סי_ רמז, צדקה
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

**צדקה**

1. חשיבות הענין - סימן רמ"ז.
2. מעשר: חשיבות.
3. לנסות הקדוש ברוך הוא.
4. מעשר כספים: דרבנן או דאורייתא.
5. בלי נדר.
6. איזה כספים טעונים מעשר.
7. מקבל מתנות שהם חפצים ומטלטלים.
8. מקבל תמיכה מהורים.
9. מנכה ההוצאות.
10. חישוב הוצאות והכנסות לענין מעשר.
11. סימן רמ"ח.
12. אל יבזבז יותר מחומש - סימן רמ"ט.
13. אל ישב דך נכלם - רמ"א סעי' ד'.
14. מעשר.
15. שאר ענינים.

**דור המלקטים** - אהבת צדקה (אבידן), אמרי צדקה (ארטסקרול), באורח צדקה (פיינהדלר), בדי השולחן (כהן), הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה - פרק נ"ב), הלכה ברורה (ח"ז מספר א', מספר ב'), הלכות מעשר כספים (ברונשטיין), מעשר כספים (אלברט),על פי התורה (פר' ויקהל, פרק כ"ח), פסקי בושם (פרק כ"ט), צדקה ומשפט (בלוי), שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' ר"ז - עמ' רכ"ט), שלמי צדקה (קליין), The Tzedakah Treasury (פוער), ר' דן רט, ר' יצחק רוזדל.

1. חשיבות הענין - סימן רמ"ז.
   1. **חייבין אנו להזהר במצות צדקה יותר מכל מצות עשה**.
      1. רמב"ם (הל' מתנות עניים פרק י' הל' א') – "חייבין אנו להזהר במצות צדקה יותר מכל מצות עשה, שהצדקה סימן לצדיק זרע אברהם אבינו שנאמר כי ידעתיו למען אשר יצוה את בניו לעשות צדקה, ואין כסא ישראל מתכונן ודת האמת עומדת אלא בצדקה שנאמר בצדקה תכונני, **ואין ישראל נגאלין אלא בצדקה** שנאמר ציון במשפט תפדה ושביה בצדקה".
         1. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה שם ס"ק א') – "וגם אחז"ל גדולה צדקה יותר מכל הקרבנות וכל העושה צדקה ומשפט כאילו מלאו לכל העולם חסד ואמרו צדקה וגמילות חסדים **שקולין כנגד כל מצות שבתורה וזוכה לבנים ת"ח ובעלי עושר וכבוד** ומן הפרוטות שאדם נותן לצדקה עושין לו מזה מלבוש לעוה"ב שמגין עליו כשריון והיא מוציאתו מדינה של גיהנם".
   2. **לעולם אין אדם מעני מן הצדקה, ולא דבר רע ולא היזק מתגלגל על ידה**.
      1. רמב"ם (הל' מתנות עניים פרק י' הל' ב') – "לעולם אין אדם מעני מן הצדקה ואין דבר רע ולא היזק נגלל בשביל הצדקה שנאמר והיה מעשה הצדקה שלום".
      2. מחבר (סי' רמ"ז סעי' ב'), חכ"א (כלל קמ"ד סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' ל"ד סעי' א') – "לעולם אין אדם מעני מן הצדקה, ולא דבר רע ולא היזק מתגלגל על ידה, שנאמר: והיה מעשה הצדקה שלום. (ישעיה לב, יז)".
      3. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

I am a person who already gives masser (and most properly gives a chomesh).
I would like to know, since Rebbe is associated with Torah Live - if I give a sizable check to them, with that be part of the הבטחה of the Rambam רמב"ם הלכות מתנות עניים פרק י הלכה בלעולם אין אדם מעני מן הצדקה ואין דבר רע ולא היזק נגלל בשביל הצדקה שנאמר והיה מעשה הצדקה שלום, כל המרחם מרחמין עליו שנאמר ונתן לך רחמים ורחמך והרבך ...
and Rebeinu B'chaya דברים פרק כו (א - ב) פתיחה לפרשה כי תבוא?

R' Y. Berkovits wrote: Although we are used to grouping all forms of chesed under the word “tzedaka”, Rav Elyashiv said that regarding the havtochos, they are refering to tzedaka mamash. However, he also said that organizations which provide services for children or bachurim, are considered “tzedaka”, since they're all technically aniyim.
In other words, he was machmir regarding that the havtochos are limited to real tzedaka, but he was mekil with what is considered real tzedaka.
Supporting Torah Live is definitely considered “tzedaka” - tizku limitzvos.

* 1. **כל המרחם מרחמין עליו**.
     1. רמב"ם (הל' מתנות עניים פרק י' הל' ב') – "כל המרחם מרחמין עליו שנאמר ונתן לך רחמים ורחמך והרבך, וכל מי שהוא אכזרי ואינו מרחם יש לחוש ליחסו, שאין האכזריות מצויה אלא בעכו"ם שנאמר אכזרי המה ולא ירחמו, וכל ישראל והנלוה עליהם כאחים הם שנאמר בנים אתם לה' אלהיכם ואם לא ירחם האח על האח מי ירחם עליו, ולמי עניי ישראל נושאין עיניהן, הלעכו"ם ששונאין אותן ורודפים אחריהן הא אין עיניהן תלויות אלא לאחיהן".
     2. מחבר (סי' רמ"ז סעי' ג') – "כל המרחם על העניים, הקדוש ברוך הוא מרחם עליו".
        1. רמ"א – "ויתן האדם על לבו שהוא מבקש כל שעה פרנסתו מהקב"ה, וכמו שהוא מבקש שהקב"ה ישמע שועתו כך הוא ישמע שועת עניים. גם יתן אל לבו כי הוא גלגל החוזר בעולם, וסוף האדם שיבא הוא או בנו או בן בנו לידי מדה זו, וכל המרחם על אחרים מרחמין עליו (מלשון הטור)".
  2. **צדקה דוחה את הגזירות הקשות, ותציל ממות**.
     1. מחבר (סי' רמ"ז סעי' ד'), ערה"ש (סעי' ו') – "הצדקה דוחה את הגזירות הקשות, וברעב תציל ממות, כמו שאירע לצרפית".
  3. **צדקתו עומדת לעד**.
     1. חיד"א (חומת אנך פר' תרומה אות א', רוח חיים דרוש ו' שבת זכור ד"ה ונבוא) – "ויקחו לי תרומה ... א"נ אפשר לרמוז כמ"ש רבינו האר"י זצ"ל **דאין עבירה מכבה צדקה** כשם שאין עבירה מכבה תורה וגם אמרו רז"ל בש"ט שהקב"ה זורע המצות ונותן הפירות לבעליהם אף שמן הדין אינו חייב ליתן פירות כמו שהוכיח הרב מהר"ר יוסף דוד ז"ל וזה רמז ויקחו לי תרומה היא הצדקה כמ"ש רז"ל והמפרשים כלומר שהצדקה שעושים גונזים למעלה ודאי ובעה"ב לוקחים אותה ודאי שאין עבירה מכבה אותה".

חיד"א (חומת אנך ישעיהו פרק מ"ט ד"ה הן, אהבת דוד דרוש ד' לשבת תשובה ד"ה ד"ה ולפי, דבש לפי מערכת ו' אות י"ד) – "לפי מ"ש רבינו האר"י זצ"ל דעבירה אינה מכבה צדקה וע"ז אמר הן על כפים מעשה הצדקה חקותיך בסוד (תהילים קי"א ג') וצדקתו עומדת לעד".

1. מעשר: חשיבות.
   1. אבות.
      1. **אברהם אבינו**.
         1. בראשית (לך לך פרק י"ד פסוק כ') – "וּבָרוּךְ אֵל עֶלְיוֹן אֲשֶׁר מִגֵּן צָרֶיךָ בְּיָדֶךָ וַיִּתֶּן לוֹ **מַעֲשֵׂר מִכֹּל**".
      2. **יצחק אבינו**.
         1. בראשית (תולדות פרק כ"ו פסוק י"ב) – "וַיִּזְרַע יִצְחָק בָּאָרֶץ הַהִוא וַיִּמְצָא בַּשָּׁנָה הַהִוא **מֵאָה שְׁעָרִים** וַיְבָרְכֵהוּ ה'".
            1. רש"י (שם) – "מאה שערים. שאמדוה כמה ראויה לעשות ועשתה על אחת מאה שאמדוה. ורבותינו אמרו אומד זה למעשרות היה".
      3. **יעקב אבינו**.
         1. בראשית (ויצא פרק כ"ח פסוק כ' - כ"ב) – "וַיִּדַּר יַעֲקֹב נֶדֶר לֵאמֹר אִם יִהְיֶה אֱלֹקִים עִמָּדִי וּשְׁמָרַנִי בַּדֶּרֶךְ הַזֶּה אֲשֶׁר אָנֹכִי הוֹלֵךְ וְנָתַן לִי לֶחֶם לֶאֱכֹל וּבֶגֶד לִלְבֹּשׁ: וְשַׁבְתִּי בְשָׁלוֹם אֶל בֵּית אָבִי וְהָיָה ה' לִי לֵאלֹקִים: {כב} וְהָאֶבֶן הַזֹּאת אֲשֶׁר שַׂמְתִּי מַצֵּבָה יִהְיֶה בֵּית אֱלֹקִים וְכֹל אֲשֶׁר תִּתֶּן לִי **עַשֵּׂר אֲעַשְּׂרֶנּוּ לָךְ**".
2. לנסות הקדוש ברוך הוא.

רמ"א (סעי' ד') – "והיא מעשרת, ואסור לנסות הקדוש ברוך הוא כי אם בדבר זה, שנאמר: ובחנוני נא בזאת וגו' (מלאכי ג, י). (טור מגמרא פ"ק דתענית). וי"א דוקא בנתינת מעשר מותר לנסות הקדוש ברוך הוא, אבל לא בשאר צדקה".

* 1. **לנסות רק במעות מעשר, או גם בשאר צדקה**.
     1. מראי מקומות – רמ"א (סעי' ד', לשונו מובא לעיל).
        1. נצי"ב (מרומה שדה ר"ה דף ד.) – "האומר סלע זו לצדקה בשביל שיחיה בני ובשביל שאזכה בה לחיי העולם הבא הר"ז צדיק גמור. הנה ידוע מחלוקת הפוסקים ריש הל' צדקה סי' רמ"ז, אם מותר לנסות בצדקה כמו במעשר. ולכאורה משמע מלשון ברייתא זו דלא תני על מנת שאתעשר, אלמא דוקא הני תרתי שידוע דצדקה מציל ממות, ושכרה בעוה"ב כמו בכה"מ, ולא כמעשר. מיהו מלשון המדרש שמות רבה ר"פ מ"א, דדריש על קרא לך ה' הצדקה וגו' מענין מעשר, אלמא דחד ביקתא נינהו עיין שם. ונראה לענ"ד להכריע, דעיקר טעם שמעשר מעשרת, הוא משום דעבודה מיוחדת לשפע פרנסה, כדאי' בכתובות דף ח' מזבח כו' שהוא מזין, ועוד הרבה ראיות. ומקרא מלא אני מפרש, את קרבני לחמי, ר"ל שהוא הלחם שהקב"ה זן את עולמו. ובאשר התרומות ומעשרות גורמים שיהיו הכהנים והלוים פנוים לעבודה, משו"ה מעשרת גם לראש הגורם. וכן בזמן הזה דעיקר עבודה הוא תפלת ת"ח, כדאי' בתענית י"ב ב' היחידים חוזרין ומתענין ומאן נינהו יחידים ת"ח, משו"ה המספיק לת"ח כאילו הקריב ביכורים, וגורם ברכה. משא"כ שארי צדקות אינן במעלה זו, שאינן גורמין אלא חיות נפש העני. משו"ה מצלת ממות. וביארתי בזה הא דדרשו בקהלת ה' י' על קרא ברבות הטובה רבו אוכליה, כשירבו אוכלי הטובה תרבה הטובה. והנראה שדקדקו מלשון הפסוק שכתוב רבו ולא ירבו או מתרבים, אלא זה סימן כי כבר רבו אוכליה, ומשו"ה מתרבה הטובה".
  2. **לנסות במעות מעשר רק ע"מ להתעשר, או גם בשביל טובה אחרת**.
     1. רק ע"מ להתעשר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק כ"ז) – "מיהו דוקא לנסות שיתעשר מותר אבל בשביל טובה אחרת כמו בשביל שיחיו בניו וכדומה אסור לנסות".
     2. מראי מקומות.
        1. פת"ת (ס"ק א') – "עיין בספר משנת חכמים הל' יסוה"ת דף י"ז ע"א שכתב דהא דשרי לנסות במעות מעשר היינו אם עושה ע"מ להתעשר אבל בשביל טובה אחרת כמו בשביל שיחיו בניו וכדומה אסור לנסות ע"ש. ועיין בזה בספר פרשת דרכים בדרך האתרים דרוש ג'".
  3. **לנסות רק במעשר תבואה, או גם במעשר כספים**.
     1. רק במעשר תבואה.
        1. פת"ת (ס"ק ב') – "עיין (בשאילת יעב"ץ ח"א סימן ג') שהשיג על הרמ"א דמדבריו משמע דבמעשר כספים דנהוג עלמא האידנא קאי ובאמת ז"א שלא נאמר זה על מעשר כספים דלא שרי לנסויי ביה דאינו אלא צדקה ע"ש וכ"כ הגאון בעל של"ה והוא בדפוס א"ד דף רמ"ב דדוקא במעשר תבואה הוא דשרי לנסות אבל לא במעשר כספים ע"ש וכן הסכים בספר משנת חכמים הלכות יסודי התורה דף י"ז ע"א ע"ש".
     2. גם במעשר כספים.
        1. ר' יונה (ס' היראה) - לשונו מובא לקמן.
        2. רמ"א (סעי' ד') - לשונו מובא לעיל.
        3. ערה"ש (סעי' ו') – "ואמרו חז"ל בתענית [ט' א] בכל אסור לנסות הקדוש ברוך הוא חוץ מזו כדכתיב ובחנוני וגו' [טור] וי"א דזהו רק במעשר ולא בצדקה דהך קרא אמעשר קאי ולא אשאר צדקה ואין טעם נכון לחלק בזה ויש מי שאומר עוד דרק אמעשר תבואה קאי כדכתיב [דברים יד, כב] עשר תעשר עשר בשביל שתתעשר וגם זהו דווקא אם נותן בשביל עשירות דווקא [עי' פ"ת] ולענ"ד אין שום סברא לחלק בכל אלו וגם החוש מעיד מכמה עשירים שכל מה שנותנים יותר מתעשרים יותר והגם שיש שעשירותם נאבדו זהו מהנסתרות לד' אלקינו ובוודאי טובתם היא ועל פי הרוב אינו כן".
        4. אהבת חסד (ח"ב פרק י"ח סעי' א', הג"ה שם) – "וכן משמע בתוספות תענית ט' ע"א וכן בספר אור זרוע דמה שאמרו שם עשר בשביל שתתעשר אינו קאי דוקא למעשר תבואה רק אפילו למעשר כספים וע"ז קאי סוגיית הגמרא שם דמתיר לנסות והנה בפ"ת שם ביו"ד הביא בשם איזו פוסקים שחולקין על השו"ע וסוברין דאף דאמת היא דצדקה וכ"ש מעשר מעשרת את האדם [וכדאיתא במדרש משלי פי"א על הפסוק יש מפזר ונוסף עוד א"ר אבהו אם ראית אדם מפזר מעותיו לצדקה הוי יודע שהוא מוסיף שנאמר יש מפזר ונוסף עוד] עכ"פ לנסות את הש"י בזה אסור ומה שהתירו לנסות היינו דוקא במעשר תבואה אבל לא במעשר כספים דהוא רק בכלל צדקה ונ"ל ראיה שהדין עם השו"ע דאם תאמר דוקא במעשר תבואה שמקיים בזה מ"ע מן התורה היינו מ"ע דמעשר א"כ היכי קאמר שם ר' יוחנן לינוקיה דר"ל זיל נסי והלא במעשר כספים אסור לנסות וא"ל דכונת ר"י הוא על מעשר תבואה ואזיל לשיטתו ביבמות דף פ"ב דס"ל דבארץ מעשר תבואה הוא עתה מן התורה הלא הביא לזה ראיה מקרא דהביאו את המעשר וגו' ובחנוני נא בזאת הנאמר במלאכי בימי תחלת בית שני וידוע דמלאכי זה עזרא והלא לרבנן דר' יוסי שם ביבמות תרומות ומעשרות אף בימי עזרא הוא מדרבנן משום שלא עלו אז כל ישראל וכמבואר ביו"ד בסימן של"א ואיך מותר במצוה זו לנסות את הש"י אחרי שאין מחייב בה עתה מן התורה לדידהו ודוחק לחלק לענין לאו דאורייתא בין דבר שחיובו מדרבנן במעשר עכ"פ ובין מעשר כספים אלא ודאי דטעם שהתיר הכתוב לנסות אינו מחמת שמקיים מצות מעשר תבואה רק מחמת שמחזיק בזה ידי הכהנים והלוים ויש טרף בבית ד' ועי"ז יהיה ביכולתם להתחזק בתורת ה' ולכן אמר ויהי טרף בביתי ובחנוני נא בזאת אמר ד' אם לא אפתח לכם ארובות השמים והריקותי לכם ברכה וגו' שבזכות שניתנין טרף בזכות זה באה הברכה וכענין שאמר הגמרא בחולין אין נותנין מתנה לכהן ע"ה שנאמר לתת מנת הכהנים והלוים למען יחזקו בתורת ה' ע"ש בגמרא וא"כ ה"נ לענין מעשר כספים בזמנינו שעיקרו ניתקן לכתחלה להחזיק ידי עמלי תורה וכדאיתא במדרש תנחומא פרשה ראה עשר תעשר עשר בשביל שתתעשר עשר כדי שלא תתחסר רמז למפרשי ימים להפריש אחד מן עשרה לעמלי תורה גם בזה מותר לנסות הש"י. ונמצינו למדין מן המדרש הנ"ל שעיקרו ניתקן לכתחלה להחזיק ידי עמלי תורה".
        5. אבן ישראל (ח"ט סי' צ"ב אות י"ד) – "מה ששאל אם לנסות מותר במעשר כספים, - זה מפורש בתוס' תענית דף ט' ע"א, בשם הספרי, דקאי נמי על מעשר ריבית ופרקמטיא, עיי"ש, ומה ששאל טעמא מאי, - נראה משום דעיקר התכלית שיהיה לשני, וכהקב"ה רואה שהוא בעל הפקדון טוב ויכולים ליתן לו כיד שיתן לאחרים, ממילא מוכרחים ליתן לו הרבה, כדי שהמעשר יהי' הרבה, ויוכל ליתן ליותר אנשים אשר הקב"ה רוצה שיתן להם".
  4. מראי מקומות.
     1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות כ') – "התורם צדקה כדי לזכות לישועה, כבר מבואר בגמ' (ב"ב דף יא ע"ב), שהרי זה צדיק גמור, והיינו שאין זה פוגם במעלת הצדקה. וכאשר נותן צדקה ורוצה לזכות לישועה, הדרך המובחרת היא לומר 'הריני נותן צדקה, ובזכות המצוה אזכה לישועה'".

1. מעשר כספים: דרבנן או דאורייתא.
   1. **ספרי**.
      1. תוס' (תענית דף ט.) – "עשר תעשר. הכי איתא בסיפרי עשר תעשר את כל תבואת זרעך היוצא השדה שנה שנה אין לי אלא תבואת זרעך שחייב במעשר רבית ופרקמטיא וכל שאר רווחים מנין ת''ל את כל דהוה מצי למימר את תבואתך מאי כל לרבות רבית ופרקמטיא וכל דבר שמרויח בו והכי נמי איכא בהגדה".
   2. **דאורייתא**.
      1. עי' רע"ב (פאה פרק א' משנה א') – "אבל גמילות חסדים דבממונו, כגון פדיון שבוים ולהלביש ערומים ולהאכיל את הרעבים וכיוצא בהן יש להן שיעור, שיתן בכל פעם שתבא מצוה כזו לידו חמישית מן הריוח שבנכסיו, ותו לא מחייב, דהכי אמרינן המבזבז אל יבזבז יותר מחומש. הלכך מבעי ליה לאינש לאפרושי חמישית הריוח בכל עת כדי שיהא מצוי כל זמן שיבא גמילות חסד לידו שיקיימנו, ובהכי נפיק ידי חובתו".
   3. **דרבנן**.
      1. ט"ז (סי' של"א ס"ק ל"ב), באה"ט (סי' של"א ס"ק פ') – "נראה דיש לדמות מעשר שמפרישין מן הריוח ממון לדין מעשר עני של תבואה ופירות ומו"ח ז"ל כתב שהמעשר של ממון שלנו אין בו חיוב לא מן התורה ולא מדרבנן ותמהתי שהרי ר"ס רמ"ט מבואר שחיוב גמור הוא כמ"ש כל הפוסקים והב"י בשם ירושלמי".
      2. הגר"ד אופנהיים זצ"ל (חו"י סי' רכ"ד).
      3. נוב"ק (יו"ד סי' ע"ג) – "דמעשר כספים דרבנן".
      4. ברכת יוסף (סי' רמ"ט ס"ק ג') – "וכבר מהספרי שמביאים תוספות הנז', השיג הרב מהר"ר לב בהגהת שער אפרים סימן פ"ד, על הרב בית חדש לקמן סימן של"א, שכתב דמעשר כספים אינו לא מדאוריתא ואינו דרבנן. ע"ש. דהרי בספרי הנז' אסמכיה אקרא, ופשיטא דהוי דרבנן. וכן השיג ...".
   4. **מנהג**.
      1. מהר"ם מרוטנבורג (דפוס פראג סי' ע"ד) – "מעות מעשר יראה אחרי שהחזיקו לתתם לעניים אין לשנותם למצוה אחרת דנראה כגוזל עניים דאע"פ שאינו מה"ת אלא מנהג הא קיי"ל דברים המותרים ואחרי' נוהגים בהם איסור אי אתה רשאי להתירן בפניהם שנאמר לא יחל דברו ולא יחל מדרבנן".
      2. ב"ח (סי' של"א ס"ק י"ט) – "אין זה אלא במעשר עני מזרע הארץ שהיא מצוות עשה מן התורה אבל מה שאדם מעשר ממה שמרויח במשא ומתן ככספים ושאר רוחים אינו בכלל זה ויכול ליתן ממנו לצדקה ולפדיון שבויים שהרי אינו חייב בה לא מן התורה ולא מדרבנן".
      3. פנ"י (שו"ת או"ח סי' ב') – "לעולם אל ימנע אדם עצמו פחות מחצי שקל וסיימו הפוסקים שאם לא עשה כן לא קיים מצות צדקה משמע דבמחצית השקל קיים מצות צדקה אלא ש"מ המצוה מן המובחר ליתן מעשר ואסמכוה אקרא דיעקב וכו' משמע כמ"ש הב"י ז"ל גם לא מצא הב"י רמז למ"ש הרמב"ם ז"ל דמדה בינונית הוא א' מעשרה וכו' וא"כ כיון שהוא פורע מעות מצות ע"פ תקנת הקהל א"כ אינו מחויב עוד ליתן מעשר ... כללא דמילתא בהא נחתינא ובהא סלקינא דנראה בעיני טורח בחנם לעשות שאלה מזה לדמות מעשר שלנו לשם מעשר דאורייתא בעולם שאינו אלא מנהג".
      4. חו"י (סי' רכ"ד) – "במה שתמה הרב הגאון על הב"ח במ"ש שמעשר כספים אפילו מדרבנן ליתא וכתב שנעלם מהב"ח דברי תוס' ט' במס' תענית דמייתי ספרי דמרבינן מאת כל ריווח פרגמטי' ושאר רווחים לזה אני אומר אפשר יכול וקרוב להיות דאישתמיטתי' מדלא זכרו כלל ומ"מ אינו מוכרח כי אפשר דלא חש לו וכך עניית וקלישת דעתי נוטה כב"ח שהרי לא נזכר שום דבר בש"ס ממעשר כספים וארז"ל עשר תעשר בשתי מעשרות הכתוב מדבר וכו' ולמדו שגם מעשר בהמה אין מעשרין משנה על חבירת' ולא נזכר אותו מעשר שם בפרשה ולא אמרו אחד במעשר כספים ואפילו את"ל דמ"מ מדרבנן הוא מ"מ קשה למה הרמב"ם שדבר כל מילי דאורייתא ודרבנן ותקנות וסיגי' ולא זכר זה בשום מקום וכן הסמ"ג ובגמ' דכתובות המבזבז אל יבזבז יותר מחומש ומיירי בצדקה ויליף לה מעשר אעשרנו לך ע"ש ד"נ וכתבוהו הרמב"ם והטור בהלכות צדקה לכן לא ילפי לי' מעשר תעשר וע"כ מפני דס"ל ההוא דספרי הוא אסמכתא בעלמא ודרוש וכמ"ש בירושלמי אין למדין הלכה לא מפי הלכה פי' משניות ולא מן התוס' ולא מן ההגדה כ"ש בדלא נזכר בש"ס כלל ובכה"ג כתבו הפוסקים סברא זו ולא סמכו על הירושלמי".
      5. שבות יעקב (ח"ב סי' פ"ה) – "הט"ז ... הב"ח ... גם בתשובת פני יהושע סימ' ב' מסיק וז"ל כללא דמלתא בהא סלקינא ובהא נחתינן דנראה בעיני טורח בחנם לעשות שאלה מזה לדמות מעשר שלנו לשם מעשר דאורייתא שאינו אלא מנהג עכ"ל וכן נראה לי עיקר ... וכן משמעות גדולי פוסקים ראשונים שהשמיטו דין מעשר עני בזמן הזה לענין כספים משמע דליכא חיוב מדרבנן מדינא כלל ותדע ...".
      6. שאילת יעב"ץ (ח"א סי' ו') – "שאי אפשר להחמיר בו כל כך שנראין דברי האומרים שאין לו עיקר מן התורה ר"ל בחיוב אם לא ממדת חסידות ודאי יש לו עיקר ועיקר מדברי אבינו הזקן וכל אשר תתן לי עשר אעשרנו וע"ז אנו סומכין להקל בו, שלא לגדוש המדה להחמיר יותר ממה שנהגו והנח לישראל בני נביאים די להם במה שהחמירו על עצמן לפנים משורת הדין. ויש לי ראיה מפורשת שאין עיקר למעשר כספים אפי' מדבריהם. מהא".
      7. בית מאיר (סי' של"א על הט"ז ס"ק ל"ב) – "ולענ"ד לק"מ והדין עם הב"ח ...".
      8. תשובה מאהבה (ח"א סי' פ"ז) – "אין להגאונים הנ"ל שום תלונה על הב"ח כי יש לו על מי שיסמוך והדין דין אמת דכויתי' פסק מהר"מ רוטנבורג אשר ממנו העתיקו כל האחרונים בי"ד סי' רמ"ט ורנ"א ושל"א דינים הללו ואין להשביני דמאי אולמא דאפשר גם ממהר"מ ז"ל נעלמו דברי תוספות (תענית ט' א') הנ"ל כמו שג"כ נעלמו מן הב"ח דאפשר באו כל האחרונים ולא ביארום והניחו מקום להתגדר בזה ובאמת כיון שתוספות בעצמם לא העתיקו דבר ממנו בפסקי תוספות וגם הרא"ש בפסקיו לא העתיק דבר לפסק הלכה בזה באולי ס"ל דהם דברי האגדה ואין למדין או לטעם אחר וכאשר תוספות לא זכרוהו להלכה כ"א לפרושא בעלמא כאשר נבאר לענ"ד וס"ל דינא והלכתא אינו כן ונמשך הב"ח אחר הרא"ש ורבו מהר"מ וס"ל בודאי אינו לא מדאורייתא ולא מדרבנן כ"א מנהג שנהגו בני גולה".
      9. חת"ס (יו"ד סי' של"א) – "דהך מעשר כספים אינינו חיוב ממש יש מפרישים ויש שאינם מפרישים".
      10. פת"ת (סי' של"א ס"ק י"ב) – "ומ"ש לענין מעשר כספים אם הוא חיוב גמור עיין בזה בתשו' שער אפרים סי' פ"ד (ובתשובת חות יאיר בסימן רכ"ד) (ובשאילת יעב"ץ ח"א סימן ו') ובספר באר יעקב מ"ש בזה ותימא על הגאונים הנזכרים שנעלם מהם (תשובת מהר"ם רוטנבורג דפוס פראג סימן ע"ד) מבואר שם כדעת הב"ח שאינו מה"ת ולא מדרבנן ואינו אלא מנהגא בעלמא ע"ש ומצאתי (בשו"ת תשובה מאהבה ח"א סימן פ"ז) שתמה עליהם ג"כ בזה ע"ש באריכות וכן העלה בספר משנת חכמים הלכות יסוה"ת דף י"ז שאין למעשר כספים עיקר לא מה"ת ולא מד"ס אבל אם נהג הוי כמו מנהג של מצוה שאין לבטל כלל אם לא לצורך גדול ע"ש".
      11. יהודה יעלה (ח"א יו"ד סי' של"ד) – "למנהגא בלבד אבל חיובא ליכא אך מדרבנן".
      12. ערה"ש (סי' רמ"ט סעי' ד', סעי' ה') – "ונראה דאף מי שאינו נותן מעשר מ"מ מצות הצדקה קיים אלא שלא קיימה כראוי ... ולפי מה שבררנו הדבר מוכרע כדעת הגדולים הסוברים דמעשר כספים אין להם שום עיקר מן התורה [ב"ח בסוף סי' של"א ותשו' פנ"י ס"ב] ...".
      13. משיב דבר (ח"ב סי' ע"ה).
      14. אמת ליעקב (דברי חכמים יו"ד אות פ', עמ' ר"ו) – "שהיום אינו חיוב, ורק סגולה בעלמא לעשות".
      15. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות פ', עמ' ר"ו) – "שהיום אין חיוב בזה כלל, אבל דבר טוב לעשות, שהיום הוא בגדר מצוה".
      16. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק כ"ד, ציונים ס"ק נ"ג) – "ואחד מעשרה בנכסיו בינוני. ומזה נהגו ישראל ליתן מעשר כספים (עי' בפ"ת יו"ד סי' של"א סקי"ב שהאחרונים הכריעו שמעשר כספים אינו חיוב אלא מנהג ישראל אבל אם נהג בזה אין לבטלו כלל אם לא לצורך גדול ע"ש וגם צריך התרה אם לא התנה תחלה שיהא בל"נ) ואסמכוהו רבנן בספרי אקרא דכתיב עשר תעשר את כל לרבות רבית ופרקמטיא וכל שאר רווחים ואמרו במדרש עשר תעשר עשר בשביל שתתעשר עשר כדי שלא תתחסר רמז למפרשי ימים ופרגמטוטין להפריש אחד מעשרה לעמלי תורה ולכך אם הורגל בזה ג' פעמים או אפי' פעם א' וחשב לנהוג כן לעולם הוי עליו כנדר".
   5. מראי מקומות – צדקה ומשפט (פרק ה' סעי' ב').
      1. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות פ', עמ' ר"ו) – "שכיון שיש ג' שיטות בזה, אם הוא דאורייתא או דרבנן, אך סתם מנהג בעלמא, אלה שמקילין בדבר יש להם על מי לסמוך, אבל כיון שהגר"א סובר שהוה דאורייתא (ומקפיד מאד בזה, שאפי' היום עוברים כמה איסורים אם לא מעשר), ענין גדול שלנו להחמיר בזה, כשיטת הגר"א, וג"כ צריך לדקדק לעשות כראוי. (והוסיף, שלא צריך לדאוג על זה, שכתוב בהלכה, שמי שמקפיד בזה מובטח לך שיתעשר בכך, וממילא זה הבטחה שלא צריך לדאוג על זה כלל)".
   6. **שלישית שקל לשנה** – מחבר (סי' רמ"ט סעי' ב').
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות י"ט) – "לענין אם בחור ישיבה חייב בשלישית השקל בשנה, אמר רבינו, שאם אביו נותן לו רק בקושי להוצאותיו אין צריך לתת סכום זה".
   7. **מי שנהג אבותיו להפריש מעשר**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק כ"ז) – "ואם הבן חייב לנהוג במנהג אביו עי' פ"ת יו"ד סי' רי"ד סק"ה".
      2. מראי מקומות – הלכות מעשר כספים (פרק א' ס"ה), מעשר כספים (עמ' צ"ז).
2. בלי נדר.
   1. **ראשון לכל "בלי נדר"**.
      1. אהבת חסד (ח"ב פרק י"ח סעי' ב' אות א') – "ראשון לכל טוב שיתנה בתחלת קבלתו את המצוה שהוא בלי נדר כדי שלא יכשל ח"ו בעון נדרים ע"י איזה סיבה לפעמים. **גם יראה שיהיה לו פנקס מיוחד** שיכתוב בו כל הריוח שיזמין לו ה' אחר ניכוי ההוצאות מהעסק".
      2. כתבי ר' הנקין (ח"ב פרק פ"א).
      3. מנחת יצחק (ח"ה סי' ל"ד).
      4. עי' אג"מ (יו"ד ח"א סוף סי' קנ"ג).
      5. אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' קכ"א).
      6. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ז' הע' י"ב, פרק י"ב הע' ס"א, ביצחק יקרא סי' תרצ"ד על ס"ק ג', סוף ח"ו צדקה אות א', באורח צדקה עמ' שכ"ד אות א') – "**וכן זירז לחתנים** שיזהרו בכל עניני תהלוכות הבית הן בדיני או"ה והן בדיני מעשר כספים וכל כיו"ב להתנות בפירוש שיהי' בלי נדר".
   2. **סוברים שיש "חייב" מעשר כספים**.
      1. לא הוי קבלה.
         1. ש"ך (סי' רי"ד ס"ק ה') – "מחמת שסוברים שהם אסורים. ועכשיו נתברר שהוא מותר ומנהגן היה בטעות שנסתפקו בדבר ועכשיו שנתברר שמותר לא הוי כאילו קבלום בנדר ונראה דה"ה אם היו סוברים שהוא איסור גדול ואח"כ נתברר שאין בו איסור כ"כ לא הוי נדר כדלקמן סימן רל"ב סעיף י'".
   3. ***מי שמסר מודעה בערב ר"ה לבטל כל נדרים וכל מנהגי מצוה שלא ייחשבו כנדרים כנהוג, האם צריך אח"כ לחוש במנהגי מצוה מחשש נדר*.**
      1. רמ"א (סי' רי"א סעי' א') – "והא דאמרינן כל נדרי בליל יום כפורים הוי כאילו התנו בהדיא ומכל מקום לא סמכינן על זה להתיר בלא שאלה לחכם, כי אם לצורך גדול".
         1. אבל מועילה מסירת המודעה על הנהגות מצוה שנהגו ג' פעמים - עי' או"ח סי' תקפ"א סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות.
3. איזה כספים טעונים מעשר, חיוב מעשר בהכנסות שונות.
   1. **מכל דבר שמשתכר**.
      1. אפי' שוה כסף.
         1. ר' יונה (ס' היראה) – "ובמעשרות אל תרפה ידיך מליטלה כראוי, כיצד מכל דבר שמשתכר, הן ללמד, הן לכתוב, הן לעשות מלאכה, או אף אם מצא מציאה או נתנו לו במתנה, או כל ענין (שיבא) [שיהיה] הן כסף הן [שוה] זהב מן הכל יפריש מעשר, כי דבר זה אין לו ערך, כי את אשר אסר הבורא בכל דבר לנסותו התיר במעשר".
         2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ל"א) – "העובד במכולת, וקונה בה כל החודש בהקפה, ומפחיתים את מה שקנה מהמשכורת, יתן מעשר מכל גובה המשכורת, אף שבפועל נשאר לו מעט, כי סו"ס המוצרים שקיבל כאן נחשבים כמו כסף, דהא יכול לקבל משכורת כסף ולקנות מוצרים במקום אחר".
         3. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ג').
   2. **מקבל מתנה**.
      1. צריך ליתן מעשר.
         1. ר' יונה (ס' היראה) - לשונו מובא לעיל.
         2. אג"מ (יו"ד ח"א סי' קמ"ג ד"ה ובדבר) - לשונו מובא לקמן.
         3. צדקה ומשפט (פרק ה' סעי' ה').
         4. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ה').
      2. לענין שוה כסף, עי' לקמן.
   3. **מוצא מציאה**.
      1. צריך ליתן מעשר.
         1. ר' יונה (ס' היראה) - לשונו מובא לעיל.
         2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ד') – "המוצא מציאה שעל פי דין זוכה בה, חייב לתת מעשר משוויה, דלא גרע מהמקבל מתנה מגוי, שצריך לעשרה".
         3. צדקה ומשפט (פרק ה' סעי' ה').
         4. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ד').
      2. **החזירה אם יעשרה קודם**.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ד') – "המחזיר אבידה לפנים משורת הדין, אינו צריך לעשרה קודם שמחזירה".
      3. **פיצויים מגרמניה**.
         1. לעשר, כמו מציאה.
            1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ג) – "מפיצויים מגרמניה, צריך לתת מעשר, דאין זה חוב שחייבים לו, אלא הוי כמו מציאה".
         2. יש להקל.
            1. הגרשז"א זצ"ל (באורח צדקה עמ' שכ"ד אות ד') – "אולם פיצויים מגרמניה שהם עבור הפסדים של רכוש פטורים ממעשר ויש להקל פיצויים כאלה אפילו אחרי יאוש הואיל ואין חיוב הפרשת מעשר מהתורה. (אך אם הוא יורש את הפיצויים חייב)".
   4. **גניבה שהוחזרה, אחר שנתייאש**.
      1. צריך ליתן מעשר.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ז') – "גנבו לו כסף ולאחר זמן נמצא הגנב והושב כספו, אם צריך לעשר כסף זה שהוחזר לו, אמר רבנו שתלוי הדבר אם התייאש ממנו, דאם התייאש, צריך לעשרו, ואם לא התייאש אין צריך לעשרו (כשעישרו לפני כן) ח. ומאחר וד"ז תלוי ביאוש, לכן גם מי שמצא בדרך נס כסף שאבד לו בים, כזוטו של ים, צריך לעשרו שוב".
         2. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' י"ז)
      2. מראי מקומות.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ג') – "מעשה שהיה שאחד השקיע כמליון דולר בנדל"ן, ובא אחד ועשה מעשה מרמה וגרם בזה שלא יכולים להוציא את הכסף, וכמעט שהפסיד את כספו. ולמעשה הוא לקח עורך דין חזק בסכום עצום, ובניסים גדולים הצליח העורך דין להחזיר הכסף, אמר רבינו שבזה שלקח עורך דין מראה שאינו מתייאש מהכסף, דאם היה יאוש גמור לא היה משקיע בעורך דין זה כ"כ הרבה כסף, וממילא מיקרי כסף ישן. ובכה"ג שכבר הפריש ממנו מעשר, אינו חייב להפריש עוד פעם".
   5. **גבה חוב שכבר התייאש ממנו**.
      1. צריך ליתן מעשר.
         1. הפלאה (כתובות דף נ.) – "כשעושה מו"מ ומפסיד וחוזר ומרויח צריך ליתן מעשר מן הריוח, וכן אם גבה חוב שהי' כבר לאחר יאוש אצלו".
         2. תשובה מאהבה (ח"א סי' פ"ז ד"ה ועדיפא).
         3. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק כ"ז) – "וכן אם גבה חוב שכבר נתייאש ממנו צריך לחזור וליתן מעשר דהוי כמצא מציאה".
         4. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' י"ח).
      2. מראי מקומות.
         1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

Question: I lent someone money - at the time I thought for sure he will pay me back. He went through some hard times and now sadly informed me that he is not in position to pay me back. Personally I doubt that I’ll ever get it back, and have crossed it off my list. Can I take it off ma’aser?

R' Y. Berkovits answered: Why do you personally doubt that he will ever pay you back? Bezras Hashem he will! Whatever financial position that he was in originally that made you think that he’ll pay back, he can just as easily get back into that position with Hashem’s help. What you can do, is help him get back on his feet. You can let him know that you are moichel the loan. Then you can take it off from maaser. Or if you think it would be better for him, tell him that he shouldn’t worry about the loan and he can pay you back in five years. You can use maaser money for this ‘new’ loan. [Just remember that when he does pay you back, it is maaser money.] If you have another reason to believe that he will really never pay you back, then you’ve suffered a loss. You can’t just go and pass that loss over to maaser.

* 1. **מילגה מישבה וכולל**.
     1. צריך ליתן מעשר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ציון ההלכה ס"ק נ"ח) – "ומרן החזו"א זצ"ל הורה שגם בחורי הישיבה צריכין ליתן מעשר כספים ממעות התמיכה שמקבלין מהישיבה".
        2. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' מ').
     2. מראי מקומות.
        1. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ו תשובה שד"מ) – "שאלה: קיבל מילגה על שעות לימוד והודיעוהו הגבאים שכבר עישרו את הכסף קודם שבא לידו, האם צריך לעשרו שנית. תשובה: אם הגבאים נאמנים א"צ לעשר".
  2. **ירושה**.
     1. צריך ליתן מעשר, אף שהאב כבר נתן מעשר מזה.
        1. אליה רבה (סי' קנ"ו סוף ס"ק ב') – "נותנין מעשר מירושה אף מאביו".
        2. פת"ת (סי' רמ"ט ס"ק א') – "ועיין בשל"ה דף רס"ב ע"א שכתב דגם מירושה שירש מאביו צריך ליתן מעשר אף שאביו היה נזהר כל ימיו במעשרות מ"מ צריך הוא ליתן מחדש ע"ש".
        3. אהבת חסד (ח"ב פרק י"ח סוף סעי' ג') – "גם מירושה צריך ליתן מעשר (א"ר בסימן קנ"ו)".
        4. אג"מ (יו"ד ח"א סי' קמ"ג ד"ה ובדבר) – "מהמעות שהשיג תחלה לעשות בהם מסחר אם נתנו לו מתנה או ירושה צריך ליתן המעשר".
        5. צדקה ומשפט (פרק ה' סעי' ד').
        6. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק כ"ז) - לשונו מובא לקמן.
        7. תשובות והנהגות (ח"א סי' תק"ס אות ט') – "מירושה חייב לשלם מעשר וכ"כ השל"ה במסכת מגילה ענין צדקה ומעשר אעפ"י שאביו כבר נתן מעשר על נכסיו וכ"ה באלי' רבה סימן קנ"ו, וכשירש קרקעות נותן המעשר בשעה שמוכרם".
        8. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' א', סעי' י"ט).
  3. **נדוניה**.
     1. צריך ליתן מעשר, אף שהאב כבר נתן מעשר מזה.
        1. צדקה ומשפט (פרק ה' סעי' ד').
        2. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק כ"ז) – "וגם מירושה או מנדוניא צריך ליתן מעשר אף שהאב כבר נתן מעשר מזה".
     2. מראי מקומות – אג"מ (יו"ד ח"ב סי' קי"ב).
  4. **ריווח מהבנק**.
     1. צריך ליתן מעשר.
        1. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' כ"ד).
  5. **ריווח הבא מהגרלה**.
     1. צריך ליתן מעשר, ורק אחר ניכוי המס.
        1. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ל"א).
  6. **דמי ביטוח לאומי**.
     1. צריך ליתן מעשר.
        1. הגרשז"א זצ"ל (באורח צדקה עמ' שכ"ו אות י"א) – "ויעשר אם יקבל דמי ביטוח".
        2. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ל"ג).
  7. **קצבת ילדים**.
     1. צריך ליתן מעשר.
        1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

Question: If I am noheig to take meiser from my earnings should I also take meiser **from tax returns** and kitzvat yeladim? R' Y. Berkovits answered: Yes.

Question: Does one have to take maaser off of child benefits such as **ma'anak leida** and kitzvat yeladim? R' Y. Berkovits answered: Yes.

* 1. **הבטחת הכנסה**.
     1. צריך ליתן מעשר.
        1. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ל"ט).
  2. **תלושי מזון; זכות קניה** (food stamps, coupons).
     1. צריך ליתן מעשר.
        1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ה') – "על תלושי מזון צריך לתת מעשר כספים, כמו שמקבל כסף מזומן. וכן הדין אם מקבל תלושי קניות ממקום עבודתו, שיכול להשיג עם זה מצרכים מחנות מסויימת, והטעם, דכל שווה כסף הרי הוא ככסף".
  3. **הרויח ע"י מחילת חוב**.
     1. אינו צריך לעשר.
        1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ') – "מחלו לו על חוב כספי שהיה חייב, אף שהרויח שאינו צריך לשלמו, אינו צריך לעשר ריוח זה, מאחר ואינו בעין".
  4. **לעשר סיוע מהמדינה**.
     1. צריך ליתן מעשר.
        1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ב) – "המקבל סיוע מהמדינה עבור שכירות הדירה, אין צריך לעשר סיוע זה, בין אם כסף זה משולם מהמדינה ישר למשכיר, ובין אם עובר דרכו. וכן הדין במקבל מענק מהמדינה עבור קניית דירה, שאינו צריך לעשרו. וזה בתנאי שאכן משתמש עם הכסף למטרה שלשמה ניתן, דאם אינו צריך את הכסף למטרה זו, ומשתמש עימו לדברים אחרים, ודאי צריך לעשרו".
  5. **החסר מס** (tax refund).
     1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

Question: We just got a few thousand dollars from the government as a tax credit. Do we have to take maaser off of it? Thank you!

R' Y. Berkovits answered: Yes. If it is just a refund from taxes withheld, then it gets calculated with the rest of your earnings for maaser purposes. If you didn't owe any taxes and received this as a credit, then it is like any other monetary gift that one receives which he should give maaser on. **You would also make a Hatov V’hametiv** if it is substantial (relative to your financial status).

* 1. **כרטיס אשראי** (credit cards: points and cash back).
     1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

Question: Does one need to give Maaser from points/miles he receives from Credit Cards?

R' Y. Berkovits answered: This is similar to receiving an object as a gift, which is not subject to massar. Even if you end up selling the object later on. [However if the credit card company offers you a percentage of the money that you spend (cashback), then it is similar to a cash gift which is subject to massar. This is not similar to receiving a discount, since the store is not discounting it, rather the credit card company is rewarding you for using their card.]

* 1. **מניות** (stocks).
     1. צריך ליתן מעשר, רק כשימכור אותם ויממש את רווחיו – הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ל').
  2. מראי מקומות.
     1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ו') – "אדם שהרויח ממון ונגנב ממנו, חייב להפריש למעשר עשירית הריוח, כאילו נשאר ברשותו".

1. מקבל מתנות שהם חפצים ומטלטלים.
   1. **מחמיר**.
      1. הגר"א קוטלר זצ"ל ( ).
      2. הגרשז"א זצ"ל (באורח צדקה עמ' שכ"ה אות ו') – "שאלה: איך מעשרים חפץ כמו יהלום או ספר שניתן לו כמשכורת או כמתנה. תשובה: אינו צריך ללוות מאחרים או למכור את החפץ כדי ליתן את המעשר ואז משלם רק כאשר מחליפם לכסף או מוכרם, אבל אם יש לו כסף צריך ליתן מעשר מהכסף שיש לו מיד".
      3. אבן ישראל (ח"ט סי' צ"ב אות י"ג) – "מה ששאל אי גם ממתנות לא של כסף אי צריך לעשר, צריך לעשר, אלא אם לא ניתן לו רק לאשתו ובניו א"צ לעשר".
      4. משנה הלכות (מהדור' תניינא סי' רמ"ט),
   2. **מיקל**.
      1. יוסף אומץ ( ).
      2. חזו"א (ארחות רבנו ח"א עמ' רצ"ו אות ו', מכתב באגרות ורשימות קהלות יעקב ח"ב סי' ח', אמנם עי' גנזי שערי ציון עמ' מ"ו אות כ') – "בענין המעשר הורה מרן החזו"א זצללה"ה שממתנות חפצים א"צ ליתן מעשר אבל מכסף שקבל יש ליתן מעשר וכמדומה אע"פ שנתנו הכסף בשביל לקנות חפצים הנצרכים".
      3. אמת ליעקב (יו"ד הע' קל"ב).
      4. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות י"ח) – "אין צריך לעשר שווי חפצים שקיבל במתנה. ולכן מתנות שמקבל בחתונה, וכן זוגות צעירים המקבלים מההורים ריהוט לדירה, או ללידת ילדים, אין צריך לעשר את שווי החפצים".
      5. שבט הלוי (ח"ה סי' קל"ג ס"ק ג' אות ז').
      6. חוט שני (שבת ח"ב עמ' של"א אות א') – "כתיב לגבי יעקב אבינו וכל אשר תתן לי עשר אעשרנו לך [בראשית, כח, כב], ושם איירי בין בממון ובין בנכסים, מ"מ כיון דמעשר כספים אין זה חיוב ממש אלא הנהגה טובה ומה שנהגו נהגו, ומנהג העולם שאין מפרישים דמי מעשר אלא רק מכספים ולא ממתנות שהם חפצים או מטלטלים. ואם מקבל המתנה של החפצים מוכר את החפץ וקיבל עבור זה ממון, פטור גם ממון זה ממעשר כספים כיון שהיה פטור מן החפץ".
      7. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק כ"ז, ציון ההלכה ס"ז, צהר חי"ג עמ' תנ"ח) – "והמקבל מתנה כגון אלו שמקבלין מתנות לחתונתן אם קבל חפצים א"צ לתת מעשר".
      8. חיי הלוי ( ).
      9. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

If someone receives a gift card (e.g. to a book store) do they have to give ma'aser on it?

R' Y. Berkovits wrote: The minhag is not to. It’s like receiving an object where the minhag is not to (until you sell it).

* + 1. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ו', הע' קמ"ד) – "ושכן נהגו העולם".
  1. **למקילים, אם מכרו החפץ**.
     1. עדיין לא צריך לתת מהם מעשר – חוט שני (שבת ח"ב עמ' של"א אות א', לשונו מובא לעיל), הגר"י ברקוביץ שליט"א (לשונו מובא לעיל).
     2. מחמיר – עי' תשובות והנהגות (ח"א סי' תק"ס אות ט', לשונו מובא לעיל), הל' מעשר כספים (פרק ג' סוף הע' ס"א).
     3. מראי מקומות.
        1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז סוף אות י"ג) – "קיבל בית בירושה, ומכרו כי לא רצה לגור באותו מקום, צריך להפריש מהכסף מעשר".
  2. **למחמירים, השיעור**.
     1. כמה שוה במכירה.
        1. הגרשז"א זצ"ל (ועליהו לא יבול ח"א עמ' רפ"ח אות ג', עמ' רצ"א, ישורון חט"ו ריש עמ' קמ"ח) – "מ'מזומן' רק מעשר ומ'מתנות' רק כפי הסכום שאתה יכול לקבל עבורם **אילו היית רוצה למוכרם**, וכל זה אם יש לך מספיק כסף".
     2. כפי מה שמוכן לשלם.
        1. אג"מ (דברי חכמים יו"ד אות צ"א, עמ' ר"י) – "שאלה: אחד שקיבל מתנות, ורוצה ליתן מעות מעשר מזה, איך משערינן השוויות, מה שעולה החפץ זה בחנות, או מה שעלה לו (מה שהוא מוכן לשלם לזה). תשובה: חכם א' שמע מהגרמ"פ, וכן שמעתי מהפוסקים, שבזה משערינן כמה הוא מוכן לשלם בעד זה. (למשל, אם זה עולה בחנות 30 דולר, והוא מוכן לשלם רק 10 דולר לזה, אז רק צריך ליתן 10, ואם באמת לא רוצה החפץ זה כלל, שאינו מוכן לשלם שום דבר לזה, הוי פטור ממעשר, אפילו אם עולה הרבה בחנות)".
        2. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות צ"א [עמ' ר"י], אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות י"ח) – "היה רוצה לעשרה, משער ערכה כפי מה שמוכן לשלם עליה, ולא כפי מה שעולה בחנות".
        3. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות צ"א, עמ' ר"י) - לשונו מובא לעיל.
  3. מראי מקומות – אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' קל"ג), צדקה ומשפט (פ"ה הע' כ"ז).
     1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות י"ג) – "קיבל מהוריו דירה למגורים, אינו צריך לתת מעשר על ערך הדירה. ודוקא שקיבלה לשימוש, מה שאין כן אם יש לו כבר דירה וקיבל דירה נוספת, צריך לתת ממנה מעשר. והטעם, דמה שפטור מלתת זה בגלל שניתנה לשימוש, ולא מסתכלים ע"ז כריוח ממוני, מה שאין כן כשאינה לשימושו, הרי אנו מסתכלים ע"ז כריוח ממוני לכל דבר וחייבת במעשר. אכן, גם כשמחייבים אותו לעשר, אינו חייב למכור את הדירה כדי שיהיה לו כסף לעשרה, אלא ירשמנה כחוב למעשר ויפרע במשך הזמן".
  4. **מקבל כסף כדי לקנות דבר מסוים**.
     1. תן מעשר, אבל יש עצה.
        1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' רצ"ו אות ו') – "וכן חתן שמקבל כסף מההורים או מאחרים עבור קניית דירה יחשוב שלא לזכות בכסף רק יקנה את החפץ או את הדירה עבור הנותן ואח"כ יזכה בהם לעצמו (א"ה, ולא צריך לומר למוכר שקונה עבור הנותן בעל המעות וכן מבואר בחו"מ סי' קפ"ג סע' ב' ג' ד' ע"ש), וכן אמר לי מו"ר (בפעם אחרת) שאפשר לומר לנותן שלא יזכהו בכסף רק בחפץ או בדירה והמקבל קונה עבור הנותן ואח"כ זוכה בהם, וממילא פטור מהמעשר וכנ"ל".
        2. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ציון ההלכה ס"ז) – "ומרן ז"ל אמר הטעם שהנותן מעות אפי' לקנות דבר מסוים אינו מקפיד כ"כ אם המקבל יוריד קצת למעשר ולכן חייב ואם עי"ז שיתן המעשר לא יספיק לו לקנות הדבר שנתן עבורו וא"א לו ליתן מעות אחרים ירשום עליו המעשר לחוב וכשיוכל יפרע וכן הורה מרן ז"ל לחתן א' שנתנו לו הוריו מעות לקנות דירה ואם יוריד המעשר לא יספיק לדירה שירשום עליו המעשר לחוב ובמשך הזמן יפרענו אבל אם אביו או חמיו לא הקנה לו את הכסף אלא הוא קונה לו את הדירה אפי' שלח את הבן שיקנה כיון שעדיין אין הכסף שלו א"צ הבן לתת מעשר".

הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"ג עמ' תנ"ח) – "בספר דרך אמונה ... תשובה: אין חילוק בין מיד לאח"ז רק החילוק אם נתן לו בתורת מתנה או בתורת שליחות".

* + 1. לא.
       1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות י"א) – "קיבל מעות במתנה, כדי לקנות דבר מסויים, אינו חייב לעשרם. אכן אם הוגדר לשם מה ניתן, וקנה בו את מה שלשמו ניתן, אם נשאר לו עודף, צריך לעשר רק את העודף, לדוגמא, נתנו לו אלף שקל לקניית כובע והכובע עלה רק שמונה מאות, יעשר רק מהמאתיים שקל העודפים".
       2. חוט שני (שבת ח"ב עמ' של"א אות ב') – "המקבל מעות לצורך מסוים בלבד, כגון בן המקבל כסף מאביו ואמו כדי לקנות דירה וכיוצ"ב, אינו מחויב ליתן מכסף זה מעשר כספים לפי המנהג שלא ליתן מעשר כספים מחפצים, דהוי הבן כשלוחם לקנות מהם הדירה. ואמנם כל זה דוקא כשההורים נותנים את הכסף לדירה בלבד ואם ישאר עודף יצטרך הבן להחזיר להוריו, בזה אמרינן שלא קיבל הבן ממון אלא דירה, אבל אם ניתן לו ע"מ שאם ישאר עודף מהסכום אצל הבן הרי יוצא שהבן קיבל ממון ולא דירה, וצריך ליתן מכל הסכום מעשר כספים. וה"ה אם ההורים נותנים סכום כסף לחלק מן הדירה כגון שליש דירה הוי כנותנים לו דירה ולא ממון. ואם ההורים מוסרים הכסף לבן כדי למוסרו למשכיר הדירה שדר שם בנם, ואין הבן קונה לעצמו את הממון אלא מוסרו מיד למשכיר, פטור מליתן מזה כסף מעשר".
    2. מראי מקומות – הלכות מעשר כספים (פרק ג' סעי' י', פ"ד ס"ז), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' 134), הליכת בת ישראל (פרק י"ד ס"ו והע' ט"ז).

1. מקבל תמיכה מהורים.
   1. **כשהורים מקפידים**.
      1. אם הבן ילך ויתן זה הכסף לצדקה, נמצא משנה מדעתו והוא גזלן שלא נתן לו על דעת כן.
         1. צדקה ומשפט (פרק ה' הע' כ"ו) – "ומ"מ נראה במי שנתנו לו מתנה, או מקבל קצבה ע"מ שלא יעשר, שאינו יכול לשנות מדעת הנותן, כמבואר בחו"מ (סימן רמא סעיף ה), אלא שאם יש לו הכנסה ממקום אחר, ויש לו כדי פרנסתו, **חייב לעשר כנגדן**, ואם אין לו הרי בלא"ה פטור".
         2. תשובות והנהגות (ח"ג סי' רפ"ב), הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ו') - לשונו מובא לקמן.
   2. **כשקיבל כסף בסתם, והוא יכול לקנות מה שרוצה**.
      1. צריך ליתן מעשר.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ט') – "קיבל כסף בסתם, והוא יכול לקנות מה שרוצה, עליו לעשר כסף זה. ולכן זוג שנתמך על ידי ההורים, צריכים לעשר את כסף התמיכה, אלא אם כן אסרו עליהם לעשרו".

הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"ב סי' ל"ז אות ד', אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות י"ב) – "נשאל רבינו, האם תלמיד המקבל כסף מאביו להוצאות קטנות, חייב לתת מכסף זה מעשר, והשיב: הלכה פסוקה ביו"ד סי' רנא ס"ז ברמ"א, 'אינו חייב לתת צדקה עד שיהיה לו פרנסתו'. וכ"כ הש"ך בסי' רמח סק"א, אפי' עני המתפרנס מן הצדקה חייב ליתן ממה שיתנו לו, 'היינו כשיש לו פרנסתו בלא"ה, דאל"כ אינו חייב ליתן צדקה' עכ"ל. וכ"ש בחור שמקבל כסף לצורך קניית מזון, לבוש, שכ"ל וכדומה, שפטור מלעשרו. חישב הוצאותיו ונשאר לו סכום כסף, אינו צריך לבקש רשות מהוריו ע"ז, ועליו לעשר את המיותר".

* + - 1. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ו תשובה שמ"ג) – "שאלה: המקבל מאביו סכום כסף מידי חודש לכיסוי שכר הדירה, האם חייב לעשרו. תשובה: אם רשאי להשתמש בכסף כרצונו צריך לעשר".

הגרח"ק זצ"ל (קובץ ניצוצי אש עמ' תתס"א אות ל"ח) – "מדינא חייב בחור לעשר את הכסף הניתן לו מאביו, אולם יש עצה ...".

* + - 1. תשובות והנהגות (ח"ג סי' רפ"ב) – "נראה שאם האבא נותן לבן דמי כיס, ואינו מגבילו למה ישתמש ויכול להשתמש בו לכל צרכיו, לכאורה חייב הבן להפריש לצדקה והרי הוא בכלל צרכיו, וע"כ חייב להפריש מעשר כספים, שגם ממתנות כסף נותנים מעשר כספים. אבל אם אביו נותן לו דמי כיס ומגבילו בפירוש ואומר לו שישתמש בכסף רק לצרכי אוכל עבורו ולכביסה וכדו', הנה אם האב מקפיד והבן ילך ויתן זה הכסף לצדקה נמצא משנה מדעתו והוא גזלן שלא נתן לו על דעת כן. וע"כ ראוי לבן לבקש רשות מאביו, דאף שאביו כבר נתן צדקה, יתן לו רשות לתת מעשר כספים לעני לזכות למצות צדקה שיביא לו הצלחה. אכן אם האב עקשן ומסרב, ומתנה להדיא שלא יתן לצדקה, אסור לו לתת, כמבואר בתוספתא סוף ב"ק באשה שנותנת לגבאי שאין לה רשות אלא כשאין הבעל מקפיד, והיינו דבר מועט, ובלאו הכי זהו גזילה ... נמצא למעשה, בנידון דידן, אם אביו נותן לו כסף לכל צרכיו ואינו מגבילו, צריך לתת מעשר שזהו גם כן מצרכיו. אבל אם דורש ממנו לצמצם ולהשתמש בכסף אך ורק לצרכיו, וגם כשמבקש מאביו רשות לתת מעשר אינו מסכים, לא יתן שאינו חייב כה"ג כלל, וראוי לו לחשוש לגזילה אם יתן נגד דעתו".
    1. **האם שצריך לחשוש שההורים מקפידים**.
       1. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות פ"א, עמ' ר"ו) – "האם יוכל ליתן מעשר מהכסף שנתנו לו הוריו בשבילו, או שצריך לחשוש שהם מקפידים בזה. (פשוט, שאם יודע שהם ודאי מקפידים בזה, אין לעשות כלל). תשובה ... התיר זה, אם לא מקפיד הם".
       2. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות פ"א, עמ' ר"ו) – "האם יוכל ליתן מעשר מהכסף שנתנו לו הוריו בשבילו, או שצריך לחשוש שהם מקפידים בזה. (פשוט, שאם יודע שהם ודאי מקפידים בזה, אין לעשות כלל). תשובה: הגרחפ"ש פסק, שכיון דבסתמא אין מקפיד בזה, מותר".
       3. אג"מ (דברי חכמים יו"ד אות פ"א, עמ' ר"ו) – "האם יוכל ליתן מעשר מהכסף שנתנו לו הוריו בשבילו, או שצריך לחשוש שהם מקפידים בזה. (פשוט, שאם יודע שהם ודאי מקפידים בזה, אין לעשות כלל). תשובה ... שמה שמקבל פטור ממעשר (וטעמו, שלא נתנו לו ליתן מעשר מהממון)".
    2. מראי מקומות – עי' ועליהו לא יבול (עמ' רע"ב אות ב' ), שרגא המאיר (ח”ג סי' ג'), הלכות מעשר כספים (פרק ג' סעי' ט"ו, פרק ד' סעי' ח'), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' קל"ה).
  1. **כשהורים נותן לו דמי כיס ומגבילו בפירוש**.
     1. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"ג סי' רפ"ב, לשונו מובא לעיל).

1. מנכה ההוצאות.
   1. **האם מנכה ההוצאות**.
      1. לא מנכה.
         1. שאילת יעבץ (ח"א סי' ו') – "היה קרוב מאד בעיני שלא לבד ההוצאות אינו מנכה. אלא שגם הקרן מתעשר. בכל פעם שמוציאו במו"מ מחדש ומוכרו (וכ"ש המוכר באשראי) נעשה כולו ריווח ומתעשר לפי כולו. כדמרבינן דבר שאין זרעו כלה, מעשר תעשר, וכ"ש הא ...".
      2. מנכה.
         1. אהבת חסד (ח"ב פרק י"ח סעי' ב' אות א') – "גם יראה שיהיה לו פנקס מיוחד שיכתוב בו כל הריוח שיזמין לו ה' אחר ניכוי ההוצאות מהעסק".
         2. ערה"ש (סי' רמ"ט סעי' ז') – "וכן הוא דבר פשוט שהריוח מחשבין בכל שנה ושנה מר"ה עד ר"ה ואם בשנה זו היו לו עסקים שיש שהרויח בהם ויש שהפסיד בהם עושה חשבון כללי ומה שנשאר ריוח נותן מעשר לצדקה ובכלל ריוח נחשב רק הריוח הנקי וכל ההוצאות שהיה לו על העסק אף מה שנסע הוא בדרך ואכל ושתה הכל נחשב על הוצאות העסק ומנכה הכל ומה שנשאר ריוח אחר ניכוי כל ההוצאות מקרי ריוח".
         3. פוסקים לקמן.
      3. מראי מקומות – פת"ת (ס"ק א').
2. חישוב הוצאות והכנסות לענין מעשר.
   1. **לקנות מכונת**.
      1. מנחת יצחק (ח"ה סי' ל"ד אות ו') – "מה שנסתפקתם אם עפ"י מה דאיתא בתשו' חות יאיר שם, שחשב כמה ענינים מהוצאתיו לצורך מסחרו, שיוכל לנכות מהריוח, אם גם למשל, **לקנות מכונת לוקסוס** שעל ידי זה יקנה לו שם, ויהי' לו השפעה יותר במסחרו וכיב"ז, הנה בתשו' חות יאיר שם, בדמיונו ענין מעשר לשותפות, כתב, דאם הוא מלבוש בינוני שאין בו כפתורי כסף ובכה"ג, ודרך היוצאים לסחורה ללבוש מלבוש מוכן לדרך בזה, הדין עמו לנכות, בשותפות, וכמו כן במעשר עיין שם, הרי דייק וכתב, שאין בו כפתורי כסף וכו', א"כ ש"מ דצריך לדקדק שלא יהיה בזה מפריז על המדה".
   2. **תשלום שכר טרחה לעו"ד**.
      1. יכול לנקות.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ז) – "קנה דירה להשקעה, רשאי לנכות את הוצאות העו"ד וכדומה מסך הריוח".
   3. **ניכוי שכר מטפלת משכר העבודה**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ח) – "אשה העובדת ומחמת כן מוסרת את ילדיה למטפלת, מנכה הוצאת המטפלת מריוח עבודתה, ונותנת מעשר רק מהנותר אחרי ניכוי זה. אכן אם היתה שולחת ילדיה למטפלת גם אם לא היתה עובדת, אינה יכולה לנכות הוצאה זו מרווחיה".
   4. **ניכוי הוצאות מהשכרת דירה**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ט) – "המשכיר דירה, אינו רשאי לנכות מדמי השכירות שמקבל, הוצאות שיש לו עבור הדירה כהוצאת משכנתא, מאחר ובסוף הדירה תהיה שלו, דין זה הוא בין קנה דירה להשקעה, ובין אם קנה דירה למגוריו ובינתיים משכירה".
      2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ל') – "קנה דירה להשקעה ומשכירה, ומשלם עליה מיסים מדמי השכירות, רשאי לנכות את סכום המיסים מדמי השכירות. כגון שמשכיר הדירה ב-200 ומשלם מיסים 30, שרשאי לתת מעשר רק מ-170, והוסיף רבינו, שאין משתנה הדין במה שלפעמים הוא בעצמו בא לגור בדירה איזה זמן".
   5. **מכר דירתו ביותר ממה שקנה דירה אחרת**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות י"ז) – "מכר דירתו, וקנה תחתיה דירה אחרת לצורך מגורים לבני ביתו, והיה הפרש לטובתו בין מה ששילם בעבר על הדירה כשקנאה, למה שקיבל בעת מכירתה, המנהג שאינו מעשר את ההפרש, מאחר ואין זה נקרא מסחר, אלא השתמשות לדירהכו. אכן, אם בין מכירת דירתו לקניית הדירה השניה, שם את כסף המכירה בבנק, צריך לעשר את הריבית שקיבל ע"ז מהבנק".
   6. **ההנהגה בריוח מול הפסד**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות ט"ו) – "אם היה לו בעסק אחד ריוח ובעסק אחר הפסד, אם בשעה שהיה לו הפסד, היה לו חשבון שהיה לו הפסד וא"כ מה שהיה לו אח"כ ריוח הוא ענין אחר, ואין ממלא הריוח את ההפסד, אבל אם לא היה לו חשבון עד סוף השנה וחשב כל החשבונות, אז ימלא ההפסד מן הריוח (פת"ש סי' רמט ס"ק א). ולמעשה אמר רבינו, שאם קנה ב' סחורות באחד הרויח ובאחד הפסיד, יסיר ההפסד מהריוח ויעשר מהשאר".
   7. **חישוב נתינתו משנה לשנה**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות י"ז) – "נתן בשנה אחת יותר משיעור המעשר שלו, נשאל רבינו, אם על חשבון זה יכול לתת פחות בשנה הבאה. והשיב, אם זה היה בטעות, אפשר, אבל אם נודע לו טעותו והסכים אעפ"כ, אי אפשר".
   8. **האדם כגבאי בכספי מעשרותיו**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות י"ח) – "המפריש מעשר, נעשה כגבאי צדקה על הכסף, וצריך לתת לאנשים מתאימים, ולא מחוייב לתת לאוספי הצדקה".
   9. **דמי ביטוח לאומי**.
      1. מחמיר.
         1. הל' מעשר כספים (פרק ג' סעי' ל"ה) – "דמי ביטוח לאומי שחייב לתת כסכום קבוע, אינו יכול לנכות סך זה מחשבון הריווח".
      2. מיקל, יכול לנקות.
         1. הגרשז"א זצ"ל (באורח צדקה עמ' שכ"ו אות י"א) – "ביטוח לאומי יכול לנכות אם החוק מחייב אותו".
         2. עי' הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ד) – "רכש חנות לצורך עסקו, ומשלם עליה משכנתא, לא ינכה סכום המשכנתא מהריוח של עסקו, מאחר והחנות בסוף תהיה שלו. אכן, 'ביטוח לאומי' ו'מס הכנסה' שמשלם עבור עסקו, רשאי לנכות כהוצאה".
   10. **ציורים**: הגריש"א זצ"ל.
       1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות ט"ז) – "מי שמשכיר דירה וכנגדה שוכר במקום אחר, אינו צריך לעשר את כסף השכירות שמקבל עבור הדירה שמשכיר, אלא אם כן מקבל מהשכרת דירתו יותר ממה ששוכר, שאז עליו לעשר הפרש זה".
       2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ה) – "המרויח כל חודש אלף שקל, ומאה שקל מזה מופרש אוטומטית לקרן פנסיה, אין צריך להפריש, אלא ממה שאפשר לו להשתמש עכשיו בפועל. אבל מהכסף שאי אפשר לו להשתמש בזה בפועל, לא יפריש עכשיו מעשר, אלא כשיוכל להשתמש בכסף".
       3. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ז אות כ"ו) – "סוחר המשלם כסף עבור נסיעות למסחרו, מנכה את מחיר הנסיעות מהריוח, אך לא את טרחתו. וכן מיסים שמשלם עבור עסקיו, מנכה את כסף המיסים מהריוח, אך לא מיסים שיש מטעם העיר (א.ה. כנראה הכוונה לארנונה שמוטלת על הנכס, ללא קשר למסחרו)".
   11. **ציורים**: הגר"י ברקוביץ שליט"א.
       1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

Should I be giving maser on my kollel check? Should I deduct the amount that it cost me to travel to kollel? Assuming yes on the first two questions - can I be mochal on deducting expenses, or maybe I have to be makpid to deduct any maser deductible expenses, so as not to be considered giving maaser with approximation.

R' Y. Berkovits wrote: 1) Yes - unless you are patur from giving maaser (i.e. your monthly income barely covers your monthly expenses). 2) Yes. 3) You can make a t’nai that the extra money that you are giving by not deducting expenses is not maaser – rather it is tzedaka. [It will come out that you are giving to tzedaka 10% of your maaser deductible expenses.]

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

If I make a 20% profit in SA Rands, but the Rand has - in that time - depreciated by 50% to the Dollar/Shekel, must I still give Ma'aser on the Rand profit or since I live in Israel and only spend Dollars/Shekels, effectively I've made a 30% loss?

R' Y. Berkovits wrote: The issue is defining what is פירות and what is מעות. מעות is the currency that is used in the place you live, and any other currency would be פירות and similar to an investment. Since you live in Eretz Yisrael, only the shekel and US dollars would be considered currency, therefore the Rand is an investment, and profit/loss would be calculated only after translated into shekel/dollars.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

My washing machine unexpectingly blew up. It cost me a nice amount to replace it. Is this a hefsed that I can lower my income for ma’aser purposes?

R' Y. Berkovits wrote: The type of hefsed that we would deduct from income for ma’aser purposes, is only a hefsed that is associated with business. [Even though receiving a monetary present is considered income for ma’aser purposes.] All other hefsed that occurs, are similar to daily living expenses, which we do not deduct from income. [It is possible that the expense of replacing the washing machine might cause him to be unable to afford to give ma’aser.]

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

At the end of a tax return, a person can put amounts that they've donated to charity. Some governments allow this to be a reduction from their income on which tax is calculated or reduce their tax by a percentage of what they donated. Is that tax benefit subject to ma'aser? E.g. A person earned $1000, so tax is $300. He gave $100 to charity. The government gives him a benefit of reducing 5% of donations from taxable income. His taxable income is now $995 & his tax bill $297.
Is that $3 considered an income and subject to Ma'aser?

R' Y. Berkovits wrote: Ma’aser is calculated net of taxes. In your case - looks like you earned $1,000 and paid $297 in taxes. Ma’aser would be 10% of $703.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א -

If I sold a piece of property after many years of ownership - and value of the property has gone up, how do I calculate the ma'aser to separate? Do I look at the raw value of purchase vs. the sale price? Or do I take into account expenses like the govt. does? Any other considerations? Also, since I've been taking ma'aser from the rent for all these years, does that make a difference?

R' Y. Berkovits wrote:

1. Rav Moshe says that you take into account inflation. Other than that, it’s the same accounting as any other profit. Sale price minus expenses minus purchase price (adjusted for inflation).

2. Regardless of government practice, any real expenses that detracted from your net profit are deductible, including significant renovations, sales tax (not property tax which is a cost of living), and mortgage interests with closing fees.

3. Rental profit is one thing and sale profit is another.

1. סימן רמ"ח.
   1. **בעל שאוסר על אשתו לעשר -** סעיף ד'.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות י"ב) – "אין מקבלים מנשים צדקה רק דבר מועט, וכמה דבר מועט, הכל כפי עושר הבעלים ועניותם. וה"מ בסתמא, אבל אם הבעל מוחה אפילו כל שהוא אסור לקבל מהם (סי' רמח ס"ד). אשה שעובדת ומרויחה, אך בעלה לא מסכים שתפריש מעשר, הדין בזה שאם הוא מפרנס אותה, זה שייך לבעלה. ונשאל רבינו, האם עליה לרשום בצד את חובה. וענה, זה לא שלה, איך תרשום".
      2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות י"ג) – "עוד נשאל רבינו, בבעל שלא מרשה לאשתו להפריש מעשר, וגם הוא לא מפריש מעשר, האם יש לה הזכות להפריש מעשר. והשיב, שהכסף שהיא מרויחה שייך לבעל ואין לה להפריש מעשר, היות וגם חלק המעשר שייך לבעל, ואם כן מצדה עשתה הכל כדת וכהלכה, ואין לה שום חשש במה שהבעל אינו מפריש מעות מעשר".
   2. **בקשה מאדם יותר ממה שיכול לתת** - סעיף ז'.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות ל') – "אסור לבקש צדקה מאדם נדיב שנותן יותר מן הראוי לו או שמיצר עצמו לתת כדי שלא יתבייש (שו"ע יו"ד סי' רמח ס"ז). ואיסור זה הוא רק בידוע שיתבייש לומר שאין לו, אך בספק אם יתבייש מותר לבקש".
2. אל יבזבז אדם יותר מחומש - סימן רמ"ט סעיף א'.

כתובות (דף נ., ערכין דף כח.) – "א"ר אילעא: באושא התקינו, המבזבז אל יבזבז יותר מחומש. תניא נמי הכי: המבזבז **אל יבזבז יותר מחומש, שמא יצטרך לבריות**; ומעשה באחד שבקש לבזבז [יותר מחומש] ולא הניח לו חבירו, ומנו. רבי ישבב, ואמרי לה רבי ישבב, ולא הניחו חבירו, ומנו. רבי עקיבא. אמר רב נחמן, ואיתימא רב אחא בר יעקב: מאי קרא. וכל אשר תתן לי עשר אעשרנו לך".

* 1. **הלכה: אסור**.
     1. רמ"א (סי' רמ"ט סעי' א') – "ואל יבזבז אדם יותר מחומש, שלא יצטרך לבריות. (ב"י בשם הגמרא פ' נערה שנתפתתה)".
     2. חכ"א (כלל קמ"ד סעי' י') – "ואם אינו מופלג בעשירות יתן עד חומש נכסיו ואל יבזבז יותר מחומש כדי שלא יצטרך לבריות".
  2. **עשיר מופלג**.
     1. מותר.
        1. חכ"א (כלל קמ"ד סעי' י') – "עשיר מופלג מותר לבזבז אף יותר מחומש מנכסיו (עיין ריש סימן רמ"ט)".
        2. עי' חפץ חיים (אהבת חסד ח"ב פרק כ' אות א') – "אם לא מי שהוא עשיר מופלג משמע בפוסקים דעליו לא היתה התקנה (עיין ב"ק ט' ע"ב בתוד"ה אילימא ובחכמת אדם הלכות צדקה)".
        3. אג"מ (או"ח ח"ה סי' מ"ג אות י') – "שאם הוא עשיר גדול, שאף אחר שיתן להעניים כל צרכם יהיה עדיין עשיר גדול, ליכא בהו שיעור חומש, אלא צריך ליתן כל צורך העניים אפילו כשהם יותר מחומש. ורק אם אין ידו משגת כל כך, היינו שאינו עשיר גדול, בזה נאמר שיתן עד חומש נכסיו".
           1. עי' אג"מ (ח"ד סי' ל"ז סוף אות ו'), וצ"ב.
        4. הגרשז"א זצ"ל (באורח צדקה עמ' שכ"ד אות ג').
     2. מראי מקומות.
        1. שבט הלוי (ח"ה סי' קל"ג אות א') – "וכן סתם בפשיטות הגה"צ בעל חפץ חיים ומ"ב בספרו אהבת חסד פרק כ' ובהג"ה פ' י"ט דבעשיר מופלג לא היתה התקנה דאל יבזבז יותר מחומש, אמנם כבר הוכחתי בשבט הלוי שם דזה **דוקא ביש עניים עכשיו** שצריכים לדי מחסורם, אבל עיקר התקנה דאל יבזבז היתה גם בעשירים מופלגים יעש"ה בשבט הלוי".
  3. **בשעת מותו: מותר**.
     1. כתובות (דף סז:) – "מר עוקבא ... כי קא ניחא נפשיה, אמר: אייתו לי חושבנאי דצדקה, אשכח דהוה כתיב ביה שבעת אלפי דינרי סיאנקי, אמר: זוודאי קלילי ואורחא רחיקתא, **קם בזבזיה לפלגיה ממוניה**. היכי עביד הכי. והאמר ר' אילעאי: באושא התקינו, המבזבז - אל יבזבז יותר מחומש! הני מילי מחיים, שמא ירד מנכסיו, אבל לאחר מיתה לית לן בה".
     2. רמ"א (סי' רמ"ט סעי' א') – "ודוקא כל ימי חייו, אבל בשעת מותו יכול אדם ליתן צדקה כל מה שירצה (ג"ז שם פ' מציאת האשה ומייתי לה רי"ף ורא"ש ור"ן ומרדכי)".
     3. חפץ חיים (אהבת חסד ח"ב פרק כ' אות א') – "וכן לבזבז קודם מותו שבזה לא שייך שמא יצטרך לבריות ג"כ מותר לבזבז הרבה [ביו"ד רמ"ט ס"א בהג"ה פסק דיכול לחלק קודם מותו כמה שירצה ועיין באחרונים שהביאו **די"א עד שלישיתו או עד מחצה ולא יותר**] כדאמרינן בכתובות ס"ז ע"ב במר עוקבא שאמר קודם מותו כשהתבונן בצדקה שעשה בימי חייו אמר אורחא רחיקתא וזוודין קלילא ופלגינהו לנכסיו לצדקה".
  4. **כשבאו לפניו עניים**.
     1. חפץ חיים (אהבת חסד ח"ב פרק כ' אות ב') – "י"א דהא דאמרינן אל יבזבז יותר מחומש היינו בשרוצה מעצמו **לחפש אחר עניים ולחלק להם צדקה** אבל כשבאו לפניו עניים רעבים או ערומים שהוא חייב להשביעם ולכסות מערומיהם כאשר אמרה התורה די מחסורו אשר יחסר לו **או שיראה שבוים** שהוא חייב לפדותם כאשר צוה השי"ת ורצונו לתת ע"ז יותר מחומש רשאי ומדת חסידות הוא [רמב"ם בפי' המשנה פ"א דפאה ועיין בהג"ה לעיל]".
  5. **פקוח נפש: מותר**.
     1. חפץ חיים (אהבת חסד ח"ב פרק כ' אות ב') – "ונראה דמיירי באופן שאין נוגע לפיקוח נפש ממש אבל אם נוגע לפ"נ ממש כגון שהשבוי עומד למות או הרעב יכול לבוא לידי סכנה ע"י רעבונו אין שייך בזה שיעור חומש ולא אמרו בב"מ ס"ב רק דחייו קודם לחיי חבירו אבל דעשרו קודם לחיי חבירו לא מצינו".
     2. אג"מ (יו"ד ח"א סוף סי' קמ"ג) – "עכ"פ למעשה אין לבזבז יותר מחומש אם לא לחשש פקוח נפש".
     3. הגריש"א זצ"ל (חשוקי חמד ב"מ דף סב. [עמ' רע"א], נשמת אברהם ח"ה עמ' קנ"ב, אשרי האיש יו"ד פרק י"ב אות ה', פרק מ"ה אות ב') – "אין אדם חייב לתת יותר מחומש מנכסיו להצלת נפש מישראל, משום שמקור החיוב להציל נפש, הוא מהפסוק 'והשבות לו', שבא לרבות השבת גופו, א"כ, כשם שעבור השבת אבידה אין אדם חייב להוציא כל ממונו, כך עבור הצלת חיי חבירו. ולכאורה קשה מהאהבת חסד (חלק ב פ"כ), שהוכיח מסוגיא דבן פטורא (ב"מ דף סב ע"א) שלולא שגילתה לנו התורה 'וחי אחיך עמך', היינו אומרים שישתו שניהם וימותו, ואל יראה אחד במות חבירו, באה התורה וגילתה שעד כדי כך לא חייב, ומשמע, שעכ"פ את ממונו חייב ליתן. והשיב ע"כ רבינו, שדרשת בן פטורא אינה מסברא, אלא שדורש כך את ה'וחי אחיך עמך', שחייב להשתתף בחלוקת המים עם חבירו, וכמבואר בספרא שבן פטורא דרש כך מהפסוק. א"כ לדידן שאין אנו דורשים כך, אלא דורשים שחייך קודמים לחיי חברך, לא רק גוף החיים קודמים אלא גם רכושו, מאחר והעוני נחשב כעין מיתה, ולכן פטור מלתת יותר מחומש, כיון שיסוד המצוה להציל חיי חבירו נלמד מהשבת אבידה".
  6. **עסק קבוע: מותר**.
     1. חפץ חיים (אהבת חסד ח"ב פרק כ' אות ג') – "ודע דמה שהתקינו חז"ל שלא לפזר יותר מחומש נראה דהיינו דוקא כשמבזבז נכסי ביתו עי"ז הפזור כדמשמע לשון המבזבז אבל בדבר מיעוט כגון שיש לו איזה מלאכה או עסק קבוע שמשתכר בה כדי מחיתו כל שבוע ויותר מעט מותר לו לפזר היותר לצדקה אף שהוא עולה יותר מחומש לפי ערך".
  7. **להחזקת התורה, יששכר זבולון: מותר**.
     1. עי' חפץ חיים (אהבת חסד ח"ב פרק כ' אות ד') – "ודע עוד דכל עיקר התקנה הוא לסתם צדקה אבל להחזקת התורה מצדד בספר שיטה מקובצת כתובות דף מ"ט דלא שייך זה כלל וכן בדין אחרי שעבור זה יש לו חלק בשכר תורתו כמו שמצינו ביששכר וזבולון ששבט זבולון היה מחזיק לשבט יששכר והיה נוטל חלק בשכר תורתו וכדאיתא במ"ר פרשה נשא למה זכה זבולון להקריב שלישי לנשיאים לפי שחיבב את התורה והרחיב ידיו לפזר ממונו ליששכר כדי שלא יצטרך שבט יששכר לפרנסה ולא יתבטל מלעסוק בתורה לפיכך זכה זבולון להיות שותף לתורה והיה חבירו של יששכר וכו' ד"א קערה כנגד לחם שהיה מאכילו מזרק כנגד היין שהיה משקהו ולמה היה של כסף שגם כסף היה נותן לו לעשות כל צרכו וכו' שניהם מלאים סולת וגו' שניהם היו נוטלין שכר תורה ביחד ושניהם היו מתפרנסין ביחד וכו' שכשם שהיה לזבולון חלק בשכר תורתו כך היה ליששכר חלק בממונו של זבולון ע"ש מכל זה משמע שההחזקה היה הרבה יותר מחומש ומצינו בדברי חז"ל בכמה מקומות ראיה מיששכר וזבולון לדורות הבאים ואיך נאמר שבדורותינו נמנע מזה אלא ודאי דכיון שיש לו על ידי ההחזקה בשכר תורתו אין שייך ע"ז שיעור וכמו שיוסיף להחזיק כן יתוסף לו חלק בשכר התורה".
     2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ח אות ח').
     3. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

My various tzedaka commitments have me giving more than a chomesh. Would I lose out on the promises of payback for giving tzedakah if I give more than a chomesh? Also, is it ok for me to keep these commitments, or do I need to be more responsible? I am not backing out, just my accountant is on my case. Also. If I can get a beracha… Amen!

R' Y. Berkovits wrote: There are two exceptions to the limit of chomesh. Either an asher muflag, or for hachzakos Torah. This is regarding the d’rabonon of אל יבזבז. Regarding the d’oraisah of אפס כי לא יהיה לך אביון, if your accountant is telling you that there is real ch’sash of becoming needy, there is no exception. If you are giving more than a chomesh for hachzakos Torah, and no real concern of becoming needy - Beracha v’hatzlacha!

* + 1. **אל יבזבז יותר מחצי**.
       1. אג"מ (יו"ד ח"ד סי' ל"ז סוף אות ד') – "וגם אין לו להוסיף וליתן לשכר יותר ממחצה, חדא כדי שלא יאמרו אינשי שלא אפשר להשיג שכר תורה אלא דווקא כשיתן להלומד תורה עוד יותר ממחצה שהוא דבר קשה ביותר וימנעו לגמרי מלעשות שותפות כזה עם לומדי תורה. ועוד דכיון דסגי במחצה לזכות במצוות לימוד התורה ושכרה, הרי איכא על היתרון מזה תקנתא דאושא דאל יבזבז לצדקה יותר מחומש. שלבזבז לשכר תורה יש למילף שלא יבזבז יותר ממחצה לזה. דכיוון דכבר ליכא עניין ההיתר דשותפות בתורה כישכר וזבולון ביותר ממחצה, איכא ממילא האיסור דתקנת אושא".
  1. **אנשי אמנה: מותר**.
     1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות א') – "הגמ' בסוטה (דף מח ע"ב) אומרת משחרב ביהמ"ק... פסקו אנשי אמנה, וביאר רש"י, 'לוותר ממונם לנוי הידור מצוה ולצדקה ולהוצאות שבתות וימים טובים'. ועל כרחך שמדובר בנתינה יותר מחומש לצדקה, דאם מדובר בנתינת חומש, הרי יש עשירים המתנהגים כך גם בדורנו. ואף שקיי"ל 'המבזבז אל יבזבז יותר מחומש', זה באנשים רגילים, אך ל'אנשי אמנה' מותר, ואין בכך כל איסור. ולמעשה, פסק רבינו דמותר לתת יותר מחומש. והוסיף רבינו לשואל, שכאשר אגיע לב"ד של מעלה, אזי אגיד את דעתי וסברתי למה מותר, והיה אם יקבלו, מוטב, ואם לא, אקח את הגיהנם עלי".
  2. **אם ידו משגת יתן כפי צורך העניים**.
     1. בני אשכנז חולק.
        1. אג"מ (יו"ד ח"א סוף סי' קמ"ג) – "ובש"ע מפורש שהמחבר סובר דבידו משגת מחוייב ליתן כפי צורך העניים אף שהוא יותר מחומש משמע שסובר בדעת הרמב"ם שכיון שדין התורה הוא שיתן כפי צורך העניים לא תקנו רבנן לאסור וגם לא לעצה טובה בצדקה רק להקדיש אסרו. ומה שבדף נ' איתא ולא הניחו ר"ע לבזבז הוא מחמת שר' ישבב לא היתה ידו משגת. עכ"פ הרמ"א שכתב ואל יבזבז יותר מחומש בצדקה פליג וסובר שאסור וכדמוכח מהא דמר עוקבא ודעת הרמב"ם והמחבר צ"ע. עכ"פ למעשה אין לבזבז יותר מחומש אם לא לחשש פקוח נפש".
        2. אבן ישראל (ח"ט סי' צ"ב אות א') – "מה ששאל מע"כ על מש"כ הרמ"א בסי' רמ"ט ביור"ד ס"א במש"כ המחבר שיעור נחינתה אם ידו משגת יתן כפי צורך העניים, ואם אין ידו משגת יתן עד חומש מנכסיו מצוה מן המובחר וכו' עיי"ש, דמבואר דעת מחבר דאם ידו משגת מחויב ליתן מצד הדין אפי' יוחר מחומש, והרמ"א שם כתב וז"ל ואל יבזבז יותר שלא יצטרך לבריוח, ונראה למע"כ דמה דלא כחב וי"א, משמע דלא פליג אדעת המחבר, והרי דעת המחבר דאם ידו משגת מצד הדין צריך ליחן יותר מחומש, - זה ל"ק כלל דאפי' אם דעתו לחלוק אדעת המחבר ג"כ לפעמים אינו כותב וי"א, ובודאי פליג כאן אדעת המחבר וס"ל דאפילו בידו משגת אל יבזבז יותר מחומש".
     2. מראי מקומות – שבט הלוי (ח"ה סי' קל"ג אות א').
        1. חפץ חיים (אהבת חסד ח"ב פרק י"ט בהג"ה) – "אעפ"כ ק"ק עדיין דמלשון הרמב"ם בחיבורו והשו"ע משמע לכאורה דאם ידו משגת יתן כפי צורך העניים אפילו יותר מחומש וכמ"ש היפ"מ שם בירושלמי ומפירושו במשנה משמע דיותר מחומש אין מחויב ליתן דע"ז נמנו באושא שם ומשמע אפילו ידו משגת דאל"ה אפילו חומש אין חייב וצ"ע".
           1. אבן ישראל (ח"ט סי' צ"ב אות ב') – "מש"כ בשם ספר אהבת חסד דלדעת הרמב"ם היכי דקיימי עניים מחויב מצד הדין עד חומש, - אין נראה כן מלשון הרמב"ם, אלא דעת הרמב"ם דקיימי עניים מחויב מצד הדין ליתן יותר מחומש עד כדי צורך העני".

1. אל ישוב דך נכלם .
   1. רמ"א (סי' רמ"ט סעי' ד') – "**ואסור להחזיר העני השואל ריקם**, אפילו אין נותן לו רק גרוגרת אחת, שנאמר אַל יָשֹׁב דַּךְ נִכְלָם (תהילים עד, כא)".
      1. הו"ד – רמב"ם (הל' מתנות עניים פרק ז' הל' ז'), טור (סי' ר"נ), ערה"ש (סעי' י"ג), מעשר כספים (עמ' קס"ב), פוסקים.
      2. שלמת חיים (סי' תתפ"ד, א"נ עניינים שונים סי' צ"ו) – "בשדי חמד הביא דהא דאסור לאדם שימלא פיו שחוק (ברכות ע"א ע"א) הוא רק מידת חסידות אף על פי דאמרו בלשון איסור, והביא ראיה מהא דאיתא ברכות (שם): אמרו עליו על ריש לקיש שמימיו לא מילא פיו שחוק בעוה"ז מכי שמעה מר' יוחנן רביה, ואי הוה אסור מדינא א"כ מאי רבותיה דריש לקיש, ע"כ. ולפ"ז אולי גם מה דאיתא ביו"ד (סי' רמ"ט ס"ד בהגה): ואסור להחזיר את העני ריקם שנאמר (תהלים ע"ד כ"א) 'אל ישוב דך נכלם', הוא ג"כ רק מידת חסידות אף דכתב הרמ"א בלשון איסור, דהרבה אנשים אינם נזהרים בזה. תשובה: בענין שחוק שכתב מכבוד הרה"ג זצ"ל שאינו אלא מדת חסידות הגם שנאמר בו אסור, הראיה מריש לקיש יש לדחות שבדבר שאין נזהרים בו רובא דאינשי הוי רבותא גדולה, אבל לדון מזה על מקום אחר שנאמר אסור ג"כ כזה הוא דבר תימה, דאטו כולם בחדא מתתא מחתינהו, וכאן לא יליף לה כי אם מדכתיב (תהלים קכ"ו ב') 'אז ימלא' וכו', אבל כאן כתיב 'אל ישוב' וכו' ולאו נאמר בדבר, ואם אמרו על דברים בטלים שעבר בלאו "כל הדברים יגעים" (קהלת א' ח') וכו', ומליצנות צריך להתרחק הרבה דהרי הוא מד' כתות שאינם מקבלים פני שכינה. ובכל זאת צריך לשקול הכל בפלס, הלא כתיב (שם ג' ב' - ח') כ"ח עתים, השי"ת ינחנו בדרך אמת וצדק שלא ניכשל בשום דבר, וכתיב (שם ג' י"א) 'הכל עשה יפה בעתו'.
   2. **מה הדין לשליח**.
      1. לא נכלל.
         1. הגר"י קמנצקי זצ"ל (במחיצת רבינו עמ' קס"ג).
         2. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב עמ' קי"א).
         3. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק מ"ח ובציון ההלכה ס"ק קי"ד) – "ולכאו' דין זה דוקא בעני שמבקש עבור עצמו אבל לא מי שמבקש עבור אחרים דל"ש גבי' אל ישוב דך נכלם. [**ואפי' אם הגובה** ג"כ עני ומקבל חלק מזה נראה דאין שייך אל ישוב כו' כי החלק שהוא מקבל זה הוא מקבל ממי ששלחו עבור שכר פעולה ואין זה שייך להנותן שנותן הכל לצדקה למשלח]".
         4. עלינו לשבח (ח"ב תשובה ק').
         5. אמרי צדקה (ארטסקרול, ריש עמ' י"ד).
      2. אם מקבל חלק מהתרומות שאוסף – עלינו לשבח (ח"ב סי' ק').
      3. מראי מקומות.
         1. תשובות והנהגות (ח"ג סי' רפ"ז ד"ה כעין) – "ויש להסתפק אם דוקא בעני הדין כן וכלשון הפסוק "אל ישוב דך נכלם" שמתבייש העני כששואל ולא נותנים לו, או נימא שגם בגבאי צדקה המבקש לעניים הדין כן, שאם שואל ולא נותנים לו מאומה ה"ה מתבייש וגם בזה אסור, וד"ז צ"ב".
   3. **היום שאין מכירים העניים**.
      1. כתובות (דף סח.) – "דאמר רבי אלעזר: **בואו ונחזיק טובה לרמאין**, שאלמלא הן היינו חוטאין בכל יום, שנאמר: וקרא עליך אל ה' והיה בך חטא".
      2. קהלות יעקב (דרך שיחה ח"א עמ' תקס"א ד"ה סיפר) – "סיפר לי אבא זצ"ל, שכאשר היה בוילנא והיו שם המון עניים, שאל את מרן ה'אחיעזר' זצ"ל אם חייב ליתן לכל עני ועני. וענהו הגרח"ע: כשהייתי רב בעיירה פלונית הייתי מקדים שלום לכל אדם, וכשהגעתי לוילנא ראיתי שאם אעשה כן לא אגמור, ואיני אומר לאף אחד. זו התשובה שהיתה על שאלתו של אבא ז"ל".
      3. שרגא המאיר (ח"ג סי' ג' אות ה'), והו"ד בהלכות מעשר כספים (פרק י"א סי' כ"ו) – "וע"ד שאלתו היות שהיום אין אנו מכירים בעניים ממש, אם אפשר לתת המעשר כספים למוסד של תורה וכדומה. לפענ"ד שאין צריך להיות מחמיר בזה כ"כ ולחקור אחר העני אם הוא עני ממש או לא, די לנו שאנו יודעים שאיש הזה צריך למעות ומקבל מעות מאחרים, בודאי עני הוא אם אינו בוש לקבל מאחרים. אבל בודאי מותר ליתן למוסד של תורה כי מדברי חכמז"ל בהמדרשים משמע שעיקר מעשר כספים הוא לעמלי תורה, במדרש רבה קהלת פרשה י"א פ' א', אם בקשת לעשות צדקה עשה עם עמלי תורה, במדרש תנחומא פ' י"ח, עשר תעשר, עשר בשביל שתתעשר, עשר כדי שלא תתחסר, רמז למפרשי ימים להפריש אחד עשרה לעמלי תורה ...".
      4. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ח אות י"ז) – "ל'מקבצי נדבות' ל"צ לתת אפילו פעם אחת, **כי נשתנה החזקה של הכשרים**. ופעם התבטא רבינו בהלצה, שחלקם עשירים הרבה יותר ממכם, ולכן גם לא עוברים על 'אל ישוב דך ונכלם' כשלא נותנים להם".
      5. אבני ישפה (ח"ד סי' ק"א ענף ב') – "כתב הרמ"א ... אך מסתבר שדברי הרמ"א איירי במקום שמכירים את העני ויודעים כי הוא ודאי עני ולכן יש חיוב לתת לו עכ"פ משהו אבל אם אינו מכירו מסתבר שאין בזה שום איסור שהרי יתכן שאינו עני".
      6. ברוך צורי (סי' נ"ב) – "ובאחד שבא בסתם ואין אנו יודעים למה הוא בא ופשט ידו לכאורה מצד הסברא נראה דנותנים לו ואין צריכים לשאול אם הוא רמאי דאפשר בזה יהי' מבוייש אבל כשבא בפירוש ואמר כסוני אז בודקין אחריו שאין לנו ספק שצריך רק לכסות ולא לאוכל משא"כ כאן כשפשט ידו אין אנו יודעים אם בא לאוכל או למלבוש. וכל זה במתנה מועטת אבל מתנה מרובה לכאורה בוודאי צריכים לבדוק אחריו אם הוא רמאי. ולכן נראה דסתם הפושט ידו ואין אנו יודעים בו נותנים לו מתנה מועטת כדי לחיות אבל למתנה מרובה צריכים לבדוק אחריו. אבל מי שידוע שהוא עז פנים ושקרן ומבזה חכמים לכאורה אסור ליחן לו צדקה (בסתם). ולבד מכל מה שכתבתי כבר דברו בזה גדולי חכמי המוסר שאף אם יש לו לאדם שאלה אם צריך ליתן לעני השואל אותו צדקה, שיתן הצדקה ואל ירגיל עצמו שלא ליתן כי אפשר שמזה יבוא אכזריות. וכל זה ג"כ במתנה מועטת אבל במתנה מרובה נראה דצריך לבדוק אחריו, אבל יש לו לאדם תמיד לזכור שגדולה הצדקה".
   4. **אסור לבזותו**.
      1. מחבר (יו"ד סי' רמ"ט סעי' ד') – "אם שאל לו העני ואין לו מה יתן לו, לא יגער בו ויגביה קולו עליו, אלא יפייסנו בדברים ויראה לבו הטוב שרצונו ליתן לו אלא שאין ידו משגת".
         1. ערה"ש (סעי' י"ג), הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק י' ס"ק י"ז) – "לגעור בעני. אם לא בידוע שהוא רמאי וכיוצא בזה".
      2. בית הלוי (סוף פר' תרומה) – "הנה בעת שנותנים צדקה להעני ונמצא מקיים בהעני מצות צדקה ועוד כמה מצות עשה כמו והחזקת בו אז העני הוא ממש כמו בחינת אתרוג בעת שנוטלו לצאת בו, דאע"ג דאתרוג אחר המצוה אין בו שום קדושה מ"מ בעת קיום המצוה חלה עליו קדושת המצוה ואסור בהנאה ובתשמיש של חול, ובעצי סוכה מבואר במס' סוכה (דף ט') כשם שחל שם שמים על החגיגה כך חל ש"ש על הסוכה ואסורים בהנאה. וכן אסור לנהוג בו מנהג בזיון וכמו דדרשינן בשבת (דף כב) מקרא גבי כיסוי הדם במה ששפך יכסה שלא יכסנו ברגל שלא יהיו מצות בזויות עליו. כן העני ממש בעת שנותנים לו אסור ליתן לו בבזיון חלילה, וזהו איסור דאורייתא".
2. למי נותן המעשר.
   1. **נתינת מעשה ל"מצוות"**.
      1. מ"ב (תרצ"ד ).
         1. כפרות ( ).
      2. כלל.
         1. מצוות קיומית.
         2. לא מחיוב עצמו!!
         3. בתנאי, לא רק לעניים. כוונה!
         4. לא עשה מצוה בלי זה כסף – מקוה!
         5. ט"ז ( ), אהבת חסד ( ) – ספרים, לכתוב שם "בחזקת מעשר כסף"!
      3. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ג אות ט"ו) – "מותר לתת כספי מעשר לת"ח אף אם הוא אינו בגדר עני, כדי שילמד תורה מתוך הרחבה. דאחרי שנותנים היום גם למצוות מכספי מעשר, אפשר לתת גם לזה".
      4. ***קניית נביאים ומגילות מכספי מעשר.***
         1. ***הגרח"ק זצ"ל (תשובות הגר"ח דפו"ח אות תתתתקנ"ג) – "שאלה: או"ח סי' רפ"ד. מבקש המלצה כדי לאסוף כסף עבור כתיבת נביאים ומגילות, ושואל האם מותר ליתן לזה מכסף מעשר. תשובה: בודאי זו מצוה גדולה מאד אבל כסף מעשר רק לעניים".***
      5. ***מראי מקומות –*** צדקה ומשפט (פרק ה' סעי' ט"ו)***.***
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות ג') – "עד חומש מנכסיו מצוה מן המובחר לתת, ואחד מעשרה מידה בינונית (סי' רמט ס"א). משמע דחלוק דין מעשר מדין חומש, ולכן יכול להתנות על החומש, שיהיה בידו לתת למצות אחרות, כגון צרכי בית הכנסת, כתיבת ספר תורה כשאין לציבור ספר תורה לקרות בו, וכיוצא באלו".
         2. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות ד') – "גם מי שבתחילת הנהגתו להפריש מע"כ התנה שיהיה בלי נדר, הרי בידו לכוין בזמן שמפריש המעשר לתתו לצורך שאר מצות. אמנם יש להקפיד, דגם כשמותר ליתן מכספי מע"כ לשאר מצות, שיהיה דוקא למצות שיש בהם דררא דצדקה".
         3. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ו אות ) – "
         4. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שס"ט אות של"ב) – "א' שנפלו לו תפיליו ורוצה לפדות את הצום בצדקה, האם יכול ליתן לצדקה מכספי מעשר. תשובה: לא".
         5. הגרח"ק זצ"ל (***דרור יקרא עמ' שע"ז) –*** ומעשר כספים להוצאות גנרטור, "לא".
         6. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ז תשובה שמ"ה) – "שאלה: האם מותר לקנות ספרים מכספי מעשרותיו לצורך לימודו. תשובה: אסור".
         7. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ז תשובה שמ"ו) – "שאלה: האם מותר לקנות מקום בבית הכנסת מכספי מעשר [כשישתמשו בכסף לצרכי ביהמ"ד]. תשובה: אסור".
         8. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ז תשובה שמ"ז) – "שאלה: האם מותר לקנות ס"ת לעצמו מכספי מעשרותיו. תשובה: יתכן".
         9. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ז תשובה שמ"ח) – "שאלה: האם מותר לשלם שכר לימוד [לישיבה בה לומד בנו] מכספי מעשרותיו. תשובה: אסור".
         10. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ט תשובה שנ"ח) – "שאלה: האם אפשר ליתן מעשר כספים בעד ההוצאות שלכבוד התורה. תשובה: לא.
   2. **אם צריך להודיע המקבל שזה ממעות מעשר** (בנו או חתנו) – מהר"ם שיק (יו"ד סי' ר"ל), ציץ אליעזר (ח"ט ס"א פרק ד' אות ו'), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' קנ"ו), הלכות מעשר כספים (פרק י"א סי' י"א).
   3. **איזה גיל מותר להפריש מעשר להוצאות נישואין** – אג"מ (יו"ד ח"א סי' קמ"ד), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' נ"ז), הלכות מעשר כספים (עמ' קי"ח).
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ו אות י"ט) – "אין לאב להפריש מעות מעשר עבור בניו הקטנים, כדי שבבוא הזמן כסף זה יסייע בעדו להשיאם. אולם יכול להפריש מעות עבור בניו ובנותיו סמוך לפרקם, כדי שבבוא הזמן יוכל להשיא אותם. וזמן זה, בבנות אפשר לנהוג כן מגיל שבע עשרה, ובבנים מגיל שמונה עשרה".
   4. **ליתן מעשר להגרלה** – אבן ישראל (ח"ח סי' ס"ד), אג"מ (או"ח ח"ד סי' ע"ו ענף ב', "והא דהגרלה דנעשית ממוסד איזו צדקה אם רשאים לקנות כרטיסי הגרלה מכספי מעשר, הנה בעצם תלוי איזה מין הגרלה הוא אם יש לזה שיוי ממון או אין להם שום שיוי, היינו דהגרלה שיש לה קצבה להכרטיסים כגון שלהרויח אלף דאלאר עושין למשל רק חמשה אלפים כרטיסים שנמצא שהוא ספק ידוע דאחד מחמשת אלפים ירויח ושייך לשום כמה שוה ספק זה דאחד מחמשת אלפים ירויח סך אלף דאלאר והוא כדמצינו בגמ' (מכות ג' ע"א) מכירה דטובת הנאה בכתובה שנישום לפי סך הכתובה ואיכות הספק דמיתה וגירושין שתלוי בבריאות הבעל והאשה ובאופן חייהם אם בשלום גמור או כשאיכא לפעמים קטטה ואם יש נכסים להבעל, וכן כל מכירת שטר שלבד ענין המתנת הזמן איכא ספק קצת לפי מצב הלוה בנכסים ולפי נאמנותו, וכן הוא שייך שומא לשיוי שומת ספק זה בקטנו וגדלו, ואיכא הגרלה דאין לה קצבה כגון שמוסד הצדקה מוכרת כרטיסים בלא מספר ומוכרים כפי שיוכלו למכור משך זמן גדול שאפשר שיהיו אף עשרת אלפים וגם כמה עשרות אלפים לא שייך לשום שיוי ספק כזה שא"כ אין לספק כזה שום שיוי, שלכן אם הוא הגרלה דיש לה שיוי והשיוי שהעמידו הגבאים אינו גדול ביותר שייך שיקנו אף אינשי שאין בכוונתם לצדקה צריך שיקנה ממעות שלו, ואם הוא הגרלה דאין לה שיוי הרי כל מי שלוקח הוא לנתינת צדקה ויכול ליקח זה ממעות מעשר. ואם נזדמן לאחד שגורלו הרויח מעצם הדין הוא שלו דהא כיון שאין להספק ענין שיוי הוא בהכרח מה שעושין כן הוא למתנה לאחד מהנותנין משום הזריזות לקנות כרטיסי הגרלה לצדקה שעי"ז הדרך שמוכרין הרבה יותר ונתקבץ לצדקה הרבה יותר מכפי שמבקשין שיתנו צדקה ואיכא רוחא לצדקה עי"ז שלכן הרשות ביד הגבאים ליתן מתנה זו, אבל מ"מ מן הראוי שבאם גורלו הרויח יחזיר למעשר הדמים ששילם בעד כרטיס הגורל, וגם המעשר שצריך ליתן מריוח זה לצדקה דלא גרע משאר ריוח ויתן זה למוסד זה. ולא מובן מה שנכתב בהשאלה אם רשאים מטעם טובת הנאה דבעלים או גם אלו המעשים לצדקה אף דלא שייך להם טוה"נ, דמכסף שכבר נקבע עלייהו שם איזו צדקה אינו יכול לשנות לצדקה אחרת גם הבעלים ורק במעות מעשר אף שהופרש ליקח משם לכל צדקה שיזדמן לו יכול לקנות כרטיס מהגרלה שאין לה שיוי, וממילא לא שייך למי שמונח בידו מעות צדקה ליקח מהן כרטיס הגרלה אף שמעות הצדקה הם של אותו המוסד, ולא מובן מה שנכתב בהשאלה כיון דהצדקה אינה מפסדת דאף ליתן לאותה הצדקה אינו יכול ליתן מכספם, ואם יש בזה איזו כוונה לשאלה אחרת יכתבו מה כוונתם ונעיין"), הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' הל' ה', בבה"ל ד"ה אחד מעשרה, ***צהר חי"ג סוף עמ' תס"ב***), **משא"כ** הגר"י רייזמן שליט"א (מלכים א' מספר 112), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' קס"ז), עלינו לשבח (ח"ב תשובה ק"א).
      1. חוט שני (שבת ח"ב עמ' של"א אות ה') – "הקונה כרטיס הגרלה מכספי מעשר, וזכה בו, הזכייה שייכת לצדקה. [ואין זו דרך הישרה לעשות תנאי שאם יזכה יהיו המעות חולין ואם לא יזכה יהיו המעות מעשר, דאף דמהני תנאי, מ"מ הרי המעות שייכים לצדקה ואין לעשות עיסקאות בכספים שאינם שייכים לו דאין זו דרך הישרה]".
      2. מראי מקומות – עומק הפשט (גליון רי"ח).
   5. מראי מקומות.
      1. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ו תשובה שמ"ב) – "שאלה: נסתפקנו באופן שמפרנסין עניי עכו"ם עם עניי ישראל [מפני דרכי שלום], האם שרי לפרנסם גם מכספי מעשר. תשובה: חלילה".

הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ז תשובה שמ"ט) – "שאלה: המוזמן לחתונת אדם עני [ויושב לסעוד שם], האם יכול ליתן המתנה מכספי מעשר. תשובה: יתכן שמותר".

הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ז תשובה ש"נ) – "שאלה: האם מותר לשלם חובותיו של העני [ללא ידיעתו] מה שחייב לבעל מלאכתו וכדומה מכספי מעשר שלי. תשובה: מותר".

הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ז תשובה שנ"א) – "שאלה: ישנם קופות צדקה הנותנות לכל תורם איזה מתנה, האם מותר בכה"ג לתרום להם ג"כ מכספי מעשרותיו למרות שעושה זאת בשביל המתנה שיקבל. תשובה: תלוי במטרת הקופה".

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Can one use maaser money to pay shul membership? How about his kids yeshiva's building fund?

R' Y. Berkovits wrote: 1) Depends on how it is set up. If it is setup as 'We are requesting x amount from the mispallalim to share in the various expenses of the shul. Payment of this amount will also entitle a person to a seat....', then it can be paid with maaser. If it is simply to pay for your seat, then it can't. 2) If you aren't obligated, then of course you can take from maaser. If it is obligated and tacked on to the tuition bill, even though it is better not to pay tuition from maaser, a building fund is somewhat better.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Can he use the maaser kesofim liability to help his grandchildren purchase homes? R' Y. Berkovits wrote: Yes, if they are learning and/or poor.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

There are several drives at the moment whereby people are asked to join a list and commit to giving upto $18 p/m should anyone else on the list lose a 'bread-winner' r'l. At the same time, the person who agrees to give is also entitled to receive money for his children should a tragedy occur, chas v'sholom. In terms of hashkafa, should I be joining this list? Is it appropriate hishtadlus or is it potentially welcoming trouble? If so, should Maaser money be used or not? Is there a difference between someone signing this is Eretz Yisroel or Chu'l?

R' Y. Berkovits wrote: As an achrayis: This is nowhere as effective as a regular insurance plan. If one can afford to pay for life insurance - he should (even in EY). As tzedaka: This is a very nice thing.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

I have a poor relative that is conservative. She can’t afford private schooling for her son, and will send him to public school. I offered to pay the tuition, but she will not allow her son to go to an Orthodox school, only a conservative one. Can I pay for the tuition to the conservative school? I think it would be much better for him in the long run as a Jewish person than a public school. Can I take it off my maaser?

R' Y. Berkovits wrote: The shaila is, what would a conservative school really accomplish? It is a shver shaila. Is learning Alef Beis and how to read enough? I believe the intermarriage rate is the same as someone going to public school – the numbers aren't good. If you have a personal handle of the situation, and you believe that the best thing for this child in the long run would be going this school, and there is no other choice, then yes you can pay for it. As for taking it off maaser, the parents are poor and these are their needs (if so deemed).

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

If I get a speeding ticket on the way to teach a class that I would have been late for without speeding can I pay the ticket with maaser? Also, if someone has the Bar Ilan CD but no computer to use it on, can he use maaser to buy a computer? If yes, what happens to the computer if the CD gets ruined or destroyed, can he use it stam for personal use? Does he have to donate it to tzedaka? Thanks!

R' Y. Berkovits wrote: 1. No. Leave the house earlier. 2. You can use maaser money for sefarim, only if you intend to lend it out (and write it in that it was bought from maaser money). However, if your whole intention here is to prepare material for groups, then it would be considered harbatzas torah. Similar to running your own little organization, where anything necessary can be bought with maaser money (unless you are makpid to use maaser money only for aniyim). 3. If an organization disbands, their office supplies don’t necessarily have to be given to another cause. It is simply leftover, and the people that were in charge can now use it as they see fit (almost similar to hefker). Although in your case, you might want to look into getting another CD.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

If I separated maaser, with no specific place to give it, and then a few weeks later my situation changed and I can't afford to give it anymore. Do I have to still give it? Can I at least borrow it until I can afford it once again?

R' Y. Berkovits wrote: He has to give it. He can borrow it if he needs it. He should write it down and he should understand that it is a real loan, and really pay it back when he can.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

An ashkenazi boy owns only a pair of sefardi tefillin. Thats what people originally bought him Can he continue wearing them. Should he also make sure to ware ashkenaz every day Can he buy a new pair from his own maaser money.

R' Y. Berkovits wrote: He can continue wearing them and save up for a new pair. As for using maser money - if he is not makpid to give his maaser to עניים, then it’s possible that he could use this for his tefillin since it is a dvar mitzvah that is not his chiyuv. There is a good chance that this bachur is not mechuyav in maaser anyway.

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

My computer crashed and I lost all of my information. I gave it to a computer expert (paid 200 sh) to recover what he can, but did not gain much. I kept a chesbon of what I owe to Masser, to Yeshiva … on the computer - now it’s lost. What is the “correct” thing to do? Err on the high side, and paid back the higher number. Err on the low side and say המוצאי מחבירו. Or take an educated guess what the number is (בערך)?

R' Y. Berkovits wrote: Oy vey - sorry to hear that. I hope you didn't also lose chidushim. The shaila is, if this a safek neder, which would be a safek issur d’oirasa and lechumrah. Or is this a safek minhag (we pasken that ma’aser kesafim is a strong minhag), and would be l’kulah since the minhag probably wouldn’t require to pay m’safek. If what was lost is a cheshbon of the income, than it is a safek minhag. However, if you already wrote down the final number as ma’aser - it would seem that it would be considered a neder. If this is a neder, you would need to err on the high side, or make a hataras nedarim with a pesach. Simply saying that you would never have made the neder if you would’ve know that it would get lost, is not a valid pesach, since it is noilad. However, you can say that you didn’t realize that you were making a neder at all - rather you thought that this was all part of the minhag. If you do hataras nedarim, then you can make an educated guess, or even err on the low side.

הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

We have pretty expensive baby furniture that we have been trying to resell. We haven’t gotten any good offers for a while already. One offer was from a non-profit that offered to take the furniture and offer us a tax exemption for the value. They said they will be giving it to poor people in the community and we can deduct it from maaser. I feel somewhat strange with that? Especially, since it'll be a large portion of my maaser.

R' Y. Berkovits wrote: You can give merchandise to tzedaka and then deduct the value from ma’aser. The price of second-hand merchandise is defined by the market, which would be the amount that you can really get from the second-hand market (either through advertising or from a second-hand store). If you cannot get the price you want, then it is not worth that price (in your place and time), and you cannot just overcharge ma’aser".

הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

My sister asked me where she should give her maaser. Should her priority be the local tzedaka, tzedaka in E'Y or supporting Torah. If supporting Torah, should she give it to me? Can one pay for a flight out of maaser while one is learning? Thank you.

R' Y. Berkovits wrote: Priority is to relatives in need, learning or not. Then she should look into supporting Torah. She should also give something to her local tzedaka and Eretz Yisrael (which has a din of עניי עירך). Flight to where and why? If it is a tzorech to one in need then yes.

A person received a rather large inheritance - and wants to know what’s the correct thing to do with his maaser money (has a few million to give out). Should he give it out slowly, and invest the majority of it - like creating a charitable trust? Or maybe put a large chunk in a lending gemach? Or maybe just get rid of it in one year?

R' Y. Berkovits wrote: Regarding maaser, he should give out 2/3 of it, and place 1/3 in a gemach. He should also preferably be giving a chomesh - and with this additional 10% he can invest and build a Charitable Trust. We consider ma’aser like nidrei tzedaka, so if it’s קיימי עניים it has to be given out right away. Nowadays, it’s always קיימי עניים so he really should be giving it out right away. However, the CC says it’s good to use a third of it for chesed like giving to a lending Gemach. [One should have in mind, when initially accepting upon himself to give ma’asser, to be able to use it for chesed, at least a third of it.] Also, he should not just “get rid of it”. He is a gabbai tzedaka on his ma’aser - and is responsible to use it appropriately in a way that he believes (with of course being careful not to get cheated). He should ask himself, what is important to me? How can I make a difference? Then invest in it. Don’t just divide up the money and have nothing to show for it. Sure give a little here and a little there, however spend the bulk of it on making a difference. Even if it takes him months to develop where to use it correctly - that’s fine and is his responsibility.

If I’m already giving ma’aser - what should I do when it says there’s an inyan to give tzedaka (before Pesach - around Chanuka). Am I supposed to be giving more? Maybe try to give a chomesh for a month (I’m not in postion to take on a chomesh in general). Or am I just supposed to use this as an opportunity to go over my cheshbonos and make sure that I am up to date?

R' Y. Berkovits wrote: Give a little more if you can. Chomesh for a month would be great too.

Regarding ma’aser and tuition. Full tuition is about $9,000. I know that if you really push explaining it’s hard to afford, you can get it down to $4,000. I don’t feel good doing those things, so I settled at $6,000 loosely having in mind that I would pay the difference from ma’aser. I never really gave ma’aser for exact cheshbonos, but now I want to start giving ma’aser diligently. Is this a correct cheshbon? For the other kids too, can I find out what the base amount of tuition I can get away with pushing and use the difference from maaser?

R' Y. Berkovits wrote: If you can really get them down – yes.

What should be give priority in maaser by a kollel alumnus regarding

1) Past Yeshivos/Kollelim attended.

2) Aniyim both local and in EY

3) Being mashlim towards children's tuition after being awarded scholarships (I once heard b'shem R' Scheinberg z"tzl this takes priority over everything until they have paid full tuition)

4) Local Kiruv

5) Other...?

How should the percentages be split?

If they can give more than maaser, do the priorities of the next 10-20% change?

R' Y. Berkovits wrote:

Firstly, Hashem made you gabbai tzedaka over your maaser money, and you are responsible to allocate it. If we went strictly by kedima guidlines, everyone would be giving the same things and other things won’t get supported. An ani who is not a talmid chachom, without rich relatives, would starve. You should allocate it according to what is close to you, what speaks to you.

Regarding being mashlim tuition, I agree it is a priority. Again, it doesn’t mean to allocate everything there, just it’s chashuv to feel an achrayis to this as a priority.

Regarding the difference between ma’aser and the second 10% known as chomesh, the first some are noheg to consider like maaser ani (for the poor only) and the second to be used for any d’var mitzvah that is not a chiyuv.

1. Currently I don't have income besides my Kollel check. I’m living off savings (which I was planning on eventually using for an apartment), from a mutual fund my grandfather bought many years ago. When I pull money out of the mutual fund-should I give maaser?

2. Assuming yes - should I give 20%? I saw from R Chaim Velozhin that it is a sure way to make money (and I believe it’s good hishtadlus for me as I’ve seen it work for others).

3. Can/Should I give maaser from money that I receive from tzedaka? May I give 20%?
R' Y. Berkovits wrote:

1. No. Unless the keren is substantial enough to be able to live off the profit, otherwise this person would be classified as an ani.

2. If you can’t afford it, it’s assur. If it’s assur, it can’t be a segula for anything good. Unless someone is on the level of bitochon to equate the hishtadlus of tzedaka with being mishtadel in tevah, which is not likely the case. [There was a big ba’al tzedaka that was niftar and the oilam wondered why. The Gr’a said that the tayna in Shamayim was that he wasn’t choshesh for המבזבז אל יבזבז יותר מחומש.]
However, you can give the money to a responsible gemach that will give it back if necessary. That way you are not being irresponsible. Once it’s not irresponsible, it’s muter, and the segula works.

3. There is a difference between receiving tzedaka because he’s poor, or being financed by tzedaka money to learn. If it’s because he’s poor, how can he take tzedaka and give ma’aser? If it’s a kollel check, any form of salary, or even from friends and family that believe in what he’s doing, he can give (if he has no chovos and isn't being irresponsible)

1. שאר ענינים.
   1. **אין בודקין במזונות** - סי' רנ"א סעי' י'.
      1. היינו רק נתינת לחם ממש [ולא כסף בשביל מזונות].
         1. אבני ישפה (ח"ד סי' ק"א ענף ב') – "שכן משמע בערוך השולחן ... ונמצא לדינא שעני שמבקש כסף לקנות אוכל, לא נותנים לו עד שבודקים אחריו או שמכירים אותו. ורק אם מבקש אוכל ממש אין בודקים אחריו כלל".
      2. אפילו אם שאל לכסף בשביל אוכל.
         1. ברוך צורי (סי' נ"ב) – "ולכאורה בהאי דין דסע' י' דמאכילין אותו מיד ולא מכסין אותו מיד אין נ"מ בין אם שאל לאוכל ממש בין אם שאל לכסף בשביל אוכל וקצת רמז לזה מתענית כג: בהא מעשה דאבא חלקי' שאמר שאשתו שנותנת לחם לעני 'מקרבא הנייתא זוזא ולא מקרבא הנייתא' ופירש רש"י שדבר אכילה נותנת לעני והוא בלא טורח ממה שהיתה נותנת מעות ויטריח העני עד שיקנה עכ"ל וכן מכתובות סז: במעשה דמר עוקבא ע"ש ורואים מזה שנתינת לחם ונתינת מעות לאוכל הוי שווין רק שזה מקרב הנאת העני יותר מזה".
      3. מראי מקומות.
         1. אבן ישראל (ח"ט סי' צ"ב אות ה') – "מה ששאל אם בספק שאינו הגון אם צריך לחקור - בודאי שלא, דהרי אמרו אין בודקין למזונות".
   2. **מחשבה**.
      1. רמ"א (סי' רנ"ח סעי' י"ג) – "אם חשב בלבו ליתן איזה דבר לצדקה, חייב לקיים מחשבתו ואין צריך אמירה, אלא דאם אמר מחייבין אותו לקיים. וי"א דאם לא הוציא בפיו, אינו כלום. (הרא"ש כלל י"ג). והעיקר כסברא הראשונה".
      2. מ"ב (סי' תקס"ב ס"ק ל') – "אם הרהר בלבו שהוא מקבל וכו' ודוקא שהרהר בלשון זה שהוא מקבל אבל מה שבדעתו להתענות לא מיקרי קבלה ויכול לחזור".
      3. ערה"ש (סי' רנ"ח סעי' ל"ט) – "וכתב רבינו הרמ"א ...וטעם דיעה ראשונה נ"ל דהנה בקרבנות כתיב כל נדיב לב עולות [דה"י ב' כט, לא] ובנדבת מלאכת המשכן כתיב כל נדיב לב [שמות לה, כב] ומזה דרשו בשבועות [כ"ו ב] שמתחייב בגמר בלבו בלבד ואמרינן שם דלא ילפינן מזה בעלמא משום דהוה שני כתובין הבאין כאחד ואין מלמדין ע"ש ולכן סוברת דיעה שנייה דצדקה לא ילפינן מינייהו ודיעה ראשונה סוברת דתרומת מלאכת המשכן היינו צדקה וממילא דגם בצדקה הדין כן אך גם לדיעה ראשונה לא מקרי גמר בלבו במחשבה בעלמא **אא"כ גמר בלבו ממש בהחלט כך וכך אתן לצדקה** ומ"מ כיון דהוי ספיקא דדינא לא מפקינן ממונא מספיקא אלא שהנודר יש לו לחוש לזה ואם חוזר בו ישאל לחכם וכבר בארנו בח"מ סי' רי"ב סעי' י' דאף לרבינו הרמ"א אינו אלא בצדקה ולא בשארי דבר מצות כמו תענית וכיוצא בו דבזה כ"ע מודים דצריך דווקא להוציא בשפתיו ע"ש ולפמ"ש הטעם פשוט [וגם לי"א ירא שמים יקיים ודובר אמת בלבבו].
      4. ט"ז (סי' ר"ג ).
      5. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ד ).
      6. הגרשז"א זצ"ל (תפילה כהלכתה? פרק ז' ).
      7. תן לעני אחרת – חזו"א ( ), צדקה ומשפט ( ).
   3. **מה הדין אם העני לא מקבל הכסף**.
      1. אינו חיוב לתת – הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ד סי' ק"א ענף ד', "שהוא פטור, מטעם שאדעתא דהכי נדר שרק אם הוא נמצא ורוצה לקבל הוא חייב לתת, ולכן אם חלף הלך לו שוב אין לו חיוב").
      2. מחמיר – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פ"ז הע' י"ב).
      3. מראי מקומות – אבני ישפה (ח"ד סי' ק"א ענף ד'), ט"ז (יו"ד סי' ר"ג ס"ק ה'), [שמושה של תורה (עמ' ע"ז)], הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ח' ציון ההלכה ס"ק פ"ח), מעשה איש (ח"א עמ' קמ"ד).
         1. הגרחפ"ש זצ"ל (אורחות הרב וראש הישיבה עמ' קכ"א) – "הלכה בשו"ע, האומר אתן דינר במתנה לעני, הרי זה נדר וחייב לתת, **וזה פשוט שבניו הגדולים נקראים עניים**, ואם מפרנסן צדקה גדולה היא (ראה רמב"ם מתנו"ע סו"פ י'). א"כ, האומר לבנו, אתן לך מתנה, יהא חייב לעשות כן מדין נדר. אכן אמר לי מו"ר הגרח"פ שיינברג זצ"ל דודאי אין כוונתו לנדר בבנו. ומשום כך האומרים לילדיהם הקטנים אתן לך סוכריה או צעצוע, אף שהם עניין אין זה נדר משום שאין כוונתו לנדר. (כמובן צריך לשמור מוצא פיו, רק שנדר אין בזה)".
   4. **איזה זמן בתפילה לא אסף כסף** – פמ"ג (סי' קל"ב ריש האשל אברהם, מש"ז סי' תקס"ו ס"ק ג'), מ"ב (סי' צ"ב ס"ק ל"ו), הליכות שלמה (תפילה פ"ז הע' 12, וסימן ד' וס"ק ה'), תשובות והנהגות (ח"א סי' ס"א, וח”ג סי' רפ"ז), בירור הלכה (ח”ה סוף עמ' י"ט), הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק י' ס"ק נ"ג), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' 69).
   5. **צדקה ר' מאיר בעל הנס: אלקי דמאיר עיני**.
      1. קבר – אמת ליעקב (שדי חמד ).
      2. טבריה – לב חיים (ח"ב סי' ק"ס).
      3. עני אר"י – יהודה יעלה (ח"א יו"ד סי' שט"ו).
      4. מראי מקומות – ברכי יוסף (סי' רי"ג סעי' ג' וד'), שדי חמד (אסיפת דינים ארץ ישראל אות ז'), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' ק"א), צדקה ומשפט (פרק ג' סוף הע' ל"ח), מועדים לשמחה (ח"ו ריש סי' ז').
   6. **חיוב אחריות על מעות צדקה** (גניבה וכדומה) – חת"ס (חולין דף קלא. ד"ה שאני), פתחי תשובה (סי' רמ"ט ס"ק א'), צדקה ומשפט (פ"ח סי' ז'), הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' הל' ה' בבה"ל ד"ה אחד מעשרה), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' קי"ב), עלינו לשבח (ח"ב תשובה ק"ג).
   7. **ביד ימין, ה"ה איטר יד** – אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' מ"ה), הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק א'), הגרח"ק זצ"ל (קונטרס איטר יד אחר מס' תפילין), קונטרס יד אליעזר (5C-).
   8. **נתינת צדקה מעומד** – פרי עץ חיים (שער הזמירות פרק ה'), עי' פלא יועץ (ערך כבוד הבריות), בצל החכמה (ח”ג סי' ל"ב אות ט', "בס' דרכי חיים ושלום (אות שי"ח) כשנתן צדקה בשעה שישב על כסאו גם כשמסר לשלוחו לחלק הצדקה הי' קם ומרים עצמו קצת מעל הכסא לכבוד המצוה ע"כ. ולענ"ד שכך מבואר בסידור הר"ש מהפע"ח (בכונת ומושל בכל) הצדקה מצו"ע וראוי לעשותה מעומד וכו' ע"ש. וכ"כ בס' כף החיים לשו"ע או"ח (סי' נ"א סקמ"ד), ובכל עת שנותן צדקה תהי' מעומד, שער הכוו' ופרע"ח ע"כ ע"ש. - ועיי' שו"ת חקל יצחק (סי' ג' אות ט' אות קטן ג')"), הגרשז"א זצ"ל (ועליהו לא יבול ח"ב אות קס"ה), אמרי צדקה (ארטסקרול, עמ' מ"ה), על פי התורה (פר' ויקהל פרק כ"ח סעי' י"א), הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק ז' ס"ק א'), כף החיים (סי' נ"א ס"ק מ"ד), [מג"א (שם סוף ס"ק ז'), מ"ב (שם ס"ק י"ט)], דרכי חיים ושלום (אות שי"ח), יד אליהו (סי' נ"ד ד"ה וי"ל), חיי משה (יו"ד פרק כ"ד סעי' מ"ו), קובץ אור ישראל (חמ"ז עמ' רמ"ב אות ג').
   9. **ליד הקבר: מצד לועג לרש**.
      1. עי' סי' שס"ח, לשיטות ומראי מקמות.
   10. **כולל**.
       1. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"ז תמוז תשס"ז) – "שאלה: בן משפחה עשירה, האם מותר ליטול שכר מכספי הכולל שנכנסים לקופת הכולל בתורת צדקה. תשובה: **מותר**".
       2. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"א סי' תקס"ח), מים ההלכה (ח"ד סי' פ').
   11. מראי מקומות – חזו"א (***דרך שיחה ח"ב עמ' תכ"ו), קהלות יעקב (דרך שיחה ח"ב עמ' תס"ט),*** הגרשז"א זצ"ל (ישורון חט"ו עמ' קמ"ח), קובץ זרע יעקב (עמ' צ"ג), הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, ***יו"ד אות נ"ח - אות ס"ו)***.
       1. הגרח"ק זצ"ל (אבני אהרן אות נ') – "שאלה: האם מותר לבן הסמוך על שולחן אביו לתת צדקה שלא מדעת אביו. תשובה: דבר מועט מותר, שאין מקפידין ע"ז".
       2. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Is it preferred to allow your identity and amount known when giving Tzeddakah if you know it will bring a good feeling from the Ani and his family knowing you gave and/or it will diminish good will or Achdus if they think you didn't give? If no. Then will the prospect that others will contribute if they see that you gave and the amount given make it preferred to publicize?

R' Y. Berkovits wrote: 1) Yes. Normally it is better to conceal your identity for the sake of the ani not to be embarrassed or feel indebted. In a case where you feel that it is better for him to know, then you should allow your identity to be known. 2) Yes. There is a Rashba (brought down in the Rama) that it may be preferred to publicize it, either to encourage others, or to encourage the giver himself to make sure to give generously (since he knows it will become public). He brings down a Medrash that if Yehuda, Aharon, and Boaz, would have known that their actions were going to be publicized in T’nach, they would have done even more!

* + 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

If I collect money for various chesed projects and publicize that ALL proceeds go to the beneficiaries, am I allowed to pay a family member of mine to do the administration? What about giving a commission to a friend who collects money on behalf of the project? Thanks.

R' Y. Berkovits wrote: What else do you mean?? “All proceeds” mean all proceeds, and anyone involved is doing volunteer work.

וז''ל בסוף ספר בניהו (סיום התלמוד/סוף עוקצין) ''דאמרו רז''ל בצל החכמה בצל הכסף, שהעשיר המחזיק ביד ת''ח יש לו חלק בתורה שלומד הת''ח וכו' אַל יאמר אדם למה (מילת '**למה'**חסר בדפוסים) אתן מאתים זהובים לאדם אחד, יותר טוב לי לחלק לאלף נפשות עניים, דזה אינו דיש אלף מדרגות מעלות למצוות 'המחזיק' של מצות 'הצדקה', כאשר האריך בזה וכו'.

ונ''ל שדבריו מאד מתאימים לענינו.

1. עוסק במצוה: **ליתן צדקה לעני בשעת תפילה** - עי' ערך "עוסק במצוה".
   * 1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"ה אות כ"ט) – "בענין לתת צדקה באמצע התפילה, הנה, אם הדבר מפריע לו בתפילתו, פטור מלתת משום עוסק במצוה, אך אם הדבר לא מפריע לו, יתן".
     2. אבני ישפה (ח"ד סי' ק"א ענף ב') – "על כל פנים נראה לי לענין השאלה של נתינה לעני, ודאי שיש כאן פטור של עוסק במצוה כיון שהוא טרחה להפסיק תפילתו לתת לעני, וגם אין דרך להתעסק בדברים אחרים בזמן התפילה. ונראה שאף בפסוקי דזמרה הוא פטור כיון שגם בזה הוא עוסק במצוה".
   1. **בשעת תפילה, לנתן צדקה לעני** – בירור הלכה (ח"ה עמ' י"ח), חיי משה (על כללי מצות עמ' קע"א ), מנחת אלימלך (סוף ח"ב סי' א' אות ו'), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ז' הע' י"ד ).
   2. **בשעת קריאת שמע** – הגר' ניסן אלפערט זצ"ל (קובץ לתורה והוראה ח"ב עמ' ל', "א) שפסוק ראשון אינו מפסיק לשום אדם הכי נכבד לתת לו צדקה. ב) באמצע הפרק נותן צדקה לאדם שחייב בכבודו - ולאדם שחייב במוראו יתן לו אפילו קודם שיבקש ממנו. ג) בין הפרקים נותן צדקה לאיש נכבד אפילו קודם שיבקש ממנו. - ולכל אדם שמבקש ממנו. ד) באמצע פרק שני וה"ה באמצע ברכות ק"ש יכול לתת צדקה לכל איש שמבקש ממנו אם יודע בנפשו שאינו צריך להפסיק מקריאתו אלא שבעת שקורא נותן לו הצדקה. והחכם עיניו בראשו").
   3. הגרחפ"ש זצ"ל (רבבות אפרים ח"ו סי' ת"ט אות י' ) – "אף באמירת פרשה ראשונה בק"ש מותר ליתן צדקה לעני המבקש, ולא מיחשב כעוסק במצוה דפטור מהמצוה, מאחר שיכול להפסיק ולהמשיך אח"כ".
   4. הגרח"ק שליט"א (דרך אמונה הל' מתנות עניים פרק י' ס"ק נ"ג, ציון ההלכה צ"ו , אגרות וכתבים מכתב נ"ה, מכתב נ"ו, מכתב נ"ז) הו"ד באמרי צדקה (ארטסקרול, ריש עמ' ע') – "ובאיזה קהלות קדושות ניתקן המנהג ליתן צדקה כשמגיע לפסוק והעושר כו' ואתה מושל בכל ויש מקומות שנוהגין לקבץ צדקה בעת קה"ת [שם ואפשר דאין חייבין ליתן להם דהעוסק במצוה פטור מן המצוה וכן באמצע התפלה וכן כל העוסק במצוה פטור אז מצדקה כמבואר בב"ק נ"ו ב']".
   5. אבני ישפה (ח"ד סי' ק"א ענף ה' ) – "עכ"פ נר"ל לענין השאלה של נתינה לעני, ודאי שיש כאן פטור של עוסק במצוה כיון שהוא טרחה להפסיק תפילתו לתת לעני, וגם אין דרך להתעסק בדברים אחרים בזמן התפלה. ונראה שאף בפסוקי דזמרה הוא פטור כיון שגם בזה הוא עוסק במצוה."
   6. משנה הלכות (ח"י סי' י"ד ) – "אציין כאן מה שציינתי על ספר היראה לרבינו יונה שם בהוספות הביא מעכ"ג מחלוקת כ"ג עם כ"ג ידי"נ הגר"ח קנייבסקי שליט"א אי שפיר דמי ליתן צדקה בפרשה שני' של ק"ש ולאחר חילופי מכתבים ובנדון אי עוסק במצוה פטור מן המצוה היכי דאפשר לקיים שניהם כתב הגר"ח ומלבד זה אין חייבין להכין לפני התפלה מעות שמא יבא עני ומי יודע אם יבא ואיך ישמרם כל התפלה ואין ספק שיפריע הכונה ובאמצע התפלה יצטרך להפסיק והו"ל אין יכול לקיים שניהם וכ"ג השיב לו דלמה יפריע וגם דאין זו הפסק בתפילה שהרי נתינת צדקה הוי הכנה לתפלה כמו שאמר ז"ל ב"ב י' יהיב פרוטה לעני והדר מצלי והאחרונים מביאים בשם האריז"ל ליתן צדקה בשעה שאומרים ואתה מושל בכל ולא חששו משום עוסק במצוה ולא משום ביטול כוונת התפלה עכ"ל בקיצור ... מבואר מיהו דעד ברכת שמע לכ"ע מותר אפילו להפסיק לצורך עני המתפרנס מן הצבור ולדעת רבינו אפרים אפילו לאחר קדיש נמי מפסיק וא"כ כ"ש דלהוציא פרוטה מן הכיס דליכא דבור כלל דלכאורה נראה דמותר לעשות כן באמצע התפלה וצ"ע".
   7. חיי משה (על כללי מצות עמ' ק"פ ) – "אלו המתרימים לצדקה כדרך העולם שמסובבים ומבקשים צדקה בבתי מדרשות, יש לדון אי מחוייבים לתת להם משום מצות צדקה או דפטורים משום דעוסקים במצוה ופטורים מן המצוה".
   8. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ז' אות ד', עי' ארחות הלכה אות י"ב ) – "מה שנתפשט שמסבבין לאסוף מעות לצדקה גם בזמן שאסור להפסיק, לא טוב הדבר, כי ע"י כך מבטלים את המתפללים מתפלתם ומכוונתם".
   9. תשובות והנהגות (ח"א סי' ס"א, ח"ג סי' רפ"ז ) - "שאלה: באמצע ק"ש עניים מסתובבים אם מותר לתת להם צדקה. מסברא העוסק במצוה פטור מן המצוה, ולהרבה ראשונים לא רק פטור אלא אסור לקיים מצוה אחרת שנקרא רשות (עיין היטב בריטב"א סוכה כה ב) וכאן כשהעני בא וצריך להפסיק מקריאת שמע לשלשל ידיו לכיסו לתת לו ומתבטל אז מקריאה עובר עבירה ולא מצוה, ומדינא העוסק במצוה פטור מן המצוה, והיינו גם ממצות צדקה וכדמוכח משומר אבידה דפטור מצדקה, ועיין עוד בתוס' בשבועות מד: דעוסק בשופר פטור מצדקה, וראוי לנו לעורר לא לתת באמצע קריאת שמע ואפילו בברכותיה וכמבואר בריטב"א סוכה (כה ב) שאם עוסק במצוה פטור ממצוה אחרת וכדבר הרשות ואסור לעזוב המצוה, וכאן עסוק ואי אפשר לקיים שניהם בבת אחת ראוי לאסור. ומיהו אולי בברכותיה או אפילו בפרשה שנייה שמותר לרמז לדבר מצוה אולי לא גרע ויכול לבטל למצות צדקה וד"ז צ"ב, אבל בפרשה ראשונה שאפילו לרמז אסור אפילו לדבר מצוה בודאי אין לו לתת צדקה, ותמהני שאין נזהרין בזה, ומדמין שמקיימים בזה מצות צדקה, בשעה שאם מתבטל בזה מכוונה, וכמו שמצוי כה"ג כשאומר ק"ש שמתבטל בכך, אין לו לתת לעני שהעוסק במצוה פטור ממצוה אחרת ואסור, ועביד עבירה כשעוסק בצדקה באמצע קריאת שמע. וראיתי נוהגין כשמצוי שעניים מבקשים פרוטה, מניחים לפני התפלה לפניהם מטבעות שוין, והורגלו ליקח אחד, ואפילו באמצע קריאת שמע לוקחים מעצמם, וכה"ג אין לחוש שאינו מתבטל ממצוה. אבל להפסיק קריאת שמע לתת לעני אין חיוב. וכדאי להודיע לעניים גופא לא להסתובב כשאומרים ק"ש וכדומה".
   10. אשי ישראל (פרק כ' אות י"ז ) – "גם אם רוצה לקיים איזה מצוה בפרשה ראשונה כגון נתינת כסף לצדקה אסור. ולכן גם גבאי הצדקה לא יאספו כסף בשעה שהם קוראים קריאת שמע".
   11. תפילה כהלכתה (עמ' רט"ז, פרק י"א אות ס"א ) – "מסתבר, שעכ"פ במהלך אמירת פרשה ראשונה של ק"ש, אסור להפסיק לצורך נתינת צדקה לעניים".
   12. **בין הנחת תפילין של ראש לשל יד** – הלכה ברורה (ח"ב סי' כ"ה אות ל"ב , "ולכתחילה אין להפסיק בין הנחת תפילין של יד להנחת תפילין של ראש אפילו בשתיקה בלבד. וכל שכן שאין להפסיק באיזה מעשה נחשב כמו הדיבור שהוא הפסק. ומ"מ בדיעבד אם הפסיק במעשה בין הנחת תפילין של להנחת תפילין של ראש, באין אומר ובאין דברים, אינו צריך לברך על תפילין של ראש.. ולכתחילה יש להחמיר ג"כ שלא ירמוז בידו לחבירו בין הנחת תפילין של יד להנחת תפילין של ראש, כדי שתהיה הויה לשתיהן. ולצורך מצוה, כגון שרומז לעני שימתין כדי שיתן לו צדקה וכדומה, יש להקל") וע"ע שם בשו"ת אוצרות יוסף (סוף ח"ב סי' ב' ).
   13. **בין ישתבח ליוצר** – הלכה ברורה (ח"ד סי' נ"ד אות ד' , "אסור להפסיק בדיבור בין ישתבח ליוצר. ומ"מ מותר להפסיק בדיבור לצרכי ציבור, או כדי לפסוק צדקה לעני")
   14. **בשעת חזרת הש"ץ**.
       1. פמ"ג (או"ח סי' קל"ב הקדמה לא"א) – "כשמכריזין כו'. עיין מ"א. ואין נכון מה שמסבבים בנדבה וכדומה, וכל שכן בשעת חזרת התפלה, דמבלבלים הכוונה".

פמ"ג (או"ח סי' תקס"ו מש"ז ס"ק ג'), הו"ד ביביע אומר (ח"ג או"ח סי' ד' אות א') – "ועיין אליה רבה דיש ליתן צדקה במנחה אגרא דתעניתא צדקה וכן נוהגין במקצת קהלות להכריז ליתן כופר נפש, ומ"מ יראה לעשות כן שלא בחזרת ש"ץ התפלה כי מבלבלין וצריך לשמוע להש"ץ, גם בב' וה' הגבאין הולכין במעות קערה כמה פעמים אמרתי להם שלא לילך בשעת קריאת התורה דתקנת עזרא הוא ומבלבלין רק לאחר קריאת התורה ונכון הוא".

* + 1. מ"ב (סי' תקס"ו ס"ק י"ב) – "וכן נוהגין בקצת קהלות להכריז ליתן כופר נפש. ומ"מ יראה לעשות כן שלא בחזרת הש"ץ התפלה כי מבלבלין וצריך לשמוע להש"ץ [פמ"ג]".
    2. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ז' הע' י"ב).
  1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

When someone goes around collecting during davening, and does more then just walk around, he actually taps people and gets in their face, and keeps talking or shaking his coins right next to them until they are forced to acknowledge him, so if you were having any kavana at all - it was interrupted. Rebbe has said in the past that I don't have to give him. But am I even allowed to give him? Maybe by giving him I am condoning his actions or/and its מסייע לדבר עבירה.

R' Y. Berkovits wrote: I think you can give him just to get him away from you quickly and get back to davening. A nasty gesture will just linger with you and affect your davening. Additionally, part of שבירת המידות is to give to someone that is absolutely obnoxious. Regarding מסייע, you are not encouraging him by giving to him, since it doesn’t make any difference at all whether you give him or not, these people don’t learn.

1. עוסק במצוה: ליתן צדקה לעני בשעת לימוד התורה **-** עי' ערך "עוסק במצוה", לשיטות ומראי מקומות.
   1. דעת הגרח"ק זצ"ל.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק ה' שבט תש"ע) – "שאלה: האם מבטלין תלמיד תורה למצות צדקה, כגון לילך בתוך הבית מדרש באמצע סדר לקבל צדקה. תשובה: הכל לפי הענין**".**
      2. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק י' אות י"ג) – "מותר".
      3. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א שם עמ' תנ"ז) – "מצוה שא"א בזמן אחר".
      4. הגרח"ק זצ"ל (קו' עזרת אליעזר פר' ויחי, עמ' קס"ה) – "שאלה: הגמ' בדף נג' ע"א אומרת תניא נמי הכי של בית רבן גמליאל לא היו אומרים מרפא בבית המדרש הגם שיש בזה מצוה מפני ביטול בית המדרש. האם מכאן אפשר לומר שאין ראוי לבוא לאסוף כספים לצדקה באמצע הסדר בישיבות או בכוללים מפני ביטול בית המדרש כשמסתובבים בין האנשים שלומדים. תשובה: מזכה אותם במצוה גדולה".
      5. ס' בתורתו יהגה ח"ב תשובות מהגרח"ק שליט"א אות ע"ג ואות ע"ד, וע"ש עמוד י"ב הע' 6, ועמוד קפ"ג. .
      6. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק, כ"ב כסליו תש"ע) – "שאלה: האם מבטלין תלמיד תורה למצות צדקה, כגון לילך בתוך הבית מדרש באמצע סדר לקבל צדקה. תשובה: **כן".**
      7. [על פי התורה (ויקהל פרק כ"ח סי' ע"ו)].
   2. מהר"ח או"ז (סוף סי' קס"א) – "ומה שהקשית מאין בין המודר (נדרים ל"ה ב') דמודר הנאה מחבירו מלמדו תורה והרי הוא נהנה המלמד מן התלמוד מפרוטה לעני? דאותה פרוטה שכיחא שהרי שוהא בלימודו הרבה ובכל שעה שלמד מיפטר מליתן פרוטה לעני ותיקשי אפילו לרבה לפי' ר"י בתוס' שלנו הקשו הקושיא ותירצו דאפילו אם מיירי בנכסי התלמיד אסורים על המלמד דוקא נכסי התלמיד אסורים ולא גופו. וכאן המלמד אינו נהנה אלא מגוף התלמיד שמלמדו תורה וגורם לו ליפטר מפרוטה דר' יוסף. א"נ דא"כ יחרוש לו שדהו וכל מלאכה יעשה לו. ועוד נ"ל דלא קשה דמסתמא בשעה שהיה לומד לחברו היה לומד לעצמו ובלא התלמיד היה מפטר באותה שעה מפרוטה דרב יוסף".
   3. שבט הלוי (ח"י סי' קנ"ז) – "הנה מע"כ הציע לפנינו, בענין הכוללים ששוקדים אברכים יקרים עה"ת במסירות נפלאה בהתמדה גדולה, וקורה לעתים קרובות, שבאים גבאי צדקה ומפסיקים את הלומדים עבור המגבית למענה באו וכו', ואין ספק כי מצות צדקה היא לאין ערוך, אבל לאידך ע"י שניגשים לכל אברך בנפרד, מפסיקים ממשנתם, ומעלת לימוד התורה בהתמדה סדר שלם לא עלתה בידם, ושאלתו אם לא ניתן לדחות הגבאים על שעת סוף סדר, והעסקנים לעומת זה טוענים שהזמן המעולה לאסיפת תרומות אלה היא בשעות אלה שאפשר לפקוד הרבה כוללים ומוסדות התורה, זה תמצית שאלתו מי נדחה מפני השני. ובתשובת דבר זה אומר בקיצור, הנה ז"ל הרמב"ם פ"ג ה"ד מת"ת, הי' לפניו עשית מצוה ות"ת אם אפשר להמצוה להעשות ע"י אחרים לא יפסיק תלמודו ואם לאו יפסיק ויחזור לתלמודו ע"כ, והוא מש"ס מו"ק ט' ע"ב דיש הבדל בין אפשר לאי אפשר ע"י אחרים, ובירושלמי פ"ק דחגיגה ובאבות דר"נ (פ"ד ב' ג'), דר' יהודה כשהי' ראה את המת (שמעבירים) או את הכלה מקלסין הי' נותן עיניו בתלמידים ואמר המעשה קודם, ושם מסיים נמי בירושלמי, דוקא אם אי אפשר ע"י אחרים אבל בדאפשר ת"ת קודם, ועיין פלוגתת המג"א וא"ר או"ח סי' ר"צ בענין בטול סעודת ג' סעודות מפני דרשת דברי תורה. ובענין צדקה אם הי' בקשת הצדקה ממש צורך אותה שעה ויש ביד הנתבעים האמצעים לכך ודאי פשוט דמבטלים ת"ת לאו דוקא מפני צדקה אלא גם מפני כל מ"ע שבתורה כנ"ל. אבל נדונים אלה של מגביות נהי דיהיו ברורים שהם צורך צדקה וחסד ממש, וגם נפסוק שמוטלים גם על לומדי תורה קטני יכולת, הא מדובר כאן מאברכים צדיקים במעשיהם שאין רוצים להשתמט ממצוה זאת, ויתנו גם אחרי או לפני הסדר בלי שיפריעו להם כל פעם סדרי הלמוד, אלא משום נוחיות המתרימים (בחשבם כן) הם באו דוקא בשעת הלמוד, בכזה פשיטא דע"פ הלכה אין צריך לבטל סדר הכלל, ואינו דומה כלל להזדמנות מצוה דוקא בשעת הלמוד וא"א להתקיים ע"י אחרים, [וגם עצם הנדון אני מסופק אם לא נקרא זה אפשר להתקיים ע"י אחרים כיון שהגובים האלה נגשים לכל אדם]".
   4. חוט שני (יו"ט, עמ' שנ"ב) – "והנה בזמנינו מצאו להם העניים עצה לאסוף כספים ע"י שבאים לישיבות ולכוללים בזמן הסדרים שיושבים עשרות ומאות לומדים ומפסיקים אותם מלימודם כדי לקיים מצות צדקה. **ונראה פשוט שאין היתר לעני להפסיק מתלמוד תורה דרבים**, ואף הציבור הלומדים אין להם להפסיק מתלמודם כדי ליתן צדקה, אף שהעני כרגע עומד לפני לומד יחיד הלומד הזה הלא נתחייב במצות צדקה, ובלא תעשה שאסור להעלים עיניו ממנו שנא' לא תאמץ את לבבך ולא תקפוץ את ידיך, מ"מ אין לו ליתן, והטעם כיון שבסך הכל נגרם ביטול תלמוד תורה דרבים במקום שהעני יכול לבוא בזמן אחר שאין בו ביטול תורה דרבים, מן הראוי ליתן להעניים רק בזמן שאין בו ביטול תורה דרבים, ובפרט שישנם עניים שהם ספק עניים".
2. לעילוי נשמת.
   1. **שנדבו דבר "לעילוי נשמת", אם יכתוב עליו שמו** – אהבת חסד (ח"ב פרק ט"ו, סוף ההג"ה), ליקוטי הלכות (זבחים עמ' מח., [בדפי הח"ח] ד"ה הנה), עי' הרשב"א (ח"א סי' תקפ"א), על פי התורה (פר' ויקהל פרק כ"ח הע' פ"ז), שו"ת מהריא"ז ענזיל (סי' צ"ז), שבט הקהתי (ח"ד סי' שכ"ג).
      1. [**לענין "לעילוי נשמת"** – עלינו לשבח (ח"ב סי' מ"ג), ודרשת וחקרת (ח"ה יו"ד סי' נ"ג), ויאמר שמואל (גנוט, סי' ו')].
   2. **שכר העושה מצוה לעילוי נשמה**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק כ' אות ו') – "העושה מצוה לע"נ, האם בשביל העילוי נשמה נתמעט קצת שכר העושה. תשובה: יש בזה דעות".
      2. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק כ' אות ז') – "האם כשלומדים לעילוי נשמה מקבל הלומד ג"כ שכר, ואם אכן נשאר לו שכר לימודו, איזה שכר בכלל יהיה לנפטר. תשובה: להנפטר יש זכות שגרם להלימוד".
      3. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א עמ' תפ"ד) – "אמרתי להרב שראיתי בספר אחד, שלאחר פטירת הרב מפוניבז' זצ"ל קיבל עליו המשגיח רבי יחזקאל לעוינשטיין זצ"ל לשבור מדה ורצון לעילוי נשמת הרב זצ"ל, ושאלתי מה מועיל דבר זה לע"נ הנפטר. תשובה: ולימוד תורה לעילוי נשמה מה מועיל, וכי אפשר ליתן לשני את שכר התורה, אלא כיון שלומד בגרמתו - זה העילוי נשמה בשבילו, ואמנם אילו היה לומד בלעדיו - לא יועיל כלום עבור הנפטר. (ושאלתי כי קשה לומר שהמשגיח זצ"ל לא היה שובר רצונו בלא הלעילוי נשמה, וחייך הרב)".
      4. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א עמ' תפ"ד) – "שאלה: הלומד לעילוי נשמת הנפטר, אי נגרע מחלקו עי"ז. תשובה: אם היה לומד בלעדיו, אין בזה כלום לנפטר, וכל זכותו הוא רק במה שהוא הגורם שילמד, מלבד בנים שאף אם היו לומדים בלעדיו יש לאב זכות, א"כ כלפי החלק הזה שהוא הגורם זה שייך לנפטר **ונגרע מחלקו**, כי יש חילוק בין אם הוא המעורר עצמו ללימוד לבין אם חבירו עורר אותו, גדול המעשה וכו', אבל חסר לעושה עכ"פ **את החלק הזה שלא הוא התעורר בעצמו**".
      5. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א עמ' תפ"ה) – "שאלה: מבקשים ממנו ללמוד משניות לע"נ הנפטר, וזה על חשבון סדר לימודו הקבוע, מהו. תשובה: **אין לנפטר שום תועלת מזה**, כל הענין מה שהוא הגורם ללמוד, אבל אם ע"י כך מתבטל מסדר לימודו הקבוע שלו - מה יועיל לנפטר".
      6. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א עמ' תפ"ה) – "שאלה: קיבל עליו ללמוד מסכת לעילוי נשמת הנפטר, אם סגי בהרהור, כשבשעת הקבלה לא חשב כלום מזה. ואם נאמר שקיבל ללמוד בפיו, אי סגי בשומע שיעור מדין שומע כעונה (עי' תוס' ברכות כ' ב' ד"ה כדאשכחן ובביאור הלכה סי' נ"ט ד"ה עם הש"ץ). תשובה: עדיף שיגיד בדיבור".
      7. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א עמ' תפ"ה) – "שאלה: ללמוד משניות לעילוי נשמת כמה נפטרים, מהו. תשובה: אפשר אבל זה יתחלק בין כולם, ולא הכל לכל אחד".
      8. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה ריש עמ' שכ"ג) – "הלומד לע"נ, האם מפחית משכר הלומד, או לא. תשובה: יש זכות גורם".
      9. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ב תשובה שכ"א) – "שאלה: האם אפשר ללמוד מסכת אחת לע"נ שני נפטרים. תשובה: אפשר, אבל יחשב חצי לכל אחד".
      10. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ב תשובה שכ"ב) – "שאלה: קיבל ספר על מנת ללמוד בו לע"נ נפטר אחד, האם יכול להזכיר שמות של נפטרים נוספים. תשובה: תלוי במה שהתנו עמו".
      11. הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קל"ב תשובה שכ"ג) – "שאלה: המקדיש את הלימוד לע"נ נפטר מסויים, האם נגרע משכר תלמוד תורה שלו. תשובה: לא".
   3. **שכח או טעה בשם הנפטר**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק כ' אות ה') – "הלומד לעילוי נשמת ושכח שמו הפרטי או החליף את השם אבל בלבו יודע כראוי האם צריך לחזור וללמוד. תשובה: קמי שמיא גליא".
   4. **שלושים: לימוד משניות - מקבורה או מיתה**.
      1. מקבורה – ילקוט יוסף ( ).
   5. מראי מקומות.
      1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Someone that took mishnayis for a shloishim - he didn't start yet - and now has another shloishim to take mishnayis for. Can he pick the same one and just do it once - and have in mind to count for both? R' Y. Berkovits wrote: The zechus for the niftarim is fine, but if he intended on doing it twice when accepting the second one he has a shaylah of a nedder.

הגר"ד קאהן שליט"א (*מכתב להר"ר בכרך) – "*בקדימות הצדקה, איפה קירוב רחוקים? האם הוא נחשב כמו פיקוח נפש (שגדול המחטיאו יותר מן ההורגו) או כפדיון שבויים (שהרי אנשים אינם שומרי תורה ומצוות הם כתינוקות שנשבאו לבין האומות וצריך לפדותם)? או אולי מאחר שהם לא למדו מתחילה אין כ"כ חיוב להפרישם ואין זה כמו המחטיא חבירו שמתחילה היה שומר מצוות? האם יש לזה קדימה על החזקת ישיבות, בניית בית כנסת, מקווה וכו'? תשובה: לא נראה כלל ולא מטעמים שכתבת".

הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב) – "אחד שאומר תהילים עבור כמה חולים האם יש אותו תועלת כמו אחד שאומר פרק תהילים עבור כל חולה בנפרד. ונפק"מ אם משלמים אברכים ללמוד לרפואת חולים וגם לומר תהילים עבורם האם צריכים לומר פרק א' לכל חולה או אפשר לומר כמה פרקים ולכוון לכמה חולים. תשובה: מסתמא יכולים".