ח (ב) - בדין גו_א בעמוד, ובדעת הרמב_ן דאין אוירו רה_י, ובדינא דרה_י עולה עד לרקיע
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים

אור ליום ה' ה' תמוז תשע"ד

**א**

א] סוכה ד"ד: היתה גבוהה מכ' אמה ובנה בה עמוד שהוא גבוה י' טפחים ויש בו הכשר סוכה, סבר אביי למימר גו"א מחיצתא, א"ל רבא בעינן מחיצות הניכרות וליכא.

ובחי' הריטב"א כתב, ז"ל, בעינן מחיצות הניכרות וליכא, פירש מורי נ"ר מחיצות הניכרות ונראות עמה, משא"כ בשבת דל"ב נראות עמה וכו', עכ"ל, והריטב"א לעיל בסוגיין מדמי לה, דה"נ לענין שבת מהני חקק אף שאינו בתוך ג"ט לכותל ולענין סוכה ל"מ, עיי"ש, וכעי"ז כתב הר"ן, ז"ל, פי' דאע"ג דלגבי שבת אמרינן גו"א, לא אמרינן הכי לגבי סוכה דבעינן בה מחיצות הניכרות כעין דירה, עכ"ל.

ומבו' בדבריהם, דהא דלא מכשרינן להמקום שע"ג העמוד מדינא דגו"א, הוא דין מסוים בסוכה דבעינן בה מחיצות הניכרות, - וכ"ה מבו' גם בד' התוס' בד"ה סבר אביי, שהוצרכו לפרש דפי תקרה חשיב שפיר מחיצות ניכרות, והרי דהא דבעינן מחיצות הניכרות, אי"ז דין מסוים בדינא דגו"א, אלא הוא משום דבסוכה ל"מ אלא מחיצות הניכרות ונראות עמה, וע"כ אילו ל"ה חשבינן לפי תקרה כמחיצות הניכרות, ל"ה זה מועיל להכשר סוכה.

ב] אמנם הנה בחי' הגר"ח בפ"ד מסוכה הביא דעת הרמב"ן בשבת דצ"ט: דעמוד גבוה י' ורחב ד' ל"ה אוירו רה"י, דכי אמרינן רה"י עולה עד לרקיע דילמא באויר חצר אבל בעמוד לא, עכ"ל, ול' הרשב"א שם, דכי אמרינן דרה"י עולה עד לרקיע ה"מ רה"י גמורה במחיצות כגון חצר אבל עמוד לא, עכ"ל, והק' הגר"ח ע"ז מסוגיין דמבו' דגם בעמוד אמרינן גו"א וא"כ הרי ממילא דגם דין רה"י דעמוד צריך להיות עולה עד לרקיע כיון דע"י הדין דגו"א יש לנו מחיצות עד לרקיע.

ועיי"ש שכתב דמוכרח לדעת הרמב"ן דמפרש דמש"א הכא דבעינן מחיצות הניכרות וליכא, אי"ז דין בסוכה שתהא דוקא במחיצות הניכרות, אלא הוא דין בההלכתא דגו"א דלא אמרינן גו"א רק במחיצות הניכרות, ולא בעמוד שאין המחיצות שלו ניכרות במקומם, כיון דהוא אטום כולו וכו', ולפ"ז נמצא דבסוגיא זו מבואר דינו של הרמב"ן דבעמוד לא אמרינן גו"א מחיצתא כיון דהויין מחיצות שאינן ניכרות, וממילא דלי"ב גם הך דינא דרה"י עולה עד לרקיע כיון דאין שם מחיצות למעלה.

ועיי"ש שכתב כן גם בדעת הרמב"ם, שכתב שם, ז"ל, בנה בה עמוד ויש בו הכשר סוכה פסולה שאין אלו מחיצות הניכרות ונמצא ע"ג העמוד סכך כשר בלא דפנות, עכ"ל, וממש"כ דהוי סכך כשר בלא דפנות, מ' דאין הפסול משום דל"ה מחיצות הניכרות, אלא הוי חיסרון דפנות לגמרי, ומש"א רבא דהא דל"מ הוא משום דבעינן מחיצות הניכרות, היינו דכל דאינם מחיצות הניכרות לא אמרינן גו"א, וממילא דליכא מחיצות כלל ע"ג העמוד, עכ"ד.

ג] וכדרך זו מצינו בד' הר"א מן ההר בסוגיין, בעינן מחיצות הניכרות, כלומר כי אמרינן גו"א ה"מ במחיצות הניכרות, כלומר שיש להן תוך, אבל מחיצות של עמוד אין להם תוך, הלכך לאו ניכרות נינהו ולא אמרינן במחיצות כי הנהו גו"א, אבל לעצמן מחיצות נינהו, דעמוד כה"ג רה"י לשבת אפי' הוא מונח ברה"ר, ונהי דאויר רה"י עולה עד לרקיע, מיהו הכא לשויי' סוכה כשרה נצטרך לומר גו"א מחיצתא, במחיצות שאינם ניכרות כזה לא אמרינן גו"א וכו', עכ"ל.

ועד"ז כתב בפסקי רי"ד, וכעי"ז גם בתוספותיו, ז"ל, סבר אביי למימר גו"א מחיצתא, פי' דהוה מדמה אביי מחיצות דסוכה למחיצות דשבת אלו הי' תל גבוה ברה"ר הלא מטלטלין בכולו כאלו היו מחיצות מקיפות סביב, דמה לי אם מקום התל הי' חלול ומוקף מחיצות מה לי אם הוא שלם, וה"נ נמי בסוכה, ורבא אמר לך ל"ד, דהתם גבי שבת לא בעינן סככה אבל בסוכה בעינן סככה ואם אין המחיצות ניכרות לא אמרי' בהו גו"א מחיצתא, אבל בשבת היכא בעי לאסוקינהו, עכ"ל.

ומבו' בדבריהם כמש"כ הגר"ח בדעת הרמב"ם והרמב"ן, דהא דלא מכשרינן להמקום שע"ג העמוד מדינא דגו"א, הוא משום דלא אמרינן גו"א כלל במחיצות שאינם ניכרות.

ומבו' עוד בדבריהם דהא דלענין שבת הוי ע"ג העמוד רה"י, אי"ז מדינא דגו"א, אלא הוא משום דמחיצות העמוד במקומם גודרות את המקום שע"ג העמוד, וזה כמש"כ הגר"ח שם בדעת הרמב"ם, עיי"ש,[[1]](#footnote-2) והא דבסוכה לא סגי בזה ובעינן לדינא דגו"א, נת' בסימן ח' (א) ענף ד' בתרי אנפי, עיי"ש.[[2]](#footnote-3)

ועיקר הך מילתא דהא דלענין שבת הוי ע"ג העמוד רה"י אי"ז מדינא דגו"א, יש ללמוד כן גם ממש"כ המ"מ בפ"ד מסוכה הי"ד, ז"ל, ומ"ש בגמרא גבוה י', לפי שפחות מי' וכו' אפי' אביי ל"ה מכשיר לי', שכיון שאינו רשות בפנ"ע היכי נימא גו"א, אבל בגבוה י' שהוא רה"י לענין שבת ועולה עד לרקיע, הי' אביי סבור להכשיר בסוכה וכו', עכ"ל, ולהדיא דהא דהוא רה"י לענין שבת ועולה עד לרקיע, ל"ב לזה לדינא דגו"א, וע"כ הוא דס"ל לאביי, דכיון דמועילות מחיצות העמוד להבדיל את המקום שעל גביו, אף נימא בזה גו"א להעלותם סביבות ראש העמוד.[[3]](#footnote-4)

**ב**

ד] והנה בעיקר מש"כ הגר"ח בדעת הרמב"ן, דהא דאויר העמוד ל"ה רה"י, הוא משום דלא אמרינן גו"א במחיצות העמוד, הנה כ"ה להדיא בד' המאירי בשבת דצ"ט:, ז"ל, או שמא לא אמרו אויר רה"י עולה אלא במחיצות הנכרות ומטעם גו"א, אבל במחיצות שאין ניכרות לא, עכ"ל, ואזיל המאירי לטעמי' בסוגיין דבמחיצות שאינם ניכרות לא אמרינן גו"א, וזהו שכתב דמכח זה י"ל דאין אוירו עולה עד לרקיע.

ה] אך צ"ע בזה מכמה טעמים, חדא, דאם אכן דינו של הרמב"ן הוא דין המבו' להדיא בסוגיין, א"כ מה נסתפק הרמב"ן בשבת שם בזה וכתב דכי אמרינן רה"י עולה עד לרקיע "דילמא" באויר חצר אבל בעמוד לא, הרי הוא דין המפורש בסוגיא דסוכה, ורחוק לומר שנסתפק הרמב"ן בביאור דינא דסוגיין, אם הא דס"ל לרבא דל"מ בסוכה הוא משום דלא אמרי' גו"א בעמוד, או משום דל"מ זה לסוכה, - אך י"ל דספיקא דהרמב"ן הוא, שמא דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא אף בדליכא למימר גו"א, וכאשר כ"ה מבו' בד' המאירי שנסתפק בזה.

עוד צ"ע, דהנה הרי דעת אביי בסוגיין דאמרינן בעמוד גו"א מחיצתא, וא"כ לדידי' ודאי דהוי העמוד רה"י עד לרקיע, ותיקשי במש"א בסוגיא דשבת שם דאתא רב מרדכי ושיילי' לאביי, דהרי לאביי גופי' כלל לא אתיא להנחתה ממקו"פ וממילא דאין מקום כלל להסתפק בזה, דלדידי' רה"י דהעמוד עולה עד לרקיע.[[4]](#footnote-5)

ו] עוד צ"ע בזה, מד' הריטב"א והר"ן שהביאו בשבת שם לד' הרמב"ן, ונ' שהסכימו לדבריו, ואילו בדבריהם בסוגיין מבו' דמש"א הכא דבעינן מחיצות הניכרות וליכא, הוי זה דין מסוים בסוכה דל"מ בה מחיצות שאינם ניכרות, וכמו שהבאנו לעיל סק"א, ולפ"ז הרי מתבאר מזה דאמרי' גו"א בעמוד, ורק בסוכה הוא דל"מ משום דאי"ז מחיצות הניכרות, ותיקשי דא"כ מ"ט ל"ה האויר שע"ג העמוד רה"י.

וגם בד' הרמב"ן גופי' צ"ע, שהרי הרמב"ן במלחמות בסוגיין נקט דקי"ל דאף על שפת הגג פסולה, עיי"ש, ואי נימא דהא דפסלינן הכא הוא משום דלא אמרינן גו"א במחיצות שאינם ניכרות, הרי ודאי דיש להכשיר בעל שפת הגג, דקי"ל בר"פ כל גגות דאמרינן בזה גו"א, וכאשר כתב כן הגר"ח בטעם הא דפסק הרמב"ם דעל שפת הגג כשרה.

ושמעתי להעיר עוד בזה, דבד' הרמב"ן במלחמות מבו' דהא דלא מכשרינן בזה בסוכה, הוא מכח דינא דב' כהלכתן, וכתב דלא השמיט הרי"ף לדין זה, שכתב דב' כהלכתן ושלישית אפי' טפח, ובע"כ מזה דהא דפסלינן בזה, הוא משום דמחיצות אלו דמדין גו"א, ל"ה מחיצות ניכרות, ולא חשיבי כב' כהלכתן, דאי נימא דהא דל"מ הוא משום דלא אמרינן גו"א במחיצות שאינם ניכרות, הרי דאי"ז נלמד מדינא דב' כהלכתן, ולפ"ז הרי מבו' דאמרינן גו"א בעמוד, דכל הא דל"מ בסוכה הוא משום דבעינן בה ב' כהלכתן, ותיקשי דא"כ מ"ט ל"ה אויר העמוד רה"י.[[5]](#footnote-6)

ז] עוד ראיתי להעיר בזה, מד' רבינו ירוחם שכתב בנתיב י"ב ח"ו, ז"ל, עמוד ברה"ר גבוה י' ורחבה ד' וכו', ואויר העמוד הוי מקו"פ, פי' דכי אמרינן נעץ קנה ברה"י וזרק ונח על גביו חייב ואמרי' דרה"י עולה עד לרקיע, ה"מ באויר חצר שיש לה מחיצות גמורות אבל בעמוד לא, עכ"ל, ושם נתיב ד' כתב רי"ו, ז"ל, וכן גדר גבוה י' ורחב ד', וכל אלו שהן רה"י הן מוקפין מד' מחיצות שאפילו גדר גבוה אמרינן גו"א מחיצתא, עכ"ל, והרי להדיא דהא דעמוד הוי רה"י הוא משום דאמרי' גו"א מחיצתא, ואפ"ה אין אוירו עולה עד לרקיע.

ועד"ז העירו גם בד' הרשב"א והריטב"א, שהביאו בשבת שם לד' הרמב"ן, ובדבריהם בעירובין דפ"ט. מפורש דהא דעמוד גבוה י' ורחב ד' הוי רה"י הוא מדינא דגו"א, וכ"ה מבו' גם בד' הריטב"א בסוגיין, והרי דאף דאמרינן בזה גו"א, אפ"ה אין אוירו עולה עד לרקיע.

**ג**

ח] עוד צ"ע בזה במש"כ בחי' הריטב"א בשבת שם לדעת הרמב"ן, ז"ל, ואיכא למידק כיון שאויר שעל הסלע מקום פטור הוא נמצא כי כשנתן שום דבר על גביו אותו הדבר במקום פטור קאי ובעי הנחה ברה"י וליכא וכו', והנכון בעיני דרה"י שאני שהרי יש מקום שהוא תופש ועולה עד לרקיע כשיש לו מחיצות מיהת, וכיון דכן הוא דין הוא שהחפץ הזה אחר שנח כאן שיתפוס לו רה"י מקום ויהא נידון כרה"י, וכשם שאומר רש"י ז"ל בשנעץ קנה ברה"י שכל הקנה חשוב רה"י וכו', עכ"ל.

והנה אי נימא דהא דאין אויר העמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דלא אמרינן במחיצת העמוד גו"א, והאויר שמעל העמוד אינו מוקף מחיצות, א"כ מה טעם יש לומר דאחר שנח החפץ יתפוס לו רה"י מקום ויהא נידון כרה"י, הרי סו"ס מקום זה אינו מוקף מחיצות.

גם צ"ב לפ"ז, במה שדימה הריטב"א דכ"ה דכשיש לו מחיצות מיהא הוא תופש ועולה עד לרקיע, דין הוא דהחפץ הזה אחר שנח יהא נידון כרה"י, וזה צ"ב, שהרי הא דכשיש לו מחיצות הוא תופש ועולה עד לרקיע, הוא משום דאמרי' גו"א ומחיצותיו עולות עד לרקיע, אך בשאין לו מחיצות ואין אוירו מוקף מחיצות, מהיכ"ת נימא דהחפץ אחר שנח יהא נידון כרה"י.

ט] עוד צ"ע בזה, דהנה בחי' הרמב"ן בשבת שם כתב לישב הא דלא פשטינן לאיבעיא דרב מרדכי מהא דמחייב ריבר"י בנעץ קנה ובראשו טרסקל, ז"ל, ודריבר"י דטרסקל לרב מרדכי בשיש לו דפנות לטרסקל שנמצא מונח ברה"י, עכ"ל, - ובפשוטו הי' נ' דהיינו, דהגם דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, מ"מ כל שיש לו מחיצות, הגם שאין בהן גובה י' ואינם מחיצות בפנ"ע, מ"מ הן מצטרפות להגידוד, שהרי אף גידוד ה' ומחיצה ה' קי"ל דמצטרפין, וע"כ הוי תוכן רה"י.

אמנם הנה בחי' הריטב"א שם כתב, ז"ל, ורבינו ז"ל תירץ דהתם כיון דאיכא מחיצות לטרסקל קולט הוא אויר רה"י "עד לרקיע", עכ"ל, ונתחדש בדבריו, דאף דמחיצות הטרסקל אין גבוהות י', מ"מ כיון דיש לו מחיצות, מהני זה שיהא האויר רה"י עד לרקיע.

והנה אי נימא דהא דבעמוד לא אמרי' עולה עד לרקיע, הוא משום דלא אמרי' במחיצותיו גו"א, לכאו' אין מקום שיועיל מה שיש מחיצות פחות מי' לטרסקל, דכיון שהן בפנ"ע אין עליהן תורת מחיצות, אלא בצירוף הגידוד, לא מצינו למימר ע"ז גו"א, כיון שמחיצות העמוד אינם מחיצות הניכרות.[[6]](#footnote-7)

**ד**

י] ונראה לדון בזה, דהנה ביסוד הדין דרה"י עולה עד לרקיע, מבו' בד' הגר"ח דהוא משום דהמחיצות גודרות את הרשות עד לרקיע, או משום דינא דגו"א, או משום דבכח המחיצות התחתונות שיש בהן י' לגדור את המקום עד לרקיע.[[7]](#footnote-8)

ויש שפירשו בדבריו, דזהו כל עיקר מה שנתחדש בדינא דרה"י עולה עד לרקיע, דגדירת המחיצות היא עד הרקיע, וע"כ ממילא דהוי האויר שעד הרקיע רה"י, ובזה הוא דשאני רה"י דעולה עד לרקיע מרה"ר דאינה עולה עד לרקיע, דברה"י איכא מחיצות הגודרות עד לרקיע.

יא] אך הדבר פשוט דאי"ז כן, דודאי עיקר דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הוא דין בפנ"ע ברשות שהיא עולה עד לרקיע, ואף בדלי"ב מחיצות כלל, וכאשר כ"ה מוכח מכ"ד.

חדא הוא ממש"א בשבת ד"ז., דאקילו רבנן בכרמלית מקולי רה"ר, דעד י' טפחים הוא דהויא כרמלית למעלה מי' טפחים ל"ה כרמלית, ופירש"י דמקולי רה"ר נמי אקילו בה דאינה תופסת באויר למעלה מי' כרה"י אלא למטה מי' כתורת רה"ר, עכ"ל, והנה אם כל עיקר דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום גוד אסיק או משום דהמחיצות התחתונות גודרות עד לרקיע, הרי ל"ש כלל הך דינא בכרמלית, ומה הי' שייך כלל לומר שאף כרמלית תתפוס למעלה מי' כרה"י.

עוד מוכח כן ממש"א בעירובין דל"ב:, דכיון דאמר רבא הנותן עירובו יש לו ד' אמות, הויא לה רה"י, ורה"י עולה עד לרקיע, ופירש"י דנהי דלאו רה"י ממש הוא דהא ליכא מחיצות, מ"מ לענין מיהוי הוא ועירובו במקום א' הוי חד רשותא, עכ"ל, ואי נימא דיסוד דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, הרי ל"ש כן בד' אמות של שביתתו דלי"ב מחיצות, וא"כ הגם דחשיבי רה"י, מ"מ ל"ש בהו דינא דעולה עד לרקיע.

עוד מוכח כן ממש"א שם דל"ד. אהא דתנן דנתנו בבור אפי' עמוק ק' אמה, האי בור דקאי היכא אילימא דקאי ברה"י, פשיטא רה"י עולה עד לרקיע וכ"ה דסלקא לעיל הכי נמי דנחתא לתחת, ובד' הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א מבו' דהיינו דמכח הא דרה"י יורדת למטה הוי הבור רה"י אף שאין ברחבו ד', ז"ל, רה"י יש לו גובה ועומק, לפיכך בור ברה"י אפי' עמוק ק' אמה ואין ברחבו ד' ה"ה רה"י גמורה שרה"י נוקב ויורד עד התהום, עכ"ל, ואם כל עיקר דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הוא דהמחיצות גודרות עד לרקיע, ל"ש דין זה לגבי עומק רה"י, וגם ל"ב לזה, דעומק רה"י ודאי הוי בכלל גדירת המחיצות.

עוד מוכח כן ממש"כ הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א, ז"ל, חורי רה"י יש להם גובה ואין להם עומק, עשויין הן להשתמש על גביהן ולפיכך רואין אותן מלאין עד לרקיע, ואין עשויין להשתמש תחתיהן כדרך שאדם משתמש ברה"י עצמו ברומו ועומקו ולפיכך אין לחורין עומק וכו', עכ"ל, והרי דאף בחורין אמרי' דעולין עד לרקיע, הגם דלית להו מחיצות, ועד"ז מצינו גם בד' הרשב"א שם פ"ה, ז"ל, הי' זיז אחר לאדם אחר תחתיו רחב ד' ואין העליון רחב ד', העליון אסור לפי שאויר התחתון עולה עד לרקיע ועליון באוירו של תחתון וכו', עכ"ל, והרי דאמרי' בזיז דאוירו עולה עד לרקיע לגבי איסורא דעירובי חצירות, הגם דלי"ל מחיצות, ועמש"נ להלן סקי"ט בד' המאירי בזה.

ובאמת בל' הרשב"א מבו' דיסוד דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הוא משום שהוא עשוי להשתמש בו על גביו, ולפיכך רואין אותו מלא עד לרקיע, עשויין הן להשתמש על גביהן ולפיכך רואין אותן מלאין עד לרקיע.

יב] והפשוט בזה, דודאי עיקר הדין דרה"י עולה עד לרקיע ורה"ר אינה עולה עד לרקיע, אי"ז משום דשאני רה"י דאמרי' גו"א והמחיצות גודרות עד לרקיע, וע"כ הוי רה"י עד לרקיע, אלא הטעם בזה הוא, דשאני רה"י דאף האויר הוי מכלל הרשות, ובכח הרשות לתפוס אף האויר עד הרקיע, ומשא"כ ברה"ר אין האויר למעלה מי' מכלל הרשות, ואין בכח הרשות לתפוס האויר עד לרקיע.

והטעם בזה הוא, דברה"ר אין האויר מכלל הרשות כמו שפירש"י בשבת ד"ז. דבאויר רה"ר למעלה מי' לא שלטי בי' רבים, וע"כ ל"ה מכלל הרה"ר, ומשא"כ ברה"י הוי האויר מכלל הרשות וכמש"כ הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א שהבאנו לעיל, דהא דחורי רה"י יש להם גובה הוא משום דעשויין הן להשתמש על גביהן ולפיכך רואין אותן מלאין עד לרקיע, והא דאין להן עומק הוא משום דאין עשויין להשתמש תחתיהן כדרך שאדם משתמש ברה"י עצמו ברומו ועומקו, והרי דהא דרה"י יש לו גובה ועומק הוא משום דאדם משתמש בו ברומו ועומקו, וע"כ הוי האויר עד לרקיע מכלל הרשות.

ומש"כ הגר"ח דדינא דעולה עד לרקיע הוא משום דהמחיצות גודרות עד לרקיע מדינא דגו"א או אף בלא דינא דגו"א, היינו משום דהגם דבכח הרשות דרה"י לתפוס אף האויר עד לרקיע, מ"מ לא סגי בזה לחשוב האויר כרה"י, שהרי עיקר רה"י הוא מקום המוקף מחיצות, ובלא הא דגדירת המחיצות היא עד לרקיע והאויר שמעל המחיצות אינו מקום הגדור, ל"ה מהני דינא דעולה עד לרקיע לחשבו מכלל הרה"י, ורק משום שגדירת המחיצות היא עד לרקיע הוא דמהני דינא דרה"י עולה עד לרקיע שיהא כל האויר בכלל הרשות.

ומ"מ בהא דהמחיצות גודרות עד לרקיע לחוד לא סגי אלא בעי' לדינא דרה"י עולה עד לרקיע, דלא מיבעיא אי נימא דבעינן קרקע לרה"י דנמצא דעיקר הרשות היא הקרקע ולא מצינו לחשוב האויר לרה"י רק משום דינא דרשות הקרקע עולה עד לרקיע, אלא אף אי נימא דל"ב קרקע לרה"י, הרי מ"מ בעי' מקום תשמיש ד', והאויר אינו ראוי לתשמיש, וע"כ עיקר הרשות הויא הקרקע שהיא מקום הראוי לתשמיש, וכל הא דהוי האויר בכלל רה"י הוא רק משום דינא דרה"י עולה עד לרקיע.

יג] ולפ"ז נמצא, דהא דלא אמרי' עולה עד לרקיע אלא מכח דגדירת המחיצות הויא עד הרקיע, הוא רק ברה"י דל"ה רה"י אלא בשהיא מוקפת מחיצות וגדורה מסביבותי', וע"כ ל"מ בה דינא דעולה עד לרקיע אם אין גדירת המחיצות עד הרקיע, אך רשות דל"ב היקף מחיצות, שפיר שייך בה דינא דעולה עד לרקיע אף בדלי"ב מחיצות כלל ול"ש בה דינא דגוד אסיק.

ומה"ט אם הוה מדמינן כרמלית לרה"י הי' בה לדינא דעולה עד לרקיע, הגם דלי"ל מחיצות, דכיון דהרשות דכרמלית ל"ב מחיצות, שפיר שייך בה דינא דעולה עד לרקיע, שהרי עיקר דינא דעולה עד לרקיע אינו מיוסד כלל על הא דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, אלא דברה"י בעי' לזה דבלא זה לא מצינו לחשוב האויר מכלל הרה"י, אך בכרמלית דל"ב מחיצות, שפיר הי' שייך בה דינא דעולה עד לרקיע אף בלא מחיצות.

ועד"ז הוא במש"א בעירובין דד' אמות של שביתתו אמרי' בהו רה"י עולה עד לרקיע הגם דליכא בהו מחיצות, שהרי יסוד דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום דאף האויר הוי מכלל הרשות, וזה שייך אף במקום דלית לי' מחיצות כלל, וכנ"ל, ואף דברה"י ל"מ דינא דעולה עד לרקיע בלא מחיצות, היינו משום דהרה"י עצמה אין עלי' תורת רה"י בלא מחיצות, אך בד' אמות דשביתתו דחשבי' להו כרה"י לגבי הנחת עירוב אף בלא מחיצות, הרי דה"נ אוירו עד לרקיע חשיב כרה"י אף בלא מחיצות.

וזהו גם מש"א דכ"ה דסלקא לעילא ה"נ נחתא לתחת, ופירש הרשב"א דמה"ט הוא דבור שאינו רחב ד' הוי רה"י, והיינו דכ"ה דאויר רה"י עד לרקיע הוי בכלל הרשות, ה"נ עומק רה"י עד לתהום הוי בכלל הרשות, ובד' הרשב"א בעבוה"ק בדין חורין מבו' דהא דרה"י יש לה עומק הוא משום שדרך להשתמש בעומקה, ומה"ט כתב דחורין אין להן עומק, עיי"ש, וע"כ הגם דאין הבור רחב ד' הוי רה"י, כיון דהוי מקום א' עם הרה"י ואינו חולק מקום לעצמו, ואכמ"ל בזה.

ועד"ז הוא גם במש"כ הרשב"א דבחורין ובזיז אמרי' דעולה עד לרקיע, הגם דלי"ל מחיצות, והיינו דהגם דברה"י לא אמרי' עולה עד לרקיע רק מכח דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, כ"ז הוא משום דגם עיקר הרה"י ל"ה רה"י בלא מחיצות, וע"כ גם אוירה ל"ה בכלל הרה"י רק מכח דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, ומשא"כ בחורים דתורת רה"י שבהן הוא משום דמיטפלי לרה"י ואף דלית להו מחיצות, הרי שמכח זה אף אוירן דהוי מכללן חשיב רה"י, הגם דלית לי' מחיצות, וז"פ.

**ה**

יד] ולפ"ז י"ל בדעת הרמב"ן, דהא דהאויר שע"ג העמוד ל"ה רה"י, אי"ז משום דלא אמרינן במחיצות העמוד גו"א, אלא היינו דרה"י דעמוד, אינה תופסת את אוירה עד הרקיע, וע"כ ל"ה אוירה רה"י, [[8]](#footnote-9) - והיינו דכיון דעיקר דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הוא משום דאף האויר הוי מכלל הרשות ובכח הרשות לתפוס את האויר עד הרקיע, הרי דבזה הוא שנתחדש, דכ"ז הוא ברה"י גמורה במחיצות, אך בעמוד דל"ה רה"י מעליא, כיון דאין לו מחיצות הניכרות, אינו קולט את אוירו, ולא חזינן להאויר מכלל הרשות, וע"כ הוא דל"ה האויר רה"י, וכן נראה להדיא בל' הרשב"א שם, דהא דאין אויר העמוד רה"י, הוא משום דהעמוד אינו רה"י גמורה, עיי"ש, וגדר הדברים צ"ב.[[9]](#footnote-10)

ובזה יל"פ מש"כ הריטב"א, דכ"ה דרה"י עולה עד לרקיע כשיש לו מחיצות, והיינו כמש"כ הרשב"א דרה"י עשוי להשתמש באוירו והוי האויר מכלל הרשות, ה"נ בעמוד שאין לו אויר, דאף דאין אוירו מכלל הרשות, מ"מ אחר שנח בו החפץ הוא נידון כרה"י, דאחר שנח החפץ ומשמש כל מקום החפץ לתשמיש העמוד, הוי מקומו מכלל הרשות.

טו] ובדעת הגר"ח דלא ניח"ל לפרש כן, דהא דאויר העמוד ל"ה רה"י הוא משום דרה"י גרועה שאין לה מחיצות אינה קולטת את אוירה, אף דודאי מודה הגר"ח ליסוד הדברים דדינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא דין בפנ"ע, וכנ"ל, נראה דאזיל לטעמי'.

דהנה כבר נת' בסימן ח' (א) סקי"א, דלמש"כ הגר"ח בדעת הרמב"ן דהא דבעמוד לא אמרינן דרה"י עולה עד לרקיע, הוא משום דלא אמרינן במחיצותיו גו"א, בע"כ דהא דקרקע העמוד הוי רה"י, הוא משום דפני העמוד חשיב שהוא בתוך המחיצות, ורק האויר שע"ג העמוד ל"ה בתוך המחיצות בלא דנימא גו"א.

ולפ"ז הרי נמצא, דקרקע העמוד עצמו אית לי' מחיצות גמורות, וע"כ ליכא למימר דהא דאין אוירו רה"י, הוא משום דהוי רשות גרועה בלא מחיצות גמורות, ואף דרק פני העמוד יש לו מחיצות גמורות, הרי גם בכל רה"י ליכא מחיצות גמורות אלא בי' טפחים התחתונים, ואפ"ה הוא קולט את אוירו, וע"כ פרש הגר"ח דטעם הא דאין אוירו רה"י, הוא משום דלא אמרינן במחיצותיו גו"א.

אך למש"נ שם בדעת רש"י, דפני העמוד ל"ה בתוך המחיצות, ולזה הוא דבעינן לדינא דגו"א, שפיר י"ל דהא דאויר העמוד ל"ה רה"י, הוא משום דרה"י גרועה שאין לה מחיצות גמורות אינה קולטת את אוירה.

טז] ולפ"ז מתפרש היטב מש"כ הריטב"א, דכל דיש לטרסקל מחיצות, אף דאינם גבוהות י', מהני זה שיקלוט האויר עד לרקיע, - דכיון דכל הא דאויר העמוד ל"ה רה"י, הוא משום דהויא רה"י גרועה שאין לה מחיצות, כיון דאף פני העמוד ל"ה בתוך המחיצות, הרי דכל שיש לו מחיצות, אף דאין גבוהות י', כבר הו"ל רה"י מעליא במחיצות, שהרי נת' בסימן ח' (א) בדעת רש"י, דכל שמגביהין המחיצות סביבות ראש העמוד מעט, סגי בהכי, עיי"ש, וע"כ הוא קולט את אוירו עד לרקיע.

יז] ויש להוסיף, דהנה ילה"ע דמנ"ל להריטב"א דכה"ג שיש לו מחיצות ה"ה קולט את האויר עד לרקיע, הרי אף אי נימא דגם כה"ג אינו קולט את האויר עד לרקיע, מ"מ לכאו' בתוך המחיצות ודאי הוי רה"י, ושפיר מחייב בזה ריבר"י.

ולפמש"נ נראה, דהאמנם אי נימא דהא דאין רה"י דעמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דלא אמרי' בי' גו"א וע"כ אין אוירו מוקף מחיצות, הרי פשיטא דכל שהמחיצות עולות מעט הוי בתוך המחיצות רה"י, ותיקשי דמנלי' להריטב"א לחדש דכה"ג עולה הרשות עד לרקיע, - אך לפמש"נ דהא דאין רה"י דעמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דברה"י גרועה שאין לה מחיצות ל"ה האויר מכלל הרשות, נ' דס"ל להריטב"א דאי נימא דלא סגי לכך במחיצות שאין בהן י', ואף שעולות המחיצות מעט ע"ג העמוד מ"מ כיון שאינם עולות י' ל"ה האויר מכלל הרשות, הרי הי' בדין שאף האויר שתוך המחיצות לא יהא רה"י, שהרי כבר נתבאר שעיקר הרה"י הוי במקום הקרקע, והא דהאויר הוי רה"י הוא משום דהוי מכלל הרשות, ובעמוד שאין אוירו מכלל הרשות, בדין שלא יהא אוירו רה"י אף שהוא בתוך המחיצות, וע"כ הוצרך הריטב"א לפרש דכה"ג שיש לו מחיצות, הוי רה"י מעליא, והיא עולה עד לרקיע.

**ו**

יח] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה לפמש"נ לפ"ד הגר"ח דהא דקרקע העמוד הוי רה"י, הוא משום דפני הקרקע חשיבי דהוו בתוך המחיצות, ורק האויר שע"ג הקרקע הוא דל"ה בתוך המחיצות, הרי הי' בדין, דאם יהא קרקע העמוד משפע כלפי מעלה, לא יהא ע"ג הקרקע רה"י, דמקום זה שמשפע למעלה אינו בתוך מחיצות העמוד.

וצ"ע רב בזה מסוגיא דעירובין דע"ח. דמסקינן דעמוד ברה"ר גבוה י' ורחב ד' שנעץ בו יתד אינו ממעט משום דאפשר דתלי בי' מידי, ואף אם מילאהו כולו ביתידות הוי רה"י משום דמנח מידי ומשתמש, ואם המקום שע"ג היתידות ל"ה כלל רה"י שאינו מוקף מחיצות, א"כ היאך יצטרף מקום זה לשיעור מקום ד'.[[10]](#footnote-11)

אך אי נימא דהא דאין רה"י דעמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דרה"י גרועה שאין לה מחיצות גמורות אינה קולטת את אוירה, ניחא בפשוטו, דע"כ הגם דאויר העמוד ל"ה מכלל הרשות, אפ"ה הוי ע"ג היתידות רה"י, דהמקום שע"ג היתידות הוי כקרקע העמוד דהוי רה"י, וז"פ.

**ז**

יט] בחי' המאירי עירובין דצ"ט: הוכיח דדינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא בכל מה שנעשה רה"י, ואפי' עמוד גבוה י' ורחב ד' אע"פ שאין לו מחיצות ניכרות למעלה אוירו עולה עד לרקיע, שהרי זיז אין בו מחיצות, ואפ"ה נאמר בו שאוירו עולה עד לרקיע, עכ"ד.

ובישוב ד' הרמב"ן דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע, הנה אי נימא כד' הגר"ח דטעמו הוא משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גו"א, י"ל בפשיטות כמש"נ לעיל ענף ג', דודאי עיקר הדין דרה"י עולה עד לרקיע, הוא דין בפנ"ע דברה"י אף האויר הוי מכלל הרשות, ובכח הרשות לתפוס אף האויר עד הרקיע, ומשא"כ ברה"ר אין האויר למעלה מי' מכלל הרשות, ואין בכח הרשות לתפוס האויר עד לרקיע, והא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע משום דלא אמרי' במחיצותיו גו"א, היינו משום דהגם דבכח הרשות דרה"י לתפוס אף האויר עד לרקיע, מ"מ לא סגי בזה לחשוב האויר כרה"י, שהרי עיקר רה"י הוא מקום המוקף מחיצות, ובלא הא דגדירת המחיצות היא עד לרקיע והאויר שמעל המחיצות אינו מקום הגדור, ל"ה מהני דינא דעולה עד לרקיע לחשבו מכלל הרה"י, ורק משום דגדירת המחיצות היא עד לרקיע הוא דמהני דינא דרה"י עולה עד לרקיע שיהא כל האויר בכלל הרשות, ונת' שם עפי"ז דמה"ט בחורי רה"י ובזיז אמרי' עולה עד לרקיע הגם דלי"ל מחיצות, דכיון דתורת רה"י דהחורים הוא משום דמיטפלי לרה"י ואף דלית להו מחיצות, הרי שמכח זה אף אוירן דהוי מכללן חשיב רה"י, הגם דלית לי' מחיצות.

ואי נימא כמש"נ דהא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע הוא משום דרה"י שאין לו מחיצות הוי רה"י גרועה, ואינה קולטת את אוירה, נמי ניחא הא דזיז יש לו אויר, דכיון דהא דהוי הזיז רה"י הוא משום דהו"ל חורי רה"י, חשיב כרה"י מעליא, וה"ה קולט את אוירו עד הרקיע.

1. והגר"ח שם למד לזה, מהא דבהל' שבת לא הוזכר בד' הרמב"ם כלל הך דינא דגו"א, ורק בסוכה הוא שכתב לה"ט דגו"א, ובע"כ דלענין דלענין דין רה"י בשבת לא צריכינן כלל לטעמא דגוד אסיק, ורק בסוכה הוא דצריכינן להך דינא, עכ"ד, - ויש להוסיף דהדברים מפורשים כן גם בד' הרי"ד בפסקיו בד"ד:, עיי"ש שכתב דמש"א דגמירי הלכתא לגו"א, הוא לענין סוכה. [↑](#footnote-ref-2)
2. ועד"ז מצינו גם בד' המאירי, ז"ל, ובנה בה עמוד גובה י' וכו' ואין אומרים וכו' ונכשיר את העמוד מדין גו"א מחיצות וכו', שאין אומרים גו"א אלא במחיצות הניכרות וכו', ויש שואלים וכו' ממש"א וכו' שאם זרק אבן על תל גבוה י' בשבת חייב מפני שהוא רה"י אלמא ל"ב מחיצות ניכרות, ואי"ז שאלה שבזו אי אתה צריך בה לגו"א עד שתצטרך בה למחיצות ניכרות, שאין הטעם אלא מפני שכל שגבוה י' ורחב ד' אינו תשמיש של בני רה"ר ודינו כרה"י אף בלא מחיצות, אבל בסוכה למחיצות אנו צריכים וא"כ הדבר צריך למחיצות ניכרות, עכ"ל, ומבו' דמפרש כהני קמאי, דהא דלא מכשרינן להמקום שע"ג העמוד, הוא משום דבמחיצות שאינם ניכרות לא אמרינן גו"א, - ואך דבהא דבשבת הוי על גביו רה"י פירש דאי"ז מדין מחיצות כלל, אלא הוא משום דמקום זה אינו תשמיש של בני רה"ר, וע"כ דינו כרה"י אף בלא מחיצות, - ואמנם בעיקר דבריו אלו דלענין שבת הוי רה"י אף בלא מחיצות, צ"ע מכ"ד, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-3)
3. אך בד' רבים מקמאי מצינו, דהא דתל ועמוד הוו רה"י, הוא מדינא דגו"א, עי' כן בפירש"י לקמן דכ"ה. ובשבת ד"ו: ובעירובין דט"ו. ודפ"ט., ובפי' ר"ח בשבת ד"ז:, ובתשו' הר"י מיגש סימן כ"ד, ובחי' הרשב"א והריטב"א בעירובין דפ"ט., ובחי' הריטב"א בסוגיין. [↑](#footnote-ref-4)
4. והנה אמנם בתשו' שערי ציון סימן ה' כתב לדעת הרמב"ן, דרק רב מרדכי הוא דס"ל דל"ה אויר העמוד רה"י, אך רבא ורב יוסף ואביי שם פליגי ע"ז גופא וס"ל דאויר העמוד הוי רה"י, עיי"ש, אך אי"ז במשמעות ד' הראשונים שם, וגם מבו' לא כן בד' הרשב"א בעבוה"ק שהביא דעת הרמב"ן זו דאויר העמוד ל"ה רה"י. [↑](#footnote-ref-5)
5. ושמעתי לישב בזה, דבאמת הא דפסלינן בזה הוא מתרי טעמי, חדא, משום דלא אמרינן גו"א בעמוד שאין מחיצותיו ניכרות, ועוד, דמחיצות דמדין גו"א ל"מ בסוכה דאי"ז ב' כהלכתן, והך מילתא נתחדש בהא דפסלינן בעל שפת הגג אף דהוי מחיצות ניכרות.

   אך אי"ז מתישב היטב, ומתרי טעמי, חדא, דכיון דלדעת אביי מהני מחיצות דגו"א בסוכה, ורבא לא פליג עלי' אלא משום דלא אמרינן גו"א במחיצות שאינם ניכרות, היאך נימא דאיכא טעם נוסף דל"מ, ומשום דמחיצות דגו"א ל"מ כלל בסוכה, ואף אמנם דנימא דזה נלמד מהא דפסלינן בעל שפת הגג, מ"מ אי"ז מתישב בסוגיית הגמ' שלא הזכירו לה"ט כטעם לחלוק על אביי, ועוד, דלפ"ז מ"ט לא הביא הרי"ף לדינא דעמוד, דפסל רבא משום דבעינן מחיצות הניכרות, דנתחדש בזה דלא אמרינן גו"א בעמוד, ונפ"מ לשבת דאין אויר העמוד רה"י, אך י"ל דכיון דבלא"ה יש לפסול בעמוד, משום דאי"ז ב' כהלכתן, לא הביא הרי"ף לדין זה, אף דנפ"מ בזה למילי אחריני, וכאשר מצינו כן בד' הרמב"ן במלחמות בחולין בסוגיא דחנ"נ בדעת הרי"ף. [↑](#footnote-ref-6)
6. ול"ד לדעת הסוברים בר"פ כל גגות דלתורת מחיצות ניכרות סגי שהמחיצות עולות מעט ע"ג הגג, דהתם הרי הא דהוו מחיצות שאינן ניכרות, הוא כלפי הגג, ובזה י"ל דסגי שעולות מעט ע"ג הגג דעי"ז חשיבי כניכרות כלפי הגג, אך הכא דהא דהוו מחיצות שאינם ניכרות היינו כלפי עצמן, והיינו דבמחיצות גרועות שאינם ניכרות לא אמרי' גו"א, וע"כ במחיצות בית אמרי' גו"א, משום שהן ניכרות בבית והוו מחיצות מעליין, בדין דלא יועיל מה שהן עולות מעט ע"ג העמוד, אלא בעי' שיהא מחיצות י' ע"ג העמוד. [↑](#footnote-ref-7)
7. אמנם הנה בד' הראשונים לא מצינו כלל שהזכירו לדינא דגוד אסיק כלפי הא דרה"י עולה עד לרקיע, ולא מצינו בדבריהם לדין גו"א בשבת, אלא לגבי הא דתל ועמוד הוו רה"י, ורק בד' המאירי דצ"ט: מצינו שדן דשמא הא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום גו"א, עיי"ש, - ויש להוסיף, דלדעת רש"י והר"ן בסוגיין שנקטו דמן הדין סגי בדפנות י' בסוכה אף שאינם מגיעות לסכך, ול"ב בזה לדינא דגו"א, ודאי מוכח דהא דמחיצות י' גודרות עד לרקיע, ל"ב בזה לדינא דגו"א, וז"ב. [↑](#footnote-ref-8)
8. ומצינו כן בד' הגדול ממינסק שהביא בשו"ת שערי ציון סימן ה', שכתב לישב הא דבית שאין תוכו י' וקירויו משלימו לי' ל"ה תוכו רה"י הגם דעל גבו הוי רה"י ולא אמרי' רה"י יורדת עד התהום, לפ"ד הרמב"ן דבעמוד לא אמרי' רה"י עולה עד הרקיע, וה"נ לא אמרי' בה רה"י יורדת עד התהום, עיי"ש, ואם הא דלא אמרי' בעמוד רה"י עולה עד לרקיע הוא משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גו"א, אי"ז טעם כלל לגבי דינא דרה"י יורדת עד התהום, ובע"כ שפירש דהא דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, הוא משום דרה"י דעמוד גריעא ואינה תופסת אוירה עד הרקיע, וה"נ אינה תופסת עד התהום, - ובאמת דהוא מוכח כן מיני' ובי' מדבריו, דאי נימא דהא דאויר העמוד ל"ה רה"י הוא משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גו"א, הרי מבו' מזה דל"מ דינא דרה"י עולה עד לרקיע אלא בשהאויר עד הרקיע מוקף מחיצות, וא"כ הרי ה"נ ל"ש דינא דרה"י יורד עד התהום אלא בשהוא מוקף מחיצות, וממילא דל"ש לדון בבית שאין בתוכו י' שיהא רה"י משום דינא דרה"י יורד עד התהום, שהרי תוך הבית לי"ל מחיצות י', וממה שלא כתב כן מבו' שפירש טעמא דהרמב"ן בע"א, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-9)
9. והי' מקום לפרש הטעם בזה, ע"פ המבו' בל' הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א, דהא דרה"י יש לו גובה, הוא משום שרה"י עשוי להשתמש על גביו, ולפ"ז י"ל דכ"ז הוא רק ברה"י המוקף מחיצות כנגד הרשות דחזי טפי לדירה, אך עמוד שאינו מוקף מחיצות כנגדו, הרי שהגם שהוא גדור מסביבותיו ע"י הגובה, מ"מ לא חזי כ"כ לדירה, ואינו עשוי להשתמש על גביו, וע"כ אין אוירו בכלל הרשות ואין לו גובה, - אך לכאו' אי"ז מתישב, דא"כ הי' בדין דעכ"פ האויר דעד גובה י' יהא חשוב כרה"י, ומהא דאף האויר דעד גובה י' לא חשיב כרה"י, יש ללמוד דהא דרה"י דעמוד אינה קולטת את אוירה, אי"ז משום דאינו עשוי להשתמש, אלא הוא משום דרשות גרועה זו אינה קולטת את אוירה. [↑](#footnote-ref-10)
10. ובדוחק י"ל בזה, לפי המבו' בד' הרשב"א בשבת דק"א. דבעמוד שמילאהו ביתידות דהוי רה"י משום דמנח מידי ומשתמש, עיקר הרה"י הוי בקרקע העמוד שהוא רחב ד', ואך שהי' בדין שיהיו היתידות מבטלות הרשות כיון שאין ראוי להשתמש במקומן, ולזה הוא דמהני הא דמנח מידי ומשתמש דע"כ אין היתידות מבטלות הרשות, וכמש"כ הרשב"א בעירובין דע"ח. דהוי כבית מלא כלים, ולפ"ז י"ל דאף דהמקום שע"ג היתידות אינו מוקף מחיצות ול"ה רה"י, מ"מ אין היתידות מבטלות הרשות שע"ג קרקע העמוד, כיון דמצי להשתמש עליהן וחשיב דמצי להשתמש בקרקע העמוד, והוי כבית מלא כלים, דאף אם ל"ה רק קרקעו רה"י, מ"מ חשיב דמצי להשתמש ע"ג הקרקע במה שמשתמש ע"ג הכלים, וצ"ע עוד בזה. [↑](#footnote-ref-11)