מזוזה טז יז רפז
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / מזוזה

**שיעורי הלכה**

*שיעור טז-יז*

**הדינים הנידונים**

* **צוה"פ שיש בו בליטות.**
* **ראשי כתלים אם מחייבים מזוזה.**
* **ראשי כתלים כשהכותל ממשיך.**

**מזוזה [יו"ד סי' רפז]**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**[סעיף א] אין הפתח חייב במזוזה אלא אם כן יש לו שתי מזוזות ומשקוף.**

## מזוזה שאינה חלקה

**בטור** כתב 'ואם אין המשקוף שהדלת שוקף עליו למעלה ישר אלא אבן נכנס ואבן יוצא או שאין המזוזה ישר אלא אבן נכנס ואבן יוצא פטור' (והובא בט"ז ס"ק א), וכבר נתבאר דין זה לעיל (שיעור יג) שהוא פתחי שימאי המבואר בגמרא במנחות (ל:), ודעת היד הקטנה שכיון שהרמב"ם והשו"ע השמיטו דין זה צריך ליתן שם מזוזה, אלא שיתן בלא ברכה לחוש להטור שפסק דין זה.

**והנה** לעיל (בשיעור שם) נתבאר שנחלקו המקור חיים והחזו"א בדין זה, דהנה בספר תיקון עירובין למקור חיים כתב לבאר שפסול אבן נכנס ואבן יוצאת הוא רק במזוזה שצריך פתח ממש, אבל בעירוב לעניין צוה"פ אין פסול זה רק בפצים רחב ארבע אמות, אבל בפחות מד"א מהני קנים אע"פ שיש בהם חתיכות מהזמורה. ולדבריו נתיישב מה שמצינו בכמה מקומות בש"ס שאף אם צורת הפתח היא מקנים או חביות הוי צורת הפתח, אף שאינו חלק.

**אכן** החזו"א (יו"ד סי' קעב ס"ק א) סובר שאין חילוק בין צוה"פ בעירוב למזוזה, ולדבריו צ"ל שמש"כ בגמ' בעירובין (טו.) דמהני לחי שעשוי מאבני גדר היוצאים מהכותל ומובדלים זה מזה בפחות משלשה, הוא רק קולא בלחי ולא בצורת הפתח, וכן דעת התוספת שבת (מובא בשעה"צ שסג ס"ק יט). אבל הט"ז (מובא במשנ"ב סי' שסג ס"ק קיג) סבר שמהני צוה"פ שעשוי מחיפופים פחות פחות משלשה, א"כ דברי הט"ז כשיטת המקור חיים, שלעניין עירוב אין בצוה"פ חסרון פתחי שימאי.

**והנה** החזו"א (יו"ד שם) סובר שיש מקום לומר שפיתחי שימאי זה רק באופן שנפרץ נהרס, אבל אם העמיד קנה שאינו משופה כשר, ומ"מ כתב דראוי להחמיר כדעת המקו"ח שצריך לשוף הקנים וליטול עוקציהם.

**ודבר** מצוי הוא שיהיה אבן נכנס ואבן יוצאת, כגון במקום שעושים אבן ירושלמית, והנה לדעת החזו"א כל שאינו דרך הירוס חייב במזוזה, אכן אין לברך כי יש לחשוש לדעת המקור חיים שצריך דוקא שיהא חלק, ואף החזו"א חשש לדעתו. ועכ"פ להניח שם מזוזה ודאי צריך כמו שנתבאר לדעת החזו"א וכן לחוש לדעת הרמב"ם והשו"ע כמשנ"ת מהיד הקטנה.

**אמנם** יש לדון באופן שהחלק הבולט רחוק יותר מטפח מהחלק השוקע, היכן יתן את המזוזה, ועי' בדה"ח (מובא בפת"ש סי' רפו ס"ק י והובא לעיל שיעור יא) שמניח המזוזה במקם הרחב אע"פ שחלק מהמזוזה נכנס יותר, וא"כ ה"נ כאן. ועדיין יל"ד באופן שהמזוזה עצמה חלקה עומד באויר ואינו סמוך לטפח, ומסתבר שמספיק שמקצת המזוזה בטפח הסמוך למזוזה.

## ראשי כתלים אי מחייבים מזוזה

**והנה** בשו"ע כתב שאין הפתח חייב במזוזה אלא אם כן יש לו שתי מזוזות, אולם הט"ז (ס"ק א) והש"ך (ס"ק א) הביאו מהטור דפסק דסגי במזוזה מצד אחד אם המזוזה בצד ימין, כמבואר במנחות (לד.) בדעת רבי מאיר. ופירש הרא"ש מהו מזוזה מצד אחד, שכותל אחד קצר ומהצד השני הכותל ממשיך עוד, ומחשיבים את ראש הכותל הקצר שהוא עצמו כמזוזה, ואף שהכותל נגמר ולא בולט לכיוון הפתח, חשיב מזוזה כי ראשי כתלים חשיבי מזוזה [כלומר שפתח רגיל היינו כותל שסותם את הרוח ויש בו פתח, וצדדי הפתח הוי מזוזה, אבל לדברי הרא"ש אי"צ שיהא כותל הסותם את הרוח, אלא גם אם יש כתלים משלש רוחות ורוח רביעית פרוצה לגמרי, הוי ג"כ פתח, והיכן שנגמר הכותל מצד זה ומצד זה הוי מזוזה]. ולכך כתב שאם בצד ימין נגמר הכותל, ומצד שמאל לא נגמר[[1]](#footnote-1) אלא ממשיך הכותל הלאה, חייב במזוזה, דזה חשיב פתח עם מזוזה אחת, ואם מצד שמאל נגמר, הוי מזוזה משמאל ופטור ממזוזה, ואם נגמר הכותל משתי צדדים חייב במזוזה [אף לדעת חכמים דבעינן שתי מזוזות].

**אכן** החזו"א (סי' קעב ס"ק ב) תמה ע"ז, שבהלכות עירובין מבואר שראשי כתלים אינם כלום, ואי"ז נחשב פתח עד שיהיו פצימין, וכמבואר במג"א (סי' שסג ס"ק כח) שאם אינו סותם מקצת מהרשות לא חשיב מזוזה.

**![](data:image/png;base64...)ועיי"ש** בחזו"א שדייק מפירוש רש"י דלא ס"ל כהרא"ש, וכן בספר מקדש מעט דייק מרש"י דלא כהרא"ש, דהנה במנחות (שם) איתא אמר אמימר האי פיתחא דאקרנא חייב במזוזה. והרא"ש (הל' מזוזה סי' יג) פירש דהיינו חדר שיש לו כתלים מג' רוחות ומרוח רביעית אין כלל כותל, ונמצא שיש רק ראשי כתלים והם נחשבים מזוזות. אכן רש"י פירש פתחי דאקרנא דהיינו בקרן זווית של הבית, ופירש החזו"א כוונתו דהיינו שבצד צפון לא היה כותל עד הסוף וכן בצד מערב[[2]](#footnote-2), ונמצא שבכל הצדדים יש כותל הסותם את הרוח, רק שנעשה פתח בקרן זווית, כיון שהעומד כנגד חלל הפתח נראה לו כמו שהכתלים הם זה כנגד זה ונשאר רק פתח ביניהם. ומזוזה מצד אחד, פירש החזו"א לדעת רש"י שמצד אחד הכותל נגמר ומצד שני יש פצים, ואעפ"כ אינו חייב במזוזה אם הפצים מצד שמאל, כיון שראשי כתלים אינו מזוזה ודלא כהרא"ש.

## קושיא על הרא"ש מאכסדרא

**והנה** החזו"א (שם) הקשה על הרא"ש מאכסדרא שהוא היקף משלש רוחות, ואעפ"כ מבואר בגמרא (מנחות לג:) שפטורה מהמזוזה, וכבר הקשה כן בפרישה (ס"ק ג) וכתב לחדש שכל דברי הרא"ש שחייב במזוזה כשיש כתלים מג' רוחות הוא רק באופן שיש 'דלת' ברוח רביעית. אבל החזו"א נשאר בקושיא על הרא"ש,

**ועי'** בספר אגור באהליך (בחי' למנחות סי' סה אות יד) שרוצה ליישב הקושיא מאכסדרא, דהנה החזו"א (קעב ס"ק ב ד"ה או"ח) הקשה עוד על שיטת הרא"ש והטור איך שייך להחשיב את הכותל למזוזה, והרי הכותל אינו נעשה בשביל פתח אלא לצורך מגורי הבית, וכמו שמבואר בגמרא שפצימין העשויים לחיזוק תקרה לא חשיבי מזוזה, ה"נ כתלים העשויים לבית ולא לפתח לא יחשבו למזוזות. ופירש החזו"א שצ"ל שמה דס"ל להרא"ש שראשי כתלים הוי מזוזה היינו משום שנותן קנה על גביהם ונראה כעשוי לפתח. וכתב באגור לאהליך דלפי"ז יש ליישב הקושיא מאכסדרא, דהתם הקנה שנותן ע"ג נעשה לחיזוק תקרה, וא"כ יש לומר שלכך לא מהנו ראשי הכתלים ליחשב כמזוזות.

**אכן** בסוגיא מוכח דלא כדבריו, דהא בתחילה אמר רב חסדא שאכסדרא פטורה מן המזוזה לפי שאין לה פצימין, והקשו ע"ז הא יש לה פצימין חייבת והא נעשה לחיזוק תקרה. ומוכח שבהו"א הבינו שרב חסדא מחלק בין יש לה פצימין לאין לה פצימין, ומשום דלא ס"ל האי דעשוי לחיזוק תקרה, ולכך הקשו דהעשוי לחיזוק תקרה אינו מזוזה, ועל ההו"א קשה איך היה ס"ד לחלק שבאין לה פצימין פטורה, והרי יש לחייבו משום ראשי כתלים, וממילא אין לומר משום שהקורה ע"ג נעשית לחיזוק תקרה דהא עדיין לא ידעה הגמרא הסברא של חיזוק תקרה.

**ולעניין** הלכה הנה במקדש מעט (רפז ס"ק ג) הביא מהפסקי רי"ד שפי' שפתחא דאקרנא הכוונה שלא סמך אחד ונשאר אויר ביניהם, ומבואר כדעת הרא"ש, אלא שגם הוא הביא מרש"י שלא ס"ל כן. ועי' חזו"א שאף שדעתו נוטה כפירוש כרש"י, מ"מ החמיר להלכה כהרא"ש והטור, ובשו"ת שבט הלוי (ח"ב סי' קנז) כתב שבאופן שעשה דלת [לסמוך על הדרישה] יברך על המזוזה ולא חשש לדעת החזו"א.

**ובאמת** קשה להבין דין זה, שבכל המקומות מצאנו שלא מהני לא נראה לא מבפנים ולא מבחוץ ואינו נחשב כלום, ומ"ש לעניין מזוזה.

## ראשי כתלים, כשהכותל ממשיך

**בספר** מקדש מעט כתב דראשי כתלים דס"ל להרא"ש דחשיבי כמזוזות, היינו דוקא אם רואה עובי הכותל, דאז נראה כמו מזוזה, אבל אם הכותל ממשיך אי"ז ראשי כתלים המחייבים מזוזה, וזה דבר מצוי מאוד כגון שני בתים וביניהם רווח ועשה שם כותל[[3]](#footnote-3).

**![](data:image/png;base64...)והנה** לגבי חצר קטנה שנפרצה לגדולה, מבואר בגמרא (עירובין ט:) דכיון שהרוח הפתוח לצד הקטנה סתומה מכאן ומכאן חשיב שיש שם פתח לגדולה. ובחזו"א (יו"ד סי' קעב ס"ק ב ד"ה ואם) כתב להסתפק אם חייב ליתן שם מזוזה מחמת שהוא פתח לגדולה. וביאור ספיקו דאף שלכאורה פשוט לחייב כיון שיש שם פצימין *[ראה בציור א-ב]*, מ"מ אפשר שכותלי הקטנה *[ראה בציור ג-ד]* מבטלים את הפצימין. ומבואר דס"ל שיש לומר שאם הכותל ממשיך הוא מגרע ומבטל את הפצימין, וא"כ כ"ש שבציור זה של המקדש מעט אם ראשי כתלים ממשיכים יתבטל דין ראשי הכתלים ויהיה פטור מהמזוזה.

![](data:image/png;base64...)

פצימין לגדולה

א---ב

ג---ד

**ויעוי'** בספר מזוזות ביתך בביה"ל בשם הגר"ג נדל שכתב שאם הכותל ממשיך יותר מד' אמות אינו נחשב כראשי כתלים ופטור מהמזוזה, אבל פחות מד"א הוי כראשי כתלים.

**ונראה** ביאור העניין דהנה הקשו הראשונים בדין נראה מבחוץ ושווה מבפנים דקיי"ל שנידון משום לחי (עירובין ט:), אמאי אמרו בגמרא (שם כד:) גבי שביל של כרמים הפתוח לרחבה שצריך להתיר השביל ע"י לחי, ולמה כותלי הגדולה אינם מועילים להיות לחי לקטנה כדין נראה מבחוץ ושווה מבפנים. ותי' התוס' (כד: ד"ה ההיא) שכל הדין שנראה מבחוץ ושווה מבפנים נידון כלחי הוא משום דאמרינן 'מיגו', שכיון שהכותל מהני להתיר לחצר הגדולה מהני גם לחצר הקטנה לשם לחי, אבל ברחבה שהכתלים לא נעשו לשם דירה ולא מהני לרחבה, שוב לא מועילים גם לשביל של הכרמים. אבל הרשב"א ס"ל שנראה מבחוץ ושווה מבפנים אינו מועיל רק משום מיגו אלא הוא ממש כלחי, ומה דלא מהני בשביל של כרמים כתב הרשב"א שצ"ל שהיה רחב יותר מד' אמות ולכך אינו יכול ליחשב כלחי[[4]](#footnote-4).

**וא"כ** נראה שלדעת הרשב"א כל שאין הכותל ממשיך ד"א באמת נחשב כלחי, וה"נ נחשב כצוה"פ לחייב מזוזה, אבל לדעת התוס' שכל מה שמהני הוא משום מיגו, א"כ לגבי חיוב מזוזה שלא שייך מיגו [דהא החצר הגדולה אינה חייבת במזוזה דמיירי הפתח שהוא כניסה לקטנה], א"כ לא שייך להחשיב את הכותל שהמשיך, כצוה"פ. ונראה דמהאי טעמא דעת הגר"ג נדל דכל שלא ממשיך הכותל ד"א חשיב כראשי כתלים, משום שהחזו"א (או"ח סי' פח ס"ק יא) פסק כהרשב"א, אולם המשנ"ב (סי' שסה ס"ק כד) ס"ל שכל שהחצר הגדולה אינה מוקפת לדירה לא מהני כותלי הגדולה להיות לחי בשביל הקטנה, ומוכח דס"ל כהתוס' שהכל משום מיגו, וא"כ לא מהני גם כאן ליחשב כצוה"פ לחייב במזוזה.

**וא"כ** לכאורה לדינא נראה שיש להקל בזה שאף בפחות מד"א אי"צ ליתן מזוזה, דהא בלא"ה כבר נתבאר שמעיקר הדין דעת החזו"א להקל דראשי כתלים אינם מחייבים במזוזה. אכן יש מקום לומר שבאופן שהכותל ממשיך כיון דהוי כנראה מבפנים ושווה מבחוץ אף לרש"י שייך להחשיבו כפתח דעדיף יותר מראשי כתלים, שהרי בראשי כתלים מבואר במג"א (סי' שסג ס"ק כח) דלא מהני לעירוב ובנראה מבחוץ ושווה מבפנים הרי מהני.

## חצר קטנה שנפרצה לגדולה אם חשיב פתח לקטנה

**אכן** דין זה שחצר קטנה שנפרצה לגדולה חשיב פתח גם לקטנה יל"ד בזה, שבגמרא בעירובין (ט:) הקשו אמאי חצר קטנה שנפרצה לגדולה גדולה מותרת וקטנה אסורה, ולמה לא נתיר את הקטנה משום שנראה מבחוץ ושוה מבפנים, ותי' בגמרא בנכנסים כותלי קטנה לגדולה. וא"כ לכאו' מוכח שכל שלא נכנסים כותלי קטנה לגדולה הוי פתח גם לקטנה. אכן השו"ע לא פסק בשום מקום דין זה שחצר קטנה הפתוחה לחצר גדולה חשיב כפתח גם לקטנה, ועי' באו"ח סי' נה (סעי' טז) שכתב השו"ע דחשיב שהגדולה מופלגת מהקטנה והקטנה אינה מופלגת מהגדולה, ולא הזכיר תנאי זה שנכנסים כותלי קטנה לגדולה.

**ובאמת** החזו"א (כלאים סי' יא ס"ק ח) נראה שנוקט שבכל התורה קטנה טפלה לגדולה רק בנכנסים כותלי קטנה בגדולה, כמ"ש התוס' בעירובין (צב. ד"ה גפנים), אבל בשו"ע לא משמע דמיירי בנכנסים כותלי קטנה בגדולה. ועי' גם במשנ"ב סי' נה (ס"ק נ) שחלל הפתח דינו כחצר קטנה שנפרצה לגדולה וכן מבואר בגר"א ואבן העוזר, ושם ודאי אין נכנסים כתלים בגדולה, ומוכח דעת הגר"א ואה"ע והמשנ"ב שלכל התורה כולה הקטנה לא חשיב שיש לה פצימין, ורק לעניין לחי בעירוב מהני גם לקטנה. ובקרן אורה (עירובין כד:) ביאר שיטת הרמב"ם שהשמיט דין נכנסים כתלי קטנה לגדולה, דסובר שמסקנת הגמרא (בעירובין י.) שנראה מבחוץ מהני רק אם אינו משמש מחיצה למקום אחר, ולכך כל שנעשו הכתלים בשביל גדולה אין יכולים להועיל לקטנה. ואף לפוסקים שמהני כותלי גדולה לקטנה בעירובין, זה דוקא בעירובין אבל בכל התורה לא מהני כמו שמוכח מסי' נה ועוד מקומות, והטעם משום שרק בעירובין שתלוי בהיכר יכול להועיל נראה מבחוץ, אבל במקום שצריך מחיצה גמורה לא מהני נראה מבחוץ. ועי' רא"ש סוכה פ"ב סי' לד שבסוכה כיון שצריך מחיצות פשוט שלא מהני נראה מבחוץ.

## אם המשקוף אינו עשוי לשם פתח

**ועוד** נראה שבאופן שאין משקוף מלמעלה עשוי בשביל הפתח, כמו שמצוי במסדרון נמוך [מחמת 'בויידם'], יש עוד טעם שלא לחייב אותו במזוזה כשהכותל ממשיך, דהנה כבר הובא לעיל שהחזו"א נתקשה בדינו של הרא"ש איך שייך כלל לומר שראשי הכתלים חשיבי מזוזות והרי לא נעשו לשם פתח [וכמו שהעשוי לחיזוק תקרה לא חשיבי מזוזות, ה"נ כתלים שנעשו לשם דירה ולא לשם פתח לא נחשיבם כמזוזות]. וכתב החזו"א (סי' קעב ס"ק ב ד"ה או"ח) ליישב שמחמת הקורה שנותן ע"ג לשם הפתח חשיב כעשוי לשם פתח, וא"כ אם גם הקורה אינה לשם פתח יהיה פטור מהמזוזה, וא"כ הגג של ה'בוידם' שלא נעשה לשם הפתח אינו יכול ליחשב כמשקוף.

## משקוף שאינו סותם מעט הפתח

**וגם** בלא זה, דעת החזו"א (סי' קיא ס"ק ה) שכל שאין הקורה יורדת לא חשיב משקוף, ודלא כמו שמשמע דעת המשנ"ב סי' שמו (ס"ק לא) [ועי' חזו"א סי' ע ס"ק כג שכתב להעיר הערות אחרות על המשנ"ב ברורה שם וכבר העירו על החזו"א למה לא הקשה על המשנ"ב מחמת שאין משקוף].

**דהנה** הרמ"א סי' תרל (סעי' ב) כתב שכל שהדופן מגיע לסכך יכול לסמוך עליו כצוה"פ, ובמגן אברהם (שם ס"ק ב) תמה דהיות והסכך לא נעשה לשם משקוף לא יכול ליחשב כמשקוף. והגר"א שם הסכים עם הרמ"א כיון שצוה"פ שחשיב מחיצה אי"צ שיהיה ניכר שנעשה לשם כך. אבל החזו"א (סי' קעב ס"ק ב ד"ה או"ח) הסכים לדינא למג"א משום שכל שאין המשקוף סותם מהפתח לא חשיב משקוף. ועכ"פ בין לדעת המג"א לא מהני ה'בוידם' למשקוף משום שלא נעשה לשם משקוף, ובין לגר"א לא חשיב משקוף משום שאינו סותם הפתח.

**ועי'** במזווזות ביתך (סי' רפז ביה"ל ד"ה ומשקוף) שהבין שזה תלוי במחלקת רש"י והרא"ש, ולדעת הרא"ש יש להחשיב את הגג כמשקוף אף כשאינו בולט, וכמו בראשי כתלים שלדעת הרא"ש אי"צ שיהיה סותם מקצת מהצד של הפתח. אכן כתב שיתכן שלעניין משקוף גם הרא"ש מודה שצריך שיסתום מעט.

1. כזה: ![](data:image/png;base64...) [↑](#footnote-ref-1)
2. כזה: ![](data:image/png;base64...) [↑](#footnote-ref-2)
3. כגון כזה: ⭩ או משני צדדים כזה: ⭩ ⭩ [↑](#footnote-ref-3)
4. הנה בחזו"א (סי' סז ס"ק יא) ביאר שהלחי הנוצר ע"י חצר קטנה שנפרצה לגדולה הוא כעין שקע שנוצר בצירוף המשך הכותל הממשיך לרוחבו של החצר הגדולה [ראה המודגש בציור ![](data:image/png;base64...)] ולכן כל שהשקע יותר מד"א חסר בהיכר של לחי, אבל לדעת התוס' הלחי הוא רק הכתלים הנמשכים מכתלי הקטנה כעין רגל של 'ת' [ראה המודגש בציור ![](data:image/png;base64...)] ולכך בלא מיגו אין זה מועיל, דקיי"ל דכעין רגל של 'ת' לא נחשב נראה מבחוץ ושווה מבפנים, ורק משום מיגו שייך להתיר את הקטנה. [↑](#footnote-ref-4)