4האם דבר שאינו מתכוין ומשאצל_ג תלויים זבז
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / כללי המלאכות / קונטרס דעת המחשבת

**האם המחלוקות לענין דבר שאינו מתכוין ומלאכה שאצל"ג תלויין זה בזה**

הנה נחלקו ר"ש ור"י גם לענין דבר שאינו מתכוין, וגם לענין מלאכה שאצל"ג, ובפשוטו היה נראה שאין שייכות בין הנהו תרי מחלוקות.

אולם עי' בגמ' שבת מב. דמבואר דיש הו"א דשמואל שסבר כר"י לענין מלאכה שאצל"ג, בהכרח ס"ל כר"י גם לענין דבר שאינו מתכוין, ודחינן דאמנם לענין מלאכה שאצל"ג ס"ל כר"י, אולם לענין דבר שאינו מתכוין ס"ל כר"ש. ולכאו' צ"ב דקרי לה מאי קרי לה, ומה השייכות בין זל"ז. [וכבר עמדו בזה הראשונים, עי' בדבריהם].

ולכאו' חזינן שיסוד שתי מחלוקות אלו חד הוא, ולכן יש הו"א דמאן דס"ל בחדא ס"ל כן נמי באידך. וגם במסקנת הגמ' לא קאמרינן "מי סברת" וכו' דמשמע דבאמת אין ביניהם שייכות כלל, אלא רק מחלקים דמצינן למיסבר לענין מלאכה שאצל"ג דחייב, ואעפ"כ למסבר שאינו מתכוין מותר, משום דדבר שאינו מתכוין קיל טפי ממלאכה שאצל"ג, אבל עכ"פ לא משמע דהדרינן לגמרי מההו"א דיסוד שניהם חד הוא, ויתכן שזה נשאר גם למסקנה. וגם למסקנה לא יתכן דמאן דס"ל דדבר שאינו מתכוין אסור, יסבור דמלאכה שאצל"ג פטור, דאינן שתי מחלוקות שאינן שייכות זל"ז, אלא שאע"פ שיסוד שניהם חד הוא מ"מ הפטור של מלאכה שאצל"ג הוא יותר מחודש, דיותר קל שלא לייחס אליו את כל המעשה, מאשר שלא לייחס את הצורך של המלאכה שהוא התכוין אליה.

ובביאור הדברים לכאו' צ"ל שמלאכה שאצל"ג אף היא יסודה משום שאינו מתכוין לצורך של המלאכה, אלא דחלוקים בהא, דבמלאכה שאצל"ג הוא מתכוין לעצם הפעולה ורק אינו מתכוין לצורך של המלאכה, ואילו בדבר שאינו מתכוין אינו מתכוין אפילו לעצם הפעולה [וכמשנ"ת לעיל בסי' א'].

אמנם אכתי יש להקשות, שהרי מבואר ברש"י (לא:) ועוד שהטעם של ר' יהודה במלאכה שאצל"ג חייב, הוא דבאמת אף לר"י בעינן מלאכה הצריכה, אלא דס"ל שאף צורך שאינה בגופה של מלאכה חשיב צורך, ור"ש ס"ל דבעינן צורך שהוא בגופה של המלאכה [עי' סימן \*]. ולפי"ז לכאו' מחלוקת זו אינה דומה כלל למחלוקתם בדבר שאינו מתכוין, דהתם המח' היא האם דבר שלא התכוין אליו מתייחס אליו או לא וצ"ע. [ואולי צריך לדחוק דבאמת גם לפי הס"ד לא סברינן דתרוויהו מאותו יסוד וטעם ממש, וצ"ע].

אמנם נראה דאף אם נימא דהפטור במלאכה שאצל"ג הוא משום שאינו מתכוין לצורך המלאכה ובזה דמי לדבר שאינו מתכוין, מ"מ יתכן שאכתי חלוקים הם בטעם הפטור, דדבר שאינו מתכוין יסוד הפטור הוא משום שהמלאכה **אינה מתייחסת אליו** כלל וחשיב שלא נעשתה על ידו כלל, משא"כ במלאכה שאצל"ג אין הפטור משום דלא חשיב שנעשתה כאן מלאכה, אלא הטעם הוא שכיון דלא חשיב שעשה עבור הצורך של המלאכה, הרי **שאינה מלאכה חשובה**, דמלאכה חשובה היא כשנעשית עבור הצורך שלה.

ומה דמדמינן אינו מתכוין למלאכה שאצל"ג הוא רק בהא אם מייחסים אליו דבר שלא התכוין אליו אבל לעולם הטעם בפטור הוא משום שכיון שהפעולה אינה מתיחסת אליו הרי שזו פעולה שאינה חשובה.