יג - בדעת הרמב_ם בדין גזל בהמה והזקינה או כחשה וגזל טלה ונעשה איל
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים בפרק הגוזל עצים

**סימן יג**

**בדעת הרמב"ם בדין גזל בהמה והזקינה או כחשה וגזל טלה ונעשה איל**

**א**

א] **ב"ק צ"ו ב',** גזל בהמה והזקינה וכו' משלם כשעת הגזילה, א"ר פפא לא הזקינה הזקינה ממש אלא אפי' כחשה וכו'.

**והתוס'** בסוכה ל' ב' ד"ה שינוי החוזר לברייתו עמדו בזה ממה שאמרו לעיל בע"א דגזל דיקלא וקטלי' דלא קנה משום דמעיקרא דיקלא מיקרי והשתא דיקלא מיקרי, ומ"ש דגזל בהמה והזקינה או הכחישה חשיב שינוי אע"ג דלא נשתנה שמה, וכתבו דהוא משום דדיקלא דפסק לחיותא גרע מבהמה והזקינה או כחשה, ובזה הוא דאמרינן דכיון דלא נשתנה שמו ל"ה שינוי,[[1]](#footnote-1) וכ"כ התור"פ לעיל בע"א, ועד"ז כתב השטמ"ק בסוגיין בשם הרמ"ה והפסקי רי"ד לעיל בע"א והריא"ז בפירקין, ועמש"נ בסימן י"א לפרש בזה, והדברים מחודשים מאד, דבהמה שהכחישה הוי שינוי מעליא טפי מדיקלא וקטלי'.[[2]](#footnote-2)

ב] **ובחי'** הגרי"ז בהל' גזילה כתב לדעת הרמב"ם לישב לקו' התוס' בסוכה בע"א, ולעולם בהמה והזקינה או כחשה ל"ה שינוי טפי מדיקלא וקטלי', דהנה ז"ל הרמב"ם בפ"ג מגזילה ה"ד, גזל בהמה והזקינה או כחשה כחש שאינו יכול לחזור וכו' "ה"ז כמי שגזל כלי ושברו" ומשלם כשעת הגזלה, עכ"ל, וממש"כ דה"ז כמי שגזל כלי ושברו, נראה להדיא דל"ה שינוי גמור לקנות על ידו, אלא שאינו יכול לומר לו הרש"ל,[[3]](#footnote-3) אך מ"מ הגזילה הויא של הבעלים ואם רצו ליטול אותה נוטלין.

**ולפ"ז** מתישב היטב קו' התוס' דמ"ש בהמה והזקינה או שכחשה מקציצת הדקל דל"ה שינוי, די"ל דאה"נ דבגזל דיקלא וקטלי' דפסק לחיותא דמי לכחשא דלא הדר דאינו יכול לומר לו הרש"ל, אלא דנידון הגמ' בדיקלא וקטלי' הוא לקנות בשינוי כלישנא דגמ', ובזה בעינן דוקא שישתנה שמו, וכל דלא נשתנה שמו ל"ה שינוי לקנות על ידו, אבל אה"נ דלענין שלא יוכל לומר לו הרש"ל כל שנפסקה חיותו שוב אינו יכול לומר לו הרש"ל כמו בבהמה והזקינה או כחשה כחשא דלא הדרא.

**ועיי"ש** שכתב לדקדק כן בל' הרמב"ם, דהדין דשינוי קונה נקט לי' הרמב"ם ברפ"ב מגזילה וקחשיב שם כל הדברים מה מקרי שינוי ומה לא מקרי שינוי, ושם נקט גם הך דינא דגזל דיקלא וקטלי' לא קנה עד שיעשהו קורות, ובתר הכי נקט הדין דגזל כלי ושברו דאינו יכול לומר הרש"ל ומ"מ אם רצו הבעלים ליטול את הכלי השבור נוטלין וכו', דהיינו דלא חשיב שינוי לענין קנין רק לענין שלא יוכל לומר לו הרש"ל, וע"ז נקט הדין דגם בהמה והזקינה או כחשה כחשא דלא הדרא ג"כ דינן כמו שגזל כלי ושברו שמשלם כשעת הגזילה, ולהדיא דהדין דגזל דיקלא וקטלי' נאמר לענין הדין דשינוי קונה דבזה בעינן דוקא שישתנה ולא יהא שמו עליו, והדין דבהמה והזקינה וכחשה כחשה דלא הדרא נאמר לענין הדין השני שאינו .יכול לומר לו הרש"ל רק משלם כשעת הגזילה.

**ב**

ג] **אמנם** צ"ע לפ"ז במה שאמרו בסוגיין דאפי' גנב טלה ונעשה איל עגל ונעשה שור נעשה שינוי בידו וקנאו, ואיירי לענין לקנות בשינוי,[[4]](#footnote-4) ואם בגזל בהמה והזקינה לא קנה בשינוי, ול"מ השינוי אלא דאינו יכול לומר הרש"ל, מ"ט בגנב טלה ונעשה קנאו בשינוי, והרי אדרבה גנב טלה ונעשה איל הוא שינוי גרוע מהשינוי דגזל בהמה והזקינה, וכמש"כ התורי"ד ותור"פ בסוגיין.

ד] **ונראה** דצ"ל בזה, דאף שאמרו לעיל ס"ה ב' דשור בן יומו קרוי שור ואיל בן יומו קרוי איל, מ"מ יש בזה שינוי השם כ"ד, וע"כ שפיר חשיב כשינוי מעשה, מכח הא דנשתנה שמו, וכ"כ הנתיה"מ בסימן שנ"ג סק"א, עיי"ש, ול"ד לבהמה והזקינה דלא נשתנה שמה כלל, וע"כ ל"מ השינוי אלא לענין דל"מ למימר הרש"ל.

**ובטעם** הא דיש בזה שינוי השם כ"ד, בפשוטו י"ל כמש"כ הנתיה"מ בסימן שנ"ג סק"א דהוא משום דבל' בנ"א אין קורין לשור ואיל בן יומו שור ואיל, וי"ל עוד דהיינו משום דאף דשור בן יומו קרוי שור ואיל בן יומו קרוי איל, מ"מ עיקר שמו הוא טלה ועגל, אלא דקרינן לי' גם שור ואיל, והרי חזינן דלענין הקרבה אין עליו שם שור ואיל, וכמש"כ התוס' לעיל ס"ה ב'.

**ויותר** נראה, דהוא משום דאף דשור בן יומו קרוי שור ואיל בן יומו קרוי איל, מ"מ שור ואיל בני ב' שנים אינם קרויים עגל וטלה, ולדין שינוי השם לא סגי במה שנתבטל שמו הראשון, אלא בעינן שיתחדש לו שם אחר, וע"כ אי"ז שינוי השם, וכמו שפירש כן היש"ש בפ' מרובה סימן ה', אך בהא דבעינן שינוי השם כדי לחשוב השינוי מעשה לשינוי, מסתברא מילתא דסגי במה שעי"ז נתבטל שמו הראשון.

ה] **ובזה** מתפרש הא דלא חשיב כשינוי אלא כשנעשה מטלה לאיל ומעגל לשור, ולא כשנעשה מבן י"ג חדש לבן ב' וג' שנים, כמש"כ התורי"ד בסוגיין, וכן עמד בזה היש"ש בפ' מרובה, והיינו משום דכל הא דחשבינן לה כשינוי, הוא רק משום דנשתנה שמו, אך כשנעשה מבן י"ג חדש לבן ב' וג' שנים דלא נשתנה שמו, לא חשיב כשינוי.[[5]](#footnote-5)

**ג**

ו] **אמנם** הנה הרמב"ם בפיהמ"ש בריש פירקין כתב, ז"ל, שהגונב בהמה קטנה וגדלה אצלו קנאה בשינוי, עכ"ל, ומשמע דל"ד גנב טלה ונעשה איל עגל ונעשה שור, אלא בכל גוונא שגדלה אצלו הוי שינוי, ועמש"כ בזה היש"ש בפ' מרובה סימן ה', וצ"ע דמ"ש מגנב בהמה והזקינה דלא קנאה בשינוי ול"מ אלא דל"מ למימר הרש"ל.

ז] **ונראה** די"ל בזה, דהנה השטמ"ק בסוגיין כתב בשם הרמ"ה, ז"ל, וה"מ היכא דליכא תוספת בגזילה גופה, [אבל היכא דאיכא תוספת בגזילה גופה] איכא לפלוגי בי', דאי הויא תוספת דלא הדרא לברייתה כגון טלה ונעשה איל עגל ונעשה שור לעולם קני וכו', עכ"ל.

**ומשמעות** דברי הרמ"ה דהטעם בזה הוא משום דשאני בזה שינוי למעליותא משינוי לגריעותא, ובשינוי למעליותא כל שנוסף על הגזילה עצמה קנה בשינוי אע"ג דלא נשתנה השם,[[6]](#footnote-6) וזה מתפרש למש"נ במק"א בד' הראב"ד בסוגיין דחלוק הוא ביסוד הדין דין שינוי למעליותא מדין שינוי לגריעותא, דדין שינוי לגריעותא יסודו הוא משום זכות ותביעת הבעלים, ודין שינוי למעליותא יסודו הוא משום זכות הגזלן, ואכמ"ל.[[7]](#footnote-7)

**ולפ"ז** י"ל כן גם בדעת הרמב"ם, דמה"ט הוא דאם גזל בהמה קטנה וגדלה אצלו קנאה בשינוי, ול"ד לגזל בהמה והזקינה או כחשה דלא קנאה בשינוי, אלא דאינו יכול לומר הרש"ל וליפטר, משום דכל הך דינא דכל דלא נשתנה שמו ל"ה שינוי לקנותו הוא רק בשינוי לגריעותא, אך בשינוי למעליותא הוי שינוי אף בכה"ג, ואכתי צ"ע בזה.

**ד**

ח] **עוד** יש להוסיף בזה, דהנה לעיל ס"ה א' תניא דשמינה והכחישה משלם תשלומי כפל ודו"ה כעין שגנב, ומבו' דאף שהכחישה לא קנאה בשינוי וע"כ הוא משלם תשלומי דו"ה, דאם קנאה בשינוי הרי שלו הוא טובח ושלו הוא מוכר ואינו משלם דו"ה, ובפשוטו צ"ל דאיירי בכחש דהדר, שהרי כחש דלא הדר הוי שינוי כמבו' בסוגיין ולעיל צ"ד א'.

**אך** לדעת הרמב"ם י"ל דאיירי בכל כחש, כאשר כ"נ מסתימת הברייתא וסתימת הרמב"ם בפ"א מגניבה הי"ג, ואפ"ה הוא משלם דו"ה, משום דכחש ל"ה שינוי לקנות משום דלא נשתנה שם הבהמה.[[8]](#footnote-8)

ט] **אמנם** יש להעיר לפ"ז מסוגיית הגמ' לעיל ס"ה א' דמבו' בפשוטו דלדעת רב דתשלומי כפל כשעת העמדה בדין, הרי דה"נ בגנב בהמה והכחישה משלם כשעת העמדה בדין, אלמלי הא דמה לי קטלה כולה, ואם איירי בכחש דלא הדר, הרי כיון דבכה"ג אף כשהבהמה בעין אינו נפטר בהשבתה וצריך לשלם את הפחת, לכאו' אין מקום לומר דלא ישלם כפל אלא כשעת העמדה בדין, שהרי בפשוטו כל הא דכפל כשעת העמדה בדין, הוא משום דתביעת הבעלים היא כפי הגניבה דשעת העמדה בדין, וזה ל"ש אלא אם כשהיא בעין אומר הרש"ל ונפטר, וזה כל הגניבה דשעת העמדה בדין, - ועמש"נ בסימן ט' ענף ח' להעיר עד"ז, ובמש"נ שם בזה.[[9]](#footnote-9)

1. והתוס' לעיל בע"א לא הק' אלא מגזל בהמה וקטלה, והיינו דבהזקינה או כחשה ניחא להו טפי הא דהוי שינוי משום דנשתנה הגוף, אך בבהמה וקטלה דהויא הבהמה במידתה אלא שניטל ממנה הרוח חיים, הי' מקום לדמותו לגזל דיקלא וקטלי'. [↑](#footnote-ref-1)
2. והנה אמנם התור"פ לעיל בע"א כתב דלא מיירי התם אלא בדקל יבש או בדקש שאינו יבשוש שעקרו עם שרשיו שיכול לנטעו במקום אחר, אבל אם הי' טעון פירות וקצצו שאינו יכול לטעון פירות, לא גרע מגזל בהמה והרגה או שכחשה כחש דלא הדר דהוי שינוי, - אך כתב דבשיטה פירש דדוקא בהמה דאית בה חיותא מינכר טפי כדקטלא, אבל באילן או בדקל טוען פירות וקצצו בלא שרשיו, לא חשיב שינוי, וכ"ה מבו' גם מסתימת דברי ש"ר. [↑](#footnote-ref-2)
3. וזה כמש"כ הרמב"ם שם פ"ב הט"ו דאם גזל כלי ושברו אע"ג דאינו יכול לומר לו הרש"ל מ"מ אם רצו הבעלים ליטול הכלי השבור נוטלין אף בע"כ של הגזלן, וכתב המ"מ שם דל"ה שינוי מעשה לקנות על ידו משום דשמו עליו, והוי החפץ של הבעלים ולא יצא מרשותו. [↑](#footnote-ref-3)
4. וכאשר כ"ה להדיא בד' הרמב"ם בפ"ב מגזילה הי"ד דקנאו קנין גמור בשינוי, - והוא מוכח כן, שהרי בכה"ג דטלה ונעשה איל דהושבח אין הנידון אם יכול לומר הרש"ל, וגם לי"ב להך דינא דבשינוי קטן אין יכול לומר הרש"ל דהוא רק בשינוי לגריעותא וכמש"כ הגרי"ז. [↑](#footnote-ref-4)
5. ולדעת התורי"ד צ"ל דהא דל"ה כשינוי רק בגנב טלה ונעשה איל עגל ונעשה שור, הוא משום דחזינן לענין קרבנות דבן שנה כשר בתורת טלה ובתורת עגל ובן ב' שנים כשר בתורת איל ובתורת פר, וע"כ חשבינן לה טפי כשינוי בגופו. [↑](#footnote-ref-5)
6. אך אי"ז מוכרע, דיש מקום לפרש לדבריו דהוא משום דכל דאיכא תוספת בגזילה, ואיכא שינוי בצורת הבהמה, דמי לגזל בהמה והזקינה או כחשה דחשיב שינוי. [↑](#footnote-ref-6)
7. ועד"ז י"ל במש"כ הרמ"ה שם דאם נראה למלאכה שלא הי' ראוי לה הוי שינוי, והיינו משום דבכה"ג הו"ל כשינוי למעליותא דבזה ל"ב שישתנה השם, ואמנם לפ"ז כ"ז הוא היכא שנראה למלאכה שלא הי' ראוי לה, אך בגונא דאיפכא שנעשה אינו ראוי למלאכה שהי' ראוי לה, י"ל דל"ה שינוי, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-7)
8. ומצינו כן בד' התור"פ לעיל שם, ז"ל, ואע"ג דמחייב דו"ה אטביחה גם לאחר שינוי זה, דלא חשיב שינוי זה לקנותה למימר שלו הוא טובח וכו' דאכתי שם הראשון עלי' גם לאחר הכחשה שקורין אותה פרה כבתילה ושינוי גמור נמי ל"ה, עכ"ל, ומשמע דאיירי גם בכחש דלא הדר, ואפ"ה אי"ז שינוי לקנותה, וזה כמש"נ בדעת הרמב"ם, - אך בד' התור"פ צ"ע, דבדבריו לעיל בע"א מפורש דכל שכחשה כחש דלא הדר קני לה בשינוי, וכ"ה מבו' גם בדבריו בסוגיין, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-8)
9. וי"ל עוד, דאף דהא דשמינה והכחישה איירי אף בכחש דלא הדר, דג"כ ל"ה שינוי לקנות על ידו, מ"מ איירי גם בכחש דהדר, ובזה הרי כל שהבהמה בעין אומר לו הרש"ל ופטור, וזהו דפרכינן מינה לרב דהי בדין דבכה"ג ישלם תשלומי כפל כשעת העמדה בדין. [↑](#footnote-ref-9)