קעו ה_3
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות רבית - הרב יהושע ננקנסקי

**קעו ה**

★"ומפרין על שדהו"

יל"ע שקיבל את המאתים זוז האם נעשה לווה גמור עליהם.

ואם לא נעשה לווה אלא לוקח מאתים זוז של בעה"ב בתורת שליחות של בעה"ב, ומשקיע בשדה עבור הבעה"ב, זה פשוט שהבעה"ב יכול לקבל י"ב כור דאין כאן כלל הלוואה.

ובלשון רש"י מבואר דהני מאתים זוז הוי הלוואה "**הלוני** מאתים זוז ואוציא בשדה לזבל וכו'".

וא"כ אם המעות לגמרי של הלווה בתורת הלוואה, [ואח"כ מחזיר למלווה מאתים] ומשקיע בשדה של בעה"ב ועכשיו שדה של בעה"ב שווה יותר, ולכן הבעה"ב מקבל י"ב כור.

צ"ב למה הבעה"ב לא חייב ללווה מדין יורד, וכמו אדם אחר שהיה משקיע בשדה הבעה"ב היה חייב לו ה"נ מ"ש.

ועי' בב"ח שנקט כצד א'.

ויל"ע אי הב' כור שמוסיף הם שווי באמת של השדה, דהיינו ששדה יותר מושקעת שווה בעוד ב' כור, או שזה קולא לחושבו כאילו התשלום עבור השדה, אבל באמת זה לא מחיר אמיתי [**מפריז** על שדהו].

ואולי י"ל דאיה"נ הבעה"ב חייב לו מאתים זוז מדין יורד, וכשמעלה לו את השכירות לי"ב כור השכירות היא בעצם **עוד ב' כורים ומאתים זוז,** נמצא שהחוקר חייב בחוזה החדש י"ב כור ומאתים זוז, ואת המאתים זוז מקזז בחוב של הבעה"ב אליו.

ועי' בלשון הנימוק"י: "אלא שחוכר ממנו שדה משובחת ומעלה לו בחכירות שדה טובה יותר ממה שעלה מעלה בשדה רעה **אלו שני כורי חיטים ומאתים זוז**".

ועי' בתרומות [מו ח"ד, מח] שמביא ב' פירושים האם באמת פורע את המאתים זוז כלשון הרא"ש והנימוק"י, או ששכר הב' כורים הם יותר מהמאתים זוז, ובפועל לא מחזיר את המאתים זוז.

★עי' [עד:] "מלוה את אריסיו חיטים לזרע" דמהני רק קודם קנין, ולאחר קנין לא מוגדר כתנאי שכירות, והקשה הבעה"מ אמאי בסוגיין שרי גם לאחר שחל השכירות, עי"ש.

★שנאסר ללוות ע"מ להתעסק בחנות

עי' תרומות [מו ח"ג, כא] דנאסר רק מדרבנן, ואין כאן ר"ק.

ויל"ע לסוברים דבמלווה ע"מ לשכור בפחות הוא ר"ק, ה"נ משכיר ע"מ לשכור ביותר, ושיאסר מדאוריתא.