אורח חיים קפד - ציונים ומראי מקומות (נשמר אוטומטית)
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות זימון וברכות הנהנין - הרב אברהם שלייפר

בעזרת השם יתברך

ציונים והערות לסימן קפ"ד סעיפים א' – ג'

**א, הדברים הטעונים ברכה במקומם**

יסוד הדין הוא העולה מדברי המשנה ד"אלו דברים" שהאוכל צריך לברך ברכת המזון במקום האכילה. ובסוגיא שם לא התפרש אם יש בדין זה חילוק בין המאכלים או הברכות השונים. אבל בסוגיא בע"פ התפרש שישנם "דברים הטעונים ברכה במקומם" וישנם שלא. וגם שם לא התפרש מי הטעונים ומי אינם. והתפרשו בזה ג' שיטות בראשונים, אשר שתיים מהם התבארו כאן בסימן. וביתר פירוט התפרשו בסימן קע"ח ס"ה, ויעויין שם ובנו"כ.

ובמקור השיטות מהסוגיא, נראה שיש קושי לומר שרק פת מחוייבת בברכה במקומה, מחמת לשון הרבים "דברים הטעונים ברכה במקומם". ומאידך יש קושי לומר שכל ברכה מעין שלוש טעונה ברכה במקומה, דמאוד נראה מהסוגיות דיין אינו טעון ברכה במקומו, וכמפורש בדברי התוס'. וזה כנראה מה שהכריח להמציא חילוק חדש, ולחלק בתוך ברכת מעין שלוש, בין מיני דגן לבין דברים אחרים.

**ב, סברת ההצרכה**

הנה פשטות הסברא להצריך לברך במקום, הוא משום שיש מעליותא בברכה כאשר נעשית במקום האכילה, ובכך מתייחסת יותר לאכילה. ולשון הלבוש: "שיהיה ניכר שיברך לשם יתברך על מה שאכל שם".

ובסברת החילוק בין הברכות, היה נראה בפשטות שככל שהברכה יותר חשובה, יותר החמירו בתנאי קיומה. וכן היא לשון רש"י ורשב"ם בע"פ: "ברכה חשובה". והרי זה מבאר הן את השיטה שסוברת שדווקא ברכת המזון (אמנם לשון התוס' היא "מיני פת שמברכים עליהם המוציא", ולא הזכירו כלל ברכת המזון), והן את השיטה שסוברת כל שבעת המינים. אמנם לשיטה שמחלקת בין מיני דגן לבין שבעת המינים, לכאורה בהכרח אינו דין בברכה