כלים פט_ו מ_ד
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_מ

**כלים פט"ו מ"ד**

א] **כל התלויות טמאין וכו' דברי ר"מ,** בד' הרמב"ם פ"ה מכלים ה"ב מבו' דתלויין אלו עשויין לתלות בהן הכלי, וכ"כ הרע"ב, אך באלי' רבה פירש שהן עשויין להכניס בהן הידים לעשות מלאכתן, וכ"נ מד' הראב"'ד בעדיות פ"ג מ"ט שהן מסייעין למלאכה, וכמש"נ להלן אות ב'.

ובטעם טומאתן פירש הר"ש דהוא משום דהוו חיבור לכלי, ובתוי"ט הוסיף דהוא מדינא דלעיל פי"ב מ"ב דכל המחובר לטמא טמא, ובחזו"א סימן כ' סק"ז כתב דטומאתן היא מדין ידות.

ב] **חוץ מתלוי נפה וכברה של בעה"ב,** בפי' הראב"ד עדיות פ"ג מ"ט פירש דהוא מפני שהוא משתמש בהן אע"פ שאין התלויות עמהן כלל, ולכאו' מבו' מדבריו, דטעם טומאת התלויות הוא משום שהן מסייעין בשעת מלאכה, וע"כ תלויות אלו שהוא משתמש בכלים אע"פ שאין התלויות עמהן, אינם מקבלין טומאה, וכ"כ באלי' רבה דטעם טהרתן הוא משום שא"צ כלל לבתי ידים שאינו מנפה אלא לימים מועטין ודבר מועט.

ובתוי"ט פירש דהוא משום שאינם מחוברין תמיד, ועד"ז כתב בחזו"א סימן כ' סק"ז שהן יותר עראי, וכדתנן בשבת דע"ח. גמי כדי לעשות תלאי לנפה ולכברה.

ג] בחזו"א סימן כ' סק"ז הק', שהרי נפה של בעה"ב אינה מקבלת טומאה וכדתנן לעיל מ"ג, וא"כ התלוי הוי מחובר לטהור, וכתב לישב למש"כ שם סק"ה דים נפה אינו נפה, עיי"ש, אך למש"נ לעיל מ"ג אות ב' בדעת הר"ש שם דים נפה הוא נפה, הדק"ל, וצ"ל דאיירי הכא בשייחדו לכלי, וכדתניא בתוספתא שהביא הר"ש לעיל מ"ג דטהור עד שיחזירנו לכלי.

ד] **וחכ"א כולן טהורין חוץ וכו' מפני שהן מסייעין בשעת מלאכה, זה הכלל העשוי לסייע בשעת מלאכה טמא והעשוי לתלוי טהור,** בחזו"נ הק' ע"ד התוי"ט שפירש דטעמא דר"מ הוא משום דכל המחובר לטמא טמא, דא"כ קשיא הלכתא אהלכתא, דקי"ל כל המחובר לטמא טמא והכא קי"ל כרבנן, ובפשוטו צ"ל דטעמא דחכמים הוא דהא דהמחובר לטמא טמא הוא רק בשהוא מסייע למלאכת הכלי, וזה ע"ד שנת' לעיל פי"ב מ"ב אות כ"ג ללמוד מד' תשו' הרא"ש דדינא דמחובר לטהור טהור הוא רק בשהוא משמש את הכלי, אך אם אינו משמש אלא לתלות בו, לי"ב לדינא דהמחובר לטמא טמא, ובהא גופא הוא דפליג ר"מ וס"ל דאף אם הוא משמש לתלות בו, אית בי' לדינא דהמחובר לטמא טמא, ולד' הראב"ד והא"ר שהבאנו לעיל אות א', מודה ר"מ דבעינן שיהא מסייע בשעת מלאכה, ואך דס"ל דגם שאר תלויים חשיבי כמסייעין בשעת מלאכה, ועד"ז יל"פ למש"כ בחזו"א דטומאתן הוא מדין ידות, דטעמא דחכמים הוא דלא חשיב יד אלא בשהוא מסייע למלאכת הכלי, ולא בשהוא מסייע לתלות בו.

אמנם הנה מהא דתניא בתוספתא שהביא הר"ש, דכל התלויין הנקובין חיבור וכו' מוסיף עליהן תלוי וכו' שהן מסייעין בשעת מלאכה, ותניא נמי דתלוי בית הלגינין ובית הכוסות התפור טמא קשור וענוב טהור, מבו' דלעולם אף דבר שאינו מסייע בשעת מלאכה נטמא בטומאת הכלי, אי משום דמחובר לטמא טמא אי משום דחשיב כיד, וכל הא דתלויין שאין מסייעין בשעת מלאכה אינם טמאין, הוא משום שאינם מחוברין בחיבור גמור לכלי, דבכה"ג לא חשבינן להו כחלק מן הכלי אלא בשהן מסייעין בשעת מלאכה, ובזה גופא הוא דפליג ר"מ וס"ל דאף שאינם מחוברים בחיבור גמור לכלי הוו חיבור, וע"כ אף אם אינם מסייעין בשעת מלאכה ה"ה טמאין, וכ"נ מל' הר"ש שפירש בטעמא דר"מ דהוו חיבור, ומ' דבזה הוא דפליגי ר"מ וחכמים, דר"מ ס"ל דהוו חיבור וע"כ הן טמאין אף שאין מסייעין בשעת מלאכה, וחכמים ס"ל דל"ה חיבור, וכ"ה בחזו"א סימן כ' סק"ז, עיי"ש בדבריו, ועיי"ש שדן לומר דהא דמטמא ר"מ הוא מדרבנן, כמו מקל שעשאו בית יד לקרדום.

ועי' עוד בחזו"א סימן כ"ו סק"ט שדן לפרש דטעם הא דבעינן שיהיו מסייעין בשעת מלאכה, הוא משום דכללא הוא דכל שהוא בכלל עושה המלאכה חשיב חיבור אף אם הוא מתפרק אחר המלאכה, והיכא שאינו אלא מסייע לא חשיב חיבור אלא בשאינו מתפרק, עיי"ש שהאריך בזה, וע"כ תלויים אלו שאינם קבועין אלא עראי, אינם טמאין אא"כ הן מסייעין את המלאכה ומיקרי עושה המלאכה.

ה] **ותלוי מקל הבלשים,** הרמב"ם פירש שהוא מקל שמחפשין בו במתבנים שמא הסתירו באותו המתבן חטים, וכעי"ז פירשו הר"ש והרא"ש, ובמשנ"א כתב שהוא של מתכת, ולכאו' הוא מוכרח כן, דאם הוא של עץ, אינו מקב"ט כלל, דהו"ל פשוטי כלי עץ שאינו משמש אדם ומשמשיו דטהור, אך הרמב"ם בפיהמ"ש מקואות פ"ה מ"ה כתב דמקל מקב"ט מדרבנן, ואכמ"ל, אמנם בפי' רה"ג כתב דמפשפשין במקל בין של עץ בין של מתכת, ושמא כונתו דדרכו להיות בין של עץ בין של מתכת ומתניתין דהכא איירי בשל מתכת, וצ"ע.

ובפי' הראב"ד ובתוס' שאנץ עדיות פ"ג מ"ח פירשו דהוא מקל זקנים, ולפ"ז בע"כ דאיירי בשל מתכת, שהרי להדיא תניא בשבת דס"ו. דמקל זקנים טהור, ועי' משנ"א.

ו] **שם בר"ש, תניא בתוספתא כל התלויין הנקובין חיבור** במנחת ביכורים פירש דנקובין היינו שעשה נקב בכלי לתלות בו התלוי, וכן מבו' בביאור הגר"א, והיינו דכה"ג הוי זה חיבור מעליא לכלי, ומודו רבנן דטמא אף שאינו מסייע בשעת מלאכה, ונת' בזה לעיל אות ד'.

ז] **שם, וריב"נ אומר אף הסרוקין,** בביאור הגר"א גריס אף הסדקין, ופירשה דאף שאין מחוברין בנקב אלא בסדק נמי טמא, ובחזו"א סימן כ' סק"ז כתב דאזלי רבנן וריב"נ לטעמייהו בפרה פי"ב מ"ח, דלרבנן רק ידות הקדוחות הוו חיבור ולריב"נ אף החרוקות, וזה מתישב לפי' הרמב"ם שם, אך לפי' הר"ש שם הוא עהכנין אחר, עיי"ש.

ובחזו"א לעיל מינה עמד בזה, דבד' הרמב"ם ספי"ב מפרה מבו' דאף ידות הקדוחות הוו חיבור לטומאה, וכתב דזהו מדרבנן כמש"כ הרמב"ם שם ה"ד, ולא פירש דמ"ט הכא ל"ה חיבור לטומאה אף מדרבנן, אך נ' בפשיטות, דהרי מבו' בתוספתא הכא, דכל הא דתלויין אלו טהורין, הוא רק בשאינן מסייען בשעת מלאכה, וע"כ ידות דהתם דמסייעין בשעת מלאכה, הוו חיבור לטומאה, ולפ"ז יתחדש דהא דתלויין המסייעין בשעת מלאכה הוו חיבור, אי"ז אלא מדרבנן ול"ה חיבור אלא לטומאה ולא להזאה, וצ"ע.

ח] **שם, לא טיהרו אלא תלוי נפה וכו' בזמן שהוא משל ב' ראשין מצד א',** כן גריס גם בביאור הגר"א לתוספתא, ואך דל"ג תיבת משל, וכ"ה בהגה' הגר"א, ולגיר' זו אין תלוי נפה וכברה טהור, אלא בזמן שהוא ב' ראשים מצד א', ועיי"ש בביאור הגר"א שפירש דהיינו בשלא חיבר אלא שתחב ב' ראשין לצד א' ול"ה חיבור.

אך בהגה' הגר"א לתוספתא גריס לא טהרו אלא תלוי נפה וכו' "אלא" בזמן שהוא ב' ראשים מצד א', וגיר' זו מתפרשת דהיכא שהוא ב' ראשים מצד א', אף תלוי נפה טמא, ובזר זהב פירש הטעם בזה, דכל שעשה ב' נקבים זא"ז והוציא ב' ראשי התלוי לצד א' דרך ב' הנקבים טמאה, דמוכחא מילתא דעשאה לסיועי בשעת מלאכה, וזה לטעמי' דמפרש דגם לר"מ בעינן שיהא התלוי מסייע בשעת מלאכה, וכמש"נ לעיל אות א'.