כלים פכ_ד מ_ב
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ד מ"ב**

א] **העשוי' כקתדרא טמאה מדרס,** בחזו"א סימן כ"ח סק"י הק' למש"כ התוס' במנחות דל"א. דשידה העשוי' למרכבת נשים אינה טמאה מדרס, משום דלא עבידא להיות נשען עלי' אלא לילך ממקום למקום, דא"כ מ"ט עגלה העשוי' לקתדרא טמאה מדרס, וכתב די"ל דעגלה זו עשוי' לישב בה לפעמים ג"כ, ועוד די"ל דעגלה זו אינה עשוי' כלל להוליך ממקום למקום, ול"ה דומיא דעגלה של אבנים דסיפא דמבו' בשבת דפ"ד. שהיא עשוי' להולכה ממקום למקום, עכ"ד.

ב] **ושל אבנים טהורה מכלום,** הר"ש הביא להא דאמר ר' יוחנן בשבת דפ"ד. דאם יש בה בית קיבול רמונים טמאה, ודייק מינה דטלטול ע"י שוורים שמי' טלטול, ובחי' הרמב"ן בשבת שם כתב, דבלא ד' ר' יוחנן הו"א דטעם החילוק בין העשוי' כמטה לבין של אבנים, הוא משום דהעשוי' כמטה היא עשוי' לטלטל ע"י אדם ע"י הדחק, ושל אבנים אינה עשוי' לטלטל אלא ע"י שוורים, וזהו דמייתינן מדר' יוחנן דטעם טהרת של אבנים הוא משום שהיא פרוצה מתחתי' נקבים גדולים, וכל שיש בה בית קיבול רמונים ה"ה טמאה אף שאינה מטלטלת אלא ע"י שוורים, וש"מ דטלטול ע"י שוורים שמי' טלטול.

ג] והנה בעיקר הך דינא דשל אבנים טהורה מכלום כשאין בה בית קיבול רמונים, פירש"י בשבת שם דהוא משום דכל הכלים שיעורן ברמונים, וע"כ כל שהיא פרוצה מתחתי' בנקבים כרמונים, לאו כלי היא, ובפשוטו נלמד מזה, דכלי הנקוב כמוציא רמון טהור אף בשאין הנקב מבטל אותו מתשמישו, שהרי הדרך לעשותה כן.

ואמנם נחלקו בזה הרמב"ם והראב"ד בפ"ו מכלים ה"ג, דהרמב"ם שם כתב דכלים שעשאן מתחלה נקובין במוצ"ר כגון הסל והפחלץ של גמלים והאפיפירות מקב"ט עד שיקרע רובן, והראב"ד השיג ע"ז, ז"ל, ועוד תניא פרק כלי עור הסל והפחלץ של גמלים שעשאן מתחילה מקבל רמונים טמאים הא למדת דאם אינם מקבלים טהורים, עכ"ל, וכבר תמהו האחרונים ע"ד הרמב"ם מדינא דהכא דשל אבנים טהורה מכלום משום שהיא פרוצה מתחתי' בנקבים כמוציא רמון, והרי דאף שעשאה מתחילה נקובה כמוצ"ר, אינה מקבלת טומאה, ועמש"כ בס' ישועות מלכו שם, והבאנו דבריו לעיל פי"ז מ"ג אות ו', עיי"ש, ועיי"ש אות ז' מש"נ לישב לדעת רש"י והראב"ד, ועמש"כ בזה בתפא"י ובמשנ"א ובחזו"א סימן י"ח סקי"ב.

ד] ובקה"י סימן ה' כתב, דהרמב"ם מפרש דהא דתנן דשל אבנים טהורה מכלום, היינו בשהעגלה עצמה עשוי' מאבנים, וכאשר כ"נ ממש"כ הרמב"ם בפיהמ"ש בשלהי פירקין דכל מה שאמור בפ' הזה טהור מכלום, ה"ז מפני שהוא מחומר שאינו מקב"ט כגון כלי אבנים וכו', ולא מצינו בהך פירקא כלי שטהרתו משום דהוא כלי אבנים, ובע"כ דמפרש הרמב"ם דעגלה של אבנים היא עגלה העשוי' מאבנים, עכ"ד, ובאמת כן נראה גם ממש"כ בפיהמ"ש במשנתינו דזה מובן וכבר נזכרו עיקריו, ואם הא דשל אבנים טהורה הוא משום שהיא פרוצה מתחתי' נקבים גדולים, אי"ז מובן מעצמו.

אך פי' זה אינו מתישב עם הא דאמר ר' יוחנן בשבת דאם היא מקבלת רמונים טמאה, ואך דבאמת הרמב"ם השמיט לדין זה, ועי' בישועות מלכו שם מש"כ לפרש בטעמו, וצ"ע בזה.

ה] **שם בר"ש, ודייק מינה דטלטול ע"י שוורים שמי' טלטול דמשמע של אבנים כבדה מאד אע"פ שמחזקת מ"ס בלח,** בחי' הרמב"ן בשבת שם כתב, דמהך מתניתין לחודי' ל"ה מצי לדקדק דטלטול ע"י שוורים שמי' טלטול, די"ל דאיירי בעגלה קטנה שעשוי' לטלטל ע"י אדם, וע"כ מייתינן התם להא דהא דתנן בג' תיבות דהבאה במדה טהורה מכלום, ומזה שמעינן דברישא אפי' באה במדה טמאה מפני שעשוי' לטלטל ע"י שוורים, דאי לא ליתני ד' עגלות הן, עכ"ד, אך הר"ש לטעמי' ל"ה מצי לפרש כן, שהרי כתב דהו"מ למיתני עגלה של קטן אלא אינו חושש כאן כ"א למצוא ג' עגלות שיש להן ג' דינים ואינו יורד למנות כל העגלות, ולפ"ז הרי אין להוכיח מהא דלא תני דהבאה במדה טהורה מכלום דטלטול ע"י שוורים שמי' טלטול, ובע"כ דהא דמייתינן מינה דטלטול ע"י שוורים שמי' טלטול, הוא משום דמשמע של אבנים כבדה מאד שהיא מחזקת מ"ס בלח.