8. בדין חורי רהי ורהר
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב מאיר קאופמן

י"ח סיון ע"ג

**סימן ח'**

**הערות בדין חורי רה"י ורה"ר**

**בביאור הראשונים דלרבנן ניחא שהחיוב מצד חורי רה"ר וזה לא שייך למעלה מעשרה**

א] מבואר בגמ' ז: דאביי ס"ל שחורי רה"ר כרה"ר והגמ' שואלת דיש משנה שהזורק בכותל למטה מעשרה טפחים כזורק בארץ ור' יוחנן העמיד בדבילה שמינה ולמה לא העמיד שיש חור בכותל והוי רה"ר מדין חורי רה"ר והגמ' דוחה שהרי מבואר שלמעלה מעשרה כזורק באויר ואם יש חור א"כ זה כזורק ברה"י והגמ' אומרת וכי תימא דלית ביה דע"ד הרי ר"מ ס"ל שחוקקין להשלים וא"כ למעלה מעשרה צריך לחייב ופשטות הגמ' משמע דלרבנן שלא חוקקים להשלים אפשר להעמיד שיש חור ובכל אופן למעלה מעשרה פטור כיון שאין דע"ד וצ"ע הרי עד כמה שאין דע"ד א"כ למה שלמטה מעשרה יהיה חייב הרי אין כאן מקום דע"ד ועיין תוס' שבאמת זה כוונת הגמ' דממ"נ אם כר"מ א"כ שיתחייב למעלה מעשרה ואם כרבנן א"כ גם למטה מעשרה אין סיבה להתחייב אמנם פשטות לשון רש"י שלרבנן ניחא וצ"ב קושית התוס'

ועיין ריטב"א שכתב שזה לא טענה שכותל חשיב מקום ד' וצ"ב כוונתו ושמעתי לבאר דהרי הגמ' לעיל אומרת שלבינה זקופה ברה"ר וטח דבילה חייב והקשו הראשונים הרי אין כאן דע"ד ודעת ר"ת שמדובר שיש בפניה דע"ד ודעת ריב"א כיון שזה רואה פני הקרקע אמנם דעת הריטב"א שם שכיון שיש בראשה ד' ממילא גם מה שטח בפניה חשיב הנחה ע"ג מקום ד' דהינו שיסוד הדין שהדבר שעליו מונח הוא יהיה דבר חשוב ולא צריך שמקום ההנחה יהיה חשוב ולפ"ז ה"ה כאן כיון שהכותל למעלה יש בו דע"ד ממילא ס"ל שגם בחור יש לזה חשיבות הנחה על גבי מקום דע"ד ויש כאן חידוש שגם חשיבות של מקום שזה רשות אחרת דהרי כאן זה רה"י זה עוזר שיחשב מקום דע"ד וכן הוא שיטת רש"י ד: לגבי שדי שזה רק לגבי החשיבות מקום דע"ד

ובבית מאיר כתב לישב עוד דהרי שיטת רש"י לקמן ח. שעמוד ברה"ר גבוה ט' לא צריך רוחב ד' א"כ כאן לאביי שחורי רה"ר זה כרה"ר הרי ביאר הרשב"א שזה כמו עמוד וא"כ כמו ששם לא צריך רוחב ד' ה"ה כאן לא צריך רוחב ד' אמנם לכאורא אינו דומה כלל דשם הסיבה שזה רה"ר כי מכתפים עליו ולזה לא צריך דע"ד אבל כאן שזה מצד שמניחים שם דברים בזה ודאי צריך דע"ד כמו כל מקום הנחה אמנם לדעת הגר"א שדינו של ר"ח זה גם ברה"ר בדבר שבטל לרשות א"כ א"ש שגם כאן לא צריך דע"ד

**בשיעור חור שצריך כדי לחקוק ובדין מקום שיש בו דע"ד שמתקצר**

ב] והנה בעיקר הא דמבואר בגמ' שיש כאן דין חוקקין להשלים הקשו הראשונים הרי מבואר בגמ' ביומא שרק ביש התחלה כגון גובה ג' ברוחב ד' אבל ללא זה לא אמרינן חוקקין ולמה כאן אומרים חוקקין ועיין תוס' בחולין קכ"ו. שכתבו שרק לענין שם פתח צריך התחלה אבל בשאר דוכתי לא צריך אמנם עיין ריטב"א בסוגין ובעירובין שביאר שמדובר שיש בצד אחד רוחב ד' ויש אורך ד' רק שזה לא על רוחב ד' וכה"ג כוונת הגמ' דאמרינן חוקקין להשלים אמנם בתוס' בעירובין כתבו שמדובר שיש דע"ד בחור שבכיון רה"י ורק שבהמשך אין דע"ד דהינו שרק אז חשיב שיש כאן התחלה ולפ"ז מבואר חידוש גדול שדבר שחלקו יש בו דע"ד אבל המקום שאין בו דע"ד יש בו חיסרון במעשה ההנחה ובפשוטו הריטב"א לעיל שס"ל שמה שיש בראשו זה מספיק בהכרח שדנים על החפצא א"כ מסתבר שכאן זה גם יעזור ולכן ביאר שיש רק ד' ללא אורך ד'

והנה בהא דמבואר בגמ' שחוקקין להשלים הקשו הראשונים הרי ר"ח חידש שברה"י לא צריך מקום ד' והרשב"א ביאר שהנידון לגבי לעשותו רה"י אבל לתוס' שמדובר שזה פתוח לרה"י א"כ זה כבר רה"י וכל החיסרון שאין בזה מקום הנחה של ד' ועיין תוס"ר שנקט שזה מחלוקת ובתוס' כתבו שהדין של ר"ח מצד כמאן דמליא ועיין קש"ק שכונתם שכאן גם עד כמה שכאילו זה מלא אבל שטח זה אין בו דע"ד ומבואר מזה גם כנ"ל שדבר שמתקצר חשיב שאין בזה דע"ד אמנם לפ"ז עיקר החיסרון כי אין בזה רוחב ד' ולשון תוס' דע"ד ומשמע שגם ביש בו רוחב ד' רק שזה לא אורך ד' לרבנן פטור ושמעתי לבאר שכיון שזה חור זה כדבר לעצמו וממילא תמיד יש לו החיסרון שזה לא מקום ד' וכמבואר בבה"ל סימן תרל"ד לענין קרן זוית בסוכה ע"ש

ובזה שמעתי לישב דהנה תוס' לקמן צ"ט: הקשו על כותל רה"י למה שזה לא יהיה רה"י מדין חורי רה"י והקשה החזו"א ס"ב י"ג הרי מבואר בסוגין שבחורי יש דין הנחה על גבי ד' גם לר"ח אמנם לנ"ל א"ש שכאן שזה לא תוך חלל מחיצות ממילא זה לא חלוק מהרה"י ועוזר הכמאן דמליא

והנה עיין תוס' לעיל ד: שנקטו שבאילן שעומד ברה"י ונופו נוטה לרה"ר לרבי ששדיה בתר עיקרו והוי רה"י לא צריך שבעיקרו יהיה ד' וצ"ע הרי למה דמבואר בדבריהם כאן שכל מה שלא צריך מקום ד' כי כמאן דמליא א"כ כאן שסביבות הנוף זה רה"ר א"כ ודאי צריך מקום ד' וצ"ע והעירו דיתכן דכונת תוס' דכיון שהעיקר יש עליו כמאן דמליא ממילא גם ביחס לזה שייך לומר שדיה ולשון הראשונים לא משמע כך וצ"ע

**בביאור הנידון האם יש דין עשר בחורי רה"י**

ג]והנה פשטות לשון תוס' שקושיתם גם מהא דהרי מבואר בגמ' שרק בגובה עשרה יש חוקקין להשלים דהינו שנקטו שכדי שהחור שלמעלה מעשרה יהיה רה"י צריך גובה עשרה והקשו שכאן אין גובה עשרה וכן הוא בתו"י ביומא וכן מפורש כאן בתוס"ר וכתב שאם יהיה עמוד גבוה עשר ורחב ד' ומעליו קירוי תוך עשרה זה לא יהיה רה"י וכן מבואר בדבריהם שתירצו כאן וביומא ובעירובין שמדובר שזה מפולש לר"ה ולכאורא למה הוצרכו לזה בהכרח מצד שצריך גובה עשרה ורק אם זה פתוח לרה"י שזה חלק מהרה"י מתקיים כאן הדין גובה עשרה וכן ביאר המהרש"א שכונתם להוכיח מהירושלמי מהא דמבואר שחוקקין להשלים דע"ד ולא הוזכר לגובה עשרה [והנה עיין מגנזי הגר"ח שהקשה א"כ למה הגמ' לא העמידה שזה לא פתוח לצד השני ויש דע"ד ואין גובה עשר ולכן למעלה מעשרה פטור ולמטה מעשרה חייב לאביי והנה בתוס' ישנים ביומא משמע שהוקשה להם כך ותירצו שסתם חורים הם מפולשים לצד השני אמנם בתוס' כאן משמע לא כך וצ"ע]

והנה מתבאר מדברי התוס' שכמו שבית שאין בו עשרה אינו רה"י ה"ה בחור למעלה מעשרה צריך גובה עשרה וה"ה בעמוד וכנ"ל מהתוס"ר אמנם בדברי הריטב"א שהובא לעיל מבואר שרק הוקשה לו מצד רוחב ד' ולא מצד דין עשרה וכן עיין במ"ב שמ"ה ס"ד דהביא מהרשב"א בעבודת הקודש ובמאירי שכתבו מפורש שחור למעלה מעשרה אם יש בו דע"ד הוי רה"י לדידן שאין חוקקין להשלים ולא הצריכו שיהיה שם גובה עשרה וצ"ב מחלוקתם

והנה הובא בסוגין דלעיל דמצאנו מחלוקת ראשונים בטעם שצריך חלל עשר דברש"י מבואר שזה כיון שיש דין מחיצה עשר אמנם בר"ח מבואר שזה מצד שיש דין שברשות יהיה עשרה וכן מוכרח מדעת הרא"ש והתו"י שהדין עשרה זה מצד המחיצה מבחוץ ובהכרח שהחיסרון שאין בתוכו עשרה שיש עוד תנאי ברה"י שיהיה בזה חלל עשר והנה בפשוטו עד כמה שהחיסרון מצד שיש תנאי ברה"י שיהיה חלל עשר א"כ גם בגובה עשרה זה צריך להיות אמנם אם זה הלכה במחיצה א"כ יתכן שכאן שהמחיצה זה מצד שיש כאן עמוד גבוה עשר ורחב ד' א"כ לא חסר במחיצה וממילא אין דין חלל עשר אמנם עיין ראש יוסף שכתב דכיון דמבואר ברש"י ו: ובעוד דוכתי שהדין של עמוד זה מצד גוד אסיק א"כ צריך שיהיה עשרה וכן הוא במגנזי הגר"ח אמנם לכאורא אין הדבר מוכרח א. דבעיקר הדין גוד אסיק בעמוד עיין גליונות החזו"א לגר"ח בהלכות סוכה שביאר שאין הכוונה שמעלים המחיצות אלא הכונה שהעמוד למטה גודר החלל שמעל העמוד ב. גם אם נימא שהגדר כפשוטו שכאילו המחיצות עולות אמנם יתכן שזה ודאי שבאמת המחיצות שלמטה יכולים לגדור רק שס"ל לרש"י שיש עוד תנאי ברה"י שזה יהיה תוך המחיצות אמנם לדין זה לא צריך לגדור עוד עשר אלא גם אם המחיצות יעלו לחלל חמש כיון שיש להם שם מחיצה עשר למטה זה מספיק

אמנם צ"ע דהרשב"א בעבודת הקודש ש"ג פ"א כתב מפורש שיסוד החיסרון כי צריך ראוי לדירה וא"כ תימא למה שבחורים לא יצטרכו דבר זה ואם נימא כבה"ל שכל הדין חלל עשר הוא מדרבנן א"ש שהדין חורים הכונה שזה רה"י לענין שיש איסור להוציא ממנו לרה"ר או כרמלית ובאמת ברשב"א הביא הדין של בית שאין בו עשרה בגודל בית סאתים וצ"ב מה הוצרך לזה ובפשוטו מצד שנקט שכל הדין חלל עשר הוא רק מצד שחסר בהוקף לדירה וזה רק שייך בבית סאתים אמנם יש שביארו שהוקשה לו שכיון שזה לא עומד להילוך רבים א"כ אין על זה גזירת כרמלית וכמו שהקשו תוס' ריש פ' כל גגות ולכן העמיד בבית סאתיים וצ"ע

**האם בחורים יש דין דע"ד מצד הרשות ברה"י וברה"ר**

ד]והנה יש לדון בדין חורי רה"י האם כדי שזה יקבל דין חורי צריך דע"ד והנה בפשוטו מדברי התוס' שכתבו שזה פתוח לרה"י וכל הדין חוקקין זה כדי שיהיה מקום הנחה דע"ד והקשו שהרי ברה"י לא צריך הנחה ע"ג מקום ד' מבואר שאין דין בחור שיטפל לרה"י שיהיה לו שיעור מקום וכן מבואר ברשב"א בעבודת הקודש שחור שפתוח לרה"י הוי רה"י אפילו אם אין בו מקום דע"ד אמנם עיין חידושי הגר"ח שכתב שיש שיטות שחורי רה"י שאין בהם דע"ד אין להם דין חורים ועיין חזו"א שהשיג שלא מצאנו כזו שיטה אמנם עיין תוס' יומא י"א: שכתבו שאי אפשר להעמיד חורי רה"ר שאין בו דע"ד דא"כ זה מקום פטור ועיין הגהות מלא הרועים שהקשה שזה לא מקום הנחה אבל למה שזה יהיה מקום פטור ובפשוטו מבואר מדברי תוס' שיש דין ד' לחורים [אמנם העירו שיתכן שס"ל שאם זה לא רחב ד' אין זה ראוי לשימוש וזה כמו קרן זוית שזה לא חורי רה"ר]

והנה בדברי תוס' הנ"ל מבואר חידוש שברה"ר יש דין מקום דע"ד וכן הוא בשיטה לר"ן ז: ובמהרש"א ק"ב. בתוד"ה הוציא אמנם עיין ביאור הגר"א סימן שמ"ה ס"י שכתב להוכיח שאין דין דע"ד ברה"ר מהא דהגמ' ז: אומרת שכרמלית יש דין ד' שזה מקולי רה"י ומבואר שאם זה היה כרה"ר לא היה צריך מקום ד' [ועיין שיטה לר"ן ובמשנת הגר"א קוטלר סימן ד' סק"ו מה שדחו הראיה] והנה יש מקום לומר שכל דברי תוס' רק בחורי רה"ר ששם יש דין מקום ד' ולא בחורי רה"י והסברא לחלק מצד שרה"י שעולה עד לרקיע א"כ האויר מצד עצמו יש לו סיבה להיות רה"י א"כ החורי רה"י הוא חלק ממש מהרשות משא"כ ברה"ר שיסוד הדין רה"ר זה הקרקע והאויר זה רק רה"ר מצד שזה אויר הקרקע של רה"ר ולכן כל שיש מקום שהוא חלוק לעצמו דהינו חור יותר מגובה ג' אין הוא מצורף אם רה"ר עצמה שזה הקרקע ולכן שם צריך שיהיה לו דע"ד ומקור לדבר זה שחלוק רה"ר מרה"י דהנה כתב הרמב"ם פי"ד הי"ח דנעץ קנה ברה"ר ובראשו טרסקל אינו רה"ר כיון שרה"ר לא עולה אלא עד עשרה והראב"ד השיגו דגם תוך עשרה זה כרמלית ולא רה"ר וכתב המ"מ שכוונת הרמב"ם לתת טעם שלמה קנה ברה"י הוא רה"י וברה"ר לא ובזה ביאר שברה"י יש דין עד הרקיע וברה"ר לא וזה סברא גם על טרסקל תוך י' וצ"ב אבל תוך עשרה זה כמו רה"י ורגילים לבאר שכונתו כנ"ל דמהא דרה"ר לא עולה עד הרקיע חזינן שהדין אויר הוא לא מצד עצמו אלא רק מצד שזה אויר קרקע רה"ר וכיון שזה כל סיבתו לכן צריך עד עשרה ולכן כל שהוא מקום לעצמו זה נחלק מהקרקע משא"כ ברה"י שלאויר יש שם רה"י מצד עצמו ממילא אין סיבה לחלקו כדבר בפני עצמו [ועיין סימן י"ד]

אמנם מדברי הריטב"א לעיל שכתב שלרבנן גם אם אין מקום דע"ד בחורי רה"ר הוי רה"ר מצד שהכותל למעלה יש מקום ד' ולכאורא זה רק סברא על הדין מקום הנחה אבל ביחס לדין הרשות ודאי שמקום שהוא רה"י לא יעזור שיחשב שמקום הרה"ר יש בו דע"ד ומבואר שאין דין דע"ד מצד רה"ר ויתכן כגר"א לעיל ויתכן מצד שזה חורי רה"ר שזה חלק מרה"ר לכן לא צריך מקום ד'

והנה הגמ' אומרת ששדי עיקרו בתר נופו והוי רה"י ועיין רבינו חננאל שאיירי שבעיקרו יש ד' וצ"ע למה הוצרך לזה הרי עד כמה שזה רה"י א"כ לא צריך ד' ומשמעות דבריו שהדין ד' לא מצד הדין הנחה אלא לעצם זה שזה נהיה רה"י ואם נימא כגר"ח שיש תנאי שחורי רה"י יהיה בו ד' יתכן שללא שבעיקרו יש ד' שמחשיב שבנוף יש ד' זה לא היה נחשב רה"י עוד יתכן שכונת הגר"ח שודאי שיסוד החיסרון שאין בזה מקום הנחה אלא שס"ל שזה עצמו סיבה שגם לא יהיה לזה שם רה"י דחסר בחשיבות חורי כיון שזה לא ראוי להנחה וצ"ע בזה

**דין חור שפתוח לרה"ר ולרה"י**

ה]עיין תוס' שכתבו שחור שפתוח לרה"ר ולרה"י בני רה"י לא משתמשים בו ובני רה"ר משתמשים בו ולכן הוי רה"ר ועיין מג"א שכל זה לאביי שזה רה"ר אבל לרבא שזה לא רה"ר הוי רה"י אמנם האחרונים חלקו על זה וכתבו שגם לרבא לא הוי רה"י והראיה מהא דהגמ' אומרת שהמחלוקת של חוקקין זה למעלה מעשרה ולמה לא ביארה תוך עשרה אלא בהכרח שתוך עשרה גם אם נימא חוקקין זה לא רה"י אמנם הרשב"א בפשוטו חולק כמבואר בשער הציון שמ"ה דס"ל שכל שהוא פתוח גם לרה"י הוי רה"י ובפשוטו לשיטתו שסוגין מדובר שזה לא פתוח לרה"י א"כ יתכן שבפתוח לרה"י הוי רה"י משא"כ לתוס' יש לנו מקור מהא דסוגין מדובר שזה פתוח לרה"י ובכל אופן מבואר שזה לא רה"י ועין שער הציון שהביא מהגר"א להקשות שלגבי זיז שפתוח לרה"י מבואר ברשב"א שאם זה תוך י' זה לא רה"י ומכח זה דחק בכוונת הרשב"א אמנם לכאורא יש לחלק בין חור לזיז שחור בכותל מצד הדין חורי חשיב שזה תוך חלל רה"י משא"כ זיז שעומד בחלל רה"ר כה"ג לא שייך להחשיבו תוך המחיצות אלא רק אם הוא משמש רק לרה"י

והנה בלשון התוס' מבואר שבני רה"י לא משתמשים רק בני רה"ר ועין שפת אמת שהקשה למה לא מספיק שבני רה"ר גם משתמשים וכתב שכוונת תוס' לרבא שזה לא רה"ר א"כ למה זה לא רה"י ובזה ביארו כי בני רה"י לא משתמשים אמנם יתכן דלא כדבריו אלא שעד כמה שיש סיבה שזה יהיה רה"י זה עדיף מרה"ר וכדחזינן מר"י ו: ששני מחיצות זה רה"י ואם יש רה"ר אפילו שיש לו כל תנאי רה"ר בכל אופן זה רה"י וכן לרבנן בפסי ביראות וחזינן שכל שיש סיבה שזה יהיה רה"י זה עצמו סיבה להפקיע מהשם רה"ר וצ"ע בזה

**בדין חורי רה"ר תוך ג' ובביאור סברת רבא**

ה] עיין רשב"א וריטב"א שכתבו שכל המחלוקת רבא ואביי רק למעלה מג' אבל תוך ג' לכו"ע הוי חורי רה"ר וצ"ב הרי לרבא לא הוי חורי רה"ר כי חשיב לא דרסי בה רבים כמבואר בגמ' שמדמה לקרן זוית א"כ גם למטה משלשה זה לא דרסי בה רבים ואין זה רה"ר והנה בגמ' לעיל ז. מובא מחלוקת אמוראים האם צואה פחות מג' הוי רה"ר והרשב"א בעבודת הקודש ביאר שהטעם להלכה דהוי רה"ר כיון שיש לבוד ולא איכפת לן שלא דרסי בה רבים וא"כ ה"ה כאן אבל רבא הרי ס"ל שם שצואה לא ואיך כתבו כאן שלרבא תוך ג' ודאי הוי רה"ר

והנה לשיטות המבואר בגמ' שצואה לא דהינו שלא חשיב דריסת רבים אבל היזמי והיגי חשיב דריסת רבים יש לעיין האם דרגא כזו ביותר מג' זה יהיה רה"ר ויש לומר שיש כאן שני נידונים דלמעלה מג' מקום זה הוא מקום לעצמו וצריך סיבה לעשותו רה"ר ורק רבים מכתפים עליו זה סיבה לעשותו רה"ר משא"כ תוך ג' יש דין לבוד שזה אחד אם הרה"ר דהינו שזה לא מקום לעצמו אלא שגם עד כמה שזה לא מקום לעצמו אבל כיון שלא דרסי ביה רבים זה עצמו סיבה להפקיע מזה שם רה"ר אבל לזה לא צריך דריסת רבים גמורה דזה רק להשאיר על זה שם רה"ר ולפ"ז א"ש הרשב"א שס"ל שזה ודאי שגם לרבא חורי רה"ר משתמשים בזה בני רה"ר וזה לא סיבה שיפקע מזה שם רה"ר וכל מחלוקתם במקום שזה חולק מקום לעצמו האם בכל אופן זה כמו עמוד שזה רה"ר או שאין זה דרגא לעשותו רה"ר

והנה הגמ' צ"ז. אומרת בתחילה שמה שעד שלשה זה רה"ר מצד שאי אפשר שתלקט במלקט ורהיטני והגמ' שואלת שא"כ יותר מג' גם והגמ' עונה שההבדל דתוך ג' יש לבוד והקשו האחרונים דהגמ' ט. אומרת שתוך ג' דרסי ביה רבים ולמעלה מג' לא דרסי ביה רבים ובקה"י כתב שיש לזה שני סיבות שזה רה"ר א.שדרסי ביה רבים ב.שזה תוך ג' ועיין קהלת יעקב לבעל המשכנות יעקב שכתב שבאמת הגמ' צ"ז. אזלא למ"ד שגם צואה זה רה"ר והטעם אפילו שלא דורסים כיון שיש לבוד והגמ' ט. אזלא למ"ד שצואה זה לא רה"ר שאז ההבדל שלמטה מג' דרסי ביה רבים ולמעלה לא וזה כתירוץ הראשון שאי אפשר שתלקוט והכונה שלכן עוברים שם ע"ש

אמנם בפשוטו זה דוחק שהגמ' שם במחלוקת אמנם לנ"ל א"ש שאפילו אם נימא שבלא דרסי בה רבים תוך ג' זה לא רה"ר אבל ודאי שזה לא אותו דרגא של למעלה מג' ללמטה מג' וזה מצד לבוד ועל זה הגמ' אומרת שתוך ג' גם דריסת רבים מועטת מועילה מצד לבוד

והנה צ"ב הרי הגמ' שואלת מה שונה קרן זוית מחורי רה"ר הרי גם לרבא קשה מתוך ג' שהוי חורי רה"ר ובקרן זוית לא הוי רה"ר והנה בעיקר סברת אביי עיין רשב"א שביאר שזה כמו עמוד ט' ורבים מכתפים וצ"ב דעת רבא ויש מקום לומר שחולק שזה דרגא פחות אלא שצ"ב מה הביא מקרן זוית וכי מי אומר שזה אותו דרגא ויש שביארו שגם רבא מודה שזה כמו עמוד ט' אלא שס"ל שכיון שזה שימוש לעצמו ולא בתור חלק מההליכה כה"ג אין דין עמוד ט' או שחלוק דבר שמובלע ברה"ר לדבר שהוא בצד רה"ר והוכיח מקרן זוית דס"ל שאין זה כחורי רה"ר מטעם הנ"ל כיון שזה שימוש לעצמו ולפ"ז עיקר סברת רבא להוכיח שכל שהוא דבר חלוק לעצמו אין בו חורי רה"ר ויש בזה שני אפשרויות או שזה מקום שחלוק לעצמו בעצם או שהשימוש שם הוא שימוש לעצמו ולא שמי שעומד ברה"ר משתמש שם ולפ"ז חורי רה"ר תוך ג' ששם אדם עומד ברה"ר ומשתמש וגם זה לא חולק מקום לעצמו אין סיבה שזה לא יהיה רה"ר ולפ"ז לא קשה כלל הקושיא לעיל שלא דרסי ביה רבים דאדרבא גם רבא מודה למציאות של אביי ורק כשזה חולק מקום בזה חולק על אביי