כלים פכ_ד מ_א
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ד מ"א**

א] **תריס הכפוף טמא מדרס,** הר"ש פירש דטעם טומאתו הוא משום דשוכבין עליו במלחמה, ובתפא"י עמד ע"ז דמ"ט הוא טמא מדרס הרי אומרין לו עמוד ונעשה מלאכתנו, וכתב דהוא עשוי לתשמיש זה גם בלילה שאינו זמן מלחמה, וע"כ הוא טמא מדרס, עכ"ד.

ובזה מתישב משה"ק המשנ"א מהכא על מש"כ התוס' בשבת דפ"ג: דהא דספינה אינה מקב"ט משום שאינה מטלטלת מלא וריקן ול"ה דומיא דשק, הוא משום דספינה אינה מיוחדת למדרס, דאע"פ שכל שעה יושבין בה בנ"א מ"מ עיקרן עשויות לפרגמטיא ואמר בה עמוד ונעשה מלאכתנו, וקשיא דא"כ מ"ט תריס הכפוף טמא מדרס אף שעיקרו עשוי להגן, ולפ"ד התפא"י ניחא, דשאני תריס הכפוף שהוא עשוי לשכב עליו גם כשאינו משמש למלחמה, ומשא"כ ספינה שיושבים בה רק בשעה שהיא משמשת לפרגמטיא.

וי"ל עוד בזה, דכל מש"כ התוס' דספינה אינה מיוחדת למדרס, היינו רק דלא חשיבא ככלי שעיקרו למדרס, אך לעולם חשיבא ככלי המשמש מדרס עם מלאכתו, והא דאינה מקב"ט, הוא לפמש"כ המהרח"ש ח"ג סימן כ"א, דפשוטי כלים המשמשין מדרס עם מלאכתן אינם טמא מדרס, ונת' לעיל פכ"ב מ"י אות כ', וה"נ כלי הבא במידה המשמש מדרס עם מלאכתו אינו טמא מדרס, ולפ"ז ניחא דע"כ תריס הכפוף שהוא מקבל שאר טומאות, שפיר הוא טמא מדרס אף שאין עיקרו עשוי למדרס, ככל כלי המשמש מדרס עם מלאכתו דטמא מדרס, אך ל' התוס' שם לא משמע כן, דמשמע דחשיב ככלי שאינו עומד כלל למדרס.

ב] **ודיצת הערביים טהורה מכלום,** הרמב"ם בפיהמ"ש ובפכ"ז מכלים ה"ד והר"ש בפי' בתרא פירשו דטעם טהרתו הוא משום שאינו עשוי אלא לדיצה ולשחוק ואינו ממשמשי אדם וכל בגד שאינו ממשמשי אדם אינו מקב"ט, ואמנם בפי' הר"ש שלפנינו כתב שעשוי' ל"צידה" בלבד, אך ברור דט"ס נפלה בדבריו, וצ"ל ל"דיצה" בלבד, וכ"כ בסד"ט, והר"ש הביא מקור לדין זה ממש"א בזבחים דצ"ד. דבגד העשוי לצורה אינו מקב"ט, ואזיל הר"ש לטעמי' לקמן מי"ג דמפרש דבגד העשוי לצורה היינו בגד שיש בו צורות כדי לראות בו לעשות כמותן בבגד אחר, ודלא כפירש"י בזבחים שם.

ובמשנ"א עמד ע"ז מהא דתנן לעיל פכ"ג מ"א דכדור טמא, אע"פ שאינו עשוי אלא לשחוק, עיי"ש, אך בפשוטו נראה דהגם דכלי העשוי לשחוק אינו ממשמשי אדם ואינו מקב"ט, אך כלי העשוי לקבל דבר המשמש לשחוק, ודאי חשיב כמשמש אדם ומקב"ט, וכ"ה בחזו"א סימן ל"ד סקי"ב דתיבה העשוי' להניח בה בגד העשוי לצורה מקרי עשוי לקבלה ומקב"ט, וע"כ כדור שטומאתו היא בתורת כלי קיבול שהוא מקבל המוכין שבתוכו, חשיב שפיר כמשמש אדם, וע"כ הוא מקב"ט.

ג] והר"ש בפי' קמא פירש דטעם טהרתו הוא משום דתריס קטן הוא ביותר, וצ"ב שהרי לא מצינו שיעור לכלי, וכל כלי הראוי למלאכתו מקב"ט אף אם הוא קטן ביותר, ועמד ע"ז בסד"ט, ושמא מכוון הר"ש דכיון שהוא קטן ביותר אין עליו צורת כלי, ופשוטי כלי מתכות אין חשובין ככלי לקב"ט אלא בשיש עליהן צורת כלי, כמש"כ הר"ש לקמן מ"ז. ?ועי' כעי"ז בפיהמ"ש להלן מ"ז, דטהרתן משום קטנותן, ולכאו' כונתו דמה"ט אין ע"ז צורת כלי וכמש"כ בהלכות, ועי' בדברינו שם מש"נ בזה?.

ואולי יל"פ עוד בזה, דלעולם אף לפי' זה עיקר טהרתו הוא משום שהוא משמש לדיצה ולשחוק ואינו ממשמשי אדם, ואך דלפי' בתרא נתחדש דאף תריס הראוי לתשמיש אחר, מ"מ אם עשאוהו לדיצה בלבד אינו מקב"ט, וזהו שדימה הר"ש לבגד העשוי לצורה, דאף שהוא ראוי ללבישה, מ"מ כיון שעשאוהו לצורה אינו מקב"ט, ואילו לפי' קמא רק כשהוא קטן ביותר ואינו ראוי לתשמיש אחר אלא לדיצה, אין עליו תורת כלי כלל, אך אם הוא גדול וראוי לתשמיש אחר ויש עליו תורת כלי, ואלא שבאנו לטהרו משום שאינו עומד לתשמיש, הרי דלזה סגי במה שהוא עומד לדיצה לחשבו ככלי העומד לתשמיש, וה"ה מקב"ט, וצ"ע בזה.