. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "האם מותר לגבר להשיר את שער זקן שלו ע"י סם הנעשה לנשים להשיר שערות שצומחות על פניהם או רגליהן. והשיב וז"ל, מותר".
      2. מחמיר.
         1. ***הגרח"ק זצ"ל (קובץ ניצוצי אש, עמ' תת"ס אות ל"ה) – "אין להשתמש להשרת שער הזקן במשחה המיועדת להשרת שער נשים, משום חשש איסור 'לא ילבש'".***
      3. ***מראי מקומות.***
         1. אם יש ריח טוב - עי' לקמן
   3. **משחה בראש לגדל שערות**.
      1. מיקל – הגר"י רייזמן שליט"א (קלטת שמואל ב' מספר נ"ה, מותר).
      2. מראי מקומות – הגריש"א זצ"ל (קובץ התשובות ח"א סי' פ"א), שיח יוסף (ח"ב סי' מ"ט).
   4. **לאיש לשים איפור** (makeup): **משום פצע**.
      1. מיקל.
         1. שבט הלוי (ח"ו סי' קי"ח אות ג' בהג"ה) – "ופעם אחת נשאלתי ע"ד בחור שמשעת לידתו יש לו כתם שחור ניכר על פניו אם מותר לו לשום עליו תמיד איפור שמשוה המקום בצבע לצבע עור הפנים הרגיל, ולענ"ד **דזה היתר גמור** דאין כאן פעולת יפוי כדרך הנשים, אלא כסוי הכתם בעור צבע הרגיל, משא"כ מי שהוא מתלבן לפני הזמן דחזרתן לשערות שחורות הוא מעשה נשים להיות נראה צעירה לעולם".
         2. חוט שני (סוף פאת זקנך, סוף עמ' ק"ג) – "היות והוא מצטער בכך, מותר לו לשים, וטעם הדבר דאינו שם כדי לראות כמו אשה אלא שם כדי להראות כמו איש בלי פצע".
      2. מראי מקומות.
         1. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' ע"ד, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות כ"ו) – "פצעים שמסירים משום שאינו נאה עי"ז, מותר".
         2. יביע אומר (מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' י"ב) – "שאלה: חברי כנסת ואישי ציבור חרדים שהולכים לראיונות בטלוויזיה להשמיע דעת תורה ברמה, ושם מאפרים את כל הבאים להופעה באולפן. [בעיקרון באולפן עושים זאת לכולם, כדי שהתמונות יהיו חדות, אם כי בעלמא עושות זאת רק נשים]. שאלתם, האם מותר להם להתאפר. תשובה: יש מקום להקל".
   5. **לצבוע על ציפורני ידיהם לנוי** (nail polish).
      1. מחמיר.
         1. קרן לדוד (או"ח סי' מ"ה ד"ה ונחזור) – "לצבוע על ציפורני ידיהם לנוי ... פשוט דעבדי בזה איסורא דעוברין על לא ילבש גבר".
         2. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ו) – "**אנשים שצובעים ציפורני ידיהם בצבע שצובעות הנשים האם עוברים משום לא ילבש. והשיב וז"ל, כן".
         3. ילקוט יוסף (או"ח סי' קס"א הע' ד') – "אבל באנשים שאין עושין כן אלא אלו השחצנים ונראה פשוט דעבדי בזה איסורא דעוברין על לא ילבש גבר כמבואר ביורה דעה סימן קפב, ע"ש בש"ך".
         4. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' פ"ב) – "***גברים שמתקנים וצובעים ציפורניהם ליופי ולא למטרת רפואה וכדומה, אסור הדבר משום לא ילבש".
   6. **לגבר לובש פאה נכריות**.
      1. מיקל – רבבות ויובלות ***(***ח"ב סי' י"א, "בגלל כבוד האדם, יש להתיר ללבוש לגבר פאה נוכרית, ובמיוחד בימינו שאנשים יוצאים לעסקיהם, ומלבושם, והופעתם חשובה לפרנסתם, ולכן אין בזה חשש לא ילבש גבר וכו' ובמיוחד שבדורנו יש פאות מיוחדות לגברים").
      2. מראי מקומות – כרם שלמה (השמטות לס"ק ט"ז, הע' ה'), קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' רכ"ו אות ו' [לשונו מובא לקמן], ח"ג עמ' ס' אות ק"ז, דפו"ח ח"ג סוף עמ' קפ"ט, לשונו מובא לעיל), ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ע"ט)***, סוכת חיים (אהל יעקב, לא ילבש עמ' רע"ח אות ה').
3. בענין ריח: בושם - בגברים.

ברכות (דף מג:) – "וטחו בראש השמש, ואם שמש תלמיד חכם הוא, טחו בכותל, מפני **שגנאי לתלמיד חכם** לצאת לשוק כשהוא מבושם".

* 1. **גילוח הזקן במשחה עם ריח טוב**.
     1. מיקל: אין איסור לא ילבש.
        1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב סוף עמ' ע') – "ובנידון זה נראה שמשתמשים במשחה הזאת כדי להמנע מהשימוש ב'משעי' שיש לו ריח רע מאוד, ולא בשביל הריח הטוב בדוקא, ולכן נראה שאפשר להקל בזה".
        2. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ד סי' צ' ענף א', אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות כ"ד, הע' כ"ט) – "שגם גברים רוצים שיהיה להם ריח טוב ואין זה דרך נשים. והוא לא ידע על המציאות שיש ריח מיוחד לגברים ומיוחד לנשים. ולפי החכמת אדם בבינת אדם סוף סי' ע"ד שכל שהוא תכשיט וכוונתו לצורך ולא להתקשט אז הוא מותר, א"כ גם כאן כוונתו לצורך להתגלח, ולכן יש לצרף סברא זו וסברת גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל] ולהתיר גם לפי מה שהסקתי לעיל בריח מיוחד לנשים. ונראה שגם קרם לידים יש להתיר מטעמים אלו".
        3. עי' מנחת חן (ח"א יו"ד סי' ט') – "כיון דודאי בעצם יש סם של אנשים שיכול להשתמש בו, א"כ בעצם התיקון ל"ה ענין תיקון ע"י סם מיוחד לנשים דוקא, אלא דכל עיקר השאלה במאי שהוא רוצה להשתמש בהסם המיוחד לנשים, הא אינו עושה זה כדי להתדמות לנשים, אלא כל כוונתו למנוע הריח רע והתאדמות הפנים השכיח ע"י סם האחר, וא"כ שפיר מותר, וכמ"ש הב"ח והטו"ז הנ"ל דכל שעושה להגן מפני החמה והצינה מותר".
     2. ***מראי מקומות.***
        1. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' כ"א) – "כתבו הרבה מגדולי הפוסקים שכל העושה מעשה כדי להגן מפני החמה או מפני הצינה מותר, ולכן יש מתירים להשיר שער הזקן על ידי סם הנעשה לנשים עם ריח טוב כיון שכל כוונתו למנוע הריח רע והתאדמות הפנים השכיח על ידי סם האחר".***
  2. **מי בושם** (דאודורנט, deodorant): לגברים.
     1. מיקל.
        1. יביע אומר (מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' ו') – "שאלה: היום שהבושם לגברים בעל ריח כמעט כמו של נשים, האם בהשמת בושם אינו עובר על לא ילבש. תשובה: מותר".
        2. עי' ***רבבות אפרים (צניף מלוכה עמ' רפ"ד אות א') – "בושם המיוחד לגברים יכול אבל שלא יהי' בו טעם וריח טוב כבושם של נשים".***
        3. אבני ישפה (ח"ח סי' ק"ל ענף ד') – "בזמננו שהתפשט מאד השימוש בדיאודרנט לגברים והוא נפוץ בכל מקום, ברור שאין בזה משום לא ילבש".
        4. ***באר שרים (ח"ו סי' נ"ט).***
     2. ***מראי מקומות – אהל יעקב (לא ילבש, סעי' פ"ג, לשונו מובא לקמן).***
        1. אג"מ (הקדמה לח"ט ד"ה כיודע) – "סיפר הג"ר ישעיהו פורטנוי שליט"א ר"מ דישיבת קול תורה שלפני יותר מארבעים שנה הגיע מרן לחתונה ושאלתיו דרך כניסתו אם מותר להשתמש עם דיאודרורנט בשבת, וענה לי מרן **שלאיש מותר ולאשה אסור**, והיה נראה לנו התשובה שלא ממין הענין, וחשבנו או שמרן לא שמע השאלה או שאינו יודע מהו דיאודורנט, וסבבנו ושאלנו לכל באי החתונה ובהם ת"ח גדולים אולי ידעו ליתן פשר לפסק מרן ולא ידע אחד מהם לענות. ואנחנו לא העזנו פנינו לשאלו ביאור כוונתו, אבל משעמד מרן לעזוב את אולם החתונות נגשנו אליו בדלית ברירה ושאלנוהו לטעמו, וענה לנו מרן דלאיש שאסור לו לצאת מבושם לשוק כדאיתא בברכות דף מ"ג ע"ב, א"כ כשנח הדיאודורנט על בגדיו והוא מוליד ריח הוא פסיק רישא דלא ניחא ליה ולכן מותר, אבל לאשה שמותר לה לצאת מבושמת לשוק א"כ הוא פסיק רישא דניחא ליה ולכן אסור".
        2. הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר עמ' ס"ה) – "האם מותר לגבר להשים בושם מיוחד לגברים. תשובה: צ"ע".
        3. הר"מ נתנזן (צהר ח"ג עמ' קמ"ז ד"ה המורם) – "לפי מה ששמעתי ישנם מיני בושם שרק גברים משתמשים בהם [כגון after shave] ולפי הנ"ל אין בהם משום לא ילבש/ כמובן שאם כוונתם אינה לקדושה יש להתרחק מהם] וצ"ע לדינא".
  3. **מי בושם חזק** (cologne): לגברים.
     1. עי' "חברים: תלמידי חכמים", לעיל.
  4. ***בושם המיוחד לנשים***: האם מותר לגבר להתבשם בבושם מיוחד לנשים.
     1. מחמיר.
        1. ***רבבות אפרים (צניף מלוכה עמ' רפ"ד אות א') – "בושם המיוחד לנשים גבר המשתמש בו עובר בלא ילבש".***
        2. ***באר שרים (ח"ו סי' נ"ט) – "אך בבושם של אשה אסור מצד לא ילבש גבר שמלת אשה*** *וגם בדרך ארעי* ***אין להקל להתבשם בבושם אשה".***
        3. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' פ"ג) – "***כתבו הפוסקים שאין לגבר להתבשם בבושם או בקרם גילוח ריחני וכדומה, משום שהוא כשימוש הנשים, אמנם אם הבושם מיוחד לגברים מותר, ולענין 'דאודוראנט' שיש בו ריח טוב, ראה הערה".
  5. **סבון עם ריח**.
     1. מראי מקומות – באר משה (ח"ד סי' קי"ט, סי' ק"כ), ***קנין תורה בהלכה (ח"ו סי' ע"ו),*** אז נדברו (ח"ד סוף סי' ל"ז אות ג', ח"ח סי' ס"ה), משנה הלכות (חי"ב סי' ע"ג).
        1. הכנה דרבה (מבעל ערוגת הבושם, אות י"ג), הו"ד במנהג ישראל תורה (או"ח סי' ר"ס אות א' דפו"ח) – "מה שנשתרבב מזמן לא כביר בין כל בני שחץ שרוחצין או סכין עצמן באיזה מין בורית שמוליד ריח מבושם לחושים גשמיים שלהם, אי נמי מפזרים עליהם איזה אבק 'פודער', עד שריחו נודף מהם ברחוק מקום. ונשתרבב זה אפילו בין בחורים ואנשים צעירים, אשר עדיין בחיצוניותם נראים כישראלים כשרים ויהודים נאמנים. אמנם אדם כשר לאמיתו, נפשו קצה בריח כזה יותר מריח זוהמא ולכלוך. ומלבד שיש בזה איסור ל"ת של לא ילבש גבר כמבואר ביו"ד סימן קפ"ב, ואין להתעקש ולמצוא היתר מחמת שנשתרבב מנהג הרע הזה בין האנשם, כיון דלא נשתרבב כן אלא בין בני שחץ. ותו, דאפילו בכה"ג חברים צריכין למנוע, כמבואר בר"ן בע"ז פ' א"מ וברמ"א סימן קנ"ו וקפ"ב ע"ש ...".
  6. מראי מקומות – בגדי איש (ביאורים סי' ל"ה).
     1. מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ג ד"ה והנה), הו"ד שדי חמד (מערכת ל' כלל קט"ז ד"ה שוב) – "וע"כ דהכוונה על מה שנוהגין הנשים למשוח שערותיהן בשמן טוב שיש לו ריח טוב וכיו"ב ומטעם זה קשה לי הא דאמרינן בברכות דף מ"ג ע"ב דלת"ח הוא גנאי שיצא מבושם לשוק משוח בשמן ולכך הוא אסור למשוח ראשו בשמן ולמאי צ"ל דגנאי הוא הלוא הוא איסור דאוריית' לראב"י ולרבנן הוא עכ"פ איסור דרבנן משום לא ילבש משום דנשים עושין זה לנוי וצ"ע".
     2. אמת ליעקב (שבת דף מא.) – "י"ל דקישוט של ריח טוב הי' אסור באנשים משום לא ילבש גבר".
     3. ***רבבות אפרים (צניף מלוכה עמ' רפ"ד אות א') – "וכשמזיע יכול לשים בושם שיעביר הזיעה יותר להשגיח שלא יהיה בו ריח כמו שיש כמה אנשים ששמים הרבה בושם וכו' וכו'".***

1. נשים.
   1. **נשים עם כלי זיין: בזה"ז**.
      1. מראי מקומות – אג"מ (או"ח ח"ד סי' ע"ה ענף ג'), ילקוט יוסף (כיבוד אב ואם ח"ב עמ' רס"ז ד"ה ומה), בגדי איש (פרק ח').
         1. יחוה דעת (ח"ה סי' נ"ה) – "מותר למורות ולגננות שביישובי הספר להתאמן ולאחוז בנשק בעת שמירתן על בתי הספר, ובלבד שיקפידו מאוד על כל כללי הצניעות בעת אימונן, כראוי לבנות ישראל הכשרות".
         2. הגרח"ק זצ"ל (כל משאלותיך, הו"ד בדברי שי"ח גליון רצ"ג [פר' כי תצא תשע"ח] עמ' ב') – "רוצים שהמורות יהיו שומרות בבית הספר בתורנות ולצורך זה ללמוד להחזיק נשק האם יש איזה מניעה בזה, מהו בהתנדבות האם להמנע, ומהו בכה"ג שמחייבים אותן. תשובה: אסור לאשה לשאת כלי נשק. שיקחו אנשים".
         3. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "**האם מותר לאשה להחזיק כלי נשק וכדומה, כיון שזה נחשב ככלי גבר. והשיב וז"ל, אסור, ולכן נשתבחה יעל שהשתמשה רק ביתד ומקבת, אבל במקום סכנה מותר".
   2. **נשים בטלית ותפילין** – דרכי תשובה (ס"ק י"א), בגדי איש (פרק ב' סעי' א').
      1. תרגום יונתן (פר' דברים פרק כ"ב פסוק ה'), הו"ד בפסקי תשובות (סי' י"ז אות א', הע' ג') – "לָא יִהְיֶה גּוּלְיַין דְּצִיצִית וּתְפִילִין דְּהִינוּן תִּקּוּנֵי גְבַר עַל אִיתָּא".
      2. לבוש (או"ח סי' י"ז סעי' ב') – "כיון דלא חייבה התורה אלא שמלת איש, האיך תתחייב האשה עצמה בדבר שיש בו נדנוד עבירה דהיינו שמלת גבר. ומיכל שאני, שהיתה בת מלך ואשת מלך, ועיקר מצוה דשמלת גבר לא אסרה תורה אלא כשמלבשת אותה כדי שלא יכירו אותה הכל כדי שתזנה, מה שאין שייך כן בבת מלך ואשת מלך שהכל מכירין אותה".
      3. א"ר (סי' י"ז ס"ק א\*, א"ז ס"ק ג') – "עוד כתב הלבוש דהוי כשמלת גבר, ומיכל בת שאול שאני דהיתה אשת מלך שהכל מכירין אותה ... ומ"מ אין דברי הלבוש נראין בטעם זה, דכבר כתבתי דלא קאמר חובת גברא אלא לאפוקי חובת טלית. ועוד קשה לי מסימן קפ"ב ביו"ד [ס"ה] דאפילו באחד מן הבגדים אסורה לשנות אף שניכרת בשאר בגדים. ודוחק ליישב. ועוד יתבאר שם דדוקא דלובשת משום עידוי וקישוט שייך איסור דלובשת שמלת גבר עי"ש".
      4. מגן גיבורים (אלף המגן סי' י"ז ס"ק ז') – "אין להם ללבוש ציצית, כ"כ האגור ובאמת הוא טעם קלוש דמה מחזי כיוהרא שייך בזה יותר משאר מ"ע שהז"ג שרוצין לחייב א"ע, אמנם אנחנו מצאנו בתרגום יונתן בן עוזיאל בפ' דברים על קרא דלא יהיה כלי גבר על אשה כ' לא יהיה גולין דציצית ותפילין דאינון תקוני גברא על אתתי' ובאמת שדבריו צ"ע דמיכל בת שאול היתה מונחת תפילין עכ"פ יש לצרף זה לסניף שלא ילבשו הנשים ציצית וכ"כ הלבוש טעם זה משמי' דנפשי'".
      5. ארצות החיים (סי' י"ז המאיר לארץ ס"ק ט"ו) – "הלבוש ... בתרגום יונתן ... ונראה דהתרגום יונתן לשיטתו אזיל ... מבואר דס"ל דאפי' שלא משום קישוט אסור ... אמנם ממ"ש בגמרא עירובין (דף צ"ו) דמיכל בת שאול היתה מנחת תפילין מבואר להיפוך ...".
      6. שדי חמד (כללים מער' ט' כלל ט"ו ד"ה ותמיה) – "הלבוש ... דמתבאר דסובר דנקטינן למידרש טעמא דקרא ...".
      7. שדי חמד (כללים מער' ל' ריש כלל קט"ז) – "התרגום יונתן ... הלבוש ... קשה דאם הפוסקים סוברים כהתרגום ...".
      8. שרידי אש (ח"ב סי' מ"א עמ' תס"ז) – "מהא דעירובין צ"ו, א: מיכל בת שאול הניחה תפילין ולא מיחו בה חכמים. וקשה, אמאי לא מיחו בה חכמים והא אסורה ללבוש תפילין משום לא יהי כלי גבר על אשה, לפי תרגום יונתן בן עוזיאל: 'לא יהי' גוליין דציצית ותפילין דהנון תקוני גבר על אתתא', וע"כ שמכיון שמתכוונת לשם מצוה אין כאן איסור לא ילבש".
      9. משנה הלכות (חי"ט סי' קל"ב, סי' קל"ד) – "ודע, דבתרגום יונתן... והנה פשוט דבציצית ותפילין לא קיימא לן כוותיה, וראיה ממיכל בת שאול ועוד (עי' עירובין דף צ"ו ע"א) ... **והשנית**, דנראה דהתרגום יונתן דייק לאיתחמאה היך נשא. וכוונתו, דדוקא אם מתכוין להיות נראה כנשים אז איכא איסור, אבל במסתפר סתם ליכא איסור, ובזה ודאי אפילו ציצית ותפילין אם לובשת לשם שתתראה כאיש חייבת אבל בסתם לא".
      10. הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה ח"ב תשובה תקע"ה [עמ' ד"ש], עי' פי' ארגמן על מס' ציצית אות ב') – "שאלה: הנה דעת הרמ"א בסי' י"ז ס"ב דנשים אף שפטורות מציצית מפני שהיא מ"ע שהזמן גרמא מ"מ אם ירצו הרשות בידם להתעטף בו ולברך עליו, ולכאו' צ"ע אמאי לא מיתסר משום לא יהיה כלי גבר על אשה וכדאי' כן בתרגום יונתן פ' כי תצא [פכ"ב פסוק ו']. תשובה: בגד אשה שיש לו ד' כנפות".
      11. בית מתתיהו (ח"ג סי' כ' אות א' ד"ה ולכאו').
      12. אהל יעקב (סעי' ס"ד) – "נקטו האחרונים דאשה שמתעטפת בציצית או לובשת תפילין אינה עוברת על לאו דלא ילבש מאחר שכוונתה למצוה, אמנם לא תנהג כן מפני יוהרא".
   3. **האם נשים מותרים לגלח כל ראשם**.
      1. מחמיר.
         1. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "האם מותר לנשים להסתפר כל שערות ראש שלה דהא יש בו משום לא ילבש. והשיב וז"ל, אסור".
      2. בנשים נשואות ליכא איסור.
         1. עמק התשובה (ח"ו סי' שע"ז).
         2. כרם שלמה (ס"ק י"ד) – "ליכא איסורא דלא ילבש, במנג הנשים הנשואות לגלח שאר ראשן".
      3. מראי מקומות – דרכ"ת (ס"ק י"ב), פאות כהלכה (שער ראשון הע' צ"ו ועמ' ק"ע).
         1. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' כ')*** – "אסור לאשה להסתפר השערות שלה להתדמות לאיש, אמנם יש הרבה חוגים קדושים בישראל שמגלחים שערות ראשם, וטעמם משום דכל שמגלחים כל הראש כולל הפאות שוב אינם דומים לשער של גברים".
   4. *אשה התוקעת בשופר****.***
      1. מראי מקומות – תשובות הגר"מ גבאי (גם אני אודך ח"ו סי' י"א, עמ' קכ"ב).
2. האם נשים מותרות בפעולת שרק אנשים עושים: כמו נהג אוטובוס, מונית, *לרכוב על אופניים, לעשן, וכדו'.*
   1. **פטיש** (hammer): **לקחת פטיש לדפוק מסמר**.
      1. מיקל: אינו עובר לא ילבש.
         1. ***שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ג אות י"א)*** ***- לשונו מובא לקמן.***
         2. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"ב אות כ"א) - לשונו מובא לקמן.***
      2. מראי מקומות – ודרשת וחקרת (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קע"א אות י', לשונו מובא לקמן).***
         1. ***באר שרים (ח"ו סוף סי' נ"ט) – "אשה שתעבוד בבנין או תנהג אוטובוס לא ירד בני עמכס להתיר זאת".***
   2. **נשים לעשן** (smoking).
      1. מחמיר.
         1. תשובות והנהגות (ח"א סי' תנ"ו) – "נראה שראוי לחשוש בזה לאיסור תורה דלא ילבש, ואף שהיום מצוי בעו"ה בנשים, היינו בעכו"ם וחפשיים, אבל הצנועות שומרות גם היום רובן ככולן ייחודן וקדושתן, ואשה שפורצת גדר כאותן הנשים שעיקר כוונתם בזה להדמות לאנשים, עוברת גם היום באיסור לא ילבש שתלוי במנהג הצנועות. ובבית גם כן אסור, דאיסורא דלא ילבש הוא גם בבית כשאין רואים, ומזיק ליראת שמים לאנשי הבית, ועליה להרחיק עצמה מהרגילה זה ולא ליכשל באיסור ומנתקת עצמה בזה מקדושת בנות ישראל וצניעותן".
         2. הגרח"ק זצ"ל (נזר חיים עמ' רכ"ג אות קפ"ה) – "האם יש איסור לאשה לנהוג ברכב או לעשן. תשובה מרן שליט"א: הרבנים בבני ברק אסרו על לימוד נהיגה לאשה, וכ"ש עישון לאשה דהוי מעין לא יהיה כלי גבר על אשה, ואין זה צנוע כלל".
      2. מיקל: מצד לא ילבש. [ויש להחמיר, מצד טעמים אחרים].
         1. רבבות אפרים (ח"ג סי' תפ"ז) – "ששמעתי תלמיד חכם דורש לפני הציבור שאשה המעשנת עוברת בלא תלבש בגד איש, ואין אני יודע מאין הוציא זאת, אבל כמובן שנשים צנועות אינן מעשנות".
         2. ויצבר יוסף (ח"א סי' ע"א) – "מכיון שגם נשים מעשנות היום אם כי מעטות ולא כל הנשים, הו"ל כמו במראה שאלו ואלו משתמשים בה, ולכן שרי".
         3. ***לבוש מלכות (פרק ג' סעי' ט') – "מעיקר הדין אין איסור לאשה לעשן ואין לחוש בזה לאיסור לא יהיה כלי גבר על אשה, אלא שמפני דרכי צניעות אין ראוי לאשה לעשן".***
      3. מראי מקומות – עי' פתחי תשובה (יו"ד סי' קצ"ה ס"ק ו'), עי' פתחי הלכה (ארטסקרול, נדה עמ' ס"ט הע' צ"ו).
         1. משנה הלכות (חי"א סי' ר"ד) – "שלפעמים הבעל הולך להתפלל קבלת שבת וחוזר הביתה **ואשתו** עדיין לא גמרה לבשל ועוד יותר מזה מדברת על הטעלעפאן או לא הדליקה נרות או **מעשנת סיגאריא**".
         2. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "**האם נשים שמעשנים סיגריות יש להם איסור דלא ילבש. והשיב וז"ל, אין לעשן משום פקו"נ".
         3. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ס"ז) – "***נחלקו פוסקי זמנינו אם קיים הלאו דלא ילבש לאשה בעישון סיגריה. אמנם אף להמקילים בזה מצד לא ילבש, מ"מ ודאי דלא הוי דבר צנוע ולא בריא, ואין לעשות כן".
   3. **האם נשים תנהג ברכב** (car).
      1. מחמיר.
         1. הגרח"ק זצ"ל (נזר חיים עמ' רכ"ג אות קפ"ה) – "האם יש איסור לאשה לנהוג ברכב או לעשן. תשובה מרן שליט"א: הרבנים בבני ברק אסרו על לימוד נהיגה לאשה, וכ"ש עישון לאשה דהוי מעין לא יהיה כלי גבר על אשה, ואין זה צנוע כלל".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ד אות ז') – "אשה שנוהגת ברכב האם היא עוברת על לאו דלא תלבש שמלת גבר. תשובה: כן".

* + 1. מיקל.
       1. אז נדברו (חי"ג סי' פ', עי' חי"ב סי' נ"ו אות א') – "מה שעורר לנכון מה שנתפרסם בחוצות בני ברק לאסור נהיגת מכוניות ע"י נשים, גם אני התפלאתי על הכרוזים. **הנה בגמרא פסחים** ג' ב' מבואר דאע"פ דרכיבת נשים על חמור לאו לשון נקיה משום פסיקת הרגלים בכל זאת נשים היו רוכבות ע"ג חמורים וגמלים ומסתמא גם הן בעצמן הי' מנהיגות, והגמרא שם דק מקשה דלמה כתיב לשון רכיבה שאינה לשון נקיה. ולמה יהי' אסור להן לנסוע עם מכונית שלהם שאין כאן פסיקת רגלים, ואין לזה שום שייכות לעניני צניעות אדרבה היא סוגרת עצמה בארגז שקורין מכונית. וניצולין בזה מללכת אחרי אשה ולעבור מבין הנשים וגם מהסתכלות ... בקיצור אין אני רואה שום חשש אם נשים נהגות יותר מאנשים, אררבה צריכים לחפש מקור לההיתר בנהגים אנשים אם פוגע ברחוב דברים שאם הי' הולך ברגלים הי' צריכים לעצום עיניו".
       2. יביע אומר (מאיר נתיבים נתיב ט"ז אות ד' ס"ק ב').
       3. רבבות אפרים (מאיר נתיבים נתיב ט"ז אות ד' ס"ק ב').
       4. הגר"צ שכטר (מאיר נתיבים נתיב ט"ז אות ד' ס"ק ב').
       5. אום אני חומה (חידותם משתעשעות סי' קל"ה) – "לדינא ליכא בזה איסורא ללא ילבש".
       6. הגר"ד ליאור (מאיר נתיבים נתיב ט"ז אות ד' ס"ק ב').
       7. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תפ"ה, אהל יעקב לא ילבש עמ' קל"ט אות ח') – "שאלה: אשה שנוהגת ברכב האם היא עוברת על לאו דלא תלבש שמלת גבר. תשובה: לא".
       8. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ס"ב) – "***בזמנינו שהרבה נשים נוהגות ברכב אין איסור בזה משום לא ילבש, אך יש אומרים שהדבר אסור משום חוסר צניעות, וכל כבודה בת מלך פנימה".
    2. מראי מקומות – שבט הקהתי (מאיר נתיבים נתיב ט"ז אות ד' ס"ק א'), הגר' מרדכי גרוס (מאיר נתיבים נתיב ט"ז אות ד' ס"ק א'), מאיר נתיבים (נתיב ט"ז אות ד'), בגדי איש (פרק ט' סעי' ז', ביאורים סי' ל"ט אות ב').
       1. משנה הלכות (חי"ב סי' ש') – "ע"ד השאלה אי בדרך נמי איכא דין של צניעות לגבי נשים, ואי נכון לנשים להיות נהג במכונה. ולפענ"ד הנה כבר כתבתי מה שאמרו כל כבודה בת מלך פנימה עיין יש"ש יבמות פ"ח סי' י"ט ודרשו חז"ל עמונית ומואבית מותרות לבא בקהל שהרי אמרה תורה על דבר אשר לא קידמו אתכם בלחם ובמים ומי דרכו לקדם אנשים ולא נשים משום דכל כבודה בת מלך פנימה ותמה ביש"ש שם בטעם דאשר לא קדמו וכי בנות מואב המופקרות ושחצניות בכלל כבודה בת מלך פנימה ח"ו ופי' ז"ל לפי שבנות ישראל צניעות הם וכל כבודה בת מלך פנימה ולא הי' להם לבנות מואב למי לקדם בלחם ובמים כיון שהנשים לא יצאו לחוץ ולכן לא נקנסו אלא עמוני ולא עמונית ומכאן משמע שדרך אשה חשובה להיות צנוע אף בדרך תדחוק בכל מה שתוכל להיות פנימה ע"כ. וכיון דבדרך נמי בעי צנועות ודאי שאינו מדרך צנועות להיות אשה נוהגת וצריכה להסתכל על הדרך בכל פינות וגם אחרים צריכים להסתכל עליה ועל מעשיה ותנועותיה ולפעמים גם מתגלות זרועותיה בשעת הנהיגה שפושטת ומכנסת ידיה לסימני הנהיגה כידוע ועוד יותר מזה והרבה יש לדבר בזה בזמנינו שיוצאת לקאנטריס ושאר מסעות ונשים נוהגות וכיוצא בזה וד"ל".
       2. הגריש"א שליט"א (מאיר נתיבים עמ' קל"ז אות ט"ז, עי' אשרי האיש יו"ד פרק י"ז הע' ל') – "אשה הנוהגת ברכב יש בזה איסור של 'לא ילבש'. אך זה תלוי במקומות ובאזרים מסויצים. בארה"ב, למשל, לא מקפידים על זה וכמו כן ברמת גן, וכיוון שלא מקפידים שם אז הופקע היסוד של לא ילבש".
       3. שבט הלוי (ח"ד סי' א' אות ב') – "בענין הצניעות מה שנשים לומדות ומרגילות עצמן לנהוג מכונית אוטא, הנה מן הנסיון למדתי שהוא דבר שראוי לאסרו איסור גמור, כי עצם הלמוד גרם כבר וגורם לפריצות והוא ההיפך הגמור מכל כבודה בת מלך פנימה, כמו שעצם הנהיגה הוא ממש להיפך כל כבודה וגו', האשה חושפת עצמה בזה בשוקים ורחובות לעין כל ראה נכשלת ומכשלת את האחרים, ואין דרכה של אשה במרכב עיין פסחים ג', אף על פי שהמציאות של רכיבה ע"ג בהמה אינו דומה לגמרי להא דידן מכ"מ בעצם אין דרכה בכך דומה בכמה דברים שקשה לפרש בכתב. ולבי אומר לי שהוא אחד הסבות של האסונות הגדולות שנעשים בדרכים בא"י המפילים כל כך חללים והרגו כבר טובים וצדיקים, וזה מצורף להעבירות הנעשים בדרכים המולידים המלאכים המחבלים שמסכנים הדרכים כאשר בארתי כבר במק"א ע"פ גמ' דפסחים קי"ב ע"ב ע"ש עובדא דר' חנינא בר דוסא ודאביי".

שבט הלוי (ח"ז סי' י"א אות ב') – "נהיגת הנשים אב"א שגורם מכשול רוחני להן ולאחרים, ואב"א כידוע שטבע הנשים שאינם שולטות על עצמן בעת צרה ודחק ומעורבים כ"פ בתאונות האלה".

* 1. **נשים לנהוג באוטובוס** (bus driver), **או מונית** (taxi).
     1. מיקל: אינו עובר לא ילבש. [ויש להחמיר, מצד טעמים אחרים].
        1. ***שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ג אות י"א) – "***שאלה: האם אסרו לנשים לעשות עבודה כמו גברים, וכגון להיות נהג אוטובוס או מונית (ואני ידוע מצד צניעות זה אסור) אבל שואלים כאן מצד האיסור לא ילבש, וכן שאר עבודת גברים כמו לקחת פטיש לדפוק מסמר וכדומה. תשובה: נהג אסור, לקחת פטיש וכדומה מותר".
     2. מראי מקומות.
        1. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "**האם מותר לנשים לעבוד בעבודות הידועות לכל כעבודת גברים, כמו עבודת בנין או נהיגה באוטבוס וכדומה. והשיב וז"ל, אסור".
        2. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"ב אות כ"א) – "***שאלה: האם אסרו לנשים לעשות עבודה כמו גברים, וכגון להיות נהג אוטובוס או מונית (ואני ידוע מצד צניעות זה אסור) אבל שואלים כאן מצד האיסור לא ילבש, וכן שאר עבודת גברים כמו לקחת פטיש לדפוק מסמר וכדומה. תשובה: מצד איסור לא ילבש לא נראה לי שיש לחוש. כיון שמלאכות לא נאסרו כלל, ודי לנו במה שנאסר והלואי ויקיימו אותם. והלא ציפורה עסקה במילת בנה, ומוהל הוא תמיד איש ולא אשה. וכאמור מלאכות לא נאסרו כלל ועיקר, ורק מסיבות של צניעות וכל כבודה בת מלך פנימה יש לחוש".
        3. ודרשת וחקרת (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קע"א אות י')*** – "בשו"ת הרמב"ם (הנדפס בריש ספר מעשה רוקח) כתב שאסור לכלה לרקוד משום איסור דלא יהא כלי גבר על אשה, והארכתי במקום אחר שלכן לקח יעל היתד כדי להרוג את סיסרא, כי לא רצתה לשמש בכלי זיין, עי' שופטים ה-כ"ו, ובתרגום שם, ובמדרש שחור טוב סוף סימן ל"א, ובילקוט שמעוני שופטים שם אות נ"ו, ואולי גם שימוש בפטיש שונה, ואילו נהגת מונית ואוטובוס בכלל ...".
  2. *בנות לרכוב באופניים* ***(***bike***).***
     1. מיקל: אינו עובר לא ילבש. [ולפעמים יש להחמיר, מצד טעמים אחרים].
        1. ***אג"מ (דברי חכמים אה"ע אות מ"ו בהג"ה ב') – "שאל להגרמ"פ אם מותר לאשתו לילך באופניים ברבים או לא. וענה, שטוב לא לילך ברבים באופניים, אבל לא צריך למנוע מהן לעשית זה, אם הן רוצים מאד".***

***אג"מ (מסורת משה ח"ג אה"ע אות כ"ה, עמ' שי"א) – "ושאלו את רבינו האם יש קפידה שלא תרכבנה ילדות ונשים על אופניים מצד פיסוק הרגליים. והשיב רבינו שאין שום קפידא בזה, דזה ענין שלהן דהרי אף אדם אינו הולך עמהן על האופניים ואין זה שייך לפריצות. וטענתי הלא אין איסור של פיסוק רגליים כאיסור מוחלט, אלא שחשוב כדבר פרוץ. ואמר רבינו בודאי שכן הוא. אבל יש עוד טעם למה זה מותר, דבאמת בענין רכיבת סוס ושאר בעלי חיים איתא (פסחים ג.) שאף שכשרוכבת האשה לבדה יש לה לרכוב דוקא באופן שאין בו פיסוק רגליים, ולכאורה משמע מזה שמעיקר הדין יש להקפיד שלא לפסק הרגלים באשה, אלא דמ"מ שם מבואר שבאופן שרוכבת על גמל שיש ביעתותא ומפחדת שלא תיפול רוכבת כרגיל, וא"כ גם באופניים שיש מורא כזה מותרת לרכוב כרגיל".***

* + - 1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תפ"ו, אהל יעקב לא ילבש עמ' ק"מ אות ט"ו [ע"ש עמ' ער"ה ד"ה ושאלתי, וצ"ב]) – "שאלה: האם יש להתיר לבנות קטנות בנות י' שנים לרכוב על אופניים משום לא תלבש. תשובה: מותר".
      2. ***באר שרים (ח"ו סי' נ"ט אות ד', סי' ס"א, דפו"ח יו"ד סי' מ"ח) – "ובניד"ד באופניים שאין בהן ברזל המחבר בודאי שרי לאשה, אך גם באופניים עם ברזל המחבר למעלה נראה דאינו ניכר להדיא דהם דוקא לאיש, ובצירוף מה שכתבתי יש להתיר ... לדינא נראה דאין כאן איסור".***
      3. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"ב אות כ"ב) – "שאלה: האם יש להתיר לבנות קטנות בנות י' שנים לרכוב על אופניים משום לא תלבש. תשובה: אין ברכיבה על אופניים משום לא ילבש. אך שאלה של צניעות וכל כבודה בת מלך פנימה. אבל בת עשר בשבילה זה משחק ואין לאסור".***
      4. ***לבוש מלכות (פרק ג' סעי' ח') – "אסור לאשה לרכב על אופנים ויש על האב לחנך בתו בזה מגיל חינוך וטעם האיסור הוא מטעמי צניעות, אבל אין לאוסרו משום לא יהיה כלי גבר על אשה".***
      5. ידי כהן (זה הקטן ח"ג פרק ע"א אות ה') – "מעיקר הדין מותר לילדות לרכוב על אופניים ואין בזה משום 'לא ילבש כלי גברי. אך משום צניעות לא ראוי שילדה תרכב על אופניים, ובמחנות הקיץ שיש שם אופניים שנעשו במיוחד לכך באופן תשמור הצניעות, אפשר להקל עד גיל ט' שנים".
      6. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ס"א) – "אע"פ שיש אופניים מיוחדים לנשים ולגברים המשונים במראה ... וכן אין איסור לא ילבש לאשה לרכוב על אופניים של גברים, אולם במקום שאפשר למנוע מזה מה טוב, ובפרט שיש בזה חסרון בצניעות".***
    1. מחמיר: עובר לא ילבש.
       1. ***שבט הקהתי (ח"ד סי' שי"ג) – "אם כי לא מפורש בשו"ע איסור לאשה שתרכוב על אופניים כיון שבימיהם עדיין לא הי' הך כלי הנקרא 'אופניים', מ"מ כל בר דעת מבין דרכיבה על אופניים נוגדת דרכי הצניעות ואין צריך ראיות והסברים, ומ"מ אכתוב ראיה מגמרא פסחים (ג א) ... על אופניים גורם לפריצות וחוסר צניעות, ועוברות ג"כ על לא יהי' כלי גבר על אשה כי תועבת ה"א היא, ואופניים הוי כלי המיוחד לגבר".***
    2. ***מראי מקומות –*** שב ורפא (ח"א סי' מ"ו), בגדי איש (ביאורים סי' ל"ז אות א').
       1. גמרא (פסחים דף ג.) – "תניא דבי רבי ישמעאל: לעולם יספר אדם בלשון נקיה, שהרי בזב קראו מרכב ובאשה קראו מושב".
          1. רש"י (שם) – "בזב כתיב (ויקרא טו) וכל המרכב אשר ירכב ובאשה כתיב (שם) או על הכלי אשר היא יושבת **לפי שאין הגון להזכיר רכיבה ופיסוק רגלים באשה**, ואף על פי שהמרכב והמושב שוין בשניהם".
          2. עי' ערך לשון נקיה, לשיטות ומראי מקומות.
       2. ***שבט הלוי (ח"י סי' כ"ו) – "עד איזה גיל מותר לילדות לרכוב על אופניים, השאלה היא במחנות הקיץ שיש שם אופניים שנעשו במיוחד לנקבות כך שלא יבואו לידי אי צניעות. תשובה: אם אין חשש פגיעה בבתולים, הכל לפי גודל הילדה, וכנראה עד ט' שנים".***
       3. ***חשוקי חמד (פסחים דף ג.) – "וראוי להקפיד על כך שילדה וכל שכן אשה לא תרכב על אופנים".***
       4. חיי הלוי (ח"ו סי' ק"ע אות ב') – "אין לבנות לרכוב על ביי"ק - אפילו בנות קטנות אין לרכוב על ביי"ק שיש לו שני אופנים".
       5. ***שבט הקהתי (אהל יעקב) – "***שאלה: האם יש להתיר לבנות קטנות בנות י' שנים לרכוב על אופניים משום לא תלבש. תשובה: לא להרשות משום חוסר צניעות".

***שבט הקהתי (אהל יעקב) – "שאלה: אם שייך איסור לא ילבש בילדה שנוסעת עם*** *נעלי סקייטים* ***של בנים, כמו שמצאנו שרצו להקפיד על רכיבה באופניים, ואם אין חשש האם יש להקפיד על זה מצד חסרון בצניעות, ומאיזה גיל ראוי להקפיד. תשובה: יש להקל עד חמש שש".***

* 1. *איש לרכוב על אופניים המיוחדים לנשים*.
     1. ***מיקל*: אין איסור לא ילבש.**
        1. **הגר"י בעלסקי זצ"ל (*אהל יעקב, לא ילבש עמ' ער"ה אות א') – "דאין איסור לאיש לרכב על אופניים המיוחדים לנשים אם אין כוונתו אלא להקל עליו וכדומה, אולם במקום שאפשר למנוע מזה מה טוב".***
        2. ***הגרי"א פארכהיימער שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ער"ה סוף אות א') – "השיב דמותר לרכוב על אופניים העשוי לאשה, דאינו מיוחד בדוקא לנשים דאף זכרים משתמשים בזה".***
        3. ***לבוש מלכות (פרק ג' סעי' ח') – "ומותר לגבר לרכב על אופני נשים ואין בזה איסור לא ילבש".***
        4. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ס"א) – "אע"פ שיש אופניים מיוחדים לנשים ולגברים המשונים במראה, מ"מ אין איסור לאיש לרכוב על אופניים המיוחדים לנשים אם אין כוונתו אלא להקל עליו וכדומה".***
     2. ***מחמיר.***
        1. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "יש אופניים המיוחדים לנשים, האם אסור לאנשים לרכוב עליהם. והשיב וז"ל, כן".**

1. מכנסים של נשים (womans pants).
   1. **מחמיר**.
      1. עי' דבר יהושע (ח"ה סי' ל"ד ד"ה וע"ד אשר שאל).
      2. מנחת יצחק (ח"ב סי' ק"ח) – "דהוי איסור גמור, דחוץ מזה דבגדי שחץ כאלו, נעשים מתחילתם לעבירה, והם בגדי זימה, ומביאים לידי תועבה, ואף אם לא יהי' בכלל כלי גבר, המה בכלל תועבת ד' כל עושה אלה ... עוד באמת המה בכלל כלי גבר ממש, דעדיין שם מכנסים עליהם, והגם שהם משונים קצת, מ"מ שמם עליהם, וכמ"ש בזה בפשיטות, בתשו' אבני צדק (חיו"ד סי' ע"ב), וז"ל, אבל מה שנעשה חדשות בארץ, שהולכים איזה נשים, במלבוש הנקרא כובע (קאפעליש), או בגד הנקרא מענער ראק, שנראה לעינים, שאין זה, אלא להתדמות לאיש, והגם שמשונה קצת משל איש, מ"מ שמו עליו לכן זה וזה מכוער מאד, ונראה דאסור, וכבר הרעשתי ע"ז, וצווחתי בדרושים בקהל רב, וגם צויתי להכריז שאסור עכ"ל, וא"כ מכ"ש במכנסים הנ"ל, שנעשו מתחילתם לעורר לעבירה ח"ו, והמה בגדי זימה ממש, ועי' בחינוך (מצוה תקמ"ב ותקמ"ג), דהביא בשם הרמב"ם, דהביא שני טעמים בטעמא דקרא, שאסרה התורה מלבושי האנשים לנשים ושל נשים לאנשים, א' משום זימה, ב' לתא דע"ז, ולדינא אף היכא דל"ש שום טעם כלל, אסור משום גזירת הכתוב כמ"ש במנ"ח (שם מצוה תקמ"ג), מכ"ש בנד"ד דשייכים ג"כ טעמי דקרא הנ"ל".

מנחת יצחק (ח"ב סי' ק"ח אות ג') – "אם יש איסור במלבוש הנ"ל בביתה, בעת שישנם שם גם אנשים, הנה בזמן שישנם אנשים, פשיטא דאסור, כמו בשוק, דמה נפ"מ, אלא אף בזמן שאינם שם אנשים, אלא היא בעצמה בביתה, מ"מ עוברת על הלאו דלא יהי' כלי גבר, דאף דאין רואה מ"מ האיסור במקומו, ומכ"ש אם הטעם משום אביזרא דע"ז, וראי' מהאיסור דהמעביר שער בית השחי ובית הערוה, דהויא במקום צנעה, ומ"מ אסור מדאו' לכ"פ".

* + - 1. מראי מקומות – כרם שלמה (ס"ק ט"ז אות ב').

מנחת יצחק (ח"ב סי' ק"ח אות ד') – "בדבר אם מותרת ללבוש מכנסים לצורך גלישה (slide), דקשה לגלוש בלא מכנסים, וגם אם תפול, הוי לה למעליותא מבלא זה כמובן. הנה לא אכניס עצמי בנוגע להגלישה בעצמה **דבודאי לא הוי מדת הנשים הצנועות**, רק במה דנוגע ללבישת המכנסים הנ"ל, די"ל לכאורה דדבר זה תלוי בפלוגתת הפוסקים, אם היכא דלובשין כדי להגן מפני החמה והצינה שרי, דלהש"ך (שם) שרי, ובס' יד הקטנה חולק עליו ואוסר אף בכה"ג, וי"ל דהה"ד בנד"ד, ודוקא במלבוש א' לבד, אבל היכא שלובשת כל המלבושים כאיש, גם להש"ך אסור כמבוא' בדבריו, ועי' בת' אבני צדק וערוגת הבושם שם, אבל לאחר העיון נראה דבכעין נד"ד, אף שיהי' רק מלבוש א', **אסור לכ"ע**, דבודאי גם הש"ך מתיר רק כמו חמה וצינה, דאינו תלוי ברצונו למנוע מזה, משא"כ כה"ג דמי התיר לה לילך לגלוש, ולהלביש עצמה בבגדי אנשים, **לא תגלוש ולא תלבוש**, וראי' לזה ...".

* + 1. פאת שדך (ח"ג סי' ס"ג ד"ה ושמעתי, סי' ס"ד אות ב') – "הא ודאי דמכנסים שלובשים מלמטה באופן שפיסוק הרגלים נראה הם כלי גבר בכל גוונא ... וכדמוכח בפסחים (דף ג' ע"א) דאפילו להזכיר בפיו שאישה רוכבת אינה לשון נקיה, ופירש"י (שם ד"ה בזב) דכל לשון פיסוק רגלים באישה אינו הגון להזכירו ... וכ"ש דאינו הגון לעשות מעשה כזה ללבוש מכנסים בלא שמלה ואפילו אינן כצורת מכנסי איש אלא שפיסוק רגליה נראה. נמצא דמכנסים אף אם אינן כצורת מכנסי האיש, הן בכל גווני מלבוש הראוי לאיש ולא לאישה וא"כ הן כלי גבר, דלא מסתברא שאינן לא של איש ולא של אישה".
    2. שבט הלוי (ח"ב סי' ס"ג, ח"ו סי' קי"ח אות ב') – "לאסור לנשים במכנסים כמו שהולכים בזה"ז אם אין מלבוש ארוך מלמעלה כן ענ"ד נוטה ואף על גב דהם טוענים שעושים זה מפני אימת החורף, אינו מתקבל על הלב דהא גם בקיץ הרגילו עצמן ללכת במכנסים של קיץ, ואף על גב שעושים קצת שינוי בעשית בגד המכנסים, מכ"מ כתבתי שם דכיון דהטעם דבדורות הקודמים לא הלכו כך משום דקים להו דזה עצם פריצותא דנראה פיסוק הרגלים באשה ע"י המכנסים, ובזה לא נשתנתה ההלכה גם אם עושים קצת שנוי בצורת המכנסים, ועי"ז נקרא עצם לבוש המכנסים החיצונים בגד מיוחד לאיש".
    3. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ה אות י"ב) – "שאלה: אשה שלובשת מכנסיים רח"ל, אפילו מכנסי פיז'מה אע"פ שיש בזה פריצות וחוסר צניעות מאוד, מ"מ האם אפשר לומר שהיא עוברת בזה על האיסור של לא ילבש. תשובה: כן".
    4. כרם שלמה (ס"ק י"ג) – "במצנפת ובלבישת שריון, [וכן במכנסים] אסור בלבישה גם אם נהגו הנשים כן".

כרם שלמה (ס"ק ט"ז) – "וכן אין ללבוש בגד אשה גם אם יש שינוי בבגד, כיון דשמו עליו ודומה לו הוי בכלל לא ילבש, ולכן פשיטא דאסור לילך לאשה במכנסים".

* 1. **מיקל**.
     1. אמת ליעקב (אה"ע סי' כ"א הע' ה') – "מותר לנשים ללבוש מכנסים כשהם מתעמלות בחדר התעמלות (gym) ואין שם גברים, אבל ברחוב או בשוק בודאי אסור ואין להתיר להם, ואפילו אותן מכנסים שקורין cutottes שנראים קצת כשמלה, ג"כ אסור".
     2. הגריש"א זצ"ל (הליכת בת ישראל [אנגלית] פרק ז' הע' ז').
     3. הגרחפ"ש זצ"ל (הליכת בת ישראל [אנגלית] פרק ז' הע' ז').

עי' **הגרחפ"ש זצ"ל (אמרי חיים פינחס נדה עמ' קמ"ה אות כ"ב) – "סוגי התעמלות שאי אפשר אלא באופן שתלבש האשה בגדי גברים מותרות, ובתנאי שלא יהיה בפני שום אדם זר".**

* + 1. משנה הלכות (חי"ב סי' שנ"ג) – "לענין לא ילבש נראה דלא עוברים כיון שמכנסיהם הם משונים משל אנשים וניכרים שהם של נשים ולא אנשים".
    2. יביע אומר (ח"ו יו"ד סי' י"ד אות ו') – "במלבושים וכיו"ב גם הוא יודה דלא שייך איסור זה אלא בבגד המיוחד לאנשים בלבד, או לנשים בלבד, הלא"ה אין בזה איסור משום לא ילבש גבר. וה"ה כאן לאחר שנתפשט הדבר בזה"ז בלבישת מכנסים לנשים בהרבה מקומות, אין בזה משום לא יהיה כלי גבר על אשה, כיון שעכ"פ אינו מיוחד לאנשים דוקא. ומכ"ש שיש הבדל ניכר בין המכנסים של נשים למכנסי גברים".
    3. רבבות אפרים (ח"ה סי' תקל"ד אות א') – "דמותר לאשה ללבוש פויגמ"ה של גבר רק לשינה".
    4. אבני ישפה (אהל יעקב ו' אלול תש"ע) – "לא ידעתי איזה איסור יש בלבישת מכנסיים תחת החצאית, כיון שהיא הולכת בצניעות עם חצאית, ומה איכפת לנו מה היא לובשת מתחת לחצאית".
    5. הגר"י בעלסקי זצ"ל (הלכה ברורה ח"ז מספר ט' הע' כ"ו).
    6. שבט הקהתי (ח"ג סי' רל"ג אות ב') – "כיון דהכתונת לילה מכסה המכנסיים והמכנסיים משונה משל איש, ואין כונתם להדמות לשל איש אלא מטעם צניעות נראה דאין חשש".
    7. הגר"ש מילר שליט"א (הלכה ברורה ח"ז מספר ט' הע' כ"ו, הע' ל') – "והוסיף שפשוט שאיש שלובש מכנסי אשה עובר משום לא ילבש".
  1. מראי מקומות – גליוני הש"ס (קידושין דף לו:), אבני צדק (יו"ד סי' ע"ב, והו"ד בדרכ"ת), דרכי תשובה (ס"ק ט'), חזו"א (חוט שני שבת ח"ב עמ' שי"ד, ח"ד עמ' רע"ט, דינים והנהגות פרק כ"ג אות י"ג לשונם לעיל), ישכיל עבדי (ח"ה יו"ד סי' ב', ח"ו אה"ע סי' נ"ד), טהרות יו"ט (ח"ט עמ' ס"ג - עמ' פ"ז), ציץ אליעזר (חי"א סי' ס"ב), מצות המלך (מצוה תקמ"ב), רבינו אפרים (על התורה פר' כי תצא עמ' ר"א פסוק ה', לשונו מובא לעיל), הגר"ש דבליצקי זצ"ל (יגל יעקב עמ' ק'), ויברך דוד (ח"א סי' ק"ד), ילדים בהלכה (ארטסקרול, פרק ז' עמ' ל"א), עוז והדר לבושה (עמ' ש"ס, עמ' תקמ"ד), ס' תחומין (חלק כ"ד), לבושה של תורה (ח"א סי' מ"ו), אבני דרך (ח"ט סי' קי"א), בגדי איש (ביאורים סי' י"ג).
     1. חזו"א (שערי אהרן או"ח ריש ח"א עמ' מ"ו אות פ"ד) – "אם מותר לנשים ללכת במכנסים ארוכות, והשואלים חשבו שזה יותר צניעות מאשר שמלות, בהיותם עובדים בשדה מאחורי הנשים, והשיב להם רבינו '**שלולי סנהדרין היה בזמנינו, היה דן בזה איסור סקילה בהוראת שעה**'".

חזו"א (ארחות רבנו ח"א עמ' רכ"ו אות ז', עמ' שע"ז אות כ"א, דפו"ח ח"ד עמ' פ"א אות ג') – "ספר לי מו"ר, שאלו את מרן ההזו"א זצוק"ל היות והיום גם הנשים הולכות מכנסים כגברים א"כ אפשר דתו ליכא לא ילבש וכסברת הר"ן בפ"ב בע"ז לענין מראה והשיב מרן דמכנסים באשה זה גופא פריצות ולא שייך כאן ההיתר דנהגו והוסיף דאם היו סנהדרין היו הורגים נשים כאלה הלובשות מכנסים שזהו פריצות ביד רמה".

* + 1. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' כ"וא, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות ט"ז) – "לבישת מצנפת, שריון, (וכן במכנסים) אסורה לאשה, גם אם נהגו הנשים כן".

הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ה סי' ק"י, עי' אשרי האיש יו"ד פרק י"ז הע' י"ח) – "סוברים שאין בכלל במכנסי אשה משום לא תלבש אלא משום חוסר צניעות".

* + 1. ***הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא סוף חלק ו', משפחה אות ט"ז) – "אסור לנשים ללבש מכנסים, שהרי בכך מפסקת רגליה, מלבד עוד אסורים".***

הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א אות תע"ט***, אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"א אות י"ח) – "שאלה: מכנסיים לאשה האם יש איסור לא ילבש, גם במכנסי פיזמה כגון אחות בבית חולים. תשובה: לא היות ומכנסי אשה שונים ממכנסי איש אין כאן לא ילבש".

הגר"א נבנצל שליט"א (***מציון תצא תורה ח"א אות ת"פ,*** אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"א אות כ"ב) – "שאלה: בחו"ל יש בתי חולים שדורשים שאחות או רופא צריך ללבוש מכנסיים מיוחדים של הבית חולים מטעם בריאות וחיידקים, אבל אשה חרדיה יכולה ללבוש על גבי המכנסיים חצאית שלה, האם אפילו בכה"ג שיש מכנסיים ניכרים מתחת החצאית עוברים באיסור לא ילבש. תשובה: לא עוברים".

**הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "**יש מכנסיים הנקרא 'סלאקס' והם כמו מכנסים, אבל יש חילוק באותם שנעשו במיוחד לנשים, שהמה בכמה צבעים וכדומה שאין אנשים לובשים אותם כלל, האם יש בזה משום לא ילבש. והשיב וז"ל, ילבש איש של איש ואשה של אשה".

**הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "האם יש איסור לנשים ללבוש מכנסיים בביתה. והשיב וז"ל, כן".**

**הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "האם יש איסור לנשים ללבוש מכנסיים [פיזמ'ה] כשהולכות לישן. והשיב וז"ל, אם זה שוה לגברים ונשים מותר".**

**הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ה) – "אם מותר להם ללבוש פזמ"ה, האם מותרת ללבוש גם פזמ'ה של גברים ממש, או דהתירו רק אם הוא פזמ'ה של נשים. והשיב וז"ל, שלגברים ממש אסור".**

**הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ו) – "האם מותרת ללבוש מכנסים לצורך גלישה. והשיב וז"ל, לא".**

**הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ש"ו) – "נשים שהולכות להתעמל במקום המיוחד לנשים, האם מותר להן ללבוש מכנסיים שאינם מיוחדים לגברים. והשיב וז"ל, כן".**

* + 1. ילקוט יוסף (קשו"ע סי' קפ"ב סעי' ט') – "בנות הלומדות בבית ספר תיכון [דתי], ובאות בחצאיות קצרות מאד, על המנהל למחות בידן ולגדור פרצה חמורה זו, ולשכנע בכל הדרכים שתבואנה בשמלות ארוכות ובבגדי צניעות ככל בנות ישראל הכשרות. ואם ניסה את כל הדרכים ולא הצליח, ויש חשש שהבנות תעבורנה ללמוד בבית ספר חילוני, יש להעדיף במקרה זה שהבנות תבאונה במכנסים המיוחדות לנשים, מאשר שתבואנה בשמלות קצרות. ואף שגם לבישת מכנסים לנשים הן איסור מוחלט, ואין להורות בזה שום היתר ח''ו, מכל מקום אם הברירה היא בין שמלה קצרה למכנסים, ואין דרך אחרת, ויש חשש שהבנות תלכנה ללמוד אצל החילוניים, יש להעדיף באופן זמני את המכנסים על החצאיות הקצרות, ובכל אופן לא ירפה מנושא זה לשכנע את הבנות ללבוש בגדי צניעות על פי ההלכה, כדרכן של בנות ישראל הצנועות והכשרות. [יביע אומר חלק ו' חלק יורה דעה סימן יד]".

1. ללקט שער לבן מתוך השחורות - סעיף ו'.
   1. **אסור ללקט** [או לצבוע] **אפילו שער אחד לבן** – מכות (דף כ:), רמב"ם (ע"ז פרק י"ב הל' י'), ע"ש בראב"ד, מחבר (סעי' ו', או"ח סי' ש"מ סעי' א), ח"א (שבת כלל כ"א סעי' ו').
      1. חוט שני (שבת ח"ד עמ' שפ"ג) – "ונראה פשוט **דאין חילוק** אם השער הלבן הלבין מתוך השחרות שהוא התהליך הטבעי של הזדקנות האדם ששערותיו מלבינות, או משום סיבה רפואית שבתוך הגוף שגורמת שבמקומות מסויימים בגוף שערותיו מלבינות, דכל שמלקט שערות לבנות מתוך שחורות, איכא בזה משום לא ילבש גבר שמלת אשה, שמתנאה בנויי אשה, ומה לי מהו הסיבה דמשום כך השתנה צבע השערות. ומסתברא נמי **דאף אם נשפך איזה חומר על שערותיו** ומחמת כך עצם השערות הלבינו יש בזה משום לא ילבש, דסוף סוף השערות לבנות. אבל אם עצם השערות לא הלבינו אלא שנדבק עליהם איזה לכלוך דביק מאוד שאי אפשר להסירו והוא בצבע לבן, אין בזה משום לא ילבש, ומותר לתולשם או לצובעם כיון דבעצמותם השערות שחורות, שהרי להוריד לכלוך אין בזה משום לא ילבש".
   2. **רוב פוסקים מה"ת או דרבנן**.
      1. מה"ת – מהר"י אשכנזי (יו"ד סי' י"ט), מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ג ד"ה ובגוף), ערך שי (סוף סי' קפ"ב), דברי חיים (יו"ד ח"ב סי' ס"ב, "והנה במלקט שחורות מתוך לבנותקנו כתב הרמב"ם ז"ל [פי"ב מעבודת כוכבים ה"י] דלוקה וכן פסק הראב"ד דבהרבה שערות לוקה כמבואר בהשגות וכן פסק הטור ביו"ד קפ"ב א"כ בודאי אין חכמה ואין עצה אפילו במקום כבוד הבריות אסור"), כרם שלמה (ס"ק י"ח, "והוא אסור מה"ת ולוקין ע"ז").
      2. דרבנן – שרידי אש (יו"ד סי' מ"א, "אין לנו לומר שליקוט שערות לבנות הוא איסור מהתורה ...").
      3. מראי מקומות – דרכי תשובה (ס"ק ט"ו), ציץ אליעזר (חי"ג סי' ע"ז אות א').
   3. **האם שייך חצי שיעור**.
      1. לא.
         1. שרידי אש (ח"ב סי' מ"א עמ' תס"ח) – "ומה שכתבו האחרונים מטעם חצי שיעור - תמוה מאוד, שהרי האיסור הוא רק לפי שהוא עדי אשה ובמקום שאינו מינכר אין זה עדי אשה ואין זה בגדר איסור. והגע בעצמך, להנך ראשונים שמתירים במספרים כעין תער אפי' בבית השחי, האם נאמר לאסור מטעם חצי שיעור. אתמהה, ודבר זה אינו עולה כלל על הדעת. וראיתי אח"כ בשו"ת מנחת אלעזר שם, שגם הוא השיג על המהר"ם שיק, כמש"כ".
      2. מראי מקומות– מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ב), ערך שי (יו"ד סי' קצ"ב ס"ו), מנחת אלעזר (ח"ד סי' כ"ג ד"ה ומ"ש בערך), פאות כהלכה (עמ' קנ"ב ד"ה ובנתן), אנציקלופדיה תלמודית (חט"ז עמ' תר"ד).
   4. **לקצר שער לבן ארוך: חצי אורך השער**.
      1. מחמיר.
         1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ג אות א') – "שאלה: האם מותר למי שיש לו שער לבן לקצר אותו אם הוא ארוך, או שמא יש בזה איסור של לקיטת שער לבן מתוך שחור. תשובה: אסור".

הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' רכ"ז ד"ה אודיעו, עמ' ר"ל אות ג') – "האם מותר לקצר שער לבן מהשחור שבזקן ולא להוציאו לגמרי. והשיבני תשובה: חלילה".

* + - 1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תצ"ב, אהל יעקב לא ילבש עמ' קל"ח אות א') – "שאלה: האם מותר למי שיש לו שער לבן לקצר אותו אם הוא ארוך, או שמא יש בזה איסור של לקיטת שער לבן מתוך שחור. תשובה: אסור".
    1. מיקל.
       1. שבט הקהתי (ח"ו סי' ש"ז אות ג') – "נסתפקתי מה הדין אם שער לבנה ארוך מאוד ומפריע לו ורוצה לקצרו קצת, אבל עדיין יהא ניכר היטב האם מותר לקצרו קצת, ומסתברא לכאורה דמותר".
    2. מראי מקומות – ודרשת וחקרת (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"ח אות א')***, אהל יעקב (לא ילבש, סעי' צ"ז).
       1. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ז אות ב') – "***שאלה: האם יש איסור לא ילבש לקצר שער לבן ארוך מדאי מתוך שחורות, כיון שלא מוציאים אותו לגמרי. תשובה: כידוע, אין להוציא שער שחור מתוך לבן או להיפך, ואם מתכוין לקצר את זקנו ובינתיים יעלם הלבן או השחור, לית לן בה. אבל אם כוונתו שלא רוצה את הלבן או השחור זה בודאי אסור".
  1. **שער לבן תלוש**.
     1. תלוי אם ניכר שאינו מחובר.
        1. שבט הקהתי (ח"ב סי' רנ"ו) – "שער לבן א' נתלש מזקנו ואינו מחובר כלל ... אם ניכר שאינו מחובר, מסתברא דליכא לא ילבש כשמסירו, אבל אם נראה השער כמחובר אפילו אינו מחובר במציאות נראה דאסור להסירו".
        2. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' צ"ד) – "שער לבן שנתלש לגמרי אך עדיין מונח ביץ שערותיו, מותר להסירו אם ניכר שאינו מחובר, אבל אם השער נראה כמחובר, נראה שאסור להסירו".
  2. **לסורק שערו, אם חשש שנופל שער לבן**.
     1. במקום שאינו פס"ר: יש להקל – מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ב, "אם אינו מכוון לקישוט אלא סורק שערו משום נקיות וכן המנהג שאנשים סורקים את ראשם ואת זקנם ומשו"ה אפילו אם ע"י הסריקה נתלש גם השערה הלבנה הוי דבר שאינו מתכוון ודבר שאינו מתכוון מותר בכל התורה כולה ואין לומר דהוי פ"ר ..."), כרם שלמה (ס"ק כ' אות ג').
     2. במקום שהוא פס"ר.
        1. תלוי אם ניחא ליה – הלכות קטנות (ח"ב סי' רנ"ח, "הסורק זקנו ונופלות לבנות מתוך שחורות אם אסור משום לא ילבש. תשובה אף על גב דבשבת דבר שאינו מתכוין היכא דלא הוי פסיק רישיה מותר התם משום דבעינן מלאכת מחשבת אבל בשאר איסורין הוה משמע דלא הוי הכי אלא שמצאתי להפך בכמה דוכתי (שבת פ"א: בכורות ל"ד ע"א) מיהו בנדון זה נראה דהוי פסיק רישיה ואיכא למימר דאי ניחא ליה שאסור ואי לא ניחא ליה אין בכך כלום לכ"ע ולא דמי לשבת"), דרכי תשובה (ס"ק ו', ס"ק ט"ז).
        2. מראי מקומות – כרם שלמה (הע' נ"ג).
     3. מראי מקומות – ציץ אליעזר (חי"ג סי' ע"ז אות ב'), פאות כהלכה (עמ' קנ"ב ד"ה בשו"ת), הר"מ נתנזן (צהר ח"ג עמ' קנ"ו ד"ה צריך).
  3. **לסרוק שערו משום נקיות** – מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ב, לשונו מובא לעיל), עי' ח"ח (בקונ' תפארת אדם פרק ו'), הר"מ נתנזן (צהר ח"ג עמ' קמ"ד, עמ' קנ"ה ד"ה להלן).
  4. **שערות לבנות הרבה, ומלקט אחת**.
     1. מחמיר – כרם שלמה (ס"ק י"ט).
     2. מראי מקומות – מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"ב), בה"ל (סי' ש"מ סעי' א' ד"ה ומלקט), נתן פריו (מכות דף כ: ד"ה מלקט), חוט שני (שבת ח"ב עמ' ר"ג).
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תצ"ה) – "שאלה: מי שיש לו הרבה שערות לבנות על ראשו אם יש איסור לתלוש רק אחת מהם כיון שלא ניכר. תשובה: איני יודע".
        2. שבט הקהתי (ח"ו סי' ש"ז) – "ונראה לתרץ דהא דכתב הבית יוסף דאסור לתלוש שער לבן אפילו נשארו עוד שערות לבנות, היינו דוקא אם רוב שערות הן שחורות ויש לו כמה שערות לבנות אסור אפילו שער אחד, והוא הדין איפכא דאסור הוא ביש רוב שערות לבנות וקצת שערות שחורות, אבל כשיש לו הרבה שחורות והרבה לבנות אין חשש לתלוש שער אחד בין שער לבן ובין שער שחור".
  5. **מלקט כל השערות, לבנות עם שחרות**.
     1. מיקל.
        1. ציץ אליעזר (חי"ג סי' ע"ז) – "דמוציא לא רק הלבן מתוך השחור כי אם מוציא גם השחור מתוך הלבן כל שיוצא מדרי דאוני, ואם ככה, מצאתי היתר מפורש לכך בספר שיח יצחק על מס' מכות ד' כ' ע"ב בד"ה ודבר זה אף בחול אסור, דכותב בתוך דבריו בזה"ל: דזה פשיטא שאינו חייב רק בליקט הלבנות מתוך השחורות כדי שלא יראה זקן כמש"כ ברש"י, אבל במלקט כל השערות הן הלבנות והן השחורות וודאי פטור משום לא ילבש עכ"ל עיין שם. וא"כ ה"ה דמותר לפי"ז גם בנידוננו דמלקט הן הלבנות והן השחורות כל שערה מהם שאיננה עומדת בדרא דאוני ומתרוממת ממקומה ומפריע לו בתחום ראיתו וכדומה".
        2. שבט הלוי (ח"ג סי' קי"א אות ג') – "בא לפנינו בחור - הראוי לחופה - והראה לי שחלק התחתון של זקן פניו נתלבן כבר בצד ימין והלה מתאונן כי זה יזיק לו למצא אשה הראוי לו אם יש עצה לזה בענין שלא יעבור על המבואר יו"ד סי' קפ"ב דאסור ללקט שערות לבנות - או לצבוע אותם משום לא ילבש גבר שמלת אשה - הנה ידוע מה שנתלבטו גאונים אחרונים המהר"ם שיק והשואל ומשיב והד"ח בענין אחד שנתלבן חצי זקנו והי' ללעז אם יש מקום להתיר לו צביעת השער - ונקטו כולם להחמיר לצבוע אותם לשחור - רק ללבן - אמנם כאן עצה פשוטה להתיר דע"כ לא נאסר אלא להסיר הלבנות וישארו השחורות - אבל להעביר כולם דרך גילוח לית דין ולית דיין דמותר א"כ העצה ההגונה שיסתפר חלק התחתון של הזקן - מצד זה לצד זה - וזה פשוט דמותר א"צ לפנים דאל"כ וכי מי ששערותיו התחילו להתלבן אסור להעביר אותם דרך גילוח אעפ"י שאחר גלוח יהי' נקרא בחור בשנים יותר - וליתר שאת אמרתי לו שיתחיל להסתפר בצד אחר שלא התחיל עדין להתלבן ויגמר בצד שהתלבן - ואעפ"י שכאן נשארים עיקרי שערות הזקן לצד חוץ - א"כ עכ"פ מגלח לבנות מתוך שחורות - מ"מ כיון שכן דרך המתגלחים שמגלחים חלק הנוטה לגרון ומשיירים השאר - וגם נוטל רוב שחורות עמו בכי הא נראה דאין חשש כלל".
        3. כרם שלמה (ס"ק כ"ג אות ו').
  6. **הסרת השער של גבות עיניו** (eyebrows).
     1. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (צניף מלוכה מילואים ה' אות ב', סוף עמ' ר') – "שמסתבר לומר שמי שמעביר שער רגליו כדרך הנשים, או שמסדר ומתקן גבות שעל עיניו, איסורו יהיה מדאורייתא, מדין מלקט לבנות מתוך שחורות".
        2. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' י"א) – "אסור לאיש להעביר שערות בין גבות עיניו".
     2. במקום שנתרבו השערות של גבות העיניים יותר מהרגיל ומתבייש מזה - עי' לעיל.

1. חקירה: האיסור על המעשה או האיסור על התוצאה.
   1. **האיסור על התוצאה, ולא על המעשה**.
      1. מהרש"ם (ח"ב סי' רמ"ג ד"ה ומ"ש) – "ומ"ש רו"מ להתיר לצבוע ע"י עכו"ם דהוי רק מדרבנן ג"ז אינו נראה דהכא אין האיסור על הצביעה אלא על ההילוך בו דכתי' לא ילבש גבר וכו' ואטו אם עכו"ם ילבישהו בגד אשה יהי' מותר ולדבריו גם בגד שעטנז יהי' מותר להתלבש בו מה"ת ע"י עכו"ם ובע"כ דליתא דהאיסור שלא יהי' מלובש בו (שו"ר בשו"ת מהר"י אשכנזי יו"ד סי' י"ט שכ' כדברי וע"ש עוד לדחות הדמיון מתוס' שבת (דף נ') הנ"ל). וגם בתשו' ר"מ שיק יו"ד סי' קע"ג מחמיר ודחה ד' שו"מ כמ"ש לעיל".
      2. אג"מ (יו"ד ח"א סי' פ"ב [לשונו מובא לקמן], ח"ב סי' ס"א) – "שהוא אמת לע"ד כדכתבתי בסימן פ"ב שאיסור האיש בתקוני נשים הוא על מה שיוצא מזה שהוא מלובש ומקושט כמו הנשים כהוכחתי מהרמב"ם ומהגר"א מוכרחין אנו לתרץ קושיות כתר"ה בעה"י. הנה משה"ק כתר"ה באיסור הסתכלות במראה ... כיון שמעשה זו עושה שתתחשב חשובה ביופי וקשוט כמו מבגדים ותיקוני הגוף אסור לאנשים גם זה כהלבישה והקשוטים ושאר תיקונים של נשים, וזהו החדוש שיש באיסור הסתכלות מראה נגד שאר קשוטים ותקונים משום שאינו קשוט ותיקון ממש. וכיון שהאיסור הוא משום דזה עושה חשיבות להנשים כמלבושים וקשוטים שייך לאסור אף למה שבארתי שהאיסור הוא על מה שיוצא מזה שהוא מקושט כנשים דהרי גם מזה יוצא שנחשב מקפיד ביופי ומתחשב בזה כנשים".
      3. בצל החכמה (ח"ה ס' קכ"ז, סי' קכ"ח).
   2. **האיסור על מעשה, ולא על התוצאה**.
      1. הגרמצ"א ביק זצ"ל (אג"מ יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה ומה) – "מהא שנתפשט היתר גלוח הזקן במספרים וגם בדורות הראשונים היו נוהגין היתר, דלא כסברת הצ"צ החדש לאסור מטעם תיקוני נשים, ואם האיסור הוא שלא יהא מקושט כנשים היה לן לאסור אלא ש"מ דהאיסור הוא שלא יעשה כמעשה שעושות הנשים לקשוט שזה אין עושות לכן מותר".
   3. **מחמיר: שניהם אסורים, הן מעשה הקישוט והן בפועל יוצא**.
      1. הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"א סי' פ"א אות ב', מנשים באהל יו"ד הע' פ"ו, משנת איש ח"א עמ' קי"ד) – "דאיסור לא ילבש כולל גם התוצאה מזה. (שו"ר מ"ש במהרש"ם ח"ב סי' רמ"ג ...".
      2. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש עמ' ד"ש) – "באיסור דלא ילבש, האם אסרה תורה עצם המעשה לבישה ומתקשט במלבושים ובקישוטים כדרך הנשים, או האיסור הוא במה שהוא לבוש. ונפק"מ אם מלובש מלבושים על עצמו בלא מעשה לבישה. והשיב וז:ל, מסתמא זה וזה אסור".
      3. ודרשת וחקרת (ח"ד יו"ד סי' ט' אות ב') – "במחלוקת האג"מ והגר"מ ביק זצ"ל ... נלענ"ד דשניהם אסורים, הן מעשה הקישוט והן בפועל יוצא, שכל הראיות שהבאתי שם אינם אלא ראיות לאחד מהצדדים, אבל אינם ראיות שהצד השני אינו, עיי"ש, ולכן יש להחמיר כשני הצדדים".
   4. **ציורים**: נ"מ.
      1. כדורים: צביעת השערות על ידי כדורים - עי' לקמן.
      2. י"א אנשים לגלח הזקן, מצד לא ילבש - עי' לקמן.
   5. מראי מקומות – מהר"י אשכנזי (יו"ד סי' י"ט), מצות המלך (מצוה תקמ"ג), הר"מ נתנזן (צהר ח"ג עמ' קמ"א), עי' דרכ"ת (ס"ק ז'), עי' דעת סופר (יו"ד סי' ס"ד).
2. דיני צביעת השערות.
   1. **הלכה**.
      1. מחמיר – רמב"ם (ע"ז פרק י"ב הל' י', "וכן אם צבע שערו שחור משיצבע שיער לבנה אחת לוקה"), מחבר (סעי' ו', "וכן אסור לאיש לצבוע (שערות לבנות שיהיו) (ב"י) שחורות, אפילו שערה אחת"), פוסקים.
         1. כסף משנה (שם) – "ולמד רבינו לצובע **בהוא הדין** ואפשר דבשום דוכתא איתיה".
      2. מקור – מהר"י שטייף (סי' נ"ה).
   2. **צבע שחור זמני**.
      1. מחמיר [וי"א אא"כ לצבוע רק שער א'].
         1. צפנת פענח (דוינסק ח"ב סי' ט"ו) – "אבל בצבעה דהדר זה רק אם ציבע כל זקנו אבל לא בצבע אחת".
         2. כרם שלמה (ס"ק כ"א אות ב') – "גם בצבע דאחרי זמן עובר אסור לצבוע".
         3. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ק"ז) – "אפילו לצבוע השערות הלבנות בצבע שחור זמני, ג"כ אסור".
   3. **הצובע שערותיו לבן**.
      1. מיקל.
         1. ב"י (סוף ס"ק ו') – "ומשמע לי דאפילו לכתחלה שרי ללבן שערותיו כיון דלית ביה משום תיקוני אשה".
         2. שלחן גבוה (ס"ק י').
         3. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' נ"ח, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות כ') – "אם צובע שערו בלבן, כדי שימנוהו ראש ישיבה וכדומה שרי".
         4. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ה אות ט"ז) – "שאלה: והאם הוא דבר פשוט מדברי השו"ע (סימן ק פ"ב סעיף ו') שיש דוקא איסור לצבוע שער שחור ללבן, אבל לצבוע שער שהוא בצבע שחור ללבן, הרי זה מותר. תשובה: **לצבוע שאני**".
         5. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תפ"ח, אות תפ"ט, אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"א אות כ"ד) – "שאלה: והאם הוא דבר פשוט מדברי השו"ע (סימן ק פ"ב סעיף ו') שיש דוקא איסור לצבוע שער שחר ללבן, אבל לצבוע שער בצבע שחור ללבן, הרי זה מותר. תשובה: כן".
         6. כרם שלמה (ס"ק כ"ב) – "אמנם שערות שחורות שרי לצבוע ללבנות דאינו תיקוני נשים, ואף אם צובע לבן בכדי שימנוהו ראש ישיבה וכדו' שרי".
         7. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' ק"ס אות י"א) – "שאלה: והאם הוא דבר פשוט מדברי השו"ע (סימן ק פ"ב סעיף ו') שיש דוקא איסור לצבוע שער לבן לצבע שחור, אבל לצבו ע שער בצבע שחור ללבן, הרי זה מותר. תשובה: לצבוע שער שחור ללבן אין כן דרך נשים, אלא להיפך, הן רוצות להיראות צעירות ולכן צובעות לבן לשחור. ומה שהוא דרך נשים יש בזה משום לא ילבש".***
         8. ***לבוש מלכות (פרק ד' סעי' כ"ב) – "ומותר לזקן שמקצת שערותיו לבנות לצבוע כל שערות ראשו בצבע לבן".***
         9. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' קי"א) – "מותר לצבוע שערותיו השחורות בלבן, משום דאינו תיקוני נשים, ואפילו אם כוונתו כדי להיות ראוי להיות ראש ישיבה וכדומה שרי".
   4. **צביעת שערותיו בצבע שאין הנשים צובעות**.
      1. מחמיר.
         1. הגריש"א זצ"ל (כרם שלמה הע' נ"ט, אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות כ"א) – "אסור לצבוע שערותיו, גם בצבע שאין הנשים צובעות כן".
         2. כרם שלמה (ס"ק כ"ב אות ב') – "אסור לצבוע שערותיו גם בצבע שאין הנשים צובעות כן".
      2. מיקל.
         1. מהר"ם שיק (יו"ד סוף סי' קע"ג) – "אבל לצבוע אותם אדומות בצבע אדום מאוד לא שמענו שזאת יהי' מעשה הנשים לצבוע לנוי דאין זה נוי לכן נראה לפי ענ"ד דאפשר להתיר לצבוע שערות לבינות לאדומות דזהו אינו לנוי לנשים".
         2. שדי חמד (מערכת ל' כלל קט"ז ד"ה ומכל) – "מהר"ם שיק".
         3. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תצ"ח) – "שאלה: האם יש איסור לצבוע שערות ראשו בצבע שאין הנשים צובעים אותו. תשובה: מותר".
      3. מראי מקומות – אהל יעקב (לא ילבש, סוף הע' קמ"ה).
         1. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ד אות ט"ו) – "שאלה: האם יש איסור לצבוע שערות ראשו בצבע שאין הנשים צובעים אותו. תשובה: יש מחלוקת הפוסקים בזה, עי' שדי חמד ובמהר"ם שיק חלק א' סימן קע"ג".
   5. **צביעת שערות בצבע שאינו מייפה**.
      1. מחמיר.
         1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ה אות י"ד) – "שאלה: אחד שצובע את שערותיו בצבע שאינו מייפה אותו, וכגון אחד שהלבין את שערותיו ורוצה לצבוע אותם בצבע מוזר, האם עבר על איסור לא ילבש. תשובה: כן".
   6. **האם אנשים צובעים השערות, מה הדין הבאים אחריו**.
      1. מחמיר.
         1. שבט הלוי (ח"ג סי' קי"א אות ב') – "לדעתי צריך להחמיר גם בזה"ז, דדוקא לענין מראה שאין עושין לנוי ולקשוט דוקא כידוע, וכן לענין רבוי שערות בגוף שעושין מפני הבזיון, משא"כ מלקט לבנות שהוא נוי האשה במה שהיא רוצה להתראות כבחורה ולא כזקנה, וכן מה שמלקטים היום האנשים הן ישראלים הן גוים פשוט שהוא כדי להראות כבחורים ולא כזקנים וא"כ היינו טעמא דאיסורא ויפה סתמו הפוסקים".
         2. עי' הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ו אות כ"ב) – "שאלה: האם מקילים בזמנינו לצבוע שער לבן או ללקוט שער לבן כשגם האנשים נוהגים כן, כמו שמצינו לגבי הסתכלות במראה, או גילוח שער בית השחי ובית הערוה, שהתירו לעשות כן אם גם האנשים נוהגים כן. תשובה: ראוי להחמיר".
         3. עי' כרם שלמה (ס"ק כ"ג אות ב', הע' ס"א, עי' ס"ק כ' אות ב') – "אם דרך אנשים לצבוע שערותיהן נמי נראה דאסור. [ועדיין צ"ע לדינא]".
         4. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ב אות ח') – "שאלה: האם מקילים בזמנינו לצבוע שער לבן או ללקוט שער לבן כשגם האנשים נוהגים כן, כמו שמצינו לגבי הסתכלות במראה, או גילוח שער בית השחי ובית הערוה, שהתירו לעשות כן אם גם האנשים נוהגים כן. תשובה: אין להקל".
         5. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"א אות י"ח) – "שאלה: האם מקילים בזמנינו לצבוע שער לבן או ללקוט שער לבן כשגם האנשים נוהגים כן, כמו שמצינו לגבי הסתכלות במרא ה, או גילוח שער בית השחי ובית הערוה, שהתירו לעשות כן אם גם האנשים נוהגים כן. תשובה: אינו דומה הסתכלות במראה לצביעה או הוצאת שער לבן מן השחור או גילוח בית השחי. הסתכלות במראה אינו עושה בזה שום מעשה ולכן נהגו להקל בזה. אבל לעשות מעשה בפועל לא שמעתי מקום להקל. ולענ"ד בכל הדברים הללו אין להקל, ולפעמים הוא קרוב לזנות (גילוח שער הערוה)".***
      2. מיקל.
         1. אג"מ (מסורת משה ח"א יו"ד אות פ"ו, ריש עמ' רמ"ט) – "שסיפרתי לרבינו דהנה היום אצל ההמון עם נתפשט שגם אנשים כך צובעים, אמר רבינו אם כן בכלל אין שום איסור, ואמרתי שזה כמו להביט בראי שבעצם אסור, והיום שנתפשט מותר, והסכים רבינו, וסיים רבינו שאם זה נכון, שנתפשט, אז בכלל מותר".
         2. אור יצחק (ח"א יו"ד סי' כ"ח, ח"ב ענינים שונים סי' ב') – "צביעת שער באיש ... בזמנינו שהרבה מן הגברים צובעים מן השער ... מותר לכל אחד לצבוע. ועיין בפרישה והובא ג"כ ברע"א על הדף ביו"ד סי' קפ"ב, שאף אם הנכרים נהגו כן כבר מותר לישראל".
      3. מראי מקומות.
         1. הגרשז"א זצ"ל (מנשים באהל יו"ד אות ס"ד, עמ' ר"ל) – "אלא דמסתפק דיתכן ובזמנינו שהרבה גברים צובעים את שערם דהוי כהסתכלות במראה דלא חשיב דרך נשים, וע"ז אמר אאמו"ר (שליט"א) [זצ"ל] דמשום כך אין להתיר, דאינו דומה לראי, דהסתכלות בראי הוי רק פעולה של נשים ואמצעי בכדי להתייפות ובזה היכא דאינו דרך נשים מותר, אבל צביעה הוי כמו לבישה ממש, וי"ל".
         2. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תצ"א, אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"ב אות כ"ח) – "שאלה: האם מקילים בזמנינו לצבוע שער לבן או ללקוט שער לבן כשגם האנשים נוהגים כן, כמו שמצינו לגבי הסתכלות במראה, או גילוח שער בית השחי ובית הערוה, שהתירו לעשות כן אם גם האנשים נוהגים כן. תשובה: אין האנשים נוהגים כן".
         3. לבוש מלכות (פרק ד' סעי' כ"א) – "במקום שנהגו הגברים לצבוע שערות הראש בכל מיני צבעים יש להם ע"מ שיסמוכו, ומ"מ על זה וכיו"ב נאמר הרהק מן בכיעור ומן הדומה לו".
         4. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' ק"י) – "במקום שגם אנשים צובעים שערותיהם י"א שמותר לאיש לצבוע, ויש מחמירים".
   7. **כדורים** (pills): **צביעת השערות על ידי כדורים**.
      1. מיקל.
         1. הגריש"א זצ"ל (תל תלפיות חס"ח [תשרי תשע"ג] עמ' נ"א אות שנ"ז, משנת איש ח"א עמ' קי"ג) – "שאלתיו באברך צעיר שהתחילו שערותיו להלבין [בגיל כד] ואשתו לא מסוגלת לעמוד בזה, האם מותר לצבוע שערות. - והשיב דאסור לצבוע. ושאלתיו האם מותר ע"י עכו"ם. - והשיב דבזה לא מקליש האיסור ע"י העכו"ם, דהאיסור הוא התוצאה. ושאלתיו האם ע"י כדורים, והתיר [אבל לא בשופי]".
            1. ביאור הדבר: עי' מנשים באהל (יו"ד הע' פ"ו, עמ' ר"ל).
      2. מחמיר.
         1. חלקת יעקב (יו"ד סי' פ"ז) – "ולפע"ד פשיטא דאסור ...".
         2. אג"מ (יו"ד ח"א סי' פ"ב) – "אודות הרפואה שהמציאו הרופאים שאם לוקחים אותו חוזרים השערות הלבנות למראיהן הראשון לשחור או לאדום שג"כ אסור מצד לא ילבש גבר כמו שאסור לצובען כדאיתא בש"ע יו"ד סי' קפ"ב יפה הורה. ואבאר קצת דהנה הנידון כאן הוא אם איסור זה דלא ילבש שהוא גם על כל תקוני נשים הוא על עצם המעשה שלובש ומתקשט בהמלבושים וקשוטים שעושות הנשים. או שהאיסור הוא על מה שיוצא מזה שהוא מלובש ומקושט כמו הנשים. דאם נימא שהוא על עצם המעשה אין לאסור. לא מבעיא אם נשים אין עושות ע"י לקיחת רפואה זו אלא ע"י צביעה, שאין עושה כלל כמעשה הנשים אלא אף אם הנשים עושות ע"י לקיחת הרפואה נמי לא היה שייך לאסור כיון דלקיחת הרפואה אין בזה מעשה נשים דוקא דלא שאני משאר רפואות ואין בלקיחה זו שום היכר מעשה נשים שיהיה שייך לאסור. אבל אם נימא דהאיסור הוא על מה שיוצא מזה שהוא מלובש ומקושט כמו הנשים יש לאסור אף אם הנשים אין עושות כלל באופן זה כיון דעכ"פ יהיה מאיזה אופן שהוא הרי שינה שערותיו מלבנות לשחורות שהוא מעשה נשים שאסור ... וכיון שנתברר שהאיסור הוא ע"מ שנעשה מקושט כנשים בכל אופן שנעשה אף שלא באופן שעושות הנשים ודאי יש לאסור ליקח הרפואה אף דרך הפה שעושה שיחזרו השערות הלבנות לכמות שהיו כדלעיל. וכן יש לאסור לעשות ע"י גרמא דכל החלוק בין מעשה לגרמא הוא כשהאיסור הוא על המעשה שייך לחלק איך נעשה אם ע"י מעשה גמור או רק ע"י גרמא אבל מכיון שהאיסור הוא ע"מ שנעשה מקושט אין שייך לחלק דאם גם ע"י גרמא נעשה מקושט הוא האיסור ממש. ולכן יפה הורה הדר"ג שאסור".
         3. בצל החכמה (ח"ה סי' קכ"ז אות ג') – "אסור לישראל לבלוע תרופה שבסיבתה יהפך שער לבן שבשערות ראשו או זקנו לשחור".
         4. כרם שלמה (ס"ק כ"א אות ג') – "אסור לצבוע השערות גם ע"י רפואות שבולעים לצורך צביעת השערות".
         5. ודרשת וחקרת (ח"ד יו"ד סי' ט' אות ב') – "ליקח תרופה דרך הפה שיגרום ששערותיו הלבנות יהיו שחורות ... מכיון שהוא עושה מעשה הקישוט, באופן הנהוג, שנוהגות הנשים, בודאי יש לאסור הדבר, דלא איכפת לן האיך נעשו שערותיו לבנות, דסוף סוף הוא עושה מעשה קישוט דנשים ואסור כנלענ"ד".
         6. ויצבר יוסף (ח"ב סי' ס"ו) – "שיש יאסור לצבוע את השער אף ע"י תרופות. ומיהו אם הדבר הזה מפריע לו לשידוך או לעבודה, הנה מצאנו כמה מהפוסקים שהתירו לשם כך ...".
         7. באר שרים (ח"ו סי' ס', דפו"ח יו"ד סי' נ') – "אך ליקח תרופות להפוך שערות לבנות לשחורות אסור".
         8. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' קי"ג) – "אסור לצבוע השערות גם על ידי תרופות שבולעים לצורך צביעת השערות".
      3. מראי מקומות – מהר"י שטייף (סי' נ"ה), לבוש מלכות (פרק ד' סעי' כ"ג).
         1. יביע אומר (***חי"א יו"ד סי' י"ד אות ג',*** מעין אומר ח"ד פרק ד' סי' ט', עי' סי' ד') – "שאלה: אדם ששערותיו מתחילות להלבין, האם מותר לו לקחת כדורים הגורמים לשינוי צבע השער מצבע לבן לצבע שחור. תשובה: לא כדאי".
   8. **כדורים שלא צובעים השער רק מונעים מצבע לבן**.
      1. מיקל.
         1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ג אות ה') – "שאלה: האם מותר ליטול כדורים (תרופה) שרק מונע מגידול שער לבן, ולא צובע אותם. תשובה: מותר".
         2. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תצ"ג, אהל יעקב לא ילבש עמ' קל"ט אות ו') – "שאלה: האם מותר ליטול כדורים (תרופה) שרק מונע מגידול שער לבן, ולא צובע אותם. תשובה: כן".

עי' הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב, לא ילבש סוף עמ' ש"ו) – "האם מותר ליטול כדורים שרק מונע מגידול שער לבן, ולא צובע אותם. והשיב וז"ל, תלוי אם גם גברים עושים כן".

* + - 1. באר שרים (ח"ו סי' ס', דפו"ח יו"ד סי' נ') – "סוף דבר דמכל הני טעמא שכתבתי נלענ"ד שרי ליקח תרופות כדי למנוע ששערו יתלבן".
      2. אהל יעקב (לא ילבש, סעי' קי"ד) – "מותר לבלוע כדורים שלא צובעים את השער, אלא רק מונעים שהשער ישתנה לצבע אפור או לבן".

1. אנשים לגלח הזקן - רק מצד לא ילבש (לשאר איסורים: עי' סי' קפ"א, לשיטות ומראי מקומות).
   1. **מחמיר: מצד לא ילבש**.
      1. עי' תרגום יונתן (פר' דברים פרק כ"ב פסוק ה') – "וְלָא יְסַפֵּר גְּבַר בֵּי שֵׁיחַיַא וְעִרְיְיתֵיהּ **וּבֵי אַנְפּוֹי** לְאִיתְחֲמָאָה הֵיךְ נְשָׁא".
         1. כדאי' בחלקת יואב (ח"ב סוף סי' כ"ח, יו"ד סי' פ"ט), והגרח"ק זצ"ל (אורחות יושר פרק ה').
         2. אמנם עי' משנה הלכות (חי"ט סי' קל"ב, סי' קל"ד) – "ודע, דבתרגום יונתן ... והנה לכאורה מפורש מתרגום יונתן הנ"ל, דהמספר בי אנפוי היינו על כרחך הזקן, ואם כן מפורש דיש בו משום לא ילבש. אמנם כד דייקינן, ליכא מכאן ראיה ואדרבה ראיה להיפוך, **חדא** דהרי הכניס בחדא מחתא ציצית ותפילין, והנה פשוט דבציצית ותפילין לא קיימא לן כוותיה, וראיה ממיכל בת שאול ועוד (עי' עירובין דף צ"ו ע"א), ואם כן גם בהא אפשר דלא קיימא לן כוותיה. **והשנית**, דנראה דהתרגום יונתן דייק לאיתחמאה היך נשא. וכוונתו, דדוקא אם מתכוין להיות נראה כנשים אז איכא איסור, אבל במסתפר סתם ליכא איסור, ובזה ודאי אפילו ציצית ותפילין אם לובשת לשם שתתראה כאיש חייבת אבל בסתם לא. ועוד בו **שלישיה**, דיש לומר דהתרגום יונתן סבירא ליה כרבינו יונה (אגרת התשובה שם), דתחת גרונם נמי אסור, 'ובי אנפוי' קאי תחת גרונם או בשאר מקומות. **ורביעי** בקודש נראה, לפי מה שכתבו הפוסקים (עי' שו"ע יו"ד סי' קפ"ב ס"ה), דאשה לא תספר שערות ראשה שתהא נראית כאיש, ואיש לא יספר שערות ראשו שיהא נראה כאשה. וזה שכתב, לא יספר גבר בי שיחיא וערייתיה ובי אנפוי לאיתחמאה היך נשא. כלומר, שאל יסתפר באופן שיהא נראה כאשה, ומיירי אשערות הראש גם כן עם הזקן, ויספר כאשה זה הוא בכלל איסור של 'לא ילבש', ודו"ק בכל זה. על כל פנים כתב מפורש 'לאיתחמאה היך נשא'. כלומר, שהאיסור הוא שמסתפר כדי להיות נראה כאשה, אבל בתספורת סתם נראה דאין לאסור".
         3. הר"ש וגשל (קול התורה חס"ו עמ' ד"ש) – "בתרגום יונתן ... והנה ע"כ מרבר ע"י תער דהא לא אסר בית השחי מדאורייתא ע"י מספרים כעין תער. ואח"כ מוסיף שלא יגלח בי אנפוי להראות כמו אשה, וזה ג"כ בתער דוקא אסור מן התורה, ויתכן דזהו המקור של הח"ח".
      2. צמח צדק (לובאוויטש, יו"ד סי' צ"ג) – "יש בזה ג"כ הלאו דלא ילבש גבר ביותר מבשחי וערוה ע"כ מה"ט י"ל ג"כ דאסור. וא"כ במספרים כעין תער ודאי אסור אך העיקר **דאף שלא כעין תער אסור**".
      3. ח"ח (ספר המצות ל"ת קע"ז) – "וב'ספר החנוך' כתב, שעל השחתת זקן עובר עוד שני לאוין, חוץ מחמשה לאוין הנזכרים לעיל, דהיינו ... ולא ילבש גבר שמלת אשה".
         1. אמנם, עי' ספרו תפארת אדם. וצ"ב.
         2. אנציקלופדיה תלמודית (כרך ל"ד ערך לא ילבש הע' ש"ט) – "עי' ספר המצוות הקצר (לח"ח) ל"ת קעז בשם החינוך, ולפנינו בחינוך **אינו**".
      4. כלי חמדה (פר' כי תצא אות ז') – "שגילוח הזקן אסור במספרם אף שלא כעין תער משום לא ילבש גבר".
      5. דרכי תשובה (ס"ק י"ח, סי' קפ"א ס"ק י"ז).
      6. חלקת יואב (ח"ב סוף סי' כ"ח, יו"ד סי' פ"ט) – "הצ"צ ... רק ראה זה דבר חדש מצאתי, ולא ראיתי מי שהביאו, תרגום יהונתן ...".
      7. הגרח"ק זצ"ל (אורחות יושר פרק ה') – "ובתרגום יונתן אי' שעובר בזה משום לא ילבש גבר שמלת אשה והיינו אפי' אם מספר במספרים וכ"כ החינוך והוסיף ג"כ שעובר משום ובחוקותיהם לא תלכו והביאו החפץ חיים בספר המצות הקצר".
      8. עי' אבן ישראל (צהר ח"ג עמ' קמ"ז ד"ה כבר) – "שגלוח הזקן או יפויו כשנעשה לקשוט כלול בלא ילבש".
      9. עי' פרדס יוסף (פר' כי תצא עמ' תתקי"ז אות ב').
      10. עי' כרם שלמה (ס"ק כ"ה אות ב').
   2. **מיקל: אינו עובר לא ילבש**.
      1. חת"ס (החדשות סי' ל') – "אך עתה בעו"ה קלקלתינו תקנותינו, **שכבר הורגלו** רובא דרובא במדינתינו להסיר שערות הנ"ל ואין כאן משום לא ילבש ולא משום חוקת הגוים".
      2. משפטי עוזיאל (כרך ב' יו"ד סי' כ"ד) - לשונו מובא לקמן.
      3. שרידי אש (ח"ב סי' מ"א אות ל"ג ד"ה ועל, עמ' תע"ו) - לשונו מובא לקמן.
      4. קנין תורה בהלכה (ח"א סי' ס"ז אות ג') – "בשו"ת צ"צ ... לא נתקבל פסקו ומתירים העברת הזקן שלא בתער".
      5. דברי שלום (יו"ד סי' נ"ו) – "ומדברי מרן שכתב מותר בכעין תער א"כ מוכח דלא שייך כלל איסור לא ילבש".
      6. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ס"א) - לשונו מובא לקמן.
      7. הגרמצ"א ביק זצ"ל (אג"מ יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה ומה) - לשונו מובא לקמן.
      8. משנה הלכות (מצות המלך מצוה תקמ"ג) – "ואינו נראה".
      9. יביע אומר (ח"ט יו"ד סי' י' אות י', אות י"א).
      10. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' קפ"א סעי' ב') – "אין בזה לא משום הלאו 'דלא ילבש גבר שמלת אשה'".
   3. **טעמים להקל**.
      1. מנהג לאנשים לגלח.
         1. משפטי עוזיאל (כרך ב' יו"ד סי' כ"ד) – "נראה שאחרי דהשתרבב המנהג שרוב הגדול של הגברים מגלחים זקנם. על ידי כך אין תגלחת הזקן או השערות בגדר שמלת אשה".
            1. ישראל מתחיל באיסור - תלוי במחלוקת הרשב"א ולכאורה הר"ן, עי' לעיל.
      2. מנהג גוים לגלח.
         1. שרידי אש (ח"ב סי' מ"א סוף אות ל"ג, עמ' תע"ו) – "שכן האנשים בזמננו נוהגים כן. ואפילו אם לא נשגיח על אנשים מאחינו בני ישראל העבריינים, כדעת המהרש"ל ביש"ש שם, הנה גם הגויים עושים כן, וכבר כתב בדרישה סי' קפ"ב, שאם נהגו הגויים כן, יש להתיר, וכן אם הנהיגו כולם יחד אף בישראל ואין מוחים בידם. והמחמיר תבוא עליו ברכת הגה"ק ז"ל".
         2. תשובות והנהגות (ח"ה סי' רס"ד ד"ה ויש) – "ויש מחמירים שלא לספר הזקן לייפות משום איסור 'לא ילבש', וכדעת ה'צמח צדק' זצ"ל שחושש במספר הזקן לאיסור תורה ד'לא ילבש'. ומיהו נראה, שלפי הרמ"א (סי' קנ"ו) שמתיר לאנשים להסתכל במראה כיון שנהגו כן, גם כאן אין לאסור (עיין בהגהות רע"א ר"ס קפ"ד בשם הפרישה שאפילו כשעכו"ם נהגו כך, כבר אין בזה איסור לא ילבש), אבל בהגהות הגר"א שם (סי' קנ"ו) חולק על הרמ"א שמתיר, וראוי לדקדק ולמנוע, ואולי שייך גם בזה מש"כ הרמ"א שם, 'וחברים נמנעים בכל מקום'".
            1. עי' החולקים לעיל.
      3. האיסור על מעשה, ולא על התוצאה.
         1. אמרי דוד (הורוויץ, סי' קע"ד) – "אלא ודאי במעביר זקן ליתא משום לי"ג וטעמא רבה אית בי' כיון דאינה נוהגת בנשים כלל אינה דומה ללא ילבש גבר כי הנשים לא יגלחו זקנם דאין להם".
         2. הגרמצ"א ביק זצ"ל (אג"מ יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה ומה) – "מהא שנתפשט היתר גלוח הזקן במספרים וגם בדורות הראשונים היו נוהגין היתר, דלא כסברת הצ"צ החדש לאסור מטעם תיקוני נשים, ואם האיסור הוא שלא יהא מקושט כנשים היה לן לאסור אלא ש"מ דהאיסור הוא שלא יעשה כמעשה שעושות הנשים לקשוט שזה אין עושות לכן מותר".
            1. חולק, האיסור על התוצאה – אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ס"א, עי' לקמן).
      4. לראות שינוי.
         1. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה ומה) – "א"א לעשות בתספורת ממש כבנשים שלא היו שערות אצלם כלל ול"ד לשער בית השחי ובית הערוה שגם אצלן יש שערות והן מעבירות אותן".
      5. אינו קישוט נשים.
         1. שרידי אש (ח"ב סי' מ"א עמ' תע"ו) – "וכל קישוט נשים אסור, משא"כ גילוח הזקן אינו קישוט נשים, שאין להם זקן".
         2. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה ומה) – "שליכא איסור דקשוטי נשים בתספורת הזקן דהאיסור נאמר בדברים שעושות הנשים לקשט וליפות את גופן כמו בגדים שמפורש בקרא לא ילבש שמלת אשה וילפינן מזה כל עניני קשוטים אף אלו שעושות בגוף עצמו כמו העברת שער בית השחי ובה"ע שישנן גם בגוף הנשים ומסירות אותן ליפות גופן אבל שער הזקן שנבראו הנשים כן, ולא מצד תיקון יופי הם בלא שערות בזקן, לא שייך למילף מאיסור לבישת שמלת אשה שהם דברים אחרים שמקשטות הגוף בהם".
   4. מראי מקומות – גר"א (יו"ד סי' קפ"א סוף אות י"ח), שד"ח (מערכת ג' אות ע"ה).
      1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ב' סוף הע' ל"ד) – "וביקש ממקורביו (שהיו כבר נשואים) שיאותו לגדל זקנם. **מלבד שהעיר איך מחמירים בכל הדברים ואילו בזה אין חוששין** למש"כ הצ"צ (ליובאויטש, חיו"ד סי' צ"ג) דאית בי' משום לא ילבש, הגם דדברי חידוש הם".
2. איש להסתכל במראה (mirror).

תוספתא (ע"ז פרק ג') – "ישראל המסתפר מן הגוי, רואה במראה. מן הכותי, **אין רואה במראה**. התירו לבית רבן גמליאל להיות רואין במראה מפני שהן קרובין למלכות".

* 1. **אסור מדרבנן או מדאורייתא**.
     1. מדאורייתא.
        1. השואל במהרש"ם (ח"ב סי' רמ"ג) – "התירו להסתכל במראה שלא יחבול בעצמו וזה **אסור מה"ת** משום לא ילבש".
     2. מדרבנן.
        1. אור זרוע (ח"ד פסקי ע"ז סי' קנ"א) – "אין כבודו להסתכל במראה כדי ליפות עצמו ודמי לשמלת אשה ואסרו עליה רבנן".
        2. שרידי אש (יו"ד סי' מ"א אות כ"ו ע' תע"ב) – "שהאיסור להסתכל במראה אינו מהתורה".
        3. כרם שלמה (ס"ק כ"ד) – "והוא מדרבנן".
        4. בגדי איש (פרק ו' סעי' א') – "לרוב פוסקים הוא מדרבנן".
     3. מראי מקומות – כנסת הגדולה (סי' קפ"ב, על הצד השו"ע), יד הקטנה (הל' ע"ז פרק ו' ס"ק פ"ב ד"ה ותו), פרדס יוסף (פר' כי תצא עמ' תתק"כ אות ט').
  2. **מחמיר גם בזה"ז: אע"ג שדרך האנשים לראות ג"כ במראה**.
     1. טור (סעי' ו') – "אסור להסתכל במראה לפי שהוא תכשיט בנשים אם לא לצורך".
     2. מחבר (סעי' ו') ***–*** "אסור לאיש להסתכל במראה".

מחבר (סי' קנ"ו סעי' ב') ***–*** "אסור לאיש להסתכל במראה, משום לא ילבש גבר (דברים כב, ה), אלא אם כן משום רפואה, כגון שחושש בעיניו, או שמספר עצמו, או אם מסתפר מן העובד כוכבים בינו לבינו. וכדי ליראות אדם חשוב, מותר לראות במראה".

* + 1. ס' חרדים (פרק כ"ט אות ס"ט) ***–*** "ובשלחן ערוך בספר יורה דעה סימן קנו, אסור לאיש להסתכל במראה משום לא ילבש גבר שמלת".
    2. גר"א (סי' קנ"ו ס"ק ז') – "הר"ן ... ודבריו צ"ע למה לא אוקמיה במקום שלא נהגו רק הנשים והא אמרינן שם בהדיא והאיש אף בחול אסור אלמא מדינא אסור וע"ז קאמר לבית רבי התירו כו' והביאו תוס' דעבודת כוכבים שם וגם דבריו אינן נראין מה שחילק בין מקום שנהגו דאמרינן בשבת נ' ב' מגרר אדם כו' ואם בשביל כו' ואף מאן דפליג שם דוקא משום כבוד קונו אבל כה"ג ודאי לא ואמרינן (שבת צ"ד ב' מכות כ' ב') ללקט לבנות כו'".
    3. חכמת אדם (כלל צ' סעי' ב') ***–*** "אסור לאיש להסתכל במראה אם לא משום רפואה או להסתפר".
    4. תשובות הגר"ח (יו"ד אות תתתתתק"ז) – "מי שאביו מצוה עליו להחמיר שלא להסתכל במראה, האם חייב לשמוע לו. (מב"א). ת. אסור עפ"ד להסתכל במראה".

עי' הגרח"ק זצ"ל (כל משאלותיך, הו"ד בדברי שי"ח גליון רצ"ג [פר' כי תצא תשע"ח] עמ' ב') – "סיפר חמי זצ"ל שהיה הולך לטייל עם מרן הגרי"ז ולפני שיצא מהבית היה הגרי"ז נעמד על יד הראי ומסדר את עצמו. תשובה: החזו"א הקפיד שלא להסתכל כלל בראי.

אם גם היום יש איסור להסתכל בראי כי כיום דרך אנשים גם כן להסתכל. תשובה: אבא וחזו"א החמירו בזה. החזו"א סיפר לי כי פעם אחת היה בברלין והיה שם בית שכולו ראי ולא ידע מזה, וראה שהולך אדם נגדו אז זז הצידה ושוב הולך כנגדו ושוב זז הצידה עד שנתקע בו כנגדו ואז ראה שזה ראי.

איך מגיע החזו"א לברלין. תשובה: אינני יודע, אבל הוא עצמו סיפר לי כן.

ושוב הזכרתי את הסיפור הנ"ל בשם חמי ממרן הגרי"ז שלפני יציאתו היה נעמד ע"י הראי ומסדר הזקן וכו'. תשובה: כיון שהיה מסתכל בראי לתפילין, אצלו לא היה זה כלי אשה. ומה שהרבה מקילים היום, תמיד המזלזלים היו מסתכלים אך על ידי כך לא ישתנה הדבר.

ואם לא מסתכל להתייפות ולסדר עצמו אלא רק סתם לראות את צורתו. תשובה: כדאי להיזהר".

* + 1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תק"ב) – "שאלה: האם יש ענין שאברכים לא יסתכלו במראה משום שחברים לא מסתכלים במראה משום לא ילבש, או בזמנינו אין ענין לומר לאברכים למנוע מזה. תשובה: הגר"א אוסר".
  1. **מיקל בזה"ז: כיון שדרך האנשים לראות ג"כ במראה**.
     1. רמ"א (סי' קנ"ו סעי' ב') ***–*** "וי"א הא דאסור לראות במראה היינו דוקא במקום דאין דרך לראות במראה רק נשים, ואית ביה משום לא ילבש גבר (דברים כב, ה) אבל במקום שדרך האנשים לראות ג"כ במראה, מותר. ואפילו במקום שנהגו להחמיר, אם עושה לרפואה שמאיר עיניו, או שעושה להסיר הכתמים מפניו או נוצות מראשו, שרי. **וכן נהגו**".
     2. גינת ורדים (יו"ד כלל ו' סי' י"ב) – "ואפי' החכמים מקילין בזה כיון שמנהג המקו' לראות במראה ולהעביר שער גם האנשים".
     3. רע"א (על סעי' ו') – "אבל במקום דגם אנשים מסתכלים ליכא איסור רק החברים נמנעים מזה. וכההיא דסעיף א'".
     4. תפארת ישראל (ע"ז פרק ב' אות י"ב) – "מיהו הא דבלא גלוח אסור לראות במראה משום לא ילבש גבר [כי"ד קנ"ו וקפ"ב] היינו רק במקום שלא נהגו האנשים לראות במראה, דאל"כ שרי, כר"ן הכא".
     5. גליון מהרש"א (על סעי' ו') – "ובמקום שרגילין האנשים לראות כמו הנשים שרי".
     6. קיצור שו"ע (סי' קע"א סעי' ג') ***–*** "אסור לאיש להסתכל במראה. ואם רואה משום רפואה, או שמספר עצמו, או כדי להסיר הכתמים מעל פניו או הנוצות מראשו מותר, ובמקום שהדרך הוא שגם האנשים רואים במראה, בכל ענין מותר".
     7. דברי חיים (יו"ד ח"ב סי' ס"ב) – "כל הפוסקים הסכימו גבי מראה [יו"ד סי' קנ"ו סעיף ב' ברמ"א] וכל מקום באם נשים ואנשים עושים דבר זה לא שייך לאו דלא ילבש כיון שבמקום זה גם אנשים נוהגים כן".
     8. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב סוף עמ' ע"ב) – "הסתכלות במראה שבזמנינו שרגילים הגברים להסתכל במראה - זה מותר".
     9. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות כ"ה) – "בזמנינו אין נמנעים מלהסתכל במראה, ואין איסור של לא ילבש".
     10. יחוה דעת (ח"ו סי' מ"ט) ***–*** "בזמנינו שגם האנשים דרכם להסתכל במראה, אין בזה משום לא ילבש גבר שמלת אשה, ומותר להסתכל במראה **אפילו לתלמידי חכמים**".
     11. כרם שלמה (ס"ק כ"ה).
     12. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' קפ"ב סעי' ה') – "בזמן הזה גם האנשים דרכם להסתכל בראי לתקן עצמם ומלבושם, ואין בזה איסור משום 'לא ילבש'. ויש להתיר בזה גם לתלמידי חכמים כדי לתקן לבושם".
     13. ***נזר כהן (ח"א יו"ד סוף סי' ז') –*** "ובזמנינו מותר לגבר להסתכל במראה לפי שהדרך כיום ברוב ככל המקומות שגם הגברים מסתכלים במראה".
  2. **הסתכלות במראה לזמן מומשך**.
     1. מחמיר.
        1. ***שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ג אות י') – "שאלה: ומאידך לדעת המקילים להסתכל במראה, אם גבר מסתכל במראה לזמן ארוך, (כמו שנהוג אצל נשים) האם לכו"ע זה אסור, או כיון שהתירו להסתכל במראה משום שהאנשים נהגו כבר התירו גם כן בכל אופן. תשובה: יש להקל רק לראות אם אינו מלוכלך, אבל לא להסתכל הרבה זמן שזה מתקוני נשים".***
        2. ***שואלין ודורשין (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"ב אות כ') – "שאלה: ומאידך לדעת המקילים להסתכל במראה, אם גבר מסתכ ל במראה לזמן ארוך, (כמו שנהוג אצל נשים) האם לכו"ע זה אסור, או כיון שהתירו להסתכל במראה משום שהאנשים נהגו כבר התירו גם כן בכל אופן. תשובה: מה שהתירו להסתכל בימנו במראה, זה כשהוא לצורך. אבל כשאינו לצורך, אינני רואה היתר בזה. ואם מסתכל זמן רב יתכן ויש לחשוש ללא ילבש מלבד כמה דברים לא טובים שיוכלים לצאת מזה".***
        3. ***עי' נזר כהן (ח"א יו"ד סוף סי' ז') –*** "שבהסתכלות יתירה שאין דרך הגברים להסתכל כ"כ גם בזמננו, אפשר שיש איסור גם משום לא ילבש".
        4. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' קכ"ב) – "ובכל אופן אינו ראוי לאיש להסתכל במראה לזמן ממושך כדרך הנשים".***
     2. מיקל: אין לחלק.
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות תק"ד, אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"ג אות ל') – "שאלה: ומאידך לדעת המקילים להסתכל במראה, אם גבר מסתכל במראה לזמן ארוך, (כמו שנהוג אצל נשים) האם לכו"ע זה אסור, או כיון שהתירו להסתכל במראה משום שהאנשים נהגו כבר התירו גם כן בכל אופן. תשובה: מסתמא להמקילים מותר".
        2. ודרשת וחקרת (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קע"א אות ח') – "ובמקום שנהגו גם אנשים להסתכל שהתיר הרמ"א לא מצינו חילוק בין ראיה קצרה לזמן ארוך, אבל בודאי מגונה הוא לאיש לעבור זמן ארוך לפני מראה והוא גם ביטול תורה וביטול זמן, וע"ע רבינו בחיי כי תצא כב-ה וזוהר הקדוש פרשת אחרי מות דף עה: ברבי אבא קפוטקיא וכו' עי' שם".***
  3. **בזה"ז שמיקל**, **האם יש ענין לחברים להחמיר**.
     1. עדיין נכון להחמיר [אם אין שום צורך].
        1. ר"ן (ע"ז דף ט: ד"ה שומט) – "ואילו בתוספתא תניא התירו לבית ר"ג לראות במראה מפני שהן זקוקין למלכות והכי איתא בירושלמי יש לומר דבכל מקום שרגילין האנשים להסתכל במראה כמו הנשים מותר וליכא משום לא ילבש גבר שמלת אשה ושמעתא דהכא ומתני' בשבת ותוספתא נמי בהכי איירי ואפ"ה הוצרכו להתיר לבית רבן גמליאל לפי שהחברים היו נמנעים בכ"מ".
        2. גר"א (סי' קנ"ו ס"ק ז') – "ומ"מ כ' דהחברים נמנעים בכ"מ".
        3. רע"א (על סעי' ו') – "במקום דגם אנשים מסתכלים ליכא איסור רק החברים נמנעים מזה. וכההיא דסעיף א'".
        4. גליון מהרש"א (על סעי' ו' [לשונו מובא לעיל], סי' קנ"ו על רמ"א סעי' ב') – "זולת החברים נמנעים בכל מקום".
        5. דרכי תשובה (סי' קנ"ו ס"ק ז').
        6. משנה הלכות (חי"א סי' ל' ד"ה ולפענ"ד) - לשונו מובא לעיל.
        7. כרם שלמה (ס"ק כ"ה אות ב').
        8. ***חשוקי חמד (ע"ז דף כט.).***
        9. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' קכ"ג)***.
     2. מראי מקומות – יחוה דעת (ח"ו סי' מ"ט, לשונו מובא לעיל), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' קפ"ב סעי' ה', לשונו מובא לעיל).
  4. **העמדת מראה בחדר המדרגות כשחלק מהדיירים מתנגדים: בזמן הזה**.
     1. ***חשוקי חמד (ע"ז דף כט.) – "מתוך זה ניתן להקיש וללמוד לענייננו שאין לכוף בן חצר המתנגד להעמדת ראי בחדר המדרגות כאשר יש בדבר חשש איסור, ואף במקום שמנהג המדינה הוא להעמיד ראי, אי אפשר לכוף בן חצר החפץ במדת חסידות ובמיוחד כאשר יש בדבר חשש איסור".***
     2. ***אהל יעקב (לא ילבש, סעי' קכ"ה) – "בבית משותף שחלק מהשכנים רוצים לשים מראה בחדר המדרגות וחלק לא רוצים, נראה שאין הם יכולים לכוף את שאר השכנים לכך, כיון שיש בזה חשש איסור".***
  5. **הסתכלות בחלון**.
     1. בגדי איש (פרק ו' סעי' י') – "יש להסתפק אם מותר להסתכל בחלון או במקום שמשתקף דמותו דרכו לצורך נוי. [די"ל שכיון שאין דרך הנשים להתנאות בו וגם א"א לראות דרכו באופן ברור כמראה מותר, ומאידך י"ל דכיון שדומה למראה אסור אף שאין דרך אשה בזה והיה נראה לדמותו לחיכוך שיער בית השחי בבגדו שמותר כיון שאין דרך נשים בו כלל וגם בתוצאה של הנוי שונה מאשה אך עיין בביאורים שם מש"כ בזה ולפי"ז אין ראיה, ובמקום שהאנשים מסתכלים במראה יש להקל בזה דבלא"ה דעת רוב האחרונים להקל בזה, וגם לחבירים מותר כמש"כ בפ"ה הערה י"א בשם הגינת ורדים שמותר לגלח במספריים שלא כעין תער במקום שהאנשים מגלחים שיער בית השחי אף לחבירים כיון שאין זה כדרך נשים]".
  6. מראי מקומות ***–*** סמ"ג (סוף ל"ת מ"ה), דרכי תשובה (סי' קנ"ו ס"ק ו'), אג"מ (יו"ד ח"ב סי' ס"א ד"ה הנה), יביע אומר (ח"ג או"ח סי' א', סי' ב'), שבט הקהתי (ח"ה סי' קנ"ה), ***ביצחק יקרא (סי' ש"ב ס"ק ס"ד, ומילואים)***, בגדי איש (פרק ו'), בית מתתיהו (ח"ג סי' כ' אות א' ד"ה אולם).
     1. שלמת חיים (סי' תמ"ג) – "נראה העיקר שיש בו צורך ואין כוונתו להתנאות".
     2. חזו"א (ארחות רבנו הוספות לח"א עמ' ל"ז, דפו"ח ח"ב עמ' ד"ש אות ל"ב, ח"ד עמ' פ"א אות ו') – "ספר לי הגרח"ק שמרן החזו"א זצוק"ל לא הסתכל במראה ולא הכיר את צורתו הק', וספר מרן על עצמו בהיותו בברלין (כנראה לצורך רפוי) נזדמן לבית שבו הי' תלוי מראה על הקיר מול הנכנס ובהכנסו ראה מרן במראה שאחד הולך כנגדו ונטה מרן הצדה וכן עשה זה שבא ממולו, עד שמרן התנגש במראה וראה שזה הוא בעצמו".
     3. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' רל"ד אות מ"ו, דפו"ח ח"ב עמ' ד"ש אות ל', ח"ד עמ' פ"א אות ד') – "פעם דברתי עם מו"ר (שליט"א) זצוק"ל בענין המחבר והרמ"א ביו"ד סי' קנ"ו ס"ב שכתב שמותר להסתכל במראה לרפואת העיניים ואמר לי מו"ר שמסתכלים באופן כזה שלא יראה במראה את פניו ורק את עיניו בלבד יראה לרפואה, (חזינן שמו"ר החמיר להסתכל במראה משום לא ילבש, ועי' בב"י שם שהביא בבדק הבית כמו שהורה מו"ר)".

קהלות יעקב (ארחות רבנו הוספות לח"א עמ' ל"ו, דפו"ח ח"ב עמ' ד"ש אות ל"א, ח"ד עמ' פ"א אות ה') – "ברצוני לציין כאן אף שמו"ר בעצמו לא הסתכל במראה מ"מ הי' מראה גדולה בביתו לצורך זוג' הרבנית ועמד מגולה על שידה בחדר הקטן שבו גם אכל מו"ר, (כך הי' בשתי הדירות האחרונות). גם בעובדא זו חזינן גדלותו של מו"ר זצוק"ל זי"ע שהתחשב בצרכי רעיתו (מראה זה לצרכה, ומה"ט האיש עובר לא ילבש וכו') אף שעי"כ מסתמא עמד מו"ר יום יום בנסיונות שלא להסתכל במראה כהנהגתו הק' (כנראה בחדר אחר לא הי' שייך שיעמידוה, הי' למו"ר שני חדרים נוספים, חדר ספרים שבו למד שם ודאי לא שייך, וחדר שינה גם שם לא שייך מטעם צניעות, א"כ נשאר להעמידו רק בחדר הקטן שבו גם אכלו)".

* + 1. דרך שיחה (ח"א עמ' תקצ"ד, ***ח"ב עמ' תל"ג ד"ה החמיר***) – "שאלה: אם יש היום איסור להסתכל ב'מראה', כי כיום גם דרך אנשים להסתכל בה. תשובה: אבא והחזו"א זצ"ל החמירו בזה, (עיין יו"ד סי' קנ"ו ס"ב ברמ"א וגר"א שם). וסיפר לי החזו"א שפעם אחת היה בעיר אחת והיה שם בית שכולו ראי, לא ידע החזו"א מכך וראה שהולך אדם כנגדו וזז לצד, ושוב ראה אדם הולך כנגדו וזז לצד, עד שנתקע בו כנגדו, רק אז הבין כי זו 'מראה' ...".
  1. **לענין תפילין: האם להסתכל במראה כדי לכוון את תפילין של ראש**.
     1. מחמיר.
        1. דברי חיים (ח"ב או"ח סי' ו') – "אם לראות במראה שהתפילין יהי' באמצע הוא **דברי בורות** כי אפילו אם אינם מכוונים ממש כשר דידוע דיש מקום בראש להניח שני תפילין [עירובין צ"ה ע"ב] ואפילו ברוחב ואין שיעור לתפילין ברוחב וכן משמעות המרדכי [הל' תפילין י"ב ע"א בשם הסמ"ג וי"ג ע"ב ד"ה בין עיניך] בהדיא [ועיין תוס' עירובין צ"ה ע"ב ד"ה מקום ובב"י סי' כ"ז ד"ה ומקום תפילה של ראש] והגאון בספרוז לא הקפיד ממש בצמצום".
        2. משנה הלכות (ח"ה סי' ח', חי"א סי' כ"ט, סי' ל') – "כתבתי בזה פסק מרן בעל ד"ח דאין להסתכל בראי ואבותינו ורבותינו מאז ומעולם לא עשו כן וקיימו מצות תפילין ואין לזוז מדבריו הקדושים".
        3. ציץ אליעזר (חי"ב סי' ו' אות ב') – "על כן ברור ופשוט שאם כי בודאי יש לדקדק ולחזר שהתפילין יהיו מונחים בדיוק באמצע הראש, אבל ניתן לעשות זאת במישוש ידים והשוואתן בבין העינים, כנהוג בכל מקום, אבל בשום פנים לא באמצעות מראה דדרך בורות הוא, וכדברי הגה"ח בדברי חיים ז"ל, וכאמור הגיב כנראה הד"ח ע"ז כ"כ בחריפות מפני שעי"כ נתקלים בשאלה יותר חמורה של לא ילבש, וחשב זאת כנראה גם לכיעור, ובפרט ע"פ הסוד ... וכך אפשר בדומה לזה לומר לכאלה אשר משום התחסדותם לא חלים ולא מרגישים הכיעור והמוזרות שבדבר להסתכל עבור כן בביהכ"נ במראה שבידם, או לחפש הבבואה שלהם באיזה דלת זכוכית שבאיזה ארון ספרים שבבית הכנסת. ואין להאריך יותר, וד"ל".
        4. הגרח"ק זצ"ל (בית מתתיהו ח"ג סי' כ' אות א' ד"ה אולם) – "דשאלתי לו אם מותר ליקח מראה שלא ברשות חברו ולהסתכל אם התפילין באמצע, משום ניח"ל לאיניש למיעבד מצוה בממוניה, וכתב לי לא, כי אסור להסתכל במראה. הרי שס"ל שאסור להסתכל במראה לצורך תפילין ומשום לא ילבש".

עי' הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קל"ז אות כ"ג) – "שאלה: לפי מה שכתוב שהחברים נמנעים מלהסתכל במראה, האם צריכים להחמיר לא להסתכל במראה כדי לכוון את תפילין של ראש. תשובה: אסור".

* + 1. מיקל.
       1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ד' הע' ק"ח) – "**נהג רבנו** בסוף ימיו כשהוזקק למראה, מפני שע"י מיחוש שהי' לו בראשו לא הי' יכול להרגיש מקום עמידת התפלין".
       2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י"ז אות כ"ה) – "**ומן הראוי** לראות במראה אם התפילין של ראש מונחים במקומם הנכון".
       3. ***הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא סי' ש"ב ס"ק ס"ד, ומילואים) – "ולהסתכל במראה כדי לבדוק אם התפלין מנחות במקומן מסתבר דאף להגר"א מתר".***

הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב לא ילבש עמ' קמ"ב אות כ"ט, מציון תצא תורה ח"א אות תק"ג) – "שאלה: לפי מה שכתוב שהחברים נמנעים מלהסתכל במראה, האם צריכים להחמיר לא להסתכל במראה כדי לכוון את תפילין של ראש. תשובה: מותר".

* + - 1. קדושת ישראל (עמ' פ"ח) – "וזה מותר גם לתלמידי חכמים".
    1. מראי מקומות – פסקי תשובה (סי' י"ב, ובהשמטות ריש ח"א), אורחות חיים (סי' כ"ז), אות חיים (דרכ"ת, סי' כ"ז אות י"ב), מאסף לכל המחנות (סי' כ"ז ס"ק ע"ה), דברי יואל (ח"א סי' ד' אות י"א), אוצרות יוסף (סי' י', בס' הלכה ברורה ח"ב), ילקוט יוסף (בשארית יוסף), ודרשת וחקרת (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קע"א אות ט'),*** ***אהל יעקב (לא ילבש, הע' קס"ד),*** בגדי איש (פרק ו' סעי' ח'), בית מתתיהו (ח"ג סי' כ' אות א' ד"ה אולם ), קדושים תהיו (כלל ו' סעי' ה'), הגר"מ חליוה (גם אני אודך חי"ז סי' א').
       1. שבט הקהתי (אהל יעקב, לא ילבש עמ' קנ"ב אות ט') – "שאלה: לפי מה שכתוב שהחברים נמנעים מלהסתכל במראה, האם צריכים להחמיר לא להסתכל במראה כדי לכוון את תפילין של ראש, והאם הגאון עצמו מסתכל במראה לצורך תפילין של ראש. תשובה: חסידים מקפידים עי' תשובת דברי חיים".
       2. שואלין ודורשין (***אהל יעקב, לא ילבש עמ' קס"א אות י"ט) – "שאלה: לפי מה שכתוב שהחברים נמנעים מלהסתכל במראה, האם צריכים להחמיר לא להסתכל במראה כדי לכוון את תפילין של ראש, והאם הגאון עצמו מסתכל במראה לצור ך תפילין של ראש. תשובה: מעולם לא נהגו רבותינו ושאר גדולי ישראל להביט במראה לכווין התפילין של ראש, ובודאי מרן החפץ חיים הקפיד במצוות יותר מכולם, ולא נהגו לעשות כן. אינני אומר שזה אסור אבל אין צורך בזה, ושפיר אפשר לכווין גם בלי מראה, ומעולם לא השתמשתי במראה לצורך זה".***

1. אשה בשם איש: ולהפוך.
   1. **מחמיר**.
      1. עי' דברי מלכיאל (ח"ג סוף סי' ע"ה) – "בנ"ד נראה שאין לקרוא בשם אחד לבן ולבת. כי מה חילוק יש בזה. דאם הטעם משום חשש מכשול. יש בזה ג"כ חשש זה. ואי נימא הטעם משום עין הרע. שייך גם בזה. ובלא"ה אני תמה במה שנהגו לקרוא לנקיבות בשמות שנקראים בהם זכרים. ואין ראוי לעשות כן ויש בזה כמה חששות. וזכר לדבר יש מאיסור דאשה לא תלבש שמלת גבר".
   2. **מיקל**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (טעמא דקרא פר' כי תצא ד"ה לא ילבש, שמות בארץ עמ' ע"ג, הע' ל"ט [לשונו מובא לקמן]) – "יל"ע אם מותר לקרוא לזכר בשם של נקבה או להיפך ובתשו' דברי מלכיאל ... וכן הביאו בשם ס' המצרף סי' פ"ד שאסור לקרות שם אשה לאיש, אבל הנראה מדברי הפסוקים וחז"ל וראשונים שלא חשו לזה **כמו שנמצא בכמה מקומות**. (א) ... (ב) ... (סה) ... ואף שבהרבה מהם יש לדחות כמובן [שיש שהנקודות משתנות ויש שנקרא ע"ש אמו וגם אפשר שבשם של גוי אין קפידא] מ"מ ברובן נראה שלא חשו לזה".

הגרח"ק זצ"ל (לב אהרן ח"ב עמ' קס"ז אות י"ב) – "שאלה: טעמא דקרא ... וכשאני לעצמי נ"ל דמעיקרא לא קשיא על האוסרים לקרות לבן בשם של בת ולהיפך, כי הם ז"ל דיברו בהווה, שכעת כאן בעת ובעונה הזאת קוראים בשם זה רק לבנות, ואדם זה רוצה לפתע לקרא לבנו בשם זה, בזה הם חששו ללא ילבש. כי יש בזה התדמות העלולה להביא התקרבות לא טובה. משא"כ אם לפני כמה דורות או שבמדינה אחרת נוהנים לקרא בשם זה לבנות, מסתברא טובא שגם הפוסקים הנ' יודו להקל בשופי. כי ידוע שבאיסורים אלו הכל לפי המקום והזמן, וכדקי"ל דכלי שמשמש נם לאיש וגם לאשה מותר לשניהם להשתמש בו. תשובה: ומש"כ שתלוי לפי המקום, אין תי' זה עולה בכל המקומות כמו מרים ושלמית".

עי' הגרח"ק זצ"ל (שערי ציון ח"א עמ' י"ב אות ט', תורתו מגן לנו עמ' נ') – "טעמא דקרא ... ופעם אחת ראיתי שניגש למרן שליט"א [זצ"ל] אחד וביקש ברכה עבור אשתו ששמה 'חן', ואמר לו מרן שליט"א [זצ"ל] שחן הוא שם של זכר, והביא מרן שליט"א [זצ"ל] שכ"כ הרשב"ם בב"ב דף קס"ו ע"ב בד"ה 'אבל לא בשתיים, כגון חן מחנני ען מענני', ושאל אותו אדם לרבינו שליט"א [זצ"ל] לאיזה שם תשנה שמה, ואמר לו שתקרא 'חנה', ואמר אותו אדם ששמה של האמא של אשתו הוא 'חנה', ואמר לו רבינו שליט"א [זצ"ל] שתשנה שמה ל'חנוכה', והראה מרן שליט"א [זצ"ל] בבית שמואל בחאהע"ז בשמות גיטין שמות נשים שמופיע שם של אשה 'חנוכה' (כידוע לכל באי בית רבינו שליט"א [זצ"ל] שרבינו אין דעתו נוחה מהשמות המודרניים הנפוצים לאחרונה, וכן מאלו שקורין בשמות שנקראו בהם רשעים וכדו', ופעמים רבות כשמזכירין קמיה רבינו אי אלו מהשמות הנ"ל מורה רבינו להחליף השם, וכששואלים לאיזה שם להחליף אומר ליתן שם שהיה דומה לשם הישן, ושמתחיל באותה האות שהשם הישן התחיל, ולכן בהמעשה הנ"ל יעץ ליתן שם המתחיל באות חי"ת)".

* 1. מראי מקומות – פרדס יוסף (פר' כי תצא עמ' תתק"כ אות ח'), אוצר הברית (פרק ו' סי' י"א), ילקוט יוסף (כיבוד אב ואם ח"ב עמ' פ"ח), בגדי איש (פרק ט' סעי' ח', ביאורים סי' ל"ח), צניף מלוכה (פרק ז' סעי' ב'), קדושים תהיו (סי' ע"ה).
     1. הגרמ"מ שך זצ"ל (שמות הארץ עמ' ע"ח הע' ל"ט) – "והנה הג"ר יחזקאל רוטר שליטא (מח"ס 'מקדש יחזקאל'), העיד לפני מו"ר (הגרח"ק) שליט"א [זצ"ל] ממה ששמע ממרן הגרא"מ שך זצ"ל, בחודש ניסן תשל"ג, כשיצא לאור לראשונה קונטרס זכרון של מו"ר שליט"א [זצ"ל] ובו נדפס בסופו הנידון של קריאת שם לזכר בשם של נקבה, וכן להיפך, ואמר לו מרן זצ"ל דלדעתו, היום בזמנינו, אסור לקרוא לזכר בשם נקבה, ולנקבה בשם זכר, ואין ראיה ממה שחז"ל לא חשו לזה, והוא לפי דברי הר"ן (במסכת עבודה זרה דף ט' ע"ב מדפי הרי"ף) שכתב, דבכל מקום שרגילים האנשים להסתכל במראה כמו הנשים, ליכא משום לא ילבש, ודברי הר"ן הובאו להלכה ברמ"א (יו"ד סימן קנ"ו), ועיין גליון רע"א (יו"ד שם סי' קפ"ב). וביאר מרן זצ"ל, דאיסורא דלא ילבש תליא במקום ובזמן לפי מוסכמות אותו המקום והזמן, מהו מלבוש אנשים ומהו מלבוש נשים, ואינו כשאר איסורי התורה שאינו תלוי במקום ובזמן. ולכן, כהיום שמקפידין שלא לתת שם נקבה לזכר, וכן להיפך, אזי אין לתת שם כזה. ומו"ר (הגרח"ק) שליט"א [זצ"ל] כתב לו: יש"כ על מה שהעיד".
     2. הגר"א שלזינגר שליט"א (צניף מלוכה עמ' רס"א) – "ולמעשה נלענ"ד דאין בזה משום איסור תורה וגם לא איסור דרבנן, אך **בודאי אין רוח חכמים נוחה הימנה ממנהג רע זה**, וראוי לו לבן או לבת לכשיגדלו שיתקנו את שמם כראוי לבן או לבת ישראל, ואם ניתן לה שם 'דניאל', תתקנו ל'דניאלה', ואם ניתן לו שם של נקבה יתקנו לשם של זכר, ויהא שמם מבורך מעתה ועד עולם ...".

1. שאר ענינים.
   1. **בגדים נאים לכבוד שבת ויו"ט**.
      1. מראי מקומות – הר"מ נתנזן (צהר ח"ג סוף עמ' קנ"ב).
   2. מראי מקומות – שע"ת (שער ג' אות ק'), מהר"ם מינץ (סי' ק"ט בהגהות, עמ' תקל"ז), ערוגת הבושם (יו"ד סי' קל"ח), דברי שלום (ח"א סי' י"ח, ובקונטרס ציונים שם), ***וילקוט יוסף (תרס"ה, ח"ז סי' קצ"א, סי' ר"ו, סי' רי"ח),*** חסד לאברהם (סי' ע"ב), קנין תורה בהלכה (ח"א סי' ס"ח, ח"ז סי' ס"ז), יבקש תורה (שו"ע סי' מ"ז).
      1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא ח"ע עמ' ק"נ טור א') – "שאלה: כ' הבה"ל (סי' ש"מ ס"א ד"ה בין) בשם הר"ן וז"ל: שאע"פ שאינו צריך לגיזה, הואיל והוא צריך ליפות עצמו בגיזה זו, אף בזה חייב משום גוזז, עכ"ל. ושוב כ' הבה"ל: וכ"נ בעניננו כיון שהוא נוטל הצפרניים או השיער להתיפות את עצמו, מקרי לצורך גופו, עכ"ל. וקצ"ע, דלכאו' נראה מהמ"ב דעינן גזיזת הצפרנים והשיער הוא בשביל לייפות עצמו, ולא רק שלא יהי' מנוול כענין שמצינו ברגל שלא יכנס מנוול לרגל. ולכאו' לטעם שלא יהיה נראה מנוול לא יחשב מלאכת הצל"ג, וא"כ מעתה יל"ע למה פעולה זו באנשים לא יכנס בכלל איסור לא ילבש, כיון שהוא בכלל תיקוני נשים לייפות עצמן [וכדקיי"ל בסמוך לענין מלקט לבנות מתוך שחורות, ושם סק"ה] כי הא דתניא בשבת (נ:) מגרד אדם גלדי צואה וגלדי מכה שעל בשרו, אם לייפות אסור, ופירש"י אסור משום לא ילבש גבר, עכ"ל, וה"נ ניחוש בגזיזת צפורנים ושיער. תשובה [בע"פ]: צריך שיהיה כל כונתו בשביל קונו, דתניא (שם) רוחץ אדם פניו ידיו ורגליו בכל יום בשביל קונו, משום שנאמר 'כל פעל ה' למענהו'".

**"יסוד הקבוע לנו כי האדם נפעל לפי פעולותיו ואחריהם מחשבותיו וכוונותיו"**

חינוך (מצוה צ"ט)