חבורה פרק המגרש 3
קטגוריות: ש_ס / כט גיטין / המגרש - הרב משה יפהן

חבורה פרק המגרש.

מבואר בגמ' דמודה ר"א במגרש את אשתו ואמר לה הרי את מותרת לכל אדם חוץ מפלומי. והלכה וניסת לאחד מן השוק ונתארמלה או נתגרשה.. שמותרת לזה שנאסרה עליו. והנה דין זה הוא חידוש בגירושי חוץ ולא בעל מנת אלא לשיטת התוס' בדעת חכמים דעל מנת המכוון הוא חוץ. אבל בעיקר הדין מבואר דזהו דין שנאמר בחוץ דבאופן שעושה שיור והיא נשאת לפלוני שכלפיו כן היה את ההתר הרי חל ההתר נישואין לגמרי והוא מפקיע את השיור שנשאר מאישות הראשון והרי היא מותרת לגמרי לינשא. ופקע השיור מאישות הראשון.

והנה צ"ע בתרתי א. מהו גדר סברא זו וב. מהיכן נלמדת סברא זו לחדש דאם היא נשאת לאחר חל כאן הפקעה על אישות הראשון.

ובאמת מצינו מחלוקת בראשונים בביאור סברא זו דרש"י פג. כתב ד"ה אי בחוץ מישרא שרי ליה ר"א כתב רש"י להתייבם לו מאחר שניסת לאחר וניתקה מאישות הראשון לגמרי. ומשמא שזהו סברא של ניתוק והפקעה. ובאמת אולי מסברא היה מקום להסביר סברא זו לפי רב"ב דאם יסוד שיור הוא חלות נוספת והביאור הוא דבעצם הגירושין הם לגמרי אלא דהוא קובע את גדרי הגירושין דהם יחולו במקצת. ואפילו לדרכינו דביארנו דיש בידו להגדיר את ההרי את מותרת דהרי יסוד הקידושין הוא יסוד של אסר לה אכולי עלמא אז בגירושין הוא יכול להגדיר את ההתר דכלפי כל אחד מהעולם יש התר נפרד והוא יכול להתיר במקצת. מכל מקום בוודאי דזהו חידוש וילפינן את זה מפסוק לר"א דיש כזה מהלך של שיור.

אבל נראה דחידוש זה דהוא יכול להגביל את ההתר ולשייר את האישות אפילו דהיא מתקיימת במקצת דהרי ביארנו דיסוד האישות הוא אסר לה אכולי עלמא כהקדש אמנם יש כאן חידוש דהוא יכול לקבוע צורה חדשה שלא אישות שלא תהיה אסורה לכולי עלמא ומכל מקום תהיה מיוחדת אליו. ויתכן היא לחשוב סברא דדין זה נכון כל זמן שאין לה בעל אחר ואין ראשות אחרים עליה אז יתכן ליצור כזה אישות מחודשת דהגם שאינה מופרשת משאר העולם מכל מקום היא מיוחדת אליו אמנם ברגע שחל כאן בה שהיא אישה של אחר ממילא לא יכול להתקיים המצב הזה שהיא תהיה מיוחדת אליו בלי שהיא תהיה מופרשת משאר העולם ופקע האישות והחידוש דכל מה שנתחדש שיתכן לעשות כזה אישות זה רק כל זמן שאין רשות אחרים אליה אבל ברגע שחל בה אישות של אחרים לא יתכן שהיה תהיה מיוחדת אליו בלי שהיא תהיה מופרשת משאר העולם.

אמנם מצינו בתוס' פג. ד"ה אילימא דכתב דכיון דנשאת זה שהותרה לו נתרוקנה לו כל האישות ופקע אישות הראשון לגמרי וזה נראה דזה חלות של נתרוקנה. ודבר זה צריך ביאור איך זה עובד עכ"פ מבואר לפי התוס' דלשני היא מקודשת לגמרי. מכח דין נתרוקנה. ומשמע דאין זה כהסבר שאמרנו.

והנה אפשר למצוא סמך למחלוקת רש"י ותוס' זו. דהנה בדף פג: מבואר בגמ' דמודה ר"א במגרש את אשתו והלכה ונשאת לאחר שמותרת לזה שנאסרה עליו והקשו התוס' תימה למאן מודה ר"א. הרי לפי רבנן אין זה גט ואינה מותרת לשום אדם. ולכאורה לדעת רש"י יש ליישב כפשוטו דמודה ר"א לרבנן דבשעה שהיא נשאת לאחר לא יתכן יותר המצב של השיור ופוקע השיור. והנה יש לעיין מה נתחדש לרבנן מדוע לא שייך גירושי חוץ ודיברנו בזה. כבר וביארנו דיש לדון מה נתחדש בקידושין וראינו מחלוקת בראשונים דבריטב"א נתבאר דנתחדש דלא שייך שיור בקידושין ולכאורה הוא הדין דנתחדש דלא שייך שיור בגירושין דהרי יש גזה"כ של ויצאה והיתה ונתחדש דלא שייך כלל שיור בגירושין וזה גופא דבר שנתחדש בפסוק ואע"פ דמסברא אמרנו דשייך שיור אלא דלא חשיב כריתות אבל מכל מקום אחרי דנתגלה דיש חיסרון כזה בקידושין ושם אין הטעם משום כריתות. אז גם בגירושין סוברים רבנן דלא שייך כזה מושג של גירושין שיש בהם שיור. וממילא פקע הגט ולפי מה דביארנו בדעת רש"י אז גם שייך לומר דנתחדש דלא שייך כזה מושג של שיור אחרי שהיא נתקדשה לאחר ובכזה מצב לא שייך שיור ופקע האישות של הראשון. וממילא מודה ר"א לחכמים דלא שייך שיור אחרי שהיא מתקדשת לאחר. אמנם לתוס' שזה הלכה חדשה של נתרוקנה ולא שנתחדש שאין כזה מושג של שיור ממילא הוקשה להם דלמאן מודה. והנה מצינו דזה מחלוקת מפורשת בראשונים לעיל לגבי קידושין מה נתגלה בויצאה והיתה. דברשב"א כתוב שנתלגה דאין שיורא בקידושין וביארנו דיתכן היה לומר שיתגלה גם חוזר לגירושין דאין שיורא בגירושין אמנם ברשב"א יתכן לא כן אלא דזה גילוי רק לגבי קידושין. ובריטב"א מבואר באופן אחר דלא התגלה דאין שיור בקידושין אלא דהתגלה דיש חסרון כריתות גם בקידושין דצריכה להיות מנותקת מהעולם לגמרי.

וממילא יתכן להוסיף בזה דרש"י ותוס' לשיטתיהו אזלי דשיטת התוס' בקידושין ס. היא כהריטב"א דיש חסרון כריתות גם בקידושין אמנם שיטת רש"י דאין חסרון כריתות בקידושין ומבואר שם שהטעם שלא מועיל ר"י דמבואר שם שמתחיל מהיום ולא נגמר אלא לאחר ל' בגירושין זה משום חיסרון כריתות ובקידושין אין את החיסרון הזה. ולכאורה מבואר בטעם הדבר דתוס' סבר דיש חסרון כריתות בקידושין וממילא שייך לדון דזה גופא מה שנתגלה בדרשא של ויצאה והיתה דיש חסרון כריתות גם בקידושין אבל לא דנתגלה דאין שיור בקידושין ואין חכמים פליגי על עצם השיור. וממילא לא שייך לומר מודה חכמים לר"א לגבי השיור. וגם דבדעת רבנן לא ראינו שהשיור פוקע מהיכי תיתי שהוא יפקע בדעת ר"א. אמנם רש"י סובר דהתגלה בדעת רבנן דהגילוי הוא שלא שייך שיור וממילא שייך לומר דאחרי שנתגלה בקידושין שאין שיור ממילא נתגלה בגירושין וממילא שייך לומר קרא כפשוטו דמודה ר"א דלאחר שהיא נשאת לאחר אז לא שייך יותר מצב של שיור. [ ובאמת הרשב"א עצמו הקשה כן ולא תי' כדברינו אמנם יתכן דהרשב"א עצמו יסבור דדין זה נאמר רק בקידושין ומכל מקום בגירושין החיסרון משום שאי עדיין קשורה בבעל ואין זה כריתות.]

והנה כשנדון מסברא מהו המקור של ר"א לחדש כזה חידוש. הנה לפי מה שביארנו מרש"י יתכן שהמקור הוא מסברא אמנם אם המקור הוא מתוס' לכאורה צריך למצוא לזה ילפותא. והנה באבני מילואים מבואר ילפותא לזה אלא דזה תלוי במחלוקת הראשונים דהנה מבואר בגמ' דאשת שני מתים שייך באופן שקדשה ראובן חוץ משמעון וקדשה שמעון סתם. דאהני קידושי שמעון למיסרא לראובן. ומבואר בריטב"א ובר"ן בשם הרא"ה דהיא מותרת לשמעון משום שכלפיו לא חלו קידושי ראובן. אמנם ברשב"א מבואר להפך דלמעשה היא אסורה גם לשמעון. והגם דחלים הקידושין של שמעון היא אסורה עליו ולכאורה הביאור הוא דאה"נ דכלפי חלות האישות אינה מופרשת ממנו וממילא יכול לתפוס בה קידושין ומכל מקום אינו יכול לבוא עליה משום שגם כלפיו כלפיה יש לה אישות ויחוד כלפי פלוני ואינו יכול להשתמש באישות של פלוני. וממילא הקשה האבני מילואין איך יתפרש הדרשא ויצאה מביתו והלכה לאיש אחר דאפילו לא גירשה אלא כלפי אחד היא מגורשת ומבואר דהיא יכולה לינשא לאחר ואיך תנשא הרי היא אסורה אליו ומבואר דזה יתכן בהכרח דיש ניתוק וממילא כשהיא נשאת לאחר פקע אישות הראשון. ומותרת ליבעל אליו. והנה זה הוכחה רק לפי הרשב"א ולפי הריטב"א אין הוכחה אמנם אם נאמר כרש"י יתכן דזה מסברא אמנם אם לומדים כתוס' דזהו הלכה חדשה של נתרוקנה מובן ויתכן דהתוס' ילמדו כמו הרשב"א וממילא יש הכרח לזה שיש נתרוקנה מענין לענין באותו הענין.

דהרע"א הקשה מדוע הפוסקים השמיטו את הדין ניתוק שר"א מודה והקשה דהגם שפוסקים כרבנן מכל מקום יש נפק"מ באומר חוץ מגוי שאז מועיל השיור ובאופן שהוא נתגייר הרי השיור קיים.

ויש לו מקור לזה מדברי הגמ' פה. ולכאורה זה חידוש בדברי הגמ' דפשטות דברי הגמ' דלרבנן אין שיור למחצה אלא דכיוון דאין הגוי בגטין וקידושין לא חשיב שיור ואין זה חשיב גט למחצה ואין הביאור דחל שיור כלפי גוי. אמנם יתכן דרע"א למד דלא נתחדש דלא שייך שיור בגיטין וקידושין. אלא למד דיש שיור אלא דנתחדש שיש הלכה של כריתות וצריך לכרות מכולם וממילא למד רע"א דבאופן שיש כאן אישות לגוי זה נחשב כריתות הגם שיש שיור כלפי גוי ומכל מקום שנתגייר קיים השיור כלפיו אמנם החזו"א שפליג על רע"א כנראה למד דהגילוי הוא שאין שיור בקידושין ובגירושין וממילא החידוש דהיא מגורשת דלא חשיב שיור. והגם שהוא אומר שיור כלפיו כיוון שאינו בפרשת אישות. ממילא אין חסרון שאמר שיחול שיור כלפיו והגט חל לגמרי אבל אין הביאור דבאמת חל שיור. וכמדובר דהרי נתגלה דלא שייך שיור בקידושין.