לא - סימן שי_א ס_א - ס_ה
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## יסוד ההיתר דככר או תינוק

א] השו"ע בס"א כתב להתיר לטלטל מת ע"י ככר או תינוק כשהוא מוטל במקום שירא עליו מפני הדליקה או כשהוא מוטל בחמה, - וביסוד ההיתר בזה נחלקו רבוותא, דבפי' הר"י מלוניל בשבת צ"ד ב' כתב דהוא משום דהמת בטל לגבי הככר והתינוק, (וכתב לפ"ז דאין להתיר הוצאת הככר ותינוק לכרמלית משום דהם בטלים למת, דאדרבה עיקר ההיתר הוא משום דהמת בטל לגבי ככר ותינוק), ועד"ז כתב הרשב"א בשבת קמ"ג א' בתו"ד דהיינו משום דמראה עצמו כרוצה לטלטל את ההיתר ועושה לו האיסור בסיס, וכ"כ הריטב"א שם, (וכ"נ בד' הרשב"א בביצה ל"ו ב' בתו"ד), וכ"כ החת"ס בשבת קמ"ב ב' ובגל' חת"ס הכא בס"ב דהוא משום דהו"ל כמוציא את החי במטה דפטור שהמטה טפילה לו וה"נ לי"ב משום טלטול מוקצה, ועד"ז כתב החזו"א בסימן מ"ט סק"ט דהיינו משום דהדבר המותר מטלטל ע"י הדבר האסור דנעשה דבר האסור בסיס לדבר המותר.

אך הנה התורי"ד בשבת קמ"א ב' כתב דהא דנוטל אדם את בנו והאבן בידו הוא משום דמותר לטלטל המוקצה עם המוכן, שהרי המוקצה בעצמו נתיר לפנינו לטלטלו ע"י ככר או תינוק כ"ש לטלטל המוקצה עם המוכן, ומבו' דעיקר ההיתר דככר או תינוק הוא משום דהותר לטלטל מוקצה יחד עם ההיתר, וזהו שכתב דכ"ש דיש להתיר היכא דעיקר הטלטול נעשה בהיתר והמוקצה על גביו.

## אם התירא דככר או תינוק הוא רק כשהם ע"ג האיסור

ב] ונפ"מ רבתא בזה הוא במש"כ החת"ס לפי דבריו דלא התירו לטלטל ע"י ככר או תינוק אלא כשהתינוק ע"ג המת דנעשה מת מטה לתינוק ומשא"כ במת שע"ג מטה דאינו טפל למטה, וכ"כ החזו"א שם דלא התירו אלא כשהדבר המותר מטלטל ע"י הדבר האסור, - אך המג"א הכא בסק"א והמ"ב בסק"ב כתבו להתיר אף כשמניח הככר אצל התינוק, וכן נקט הביאוה"ל בס"ד דמן הדין היה להתיר לטלטל המת ע"ג המטה מדינא דככר או תינוק, (והא דאסרינן בזה הוא משום דהמטה טפלה לו ובטלה אגביה), וזה כד' התורי"ד דיסוד ההיתר הוא דהותר לטלטל מוקצה יחד עם ההיתר.

ג] ויש ללמוד לדין זה מד' הסה"ת בסימן רמ"ה ובסימנים שם, דמשמע להדיא מדבריו דאף לפ"מ שהביא מד' הירושלמי להתיר לטלטל מעות מפני הדליקה ע"י ככר או תינוק, מ"מ לא הותר לטלטלן ע"י טבעת שבתוך הארנקי, עיי"ש, וזה כמש"כ החת"ס והחזו"א דהתירא דככר או תינוק הוא רק כשהם ע"ג הדבר האסור.

אך הנה הב"ח בסימן של"ד ס"ט והמג"א שם סק"כ נקטו בפשיטות דגם בתפילין ובטבעת בתוך הארנקי יש להתיר מכח התירא דככר או תינוק, ועפי"ז תמהו ע"ד השו"ע שם, עיי"ש, ומד' השו"ע נראה כמשמעות ד' הסה"ת דהתירא דככר או תינוק הוא רק כשהם ע"ג הדבר האסור.

ד] והראבי"ה בסימן שס"ו כתב דע"י ככר יכול לדחוק ולסתום פיו ולפשוט אבריו של מת, שאע"פ שמזיזו קצת אין לחוש, שהרי הותר לטלטלו ע"י ככר או תינוק מפני כבוד המת, וג"ז הוא בזיונו אם ישתנה משאר מתים בפתיחת פיו ובעיקום אבריו, וכ"כ הראבי"ה בסימן ר"ד, והביאו המרדכי בשבת בסימן שי"ב, ונתחדש בדבריו דמכח התירא דככר או תינוק שרינן אף כשהככר משמש כיד להזיז את המת ולא אמרינן דהתירא דככר או תינוק הוא רק כשמטלטל את המת והככר בטלטול אחד, ולפ"ז כ"ש דיש להתיר כשמניח את המת על הככר והתינוק ומטלטלן.

## אם לא אמרו ככר או תינוק אלא במת אף בטלטול לצורך דבר המותר

ה] השו"ע בס"ה כתב דלא התירו לטלטל ע"י ככר או תינוק אלא במת בלבד אבל לא בשאר דברים האסורים לטלטל, ובד' הרמב"ן וש"ר בשבת קמ"ג א' מבו' דהיינו אף בדהוי הטלטול לצורך דבר המותר, וכ"נ בד' התוס' שם, והיינו דאף דטלטול מן הצד שרי לצורך דבר המותר, מ"מ טלטול ע"י ככר או תינוק לא הותר אף לצורך דבר המותר, וכ"כ הרמ"א בס"ב דאף טלטול מת לא הותר ע"י ככר או תינוק אלא לצורך המת ולא לצורך כהנים, אף דהוי לצורך דבר המותר.

אך הנה הרמב"ם בפכ"ה משבת הי"ד והט"ו כתב וז"ל, ב' דברים אחד אסור לטלטלו ואחד מותר לטלטלו והן סמוכים זל"ז או זע"ז או זה בזה ובזמן שמטלטלין אחד מהן יטלטל השני, אם היה צריך לדבר שמותר לטלטלו מטלטלו ואע"פ שדבר האסור מיטלטל עמו, ואם היה צריך לטלטל דבר האסור לא יטלטלנו באותו דבר המותר, כיצד פגה וכו' אבל אם היה ככר או תינוק ע"ג האבן או ע"ג הקורה לא יטלטל האבן או הקורה בככר או בתינוק שיש עליה, עכ"ל, ולכאו' מבו' בדבריו דהא דלא הותר ככר או תינוק אלא במת בלבד הוא בדהוי הטלטול לצורך הדבר האסור, אך כל דהוי לצורך דבר המותר הו"ל ככל טלטול מן הצד דשרי, ומשמעות דבריו דהוא משום דהתירא דטלטול מן הצד לצורך דבר המותר הוא בכל ב' דברים הסמוכין זל"ז וכו', וע"כ ה"נ יש להתיר בטלטול ע"י ככר או תינוק, וצ"ע.

## אם טלטול מת ע"י מטה חשיב כטלטול מן הצד

ו] השו"ע כתב דאם אין לו ככר או תינוק אם יש לו ב' מטות מטלטלו ע"י שיהפכנו ממטה למטה דהוי טלטול מן הצד, ואם אין לו מטלטלו טלטול גמור, והגר"ז בס"א כתב דאם אין לו ב' מטות נושאו במטה זו ואם אינו מונח במטה מטלטלו טלטול גמור, ומבו' בדבריו דכל שהוא מונח במטה נושאו במטה זו ואינו מטלטלו טלטול גמור בידיו, והיינו משום דטלטול ע"י המטה הוי טלטול מן הצד דקייל טפי.

אך בד' השו"ע מבו' דכל שא"א לו להפכו ממטה למטה מותר לטלטלו טלטול גמור וא"צ לטלטלו ע"י המטה, (וכ"ה מבו' להדיא בד' הרא"ש בפ' כירה סו"ס י"ט), ומבו' דטלטול המת ע"י המטה לא חשיב כטלטול מן הצד, וכ"נ בד' השו"ע בס"ה דאף לצורך דבר המותר דהותר טלטול מן הצד לא הותר אלא ע"י שיהפכנו ממטה למטה, אך לא הותר לטלטלו ע"י המטה, וכ"נ בד' המ"ב בסקי"ג, (אך הגר"ז בס"ט כתב להתיר בהני גווני לטלטלו ע"י המטה משום דהוי טלטול מן הצד, וזה לטעמיה הכא).

ובטעם הא דלא חשבינן לטלטול המת ע"י המטה כטלטול מן הצד, בפשוטו נראה דהוא משום דעיקר דרך טלטול מת הוא ע"י מטה, ובכה"ג לא חשיב כטלטול מן הצד.

## טלטול משקין ע"י כלי אם חשיב כטלטול מן הצד

ז] והנה לפ"ז הדין נותן דכ"ש דטלטול משקין ע"י כלי לא חשיב כטלטול מן הצד, כיון דזהו עיקר דרך טלטולן וא"א לטלטלן כלל בענין אחר.

אך הנה בשבת מ"ו ב' פריך דמ"ט אסור לטלטל את הנר קודם שכבה, ומשני דהוא משום דנעשו הנר והשמן והפתילה בסיס לדבר האסור, ומבו' דאם ל"ה הנר בסיס לדבר האסור היה מותר לטלטלו אף דהוא מטלטל בכך את השלהבת והשמן והפתילה האסורין בטלטול, ולכאו' הוא משום התירא דטלטול מן הצד, ויש ללמוד מזה דטלטול שלהבת ושמן ע"י כלי חשיב כטלטול מן הצד אף דזהו עיקר דרך טלטולם, - וכ"נ בד' הרשב"א בביצה ל"ו ב' דטלטול עביט עם מי רגלים הו"ל כטלטול מן הצד, (וכתב לדמותו לכלכלה והאבן בתוכה דאם יש בידו לנער צריך לנער), - וכ"ה מבו' בד' הגרע"א בגל' סימן ש"י בד"י דטלטול נר שיש בו שמן האסור חשיב כטלטול מן הצד, וכ"ה גם בדבריו בגל' סימן של"ה ס"ד דטלטול כלי עם דלף חשיב כטלטול מן הצד, ובדבריו בתוס' הגרע"א בדמאי פ"ז מ"ב דטלטול כוס שיש בו יין אסור חשיב כטלטול מן הצד, וצ"ע.

## טעם הא דלא הותר טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר

ח] בגל' הגרע"א בס"א הק' דלצורך המת מבו' דטלטול ע"י ככר או תינוק עדיף מטלטול מן הצד (דלא הותר טלטול מן הצד אלא טלטול ע"י ככר או תינוק) ובטלטול המת לצורך מקומו הוא להיפך דטלטול מן הצד שרי וטלטול ע"י ככר או תינוק אסור.

ט] ולכאו' קו' זו תליא בפלוגתת רבוותא בטעם הא דלא הותר טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר נחלקו רבוותא (וכמה נפ"מ בדבר ויתבארו בעזה"י בגליון הבא) דבד' הרי"ף בשבת מ"ב ב' משמע דהיינו משום דלא הותר טלטול מן הצד אלא לצורך אכילת שבת, אך כל שאינו לצורך שבת אסור, וכ"כ הריטב"א בכ"ד (שבת י"ח ב' ומ"ד א' ומ"ט א' ונ' ב' וקכ"ג א' וקכ"ה ב' וק"מ ב' וקמ"א ב' וקמ"ב א' ועירובין ל"ד א' וע"ז א') דהתירו טלטול מן הצד לצורך שבת וכבודו.

והאו"ז בסימן פ"ו כתב דהוא משום דכל שמטלטל לצורך דבר האסור גזרינן שמא יבא לטלטל האיסור לגמרי בידים, אך כשמטלטל לצורך דבר המותר שרי דאין לחוש שמא יטלטל האיסור לגמרי בידים שהרי א"צ לו.

והיחוסי תנו"א בערך ר"י בן לקיש כתב דהוא משום דדוקא כשעסוק בדבר המותר והאיסור ננער מעצמו לא חשיב כטלטול, אך כל שהטלטול הוא לצורך המת והוא מטלטלו ע"י המטה שהיא בטילה לו ה"ז כאילו מטלטל המת עצמו, והיינו דעיקר התירא דטלטול מן הצד הוא משום דעיקר הטלטול הוא בהדבר המותר ולא חשיב כטלטול דהדבר האסור, אך כל שעיקר הטלטול הוא לצורך הדבר האסור אף שהוא מטלטלו מן הצד חשיב כטלטול דהדבר האסור, ועד"ז כתב החזו"א בסימן מ"ז סקי"ב דהא דשאני טלטול לצורך דבר המותר מטלטול לצורך דבר האסור, הוא משום דיש כאן טלטול שניהן ולאיזה מהן שמתכוין מתיחס אליו עיקר הטלטול, וכ"ה גם בדבריו שם סוסקי"ד.

וכדרך זו נראה ממש"כ הרמב"ן במלחמות בשבת מ"ג ב' במשה"ק הבעה"מ שם על מש"כ הרי"ף לחלק בדין טלטול מן הצד שהרי הכל נקרא טלטול מן הצד, וכתב הרמב"ן דהלא גם כל המוקצה נקרא מוקצה ויש מוקצה מחמת מיאוס ויש מוקצה מחמת איסור וכו' ומהן יש מותר ויש אסור, אף אתה אל תתמה בזה שאע"פ שהכל נקרא טלטול מן הצד יש אסור ויש מותר, עכ"ד, ואי נימא דכל טלטול מן הצד אחד הוא אלא שלא התירוהו אלא משום צורך שבת, (או דלא התירוהו היכא דיש לחוש שיבא לטלטל את האיסור), הרי דשפיר ניחא הא דהכל נקרא טלטול מן הצד וא"צ לדמותו למוקצה דאיכא כמה גווני דהקצאה החלוקין זמ"ז, ובע"כ דגם בטלטול מן הצד כל שהוא לצורך דבר המותר לא חשיב כטלטול דהמוקצה וכל שהוא לצורך דבר האסור חשיב כטלטול דהמוקצה וזהו דקשיא ליה להבעה"מ דא"כ היאך נקרא הכל טלטול מן הצד, וע"ז כתב הרמב"ן לדמותו למוקצה דאף דהכל נקרא מוקצה מ"מ איכא כמה גווני דהקצאה החלוקין זמ"ז אם ה"ז מועיל לאסור.

י] ולפ"ד היחוסי תנו"א ודעימיה מתישבת היטב קו' הגרע"א, דע"כ אף דבטלטול לצורך דבר המותר קייל דין טלטול מן הצד מדין טלטול ע"י ככר או תינוק, מ"מ בטלטול לצורך המת חמיר דין טלטול מן הצד, והיינו משום דכל דמטלטל לצורך המת חשבינן לה כטלטול דהדבר האסור ולי"ב כלל להקולא דטלטול מן הצד.