1. בטעם איסור חזרה והמסתעף
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה תנינא

י"ג שבט ע"ז

# בטעם איסור חזרה והמסתעף

### בביאור שיטות הראשונים בטעם איסור חזרה

א]מבואר בפרקין דאיכא איסור שהיה ולחנניה זה רק בלא נתבשל כמאכל בן דורסאי ולרבנן זה אפילו בנתבשל בן דורסאי רק דנחלקו אמוראים בנתבשל כל צרכו האם מותר או אסור לרבנן ומבואר בגמ' י"ח: שטעם האיסור מצד שמא יחתה בגחלים ובפשוטו האיסור זה עצם המצב שזה מונח על האש שמצב זה הוא סיבה שהוא יחתה וכמבואר בחזו"א ל"ז כ"א שגם בהניחו קוף יש חיוב להורידו וכן הוא פשטות הגמ' ל"ח. ששהיה זה נחשב איסור ללא מעשה עיין פנ"י שם [אמנם יתכן דהאיסור שהיה מתיחס למי שהשהה את הדבר ולא לבעל הבית ולכן גם בזה אם עכו"ם יעשה הדבר יהיה נידון בגדרי אמירה לעכו"ם עיין מג"א סוף סימן רנ"ג ובתהלה לדוד סקכ"א כ"ב]

אמנם מבואר במתניתין ריש כירה דאיכא איסור נתינה בתחילה בשבת בכירה שגרו"ק אמנם שם אם רק הוריד ומחזיר אם תנאי חזרה חשיב המשך השהיה הקודמת ואין בזה איסור ומתבאר שיש עוד איסור בכירה שאינה גרו"ק ששם אם הוריד אסור להחזיר ולא מועיל מה שיש תנאי חזרה דהינו שגם עד כמה שזה כהמשך למעשה הראשון ולא נתבאר בגמ' טעם האיסור חזרה

ולכאורא מצאנו בזה שני טעמים בראשונים יש שכתבו שיסוד האיסור מצד שמא יחתה דהיינו שכל שמניח את זה כהנחה חדשה בשבת בזה יש יותר חשש חיתוי ולכן גם בגרו"ק אסרו להניח אבל כשזה המשך ההנחה הקודמת יש בזה פחות חשש חיתוי ולכן כה"ג לא אסרו אלא באינה גרו"ק ששם יש יותר חשש ולכן אסרו אפילו אם זה כהמשך לשהיה הקודמת אמנם יש שכתבו שיסוד האיסור מצד מחזי כמבשל ובפשוטו שמצד חשש שמא יחתה כמו שאין בזה איסור שהיה אין בזה איסור חזרה דמצב זה אין זה סיבה שיחתה או מצד שזה מבושל כל צרכו או מצד שזה גרו"ק אמנם כיון שמניח דבר על האש זה נראה כמבשלו בשבת

ובפשוטו הביאור שבנתינה בתחילה זה יותר נראה כמבשל ממתי שזה המשך הבישול הקודם ולכן באינה גרו"ק שזה חום גדול בזה גם אם זה כהמשך הבישול הקודם זה מחזי כמבשל וגרו"ק שזה חום נמוך שם רק אם זה נתינה בתחילה זה מחזי כמבשל אבל כל שזה אם תנאי חזרה שזה המשך הבישול הקודם זה לא מחזי כמבשל ועיין שיטה לר"ן מ: שביאר שהמעלה של חזרה שכיון שזה עדין חם ורק שומר החום לכן זה פחות נראה כמבשל ובאמת דעת הריטב"א ל"ח: דבנצטנן לגמרי חשיב כנתינה בתחילה אמנם הפוסקים חלקו על זה והא דבגרו"ק זה פחות נראה כמבשל לכאורא הביאור דהרי מבואר ברשב"א מ: ובשיטה לר"ן שם דכל שנותן רק לחמם זה לא נראה כמבשל ולפ"ז באש של גרו"ק הדרך לחמם ולא לבשל ולכן כל שזה ניתן כהמשך למצב הקודם אין כאן חשש מחזי כמבשל ובעיקר האיסור דמחזי כמבשל עיין בשיטה לר"ן מ: שכתב לשון שזה מפני מראית העין אמנם המשמעות הפשוטה שזה מצד האדם שזה כעין מעשה בישול ולכן להחזיר אם תנאי חזרה אפילו שבעלמא זה בישול גמור כאן יש מקום להתיר כה"ג

והנה בדברי הרשב"א מ: מפורש שהדין חזרה בין בגרו"ק ובין באינה גרו"ק זה מצד מחזי כמבשל דהאריך לבאר למה כנגד המדורה מותר להניח ומה זה שונה מכירה בין גרו"ק ובין אינה גרו"ק וכתב מצד שהאיסור מצד מחזי כמבשל וכאן אין מחזי כמבשל וכן הוא בריטב"א ובר"ן בכמה מקומות בסוגין ובפרט בריש פרקין שביארו הא דיש איסור חזרה אפילו שיש איסור שהיה שזה מצד מחזי כמבשל אמנם עיין תוס' ל"ח: לענין פינה ממיחם למיחם שמדובר בכירה גרו"ק והגמ' מסתפקת האם חשיב כנתינה בתחילה והקשו מה זה שונה מהטמנה שזה סיבה להתיר וכתבו חילוקים בגדרי שמא יחתה מבואר בדבריהם שנקטו שהדין נתינה בגרו"ק זה מצד שמא יחתה אמנם עיין בר"ן שם שכתב שנתינה בתחילה בגרו"ק זה מצד מחזי כמבשל ואין זה ענין להטמנה שזה מצד שמא יחתה וכן עיין כל בו סימן ל"א הובא בב"י וברמ"א סימן רנ"ג ס"ה שכתב להתיר לתת בתנורים שלנו בשבת כיון שלא הטמינו בערב שבת ורק אפו בזה א"כ חומם מועט ואין בזה חשש שמא יחתה ומפורש בב"י בסוף הסימן שזה סברא גם על נתינה בתחילה וכן הוא פשטות הרמ"א שם וכן נקט החזו"א ל"ז ח' אמנם המג"א [סקל"ה ל"ו] כתב שכל סברת הכל בו רק על חזרה [דביאר דס"ל שבהוריד בשבת לא צריך תנאי חזרה כדעת הר"ן אמנם צ"ע שבכלבו שם מפורש דלא ס"ל כר"ן] ולפ"ז מבואר רק שאינה גרו"ק שאסור להחזיר זה מצד שמא יחתה ובמ"ב הוסיף סברא שכיון שלא רגילים לבשל בכזה חום אין בזה מחזי כמבשל אמנם בכל בו רק כתוב שאין בזה חשש חיתוי וכן עיין מג"א סימן שי"ח סקכ"ה וברנ"ג סקל"ג ובחזו"א [ל"ז סקכ"א כ"ו] דנקטו דתמיד כל האיסור מצד חשש חיתוי וכן עיין ר"ת בספר הישר שכתב לענין אינה גרו"ק שזה אסור מצד שמא יחתה

אמנם עיין בבעל המאור ריש פרקין שכתב שתנור שגרוף לגמרי מותר לשהות ולהחזיר כיון שאין בו חשש חיתוי ומבואר שגם חזרה נאסר מצד חשש חיתוי אמנם לענין נתינה בתחילה בגרו"ק בהניח על גבי קרקע כתב שזה מחמת מחזי כמבשל ומשמע שחילק בין התקנות דבאינה גרו"ק שם האיסור מצד שמא יחתה ולכן גם אם תנאי חזרה אסור משא"כ בגרו"ק האיסור מצד מחזי כמבשל ועיין אגלי טל אופה מ"ח אות ג' דדיק כן מהגר"ז רנ"ג סי"ד ט"ו שחילק בין הטעמים וכן משמע בשיטה לר"ן דבדף ל"ו: ביאר שיסוד האיסור באינה גרו"ק זה מצד שמא יחתה אמנם בדף מ: לגבי נתינה בתחילה בגרו"ק ביאר שזה מצד מחזי כמבשל וכן מבואר בפשוטו בתוס"ר דבדף מ: כתב מפורש שהאיסור של חזרה באינה גרו"ק זה מצד חשש חיתוי ובדף ל"ח: לענין פינה ממחם למיחם בגרו"ק שזה אסור מצד מחזי כמבשל ועיין רמב"ן מ: שחידש שמותר לתת על תנור אם מתכונן להורידו קודם שזה יהיה יד סולדת וכתב המאירי שם שכל זה בגרו"ק ולא באינה גרו"ק ולכאורא החילוק שבגרו"ק שכל האיסור מצד מחזי כמבשל א"כ כל שיוריד קודם שזה יתחמם אין מחזי כמבשל משא"כ באינה גרו"ק שזה אסור מצד שמא יחתה בזה גם אם לא יתחמם יש בזה שמא יחתה ואין לומר שזה אסור מצד שזה כמו שהיה דבכל הראשונים מבואר שכיון שרק רוצה לחמם זה כמו מבושל כל צרכו שאין לדון מצד איסור שהיה ולפ"ז יתכן שגם ר"ת בספר הישר שכתב מצד שמא יחתה כל דבריו רק באינה גרו"ק אבל בגרו"ק מודה שהאיסור מצד מחזי כמבשל והנה אם ננקוט שגרופה זה גרוף לגמרי מהגחלים לכאורא שם לא שייך שמא יחתה ומסתבר שכל האיסור מצד מחזי כמבשל אמנם יתכן שכיון שיש שם יותר חשש חיתוי לכן גזרו אטו אינה גרו"ק כדביארו הראשונים לב"ש שלכן אסור אינה גרו"ק בשהיה אטו גרו"ק

והנה צ"ב המקור לחלק בין התקנות ובפשוטו הביאור מצד דס"ל מסברא שבאינה גרו"ק אין לאסור מצד חשש חיתוי אלא בהכרח שזה מצד מחזי כמבשל ויתכן עוד שגם ללא תנאי חזרה כל שזה עדין חם אין כאן חשש חיתוי ובהכרח שהאיסור מצד מחזי כמבשל ורק בזה יש הבדל אם זה המשך השהיה הקודמת או לא אלא שעדין צ"ב דבפשוטו יש לבאר שגם באינה גרו"ק האיסור חזרה מצד מחזי כמבשל אלא שס"ל שכיון שחזינן שאם זה המשך השהיה הקודמת אין בזה מחזי כמבשל ובזה אין סברא לחלק בין גרו"ק לאינה גרו"ק א"כ בהכרח ששם האיסור מצד שמא יחתה

והנה מבואר בגמ' ל"ז. דבגרופה וקטומה שהיה מותר אפילו בתוכו אבל חזרה מותר רק בעל גביו ואסור בתוכו ומבואר בגמ' שלגבי שהיה אין סברא לחלק בין על גביו או בתוכו ועיין רמב"ן וריטב"א ושיטה לר"ן שביארו שכאן זה אסור מצד מחזי כמבשל דהינו דמצד חיתוי כיון שזה גרו"ק אין סברא להחמיר בתוכו ורק מצד מחזי כמבשל כאן שזה חום יותר גדול יש להחמיר בזה והנה בפשוטו כל החומרא של תוכו כמבואר בראשונים שכיון שנפיש הבליה זה כאינה גרו"ק וא"כ הניחא לראשונים שבאינה גרו"ק האיסור חזרה הוא מצד מחזי כמבשל דהינו שגדרי מחזי כמבשל יותר חמור א"כ יתכן שגם ללא גחלים יש יותר מחזי כמבשל אבל אם נימא שכל שיש תנאי חזרה אין בזה מחזי כמבשל אלא רק שמא יחתה א"כ כאן שזה המשך אפילו שזה חומו רב אבל אין לאסור אלא מצד שמא יחתה וכל שזה גרוף אין סיבה לאסור ולכאורא לראשונים הנ"ל בהכרח לבאר שכאן החשש שבזמן החזרה יחתה בגחלים וכן הוא בתוס' ר"י שם ובתו"ש סקכ"ו וע"ש שלכן זה רק סברא בחזרה שאז מתעסק סמוך לגחלים

אמנם צ"ע שהשיטה לר"ן ביאר כאן מפורש שטעם האיסור מצד מחזי כמבשל ואין לומר שזה דין חדש שהרי לקמן הקשה לגבי סמיכה איך אפשר ללמוד משהיה לחזרה הרי חזינן כאן שמחזי כמבשל יותר חמור דתוכו לגבי שהיה זה מותר ולגבי חזרה זה אסור וצ"ע הרי נקט שבאינה גרו"ק מה שאסור חזרה מצד שמא יחתה ולא מצד מחזי כמבשל ובפשוטו מוכח מדבריו שבאינה גרו"ק יש לאסור מצד שני טעמים א. מצד שמא יחתה ב. מצד מחזי כמבשל דהינו שמה שחומה רב זה סברא לשני דברים א. שקיים שם חשש של שמא יחתה וזה סיבה אחת שלא יועיל תנאי חזרה ב. שכה"ג אפילו שזה בתוך המשך אבל יש בזה מחזי כמבשל אלא שצ"ב שמהיכי תיתי שיש כאן סיבה לאיסור מצד שניהם דעד כמה שיש לאסור מצד שיש בזה מחזי כמבשל א"כ יתכן שאין בזה כלל שמא יחתה כמו שאין בזה איסור שהיה והנה לראשונים שיש איסור חזרה בער"ש יתכן ששם אין לאסור אלא מצד שמא יחתה ויתכן שזה המקור לשמא יחתה והדין תוכו זה מקור למחזי כמבשל ואולי ס"ל מסברא שכיון שזה חום רב וזה סברא שיש שמא יחתה זה גם סברא שיהיה מחזי כמבשל ובאמת שמשמעות לשונו מ: שגם על אינה גרו"ק כתב לאסור מצד מחזי כמבשל

והנה לפ"ז יתכן שגם הבעל המאור והרא"ש שכתבו על אינה גרו"ק שיש חשש שחיתוי אבל הם מודים שיש גם מחזי כמבשל והנה הריטב"א ל"ז: בסופו כתב שמצטמק ורע לו מותר להחזיר גם באינה גרו"ק וביאר שאין כאן לא מחזי כמבשל ולא שמא יחתה ובפשוטו מבואר שנקט כנ"ל שיש כאן שני סיבות לאסור להחזיר אם תנאי חזרה באינה גרו"ק אמנם בפשוטו זה לא יתכן דהרי ביאר ל"ו: דמה שחמור חזרה משהיה מצד שיש מחזי כמבשל דהינו שהוקשה לו שמאותו טעם שאין איסור שהיה שלא יהיה חזרה ותירץ שבאמת זה כך אלא שזה נאסר מצד מחזי כמבשל הרי מפורש שאין לאסור מצד חשש חיתוי ולא כתב שיש יותר חשש חיתוי בנתינה על האש מאשר שהיה ובדוחק יש לומר שלאחר שתיקנו איסור מצד מחזי כמבשל אסרו בזה גם מצד שמא יחתה וצ"ע והנה ברשב"א מ: משמע ודאי שזה רק מצד מחזי כמבשל שהרי טרח לבאר בכנגד המדורה למה זה לא דומה למחזי כמבשל ולא טרח לבאר כלל למה אין בזה חשש חיתוי ומשמע שאין סיבת האיסור מצד חשש חיתוי אם לא דנימא שכיון שעיקר התקנה מצד מחזי כמבשל לכן כל שזה מקום שלא שיך בו מחזי כמבשל מצד התנור לא שיך לאסור מצד חשש חיתוי וכל זה דוחק עוד יתכן לדחוק שלגבי חשש חיתוי היה פשיטא ליה שכאן שזה לא מקום שרגלים לבשל יש לו היכר וכל מה שהוקשה לו מצד מחזי כמבשל

והנה לכאורא יש להוכיח מהר"ן שכל האיסור רק מצד מחזי כמבשל שכתב מ: שמותר להניח פשטידא על התנור שכיון שאין בזה מחזי כמבשל כי זה ניכר לכל שזה דבר שלא צריך בישול ולכאורא כאן שמצד האש זה רגיל וכל הבדל מצד הדבר המתבשל אין סיבה שלא יהיה שמא יחתה ואפילו אם מצד לא פלוג ובהכרח שנקט שכיון ששהיה מותר אין חיסרון גם בחזרה מצד מחזי כמבשל

וכן יש להוכיח מדברי הרמב"ן ל"ז: ע"ש שביאר דמה דמבואר בבריתא דקטמה והובערה דמותר להשהות נתבשל כל צרכו דבפשוטו צ"ב כיון שחשיב גרופה אז גם לא נתבשל כלל צריך להתיר מצד שבהובערה זה לא קטימה גמורה וזה רק מועיל לענין נתבשל כל צרכו וע"ש שנקט שזה גם הביאור בבריתא דר"כ של נתלבתה דהינו שגם שם מדובר שזה חזר למצב הקודם ולכן כל ההיתר רק בנתבשל כל צרכו שלא דנים שזה גרוף לגמרי והנה שם בבריתא מבואר שגם חזרה מותר ולכאורא אם נימא שבאינה גרופה וקטומה במעשה החזרה יש יותר חשש חיתוי ושזה גם סיבה לאסור לא יתכן להתיר כאן חזרה דהרי חזינן מחנניה דחשש חיתוי בחזרה הוא יותר משהיה דהרי במבושל כל צרכו מותר שהיה ואסור חזרה וא"כ כאן לרבנן שאסור שהיה באינה מבושל כל צרכו כ"ש שיהיה איסור בחזרה ורק אם נימא שחשש חזרה אין בו חומר מצד השמא יחתה אלא מצד המחזי כמבשל א"כ כאן בנתבשל כל צרכו שאין שהיה אין לאסור אלא מצד מחזי כמבשל ולגבי זה דנים את זה כקטומה דהינו שכל החמור שזה לא כקטומה זה רק ביחס לשהיה ולא ביחס למחזי כמבשל ובאמת תוס' שפשיטא להו שבריתא דנתלבתה זה לא חזר למצב הראשון ולכן זה כקטומה גמורה ולא ביארו שזה כמו הובערה יתכן שהמקור מהא דמותר חזרה ולשיטתם הכל מצד חשש חיתוי וצ"ע בזה

והנה מסברא היה מקום לומר איפכא דבגרופה וקטומה שאין הדרך לבשל לא שיך כלל לאסור רק מצד שמא יחתה ולא מצד מחזי כמבשל משא"כ באינה גרו"ק שהדרך לבשל לכן יש איסור גם מצד מחזי כמבשל ולכן אסור אפילו אם תנאי חזרה ולכאורא כן מבואר בשיטת רש"י שביאר ל"ח: שהדין נתינה בתחילה זה מצד שזה כהטמנה ומבואר שזה מצד שמא יחתה ומאידך נקט במשנה שהאיסור חזרה זה מצד מחזי כמבשל ועיין לקמן שבארנו דמוכח מרש"י שבמקום ששהיה מותר מה שאסור אם תנאי חזרה זה רק מצד מחזי כמבשל דהיינו שלגבי אינה גרופה וקטומה יש איסור חדש מצד מחזי כמבשל ולכן זה אסור אפילו אם תנאי חזרה

**בטעם היתר גרו"ק ובטעם שזה מועיל למחזי כמבשל**

ב]והנה באמת צ"ב לרשב"א שגם באינה גרו"ק האיסור מצד מחזי כמבשל דהינו שגם בתור המשך הבישול יש בזה מחזי כמבשל א"כ למה בגרו"ק מותר להחזיר אם תנאי חזרה הרי חזינן שגם בהמשך הבישול יש בזה מחזי כמבשל והניחא לגבי שמא יחתה כל שזה אש יותר נמוכה יש בזה פחות חשש חיתוי וכל שזה המשך הבישול יש בזה פחות חשש חיתוי אמנם לגבי מחזי כמבשל עד כמה שיש מחזי כמבשל גם בהמשך למה בצירוף לגרו"ק זה עדיף

והנה בעיקר דין גרו"ק מצאנו בזה לכאורא כמה ביאורים בראשונים א. ברמב"ם פ"ג משבת ה"ד מבואר שכל הדברים המוזכרים בגמ' זה מצד שזה אש נמוכה והסיח דעתו מהתבשיל ובפשוטו הכונה שכיון שזה אש נמוכה שזה לא ראוי כל כך לבישול ממילא ההנחה בכזו אש יש בזה היסח הדעת מהתבשיל וממילא הוא לא יבוא לחתות או שכונתו שמראה שמסיח דעתו מהתבשיל ב. וברמ"ך הובא בכס"מ ה"ד וכן בהשגותיו בה"י מבואר שטעם ההיתר כי יש כאן היכר שלא יבוא לחתות ולכן נקט שגם בתנור מועיל גרו"ק דלמעשה כיון שעשה גרו"ק יש לו היכר שלא יבוא לחתות וע"ש בהי"א שכתב שלגבי מגיס לא עוזר מה שזה גרו"ק כיון שבקדירה אין שום היכר ג. אמנם ברמב"ן וברשב"א ל"ו: מבואר שכיון שהניח על כזו אש חלשה ולא דאג להרבות אותה סימן שהוא לא מקפיד על חום האש ואין חשש שיבוא לחתות ועל דרך זה הוא בר"ן אלא שהוסיף שזה רק מצד שעשה היכר באש שהיא לא גבוהה לכן רק בזה מועיל שחזינן שלא מקפיד על חום האש ד. ובריטב"א ל"ו: ל"ז. ביאר שכיון שמניח על אש נמוכה מראה שלא מקפיד על חמימות התבשיל וממילא אין חשש שיבוא לחתות

והנה לדעת הריטב"א יש לבאר שמאותו טעם שאין חשש חיתוי כיון שהוא לא מקפיד על חמימות התבשיל ממילא גם אין כאן מחזי כמבשל דהרי מבואר בראשונים מ: שבמקום שאין הדרך לבשל אלא לחמם אין בזה מחזי כמבשל דזה נראה שרק מניח למטרת חימום א"כ מאותו טעם שאין בזה חשש חיתוי דניכר שלא מקפיד על חמימות התבשיל לכן זה גם סיבה שזה לא נראה שמניח לבשל וכן לראשונים שזה מראה שאין דעתו על גודל האש ולכן לא יבוא לחתות ממילא יתכן שמאותו טעם זה מראה שאין דעתו אלא על חימום הדבר ולא על בישולו ומה שהוסיפו שאין כאן חשש חיתוי מצד שעדין יש לחוש שיחתה כדי לחממו וכתבו שגם ביחס לזה אין כאן חשש

אמנם לדעת הרמ"ך שזה רק סברא ביחס לאש שיש לו תזכורת שלא יבוא לחתות א"כ לכאורא אין שום סברא שלגבי מחזי כמבשל זה סיבה שלא יהיה בזה מחזי כמבשל ובהכרח שנקט שכל הדין איסור חזרה באינה גרו"ק שזה המשך הנתינה זה רק אסור מצד שמא יחתה ולכן כל שאין בזה שמא יחתה אין סיבה לאסור וכן לדעת הרמב"ם שזה מצד שהסיח דעתו מהתבשיל לכאורא זה רק סברא ביחס לחיתוי אמנם אפשר לדחוק שכל שאדם מניח בצורה שמסיח דעתו שהדבר יצא טוב זה עצמו מראה שזה רק מונח למטרת חימום ולא למטרת בישול

והנה עיין רשב"א י"ח: שהקשה אם יש איסור מגיס גם לאחר שהגיס פעם אחת א"כ מה עוזר גרו"ק הרי עדין יש חשש שיגיס והנה צ"ע לנ"ל שכל שמראה שלא מקפיד על האש מונח בזה שאין דעתו על בישול הדבר א"כ זה גם סיבה שאין כאן חשש מגיס דהרי הצורה שהני מראה שזה לא למטרת בישול ויתכן שכלפי מחזי כמבשל זה סיבה אבל כלפי חשש אמיתי זה לא סיבה ויתכן עוד שכיון שזה לא מבושל בזה ודאי דעתו על הבישול ולא שיך לומר שמסיח דעתו ובאמת עיין חת"ס שכתב שלדעת הרמב"ם שזה מצד שמסיח דעתו מהתבשיל זה רק שייך במבושל כמאכל בן דורסאי אבל כל שזה אינו מבושל ודאי לא מסיח דעתו ולפ"ז דעתו כרבינו יונה שבאינו מבושל כמאכל בן דורסאי אסור אפילו בגרו"ק אמנם הב"י נקט בדעת הרמב"ם שמותר כה"ג

**הנפק"מ שיש לדון האם זה שמא יחתה או מחזי כמבשל**

ג] והנה למתבאר איכא שני דרכים באיסור חזרה האם זה מצד מחזי כמבשל או מצד שמא יחתה ונפק"מ בגדר הדין גרו"ק האם זה סברא ביחס לחשש חיתוי או שזה גם סברא ביחס למחזי כמבשל והנה יש לדון בזה כמה נפק"מ וכדלקמן

א. עיין בבה"ל ריש סימן רנ"ג שכתב לדון דבקש וגבבה מותר גם בזמן שיש בזה אש בוערת מצד שאז אין חשש שיחתה ולאחר שיכבה אין מה לחתות דאין בזה גחלת ולנ"ל כל זה סברא ביחס לחשש חיתוי אבל עד כמה דנימא שבחזרה באינה גרו"ק יש בזה חשש מיוחד של מחזי כמבשל א"כ כל שזה אש גדולה אפילו שאין חשש חיתוי אבל יש בזה חשש של מחזי כמבשל ובר"ת בספר הישר מבואר שגם כשזה בוער מותר להחזיר וא"ש לשיטתו שזה אסור מצד שמא יחתה אמנם יש לדון שלהניח על דבר שעומד להיכבות מוכח שאין דעתו לבשל וכל המחזי כמבשל זה מצד שנראה שכונתו לבשל

ועיין אגר"מ או"ח סימן צ"ג שכתב לדון שבגז לא שייך שמא יחתה כיון שזה כמו להביא עצים חדשים עוד כתב שכאן שלא קורה שינוי באש לא שייך בזה שמא יחתה ולנ"ל אם נימא דהחומר בחזרה אם תנאי חזרה רק מצד שמא יחתה א"כ יש מקום לסברות הנ"ל אבל אם נימא שיש בזה חומר מצד מחזי כמבשל א"כ לגבי זה וודאי שיש כאן סברא של מחזי כמבשל וכן לענין פלטה חשמלית שאין בה אפשרות חיתוי דגם אם נימא שאין סיבה לאסור מצד שמא יחתה אבל עדין יאסר מצד מחזי כמבשל

ב. מצאנו בגמ' י"ח: היתר של טוח בטיט וקדירה חיתא לענין שהיה והנה יש לדון האם זה סברא גם לענין חזרה והנה לראשונים שיש בזה סברא של מחזי כמבשל בזה ודאי שיהיה אסור דאפילו שאין חשש חיתוי אבל זה מחזי כמבשל אמנם גם אם זה מצד חשש חיתוי יתכן כיון שמצאנו שבחזרה יש חשש חיתוי יותר מאשר שהיה א"כ יתכן שלגבי זה לא מועיל ההיתרים הנ"ל וכן נקט החזו"א ל"ח סק"ב

ג. עיין בה"ל סוף סימן רנ"ג דהביא אחרונים שדנו שיועיל אמירה לעכו"ם לגבי איסור חזרה בשבת ועיין חזו"א ל"ז כ"א שהקשה שכיון שהאיסור מצד שמא יחתה א"כ מה זה משנה מי עושה את זה שכל שיש ברשותו דבר שמוטל עליו ויש בזה חשש חיתוי ממילא זה צריך להאסר אמנם כל זה אם נימא דהאיסור מצד שמא יחתה אבל אם נימא דהאיסור מצד מחזי כמבשל א"כ ודאי שיש כאן הקולא דשבות דשבות במקום צורך גדול וא נימא שבאינה גרו"ק יש גם חשש חיתוי א"כ שם זה יאסר ובגרו"ק יהיה מותר על ידי עכו"ם

ד. עיין סימן רנ"ג במג"א סקמ"ג דדיק מהרמ"א שאסור לתת קדירה על התנור במקום שהעכו"ם ידליק אחרי זה הא וביאר הטעם מצד שיש כאן חשש חיתוי מתי שיודלק האש ובפשוטו לשיטות שזה אסור רק מצד מחזי כמבשל לא מצאנו שגם על הדין של אחד נותן את המים ואחד מביא את האש שיש איסור של מחזי כמבשל שרק על בישול גמור מצאנו איסור זה אמנם במג"א [הובא במ"ב שי"ח סקק"ו] מבואר שגם לגבי איסור נולד שאסור לתת על האש דבר שימס יש את האיסור לתת לפני שהעכו"ם מדליק אפילו שזה רק איסור דרבנן אמנם נראה שלא ברירה ליה דבר זה אמנם כאן שזה רק מחזי כבישול גרע וצ"ע

ה.עוד יש לדון נפק"מ בהא דמותר להעביר מכירה לכירה מה הדין אם זה סמוך לאש האם מותר להחזיר מזה לאש גמורה והנה יסוד ההיתר שם כי אין זה מקום בישול והנה אם זה רק היתר מצד שאין בזה שמא יחתה יתכן אבל שכל שנותן ממצב זה הוא לא בגדר נתינה בתחילה ואין בזה חשש חיתוי אבל אם נימא שיסוד האיסור מצד שזה מחזי כמבשל א"כ כיון שבתחילה זה מונח שזה לא נראה כבישול ועכשיו זה נראה כבישול אין שום סיבה להתיר ובחזו"א ל"ז סקי"א כתב לאיסור שנקט שכל שזה מונח במצב שאין על זה חשש חיתוי כגו על קדירה מלאה להניח במקום שיש יותר חשש חיתוי זה גם בגדר נתינה בתחילה אמנם עיין רבינו ירוחם חלקו הובא בב"י סימן רנ"ז לגבי מיחם על גבי מיחם שכתב להעביר ממיחם על גבי מיחם למיחם שעל גבי האש אסור רק מצד בישול ומבואר שמצד חזרה אין בזה איסור

ו. עוד יש לדון נפק"מ אם חום התנור הוא יד סולדת והתבשיל לא יכול להגיע לידי יד סולדת דהגר"ז נקט שאסור והמ"ב סקס"ז ס"ח נקט שמותר ולכאורא אם האיסור מצד שמא יחתה גם כאן שייך שמא יחתה אבל אם האיסור מצד מחזי כמבשל כל שזה לא יכול להגיע לידי חום של יד סולדת לא שייך בזה מחזי כמבשל

### בדין מצטמק ורע לו בחזרה באינה גרו"ק

ד]והנה הראשונים דנו האם במצטמק ורע לו יש איסור חזרה ורוב הראשונים נקטו שיש איסור ועיין רשב"א שפשיטא ליה שלא שייך שמא יחתה במצטמק ורע לו ולכן ודאי ששהיה מותר לב"ה ובכל אופן חזרה אסר מצד מחזי כמבשל אמנם לראשונים שהכל מצד שמא יחתה צריך לומר שגם כה"ג יש חשש חיתוי אמנם עיין שיטה לר"ן ל"ח. שכתב שמותר חזרה במצטמק ורע לו באינה גרו"ק והנה יש לדון האם מותר גם נתינה בתחילה והנה אם נימא שבתנאי חזרה אין מחזי כמבשל גם באינה גרו"ק זה רק אסור מצד שמא יחתה א"כ יש מקום לומר שכל סברת השיטה לר"ן שאין האיסור של שמא יחתה אבל מחזי כמבשל יש בז ולכן נתינה בתחילה ודאי אסור אמנם הריטב"א שנקט שגם חזרה באינה גרו"ק אסור מצד מחזי כמבשל והתיר כנ"ל ל"ז: הוסיף שזה גם לא מחזי כמבשל ולכאורא לדבריו מותר גם נתינה בתחילה ואולי בזה חמיר שחוששים גם למחזי כמבשל שכל שזה קר ומתחמם יש בזה ודאי מחזי כמבשל

והנה התוס' והראשונים הוכיחו לאסור חזרה דהגמ' דנה האם מחזירים בשבת ומוכיחה מהא דהחזירו מים בשבת וכתבו הראשונים שאם נימא שבמצטמק ורע לו מותר אפילו באינה גרו"ק א"כ איך הגמ' מוכיחה לשאר דברים אמנם לנ"ל יש לישב דבצד הגמ' שאסור אפילו בשבת באינה גרו"ק זה מצד מחזי כמבשל ובזה הוא גם במצטמק ורע לו אמנם לאחר שהגמ' מסיקה שמותר דהינו שבתור המשך אין מחזי כמבשל וכל האיסור באינה גרו"ק מצד שמא יחתה א"כ אין לאסור במצטמק ורע לו ולפ"ז גם אין להוכיח מב"ש לב"ה שלדבריהם שגוזרים אטו גרו"ק ה"ה גוזרים אטו מצטמק ויפה לו אבל לב"ה באמת יתכן שזה מותר

**מה המחזי כמבשל מעשה ההנחה או המציאות שזה מתחמם**

ה] והנה יש לדון בעבר והחזיר בשבת האם יש חיוב להוריד או לא ועיין חזו"א ל"ז כ"ז שנקט בפשיטות שיש חיוב להוריד כיון שיש חשש חיתוי ודימה לשהיה דמבואר ברשב"א ל"ה: ובמג"א סק"ג שיש חיוב להוריד מהאש דהמצב זהו האיסור אמנם לשיטות שהאיסור מצד מחזי כמבשל יש לדון האם אסרו רק את מעשה ההנחה וכל שכבר הניח עבר על האיסור או שגדר האיסור שהחשיבו את מה שזה מתחמם כאילו זה מתבשל וא"כ וודאי צריך להוריד דהחימום שנעשה זה כמו הבישול האסור וכמו שנותן את הקדירה צריך להוריד קודם שהתבשל ה"ה כאן והנה משמע בגמ' ל"ח. לענין החזיר בשבת שכל שזה התחמם זה נאסר מצד מעשה שבת כמבואר ברמ"א ס"א בשם ההגהות אשרי ולכאורא מבואר שעצם מה שזה מתחמם הוא בכלל האיסור דאל"כ הרי לאחרי שהניח זה עדין לא נאסר ומותר להשאיר את זה אם לא שנדחוק שכל הנאה שקראה מהאיסור שנעשה בתחילה זה גם בכלל מעשה שבת והוא חידוש

ובפשוטו נחלוק בזה הראשונים דעיין בגמ' מ: דמבואר דמותר להשים מים כנגד המדורה להפשיר ונקט הרמב"ן שזה אפילו במקום שיכול להגיע ליד סולדת כיון שמוריד לפני שזה מגיע לידי יד סולדת וכתב שכה"ג מותר גם על התנור והרשב"א ושאר הראשונים חלקו עליו וכתבו שכה"ג ודאי אסור מצד מחזי כמבשל ובפשוטו יסוד מחלוקתם בנ"ל דהרמב"ן נקט שגדר האיסור מחזי כמבשל דמה שזה מתחמם זה כמעשה בישול וכמו שבדבר לא מבושל אין כאן איסור מצד בישול ה"ה בגדרי מחזי כמבשל אמנם הרשב"א למד שאסרו את עיקר מעשה ההנחה וממילא אפילו שדעתו להוריד קודם שזה יתחמם יש כאן האיסור דמחזי כמבשל ולכאורא לאחר שכבר הניח לרמב"ן ודאי יתחיב להוריד אמנם לרשב"א אין חיוב להוריד אמנם יתכן שהרשב"א ודאי מודה לסברת הרמב"ן אלא שס"ל שגם אסרו את עצם מעשה החזרה אמנם מהיכי תיתי לומר שיש כאן שני גדרים של איסור [ולכאורא להניח במקום שאחרי זה העכו"ם ידליק אין סיבה לאסור כיון שנאסר רק מעשה החזרה ואת זה רק העכו"ם עושה]

והנה בר"ן במשנה ביאר שלב"ש שיש איסור שביתת כלים אסור גם במניח בער"ש וזה מתחמם בשבת חזינן שהאיסור גם מה שזה מתחמם שמדרבנן זה כבישול דאם כל האיסור רק מעשה ההנחה הרי כאן מניח מערב שבת אמנם יש מקום לומר שלב"ה שאין איסור מצד הכלי אלא רק מצד האדם בזה אין לאסור מצד שנראה כמבשל אלא ברגע ההנחה אבל לב"ש שיש איסור מצד הכלי ממילא זה סיבה לאסור גם לאחר שזה מונח על האש שמה שזה מתחמם זה נראה כעובר על שביתת כלים אמנם כיון שכל דין ב"ש זה דרבנן יש כאן חידוש שגם על זה יש מחזי

ולכאורא נפק"מ במניח לפני סוף השבת שזה לא יכול להספיק להתחמם בשבת ולהגיע ליד סולדת האם יש איסור חזרה ולכאורא לרמב"ן ודאי אין סיבה לאסור דהרי האיסור מה שזה מתחמם ליד סולדת והרי זה יעשה לאחר שבת אמנם לרשב"א שהאיסור הוא מעשה ההנחה א"כ גם כאן זה צריך להאסר אמנם יתכן שכל מה שמחזי כמבשל אם מניח בצורה שעד כמה שזה יתחמם יש כאן איסור אבל כאן שזה יתחמם לאחר שבת זה לא סיבה לאסור אמנם אין זה מוכרח דיתכן שכיון שאסרו את מעשה ההנחה על התנור א"כ גם כאן יש את הדבר האסור

**בביאור שיטת רש"י**

ו] עיין רש"י במתניתין שכתב בטעם שלב"ש אין מחזירין מצד מחזי כמבשל ובשער הציון הביא מקור מרש"י גם לב"ה שהאיסור מצד מחזי כמבשל ועיין מהר"ם שכתב לדון שרק לב"ש שאסור להחזיר שייך לומר שהאיסור מצד מחזי כמבשל אבל לב"ה שלהחזיר מותר בהכרח שאין איסור של מחזי כמבשל ומה שאסור נתינה בתחילה זה מצד שמא יחתה דהינו שנקט שאין סברא שבתור המשך השהיה אין בזה מחזי כמבשל והנה יש בדבריו חידוש שכיון שלב"ה מוכרח דיש חשש חיתוי בגרו"ק א"כ למה לא לבאר שזה גם הסיבה לב"ש שאסור אפילו אם תנאי חזרה

אמנם לכאורא יש להוכיח מרש"י דלא כמהר"ם דהנה רש"י בדין איסור שהיה לב"ש באינה גרו"ק בחמין כתב שני טעמים או מצד מחזי כמבשל או מצד שמא יחתה וצ"ע למה לגבי האיסור חזרה בגרו"ק לא כתב שני טעמים אלא בהכרח דשם ששהיה מותר נקט שאין סיבה להחמיר בחזרה אלא מצד מחזי כמבשל ורק כאן שגם שהיה אסור יש לבאר גם החזרה מצד שמא יחתה ולפ"ז לב"ה שמותר שהיה ורק חזרה אסור בהכרח שזה מצד מחזי כמבשל וכמבואר בשער הציון

עוד יש להוכיח מרש"י דהנה הצל"ח ל"ז. בד"ה ואם דייק מרש"י דכל מה שב"ש חולקים זה רק לענין גפת ועצים אבל לענין קש וגבבה הם מדים לב"ה שמותר להחזיר דרש"י ל"ו: ל"ז. ביאר שב"ש חולקים בגפת ועצים ולא ביאר כתחילת המשנה בקש וגבבה הרי מפורש שגם לב"ש יש דברים שמותר להחזיר ואסור להניח בתחילה בשבת כמו לב"ה דהינו אפילו שיש מחזי כמבשל בנתינה בתחילה בכל אופן בתנאי חזרה זה יותר קל

עוד שמעתי להוכיח דהנה הרשב"א כתב שלב"ה אפילו לתנא דמתניתין זה וודאי שמצטמק ורע לו מותר להשהות וביאר הטעם שרק לב"ש שגוזרים גרו"ק אטו אינה גרו"ק ה"ה גוזרים מצטמק ורע לו אטו מצטמק ויפה לו אבל לב"ה אין שום סיבה לאסור אמנם לענין חזרה במצטמק ורע לו באינה גרו"ק נקטו כמעט כל הראשונים לאסור ובהכרח טעם החילוק מצד ששם יש מחזי כמבשל והנה שיטת רש"י ל"ז: בתחילת העמוד כמו שביאר הרשב"א שלב"ה מותר מצטמק ורע לו ולפ"ז אם ס"ל לאסור מצטמק ורע לו באינה גרו"ק בהכרח מצד מחזי כמבשל