ח.בעניין טומאת כלי זכוכית
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב מאיר קאופמן

בס"ד כ אד"ב ס"ח

**סימן ח**

**בעניין טומאת כלי זכוכית**

א]ביאור הסוגיא בשבת ביאור כונת ר"א והאם לשיטתו יש טומאת אויר בכ"ח

ב]ביאור שיטת הר"מ בסברא של תוכו וכו'

ג]ביאור שיטת הר"מ בגדר דין טומאת כלי זכוכית ובענין טומאת מדרס וכלי הבא במידה בכלי זכוכית ובדין טהרה במקוה ובדין תוך בלי שולים

ד]שיטת הגר"א שיועיל טבילה לר"א

ה]ביאור שיטת התוס' בדימיון למתכת ובדין טומאת אויר לתירוץ זה

ו]האם לטעם שהטומאה כמו כ"מ מועיל טבילה

ז]בביאור דברי התוס' שבת ט"ז. שלא גורסים אלא

ח]בדברי רש"י בר"ה שזכוכית זה לא מתכת כי זה לא מנוי בפרשה ובדין כלי אלומניום

ט]המורם מהנ"ל

**תוכן הגמ' בשבת**

א]עיין גמ' שבת ט"ו: כלי זכוכית מאי טעמא גזרו בהו רבנן טומאה והגמ' עונה כיון שתחילת בריתו מהחול שוינהו רבנן ככלי חרס והגמ' שואלת שא"כ לא יהיה לזה טהרה במקוה והרי מפורש במשנה במקואות שיש לזה טהרה במקוה והגמ' עונה ששם מדובר שהיה מעמיד של מתכת והגמ' שואלת א"כ לא יטמאו מגבן והגמ' עונה כיון שכי נשתברו יש להם תקנה לכן שוינהו רבנן ככלי מתכות והגמ' שואלת א"כ יחזרו לטומאתן הישנה ככלי מתכות והגמ' עונה שכיון שזה דרבנן והטומאה דרבנן לא גזרו והגמ' שואלת פשוטיהן מיהא ליטמאו כמו כלי מתכות והגמ' עונה שרבנן עשו היכר כדי שלא ישרפו על זה טומאה וקדשים ורב אשי אומר לעולם ככלי חרס דמו ודקא קשיא לך לא ליטמו מגבן הואיל ונראה תוכן כבורו לכן זה מקבל טומאה מגבו עכת"ד הגמ'

**ביאור כונת ר"א והאם לשיטתו יש טומאת אויר בכ"ח**

והנה בפשוטו דעת רב אשי שדין טומאתו ככלי חרס ורק לענין טומאת גבו יש סברא מיוחדת שלכן זה מקבל טומאה ובביאור סברת הגמ' עיין רש"י וז"ל הואיל ונראה תוכו מבחוץ דרך דפנותיו לא חשיב גב אלא תוך עכ"ל וכן ביאר בפיה"מ לר"מ פ"ב דכלים מ"א וכן נראה כוונת הראב"ד פ"א מכלים ה"ה

והנה בפשוטו לפ"ז יש להם טומאת תוך דהרי דינם ככלי חרס וביותר דהרי כל הטומאת גב כי זה כמו תוכו וכן מבואר בתוס' שם ט"ז. ד"ה עבדי ובתוס"ר שם אמנם עיין בראב"ד שם שכתב שאין לזה טומאת אויר וביאר וז"ל ואם תאמר יטמא מאוירו ככ"ח א"כ יהיה חמור מכל הכלים הכתובים בתורה שלש מצינו שלש טומאות הללו בשום כלי ומיעטו את האויר מפני שהוא חידוש עכ"ל ולפ"ז הביאור כיון שגם אם יעשו אותו ככלי חרס יהיה לו טומאה מגבו לכן תיקנו שצורת קבלת טומאתו ע"י מגע וכן הוא בשיטה לר"ן דפשיטא ליה מכח דיוק המשנה שזה לא נמנה אם כלי חרס שאין להם טומאת תוך אלא שהוא דן שזה כדי שיהיה היכר שלא ישרפו על זה טומאה וקדשים

ולכאורא כן מוכרח גם מהר"ש כת"י פ"ב דכלים הובא דבריו ברע"ב ובריטב"א ובת"י בסוגין דהנה מבואר שם במשנה כלי עץ וכלי עור פשוטיהן טהורים ומקבליהם טמאים והקשו למה לא כתוב גם כלי חרס ותירצו דתנור שיש לו אויר ואין לו שולים אין הוא מקבל אבל יש לו טומאת אויר לכן זה לא הוזכר במשנה דכאן מקבל טומאה רק דבר שצריך תוך והנה אם נימא שכלי זכוכית יש לו טומאת אויר א"כ זה כמו כלי חרס וגם אם יש לו תוך ללא שולים והרי המשנה שם אומרת כלי זכוכית א"כ לא שייך את תירוץ הר"ש אלא בהכרח שפשיטא להו שכלי זכוכית אין להם טומאת אויר רק נגיעה וממילא צריכים דוקא מקבל כמו כלי עץ ועיין סק"ג מה שכתבנו לדחות דבר זה

**ביאור שיטת הר"מ בסברא של תוכו וכו'**

ב]וברמב"ם פ"א ה"ה כתב וז"ל כלי זכוכית אינם מקבלין טומאה אלא מדברי תורה וחכמים גזרו עליהן שיהיו מקבלים טומאה הואיל ותחילת בריתן מן החול ככלי חרס הרי הן ככלי חרס ומפני שתוכן נראה כבורן לא גזרו עליהן שיטמאו מאוירן אלא עד שתיגע הטומאה בין מתוכן בין מגבן ככלי מתכות עכ"ל ובפשוטו מבואר שביאר הגמ' אחרת שלא שיך כאן טומאת תוך כי תמיד זה נראה כמו גב לכן תיקנו שהטומאה תהיה טומאת נגיעה בין מתוכו בין מגבו ולכן אין בזה טומאת אויר ויש בזה טומאת גב

אמנם היה מקום לדחוק שגם הוא ס"ל כאן כמו שפירש בפיה"מ שהסברא שהחוץ נראה כמו תוך ולכן צריך שיהיה לו טומאת גב אלא שס"ל שזה תלי הא בהא דעד כמה שטומאתו מדין מגע זה מחיב שאין לו טומאת אויר שיסוד דין טומאת אויר כי השם כלי זה התוך שלו ועד כמה שכאן יש לו שם כלי לא רק מצד תוכו א"כ לא שיך לשיך חשיבות לתוכו שזה יהיה סיבה לקבלת טומאה וצ"ע ועיין חזו"א שהוציאו ע"ס הדף שכמדומה שגם ביאר כך

**ביאור שיטת הר"מ בגדר דין טומאת כלי זכוכית**

ג]והנה בפשוטו לרב אשי שהטומאה מדין כ"ח ורק יש סברא צדדית שיש לו טומאת גב מיושב קושית הגמ' למה אין חזרה לטומאה הישנה וכן למה פשוטיהן טהורים כיון שזה כמו כלי חרס ולא כמו כלי מתכות דהינו שאין לו המעלה והחשיבות של כלי מתכות וכן הוא ברש"י שם אמנם עיין רמב"ם פי"ב ה"י וז"ל כלי זכוכית שנטמאו ונשברו טהרו ככל הכלים ואפילו חזר והתיכן ועשה מהן כלי אחר אינן חוזרין לטומאה ישנה לפי שעיקר טומאתן מדברי סופרים כמו שביארנו לא גזרו בהן טומאה ישנה עכ"ל ומבואר שהוצרך לטעם זה אע"ג שפסק שטומאתן ככ"ח וצ"ב הטעם וכן עיין פ"א ה"ה שהוסיף שלא גזרו טומאה על פשוטיהן אלא על מקבליהם ומשמע קצת שהיה צריך לגזור אלא שהקילו וכהגמ' וצ"ב הרי עד כמה שזה ככלי חרס א"כ אין סיבה שיהיה לזה טומאה בפשוטיהן

והיה מקום לומר דהנה הרי פסק הר"מ שכלי זכוכית יש להם דין טבילה בנקחים מהעכו"ם מצד הואיל שנשברו יש להם תקנה ככלי מתכות וצ"ב א"כ למה רב אשי הוצרך לטעם אחר ויתכן דדעת הרמב"ם שזה וודאי שסברא זו נכונה אלא שס"ל לר"א שזה וודאי גם דומה לכ"ח ובאמת צריך להיות לו חומרי שניהם אלא שדבר שזה סתירה בזה ס"ל להעדיף שיהיה לו דין כמו כ"ח ולכן רק טומאת גב שזה תלוי אם יסוד טומאתו טומאת אויר ממילא אין לו טומאת גב ואם יסוד טומאתו בנגיעה כמתכות ממילא אין לו תוך בזה ס"ל שעדיף שיהיה לו טומאת תוך ולא גב ולכן הוצרך לסברא מיוחדת שתוכו נראה כבורו דממילא אין לו טומאת תוך וממילא יש לו טומאת גב ודו"ק ובזה א"ש שכיון שיש לו גם החומרא של מתכות היה צריך להיות חזרה לטומאה ישנה וכן עד כמה שדין טומאתו לא באויר היה צריך להיות שגם פשוטים טהורים ולכן צריך את טעמי הגמ' לטהר במקומות אלו

אמנם עדיין צ"ע דעיין פי"ב ה"י לעניין גיסטרה שכלי חרס התחדש בו טומאת גיסטרה וכתב הר"מ שכלי זכוכית אין בהם טומאת גיסטרה וצ"ב הטעם הרי זה ככלי מתכות

והנה לשון הר"מ פ"א ה"ה ומפני שתוכן וכו' לא גזרו שיקבלו טומאה מאוירן אלא עד שתגע הטומאה בהן בין מתוכן בין מגבן **ככלי מתכות** עכ"ל ומבואר לכאורא מדבריו אפילו שסיבת הטומאה כי זה דומה לכ"ח אבל לגבי דיני הקבלת טומאה עשו אותו כמו כלי מתכות ובזה א"ש שאין לו טומאת גיסטרה שזה ככלי מתכות וכן היה צריך להיות לו טומאה ישנה וטומאת פשוטין ורק מסיבה צדדית זה לא כך

והנה כתב הרמב"ם פ"א ה"י שיש לו טומאת מדרס ומקורו מהתוספתא סוף כלים הובא בר"ש שם והנה בפשוטו למבואר בגמ' שכ"ח כי אין לו טהרה במקוה לכן אין לו טומאת מדרס א"כ כיון שפסק הר"מ שאין לכלי זכוכית לכאורא א"כ היה צריך לפסוק שאין לו טומאת מדרס אמנם עיין ר"מ שם ה"ח שמבואר שלא ס"ל להלכה כטעם זה ע"ש אמנם עדין קשה כיון שטעם טומאתו ככ"ח א"כ למה יש לו טומאת מדרס ועיין ביאור הגר"א על התוספתא שגרס טהור ממדרס וביאר כי טומאתו כמו כ"ח אמנם לנ"ל א"ש דהרי לגבי התורת כלי שלו הוא כפי דיני כלי מתכות

אמנם עדין צ"ב דמבואר בר"מ פ"ג ה"ג ומקורו בתוספתא דכלי שמחזיק ארבעים סאה שלא מיטלטל מלא וריקן הוא טהור בכ"ז והנה בכ"ח ליכא לטהרה דכלי הבא במידה כמבואר בגמ' שבת שספינה של חרס אין לטהרה מצד זה וכן מדויק בר"מ פי"ט ה"ג וכן בכלי מתכות אין לטהרה זו כמבואר בתוספתא פ"א דב"מ דכלים וכן בר"מ א"כ למה שיהיה כאן את הטהרה של כלי הבא במידה

ועיין חזו"א סימן ד סק"ו שביאר שגדר הדין שפשוטיהן טהורים שיש לו את הטהרה של הכלי עץ דהיינו שכל כלי שבעץ טהור גם כאן הוא טהור ולכן גם כלי הבא במידה שטהור בכלי עץ טהור בכלי זכוכית עכ"ד ובזה א"ש גם הקושיא הנ"ל שאין לו תורת גיסטרא כמו כלי עץ ומה שהזכיר הר"מ ככלי מתכות דגדר טומאתו ככלי מתכות שאין לו שום דמיון לעץ ורק את הטהרה של כלי עץ נתנו לו בתור היכר [אמנם עיין בפיה"מ פ"ב דכלים דצריך תוך כמו כ"ח וצ"ע]

והנה עיין לעיל סק"א דהבאינו מהר"ש דחלוק כלי חרס מכלי עץ לגבי תנור שיש לו תוך ואין לו שולים דהוא טמא בכ"ח והוא טהור בכלי עץ וע"ש שמדויק במשנה שבכלי זכוכית אין טומאה אלא כמו כלי עץ דהינו שיש לו בית קיבול ולא מספיק שולים וע"ש שלכאורא עד כמה שיש לו דין טומאת אויר כמו כלי חרס אין סיבה שלא יהיה כמו כ"ח אמנם לנ"ל א"ש דהרי יש לו טהרת כלי עץ וכיוון שבכלי עץ צריך דוקא בית קיבול לכן גם כאן זה כך וא"ש

אמנם צ"ב דהר"מ פסק פ"א ה"ג מהלכות מקואות שאין לו טהרה במקוה ועד כמה שהתורת כלי שלו הוא כמו כלי מתכות א"כ היה צריך להיות שיש לו טהרה במקוה אמנם יש לחקור האם הדין שכ"ח אין לו טהרה במקוה הכונה ביחס לדין טומאה שלו שזה טומאת תוך לא התחדש טבילה משא"כ כלי מתכות שהדין טומאה שלו הוא טומאת מגע או שזה לא קשור לדין טומאה אלא שיש עוד הלכה שהחומר של כ"ח אין לו טהרה ושאר כלים יש להם טהרה ולכאורא אם נימא כצד זה א"ש דאפילו שדיני טומאתו כמו מתכות אבל סיבת הקבלת טומאה מצד שזה חומר של חרס ולכן לגבי דין הטבילה זה נשאר כחרס [ועיין לקמן סק"ה מה שכתבנו בדעת הר"ש]

ולכאורא נראה ראיה לצד זה דהרי הר"מ ס"ל שכלי חרס מקבל טומאת משקין מגבן כשאר הכלים וצ"ב א"כ למה שלא יועיל על זה טבילה כשאר הכלים אלא בהכרח שזה עוד הלכה שכ"ח אין לו טהרה במקוה וזה לא קשור לדין טומאתו

**שיטת הגר"א שיועיל טבילה לר"א**

ד]עיין תוס' שהקשו שרב אשי עצמו ס"ל שכלי זכוכית יש להם חיוב טבילה בנקחים מהעכו"ם הואיל וכי נשברו יש להם תקנה ולמה לא ביאר סברא זו לעניין טומאת גבן ועיין תוס"ר שתירץ שזה לא סברא להוריד על זה טומאה דאפושי טומאה לא מפשינן ועיין ביאור הגר"א יור"ד סימן ק"כ סקי"ט שכתב שהיה מקום לדון שבאמת ר"א ס"ל שזה דומה למתכות וזה דומה לכלי חרס ולכן לעניין טומאה לא מסתבר שזה כמו שני כלים ולכן ס"ל שעדיף לטמאות כגדרי כלי חרס משא"כ לעניין טבילה שזה נידון אחר כה"ג זה כמו כלי מתכת שיש לו טבילה ומשמעות דבריו שם שלפ"ז גם לענין טומאה יועיל לו טבילה ואפילו אם ננקוט שזה מקבל טומאת אויר והטעם דהדין שאין טבילה זה לא דין חיובי אלא שמחמת חומר הכ"ח לא נתחדש טבילה אבל עד כמה שיש לו גם מעלה של מתכות יועיל לו טבילה ולפ"ז מבואר שזה לא הלכה בדין הטומאה של כלי חרס אלא בחומר של הכלי חרס וכנ"ל אמנם יתכן שכל דבריו לצד שאין לו טומאת אויר וצ"ע ועיין ר"ח שם דמשמע כהגר"א

**ביאור שיטת התוס' בדימיון למתכת ובדין טומאת אויר לתירוץ זה**

ה]בגמ' מבואר בתחילה דהטעם דיש לו טומאת גבו כיון שהוא דומה לכלי מתכות שאם נשבר יש לו תקנה והנה איכא שם גירסא שגורסים אלא ולפ"ז גם דין הטומאה הוא לא כי זה דומה לגלי מתכות ולפ"ז וודאי שאין לזה טומאת אויר וכן וודאי שיהיה לזה טבילה דהוא ככלי מתכות אמנם ע"ש בתוס' שכתבו שלא גורסים אלא שוודאי שזה לא סיבה לטומאה מה שזה דומה לכלי מתכות אלא הגמ' נשארת שסיבת הטומאה כי זה דומה לחרס אלא רק עד כמה שכבר הורידו לזה טומאה אמרו שצורת הטומאה ככלי מתכות

והנה יש לעיין בכונתם האם באמת היום כל דין הטומאה כמו מתכות וממילא לא יהיה לזה דין טומאת אויר וכן מסתבר שיהיה לזה טהרה במקוה או שוודאי שנשאר שיש לזה דין טומאה כמו חרס ויהיה לזה טומאה מאויר ולא יהיה לזה טהרה במקוה ורק שיש לזה גם טומאת גב כי זה דומה למתכות

והנה בתחילת הסוגיא דהגמ' שואלת אם זה ככלי חרס שזה יטמא מגבן וכתבו התוס' שם וז"ל וה"ה דה"מ למימר וליטמאו מאוירן וכי משני דהא דמיטמאו מגבן מפני שנראה תוכן כברן לא מצי למיפרך אכתי ליטמאו מאוירן דאיכא למימר אה"נ והא דלא תני להו בהדי נתר וכלי זכוכית משום דכלי זכוכית מטמאין מגבן עכ"ל ועיין מהרש"א שדקדק מדברי התוס' שרק הקשו על ר"א ולא על תירוץ הגמ' שזה ככלי מתכות, דס"ל שבאמת לתירוץ הגמ' הנ"ל אין לזה טומאת אויר כיון שגדר הטומאה לגמרי ככלי מתכות

והנה עיין תוס' שם בתחילת הסוגיא ד"ה אתו וכן בד"ה עבדי שנקטו שאפילו שהגמ' אומרת שעבדו היכר שלא ישרפו טומאה וקדשים זה דוקא אם הטומאה היא טומאת גב אבל על טומאת תוך שזה נוהג בכלי חרס כה"ג שורפים על זה טומאה וקדשים ומבואר לכאורא דיש לזה טומאת אויר ועיין מהרש"א שכתב שכונתם אם זה נטמא בנגיעה מתוכו דהינו שרק בצורה שיש לזה טומאה גם בכלי חרס אמנם הדבר צ"ב שעד כמה שאין טומאה של אויר אלא רק כמו כלי מתכות א"כ אין שום משמעות לנגיעה בפנים ואפילו אם יש דין נגיעה בכ"ח אבל יסודו מצד הדין תוך שלו ודבר זה אין בכ"ח אמנם האחרונים חלקו על המהרש"א ויתכן שתוס' נקטו בתור שאלה רק לפי ר"א אבל באמת גם לצד שזה ככלי מתכות הדין כך אלא שבתור שאלה אי אפשר לשאול וכן הוא בתוס"ר שיש לזה טומאת אויר

**האם לטעם שהטומאה כמו כ"מ מועיל טבילה**

ו]והנה יש לדון האם לתירוץ זה יש לו טהרה במקוה והנה לכאורא עד כמה שיש לו טומאת אויר דהינו שיש לו גם חומרי כ"ח א"כ מסתבר שאין לו טהרה במקוה כמו כ"ח

והנה עיין ר"ש סוף כלים שהביא תוספתא לעניין טומאת מדרס בכלי זכוכית ויש שגרסו שזה טמא ויש שגרסו שזה טהור והקשה על הגירסא שזה טהור הרי הגמ' בשבת אומרת שיש לזה טהרה במקוה וא"כ למה שלא יהיה לזה טומאת מדרס והנה צ"ב הרי הגמ' בתחילת הסוגיא נקטה שאין לזה טהרה במקוה ובהכרח צ"ל שס"ל שכשהגמ' תירצה שזה ככלי מתכות זה תירוץ גם על הדין טבילה וכן הוא בביאור הגר"א הנ"ל שתלה את פסק הר"מ שאין טבילה כיון שפסק כר"א ובפשוטו כן מבואר גם בדברי רש"י שכתב בקושית הגמ' שזה יחזור לטומאה הישנה הכונה שזה יצטרך טבילה ומבואר שנקט שמועיל טבילה ועיין קובץ שיטות קמאי על ע"ז ע"ה: דף ב' אלף נ"ד שהביא כן בשם תשובות ופסקים לחכמי אשכנז סימן ע"ד שהדין טבילה במקוה תלוי בר"א והתירוץ הראשון

אמנם עיין רעק"א תשובה ר"י שנקט שכל דברי הר"ש רק בטומאה שחלה מגבו שזה מצד הדימיון לכלי מתכות ובכלי חרס כה"ג אין לו טומאה כלל בזה פשיטא ליה ר"ש שיועיל טבילה דממ"נ צריך שיועיל טבילה ועיין שפ"א שנקט כך גם בדעת רש"י שרק בטומאה ישנה שזה רק מצד כלי מתכות יועיל טבילה אבל טומאה שזה גם בכלי חרס לא יועיל לזה טבילה ועיין חזו"א סי' ג סק"ט שהקשה שהרי כיון שנטמא גבו נטמא תוכו והרי על טומאת תוכו לא מועיל טבילה ולומר שגם בטומאת תוכו יהיה הבדל איך חל הטומאה ע"ש שא"כ בנטמאו משקין מכ"ז מגבו ונגעו אחרי בתוך כ"ז יועיל טבילה וודאי לא משמע כן

ועיין חזו"א שם שעד כמה שאין לו טהרה במקוה הוא גם לא נהיה אב הטומאה וכן הוא ככ"ח שאין עליו טומאה בחיבורים

ומה דפשיטא ליה לר"ש כלשון הראשון כונתו דלר"א לא מתחיל הקושיא כיון שזה ככ"ח ואין לזה טהרה במקוה ולכן אין טומאת מדרס וכל מה שהקשה ללשון שזה ככ"מ ומועיל טבילה אמנם עדין קשה למה לא הקשה לגירסא טמא הרי לר"א אין לו טהרה במקוה ומשמע קצת שנקט שלכל הלשונות יש לו טהרה במקוה ועיין שו"ת רע"א שם שכן נקט חתנו החת"ס ויתכן שס"ל כר"מ לעיל שהארכנו שגם לר"א כיון שאמרו שיש לו טומאת גב ואין לו טומאת אויר כטעמו של ר"א ממילא אמרו שגדר הטומאה כמו כלי מתכות אלא שהר"מ ס"ל שנשאר שאין לו טהרה במקוה אבל דעת הר"ש שממילא זה סברא גם לעניין שיהיה לו טהרה במקוה ויתכן דס"ל שגדר הדין שאין לו טהרה במקוה זה לגבי טומאת תוכו אבל לעניין טומאה שיחול כדיני כ"ח זה לא מתמעט מטבילה ודלא כדנקטנו שם בדעת הר"מ אמנם זה לא יתכן דהרי דעת הר"ש כדעת הר"מ דאיכא טומאת משקין באחורי כלי חרס ובכל אופן לא מועיל טבילה ובהכרח שזה הלכה בחומר של כלי חרס וכדלעיל סק"ג אמנם עדין יתכן שלגמרי עשו אותו ככ"מ גם לעניין טבילה כמו שאין לו טומאת אויר וכדהוכחנו לעיל בשיטת הר"ש עוד יתכן שדעתו כהגר"א לעיל סק"ד

ז]בעיקר דברי התוס' שכתבו שאין לגרוס אלא כיון שזה לא סיבה לעצם הטומאה צ"ע מנ"ל זה הרי כמו שהגמ' אומרת שזה סיבה לחיוב טבילה בנקחים מהעכו"ם אולי זה גם סיבה לקבלת טומאה וצ"ל שבאמת הכריחם מצד מה שנקטו שע"י טומאת תוכו שורפים על זה קדשים ובהכרח שיש לזה גם טומאה כמו כ"ח וביארו שהטעם שהגמ' לא אמרה טעם הדמיון לכ"ח שזה כל סיבת הטומאה כי זה לא מסתבר ואין זה דומה לניקחים מהעכו"ם דאפושי טומאה לא מפשינן וכמבואר בתוס"ר ובריטב"א ע"ש

ח]עיין רש"י בר"ה י"ט: לעניין כלי זכוכית וז"ל וחכמים מטהרים מטומאת כלי מתכות דאוריתא אלא משום טומאת כלי זכוכית דרבנן שאין כלי מתכות טמאין מדאוריתא אלא המנוים בפרשה הזהב והכסף הנחושת והבדיל וגו' עכ"ל דהינו שהוקשה לרש"י למה שזה לא יחשב מתכת כי הוא ניתך כמתכת ותירץ שרק הסוג המנוי בפרשה הוא טמא ולפ"ז בפשוטו אלומניום שזה סוג ברזל חדש לא מקבל טומאה ועיין רש"ש שם

ושמעתי בשם הגרד"ל להוכיח לא כך דדעת ב"ש דכלי נתר מטמא גם מגבו ומבואר בתוספתא שזה גם בפשוטים ובהכרח מצד שזה דומה לכלי מתכות חזינן שלא צריך דוקא המנוים בפרשה ואולי בזה עצמו חולקים ב"ה אמנם בפשוטו הם חולקים שזה כלי חרס

**ט] המורם מהנ”ל**

א)כלי זכוכית מקבל טומאה מדרבנן ובטעם הדבר רוב הראשונים נקטו כי זה נעשה מאדמה ודומה לכלי חרס ולחד גירסא ללשון אחד בגמ' הטעם כי זה דומה למתכת אמנם לא קי"ל כך לרוב הראשונים

ב) לכו"ע מקבל טומאה מגבו שיטת הרמב"ם והראב"ד שאין טומאת אויר לכלי זכוכית וכן הוא בשיטה לר"ן אמנם דעת תוס' שיש לזה טומאת אויר

ג)פשוטיהן טהורים ובפשוטו צריך שולים ככלי עץ ולא כחרס שמספיק תוך

ד)אין בו חזרה לטומאה ישנה

ה)הר"ש הביא שני גירסאות האם יש בו טומאת מדרס והר"מ כתב שיש בו טומאת מדרס

ו)הרמב"ם פסק שאין לו טהרה במקוה וכן נקטו רוב הראשונים שנקטו שקי"ל כר"מ שהולכים בתר מעמיד אמנם הר"ש נקט שיש לו טהרה במקוה וכן צידד הגר"א וכן הוא בפשוטו ללשון הראשון שזה ככלי מתכות

ז)שידה תיבה ומגדל שיש בו ארבעים סאה טהור ושאר כלים טמאים וביאר הראב"ד דהדרך לטלטלם מלאים ובטעם הטהרה ביאר החזו"א כדין טהרת כלי עץ

ח)מבואר ברמב"ם שגיסטרה טהור ואין לזה דין כלי חרס

ט)החזו"א נקט שעד כמה שאין לו טהרה במקוה א"כ זה לא נהיה אב הטומאה ודינו ככלי חרס

י)כלי זכוכית הניקחים מהעכו"ם חיבים טבילה מדרבנן ומבואר שזה לא אותם גדרים כמו לענין טומאה וטהרה

י"א)הא דאין לו שם מתכת מבואר ברש"י דזה לא מינים המנוים בפרשה ולפ"ז ה"ה אלומניום וצ"ע מב"ש שנתר טמא מצד מתכת ולא ביררתי ענין זה