3 מ_מ קנין פירות כקנין הגוף
קטגוריות: ש_ס / לג בבא בתרא / קנין פירות ואחריך - הרב יהודה אלבוים

בס''ד

**קניין פירות כקניין הגוף**

**אופנים שתלוי במח' ר''ל ור' יוחנן**

א. כשמביא בביכורים האם קורא ויכול לומר האדמה אשר נתת לי.

ב. שן ועין - ונח' הראשונים אם רק לעניין שיצא ע''י בעל הגוף נח' אך ע''י בעל הפירות אינו יוצא או שגם לעניין שיצא ע''י בעל הפירות נח' עי' תוס' בדף נ ובתוס' בב''ק דף צ. -

ג. יום או יומיים, ועי' תוס בב''ק צ. דאי כקניין הגוף יש לבעל הקניין פירות דין יום או יומיים משום שהוא תחתיו ויש בידו כח לרדותו לעשות מלאכתו, ועי' אבנ''מ שו''ת סי' י''ז דהקשה על תוס' דהרי גם למד''א קניין פירות לאו כקניין הגוף בידו לרדותו, ועי''ש שהאריך בעניין זה.

ד. אם בעל הגוף יכול למכור את הגוף.

ה. בדף קלו: לעניין מת שני בחיי ראשון, ובדף קלז. וגיטין מח. לעניין שדה אחוזה, אם כשהסתלק בעל הגוף זוכה בעל הקניין פירות, ועי' בביאור העניין בשי' ר' שמואל עמ' רפ''ג בשם הגרשש''ק, ומערכת הקנינים פ''ח ד''ה ומשו''ה למד''א.

ו. בב''מ צו. לעניין שמירה בבעלים.

ז. בגיטין מח: אם נחשב הגוף ראוי לגבי בכור.

ט. עי' שבת קלה: בלוקח שפחה לעוברה.

י. תוס' דף נא: ד''ה במתנה, אם בעל הגוף זוכה בקניין חצר, ועי' אבנ''מ סי' קל''ח סק''א.

יא. עי' בגמ' קלז. לעניין אם נחשב לכם כשקנה רק גוף לפירות עי' רשב''ם שם ד''ה עד כאן.

יב. המנ''ח מצוה י''א דן לעניין בל יראה אי תלוי במח' ר''ל ורי''ו.

יג. עי' קו''ש אות רכ''ב שדן לשיטת הר''י בר ברוך אם בעל הפירות יכול לשחרר את העבד.

יד. כשבעל הפירות הפקיר האם יזכה בו בעל הגוף, ובמחנ''א זכיה מהפקר סי' ט נקט שזוכה ויש לדון אם כוונתו משום דקי''ל כר''ל או דלכו''ע הדין כן.

טו. לדעת הרשב''ם והרמב''ן באחריך אם קניין פירות כקניין הגוף יכול למכור הראשון ולא יעבור אח''כ לאחריך, ואם לאו כקניין הגוף אינו יכול למכור ובזה נח' רבי ורשב''ג, ובגליון בתוס' הקשו ממתני' דלכו''ע אין האב יכול למכור, וצ''ל דאחריך שאני דנסתלק הנותן.

טז. עי' רש''י גיטין מח: ד''ה צריך הרשאה לגבי אם בעל הקנין פירות יכול לדון על הגוף דתלוי במח' רי''ו ור''ל עי''ש.

יז. למכור קנין פירות לגוי בא''י האם עובר בלא תחנם, עי' תוס' ר' אלחנן בע''ז כא. דתליא אם קנין פירות כקנין הגוף, ועי' מנ''ח מצוה תכ''ו.

ועי' עוד נ''מ במל''מ פ''ד מלו''ל הי''ד ד''ה עוד כתב מוהרי''ט, ובמהרי''ט אלגזי הלכ' בכורות פ''ב אות ד', ובשו''ת מהרי''ט ח''א סוף סי' ג', ובצל''ח פסחים ח:, ובפרי יצחק ח''ב סי' ס''ה אות י''ב, ובדובב מישרים ח''א סי' פ''ב לגבי אם יש לבעל הפירות דין בר מצרא, ושם ח''א סי' ס''ה לענין כלי שהיה לגוי בו קנין פירות אם חייב בטבילה, ובמרחשת ח''א סי' כ''ב לענין אם בעל הקנין פירות מקיים מצוות ישוב א''י.

**אופנים שבעל הפירות נחשב כבעלים אף אם קניין פירות לאו כקניין הגוף**

א. לדעת הרשב''ם לעניין חיוב הבאת ביכורים, וביאר הקצוה''ח בסי' רנ''ז סק'''ג דאיירי בקנוי לו גוף ופירות לזמן, ואע''פ שקרוי רק קניין פירות שאינו כקניין הגוף, לעניין אשר תביא מארצך די בכך.

ב. דעת הקצוה''ח שם ובסי' רמ''א סק''ד דלעניין לכם די בכך שקנוי לו הגוף והפירות לזמן אע''פ שאף בכה''ג קרוי קניין פירות ואינו כקניין הגוף לר''ל.

ג. עי' מל''מ פ''ד מהלכ' מלו''ל הי''ד ד''ה עוד כתב מוהרי''ט, דלא נח' אלא בקנה פירות לזמן, אך כשהפירות שלו לעולם, לכו''ע קניין פירות כקניין הגוף.

**אופן שבעל הגוף נחשב לבעלים אף אם קניין פירות כקניין הגוף**

תוס' בריש אלמנה לכה''ג כתבו דלעניין להאכיל בתרומה אזלינן בתר בעל הגוף לכו''ע, הן לעניין שבעל הקניין פירות אינו מאכיל אפי' אם כקניין הגוף דמי, הן לעניין שבעל הגוף מאכיל אף אם קניין פירות כקניין הגוף דמי, ועי' באבנ''מ שו''ת סי' י''ז שפי' בדברי התוס' דלעניין להאכיל בתרומה אזלינן בתר הקניין איסור, ולפי''ז בבהמתו לא יהיה הדין כן.

**אופנים דאינו נחשב כבעלים אע''פ שקניין פירות כקניין הגוף**

א. תוס' הנ''ל דלא מהני דין קניין פירות כקניין הגוף להאכיל בתרומה.

ב. תוס' בדף נ ובב''ק דף צ. דלא מהני קניין פירות כקניין הגוף שיצא בשן ועין ע''י בעל הפירות.

ג. הר''ן בנדרים כתב דלא מהני קידושין לזמן דלא אשכחן קניין פירות באשה, ומשמע דאף לר' יוחנן הוא כן, ולא מהני להחשיבו כקניין הגוף ע''י דין קניין פירות כקניין הגוף.

ד. תוס' בדף נ' כתבו דכשהיה מעיקרא הכל של בעל הגוף אין יוצא בשן ועין לבעל הפירות אע''פ שלשאר עניינים קנינו כקניין הגוף כמבואר בגמ' לעניין ביכורים שמביא וקורא, ובתוס' ביבמות לו: מבואר שאף יכול בעל הגוף למכור בכה''ג, ובתו''ר כאן הוסיף די''ל דבכה''ג אף מביא וקורא כשחזר בעל הגוף וקנה פירות מבעל הפירות, דכל שהיה מתחילה הכל שלו אין נגרע כח בעל הגוף ע''י שאידך קנה פירות וא''א לגביו דקנין בעל הפירות הוי כקניין הגוף, ורק לעניין בעל הקניין פירות אמרינן דהוי כקניין הגוף, ולתוס' בדף נ לעניין שן ועין אף לגבי בעל הקניין פירות אין נחשב כקניין הגוף, והקשו על דברי התוס' ביבמות והתו''ר כאן מגיטין מח: דנחשב הגוף לראוי אע''פ שהכל היה מתחילה שלו וחזינן דאף לגרועי כח בעל הגוף אמרינן בכה''ג דקניין פירות כקניין הגוף.

ה. הקשו לדברי רעק''א דבכתב האב מהיום ולאחר מיתה הוי כאילו חזר והקנה לו, א''כ דמי להיה הכל בידי הבן ומכר לאב פירות, ולדברי התוס' ותו''ר הנ''ל מדוע אין הבן יכול למכור, וצ''ל דהחלות שיור גורמת שישאר ביד האב הקניין פירות ואינו באמת בא מהבן, רק הוי כאילו וכו'.

**מבואר בגמ' דאי קניין פירות כקה''ג אין בעל הגוף יכול למכור**

א. לשון הגמ' בב''ק פח: דבעל הגוף דזבין למד''א קניין פירות כקניין הגוף ''לאו דידיה קזבין'', וז''ל הר''י מגאש בסוגיין דליכא למימר דהא דאמר ר' יוחנן קניין פירות כקניין הגוף דמיקנא ממש הוא, דהא אי בעי לוקח לזבוני לגוף לא מצי לזבוני, אלא לעניין הפירות לחוד הוא דאקני ליה הגוף ... אית ליה קניין בגוף לעניין פירות עכ''ל, וז''ל הריטב''א קניין פירות כקניין הגוף לא שיהא הגוף שלו אלא יש צד קניין בגוף לעכב על בעל הפירות מלמכור עכ''ל.

ב. עי במערכת הקנינים פי''ג שאם מוכר את הגוף והפירות של הזמן של אח''כ שהוא שלו חל המכר וקנה מיד את הזמן של אח''כ, ורק כשמוכר את הגוף של היום לא חל המכר, וכיון שלא חל לא חל כלום וא''א שלכל הפחות יחול המקח על הזמן של אח''כ כמבואר בכמה מקומות עי' אבנ''מ סי' צ' סקכ''ג.

ג. המוכר שדהו לפירות, יש לדון אי נימא דאף בכה''ג אין בעל הגוף יכול למכור - עי' לעיל - האם גם כאן הדין דכשמכר יחול אחר שיגמר הזמן של הקונה ויהיה תלוי אם המוכר חי בשעה זו, וכן האם גם כאן כשמת המוכר לפני שנגמר הזמן של הלוקח יהיה הדין לדעת הרשב''ם שנסתלק המוכר ויזכה בעל הקנין פירות כמו במת שני בחיי ראשון.

ד. לדעת הראשונים שכשמת האב בחיי הבן חל למפרע, האם הכוונה שלמפרע חשיב קניינו כקניין הגוף, וקניינו של בעל הקניין פירות לא חשיב כקניין הגוף למפרע, ואי נימא הכי א''כ יקשה מדוע א''א דכשיצא העבד בשן ועין ע''י בעל הקניין פירות - לדעת הר''י בר ברוך בתוס' דף נ. - יחזור להיות עבד למפרע.

ה. מבואר בתוס' ב''ק צ. ד''ה ר''מ, דלר''א כשמכרה האשה שהיא בעלת הגוף לא חלה מכירתה אף אחר שנתגרשה שבא לידה גם הפירות, דחשיב דשלב''ל, ולכא' פליג אמתני' דידן דמכר הבן אין ללוקח עד שימות האב, ומפורש דכשמת האב זכה הלוקח, ואינו דשלב''ל כמוש''כ הראשונים כאן וכמו שכתבו התוס' ביבמות לו:, ועי' רשב''א בדף נ. שתמה מדוע פסק אמימר כר''א נגד סתמא דמתני'.

ו. עי' מערכת הקנינים סי' י''ג ד''ה ולפי''ז לענ''ד, דאע''פ שאין בעל הגוף יכול למכור לר' יוחנן, בכ''ז כשלוה הגוף משתעבד, ודימהו לדבר שאינו ברשותו שאינו יכול למכור אך ודאי משתעבד, דאין לו כח למוכרו, אך שיעבוד חל ממילא.

**אופנים שלא אמרינן בהו קניין פירות כקניין הגוף**

א. בקונה אילן א' אינו קורא לכו''ע עי' תוס' בב''ב כז. וז''ל הרשב''א גיטין מח. דהתם קונה גוף השדה מיהא לפירותיו והכא גוף האילן הוא שקנה וקרקע אינו אלא כשאול לו לימי העץ, ואין זה אלא כקונה פירות מן השוק, ועי' בחרח''ה פ''ב מהלכ' ביכורים הי''ג כיצד פי' את דברי התוס' והרשב''א, ועי' אבי עזרי פ''ו ה''ה משכירות ובפכ''ב מהלכ' מכירה סוף הט''ו ובפ''ד מהלכ' ביכורים ה''ו.

ב. בשכירות לכו''ע אין קניינו כקניין הגוף - עי' במסכת ביכורים פ''א מ''ב ובתוס' דף נ. ד''ה המוכר - ובטעמא דמילתא עי' חזו''א שביעית סי' כ''א סק''ד, וקובץ הערות סי' נ''ג, וקו''ש אות תס''ד, וקה''י שביעית סי' א'.

ג. תוס' בדף כז. בתי' השני כתבו שרק כשכל הפירות והשימושים שלו הוי כקניין הגוף, ויש לדון כשמכר חלק מהשימושים לראובן וחלק לשמעון, האם גם בכה''ג בעל הגוף אינו נחשב בעלים למד''א קניין פירות כקניין הגוף.

**אחריך שאני**

א. הרמב''ן בדף קלז: בתחילה פי' דבמוכר לל' יום מוכר רק גוף לפירות, משום שמשייר את השאר לעצמו, אך באחריך שאינו משייר לעצמו כלום כמו שלאחריך נותן גוף ופירות כך גם לראשון נתן גוף ופירות, ולכן כשמת השני בחיי הראשון, שלא מתקיים אחריך - משום שאחריך לאו כאומר מעכשיו דמי - נשאר מה שאמר נכסי לך, ולא הגביל את מתנתו למשך ימי חייו של הראשון, רק אמר שאם יהיה אחריך יזכה אחריך, אך כל שאין אחריך נשאר לראשון לעולם, וזה תי' הגמ' אחריך שאני, שנתן לו גוף ופירות לעולם כל שאין אחריך - וניחא אף לדברי הקצוה''ח דבמוכר גוף ופירות לזמן נמי נח' ר''ל ורי''ו וא''כ מה מועיל מה שנתן לו גם גוף לזמן - ולא דמי לנותן לחבירו לי' שנים או לכל ימי חייו דלא נתן לו יותר, ואף כשלא יהיה אחריך יחזור לנותן כי לא נתן לא יותר מהזמן שנתן לו, ולכן גם ע''י אחריך שאני יכול למכור משום שכשמכר לא הגיע המצב של אחריך לפלוני כי כבר מכר, וממילא היה זה של הראשון לגמרי, אך בנותן לו לי' שנים איך ימכור יותר ממה שיש לו, ולפי''ז אחריך שאני אינו שבאחריך מודה ר''ל לרי''ו שכקניין הגוף וזוכה בעל הפירות בגוף כי נסתלק בעל הגוף, אלא אחריך שאני שנתן לו את הכל לעולם אם לא יהיה אחריך.

ב. ואח''כ חזר בו הרמב''ן ופי' דאחריך שאני הוא שכאן נתן לו קניין פירות שהם כקניין הגוף משום שלא משייר לעצמו כלום, ולכן אף בנותן לי' שנים ואחר כך לפלוני ומת פלוני תוך י' שנים, כיון שנסתלק הנותן ולא השאיר לעצמו כלום זכה בעל הקניין פירות שהם כקניין הגוף, וכן כשמכרן כיון שלא הגיע המצב של אחר י' שנים לפלוני כי כבר אינם אצל הא' לא יזכה האחריך כי אחריך לאו כאומר מעכשיו וממילא זכה הראשון.

ג. וברשב''ם כאן פי' דאחריך שאני וגוף ופירות הקנה לו, ובדף קלז. ד''ה עד כאן פי' שנתן לו קניין פירות שהוא כקניין הגוף, ואולי כוונתו דכשנותן גוף ופירות לזמן לכו''ע הוי קניין הגוף אע''פ שקרוי קניין פירות כמוש''כ הר''ן בנדרים.

ד. ור' יונה - כאן והובא בטור סי' רמ''ח - נח' וכתב כהאופן הראשון של הרמב''ן ובנותן לו לי' שנים אינו יכול למכור, ועי' מחנ''א זכיה ומתנה סי' י''ט דדייק מהרשב''ם כמסקנת הרמב''ן.

ה. ר' יוחנן דלא ס''ל אחריך שאני, כיצד יפרש את דברי רשב''ג שיכול למכור הרי אם א''א אחריך שאני נתן לו רק קניין פירות, ובשלמא לרשב''ם והרמב''ן הנ''ל דקניין פירות כקניין הגוף באחריך מהני אף למכור ניחא, אך לשיטת ר' יונה, ובעה''מ, והגליון בתוס' מא''ל, עי' בדברי ר' יונה, ועי' בשטמ''ק בשם הרא''ש שתי' דלרשב''ג נתן לו רשות למכור אך אם לא מכר לא נתן לו אלא פירות.

**אי לא נפיק ביה למאי יהביה ניהליה, וצ''ב הרי מבואר בגמ' דאף בכה''ג לא מהני מכירתו וא''כ מאי שנא מאחריך שאינו יוצא בו יד''ח לרבי משום שנתן לו רק פירות**

א. ברמב''ן במלח' מבואר שהכוונה שעשאו לקניין פירות כקניין הגוף כמו הצריכותא דאבא לגבי בריה אחולי אחיל, ולכן הוי לכם - וא''ת א''כ מדוע אינו יכול למוכרו עי' חזו''א חו''מ ליקוטים סי י''ג סק''ו - והרמב''ן שם הקשה על הבעה''מ דס''ל דלרבי ורשב''ג האומר אחריך כאומר מעכשיו, כיצד יוצא יד''ח אתרוג הרי הקנה לשני מעכשיו את הגוף, וצ''ב הרי גם לדברי הבה''מ י''ל שעשאו לבעל הקניין פירות כקניין הגוף - עי' חזו''א חו''מ שם סוף סק''ה - ואולי י''ל דהרמב''ן פי' אחולי אחיל וכו' דנותן לו גוף ופירות לזמן ובכה''ג לכו''ע כקניין הגוף - וכמו שכתבו החת''ס והמנ''ח ולא כמוש''כ הקצוה''ח דאף בכה''ג נח' - ואם אחריך כאומר מעכשיו הרי נתן לאחריך את הגוף מעכשיו, וכן נראה ברשב''ם שכתב דאחריך שאני דגוף ופירות נתן לראשון, ובדף קלז. ד''ה עד כאן פי' דאחריך שאני הוא דנתן לו קנין פירות שיחשב כקניין הגוף, ונראה שכשנותן לו קנין גוף ופירות לזמן לכו''ע הוי כקניין הגוף וזה הכוונה אבא לגבי בריה אחולי אחליה.

ב. הרא''ש פי' דבאתרוג כוונתו למתנה ע''מ להחזיר, ולכן אינו יכול לאוכלו, ובכ''ז יוצא יד''ח.

ג. הקצוה''ח בסי' רמ''א סק''ד וסי' רנ''ז סק''ג הקשה על הרא''ש שהרי אמר אחריך ואם כוונתו ע''מ שיקנה לאידך הרי אינו יכול להקנות אחר שמת - ועי' בנתה''מ סי' רמ''א סק''ד מה שתי' - ולכן פי' את דברי הגמ' שמקנה גוף ופירות לזמן ואע''פ שגם במקנה גוף לזמן נח' ר''ל ורי''ו אפי' הכי לכו''ע נחשב לכם אע''פ שאינו כקניין הגוף, דלעניין לכם די בכך שקנוי לו לזמן, וכמו שכתב הרשב''ם שלר''ל מביא אף אי קניין פירות לאו כקניין הגוף, משום דבמכר שדהו לזמן מכר לו גוף ופירות לזמן ונחשב בכה''ג מארצך אף שאינו כקניין הגוף, ולכא' לדברי הרא''ה בגיטין דבמכר לזמן אמרינן כיון דפסקא פסקא א''א לפרש כן, אך עי' באבנ''מ סי' כ''חסקנ"ג בסו"ד דמחלק בין מפסיק לעצמו למפסיק לאחר, ובמערכת הקנינים ס"י תמה על האבנ"מ, אמנם עי' מה שביאר בב"ב ס"ל.

ד. ומנחת ברוך סי' צ''ב, ובקו''ש אות תס''ה, פי' דלגבי לצאת יד''ח הקנה לו את כל האתרוג - ועי' אבנ''מ סי' קל''ז סק''ב.

**בביאור מח' ר''ל ור' יוחנן**

עי' ברכ"ש סי' ס' אות ב'. ועי' במערכת הקנינים סופ"ח ד"ה וכן צריך לפרש ובפי"ג ד"ה ונ"ל ברור, ובשיעורי ר' שמואל אות קל"ט בשם הגרשש''ק.