ד - שומרת יבם לכהן ולישראל
קטגוריות: ש_ס / כד יבמות / אלמנה - עניינים הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

**א**

א] במתניתין העובר והיבם והאירוסין פוסלין ולא מאכילין, ובגמ' אמרו דהא דיבם אינו מאכיל הוא משום דכתיב קנין כספו והאי קנין כספו דאחיו, ודעת רש"י דיבם אינו מאכיל מדאורייתא, ובפירש"י בכתובות כתב דכי מת פקע קנינו, וכ"ה ברש"י לעיל נ"ו א', ובספה"י לר"ת סימן ז' הק' דא"כ הול"ל קנין כספו אמר רחמנא והאי פקע קניני', והתוס' הרא"ש בכתובות נ"ח א' הוסיף דהוא כמו שאמרו לעיל נ"ז א' דהאי פקע קניני', וגם צ"ב דמ"ט בעינן למילף לה מקרא, הרי סברא הוא דפקע קנינו.

ובדעת רש"י צ"ל דעיקר הא דילפינן מקרא דקנין כספו והאי קנין כספו דאחיו, היינו דאין היבם מאכיל מכח קנינו, דזה לא חשיב כקנין כספו, משום דהוי קנין כספו דאחיו, ולרש"י לטעמי' דכל הא דקידושי ביאה מאכילין הוא משום דהוקשו הויות להדדי, והיינו דהא דקידושין הוו בכלל קנין כספו הוא משום דהוו ע"י כסף, הרי דזהו דילפינן מקרא דקנין כספו דאחיו לא חשיב כקנין כסף, ואף שהיא קנוי' לו, אין קנין זה מאכיל בתרומה, אלא שבאנו לדון דתאכל מכח קנין כספו של הבעל, וע"ז פירש"י דהוא משום דפקע קנינו, וד"ז הוא פשיטא ולא זה הוא דילפינן מקרא.

ב] אך התוס' הרא"ש בכתובות נ"ח א' כתב לישב לקו' ר"ת, דלא פקע קנינו דהא זקוקה ליבם משום הקנין, ולפי דבריו נראה דהס"ד דתאכל הוא מכח הבעל דעדיין קנינו קיים, וזהו דילפינן מקרא דמה שקנין אחיו קיים אצלו אינו מאכיל, ולפי דבריו לא ס"ד כלל דתאכל מכח היבם, וכ"ה מבו' בדבריו גם לדעת ר"ת, ונתבאר בזה להלן.

**ב**

ג] ודעת ר"ת דמדאורייתא אוכלת שומרת יבם בתרומה, ובביאור דבריו נחלקו הראשונים, דבד' התוס' בסוגיין בסו"ד משמע דהיא אוכלת מכח קנינו של היבם דחשבינן לה כקנין כספו, וזהו שכתבו דלא תקון רבנן דתאכל "מכח היבם" וכו', והרי דהא דשומרת יבם אוכלת מדאורייתא הוא מכח היבם, אך התוס' הרא"ש בכתובות נ"ח א' כתב דהיא אוכלת מכח הבעל משום דלא פקע קנינו כיון שהיא זקוקה לאחיו, וי"ל דגדר הדברים דכ"ה דמי שיש לה זרע לכהן יש לה שייכות לכהן ואוכלת בתרומה, ה"נ כשהיא זקוקה ליבם מכח הבעל הכהן ה"ה שייכת לכהן ואוכלת בתרומה, (וניחא בזה משה"ק הקר"א בסוגיין דהיאך שייך לומר דאחר מיתה הויא עדיין קנינו של הבעל).

ונפ"מ רבתא לדינא בזה הוא בגונא שהבעל הי' חלל והיבם הוא כהן, כשנפלה מן האירוסין או מן הנישואין קודם שבא עלי' דעדיין לא נתחללה, דלדעת התוס' דהא דאוכלת הוא מכח היבם, אף בכה"ג תאכל בתרומה, אך לדעת התוס' הרא"ש דהא דאוכלת הוא מכח הבעל, הרי דבכה"ג דהבעל הוא חלל אינה אוכלת, וי"ל נפ"מ גם להיפך בגונא דהבעל הוא כהן והיבם הוא חלל, אך זה תליא במש"נ להלן אם בכה"ג איכא להדין דהיבם פוסל.

ד] ובטעמא דהתוס' הרא"ש דאין היבם מאכיל מכח קנינו, וגם בד' רש"י פירש דהס"ד דתאכל הוא מכח הבעל ולא מכח היבם, לכאו' הוא משום דזיקה ל"ה כאישות גמורה ומותר בקרובותי', כמבו' בסוגיית הגמ' לעיל י"ז ב', ואף למ"ד דיש זיקה אי"ז אלא מדרבנן, וע"כ פשיטא דאינו מאכיל מכח קנינו, וכל הנידון שתאכל הוא מכח הבעל דאכתי היא זקוקה ליבם מכחו.[[1]](#footnote-2)

ובדעת התוס' דהיבם מאכיל מכח קנינו, וכ"ה מבו' לפ"ד רש"י דזהו הא דממעטינן מקרא דאין היבם מאכיל מכח קנינו, ובלא מיעוטא דקרא הי' מאכיל, נראה דהוא משום דכל הא דאין זיקה, היינו אם באנו לחשבה כאשתו, דאיסור קרובות תליא באישות, דזיקה לא חשיבא כאישות, אך בהא דהבעל מאכיל את אשתו בתרומה דהוא משום הקנין שיש לו בה, והרי אף עבד כהן אוכל בתרומה, הרי דגם ביבמה כיון שהיא קנוי' לו לייבמה והאשה משועבדת ליבם ליבום וביד היבם לתבוע לזה, (והרי חזינן שדנו דכופין את האשה להתייבם אף אם אינה מצווה ביבום), הויא קנין כספו, ולפ"ז י"ל דבחייבי לאוין ועשה אף דיש בהן זיקה, מ"מ אינו מאכיל בתרומה, כיון דאין לו קנין לייבמה, שהרי אם בעלו לא קנו.

ה] ויש להוסיף, דד' התוס' מתישבים רק אי נימא דהא דאשה הויא בכלל קנין כספו הוא מסברא משום דהוא מושל עלי', דלפ"ז י"ל דגם יבמה הויא קנין כספו דהיבם, אך לדעת רש"י דהוא משום שקנית ע"י כסף, והא דבקידושי ביאה אוכלת בתרומה הוא משום דהוקשו הויות להדדי, לכאו' ודאי דכיון דכתיב קנין כספו אין לנו ללמוד מזה קנין כספו דאחיו, וכמו שפירש"י, וכמש"נ לעיל דזהו דקמ"ל דאין מתקיים קנין כספו במה שהיא קנין כספו דאחיו, וכבר כתב כן בתשו' אבנ"מ סימן י"ז דלרש"י לטעמי' דכל הא דקידושי ביאה מאכילין הוא משום דהוקשו הויות להדדי, ניחא הא דאין היבם מאכיל, ול"ה כאירוסין דמאכילין, עיי"ש.

**ג**

ו] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה התוס' בכתובות שם הק' ע"ד ר"ת, ז"ל, אבל ק"ק אי חשיבא יבמה קנין כספו דיבם הא דקאמר ביבמות בפרק אלמנה גבי הא דתנן היבם פוסל ואינו מאכיל אי בת כהן לישראל היא פסיל לה ושבה אל בית אבי' כו', הול"ל דהא קניי' כדקאמר התם גבי אירוסין, עכ"ל, וכבר נתבאר בסימן ג' דמבו' בדבריהם דהא דקידושי זר פוסלין, אי"ז דין בפנ"ע דאישות דזר פוסלת ע"ד הא דנבעלה לזר פוסל, אלא הוא משום דכ"ה דקנין כספו דכהן מאכיל ה"נ קנין כספו דזר פוסל, וזהו דקשיא להו דאם חשבינן לה קנין כספו דיבם, הדין נותן דהוי בכלל הדין דקנין כספו פוסל.

אמנם לד' התוס' הרא"ש ניחא קו' זו, שהרי לדעתו הא דאוכלת אינו מכח היבם אלא מכח היבם דעדיין קנינו קיים, ולפ"ז י"ל דכ"ז מצינו לענין אכילה, דכל שהיא ראוי' לאכול קיים בה דין האכילה כל דלא פקע קנינו, אך בהא דקנין כספו פוסל לא סגי בזה.

ז] והנה התוס' הרא"ש דחה לד' ר"ת דמ"ט למשנה אחרונה אינה אוכלת אף כשנפלה מן הנישואין, הרי ליכא למיחש למידי, אך התוס' בסוגיין ובכתובות שם כתבו לישב דהוא משום דמיחלפא בארוסה.

ולמש"נ נראה דהא דהתוס' הרא"ש לא ניח"ל בזה, הוא משום דאמנם אם באנו לדון שתאכל מכח היבם, י"ל דמיחלף קנינו של היבם בקנין שיש לבעל בארוסתו, וע"כ תיקנו חכמים שלא תאכל, אך להתוס' הרא"ש לטעמי' דבלא"ה הזיקה אינה ראוי' להאכיל כלל, והא דאוכלת הוא מכח הבעל דעדיין קנינו קיים, הרי אי"ז ענין כלל לארוסה, דאף דהקנין דאירוסין אינו מאכיל, מ"מ הכא הרי היא אוכלת מכח קנין הבעל דהוא קנין דנישואין, וזהו דקשיא לי' להרא"ש ע"ד ר"ת דמ"ט אינה אוכלת אף כשנפלה מן הנישואין.

**ד**

ח] וע"ד נידון זה יש לדון בהא דיבם פוסל, ויש להסתפק אם היינו דהוא פוסל מצ"ע, או היינו דהוא משום דעדיין שייכא לבעל, דושבה אל בית אבי' פרט לשומרת יבם, דכל שהיא זקוקה ליבום עדיין היא שייכת לבעל.

והנה התוס' בכתובות כתבו דלדעת ר"ת כ"ה דהיבם מאכיל מדינא ה"נ הוא פוסל מדינא, ול"ב ילפותא בפנ"ע לזה, ולפ"ז הרי דלמש"נ לדעתם דהא דהיבם מאכיל הוא מכח עצמו, ה"נ הא דהוא פוסל הוא מכח עצמו, - אך לדעת רש"י יש להסתפק בזה אם הא דהיבם פוסל הוא מכח עצמו, או דהוא מכח הבעל דכל שהיא זקוקה ליבום מכח הבעל ה"ה פוסל.

ט] ונפ"מ בזה הוא בגונא דהבעל חלל והיבם כהן או הבעל כהן והיבם חלל, דאם היבם פוסל מצ"ע הרי דכל שהיבם חלל פוסל אף דהבעל כהן וכל שהיבם כהן אינו פוסל אף שהבעל חלל, אך אם עיקר הפסול הוא מכח הבעל, הרי דכל שהבעל חלל פוסל אף דהיבם כהן, וכל שהבעל כהן אינו פוסל אף שהיבם חלל, ורק מדרבנן יש לפסול בכה"ג משום משתמרת לביאה פסולה.

י] ומצינו שנחלקו בזה הראשונים לעיל נ"ח ב' דאמרו שם דאם יש לו אח חלל אינה אוכלת ובפירש"י כתב דהוא משום דמשתמרת לביאה פסולה, - אך המאירי שם כתב דהא דאינה אוכלת הוא משום דמשתמרת לביאה פסולה, ואפי' למ"ד דמשתמרת לביאה פסולה אוכלת, מ"מ כיון שהיא זקוקה לו זיקתו מעכבתה, ובד' הריטב"א שם לא נתברר אם עיקר הא דפסולה הוא מכח זיקת היבם או מכח משתמרת לביאה פסולה, עיי"ש, וגם בד' הרמב"ם בפ"ז מתרומות הכ"ב לא נתברר להדיא, עיי"ש, ופלוגתא זו תליא בהנ"ל, דבפירש"י מבו' דעיקר הפסול הוא מכח הבעל, וכיון דהבעל הוא כהן אף דהיבם הוא חלל אינו פוסלה, אך בד' המאירי מבו' דהפסול הוא מכח היבם, וע"כ כל שהיבם הוא חלל ה"ה פוסלה אף דהבעל הוא כהן.

יא] אך יש מקום לדחות להראי' מד' רש"י, דהנה יש להסתפק אי נימא דהיבם פוסל מצ"ע, בגונא דיבם אחד כהן ויבם אחד חלל, אם היבם החלל פוסלה משום דהיא קנוי' לו, או דכיון דהיא קנוי' לשניהם, ואין להיבם החלל קנין גמור בפנ"ע, אינו פוסלה, ואם שניהם חללים לכאו' ודאי דנפסלת דשניהם יחד פוסלין אותה,[[2]](#footnote-3) - ובד' המאירי הנז' מבו' דאף בכה"ג פוסלה זיקת היבם, שהרי התם איירי בכה"ג דאח אחד כהן ואח אחד חלל, אך בדעת רש"י י"ל דפליג ע"ז וס"ל דלא סגי בזיקת היבם לפסלה בכה"ג, דכיון דרק אחד מן היבמים חלל, אין בידו לפסלה, אך אה"נ דאם יהיו שניהם חללים יפסלו אותה אף דהבעל הוא כהן, וצ"ע בזה.

**ה**

יב] הריטב"א כתב, ז"ל, קנין כספו אמר רחמנא והאי קנין דאחיו הוא, פי' וכיון דכן הוא מחמת יבם מיהת לא אכלה וכדקתני שאינו מאכיל, אבל מחמת המת היינו בפלוגתא דמשנה ראשונה ומשנה אחרונה בפרק אע"פ, ונפ"מ אפי' למשנה ראשונה ביבמה מן האירוסין קודם שהגיע זמן שהן אוכלות משלו והן אוכלות בתרומה, עכ"ל, אך בסו"ד כתב בשם ר"ת דמדאורייתא אוכלת גם מכח היבם והוא רק אסמכתא בעלמא.

ומבו' בדבריו בדרך זו דעיקר המיעוט דקנין כספו ולא קנין כספו דאחיו הוא מיעוט דאורייתא דאינה אוכלת מכח היבם, ואף לדעת ר"ת, אך אכתי היא אוכלת מכח הבעל מדאורייתא, וכ"כ התורי"ד בכתובות נ"ח א', ז"ל, קנין כספו אמר רחמנא והאי קנין כספו דאחיו הוא, פי' והלכך אין לו כח להאכילה בגינו, אך אם אכלה בחיי הבעל אוכלת דיבם במקום בעל קאי ומכח בעל קאכלה, עכ"ל.

ונראה דהנפ"מ במיעוט זה מדאורייתא הוא בגונא דהבעל חלל והיבם כהן, דבכה"ג אינה אוכלת משום דאין היבם מאכיל מכח עצמו, ומכח הבעל א"א להאכיל שהרי הבעל הוא חלל.

יג] והנה הריטב"א בהמש"ד כתב לפ"ז דאף למשנה ראשונה אינה אוכלת כשהיא שומרת יבם אלא כשאכלה ברשות הבעל, והיינו משום דכל אכילתה היא מכח הבעל, וע"כ תליא אם אכלה מכח הבעל, - והביא לדעת רש"י דאף אם הגיע זמן ואכלו מחמתו בחייו ומת אינה אוכלת דקנין אחיו הוא והאי פקע קניני' ואינם אוכלות עוד, וצ"ב, דהוא דלא כמש"כ לעיל מינה דשפיר היא אוכלת מכח הבעל ולא אמרינן דפקע קניני'.

אך פשר דבר נלמד ממש"כ הריטב"א שם עוד, ז"ל, ואינם אוכלות עוד "כיון דמת קודם כניסה לחופה", עכ"ל, ומבו' דכל הא דלדעת רש"י אינה אוכלת אף כשאכלה ברשות הבעל הוא רק כשמתה באירוסין, אך כל שמתה אחר כניסה לחופה ה"ה אוכלת מכח הבעל, וזהו שכתב הריטב"א בתחילת דבריו דאוכלת מכח הבעל, והיינו כשמתה אחר כניסה לחופה, וצ"ב הטעם בזה דמ"ש זמ"ז.

יד] ולכאו' מד' הריטב"א מקור נאמן למש"כ האחרונים בדין אכילת אשת כהן, ונקדים, דהנה ר"ת בספה"י סימן ז' הק' ע"ד רש"י דממעטינן לה מדכתיב קנין כספו והאי קנין כספו דאחיו, שהרי הא דארוסה אוכלת ילפינן לה בספרי מדכתיב כל טהור בביתך יאכל אותו, ולא ילפינן לה כלל מקרא דקנין כספו, אך התוס' בסוגיין כתבו דעיקר הילפותא הוא מקרא דקנין כספו.

והנה הראשונים עמדו בהא דבעינן גם לקרא דכל טהור בביתך וגם לקרא דקנין כספו, הוא משום דמקרא דכל טהור בביתך אין ללמוד רק דנשואה אוכלת, ובעינן לקרא דקנין כספו ללמד דאף ארוסה אוכלת.

ובפשוטו הי' נראה דאחר דילפינן מקרא דאף ארוסה אוכלת הוי הכל חד דינא, אך האחרונים חידשו דב' דינים הם דאכילת אשת כהן משום כל טהור בביתך דהוא דין בפנ"ע דאשת כהן אוכלת הוא רק בנישואין, ומלבד זה איכא דין בפנ"ע דהיא אוכלת מכח קנינו של הבעל שהוא מושל עלי' והך דינא הוא גם בארוסה.

טו] ואשר זהו מש"כ הריטב"א בדעת רש"י דבארוסה שאוכלת מכח קנינו של הבעל הרי דכל שמת פקע קנינו וא"א לה לאכול מכח הקנין, דהו"ל כעבד כהן שמת האדון דאינו אוכל, ומשא"כ בנשואה דאוכלת משום כל טהור בביתך, הרי דכל שהיא זקוקה ליבם מחמת אישות זו, אכתי הויא בכלל כל טהור בביתך, וכמש"נ לעיל דדמי להא דזרע כהן מאכיל משום דשייכא עי"ז להכהן, וה"נ בשומרת יבם אכתי שייכא להבעל, אך באירוסין אין לומר כן, שהרי אף כשהבעל קיים אינה שייכת לו אלא בתורת קנין, ואחר שמת ופקע קנינו אין מה שיאכילה.

טז] והריטב"א כתב עוד, ז"ל, ועוד כתב ר"ת ז"ל דקרא דנקטי' הכא אינו אלא אסמכתא בעלמא, דאילו מדאורייתא זיקה כאירוסין היא שמאכילין מה"ת וכו', עכ"ל, והיינו דבדרך זו נתחדש דגם הא דהיבם אינו מאכיל מכח קנינו הוא רק מדרבנן, דמדאורייתא מאכיל היבם מכח קנינו משום ד"זיקה כאירוסין", - וזה דלא כמש"כ הריטב"א בדרך קמא, דאינה אוכלת מכח היבם דזיקה ל"ה כאירוסין, אלא דאוכלת מכח הבעל,[[3]](#footnote-4) ובזה נחלקו רש"י ור"ת אם הוא בנישואין או אף באירוסין.

ונפ"מ בזה הוא בגונא דהבעל חלל והיבם כהן, דלמש"כ הריטב"א בדרך קמא אינה אוכלת מדאורייתא, כיון דבכה"ג א"א שתאכל מכח הבעל, ולמש"כ הריטב"א בדרך בתרא היא אוכלת בכה"ג מדאורייתא.

יז] אמנם באמת יש לדון בזה, דאי נימא דהא דהיבם פוסל הוא מכח הבעל דאי"ז ושבה אל בית אבי', הרי דבכה"ג דהבעל חלל והיבם כהן הדין נותן דהיא נפסלת מכח הבעל, ומאידך לדעת ר"ת י"ל דיש לה לאכול מכח היבם, - ויש להסתפק היאך הוי הדין בכה"ג דמכח הבעל יש לה ליפסל מתרומה, ומכח היבם יש לה להאכיל בתרומה, וצ"ע בזה.

בד' הרמב"ן והרא"ה שם משמע דאוכלת מכח היבם, אלא דקנינו של היבם לא עדיף מקנינו של הבעל, וכל שלא היתה ברשות הבעל לאכול, אף היבם אינו מאכיל, אך הקוה"ע פירש בדבריהם דהיא אוכלת מכח הבעל, וצ"ע.

והנידון דיאכיל היבם מכח קנינו, אף דאין זיקה, היינו דאף דעדיין לא חשבינן לה כאשתו, מ"מ כיון דיש לו קנין וזכות בה להיותה לו לאשה והיא קנוי' לו בכך, הי' מקום שיאכיל.

התוס' בכתובות הק' דלדעת ר"ת אם קנין כספו הוא מ"ט לא אמרו דמכח זה הוא פוסל, ומבו' דחשיב כקנין כספו דהיבם, וזהו שהוכיחו דקנין היבם ל"מ לפסול.

ומבו' בד' התוס' דהא דקנין כספו פוסל והא דקנין כספו מאכיל חד דינא הוא

1. ולכאו' מד' ר"ת גופי' מוכח כד' התוס' הרא"ש, וזה ממשה"ק ע"ד רש"י דמ"ט לא אמרו דקנין כספו אמר רחמנא והאי פקע קניני', ולכאו' הרי עיקר המיעוט הוא שאינה אוכלת מכח קנינו של היבם דלא חשיב כקנין כספו, והיאך הומ"ל והאי פקע קניני', וכמש"נ כן לעיל בד' רש"י, ובע"כ מד' ר"ת דהא פשיטא דאינה אוכלת מכח היבם ול"ב קרא ע"ז, וכל הא דבעינן קרא הוא דאינה אוכלת מכח הבעל, וע"ז הק' דהול"ל והאי פקע קניני', אך הרא"ה בכתובות נ"ח א' הביא לקו' ר"ת בע"א, עיי"ש, וזה לפי דרכו.?? [↑](#footnote-ref-2)
2. והיינו שהרי ודאי דהא דשומרת יבם אינה אוכלת בתרומה, הוא אף כשנפלה לפני ב' יבמים, ולא אמרינן דאינה קנוי' לכל אחד מהם, אך י"ל דהיינו רק משום דשניהם יחד פוסלין אותה. [↑](#footnote-ref-3)
3. ולדרך זו אי"ז אסמכתא, אלא הוי זה דרשא גמורה, ונפ"מ בזה היכא דהבעל חלל והיבם כהן, וכנ"ל, ורק לדרך בתרא כתב ר"ת דהוא אסמכתא בעלמא. [↑](#footnote-ref-4)