תוכחה
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / מידות

**תוכחה - הוֹכֵ֤חַ תּוֹכִ֙יחַ֙ אֶת־עֲמִיתֶ֔ךָ**

ויקרא פרק י"ט פסוק י"ז

1. *כל מי שאפשר למחות ולא מיחה.*
2. *מוטב שיהיה שוגגים****.***
3. בזמן הזה.
4. ***כל מי שאפשר למחות ולא מיחה.***
   1. ***שבת (דף נד: - דף נה.) –*** "רב ורבי חנינא ורבי יוחנן ורב חביבא מתנו, בכוליה דסדר מועד, כל כי האי זוגא חלופי רבי יוחנן ומעייל רבי יונתן. ***כל מי שאפשר למחות לאנשי ביתו ולא מיחה, נתפס על אנשי ביתו. באנשי עירו, נתפס על אנשי עירו. בכל העולם כולו, נתפס על כל העולם כולו. אמר רב פפא: והני דבי ריש גלותא נתפסו על כולי עלמא ... אמר לו הקדוש ברוך הוא לגבריאל: לך ורשום על מצחן של צדיקים תיו של דיו, שלא ישלטו בהם מלאכי חבלה. ועל מצחם של רשעים תיו של דם, כדי שישלטו בהן מלאכי חבלה. אמרה מדת הדין לפני הקדוש ברוך הוא: רבונו של עולם, מה נשתנו אלו מאלו. אמר לה: הללו צדיקים גמורים, והללו רשעים גמורים. אמרה לפניו: רבונו של עולם, היה בידם למחות ולא מיחו. אמר לה: גלוי וידוע לפני, שאם מיחו בהם, לא יקבלו מהם. אמרה לפניו: רבונו של עולם, אם לפניך גלוי - להם מי גלוי. והיינו דכתיב זקן בחור ובתולה טף ונשים תהרגו למשחית ועל כל איש אשר עליו התו אל תגשו וממקדשי תחלו וכתיב ויחלו באנשים הזקנים אשר לפני הבית".***
      1. ***חת"ס (שבת ריש דף קמח:) – "הנח להם לישראל מוטב שיהי' שוגגין וכו' פסק הלכה בדבר דאורייתא שאינו מפורש בתורה ישער בנפשו אם לפי אומדנא דילי' לא ישמעו לו עד הכאה וקללה לא יתחיל להוכיח כלל כי מוטב שיהיה שוגגין אבל בדבר המפורש בתורה אין לו לסמוך על אומדנא דיליה וצריך להוכיח בפועל עד הכאה וקללה, ולעיל כ"ה ע"א הללו צדיקים גמורים וכו' פי' הם סמכו על אומדנא ולא מיחו אף על פי שלא טעו בשיעור שהרי העיד הקדוש ברוך הוא גלוי לפני וכו' מ"מ נענשו שלא הי' להם לסמוך על אומדנא של עצמם ועיין בס' ברכי יוסף א"ח סי' תר"מ בשם מהר"ח אבולאפיא".***
      2. ***הראמ"ה (שבת דף נה.) – "שנענשו משום לפניהם מי גלוי והוי כנתכוין לחזיר ועלה בידו טלה".***
   2. ***מר"מ – תקנת השבים (סי' ד').***
5. ***מוטב שיהיה שוגגים.***

שבת (דף קמח:) - "מוטב שיהיו שוגגים ואל שיהיו מזידין".

* 1. *דבר המפורש בתורה****.***
     1. ***מחמיר.***
        1. ***ח"ח (הקדמה בהג"ה) – "וידעתי גם ידעתי כי ימצאו אנשים, אשר ירצו להמעיט את מעלת הלמוד בענין זה, ויתלו את עצמן במאמר חז''ל: מוטב שיהיו שוגגין, ואל יהיו מזידין, אך באמת הדין אתי משני צדדים. א. בדבר המפרש בתורה, אין אומרים מוטב וכו', כמו שפסק בארח חיים בסימן תר''ח סעיף ב' בהג''ה, ולשון הרע ורכילות הוא דבר המפרש בתורה ועוד, אם כן לא נלמד לרבים הלכות גזל, דגם זה קשה מאד לקים, כמו שאמרו חז''ל בבבא בתרא דף קס''ה. (ואף שבלשון הרע אמרו שם, שכלם נכשלין, הלא לא אמרו רק באבק, כמו שהקשה הגמרא שם: בלשון הרע סלקא דעתך (עלתה בדעתך). ויהיה תועלת על כל פנים מלמוד ענינים אלו להנצל מעצם העון, ואפלו מאבק לשון הרע יוכל להנצל, אם יתן לבו ורעיוניו לזה, דלא אמרו אין אדם וכו', רק בסתמא) וכן לא נלמדם הלכות שבת, שהם כהררים התלוים בשערה, והרבה דינים יש בהם, שקשה מאד לקים אותם. ועוד היאך העתיקו לנו חז''ל בערכין (דף ט''ו: ודף ט''ז) העקרים בענינים אלו, כגון, מה שאמרו שם: היכי דמי לישנא בישא, נורא בי פלניא (איך נקרא לשון הרע? אש אצל פלוני) וכדומה. ועוד מגופא דקרא נוכיח, הלא כתיב בתורה: ''זכור את אשר עשה ה' אלהיך למרים'' וכו', והביא הרמב''ן בבאורו בשם הספרי, שצריך לזכר תמיד בפה מעשה מרים כדי שעל ידי זה נתבונן את גדל העון המר, ולדבריהם, אדרבה, לא נזכר, ונוכל להיות שוגגין בזה, אלא ודאי דהתורה ירדה לסוף דעת האדם, שבכחו להיות נזהר מזה העון, דאי לאו הכי אין הקדוש ברוך הוא בא בטרוניא עם בריותיו, וכאשר יתבונן תמיד בזה, יהיה לו בודאי לתועלת גדולה להנצל מעון זה. עוד ימצא תועלת גדולה מלמוד ענינים אלו, שעל ידי זה לא יהיה דבר זה בעיניו כהפקר ...".***
     2. *אפילו ספק דאורייתא****.***
        1. ***ים של שלמה (ביצה פרק ד' סי' ב') – "אפי' ספיקא דאורייתא".***
     3. *הטעם****.***
        1. ***מ"ב (ס"ק ו') – "שאינו מפורש בתורה. ר"ל דאז אנו יכולין לתלות ששוגגין ומוטעין הם בזה ומה שלא ישמעו לנו מה שנאמר להם שהוא אסור מחמת דקיל להו הדבר ולכן אמרינן בזה מוטב שיהיו שוגגין וכו' אבל בדבר המפורש בתורה והם עוברין ע"ז בודאי*** *אינם שוגגין ולא שייך בהו לומר מוטב* ***שיהיו שוגגין ומחינן בהו וענשינן להו עד דפרשי".***
     4. *נ"מ****.***
        1. ***הגריש"א זצ"ל (שיעור ח"ח הע' קמ"ו, באנגלית הע' קמ"ז), שבילי חיים (כלל ו' ס"ק ט' ) – "כך הורה לנו מרן הגרי"ש אלישיב (שליט"א) [זצ"ל] ע"פ דברי המשנה ברורה סי' תר"ח ס"ק ו' שמה שאין אומרים מוטב שיהיו שוגגין בדאורייתא מפורש הוא מטעם שבודאי אינם שוגגין,*** *וא"כ כשברור* ***שהמספר הוא בדעה שענין שמירת הלשון הוא מדת חסידות בלבד או שחושב - למשל - שלה"ר על האמת מותרת, ודאי אמרינן מוטב שיהיו שוגגין - ושלא כדברי הח"ח הנ"ל סוס"ק ט'. ואולי וכוונת הח"ח בבמ"ח שמן הסתם לא אמרינן מוטב, אבל בידוע שהוא שוגג לא יוכיחנו (וכן הבין בשבילי חיים שם)".***
  2. *רק מקצת שומע****.***
     1. ***אג"מ (או"ח ח"ב סי' ל"ו) – "נראה פשוט שאם יש שם גם מי שיקבלו צריך לומר להם שאסור אף שידוע שאיזה מהם לא יקבלו ויהיו מזידין, דבשביל קלקול אלו שיעברו במזיד ויענשו כמזיד אין לקלקל לאלו שיקבלו שהרי כשלא יודיעום יעברו בשוגג שהוא ג"כ איסור וקלקול".***
  3. ***מר"מ – תקנת השבים (סי' ד').***
     1. ***חת"ס (שבת ריש דף קמח:, ביצה ריש דף ל.) – "הנח להם לישראל מוטב שיהי' שוגגים וכו'. עיין מ"ש תשובו' תשב"ץ ח"ב סי' מ"ז דוקא היכי שנכשלו רובא דעלמא אמרי' הכי'. אבל אם איזה יחידי' מקלקלי'.*** *אי שתקו רבנן ילמדו רבים* ***וינהגו כך צריך למחות מוטב שיהי' אלו המועטין מזידי' ולא יכשלו בהם רבים והנה אמת נכון הדבר".***

1. ***בזמן הזה.***
   1. ***ערכין (דף טז:) – "מנין לרואה בחבירו דבר מגונה שחייב להוכיחו. שנאמר: הוכח תוכיח, הוכיחו ולא קבל מנין שיחזור ויוכיחנו. תלמוד לומר: תוכיח, מכל מקום; יכול אפי' משתנים פניו. ת"ל: לא תשא עליו חטא. תניא, א"ר טרפון: תמה אני אם יש בדור הזה שמקבל תוכחה, אם אמר לו טול קיסם מבין עיניך, אמר לו טול קורה מבין עיניך. אמר רבי אלעזר בן עזריה:*** *תמיהני אם יש בדור הזה שיודע להוכיח****".***
      1. ***עי' ערך שנאה, לשיטות ומר"מ.***
2. ***שאר ענינים.***
   1. *מי יוכיח****.***
      1. הגרחפ"ש זצ"ל (אורחות הרב וראש הישיבה עמ' צ"ה) – "***חידש לי מו"ר הגרח"פ שיינברג זצ"ל, כי אם אדם מוכיח לחבירו ויש אחר שיודע להוכיח יותר טוב בנועם ובזמן קצר, יש לתת לאחר ולא יאמר הראשון זכיתי במצווה, משום שבעניין בין אדם לחבירו הקובע הוא צורך החבר, וצורך של המקבל התוכחה הוא לקבלה בנועם***