9. בדין הדלקת נר חנוכה בדירתו כשאצלו זה לא חנוכה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

#### שיעור מורינו הרב הגר"מ קאופמן שליט"א – ליל שב"ק וישב תשפ"ג

# האם אדם יכול לצאת בהדלקה שבביתו כשאצלו זה לא זמן ההדלקה

### ביאור הסברא שיכול לצאת

א] מבואר בגמ' שיש חיוב בחנוכה להדליק נרות במשך שמונה ימים כפי הגדרים המבוארים בחז"ל ומבואר בגמ' שזמן ההדלקה משתשקע החמה עד שתכלה רגל מהשוק וכתבו הראשונים שזה כשיעור חצי שעה ונחלקו הראשונים האם זה שקיעת החמה או צאת הככוכבים וכתב המ"ב שראוי להחמיר שזה ידלק עד חצי שעה לאחר צאת הכוכבים.

והנה ברמב"ם מבואר שלא יקדים אמנם הבה"ל הביא מהרשב"א שאם מקדים קצת קודם זמן ההדלקה זה מועיל וכמו בער"ש שמדליקים קודם ואין שם תקנה מיוחדת אמנם אם מדליק הרבה זמן קודם ודאי שזה לא מועיל אמנם הביא מהאורחות חיים שאם מדליק מפלג המנחה זה טוב לשיטת ר"י שזה כלילה אמנם נקט המ"ב דבפשוטו צריך שידלק בלילה משך חצי שעה דהיינו שזמן קיום המצוה זה משקיעת החמה ורק ביחס למעשה ההדלקה אפשר לעשות קודם וגם לחולקים מ"מ זה ודאי שאי אפשר להדליק קודם פלג המנחה.

והנה מבואר בגמ' שר' זירא אמר שהוא לא מדליק נר חנוכה כיון שמדליקים עליו בתוך ביתו דהיינו שאפילו שהוא נסע לתקופה יותר מל' יום מביתו אבל כל שאשתו בביתו זה נחשב שעדין ביתו שם ויוצא בהדלקת אשתו ובפשוטו ה"ה אם ישלח מישהו להדליק שם בשבילו זה יעזור כיון שזה מגדיר שהמקום הוא ביתו ויכול לצאת גם בהדלקה שלו.

והנה יש מקומות בעולם שהבדלי השעות בין אחד לשני הוא גדול ומתי שבא"י שקיעת החמה באמריקה זה אמצע היום והנה זה ודאי שמי שגר באמריקה והגיע לא"י לא יכול לשלוח שליח להדליק בביתו באמריקה בזמן ההדלקה שבא"י שודאי שצריך שבמקום ההדלקה זה יהיה חנוכה וכל דשם זה לא זמן הדלקה ודאי שלא יוצא בזה ידי חובתו ולא רק מצד שרגא בטיהרא מאי מהני וכגון במקום שזה הבדל של יותר משתים עשרה שעות דשם זה עדין סוף הלילה.

אמנם יש לדון אם אדם שגר בא"י ונסע לאמריקה וכשמדליקים בביתו כשזה זמן ההדלקה בא"י אצלו זה עדין לא חנוכה ואין זה זמן הדלקה האם כה"ג יכול לצאת בהדלקת אשתו ובני ביתו ויש לדון בזה בשני אופנים אופן אחד שרוצה לצאת בהדלקת בני ביתו אופן שני ששולח שליח להדליק מיוחד בשבילו וכן יש לדון היום שאפשר בשלט רחוק לעשות פעולות מרחוק האם יכול בעצמו להדליק נר חנוכה בביתו בא"י כשהוא באמריקה.

והנה מסברא פשוטה כמו שלא יכול לאכול מצה באותו זמן כיון שאצלו זה לא פסח ולא יכול לקחת לולב ממילא לא יכול לצאת בהדלקת נר חנוכה שהרי זמן חיובו זה מתי שאצלו זה חנוכה והדלקה שנעשה קודם חנוכה כלפיו זה כלום.

אמנם יש שדנו שזה יעזור ויש לדון בזה בכמה אופנים. או שיסוד החיוב בהדלקת נר חנוכה זה לא שבתאריך כ"ה כסליו חל על האדם דין להדליק נר חנוכה אלא חובת האדם שיתיחס אליו הדלקה של כ"ה כסליו וחיוב זה הוא גם קודם חנוכה וכיון שמתיחס אליו הדלקה של חנוכה הוא יוצא בזה ידי חובתו והסברא בזה שהדין הדלקה בחנוכה זה לא מצד קדושה של היום אלא מצד שאז נעשה הנס ולכן חובת כל אדם לעשות פרסום הנס בכ"ה כסליו וכיון שזה פרסום של כ"ה זה מועיל.

[ודוגמא לדבר דמסתבר שגם מי שנמצא בערב פסח במקום שזה קודם חצות אפשר להקריב בשבילו קרבן פסח אם יגיע לזמן אכילה מצד שהגדר הוא שכל יהודי חייב להקריב קרבן פסח מתי שחצות בירושלים] והדבר מאוד מחודש שאין התאריך של חנוכה מחייב הדלקה.

ויש שדנו שיסוד דין הדלקה זה על ביתו של אדם שאדם חייב שכאשר בביתו חנוכה יהיה שם נר דולק ולכן אין זה תלוי מתי שאצלו זה חנוכה אלא מתי שבביתו זה חנוכה. והנה אף אדם שיש לו שני בתים מספיק להדליק בבית אחד, אך זה הגבלה בחיוב שלא חייב להעמיד פרסום בכל בית אבל יסוד החיוב זה חובת בית וכמו למ"ד שטלית זה חובת מנא שגם אדם שעכשיו אצלו זה לילה ויש לו טלית במקום שזה יום דבפשוטו זה מתחייב בציצית.

והנה לפ"ז יצא דבר מחודש שאדם זה מותר בהספד ועל הניסים הוא לא יכול לומר אבל את חובת הדלקת נר חנוכה הוא יכול לצאת ולפ"ז לכאורה יוכל גם לשלוח מישהו שידליק בשבילו וכן הוא עצמו יוכל להדליק בשלט רחוק וכנ"ל והדברים מאוד מחודשים [ויש לדון שלפ"ז זה לא הזמן גרמא וכמו בספירת העומר דיש דעות שזה לא הז"ג ואכמ"ל].

אמנם יש מקום לומר שזה ודאי לא שייך לומר שיש עליו חיוב הדלקה קודם שהגיע חנוכה דכל החיוב חל עליו בחנוכה רק כיון דיסוד החיוב בנר חנוכה זה איש וביתו שאחד מדליק וכולם יוצאים ממילא שם החיוב הוא שאדם בחנוכה יהיה לו הדלקה של חנוכה וממילא כיון שההדלקה הזו יש לה שם הדלקת חנוכה שהרי בני ביתו חייבים אז בהדלקה ממילא הוא גם יכול לצאת בזה ידי חובתו ואין לו חיוב יותר מזה.

וכמו שדנו לענין קטן שהגדיל בחנוכה שבכל אופן יוצא בהדלקת אביו שהיתה כשהיה קטן אפילו שאז הוא לא היה חייב כיון שכשמגיע חנוכה אצלו יש לו מעשה הדלקה וכעין סברת הגר"ח שקרבן פסח שהוקרב לקטן יצא ידי חובתו אפילו שהחיוב חל עליו רק בגדלותו אבל יוצא בהקרבה שנעשתה בקטנותו.

והנה לביאור זה וודאי שהוא לא יכול לשלוח שליח להדליק או להדליק בשלט רחוק שכיון שאצלו זה לא חנוכה אין לזה שם מעשה הדלקה ורק אם הדלקה תעשה דרך מי שחייב זה נחשב שיש לו הדלקה זו וממילא בבא זמן החיוב הוא יוצא בזה ידי חובתו.

והנה יש נידון במי שאכל מצה ואחרי זה עבר את קו התאריך ונהיה אצלו שוב ליל הסדר האם חייב עוד הפעם במצוה ולנ"ל אפילו אם בשאר מצוות הוא חייב לחזור ולעשות שהרי בט"ו זה לא אכל מצה אמנם בחנוכה לא יצטרך להדליק דשם יסוד הדין שיהיה לו הדלקה של חנוכה והרי יש לו הדלקה של חנוכה.

והנה הדברים מאוד מחודשים ובפשוטו ודאי שחובת הדלקת נר חנוכה זה ככל המצות שיש להם זמן וכל חיוב חל בזמן המצוה וכל שבזמן המצוה הוא עדין לא חייב לא שייך שיצא בזה ידי חובתו ולכן כל שמגיע אצלו חנוכה אין לו נר חנוכה והוא לא יוצא ידי חובתו וזה גרע מקטן דשם זה הדלקה של חנוכה גם כלפיו רק שהוא לא היה חייב אבל כאן אצלו זה לא היה חנוכה ולא שייך שבמעשה זה יקיים את מצותו.

### ביאור הנידון במקרה שהנר ימשיך לדלוק כשאצלו זה זמן חיוב

ב] והנה זה ודאי שאם יחכו בזמן שאצלו זה חנוכה וידליקו בא"י בצורה שיהיה פרסום הנס ודאי שיצא ידי חובתו אמנם יש לדון בגוונא שכשידליקו אצלו עדין לא יהיה חנוכה אך הנרות ימשיכו לדלוק בזמן שאצלו זה כבר נהיה חנוכה האם יצא בזה ידי חובתו [ובפשוטו אם זה מועיל, גם אם יהיה באמצע זמן שלא יכול להועיל לא לו ולא להם זה לא מפקיע את שם ההדלקה וכמו בכל ער"ש שמדליקים קודם הזמן וצריך חצי שעה לאחר הלילה].

ויש לזה קצת משמעות שהרי בגמ' מבואר שמועיל מה שמדליקים בתוך ביתו והרי כל שיש מרחק ביניהם תמיד יש הבדל בזמן שקיעת החמה ולא הוזכר שצריך להקפיד להדליק בזמן שאצלו זה כבר שקיעת החמה ולדעת הרשב"א אפשר להקדים אמנם אם נימא דדעת הרמב"ם שאין להקדים א"כ איך כאן זה מועיל אלא בהכרח כנ"ל.

[והנה אין לדון שבמקרה שהם מדליקים יותר מאוחר שכיון שהזמן שנגמר רגל מהשוק אצל מי שמדליקים בביתו זה יותר מוקדם ממילא אין לו חצי שעה שזה ודאי שגדר הדין שהוא חייב כל הלילה והמושג תכלה רגל מהשוק זה בתור שחסר במציאות הפרסום ומסתבר שודאי שהוא נחשב בר חיובא להוציא מישהו שאצלו זה עדין זמן הדלקה כגון אדם שנסע למקום שהתכלה רגל מהשוק יותר מאוחר והוא לא דר שם].

ויסוד הספק הוא בגדר מצות הדלקת נר חנוכה שאם יסוד החיוב זה מעשה הדלקה שמכוחו הנר דולק א"כ את המצוה הוא צריך לצאת על ידי המעשה הדלקה והרי אז הוא לא היה חייב בנר חנוכה אמנם יתכן שזה ודאי שיסוד הקיום מצוה זה בזה שהנר דולק חצי שעה רק שזה צריך להעשות על ידי מעשה הדלקה ויתכן שכאן כיון שאצלם זה הרי חנוכה וזה קיום של נר חנוכה ודאי שיש כאן מעשה הדלקה שמכוחו הנר דולק.

ויתכן יותר שגם אם ידליקו בשבילו במיוחד מ"מ כיון שבמקום ההדלקה זה חנוכה וחשיב מעשה הדלקה ממילא גם בשבילו זה יכול להועיל במה שזה ידלק כשיגיע הזמן שאצלו זה חנוכה ויתכן שזה כמו שאפשר להדליק קודם שקיעת החמה אפילו שזה עדין לא זמן החיוב כלל רק משקיעת החמה בכל אופן זה כבר זמן שיכול להחשב מעשה הדלקה שמכוחו בהדלקה שאחר כך הוא מקיים את חובתו וה"ה כאן.

ויתכן שגם אם נימא שאי אפשר להדליק קודם הזמן [חוץ מער"ש] הכוונה שאין לזה שם מעשה הדלקה אבל כל שמדליק במקום שזה זמן ההדלקה חשיב מעשה הדלקה שמכוחו אפשר לקיים המצוה [אמנם מסתבר שבזה אם יכבה קודם זמן ההדלקה אצלו ודאי יהיה כבתה זקוק לה] ונבאר הדברים בס"ד.

### בביאור הדין כבתה אין זקוק לה

ג] והנה נחלקו אמוראים בנר חנוכה אם כבתה זקוק לה או אין זקוק לה ובפשוטו יסוד מחלוקתם שלמ"ד כבתה אין זקוק לה אין המצוה מעשה ההדלקה אלא המצוה זה מה שיש לו נר דולק חצי שעה ולמ"ד כבתה אין זקוק לה המצוה זה מה שעושה מעשה הדלקה שמכוחו זה ידלק חצי שעה ולכן כל שעשה מעשה הדלקה כזה ממילא לא איכפת לן אם זה יכבה אחרי זה וכן הוא בחי' חת"ס שם.

ועיין מקור חיים לבעל החוות יאיר שלמ"ד כבתה זקוק לה יכול לתת שמן בנר גם לאחר הדלקה וכמו שבבית המקדש היה אפשר לעשות כך ובזה ביאר את לשון השו"ע סימן תרע"ד הדלקה עושה מצוה לפיכך צריך לתת שמן כשיעור שהכונה שצריך שכבר יהיה שמן כשיעור בזמן ההדלקה.

ועיין בית אפרים סימן ס"ג בד"ה ונראה במוסגר דהביא מהב"י שאנן מברכים להדליק נר של חנוכה ובירושלמי איתא שמברכים על מצות הדלקת נר של חנוכה וביאר שהירושלמי ס"ל שכבתה זקוק לה ממילא המצוה זה בזה שזה דולק ולכן מברכים על הדלקת משא"כ לדידן שכבתה אין זקוק לה והמצוה זה רק מעשה הדלקה ממילא מתאים הלשון להדליק.

והנה זה ודאי שיש הלכה שההדלקה תהיה כולה מונחת במעשה הדלקה הראשון אמנם יש מקום לומר שזה ודאי שהמצוה זה מה שמתיחס אליו הדלקה של חצי שעה ובזה מקיים את חיובו רק שכיון שהצורה שמוטל על האדם שיעשה דבר זה הוא דרך מעשה הדלקה שמכוחו זה ידלק חצי שעה לכן זה סברא שכל שמצדו עשה מה שצריך נפטר בזה מחובתו ואפילו שבאמת אם זה נכבה אין לו הדלקה של חצי שעה אבל נפטר מחובתו בזה שהעמיד את מה שהיה צריך.

ויש בזה נפק"מ גדולה כגון אדם שמדליק בצורה שיודע שבתוך החצי שעה הוא יעבור דירה שזה לא יהיה אצלו מקום קיום ההדלקה שאם כל המצוה לעשות מעשה הדלקה לחצי שעה הרי הוא קיים ומה איכפת לן אם אחרי זה הוא כבר לא דר שם שזה לא חסרון בהדלקה אלא במקום ההדלקה אבל אם יסוד החיוב הוא מה שהנר דולק חצי שעה מכוחו א"כ כל שמעמיד הדלקה שלא יהיה לו בזה קיום של חצי שעה אין כאן הדלקת נר חנוכה.

וכן יתכן נפק"מ באדם שהדליק נר חנוכה ומת תוך חצי שעה שיתכן שאפשר לכבות את הנר וכן יש לדון באדם שיודע שודאי יפטר מהמצוה באמצע זמן ההדלקה כגון שייהפך לשוטה או שיעבור את קו התאריך ויהיה תאריך קודם.

ובפשוטו בזה תלוי הנידון הנ"ל שאם הגדר הוא שיש רק חובת מעשה הדלקה ואין שום קיום מצד הגברא בזה שזה דולק א"כ כל שזה נעשה בזמן שהוא פטור לא יצא בזה ידי חובתו אמנם אם נימא שהקיום בזה שזה דולק רק שצריך שזה ייעשה דרך מעשה הדלקה ממילא גם כאן יתכן שיצא ידי חובתו אם יש כאן הדלקה בזמן חיובו [ומסתבר שכל שינוי שהוא לא שלא יהיה הדלקה אלא שמצדו חסר בצורת הקיום זה לא מחסר מראש בעיקר המצוה].

והנה עיין תרוה"ד ק"ב שדן בהדליק בער"ש קודם שקיעת החמה וכבתה האם הוא זקוק לה וכתב מסברא שכיון שעדין לא הגיע זמן המצוה ממילא הוא צריך לחזור ולהדליק וביאר שהכשר מצוה זה גם נחשב שהתחיל המצוה וגם בזה כבתה אין זקוק לה והביא מהגמ' ביבמות ו. שאם אביו אמר שחוט לי בשל לי שהיה שייך בזה עדל"ת [ומשמעות דבריו שרק כאן כי לא יכול להדליק בזמן המצוה].

ועיין סימן תרע"ג בט"ז וכן הביא המ"ב מהמהרש"ל שאם זה כבר קודם שבת צריך לחזור ולהדליק ועיין חמד משה שתמה מה הנידון הרי כיון שקי"ל כבתה אין זקוק לה בהכרח שגדר הדין שהמצוה זה מעשה ההדלקה ואם אפשר להדליק בערב שבת חשיב מעשה מצוה וא"כ מדוע שיצטרך לחזור ולהדליק וגם התרוה"ד דימה להכשר מצוה ולא שעשה כבר את המצוה ועיין בדבריו סימן רס"ט שדימה לפדיון הבן קודם ל' יום שיחול לאחר ל' יום.

ובפשוטו מוכח מזה שזה ודאי שחיוב המצוה הוא שיהיה לו נר דולק חצי שעה רק יש כאן פטור שרבנן פטרו אותו בזה שמצדו העמיד נר שידלק חצי שעה ובזה דנו שכל מה שפטרו אותו זה אם התחיל קיום המצוה אבל אם זה קודם שהתחיל קיום המצוה וודאי שהוא צריך לחזור ולהדליק וגם התרוה"ד דן שמה שעשה את ההכשר מצוה זה גם מצב שהוא סיבה לפוטרו.

### יוכיח כן מכמה פרטים בדיני נר חנוכה

ד] והנה יש להוכיח מכמה פרטים בדיני הדלקת נר חנוכה שבזה שהנרות דולקים הוא מקיים את חיובו:

א. עיין פמ"ג סימן תרע"ג שכתב שמי שכיבה את הנרות במזיד צריך לחזור ולהדליקם וצ"ב הסברא דאפילו שהוא לא בסדר מ"מ הוא כבר יצא ידי חובתו ולנ"ל א"ש שכיון שזה ודאי שיסוד המצוה מתקיים בזה שדולק א"כ אפילו שפטרו אותו כל שזה נכבה אבל כל שכיבה בידים זה לא כך. והנה בדבריו מבואר שלא יברך ומשמע שזה חיוב חדש שחל עליו אמנם יתכן שזה רק מצד שביטל את קיום מצותו.

ובאמת יש משמעויות בכמה דוכתי שכל שהתכונן לכבות לאחר הדלקה לא יצא ידי חובתו דהגמ' אומרת שמילא קערה שמן והקיפה נרות לא יצא ידי חובתו וצ"ע הרי בתחילה הוא כבר יצא ידי חובתו אלא בהכרח כיון שדעתו לכבות הוא לא יוצא ידי חובתו וכן מבואר שאם הדליק במקום אחד ואחרי זה הוציא למקום אחר לא יצא ידי חובתו כי הרואה אומר שהוא הדליק לצרכו וצ"ע הרי בתחילה כבר יצא ידי חובתו ובפשוטו מבואר כפמ"ג הנ"ל אמנם יתכן דכאן גרע שמראש התכונן לכבות אמנם הרי אם לא יכבה בסוף בפשוטו יצא בזה חזינן שחשיב שיש כאן מעשה הדלקה.

ב. עיין מהרש"ל שאפילו שכבתה אין זקוק לה אבל לכתחילה ראוי לחזור ולהדליק וצ"ע דכל החיוב זה מעשה הדלקה ויצא ידי חובתו ומה שייך לחזור ולהדליק אמנם לנ"ל שזה קולא של חז"ל שלא צריך לחזור ולהדליק בזה א"ש שאם רוצה יכול להדליק ולקיים את חיובו ועדין צ"ע.

ג. עיין שו"ת רעק"א תנינא י"ג שדן לגבי מי שלא בירך קודם ההדלקה האם יכול לברך קודם שגמר כל הדלקתו וכתב לדון מג' טעמים שיכול לברך א. שמברכים על ההידור ב. שדעת האו"ז שאפשר לברך גם אם זה לא עובר לעשייתו ג. שזה כמו ציצית ותפילין שאפשר לברך גם אחרי שלבש כיון שיש בזה שיהוי מצוה והוסיף אפילו שכבתה אין זקוק לה אבל מבואר ברא"ש שזה נחשב מצוה שיש בה שיהוי לגבי נוסח הברכה ועיין במגיה שם שהביא כן מספר הפרדס שכל שהנרות דולקים אפשר לברך.

והנה בנט"י אין לברך כל שידיו נטולות ובמעקה אין לברך כל שיש המעקה אלא בהכרח הכונה שכאן יש המשך של קיום המצוה מצידו ולכן יכול לברך ונראה שאם שלח שליח לברך והמשלח מת לאחר ההדלקה כה"ג השליח לא יוכל לברך שלא חשיב שיש כאן קיום כלל וכנ"ל [אמנם עיין תוס' רי"ד פסחים ז. שנקט שחנוכה זה נחשב מצוה שאין בה שיהוי אפילו שאסור לכבותה ומשמע שאין קיום מצוה בזה שזה דולק ואולי כיון שלא צריך את זה זה מספיק סיבה ביחס לברכה וצ"ע].

ד. עיין ב"ח סוף סימן תרע"ו שהביא משו"ת מהר"ח או"ז שאם שולח שליח להדליק השליח לא יכול לברך אא"כ המשלח נמצא שם ויוצא מברכתו והנה הוא ס"ל שגם שליח בקידושין לא מברך אמנם אנן קי"ל שמברך וצ"ב למה כאן זה אחרת ועיין יד אפרים סימן תל"ב שביאר שכמו ששליח שמניח תפילין לחברו אינו מברך אלא המניח כך גם כאן וצ"ב דשם גם את מעשה המצוה מה שמונח על ידו הוא עושה אבל כאן המצוה זה מעשה הדלקה ואת זה השליח עושה ומבואר כנ"ל שיסוד המצוה זה המציאות מה שיש לו נר דולק והנה עדין צ"ע מקביעת מזוזה שהשליח מברך ואולי כאן זה עדיף כיון שהשמן צריך להיות שלו זה יותר נחשב כקיום שלו וצ"ע.

ויש להוסיף דבמאירי ורבינו דוד בפסחים ז. דנו לגבי נוסח הברכה שכאן לא צריך שליחות אלא כל שמדליק נר שלו בשבילו יוצא ידי חובתו והנה אם המצוה זה מעשה הדלקה צ"ע שזה יעזור ומבואר שהמצוה מה שנר שלו דולק וככל הנ"ל.

ה. עיין רמב"ם שכתב שנר חנוכה אין מקדימין ובפשוטו הביאור שכיון שזמן ההדלקה זה משתשקע החמה ממילא אם מדליק קודם זה עדין לא זמן המצוה ולא יוצא ידי חובתו אמנם עיין רשב"א שאפשר להקדים קצת כיון שניכר שזה לשם הדלקת נר חנוכה והוכיח מכל ערב שבת שלא הוזכר שזה היתר מיוחד ועיין מ"ב שנקט שכן הוא גם דעת הרמב"ם.

והנה אם המצוה זה רק מעשה ההדלקה צ"ע שכיון שיש זמן מהיכי תיתי שיהיה אפשר לעשות קודם הזמן אלא בהכרח שקיום המצוה זה מה שהוא דולק בזמן ההדלקה ובאמת זה צריך לדלוק חצי שעה לאחר שקיעת החמה והמעשה הוא רק צורה להעמיד נר ולכן כל שזה ניכר שזה לצורך הדלקה זה מועיל.

ולאחר כל הנ"ל שיש קיום מצוה בזה שהנר דולק ורק שצריך שזה יעשה דרך מעשה הדלקה. השתא נהדר לדידן דאפשר שודאי מה שהם הדליקו עליו לשם נר חנוכה זה מעשה הדלקה וכל שזה דולק בזמן שאצלו זה חנוכה הוא יוצא ידי חובתו והנה זה ודאי שאם זה יכבה יהיה כאן כבתה זקוק לה וכמו בערב שבת אמנם אם זה ידלק בזמן החיוב הוא יצא ידי חובה ויש לדון לדעת התרוה"ד שבערב שבת גם כבתה זקוק לה האם גם כאן זה יהיה כך וצ"ע בזה.

ולכתחילה ודאי מן הראוי להדליק במקום שנמצא ולשמוע הברכה ממישהו אחר או לכוון שלא לצאת בהדלקה של ביתו ובפשוטו במקום שיש ספק האם יכול לצאת בשל ביתו וודאי יכול לברך.

### הנדון הנ"ל בהדלקת נר שבת

ה] והנה העירו שכל הנידון הנ"ל שייך גם בכל הדלקת נרות שבת שהדין שמועיל שמדליקים עליו בביתו, בגוונא שכשהנר דולק אצלו זה כלל לא שבת האם זה מועיל ובזה ודאי מסתבר שלא מועיל שבזה ודאי יסוד המצוה הוא מה שיש נר שמכבד את השבת ויש לדון כנ"ל האם מתי שמשאירים שזה ידלק הרבה זמן כשזה אצלו שבת האם זה מועיל וצ"ע.