5. פרק ה
קטגוריות: ש_ס / נב אהלות / אהלות עניינים - הרב מאיר קאופמן

י"א אב ע"א

**פרק ה'**

**משנה ו'**

**ביאור מחלוקת הר"מ והראשונים בדין הצלת כלים כפוים והמסתעף לביאור מתניתין**

א]מבואר בכלים פ"י דכלים הטהורים כגון כלי אבנים וכלי גללים מצילים כפויין ודעת הראב"ד פכ"א מטומאת מת וכן דעת הרא"ש שם והר"ש והמהר"ם פ"ט מ"ט מי"ג שזה רק אם יש מירוח טיט על הקרקע ובפשוטו מצד שעל ידי זה חל כאן הצלה של צ"פ אמנם הרמב"ם פכ"א מטומאת מת נקט שזה עוזר גם ללא מירוח וע"ש שביאר שזה דין הצלה של אוהל דהינו דאפילו דבעלמא כלים לא נעשים אוהל לחצוץ בפני הטומאה אבל כאן נלמד מק"ו מצ"פ שבכזו צורה זה נהיה אוהל על הטהרה וכיון שהצלתו מדין אוהל לכן לא צריך מירוח ועיין חידושי הגר"ח שכתב שהוכחת הרמב"ם לזה דהרי מבואר שזה מציל עד התהום ואם זה הצלה של צ"פ הרי כ"ח כל דין הצלתו היא רק על תוכו ובהכרח שזה הצלה מדין אוהל ובאוהל הדין שזה נחשב שהוא מאהיל עד התהום

וחידש הרמב"ם שבכ"ח לא מועיל שזה כפוי דהינו שבזה לא נתחדש שזה יכול להיות אוהל ועיין פי"ג מכלים שהביא פסוק שכלי חרס נהיה אוהל להביא הטומאה דהיינו דאפילו שאין לזה שם אוהל לחצוץ בפני הטומאה אבל יש פסוק שזה אוהל להביא טומאה אמנם הראב"ד ביאר שהפסוק בא לומר שגם אם זה כלי הבא במידה שבשאר כלים יש לזה שם אוהל לחצוץ בפני הטומאה וא"כ כאן היה מקום לומר שאין לזה שם תוך להביא הטומאה ולכן צריך פסוק שחשיב תוך כלי שאוירו טמא

והנה כתב הרמב"ם פכ"א ה"ב דמשפך שכפהו על הקרקע אפילו שיש בו נקב זה מציל והראב"ד השיג עליו ובפשוטו זה לשיטתם דלדעת הרמב"ם שזה הצלה מדין אוהל א"כ כל שאין בו פתח טפח עדיין יש לו שם אוהל משא"כ לראב"ד שצריך שיהיה גם צ"פ א"כ כל דבר שמבטל את ההצלה של צ"פ מבטל גם כאן את דין הצלתו בין אם ננקוט שזה מדין אוהל ובין אם ננקוט שזה מדין צ"פ וכן האריך החזו"א א' ט"ו

והנה בפשוטו הראשונים שפליגי על הרמב"ם וס"ל שצריך דוקא מירוח ס"ל שזה לא הצלה של אוהל אלא שזה הצלה של צ"פ אמנם עיין חידושי הגר"ח על הרמב"ם שביאר שזה לא יתכן דהרי צ"פ לא מציל אלא על תוכו לכן ביאר שגם הם מודים ביסוד הדין לרמב"ם אלא שס"ל שכיון שזה נלמד מק"ו מצ"פ לכן צריך שזה יהיה צ"פ אבל יסוד הצלתו הוא מדין אוהל ועיין ר"ש פ"י דכלים שהביא תוספתא דרק כלי שיש בגבהו טפח מציל מדין כלי כפוי ומשמע כגר"ח שיסודו מדין אוהל דאל"כ למה צריך טפח אמנם עיין לשון הראב"ד שהשיג שמי הוציאם מתורת כלים ומשמע שאין הצלתם אלא בתור כלי שזה צ"פ דבתור אוהל קי"ל דאין כלים נעשים אוהלים לטהר

והנה בעיקר ראית הגר"ח מהא דזה מציל עד התהום הנה בדברי הרמב"ם הרי מבואר דבכפוי על הכותל ויש נקב בכותל עוזר גם בכלי חרס אם מרחו בטיט הרי מבואר שהצלת צ"פ יכול להועיל גם על דבר שזה לא תוכו ובהכרח הסברא שכל תוך הנ"ל נטפל למקום הכלי וא"כ יתכן שגם בקרקע זה כך ומיושב דעת הראב"ד [אם לא שנדחוק שכל שהתוך נחשב מוקף צ"פ ממילא זה יכול להועיל בתור מחיצה כמבואר פי"ב מ"ג ע"ש ועיין לשון הרמב"ם דדן שכ"ח כפוי אם מירוח יעזור גם על מה שתחתיו וכתב שלא עוזר כי צריך צמיד פתיל עליו ולא על גבו ומבואר שללא זה היה מועיל גם על מה שמתחתיו ובהכרח שחשיב שזה תוכו

והנה הא דבדין הצלה דכלי כפוי אין חיסרון דכלים לא נעשים אוהל עיין חידושי הגר"ח פ"כ שביאר שרק בתור אוהל של מחיצה נתמעט שכלים אין להם כח זה אבל בתור אוהל של הצלה זה יש גם בכלים כמו שיש הצלה של צ"פ שיסודו דין הצלה אמנם עיין חזו"א א' ג' דנראה קצת שביאר שזה מצד דפנות אוהלים וכדלקמן

**בביאור הרמב"ם והראב"ד במשנתינו**

ב]והנה מבואר במשנה ה' שקדירה בארובה זה עוזר ועיין ר"ש שביאר שזה מדין דפנות אוהלים וביאר שזה אותו הלכה של כל המשניות בהמשך דהינו כפישה על בור אם דפנות טפח או כלי טפח על בור ללא דפנות או כלי סמוך לדופן בית או כלי סמוך לקורה שבכל אלו נתחדש שהכלי נחשב כהבית עצמו שאין בו החיסרון של כלים אינם נעשים אוהל לטהר אלא יש לו דין אוהל לטהר

אמנם עיין רמב"ם כאן בפירושו וביותר בחיבורו פכ"א מטומאת מת דיש כאן שני נידונים דמשנה ה' זה הלכה שכל כלי אפילו חרס כיון שזה בתור המשך ממש לתקרה חשיב כגוף האוהל וממילא אין לו חיסרון של כלי וכנ"ל אמנם הדין דפנות אוהלים המובא במשנה דהינו דופן טפח בבור או כלי אם דופן טפח או במשנה הבאה בכלי שפיו צמוד לכותל מבחוץ כה"ג זה מועיל מצד דין אוהל על תוכו שנלמד בק"ו מצ"פ ולכן מבואר בדבריו שבכ"ח שלא מועיל דין כפוי ה"ה שלא יעזור בצמוד לכותל או על גבי בור אם דופן טפח והנה הלשון דפנות אוהלים הכתוב פה הכוונה שהצלה זו של הצלה על תוכו זה נאמר רק או ביש דופן לבור או בכה"ג שזה על הבור אם דופן לכלי או שמצמיד לדופן הבית מבפנים ובחוץ שרק כה"ג זה מקבל שם הצלת אוהל והנה בפשוטו לפ"ז כלי על קרקע עולם לא תוך בית שאין כאן דפנות אוהלים זה לא יעזור וכן נקט במקד"ד אמנם סתימת הרמב"ם וודאי לא כך וכן עיין פ"ט מי"ג במה שכתבנו דבפשוטו ברמב"ם עצמו מפורש שגם באויר זה מועיל ועיין חזו"א א' ג' תמה מה כותל גינה גרע מקרקע עולם וצ"ל שכשהקרקע זה דופן נתחדש שצריך דוקא דפנות אוהלים וצ"ע

ועיין ראב"ד בהשגותיו דנקט דבדופן הבור טפח הכלי על גביו מועיל מצד דפנות אוהלים כר"ש וזה יועיל גם בכ"ח ולא צריך צ"פ אבל בכלי אם דופן טפח או במוטה על הכותל כה"ג זה רק מועיל בתור הצלה של צ"פ וצריך מירוח ומקורו מהבריתא המובאת בר"ש פ"י דכלים דחבית כפויה על הכותל צריך מירוח ובדעת הר"ש כתב החזו"א א' ה' דצ"ל שמדובר בכותל גינה וצ"ע על הראב"ד דבמשנה מבואר שאם בכלי יש טפח זה מועיל דרק בכל אחד חצי טפח זה לא מועיל ויתכן דביאר כרא"ש שכוונת המשנה שלא עוזר חצי טפח מכל צד של הבור ואין כאן נידון על דופן הכלי עוד יתכן שכוונת המשנה שאז יעזור מצד צ"פ על ידי מירוח ולפ"ז מבואר שבחצי טפח מהכלי וחצי מהבור לא יעזור אפילו על ידי צ"פ

אמנם עיין ר"ש לעיל מ"ה שכתב שבכל המשניות לקמן מדובר שאין צ"פ דאם יש צ"פ עוזר וכתב החזו"א א' ח' שכוונתו שאפילו שלא מועיל כלי כפוי אם אין טפח אבל מצטרף חצי מהבור וחצי מהכלי דביחד יש כאן שיעור אוהל ואין טפח דוקא מכל אחד

והנה בעיקר הדבר דבכלי מוטה על הכותל דמבואר ברמב"ם שזה מועיל מצד כלי כפוי ושזה לא מועיל בכ"ח אמנם עיין ברמב"ם שאם מרחו בטיט זה מועיל מצד צ"פ ועיין חזו"א א' ג' דמשמעות דברי הרמב"ם דכה"ג יעזור אפילו אם אין טפח בין הכלי והדופן ולר"ש כה"ג זה לא יעזור דלר"ש הרי גם בתור כלי כפוי צ"פ צריך טפח וה"ה כאן

ועיין משנה ז' דהר"ש ביאר כשיטתו שהכלי נהיה דפנות אוהלים וממילא זה מציל גם לגבי מעליו אמנם הרמב"ם ביאר שמדובר בכלי שפיו כפוי על הכותל שרק אז זה כדין כלי כפוי ובאמת זה רק הצלה על תוכו ולא לגבי על גביו וכן נקט הראב"ד אלא שהצריך גם מירוח

**המקומות שמצאנו שגם הרמב"ם מודה לר"ש בדין דפנות אוהלים**

ג]אמנם הנה מצאנו מפורש בכמה דוכתי שמדין דפנות אוהלים חשיב כאילו זה לא כלי וזה מציל גם שהטומאה לא תבקע מעליו ובאמת זה מועיל גם בכ"ח א. עיין פ"י מ"ו' ז' דקדירה שעומדת גבוהה טפח מהקרקע כנגד הארובה טומאה תחתיה היא לא עולה למעלה וכן שם בקדירה שבפתח שאם תעלה תיגע בתקרה יש עליה דין אוהל שטומאה תחתיה זה לא עולה למעלה וי"ל ששם אפשר לדון שזה המשך האוהל וכמו קדירה בארובה ב. הר"ש במ"ז הביא תוספתא דקדירה שנתונה בצד דפנו של כותל הטומאה לא עולה למעלה ומבואר שזה גם הצלה חוצה לו וכן שזה מועיל בכ"ח שהרי זה ההבדל בין זה לכפישה אמנם הרמב"ם לא העתיק תוספתא זו ג.עיין לקמן פ"ט מ"ט י' דכוורת שאין בינה לקורה טפח או לצד מצילה על טהרה שבפיה ולרמב"ם מדובר בכוורת שהיא לא כלי הבא במידה ובהכרח שזה מדין דפנות אוהלים ואין לומר מצד נסר דנסר לא מועיל בכלי שלא בא במידה וכן ע"ש שבהיתה בפתח טומאה בתוכו תוך הבית טהור וזה בהכרח מצד דפנות אוהלים וצ"ב למה שם זה עדיף ד.עיין תוספתא פ"ז ה"ג הובא ברמב"ם פכ"ד דאם חצץ את כל הבית בקנקנים אפילו חרס זה חוצץ ובהכרח שזה מדין דפנות אוהלים ואולי שם זה כמו בתקרה שזה ממש נראה כהמשך לאוהל והאריך בזה בחידושי הגר"ח סטענציל

אמנם מה שקשה טובא זה משנה ז' דקדירה שנתונה בקורה דמפורש ברמב"ם שהנידון בכלי חרס דכתב שאם יש טפח הכלי טמא וכן הוא בפשטת כל קדירה ובהכרח שכאן זה לא עוזר מצד כלי כפוי דבכלי חרס זה לא עוזר ובהכרח שזה עוזר מצד שחשיב דפנות אוהלים כמו קדירה בארובה וצ"ע למה כאן זה עדיף וכבר תמה בזה החזו"א א' י"ג ובעמוד ק"ה ע"ש ועיין בחידושי הגר"ח על הש"ס שכתב לבאר שכאן שהכלי משמש רק כדפנות והאוהל הוא באמת אוהל כה"ג תמיד זה עוזר וצ"ע דהחלק התחתון של הכלי צריך להחשב כאוהל דאל"כ למה זה יציל וצ"ע ודברי הרמב"ם צ"ע

**בדברי החזו"א בגג ללא דפנות ובבור בחצר**

ד]מבואר במתניתין דלא מועיל דפנות אוהלים אלא אם יש קצת דופן מעל הבור ועיין חזו"א א' א' שכל זה באין הבור מכוסה כולו אם פתח באמצעו דכה"ג זה כמו קדירה בארובה עוד כתב שגם תקרה ללא מחיצות אם חור באמצע וסותם אם קדירה יש בזה דין דפנות אוהלים וכן אם הבור הוא על פני כל הבית וסותמו בכפישה זה כמו באמצע הדופן שמועיל וכתב עוד דבור באמצע החצר לא מועיל ורק בבית כי זה תשמישי הבית וכן הוא במגיה על הרא"ש מ"ז

**בביאור מהו כפישה ובביאור מתניתין**

ה]מבואר במתניתין דכפישה הוא דבר שיש לו תורת כלי שהוא לא נעשה אוהל לחצוץ וממילא הוא רק עוזר בתור דפנות אוהלים אבל על כוורת פתוחה הוא לא מועיל דאין כאן דפנות אוהלים והנה עיין ר"ש בתחילה וכן נקט המהר"ם דמדובר בכלי הבא במידה ובפשוטו מבואר לפ"ז דכלי הבא במידה כפוי על כלי הבא במידה לא מועיל מצד דין נסר ודלא כחזו"א א' ט' ד"ה שם וב' ט"ז אמנם ע"ש בחזו"א א' ט' שישב שכיון שאין בו גובה טפח אין בו המעלה של כלי הבא במידה שנחשב כאוהל על עצמו ועיין פ"ד מ"א שהבאינו דכדבריו מבואר ברמב"ן בחולין קכ"ה אמנם בעיקר ביארו במשנה עיין ר"ש שרק הקשה כפישה על בור צריך להועיל דמסתמא יש בו טפח אם זה כלי הבא במידה ולא הקשה שעל כוורת זה יועיל ומשמע דכלי כפוי על כלי כפוי אפילו ששניהם זה בא במידה זה לא מועיל והארכנו בפ"ד מ"א בסוגיא דנסר ע"ש

אמנם הר"ש ביאר שזה פשוטי כלי עץ ועיין חזו"א א' ט' שהקשה דהרי מבואר שסרידה עוזר ובפשוטו זה פשוטי כלי עץ הרי מבואר דבפשוטי כלי עץ אין החיסרון והחזו"א שם תמה על זה ובפשוטו צ"ל כמו שביאר כלים כ' סק"ב דפשוטי כלי עץ חשיבי כלים ורק סרידא שזה שימוש שאין לו תורת כלי גרע ובלשון הרמב"ם מבואר כי אין לו תואר כלי

ובמהר"ם ביאר שהכוונה כלי ששימושו כפוי ושזה בפשוטו כפשוטי כלי עץ דאין לו שימוש תוך וברמב"ם ביאר שזה כלי אבנים או כלי גללים שהם טהורים והנה עיין לקמן בר"ש מ"ז שהביא תוספתא דכפישה זה אינו מקבל טומאה

ועיין ר"ש שכתב שמדובר בסרידה של בעלי בתים דנחתומים זה מקבל טומאה וראיתי להקשות שזה מקבל טומאה רק מדרבנן ושיטת הר"ש שזה לא חיסרון אמנם לכאורא כונת הר"ש שמה שמקבל טומאה מדרבנן חשיב שיש לזה שם כלי וכאן יש לזה חיסרון דאוריתא של כלים וכמו כפישה למסקנתו שזה פשוטי כלי עץ

**בדין נסר על גבי כוורת פחותה**

ו]מבאר במתניתין דמועיל נסר על גבי כוורת פתוחה ולכאורא זה מקור ברור לדין נסר על גבי כלי הבא במידה וכן הוא בר"ש אמנם התיו"ט הביא מהמהר"ם שגרס פחותה וא"כ יתכן שרק כה"ג מועיל אבל בשלימה באמת לא מועיל ועיין פ"ד מה שכתבנו בזה

והנה היה מקום לומר שבכוורת פחותה זה אוהל גמור וממילא הדופן הוא דפנות אוהלים ועיין טעם ודעת שיתכן שלכן הרמב"ם לא הביא כוורת כי נקט שמדובר בכלי הבא במידה וכיון שפסק שזה אוהל ממילא הוי דפנות אוהלים [ועדין צ"ע שכמו שהביא את כל פרק כוורת על כלי אחר גם כאן יכול להביא על אותו כלי כמו שם] אמנם עיין במגיה לרא"ש בסוף פירקין שנקט שבבור בחצר אין דפנות אוהלים אלא בדבר שהוא אם תשמישי הבית וכן נקט החזו"א א', א' ה' וא"כ בפשוטו כוורת מצד עצמה זה לא דבר שיש בו דפנות אוהלים

**בביאור כוונת הר"ש שהיא לא פקוקה בקש**

ז]או כורת פתוחה עיין ר"ש שכתב שהיא לא סתומה בקש בפשוטו שגרס פתוחה הכוונה שאם זה פקוק בקש זה סתום גם ללא הנסר והכפישה והטומאה לא נכנסת בפנים והנה פשטות לשונו שלא היה כאן אפוצה וצ"ע דבפחותה נקט פ"ט מ"א ומ"י שלא מועיל פקוקה בקש והנה אם הטעם כי יש חורים וצריך לסתום כולו בדבר שלא מבטל א"כ ה"ה כאן אמנם אם נימא שזה סברא מיוחדת בסתימה של נקב יתכן שלענין פיו עדיף שכיון שזה עומד לסגירה גם בדבר שלא מבטל רואים דבר זה כסתום וצ"ע

**בדין נסר גל כלי שאינו מקבל טומאה**

ח]ר"ש ד"ה טהור כתב שמועיל נסר על כלי שאינו מקבל טומאה עיין פ"ד שהבאינו מפורש מהר"ש בפרה דרק בכלי הבא במידה זה מועיל ולא בכל הכלים הטהורים

**בביאור התוספתא**

ט]**ואחד כלי עץ ואחד כלי חרס הטהורים:** עיין חזו"א דמבואר דהדין דפנות אוהלים מועיל גם בכלי חרס ודלא כרמב"ם שמשנתינו מדין כלי כפוי שלא מועיל בחרס

ח]בפשוטו מה שבבריתא מבואר שמועיל בכלי בלי דפנות של בור זה כי הכלי יש בו טפח כמבואר בהמשך הבריתא וזה ממש כמתניתין וצ"ע הר"ש שכתב תירוץ אחד שהמשנה דלא כר' יהודה ועיין חזו"א א' י' שתמה בזה

ט]**בד"א בזמן שהוא אפוץ טפח מצד אחד וכו':** עיין ר"ש בביאור הראשון ולכאורא הכוונה שמספיק שהכלי ממשיך אם דפנות הבור אפילו רק במחיצה אחד והשאר רחוק כלפי חוץ ואם זה יותר קטן מהבור וזה נכנס פנימה כה"ג צריך שיהיה שני מחיצות בתור המשך הבור וצ"ב

**משנה ז'**

**בביאור מתניתין**

א]בביאור מתניתין עיין לעיל מ"ו סק"ב דדעת הר"ש שזה עומד על שוליו וגם מה שמעל הכלי טמא ודעת הרמב"ם שזה דוקא מוטה על צידו ומצד אוהל כפוי וצ"ל שזה הצלה רק על תוכו וצ"ע הרי כלי מוטה על צידו באויר מציל על תוכו וצ"ל שזה הרמב"ם לשיטתו דכנגדו טמא אמנם לדעת הגר"ח שזה רק ביש נקב וכנגד הנקב א"כ דוחק להעמיד כך המשנה שלא מדובר בכוורת ולא הוזכר שיש נקב ועוד שלשון הרמב"ם שכל הכלי טמא וצ"ע

ובראב"ד כתב שצריך מירוח ובפשוטו שגם בעומד על שוליו לא מועיל וא"כ ודאי צ"ע דבכפוי לכותל וממורח יש כאן הצלה של צ"פ גמור ובגבוה טפח הרי זה מפורש בתוספתא הובא בר"ש סוף פ"ט שאין בקיעה לכנגדו בצ"פ וצ"ע

**בביארו המחלוקת בקורה וכו'**

ב]קורה שהיא נתונה מכותל לכותל נחלקו ר"ע ורבנן האם יש כאן הצלה של דפנות אוהלים עיין לעיל מ"ו שלדעת הרמב"ם צ"ע ביאור מתניתין

והנה בפשוטו החיסרון שהקדירה לא נגעה ממש בקורה והיה בינה ולקורה פחות מטפח ובזה נחלקו ר"ע ורבנן וכן הוא ברמב"ם וכן הוא בא"ר אמנם עיין ברמב"ם שהוסיף שגם צריך שהקדירה תהיה מכוסה כולה ועיין חזו"א א' י"ג שהקשה למה לא מועיל שחלק נוגע וכתב שזה הרמב"ם לשיטתו שכאן זה הצלה מצד כלי כפוי וממילא כל שזה קצת פתוח אין כאן את ההצלה ועיין לקמן בדעת הר"ש

והנה פשטות דמתניתין שזה כ"ח שמקבל טומאה ועיין חזו"א א' ט"ז שהקשה שהרי בחצץ הבית בכ"ח ופיו למקום הטומאה זה לא חוצץ וא"כ למה כאן זה מועיל הרי האויר שמעליו הוא טמא וכה"ג אמרינן שאדרבא זה נטמא ולא מציל וע"ש שכתב שכיון שאם זה יועיל יחשב שאין כאן אויר טומאה כלל ליד פיו כי זה מקום פחות מטפח לכן זה מועיל ועדין צ"ב

**בביאור התוספתא**

ג]בגירסתינו בתוספתא שהובא בר"ש מובא המחלוקת דר"ע ורבנן רק בעומדת ליד הכותל ואינה צמודה אלא קרובה פחות מטפח ובהיה פיה למעלה מודבק לקורה וביאר הר"ש שזה צמוד לצד הקורה או שזה מעל הקורה ובזה אם זה לא סוגר הכל נחלקו ר"ע ורבנן וכתב הר"ש שזה האופן דמתניתין ומשמע קצת דבצמוד לקורה מתחת אפילו שרחוק קצת לכו"ע זה מציל ועיין פ"ט מ"ט שהארכנו שכן משמעות כל דברי הר"ש שם אמנם סיים בסופו והכל עניני דקתני יש להעמיד מחלוקת ר"ע ורבנן ויתכן כוונתו כהגר"א לקמן שגם ברישא ר"ע חולק ומה דמבואר בסוף זה הולך על הכל

והנה בפשוטו שר"ע לא חולק באמצע צ"ע מה הדין המיוחד שזה מגיע לריצפה אמנם עיין ר"ש שהוסיף שיש טומאה מתחת הכוורת רצוצה וא"כ זה עצמו החידוש שזה לא בוקע לבפנים עוד צ"ע במשוכה קצת מה החיסרון הרי חלק נוגע ומה זה שונה מעומדת בצד הכותל שצד אחד של קדירה נוגעת זה מספיק ואולי צריך שכל הצד שיכול ליגוע שיגע ועיין חזו"א א' י"א מה שביאר בזה

אמנם הגר"א נקט שגם באמצע ר"ע חולק ובזה א"ש הדין הנוסף שאם זה מגיע לקרקע כה"ג גם רבנן מודים שלא צריך שזה יגע למעלה אלא כל שזה רחוק פחות מטפח זה מציל

אמנם בפשוטו בעומד בצד ורחוק פחות מטפח זה וודאי מחלוקת ר"ע ורבנן וצ"ע על הרא"ש שביאר שזה רחוק פחות מטפח וכן צ"ע בפ"ט בכוורת מוטה על צידה וסמוכה לכותל עד טפח שזה עוזר וע"ש מה שכתבנו

ד]היה ראשו אחד נתון על הכותל וראשו אחד על כותל גינה המשמש לבית טהור בפשוטו הכוונה שיש מקום מתחת לקורה שזה עדין בכלל שימושי הבית ולגבי זה דנים שזה דפנות אוהלים וצ"ע למה זה לא כמו התוספתא הובא בר"ש פ"ו מ"א דמה שגם ללא של הגינה היה מחזיק זה נחשב שהוא נסמך על זה לבד וצ"ע