סי_ סב, שבע ברכות
קטגוריות: שו_ע / אבן העזר / אבן העזר - דור המלקטים

**שבע ברכות**

סימן ס"ב

1. צום.
2. חבילות.
3. פנים חדשות - סעיף ז'.
4. פנים חדשות: הזמנים.
5. ***עניני שמירה.***
   1. ***שיש אנשים ברחוב.***
   2. ***שמירת חתן וכלה.***
   3. ממתי צריכים שמירה.
6. שבע ברכות בליל השמיני.
7. לברך שבע ברכות באמצע הסעודה.
8. ***סעודה שלישית: כוס של שבע ברכות.***
9. הלכות ברכות.
10. ***הלכות שבת.***
11. ***הלכות נדה.***
12. ***הלכות אבן העזר***.
13. צום.
    1. **תענית בכורות: חתן בשבע ברכות, או סעודת שבע ברכות - האם פוטר מתענית בכורות**.
       1. עי' יו"ד סי' רמ"ו סעי' כ"ו, לשיטות ומראי מקומות.
14. חבילות.
    1. **סיום מסכת עם שבע ברכות**.
       1. מיקל.
          1. דברי אור (ח"ד סי' ל"ד אות ב' [עמ' ק"ג]).
    2. **קידוש עם מילה**: אם אפשר לצאת בשבת ידי מצות קידוש היום בכוס שמברכין על ברכת מילה.
       1. עי' או"ח סי' רע"ג סעי' ה', לשיטות ומראי מקומות.
    3. **סעודת פורים וסיום מסכת כאחד**.
       1. עי' או"ח סי' תרצ"ה סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.
    4. **סעודת פורים וברית מילה כאחד**.
       1. עי' או"ח סי' תרצ"ה סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.
    5. **משל"מ ומתל"ע כאחד**.
       1. עי' או"ח סי' תרצ"ה סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.
    6. **לצאת קידוש בתפילה**.
       1. הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה רס"ו) – "שאלה: במג"א ס' רע"א כתב שיוצא יד"ח קידוש בתפילה, וצ"ע הא אין עושין מצוות חבילות. תשובה: קידוש דאורייתא ותפילה דרבנן".
       2. ועמש"כ לתרץ בשו"ת צור יעקב ס' י"ח ובשו"ת רבבות אפרים ח"ג ס' קע"ג ובס' הזכרון אדרת אליהו ס"ט. ובס' משנת יהודה פכ"ט משבת. ומש"כ בס' בית מתתיהו ח"א ס"ב אות י"ח. .
    7. מראי מקומות – בית מתתיהו (ח"א סי' ב').
15. פנים חדשות - סעיף ז'.
    1. פנים חדשות, האם הם צריך להיות שם בשעת ברכת המזון. .
       1. צריך - ע' ריטב"א (כתובות דף ז' ע"ב ד"ה מאן), ע' רמב"ם (הל' ברכות פרק ב' הל' י'), ע' רא"ה (שם), ע' ר"ן (שם, וכן מביא הב"ח באהע"ז סי' ס"ב סוף ס"ק ו'), האלף לך שלמה (אהע"ז ס' ק"ז, וכן בשנות חיים ס' ק"ה), פעולת צדיק (ח"ב סי' פ"א), ערה"ש (סעי' כ"ז), באר משה (ח"ג סי' ל"ב אות ט'), שערים מצויינים בהלכה (סי' קמ"ט ס"ק ו'), שובע שמחות (מר' שריה דבליצקי פרק א' אות י"ב), שבט הלוי (מבית הלוי ח"ט עמ' מ"ג)
       2. אינו צריך - ע' רשב"א (כתובות דף ח. ד"ה כאן בשם תוס'), אג"מ (בספר אהלי ישרון ח"א עמ' 104 אות 4), הגרשז"א זצ"ל (ברכת חתנים עמ' ר"א בהע' כ'), הגריש"א זצ"ל (ישמח לב ח"א עמ' רמ"ה).
       3. מר"מ - ברכת חתנים (עמ' ר' אות ה'), הגרח"ק שליט"א (ישמח לב ח"א עמ' שפ"ד אות קל"ד, "אולי וצ"ע"), הגר"א נבנצל שליט"א (כת"י ).
    2. **אם הלכו לפני החופה**.
       1. וישמע משה (פר' בלק תשע"ט עמ' ב') – "הורה הגאון הגדול רבי חיים קניבסקי שליט"א שאין זה נחשב השתתפות בסעודת חתן כלל והרי הם פנים חדשות לכל דבר. וכן הסכימו כל הפוסקים, וביניהם הגאונים רבי יצחק זילברשטיין, רבי נפתלי צבי ראטטענבערג, רבי משה שאול קליין, רבי שמאי גרוס שליט"א".
    3. **אנשים פשוטים**.
       1. הגרח"ק שליט"א (שערי שיח עמ' קנ"ב תשובה תי"ד) – "שאלה: בשעת הדחק בסעודת שבע ברכות האם אפשר לצרף אנשים פשוטים [כגון מלצרים ומקבצי נדבות] כדי להחשיבם לפנים חדשות. תשובה: כן".
       2. מראי מקומות – ברכת חתנים (עמ' רס"ו).
    4. **ע"י מסך** [zoom].
       1. משנת יוסף **(**מה טובו גליון ט"ו עמ' שי"ד ***).***
16. פנים חדשות: הזמנים.
    1. **שבת**.
    2. **סעודה שלישית בשבת**.
    3. **יום טוב**.
    4. **תוספת יו"ט**.
       1. הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה רפ"ט) – "שאלה: בשו"ע אעה"ז ס' ס"ב דיו"ט הוי פנים חדשות לשבע ברכות אם גם תוספת יו"ט הוי פנים חדשות. תשובה:
       2. בית מתתיהו (ח"א סי' י"ב ).
    5. **ראש השנה**.
       1. נחשב פנים חדשות.
          1. משנה הלכות (ח"ח סי' רב) – "ולפענ"ד פשוט דר"ה בכלל יום טוב הוא דמקרי פ"ח".
    6. **חול המועד**.
       1. מחמיר, אינו נחשב פנים חדשות.
          1. בצל החכמה (ח"ב סי' א') – "חוה"מ דפסח אינו נחשב פנ"ח (אות ג - ה). - ב) חוה"מ דסכות בסעודה ראשונה של כל יום הוי ספיקא, ולמעשה אין להחשיבו פנ"ח דספק ברכות לקהל, ומסעודה שני' ואילך פשיטא דלא חשיבא פנ"ח (אות ה)".
          2. יביע אומר (ח"ח או"ח סי' כ"ג אות י"ז) – "ולכן הבו דלא להוסיף עלה חול המועד ראש חודש ופורים".
    7. **ראש חודש**.
       1. מחמיר, אינו נחשב פנים חדשות.
          1. יביע אומר (ח"ח או"ח סי' כ"ג אות י"ז) – "ולכן הבו דלא להוסיף עלה חול המועד ראש חודש ופורים".
          2. הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ו') – "שאלה: היראים ס' רכ"ז שיש דין שמחה בר"ח. אם ר"ח הוי פנים חדשות לשבע ברכות. תשובה: אין שמחה גמורה".
       2. מראי מקומות.
          1. וכן נקטו שר"ח ל"ה פנ"ח בשו"ת התעררות תשובה ח"ד אעה"ז ס' כ"ט אות ב' ובשו"ת משנת יוסף חי"א ס' קכ"ט או"ג עי"ש. והסתפק בזה בעל ויגד משה בסוף ס' שלחן העזר עי"ש. ועמש"כ בגדר שמחה בר"ח בס' ימי שמחה ס' מ"ד. ויעו"ש מש"כ מרן בעמ' תל"ט .
    8. **פורים קטן**.
       1. אין לחשוב פנים חדשות – נימוקי או"ח (או"ח סי' תרצ"ז ס"ק א' אות ב' ד"ה והנה), נטעי גבריאל (פורים פרק ט"ז סעי' י"ד), פורים וחודש אדר (עמ' י"א סעי' כ"ח).
       2. מר"מ – שלחן העזר (ח"ב סי' י"ב סעי' ג' סוף ס"ק י"ד, קי"ד-ד'), מעדני יו"ט (ח"ג סי' צ"א).
          1. הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח תשובה תשצ"ח) – "שאלה: אם פורים קטן הוי פנים חדשות לשבע ברכות שנוהג בו שמחה. תשובה: אולי".

הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח סי' תשצ"ה) – "שאלה: אם פורים הוי פנים חדשות לשבע ברכות כמו שבת ויו"ט. תשובה: אולי".

* 1. **פורים**.
     1. ספק.
        1. באה"ט (אה"ע סי' ס"ב ס"ק י') – "חדשות. וצ"ע אם פורים נקר' פנים חדשות כנה"ג".
     2. מחמיר, אינו נחשב פנים חדשות.
        1. בצל החכמה (ח"ב סי' א') – "במקום שאין מנהג, אין להחשיב פורים לפנ"ח, דספק ברכות להקל".
        2. יביע אומר (ח"ח או"ח סי' כ"ג אות י"ז) – "ולכן הבו דלא להוסיף עלה חול המועד ראש חודש ופורים".
        3. **הגר"ש דבליצקי זצ"ל (**מה טובו גליון ט' עמ' ל"ב אות ק"ל) – "בסעודת שבע ברכות בפורים צריך שיהא פנים חדשות. בשובע שמחות [פ"א מו"ה סג] כתבתי שלא צריך ואח"כ חזרתי בי שכן צריך".
     3. **מיקל,** נחשב פנים חדשות.
        1. גופי הלכות (סוף מס' מגילה) – "היוצא מן המחובר דפשיטא דמברך ז' ברכות ביום י"ד, כי תיבעי לך ביום ט"ו, ואפילו הכי כיון דעיקר טעמא דפנים חדשות הוא כדכתיבנא משום שמחה ומשתה, בט"ו נמי איכא דימי כתיב ולא יום, כן נראה לע"ד הקטן נסים שלמה אלגאזי. אחרי בואי לאיזמיר יע"א הרציתי הדברים בפני הרב בעל כנסת הגדולה ז"ל וכתב אלי כי הן אמת ראיותיו נכוחות מצד הדין אבל לא ראה בקושטא נוהגים כן, וחזרתי וכתבתי לו אין לא ראינו ראיה".
        2. שלחן גבוה (סי' תרצ"ו מחודש אות ב') – "פורים יום י"ד ולילו אומרים שבע ברכות אפי' ליכא פנים חדשות. באר היטב בשם גופי הלכות".
        3. מועד לכל חי (סי' ל"א סעי' ל"ט) – "פנים חדשות אי חשיב פורים לענין שבע ברכות בחופה, עיין בית עובד דף די"ג ע"ב, (ובספר שלחן גבוה סימן תרצ"ו, ובספרי הקטן רוח חיים באורח חיים סימן תרצ"ו), ובחלק אבן העזר סימן ס"ב העליתי דחשיב פנים חדשות, עיין שם בעזד משדי".
        4. מנחת אלעזר (ח"ב סי' ה', ובהשמטות שם) – "וכ"כ בס' גופי הלכות למהר"ש אלגאזי ז"ל לענין פנים חדשות בחתן די"ל גם ט"ו באדר מיקרי פנים חדשות כמו יום י"ד שלפניו דימי משתה ושמחה כתיב (ולא יום י"ד בלבד) שניהם (י"ד וט"ו) חייבים במשתה ושמחה ע"ש".
        5. כה"ח (סי' תרצ"ו ס"ק נ"ד) – "פורים ליל י"ד ויומו אומרים שבע ברכות אפילו ליכא פנים חדשות. גופי הלכות, שלחן גבוה אות ב' במחודש, מועד לכל חי סימן ל"א אות ט"ל".
        6. משנת יוסף (חי"ג סי' ר"נ, **אמנם** עי' חי"א סי' קכ"ט [ול"מ ח"י סי' קכ"ז]) – "סעודת פורים יחד עם שבע ברכות ... לענין לצאת ידי סעודת פורים לכאורה בעינן שיהא ניכר שהוא לכבוד פורים ואיפה ההיכר ... פשיטא שאפשר לעשות שבע ברכות בסעודת פורים, דהעיקר הוא סעודת פורים, וז' ברכות טפלה לה שאינה חובה. ועי' בשו"ת משנת יוסף (ח"י סי' קכז) דכמו בשבת כן כסעודת פורים א"צ פנים חדשות".
        7. נטעי גבריאל (פורים פרק ע' סעי' י"א) – "בסעודת שבע ברכות ביום י"ד לבני פרזים א"צ פנים חדשות, דיום פורים דינו כיו"ט, אבל בט"ו יהדרו לכתחלה אחר פנים חדשות, ואם אין בנמצא, יש להקל אם התחילו הסעודה ביום י"ד, וכן הדין בט"ו למוקפין שא"צ פנים חדשות".
     4. מראי מקומות.
        1. פסקי תשובות (סי' תרצ"ו הע' ע') – "בבה"ט אבהע"ז סי' ס"ב סק"י בשם כנה"ג מסתפק אם צריך פנים חדשות, ובשו"ת מנח"א ח"ג בהשמטות דבין בי"ד ובין בט"ו לפרזים ולמוקפים א"צ פנים חדשות (אבל בי"ד ובט"ו דבאדר א' צריך - נימוקי או"ח סי' תרצ"ז), ובשלחן גבוה סי' זה דרק ביום הפורים גופא א"צ פנים חדשות, ובשובע שמחות פ"א סעי' י"ג דגם ביום הפורים דווקא סעודה ראשונה שאוכלים בפורים ביום א"צ פנ"ח, אבל בליל פורים וכן בסעודה השניה אף שמתחלת לפני השקיעה צריך, ויש הפוסקים דבכל ענין צריך פנים חדשות בפורים (- שו"ת התעוררות תשובה ח"ב סי' ק"כ וטהרת המים שיורי טהרה מער' פ' סקכ"ה), ובשו"ת בצל החכמה ח"ב סי' א' דספק ברכות להקל ואין לברך 'שבע ברכות' בכל סעודות הפורים אא"כ יש פנים חדשות אלא במקום שהמנהג מקובל אחרת".
        2. פורים משולש - עי' או"ח סי' תרפ"ח סעי' ו', לשיטות ומראי מקומות.
  2. **חנוכה**.
  3. **ל"ג בעומר**.
     1. מחמיר, אינו נחשב פנים חדשות.
        1. הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה רכ"ד) ***– "***שאלה: ברמ"א ס' תצ"ג ביום ל"ג בעומר מרבים בו שמחה, א"כ ל"ג בעומר יהא פנים חדשות לשבע ברכות. תשובה: לא".
     2. ועמש"כ בגדר השמחה בל"ג בעומר בס' ברכת שלמה עמ' תמ"ב. .
  4. **אם יום טוב שני של גלויות נחשב פנים חדשות לבני ארץ ישראל בחוץ לארץ או בני חוץ לארץ בארץ ישראל**.
     1. מראי מקומות – בצל החכמה (ח"א סי' ס"ד).

1. ***עניני שמירה: הקדמה*** - ***עי' ערך סכנה (ואו"ח סי' רל"ט סעי' א'), לשיטות ומראי מקומות.***
   1. *מקור****.***
      1. ***ברכות (סוף דף נד:) – "אמר רב יהודה: שלשה צריכין שימור, ואלו הן: חולה, חתן, וכלה, במתניתא תנא: חולה, חיה, חתן, וכלה. ויש אומרים: אף אבל. ויש אומרים: אף תלמידי חכמים בלילה".***
         1. ***רש"י (שם ד"ה חולה), רא"ה (שם ד"ה אמר) – "חולה.*** *שהורע מזלו****, לפיכך השד מתגרה בו, וכן חיה אשה שילדה, וכן אבל".***

***רש"י (שם ד"ה חתן) – "חתן וכלה ותלמידי חכמים.*** *מקנאתו* ***מתגרה בהם".***

* + - 1. ***ר' יונה (על הרי"ף ברכות דף מג.) – "שלשה צריכין שימור חולה חיה וכלה. מפני שהשטן מקטרג בשעת הסכנה ובשעת השמחה".***
      2. ***המכתם (ברכות דף נד:) – "שלשה צריכין שימור. פר"ש ז"ל משום מזיקין דמגרו בהו, ואיפשר דלאו טעמא דכלהו שוה דחולה וחיה צריכין שימור ודאי מפחד חולשא שלא תארע בהם פתאום וחתן וכלה משום יחוד".***
  1. *ראשונים****.***
     1. ***הו"ד – רי"ף (ברכות דף מג.), רא"ש (ברכות פרק ט' סי' ד'), ר' יונה (על הרי"ף ברכות דף ג: ד"ה ואם), ראבי"ה (ח"א סי' קמ"ו), או"ז (ח"א הל' קר"ש סי' ג', סי' קל"ז), מנורת המאור (חופת אליהו רבה עמ' תס"ט, עמ' תקצ"ד), האגודה (ברכות פרק ט' סי' קצ"ו), פסקי ריא"ז (ברכות פרק ט' הל' א' אות ה'), אורחות חיים (הל' מילה אות ט' ד"ה ונהגו).***
  2. *פוסקים****.***
     1. ***הו"ד.***
        1. ***מג"א (***סי' רל"ט ***ס"ק ז') – "אלו צריכין שימור מהמזיקים חולה חי' חתן כלה אבל ות"ח בלילה (ברכות ד' נ"ד)".***
        2. ***הו"ד בגליון הש"ס (ברכות דף נד:) – "אר"י שלשה צריכין שמור. מג"א סימן רל"ט ס"ק ז'".***
        3. ***בא"ה (***או"ח סי' רל"ט ***ס"ק ו').***
        4. ***יוסף אומץ (דיני נחשים, עמ' שנ"א) – "אמרו בברכות דחולה חיה חתן וכלה צריכין שימור ויש אומרים אף אבל ויש אומרים אף תלמיד חכם בלילה. וראיתי שמקפידין הרבה על שמירות אלו ובפרטות לאבל ולחיה*** *אין מניחין אפילו רגע אחד ביחידות* ***וגם אין יוצאין אפילו רק לפני פתח בית החורף אם אין גדול או קטן עמה".***
        5. ***ערה"ש (יו"ד סי' קט"ז סעי' כ"ב) – "שלשה צריכין שימור חולה וחתן וכלה במתניתא מוסיף יולדת וי"א אף אבל וי"א אף ת"ח בלילה [ברכות נ"ד ב]".***
        6. ***מ"ב (***סי' רל"ט ***ס"ק ט') – "אלו צריכין שימור מהמזיקין חולה חיה חתן כלה אבל. ות"ח בלילה [היינו כשהוא עומד יחידי באישון לילה ואפלה]".***
        7. ***שלמת חיים (יו"ד סי' קפ"ד) – "****פשיטא דגם בזמן הזה* ***צריכים לחוש לכל הדברים הנזכרים בגמ', ולא נזכר אח"כ בפוסקים שאינו נוהג".***
        8. ***הליכות עולם (ח"ז עמ' רמ"ט).***
        9. ***שמירת הגוף והנפש (סי' ק"פ).***
        10. ***ילקוט יוסף (קיצור שו"ע יו"ד סי' קט"ז סעי' מ"א) – "איתא בגמרא ברכות (נד ב) אמר רב יהודה, שלשה צריכים שימור, חולה חתן וכלה. במתניתא תנא חולה חיה חתן וכלה. ויש אומרים אף האבל. ויש אומרים אף תלמידי חכמים בלילה. (וכן הובא במגן אברהם סימן רלט סק"ז)".***
        11. ***הלכה ברורה (***סי' רל"ט ***סעי' כ"א).***
     2. ***מר"מ.***
        1. ***הגר"י שטייף זצ"ל (חדשים גם ישנים ברכות סוף דף נד:) – "שלשה צריכין שימור. לא הובא בפוסקים, ואולי מפני עתה בזה"ז שאינם שכיחים עוד מזיקים לא חיישינן כ"כ וצע"ע".***
  3. *עכו"ם או מי שאינו שומר תורה ומצוות: האם הם יכולים להיות שומרים ממזיקים****.***
     1. ***אינו יכול להיות שומר.***
        1. ***אבן ישראל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' י"ב) - לשמירת חתן.***
        2. ***להורות נתן (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' י"ב) - לשמירת חתן.***
        3. ***הגרי"ט ווייס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "שעכו"ם או ישראל שאינו שומר תורה ומצוות אינו יכול להיות שומר".***
        4. ***תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' י"ד, לשמירת חתן) – "גוי או אינו שומר תורה אינם ראויים להיות שומרים".***
        5. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "שעכו"ם או ישראל שאינו שומר תורה ומצוות אינו יכול להיות שומר".***
        6. ***נטעי גבריאל (נדה ח"ג פרק ס"ג סעי' י"א) - לשונו מובא לקמן, בשמירת יולדת.***
     2. ***מר"מ.***
        1. ***הגר"ש דבליצקי*** זצ"ל ***(אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דגוי אינו יכול להיות שומר לחתן וכלה ויולדת, ויש להסתפק אם מי שאינו שומר תורה ומצוות יכול להיות שומר, ונפק"מ אם מותר להם לנסוע לבד במונית שהנהג אינו שומר תורה ומצוות".***
        2. ***שלחן הלוי (פרק כ"ג אות ו' אות א') – "השמירה האמורה בגמ', היא שמירה ממזיקים, ולזה יועיל רק שומר יהודי ... ולשמירה מפני המזיקין שהוא דבר רוחני, לא תועיל שמירה של גוי. (ובפרט לגבי חתן וכלה ות"ח, שהן ענינים רוחניים)".***
  4. *קטן: האם יכול להיות שומר ממזיקים****.***
     1. ***יכול להיות שומר.***
        1. ***הגרח"ק שליט"א (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' י') – "קטן יכול להיות שומר".***

***הגרח"ק שליט"א (קונ' מצהלות חתנים סי' ט"ז ד"ה במה, עמ' מ"ח) – "במה דבעי' שומר נראה דסגי אף בתינוק קטן ואפי' בן יומו דהנה שאלתי למו"ר מרן הגר"ח קנייבסקי שליט"א בהך דינה דיולדת צריכה שימור אם התינוק חשיב שומר והשיב דחשיב, ופשוט שדין אחד להם".***

* + - 1. ***פסקי תשובות (***סי' רל"ט ***אות י"א, עי' הע' ע"ב) – "וקטנים ג"כ מועילים לשמירה [וכדלעיל באות הקודם דלענין שמירה ממזיקים ורוחות רעות סגי אפילו בתינוק המוטל בעריסה, וצ"ע ביולדת הנמצאת עם תינוקה הנולד, וביותר ביולדת זכר לפני מילתו שהוא עצמו זקוק לשמירה]".***
    1. *מגיל ה'-ו' יכול להיות שומר****.***
       1. ***הגר"מ הלברשטאם זצ"ל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' י') – "דמגיל ה' - ו' יכול להיות שומר".***
    2. *מעת שהגיע לחינוך מדרבנן יכול להיות שומר****.***
       1. ***אבן ישראל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' י') – "דמעת שהגיע לחינוך מדרבנן יכול להיות שומר".***
          1. ***מ"ב (סי' קכ"ח ס"ק קכ"ג) – "כשאר זמני החנוך שהוא כבר חמש כבר שית".***
    3. *מגיל ז'-ט' ראוי הקטן להיות שומר****.***
       1. ***להורות נתן (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' י') – "דמגיל ז' - ט' ראוי הקטן להיות שומר כדמצינו בהל' יין נסך".***
    4. *מגיל ט' ראוי הקטן להיות שומר****.***
       1. ***תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' י"ג) – "קטן מגיל תשע ראוי להיות שומר".***
    5. *קטן בר דעת יכול להיות שומר****.***
       1. ***הגר"ש דבליצקי*** זצ"ל ***(אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דקטן בר דעת יכול להיות שומר לחתן וכלה וליולדת שצריכים שמירה ממזיקים, ומסתבר שתינוק אינו יכול להיות שומר".***
    6. ***מר"מ – יוסף אומץ (דיני נחשים עמ' שנ"א, לשונו מובא לעיל), נטעי גבריאל (נדה ח"ג פרק ס"ג סעי' ט', לשונו מובא לקמן).***
       1. ***הגרי"ט ווייס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "שתינוק אינו יכול להיות שומר ממזיקים".***
       2. ***לענין יולדת - עי' לקמן.***
  1. *שומר ישן****.***
     1. ***מר"מ – נטעי גבריאל (נדה ח"ג פרק ס"ג הע' י"ט, לשונו מובא לקמן), פסקי תשובות (***סי' רל"ט ***אות י"א).***
        1. ***יעב"ץ (ברכות דף נד: ד"ה ג', ד"ה וי"א) – "לפי דרך השני ... השומר צריך להיות יושב ומשמר והוא ער, לא סגי בישן".***
        2. ***הגרח"ק שליט"א (קונ' מצהלות חתנים סי' ט"ז ד"ה וביעב"ץ, עמ' מ"ח) – "וביעב"ץ בהגהותיו לברכות שם כתב דהשומר צריך להיות יושב ומשמר והוא ער ולא סגי בישן ושאלתי את מו"ר מרן הגר"ח קנייבסקי שליט"א אם צריך לחוש לזה והשיב דלא נהגו כן".***
  2. *אפי' ביום, מלבד תלמיד חכם* ***– רד"ל (על פרקי דר"א פרק ט"ז ס"ק נ"ח), שפתי חכמים (ברכות דף נד:, "וי"א אף ת"ח בלילה ... ומשמע כאן דאחרינ' כגון חולה חי' וחתן צריכין שימור אפילו ביום ודו"ק"), הלכה ברורה (***סי' רל"ט ***סעי' כ"א ד"ה וכל, "וכל אותם הצריכם שימור, היינו בין ביום ובין בלילה, מלבד תלמיד חכם שאינו רשאי לצאת לבדו לרשום הרבים דוקא בלילה"), פסקי תשובות (***סי' רל"ט ***אות י"א).***
     1. ***לענין חתן וכלה - עי' לקמן.***
  3. *בישיבתם בביתם: האם בישיבתם בביתם צריכים שמירה****.***
     1. ***מחמיר.***
        1. ***יעב"ץ (ברכות דף נד: ד"ה וי"א).***
        2. ***פסקי תשובות (***סי' רל"ט ***אות י"א, עי' הע' ע"א) – "ולאו דווקא כשהולכים בחוץ אלא אפילו בישיבתם בביתם צריכים שמירה. [הגהות יעב"ץ על הגמ' שם. ומיהו אין להתעלם כי מצוי הוראת היתר בזה להשאירם לבד בביתם, ואפשר דבזמננו שרבים דרים בבתים משותפים, ובדירות הסמוכות ישנם אנשים, סומכים על כך, וכמשמעות הזוה"ק דלעיל אות י' שהשמירה נצרכת דווקא בבית מבודד]".***
     2. ***מיקל.***
        1. ***שלחן הלוי (פרק כ"ג אות ו' ס"ק א') – "בתוך הבית אין החולה או היולדת צריכים לשמירה זו, אלא רק כשיוצים לחוץ. לכן האחות בתוך הבית חולים אינה נחוצה להבריח את המזיקים, שהרי אין המזיקים מצויים בפנים אלא דוקא בחוץ ... ואף שבהגהות יעב"ץ בברכות שם כתב שהוא גם בבית, וכ"כ בערוה"ש ...*** *ברור כחמה* ***דכולהו דצריכין שימור הוא דוקא בשוק ולא בבית. וכן ראיתי למעשה אצל כל גדולי ישראל שזכיתי לשמש אותם דנהגו להקפיד על שמירת החתן רק בשוק ולא בבית, וכן ציוה לי הגאון הצדיק מרן רבי יעקב קמנצקי זמוק"ל, בזמן חיתוני".***
     3. ***לענין יולדת - עי' לקמן.***
     4. ***לענין חתן וכלה - עי' לקמן.***
     5. ***יש לדון אם יש לחלק בין הציורים: שאם הטעם מטעם שהורע מזלו, כמו חולה חיה ואבל, לכאורה הוא שייך בין בביתו ובין בחוץ. אבל אם גמטעם מקנתו, כמו חתן וכלה ות"ח, אולי רק כשיצא לחוץ ורואים אנשים. וצ"ע.***
  4. **ליל שימורים**.
     1. מיקל*.*
        1. משנה הלכות (מרשימות הגר"י שוב, בעניני סכנה אות ו') – "בליל פסח אין צריך ליזהר מהסכנות המובאות בחז"ל כיון דזה ליל שימורים לכן מותר לאכול למרחת ביצה או בצל שהיו קלופות בלילה וכן חתן וכלה ויולדת הצריכות שמירה אין צריך שמירה בליל פסח וכן אין צריך לעשות 'ואך נאכט' בליל פסח כשיש ברית ביום טוב ראשון של פסח".

***שיש אנשים ברחוב: האם מותר לצאת יחידי כשמצויים רבים ברחוב.***

* 1. *מיקל****.***
     1. ***הגרח"פ שיינברג זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דמותר לחתן או לכלה ויולדת לצאת יחידי כשיש אנשים ברחוב".***
     2. ***משנה הלכות (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דמותר לחתן או לכלה ויולדת לצאת יחידי כשיש אנשים ברחוב".***
  2. *מחמיר****.***
     1. ***אבן ישראל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' ט') – "דדילמא הן המה המזיקין".***
     2. ***להורות נתן (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ו הע' ט') – "דדילמא הן המה המזיקין".***
     3. ***חוט שני (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דאסור לחתן או לכלה ויולדת לצאת יחידי ברחוב ביום אף שיש הרבה אנשים, ואם אנשים ברחוב מכירים אותם יכול להיות דמהני, ואף כשיוצא להתפלל אין להקל לצאת בלא שומר אלא אם כן בטוח בעצמו שהוא בגדר שלוחי מצוה [דהוא מתפלל כמו שצריך להתפלל]".***
     4. ***הגרי"ט ווייס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דאף כשיש אנשים ברחוב אין לחתן או לכלה ויולדת לצאת יחידי".***
     5. ***הגר"ש דבליצקי*** זצ"ל ***(אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דשומר לחתן או כלה ויולדת אין צריך ללכת בתוך ד' אמותיו, העיקר שילכו ביחד ושידע שהוא שומר, ולכן אסור ללכת לבד ברחוב אף שיש שם הרבה אנשים כיון שאין יודעים שהם משמשים כשומר".***
  3. *מיקל, חוץ מחתן וכלה: משום חתן דומה למלך, מה מלך אינו יוצא לבדו לשוק אף חתן אינו יוצא לבדו לשוק****.***
     1. ***הגר"א קופשיץ שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דנראה דרק במקום שומם צריך שמירה ממזיקים, אבל מותר לצריכים שמירה ללכת לבדם במקום שמצויים אנשים. אולם חתן או כלה אין להם לצאת לבד אף במקום שמצוים אנשים, משום הא דאיתא חתן דומה למלך, מה מלך אינו יוצא לבדו לשוק אף חתן אינו יוצא לבדו לשוק".***
     2. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז סוף טור א') – "דמותר לצריכים שמירה ללכת לבדם במקום שמצויים אנשים, אולם חתן וכלה מקפידים לכתחילה שלא לצאת לבד לרחוב אף במקום שמצויים אנשים, משום הא דאיתא בפרקי דרבי אליעזר (פרק ט"ז) מה מלך אינו יוצא לבדו לשוק אף חתן אינו יוצא לבדו לשוק. ובשעת הדחק כגון שאינו מוצא מי שילוהו לבית הכנסת, יש להקל אף לחתן ללכת לבד במקום שמצויים אנשים".***
     3. ***עי' שלחן הלוי (פרק כ"ז אות ג').***
     4. ***שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ג) – "אמנם כשמצויים רבים ברחובות ובשווקים, אין חשש מזיקים, אלא שמכל-מקום טעם נוסף יש לדבר, כי מפני הכבוד אין להניח להם לצאת בלא ליווי מי שישרתם, לפי שהחתן דומה למלך, מה מלך אינו יוצא לשוק לבדו וכו'נכדלעיל סעיף י', ומפני כן לא ילכו לבדם אפילו כשישנם אז רבים".***

***שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ד) – "על כן נהגו בקהילותינו בהיותם בתימן, שלעולם אין החתן יוצא יחידי לשום מקום, ואפילו סמוך לביתו, בין ביום בין בלילה, אלא כאשר שושבינים (שנים או יותר) קבועים מלווים אותו, ולכל-הפחות שושבין אחד, שהחתן בוחר לצורך זה מידידיו ומכריו. וכשהוא הולך ברחוב, הם הולכים מימינו ומשמאלו".***

***שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ה) – "אבל בזמנינו כאן, גלה כבוד מישראל בעוה"ר, מפני כמה סיבות. ובפרט כיון שנשתנו סדרי החיים, ואין מצוי בני-אדם פנויים ומזומנים להיות עם החתן והכלה תמיד. אמנם צריך על-כל-פנים להקפיד שלא ילכו החתן או הכלה ביחידות בחוץ, אפילו ביום, לכל-הפחות מעת שנכנסו לחופה. אלא אם-כן כשנחוץ ללכת לדבר מצוה, ואי-אפשר למצוא מלווה, ובתנאי שמצויים אז רבים ברחוב, שאז יש מקילים".***

* + 1. ***הלכה ברורה (***סי' רל"ט ***סעי' כ"א ד"ה וחתן).***
    2. ***פסקי תשובות (***סי' רל"ט ***אות י"א) – "ולענין חתן וכלה, גם ביוצאים לשוק ולרחובות הומים מאדם צריכים ליווי, ולא משום חשש מזיקין, אלא כדברי חז"ל (פרקי דרבי אליעזר פט"ז) שחתן דומה למלך, מה מלך אינו יוצא בשוק לבדו כן החתן אינו יוצא בשוק לבדו, ונכון שיצא מה פחות מביתו".***
  1. *דעת* ***הגריש"א זצ"ל.***
     1. ***הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א', אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב אות ל') – "דלא מהני לגבי שמירה ממזיקים הא שיש אנשים ברחוב, ואף כשיש אנשים ברחוב צריך ללכת עם שומר".***
     2. ***הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה על ענייני נישואין, אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א', אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב הע' נ"ח) – "אמנם אני שמעתי ממרן (שליט"א) [זצ"ל] לגבי חתן ההולך לבית הכנסת להתפלל, שיכול להקל ללכת ללא שומר כשיש אנשים ברחוב".***
  2. *דעת* ***השבט הלוי.***
     1. ***שבט הלוי (ראה חיים פרק י"ג סעי' י"ח) – "דכשהרחוב הומה מעוברים ושבים אין לחוש מלילך לבד להתפלל או לצורך אחר".***
     2. ***שבט הלוי (מבית לוי ח"ט עמ' ל"ג אות ה') – "ונוהגים שגם כשהולך להתפלל וכדו' ויש ברחוב אנשים אינו הולך בלא שומר".***
  3. ***מר"מ – אור לציון (בית חתנים פרק כ"ד ס"ק ל"א, לשונו מובא לקמן).***
     1. ***ששכ"ה (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "שמעתי דהצריכים שמירה יכולים לסמוך על זה שיש אנשים ברחוב כשצריכים לצאת לצורך מצוה, כגון ללכת להתפלל בבית הכנסת".***
     2. ***הגרח"ק שליט"א (ישמח לב ח"א אות רפ"ה, עמ' קצ"ב) – "שאם האנשים הולכים בתוך ד' אמות שלו אינו צריך שומר".***

***הגרח"ק שליט"א (דברי שי"ח פר' חיי שרה תשע"ו, מספר קמ"ה עמ' ד') – "כשהולך ברחוב אם מצויים עוברים ושבים הרואים אותו והוא רואה אותם יש להקל בשימור".***

***שמירת חתן וכלה.***

* 1. *אפי' לשוק לא יצא יחידי* ***– רמ"א (אה"ע סי' ס"ד סעי' א', "וחתן אסור בעשיית מלאכה, ואסור לצאת יחידי בשוק"), חכ"א (כלל קכ"ט סעי' י"א), קיצור שו"ע (סי' קמ"ט סעי' י"ב).***
     1. ***ערה"ש (אה"ע סי' ס"ד סעי' ג') – "אבל כמה מהראשונים פירשו דגם היציאה לבדו בלא משא ומתן יש איסור לחתן בשוק*** *ולאו דווקא שוק* ***אלא כל מקום שרבים מצויים שם שלא יראוהו בודד לבדו".***
     2. ***מחילה לא מועלת – עי' חלקת מחוקק (סי' ס"ד ס"ק ב', "אבל במלאכה ולצאת יחידי לשוק אף שהיא מוחלת מ"מ הוא אסור בזה ומטעם שהוא דומה למלך כך היה נראה ליישב כוונת הרב בהג"ה זו אבל אין זה מוכרח").***
  2. *ביום****.***
     1. ***מחמיר, אין לחלק בין יום או ליליה.***
        1. ***ערה"ש (אה"ע סי' ס"ד סעי' ג') – "ואף ביום צריך שימור".***
        2. ***הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפלה פרק ה' הע' כ"ו) - לשונו מובא לקמן.***
        3. ***הגריש"א זצ"ל (בית חתנים פרק כ"ד ס"ק ל"א, אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב סוף אות ל') - לשונו מובא לקמן.***
        4. ***שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ג).***
     2. ***מיקל.***
        1. ***אור לציון (בית חתנים פרק כ"ד ס"ק ל"א) – "שהרי ביום ישנם עוד אנשים ברחוב ולא חשיב כהולך יחידי ואין בזה חשש סכנה, ואף שלטעם דהפרקי דר"א שהוא משום שחתן דומה למלך, משמע שבכל גוונא צריך ליווי, מ"מ אין מנהג הספרדים כן".***
  3. *אם החתן או הכלה נמצאים בבית לבד****.***
     1. ***צריכים שמירה.***
        1. ***יעב"ץ (ברכות דף נד: ד"ה וי"א).***
        2. ***ערה"ש (אה"ע סי' ס"ד סעי' ג') – "ולשון הש"ס שצריך שימור משמע דגם בביתו לא ישב לבדו".***
        3. ***חשוקי חמד (ברכות סוף דף נד:) - לשונו מובא לעיל.***
        4. ***הגרי"ט ווייס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' ט"ז טור ג') – "דחתן וכלה ויולדת גם בבית צריכים שמירה ממזיקים, ואין להם לישאר ביחידות בבית ללא שומר".***
        5. ***שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ג, הע' ד"ש) – "וכן הוא המנהג".***
     2. ***אינם צריכים שמירה.***
        1. ***אמת ליעקב (שלחן הלוי פרק כ"ג אות ו') - לשונו מובא לעיל.***
        2. ***הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה סי' ר"פ אות כ') – "ולהשאר בבית לבדו אין שום חשש".***
        3. ***אבן ישראל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ה הע' ז').***
        4. ***הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה על ענייני נישואין, אפריון לשלמה פרק ב' סוף הע' ח', אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א' [לשונו מובא לעיל]) – "בבית יכולים החתן או הכלה להיות כל אחד לבדו ללא שמירה".***
        5. ***הגר"א קופשיץ (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דבבית אין צריך שמירה".***
        6. ***ששכ"ה (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דבבית אין צריך שמירה".***
        7. ***הגרח"ק שליט"א (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ה הע' ז', עי' ישמח לב ח"א אות רפ"ד [עמ' קצ"ב]).***
        8. ***חוט שני (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דחתן וכלה או יולדת נוהגים להקל להישאר לבד בבית ללא שומר".***
        9. ***הגר"ש דבליצקי*** זצ"ל ***(אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דחתן וכלה או יולדת נוהגים להקל להישאר לבד בבית ללא שומר".***
        10. ***תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' י') – "ואי"צ שומר בביתו".***
        11. ***שלחן הלוי (פרק כ"ג אות ו') - לשונו מובא לקמן.***
     3. ***בבניינים משותפים יש להקל.***
        1. ***עי' שבט הלוי (ראה חיים פרק י"ג סעי' י"ח) – "כשבבנין דרים עוד דיירים אין לחוש*** *באמצע היום* ***להשאיר את החתן או את הכלה לבדם בבית".***
        2. ***שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ה) – "וכשאחד מהם נותר בבית לבדו, סומכים על דעת האומרים שכאשר הבניינים משותפים כמו שמצוי בזמנינו, אין קפידא, הואיל ואינו בית יחידי בלא שכנים, אלא נמצאים בני-אדם בבתים הסמוכים".***
        3. ***עי' הגר"מ הלברשטאם זצ"ל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ה הע' ו') – "דכשבבנין דרים עוד דיירים ... שיש להקל בכה"ג רק אם הדירות*** *הם למעלה* ***מדירתו ואנשים עוברים ושבים דרך קומת דירתו, והדלת שלו סגורה (וא"צ להיות נעולה)".***
     4. ***מר"מ – הלכה ברורה (***סי' רל"ט ***סעי' כ"א ד"ה וחתן).***
  4. *כשהחתן והכלה הולכים ביחד****.***
     1. ***אחד שומר על השני, ואין צריך שמירה נוספת.***
        1. ***שפתי חכמים (ברכות דף נד:) – "ומסתבר שניהם שצריכין שימור, כגון ב' חולים, או חולה וחתן, מהני שימור האחד על חבירו ודו"ק".***
        2. ***חזו"א (קונ' שמחת לב ח"ב עמ' ל"ד אות ח' [לשונו מובא לקמן], ארחות רבנו הוספות לח"א עמ' נ"ד אות ב') – "שחתן וכלה הולכים יחד ואחד שומר לשני".***
        3. ***הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה על ענייני נישואין, בית חתנים פרק כ"ד ס"ק ל"ב, אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב אות ל') – "אבל החתן והכלה ביחד מותר לצאת, כיון שאחד שומר על השני".***

***הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דמותר לחתן ולכלה ללכת ביחד בלא שומר, דכל אחד שומר לשני".***

* + - 1. ***הגר"א קופשיץ (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דמותר לחתן וכלה ללכת ביחד ברחוב בלא שומר, דכל אחד נעשה שומר לשני".***
      2. ***חוט שני (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דמותר לחתן וכלה ללכת ביחד ברחוב בלא שומר, דכל אחד נעשה שומר לשני".***
      3. ***הגר"ש דבליצקי*** זצ"ל ***(אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א') – "דמותר לחתן וכלה ללכת ביחד ברחוב בלא שומר, דכל אחד נעשה שומר לשני".***
      4. ***תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' י"א).***
      5. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (יתד נאמן פר' שמיני תשע"ו) - לשונו מובא לקמן.***
      6. ***עי' שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ה) – "וכשהחתן והכלה הולכים לאיזה מקום יחדיו, סומכים כיום על דעת האומרים שאינם צריכים אז שימור אפילו בלילה, כיון שכל אחד מהם נחשב שומר על השני. ומכל-מקום ימעטו לצאת ככל האפשר".***
      7. ***בישורון מלך (ח"ב עמ' רנ"ו סעי' ו', הע' י"ד) – "דבר פשוט הוא, כי כל אחד שומר על השני, וכן מנהג העולם".***
  1. *האם השומר צריך ללכת בתוך ד' אמות שלהם****.***
     1. ***מחמיר, השומר צריך ללכת בתוך ד' אמות שלהם.***
        1. ***חזו"א (ארחות רבנו הוספות לח"א עמ' נ"ד אות ג') – "ששומר צריך לילך בתוך ד' אמות של החתן או של הכלה".***

***חזו"א (קונ' שמחת לב ח"ב עמ' ל"ד אות ח') – "העתק כמה הלכות מספר 'קונטרס הזכרונות' למרן (הגרח"ק) שליט"א מהנהגות ממרן החזו"א זצ"ל ... חתן לא ילך יחידי (עי' רמ"א אה"ע סי' ס"ד סעיף א'), והשומר צריך לילך בתוך ד"א שלו, והחתן והכלה כ"א נעשה שומר לחבירו, ואפי' אין השומר הולך לשם שמירה מהני אם הוא תוך ד"א שלו, ולתפילה מותר לילך יחידי דשומר מצוה וכו' (עיין ב"ש שם סק"ב דלא משמע כן), וכן למקוה (וכמדומה דגם לחזור התיר)".***

* + 1. ***מיקל, אין השומר צריך ללכת בתוך ד' אמות שלהם.***
       1. ***הגר"ש דבליצקי*** זצ"ל ***(אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דשומר לחתן או כלה ויולדת אין צריך ללכת בתוך ד' אמותיו, העיקר שילכו ביחד ושידע שהוא שומר".***
       2. ***תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' י"ב) – "ואי"צ השומר ללכת בתוך ד"א שלו אלא שיהא ניכר שקשור להחתן".***
    2. ***מר"מ – הגר"ע אויערבאך שליט"א (יתד נאמן פר' שמיני תשע"ו, לשונו מובא לקמן).***
  1. *כשחתן הולך לתפילה: או לשאר מצות****.***
     1. ***ג"כ צריך שמירה.***
        1. ***עי' פרישה (אה"ע סי' ס"ד ס"ק א\*) – "גם לא יצא יחידי לשוק משום שחתן דומה למלך פרקי ר' אליעזר י"ו מכאן משמע מה שנוהגין בזמן הזה שהחתן אינו יוצא לבית הכנסת כל ז' ימים עד השבת הבאה הוא מנהג שטות דלא ממעטי' אלא שלא יהא נושא ונותן ושלא ילך יחידי הא לבית הכנסת ילך מיהו אפשר לומר דגם לבית הכנסת אסור לילך יחידי ואינו בנמצא לכל חתן שילווהו מביתו לבית הכנסת ומבית הכנסת לביתו מ"ה נשאר בביתו".***
        2. ***בית שמואל (סי' ס"ד ס"ק ב') – "ואסור לצאת יחידי. כתב בפרישה מזה נשתרבב המנהג שאינו יוצא החתן לב"ה כל שבעה ימים כי אין בנמצא שילווהו אותו מביתו לב"ה ומב"ה לביתו".***
        3. ***יעב"ץ (מגדל עוז נחל י"ג אות י"ד) – "נראה לי שחתן לא ילך לסעודה (של ברית) לבדו. אלא אם כן הכלה הולכת גם כן ושושביניהם עמהם. ואם לא כן אפילו מוהל (או סנדק) לא יהא. במקום דאפשר באחר. אם יצטרך ללכך לבדו אל הסעודה. שהרי אפילו לבית הכנסת אינו הולך".***
        4. ***בא"ה (אה"ע סי' ס"ד ס"ק ג').***
        5. ***חכ"א (כלל קכ"ט סעי' י"א) – "ואסור לצאת יחידי בשוק ומזה נשתרבב המנהג שאין החתן נכנס לבית הכנסת כל שבעה כיון שאינו בנמצא שיהיה עמו שומר".***
        6. ***עי' תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' ז', הע' ח', הע' ט') – "אסור ללכת אפ' לדבר מצוה בלי שומר ואף במקום שיש אנשים ברחובות אבל אם בשעת הדחק, לא נמצא מי שהוא להיות שומר אין לו לימנע מלהתפלל בצבור".***
     2. ***ל"צ שמירה.***
        1. ***חזו"א (קונ' שמחת לב ח"ב עמ' ל"ד אות ח' [לשונו מובא לעיל], מעשה איש ח"ב עמ' קל"ו ד"ה אמר שיולדת, ארחות רבנו הוספות לח"א עמ' נ"ד אות א') – "שחתן אינו צריך שמירה כשהולך לתפילה, משום 'שומר מצוה לא ידע דבר רע'".***

***חזו"א (ישמח לב ח"א אות רפ"ה, עמ' קצ"ה) – "התיר לחתן ללכת לדבר מצוה בלי שומר".***

* + - 1. ***אג"מ (מסורת משה ח"ב ענינים שונים אות י"ב, ריש עמ' ש"פ) – "ושמעתי שהשיב רבינו שמותר לחתן לעזוב כלתו בתוך ז' ימי משתה לילך להתפלל או אפילו לילך ללמוד לכמה שעות, ואין לחוש במה שנשארת לבדה, דשומר מצוה לא ידע דבר רע".***
      2. ***חשוקי חמד (ברכות סוף דף נד:) - לשונו מובא לעיל.***
    1. ***מר"מ – יפה ללב (ח"ד אה"ע סי' ס"ד סעי' ה'), שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ה, לשונו מובא לקמן).***
       1. ***הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ה' סעי' ז', ס"ק י"ג, הע' כ"ו) – "חתן שאינו מוצא מי שילוונו בדרכו, אין לו להמנע מללכת להתפלל בצבור, הואיל ובזמנינו שכיחי רבים ברחוב [אולם בדאפשר, ודאי שיש להקפיד על כך]. (ועובדא הוה ברבנו שפגש חתן מבאי ביתו, שהלך יחידי ברחוב בתוך שבעת ימי המשתה, ולפליאתו על כך ענה הלה שלא מצא מי שילוונו לתפלה, ונשתהה עמו רבנו עד שנמצא לו מלווה)".***
       2. ***הגריש"א זצ"ל (בית חתנים פרק כ"ד ס"ק ל"א, אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב סוף אות ל') – "שמנהג האשכנזים שגם ביום אם החתן רוצה לצאת לבדו מביתו נוהגים ללותו, ואפילו כשהולך לבית הכנסת".***

***הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה על ענייני נישואין, אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור א', אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב הע' נ"ח) – "אמנם אני שמעתי ממרן (שליט"א) [זצ"ל] לגבי חתן ההולך לבית הכנסת להתפלל, שיכול להקל ללכת ללא שומר כשיש אנשים ברחוב".***

* 1. ***מר"מ – חינא וחסדא (ח"א כתובות דף ה. ד"ה ולענין לצאת).***
     1. ***הגראמ"מ שך זצ"ל (שמושה של תורה ריש עמ' רס"ד) – "סיפר מרן (שליט"א) [זצ"ל] מה ששמע מפי דודו רבנו רבי איסר זלמן מלצר זצ"ל. מעשה בחתן אחד שיצא להפנות בחוץ בעת משתה חתונתו ונעלם, ותהום כל העיר על האסון הנורא. חיפשוהו בכל המקומות ולא מצאוהו. לפנות בוקר עבר אדם אחד ליד הבאר וראה שם אדם שוכב, מעולף. העירוהו, והוברר שזהו החתן. שאלוהו מה אירע, ולא ידע אלא זאת, שכוחות נעלמים נטלוהו עמם ונשאוהו לכל מיני מקומות, עד שהניחוהו שם".***

***הגראמ"מ שך זצ"ל (אפריון לשלמה פרק ב' הע' ח') – "ופעם סיפר מרן הגרא"מ שך זצוק"ל לאאמו"ר יבדלחט"א, שזוכר פעם בבחרותו בליטא, שהחתן יצא באמצע החתונה לחוץ, לבור ששימש לבית הכסא, וכשראו שלא חזר, חפשוהו ומצאוהו בתוך הבור בלי הכרה, והסביר אז בעל 'האחיעזר' זצ"ל, שסיבת הדבר משום שאמרו חז"ל בגמ' ברכות, שחתן צריך שמירה נגד מזיקין".***

* + 1. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (יתד נאמן פר' שמיני תשע"ו) -***

Question: I am, b'ezras Hashem, getting married on April 5th. My wonderful kalla just started a new job as a nurse, and was able to get off from work for the first six days of sheva berachos. However she was not able to get off for the seventh day without complications. My question is if she should try and pull strings to get off for the last day as well, or should I find someone else to act as a shomer for her? Thank you, Moshe Avigdor.

Rav Auerbach: There are two reasons that I advise you to try and 'pull strings' to get off for the last day as well. The first reason is that you both require shemira. There is a second reason not to work; Both the chason and kalla have the status of royalty, and are forbidden to work during sheva berachos. ​However, if you are not successful in pulling strings and getting off from work, then she may be lenient and go to work. You can solve the issue of shemira by accompanying her to the hospital, and then go to a shul or Beis Medrash and learn by yourself, **as long as it is within five minutes** of the hospital. Once you are there you or her do not need shemira.

***ממתי צריכים שמירה.***

* 1. *משעת החופה****.***
     1. ***חזו"א (לקנות חכמה על ענייני נישואין הע' פ"ז, ישמח לב ח"א אות רפ"ג [עמ' קצ"א]) – "ואמר לי הגר"ח קניבסקי שליט"א שכן הוא דעת מרן החזו"א והסטייפלר שעד החופה מותר לחתן ללכת יחיד".***

***חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' רנ"ז אות ה') – "סיפר לי הרב חתן אחיו של מרן החזו"א זצוק"ל כמה ימים לפני חתונתו בא לבדו למרן, ואינו זוכר אם הי' לאחר 'האופרוף' (שבת העלי' לתורה) או אפשר עוד לפני זה, ואמר לו מרן שאינו מוצא מקור לזה שנוהגים שחתן גם כמה ימים לפני חופתו אינו יוצא יחידי, ואעפי"כ כשהלך צוה מרן לאחד מבני אחותו ללכת אתו כדי שלא ילך יחידי. והגרח"ק שליט"א אמר לי שלו אמר מרן החזו"א זצוק"ל ביום חופתו שעד כניסתו לחופה אין לו דין חתן, ויכול לילך יחידי".***

* + 1. ***גרי"ז (ישמח לב ח"א אות רפ"ג, עמ' קצ"א) – "שמעתי מהגרב"ד פוברסקי שליט"א שראה את הג"ר מאיר סאלאוויצ'יק שליט"א הולך יחידי בלילה שקודם חתונתו, והעיר לו על כך, וענה הג"ר מאיר שמרן הגרי"ז הלוי סובר שעד החופה אין לו שום דין של חתן, וזה שכתוב שחתן צריך שמירה הוא רק משעה שנהיה חתן ולא קודם".***
    2. ***הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה על ענייני נישואין) – "דין זה נוהג בשבעת ימי המשתה בלבד, אבל לפני החתונה מותר לצאת יחידי, אפילו ביום החתונה".***

***הגריש"א זצ"ל (אהל ישרים פרק א' הע' נ"ב, אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דחתן צריך שמירה רק מהחתונה".***

***הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב אות כ"ט) – "מן הדין אין החתן צריך שמירה לפני החתונה אף באותו יום, אלא רק בשבעת ימי המשתה בלבד, אמנם גם אלו הנוהגים שביום החתונה אין החתן הולך יחידי, זה רק אם החתונה לפני השקיעה, אז יש לו באותו יום כמה דיני חתן משום שזה נחשב כבר יו"ט אצלו, והוא הדין לגבי הכלה, ובמקום שיש אנשים מותר לילך יחידי".***

* + 1. ***אבן ישראל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ה הע' ג').***
    2. ***עי' שבט הלוי (ח"ט סי' רע"ד אות א', עי' מבית לוי ח"ט עמ' ל"ב אות ה') – "ממתי נוהגין שהחתן והכלה לא ילכו לבד ברחוב, ויש נוהגים משבת עלי' לתורה, האם כך צריך לנהוג. ברור דדעת הב"י והב"ח באה"ע סי' ס"ד בשם פרקי דר"א ור"ן פ"ק דכתובות דדוקא בז' ימי המשתה וכ"פ רמ"א שם, והטעם פשוט דהא הסבה משום דומה למלך שג"כ לא הולך יחידי ופשוט דדומה למלך רק משעת חופה ואילך או עכ"פ ביום חופתו, ואפילו לש"ס ברכות נ"ד ע"ב דג' צריכים שמירה חולה חתן וכלה, והיינו משום דחיצונים מתקנאים בהם ג"כ דוקא משעה שהוא חתן כהלכה, וגם אני שמעתי שיש מחמירים עצמם משעת עליה לתורה, אבל ברור דאין ראי' מהלכה וגם לא הי' נהוג בכל המדינות".***
    3. ***הגרח"ק שליט"א (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ה הע' ג', אפריון לשלמה פרק ב' הע' ח').***
  1. *מיום החופה****.***
     1. ***קהלות יעקב (ארחות רבנו הוספות לח"א סוף עמ' נ"ד) – "ביום חופת בני באתי להתברך אצל מו"ר (שליט"א) זצוק"ל, ושאלו בני היות והחופה תהי' בלילה אם מותר לו ללכת יחידי ביום לפני החופה, וענה לו הלא החופה תהי' רק בלילה ועתה אין איסור. אמנם הוסיף לו הלא הנך הולך עם אביך, לך אתו. וכן אמר לי מו"ר בפעם אחרת שמסתבר שדין חתן ביום חופתו לענין שמירה ושאר דיניו זה רק לאחר החופה, כי לפני זה עדיין אין לו קשר אלי' ולא מקרי חתן, וכ"ש משבת שלפני כן שאין לו דין חתן".***
        1. ***אמנם עי' לקנות חכמה (על ענייני נישואין הע' פ"ז), לשונו מובא לעיל.***
     2. ***משנה הלכות (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דמיום החופה בבוקר צריכים החתן והכלה שמירה, אף שהחופה תהיה לאחר השקיעה".***
     3. ***רבבות אפרים (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דמיום החופה בבוקר צריכים החתן והכלה שמירה, אף שהחופה תהיה לאחר השקיעה".***
     4. ***עי' שלחן הלוי (פרק כ"ז אות ג') – "חתן ביום חופתו צריך שמירה, ואף אם לא יעשה הקידושין עד הלילה, מ"מ מקרי 'יום חופתו' מהבוקר, וכן נוהגים בכל מקום, אלא שיש שמקדימים מהשבת של האויפרוף, ויש לנהוג כפי מנהג אבותיהם".***
  2. *מוצאי שבת שלפני החתונה****.***
     1. ***הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה סי' ר"פ אות כ', הליכות שלמה תפלה פרק ה' הע' כ"ו) – "שממוצאי שבת זו שקודם הנישואין הריהו נקרא חתן לענין צורך השמירה, זה שמאז מתחילין לשמרו (ואף אם כבר יצא מביתו למקום הנישואין בשבוע שלפניו, השמירה אינה אלא ממוצ"ש שקודם הנשואין) ... אולם עיקר השמירה אז, היא להזהר בהליכתו במקומות שיש בהם סכנה קצת, כגון כבישים וכדו', אבל אחר הנישואין צריך שמירה טפי, ויש ללוותו אף ברחוב וגם בשעות היום".***

***הגרשז"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דחתן צריך שמירה משבת שעולה לתורה".***

* 1. *משבת שקודם החתונה:* אפרוף***.***
     1. ***אמת ליעקב (אה"ע סי' ס"ד הע' ל"ב) – "המנהג הוא שהחתן אינו יוצא יחידי בשוק מהשבת שקודם החתונה, אבל אצל הכלה אין זה כן אלא מותרת לצאת יחידה עד שעת החופה".***
     2. ***עדות לישראל (ורדיגר, סוף פרק א') – "אבל למעשה מקפידים המדקדקים שכבר משבת זו, אחרי עליתו לתורה, לא יוצאים יחידי, גם החתן וגם הכלה".***
     3. ***הגר"מ הלברשטאם זצ"ל (בישורון מלך ח"ב עמ' רנ"ה הע' ה') – "שכן נוהגין".***
     4. ***עי' הגר"א קופשיץ (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דמעיקר הדין צריך שמירה מהחתונה, אולם נוהגים להצריך שמירה משבת שקודם הנישואין".***
     5. ***חוט שני (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דמשעה שמתפרסם שהם חתן וכלה צריכים שמירה, ולכן החתן משעת העליה לתורה מתפרסם שהוא חתן ומאז צריך שמירה. וכלה בזמנינו שהוריה מגיעים גם להעליה לתורה, מתפרסם גם עליה שהיא כלה משעת העליה לתורה, ולכן גם היא צריכה שמירה משעת העליה לתורה. ובמקומות שהורי הכלה אינם מגיעים להעליה לתורה, אין הכלה צריכה שמירה עד שעת החופה".***
     6. ***עי' תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' ו') – "ויש להשתדל אם אפשר משבת הקודם".***
  2. *כלה****.***
     1. ***מר"מ – אמת ליעקב (אה"ע סי' ס"ד הע' ל"ב, לשונו מובא לעיל), הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"א פרק מ"ב אות כ"ט, לשונו מובא לעיל), חוט שני (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב', לשונו מובא לעיל).***
  3. ***מר"מ – קובץ תורת הנישואין (עמ' ל"ו - עמ' ל"ט).***
     1. ***הגראמ"מ שך זצ"ל (קונ' מילי דבי הילולא סוף סי' י"א, עמ' ל"ו) – "שאין החתן הולך יחידי מאחרי העלי' לתורה".***

***הגראמ"מ שך זצ"ל (שמושה של תורה ריש עמ' רס"ד) – "ואמר מרן (שליט"א) [זצ"ל], שבחוץ לארץ הקפידו על דברי חכמים, שהחתן לא ילך לבדו החל משבוע לפני חתונתו".***

***הגראמ"מ שך זצ"ל (שמושה של תורה עמ' רס"ד בהג"ה) – "כאן בא"י הורה מרן (שליט"א) [זצ"ל] שהחתן לא ילך לבדו החל ממוצ"ש שלפני החתונה".***

* + 1. ***שלחן ערוך המקוצר (אה"ע סי' ר"ז סעי' ל"ד, הע' שי"ג) – "ויש מקומות שנוהגים זאת כבר משבת-ההתחלה. [ויש מקומות ממוצאי שבת זו, דהיינו ששניים ולכל הפחות אחד, אינם מניחים את החתן מאז לבדו, והולכים עמו לכל מקום, ומסייעים לו בהכנות לחתונה. והשושבין אפילו ישן אתו בחדר, אם אין שם אחר ... וטעם המקומות שאינם מצריכים שושבינים אלא ממוצאי שבת, נראה לפי שבשבת עצמה אין לחשוש ממזיקין, לפי שהשבת עצמה שומרת, וכמו שהביא מהרי"ץ בעץ חיים דף ק"ה ע"ב ד"ה ופרוס, שלכן אין חותמין בהשכיבנו בליל שבת שומר עמו ישראל, אלא הפורש סוכת שלום יעו"ש. ודוקא בשבת זו שהיא ההתחלה, מה שאין כן בשבת שנייה שהיה להם כבר זמן להתחיל לשלוט עליהם בימות החול. והמקומות שנוהגים משבת-ההתחלה עצמה, סבירא להו הכי משום דמלבד טעם השימור ממזיקין, ישנו עוד טעם משום שהחתן דומה למלך כדלעיל סעיף י', ושייך כבר מאז הואיל והתחילו בשמחה]".***
    2. ***הגרי"ט ווייס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ט עמ' י"ז טור ב') – "דיש נוהגים בשמירה משבת עליה לתורה, ויש נוהגים בשמירה מיום החתונה, ומעיקר הדין צריך שמירה רק מהחתונה".***
    3. ***פסקי תשובות (***סי' רל"ט ***אות י"א ד"ה ויש) – "ויש שהקפידו על ליווי לחתן וכלה בכל אותו שבוע שחל בו הנישואין, אך יש שהורו שאין דברי חז"ל אמורים אלא מזמן כניסתם לחופה משך כל שבעת ימי המשתה, וחתן וכלה הרי הם שומרים זה לזה".***

1. ברכת שבע ברכות בליל השמיני כשתחילת הסעודה ביום השביעי - ***עי' או"ח סי' קפ"ח סעי' י', לשיטות ומראי מקומות***.
   1. **אין לברך שבע ברכות**.
      1. גינת ורדים (כלל א' סוף סי' כ"ח) – "ואם סעדו בבית החתן ביום שביעי לעת ערב וגמרו סעודתן קודם הלילה ועדין לא בירכו ברכת המזון נראה דאין יכולין לברך ברכת חתנים בברכת המזון כיון שכבר יצאו שבעת ימי שמחה לגמרי שלא אמרו רז"ל אלא מברכין ברכת חתנים כל שבעה ואי מברך בליל שמיני נמצא שמברכין ברכה זו ח' ימי' וזו מנין לנו ואין לנו לתרץ ולידחק דהא נמי מיקריא דהוי שבעה לבד ואין לעשות אוקמתא ולזלזל בברכות כדאמרי' בע"ז אוקמתא לאיסורא עבדינן בתמיהה ומכ"ש כשהתחילו לסעוד מבע"י ונמשכה סעודתם גם בליל א' שאין לברך משום דבכה"ג גם הסעוד' עצמה היתה שלא בימי שמחה וע"כ לא אפליגו הפוסקים אי אזלינן בתר תחלת סעודה או בתר גמר סעודה כדאיתא בא"ח סי' קפ"ח וסי' רע"א אלא לענין הזכרה בלבד שאין שם מטבע ברכה מחודש אכן כשיש ברכה מחודש כה"ג חמיר טובא ונראה דלכ"ע לא יברך ואגב אורחין אנו למדין **דלכ"ע שפיר מצי לומר בברכת המזון שהשמחה במעונו** כיון שאין כאן ברכה בשם ומלכות ואינה הפסק באמצע ברכה ותו דסעודה זו בשביל שמחת חתן וכלה נעשית וקמאי אקילו בה מכי רמו שערי באסינתא ולית דין צריך בשש".
      2. ברכי יוסף (ס"ק י"ד) – "לא נחלקו הפוסקים אי אזלינן בתר התחלת סעודה אלא לענין הזכרה, אבל בז' ברכות דחתן שנמשכה סעודת יום ז' עד ליל ח' ודאי אין לברך ז' ברכות. הרב גנת ורדים כלל א' סוף סי' כ"ח".
      3. לב שלמה (ליקוטי אה"ע על סי' ס"ד, קי"ז-ג') – "כעת נדפס ספר גינת ורדים ...".
      4. חופת חתנים (סי' ח' אות כ') – "גינת ורדים".
      5. פני יצחק (ח"א אות ח' סי' ק"ב) – "הגו"ח".
      6. זכור לאברהם (ח"ב אות ב') – "הגו"ר".
      7. שע"ת (ס"ק ז') – "וכתב בגינת ורדים כלל א' דאף להפוסקי' דאזלינן בתר התחלת הסעודה היינו לענין הזכרה אבל בז' ברכות דחתן שנמשכת סעודת יום ז' עד ליל ח' ודאי אין לברך ז' ברכות ע"ש ועיין בר"י".
      8. רע"א (אה"ע סי' ס"ב על סעי' ו') – "ואם לא בירך בהמ"ז עד שחשיכה אף שגמר סעודתו קודם שחשיכה. מ"מ אינו מברך ז' ברכות. תשו' גנת וורדים חא"ח סי' כ"ח".
      9. האלף לך שלמה (אה"ע סי' ק"ז, סי' ק"ח, שנות חיים [מובא לשונו לקמן]) – "נסתפקתי בחתן שהיה לו סעודה ביום ז' שלו ובפנים חדשות ונמשכה סעודתו עד ערב ליל שמונה אם מברכין ברכת חתנים בלילה או לא אם אזלינן בתר התחלת הסעודה או לא וכעת לא מצאתי גילוי לדין זה אבל לדעתי הדבר פשוט שאין מברכין דאינו דומה להזכרת שבת ויו"ט בבהמ"ז כיון ...".
      10. חסד לאלפים (סוף ס"ק ז').
      11. זבחי צדק (שו"ת ח"א אה"ע סי' ו') – "זהו דבר פשוט שאין מברכין ז' ברכות בליל ח' ואפי' אם התחילו הסעודה מבע"י דהיינו שהתחילו בסעודה מיום ז' קודם הערב ונמשכה הסעודה עד ליל ח' אפ"ה אין מברכין ז' ברכות שאין מברכין ז"ב אלא דוקא אם גמרו כל הסעודה ביום ז' קודם הערב אבל אם נמשכה עד ליל ח' אין מברכין שכן כתב הר' גו"ר".
      12. אמרות שלמה (ענף ה' אות כ"ט) – "חופת חתנים".
      13. תולדות אדם (להר"י שור, סי' ס"ב סעי' ב').
      14. ברכת הבית (שער ס"ב סעי' כ"ד, ס"ק כ"ח) – "ש"ת".
      15. אגרא דבי הלולי (מערכה שלישית אות ו', דכ"ט ע"א) – "זכל"א".
      16. בן איש חי (שנה א' פר' חוקת אות כ"ב) – "וכן אם בבית החתן נמשכה הסעודה עד ליל שמיני אינו מברך שבעה ברכות על הכוס של בהמ"ז וכנז' בחס"ל סי' קפ"ט אות ז'".
      17. פתחי עולם (ס"ק כ"ט) – "שנות חיים".
      18. שלחן העזר (סי' י"ב סעי' ב', ס"ק ה') – "אין לברך עוד".
      19. הר צבי (הדרת קודם בעניני נשואין סי' כ') - מובא לשונו לקמן.
      20. קדושת יו"ט (אפריון חתנים סוף סי' ל"ז) – "שבקובץ עלי תמרים (קונטרס ד' מנ"א תשמ"ו) [ע' נ"ד] כתב, שהגה"ק מהר"י טיטלבוים זצ"ל אב"ד סאטמר פסק להלכה, וכך אמר בשם אביו הגה"ק בעל קדושת יו"ט זצ"ל שלא לברך ז' ברכות בסעודה ג' אם החופה היתה ביום א', אלא אם יברכו מבעוד יום ואז יכול לברך ז' ברכות".
      21. הרב מפוניביז' זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור א') – "וכן שמעתי מהגאון רבי נסים קרליץ שליט"א בשם הרב מפוניביז' זצ"ל דאין לברך שבע ברכות ביום השביעי לאחר השקיעה דזה כמו שהחתן הלך באמצע הסעודה דאי אפשר לברך שבע ברכות. והוסיף שאין נפק"מ בין ימות החול לסעודה שלישית של שבת שחל ביום השביעי דאין לברך שבע ברכות לאחר השקיעה".
      22. גרי"ז (בית הלוי על התורה החדשות אות ס"ד) – "בברכת חתנים צריך דוקא שהברכות יהיה בתוך ימי המשתה, ולא סגי בהתחיל בז' לפני שקיעת החמה, ולא שייך בזה הדין של רצה ...".
      23. אדמו"ר מסאטמר (אפריון חתנים סוף סי' ל"ז [מובא לשונו לעיל], אוצרות ירושלים חל"ב סוף סי' תס"ג עמ' תק"ח) - מובא לשונו לקמן.
      24. באר משה (ח"א סי' ה' אות ז') – "כתב בשע"ת ...".
      25. הגרשז"א זצ"ל (ישמח לב - מערכת חידו''ת על אירוסין ונישואין עמ' שצ"ב אות ו') – "דביום האחרון של השבע ברכות יכולים לברך ז' ברכות רק עד השקיעה, ואף שהתחילו ביום ונמשך לאחר השקיעה אין לברך, ואפילו אם סיימו ביום אלא שנתעכבו מלברך עד הלילה אין לברך, (לכאו' ה"ה בביה"ש אלא שבשאלתי הזכרתי עד הלילה). ולענין חופה שנמשכה לבין השמשות, כיון שהוי ספק אין לברך ביום האחרון אלא כמו שנערכה ביום".
      26. להורות נתן (ח"ח סי' צ"א, סי' צ"ב, סי' צ"ג).
      27. הגרמ"א פריינד זצ"ל (עטרת יהושע פסקים והנהגות פרק ז' סעי' י"ט, סעי' כ"ב [מובא לשונו לקמן]) – "אם היתה החופה לפני שקיעת החמה, או אפילו אחר השקיעה לפני צאת הכוכבים דר"ת החשיב יום לפני השקיעה ליום אחד משבעת ימי המשתה, מחמת ספק ברכה ולא הרשה לעשות שבע ברכות ביום השביעי, רק שיברכו ברכת המזון וגם שבע ברכות לפני השקיעה".
      28. אבן ישראל (ח"ח סי' פ"ב ד"ה עכ"פ, ח"ט סי' ס"ג על סי' קפ"ח מ"ב ס"ק ל"ד [עמ' ס"ח], על מ"ב אות ב') – "הכא לגבי ברכת נשואין איכא זמן לז' ימי משתה דאז עוד יש לו שייכות להשבע ברכות, אבל אחרי שנשלמו ז' הימים הוה **כמו אחר שיעור עיכול** דלא שייך לברך ז' ברכות".
      29. משנה הלכות (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור ב') – "דאין לברך שבע ברכות ביום השביעי לאחר השקיעה אף כשחל בשבת".
      30. הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור א', לקנות חכמה נישואין ושבע ברכות, דברי חכמים אה"ע אות כ"ה [מובא לשונו לקמן]) – "דבשבע ברכות שעושים ביום השביעי אין לברך שבע ברכות לאחר השקיעה אף כשחל בשבת [והוסיף וסיפר מרן (שליט"א) [זצ"ל] דהגה"צ מקלויזנבורג זצ"ל הזמין אותו לסעודת השבע ברכות האחרונה ביום השביעי של בתו עם הגאון רבי דוב וויס שליט"א על מנת לכבדו בברכה ואמר לו מרן (שליט"א) [זצ"ל] שאינו יכול לבוא כיון שלא יקפידו **לסיים לפני השקיעה** ואמר לו הגה"צ זצ"ל דיקפיד שיסיימו לפני השקיעה]".
      31. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים אה"ע אות כ"ה) – "ביום האחרון של ז' ימי המשתה, אם גמר הסעודה לפני חשיכה, רק שעדיין לא בירכו ברהמ"ז עד שחשיכה, האם מכרכין הז' ברכות או לא. תשובה: שמעתי מהפוסקים, שאין מברכין כלל אם לא ברכו עד שחשיכה. (ע' רע"א אהע"ז ס' ס"ב ס"ק ג')".
      32. יביע אומר (ח"ה אה"ע סי' ז') – "ואפילו אם התחילו בסעודה ביום שלישי שאחריו ונסתיימה הסעודה בליל רביעי, אינם יכולים לברך שבע ברכות".
      33. ששכ"ה (פרק נ"ט סעי' י"ח) – "ואם עורכים את הסעודה השלישית לחתן שהיום השביעי של שבעת ימי-המשתה שלו חל בשבת (דהיינו שהחופה היתה בראשון לשבוע לפני השקיעה), יסיימו את הסעודה לפני שקיעת החמה, יברכו ברכת-המזון על הכוס, וגם יברכו את שבע הברכות לפני השקיעה. נמשכה הסעודה עד אחרי שקיעת החמה, או אף נסתיימה לפני שקיעת החמה אבל לא בירכו שבע ברכות לפני השקיעה, לא יברכו עוד שבע ברכות".
      34. הגר"ש דבליצקי שליט"א (שובע שמחות פרק א' סעי' ג', ס"ק ט"ז) – "נמשכה הסעודה ביום השביעי עד לאחר השקיעה, או אף אם נגמרה קודם השקיעה ורק לא הספיקו לברך שבע ברכות קודם השקיעה, אין מברכים לאחר השקיעה. גם אם התחילו מקצת ברכות לפני השקיעה אין מברכים את הנותרות לאחר השקיעה. [ודלא כספר בין השמשות פרק י' סע' י"א, שמיקל לברך בבין השמשות של מוצאי שביעי, יעו"ש]. דבר זה אמור גם לסעודת שבת שנמשכה ללילה אף שאומרים אז רצה".
      35. הגרי"ט וויס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור א') – "דבחל יום השביעי בשבת יש לברך ברכת המזון לפני השקיעה ויברכו שבע ברכות. ואחרי השקיעה יזמרו את הזמירות".
      36. הגר"א קופשיץ (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור ב') – "דאין לברך שבע ברכות ביום השביעי לאחר השקיעה אף כשחל בשבת".
      37. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א פרק י"ז דיני שבע ברכות שבשבעת ימי המשתה אות י"ג, אות י"ד) – "ומכל מקום אם התחילו בסעודה ביום האחרון של שבעת ימי המשתה, [באופן המבואר בסעיף יב], ונסתיימה הסעודה בזמן בין השמשות, יכולים לברך 'שבע ברכות', כשהסעודה נערכת בבית החתן, ויש פנים חדשות ועשרה, או ברכת 'אשר ברא' כאשר הסעודה נערכת שלא בבית החתן, או כשאין שם פנים חדשות [בבית החתן]. אולם אם נסתיימה הסעודה בלילה, אין לברך שבע ברכות, או ברכת 'אשר ברא'. [שלא בבית החתן, או כשאין שם עשרה ופנים חדשות]".
      38. נטעי גבריאל (נישואין פרק ק"ט אות ט') – "ולהלכה קיי"ל אחרי רבים להטות ובפרט בספק ברכות, שלא לברך בליל שמיני, אבל ברכת הזימון שהשמחה במעונו לכו"ע יכול לברך בליל שמיני".
      39. ישראל והזמנים (סי' ע"ד, ויברך דוד ח"ב סי' קס"ט) – "הסכמת האחרונים ...".
      40. שאילת שאול (ח"א אה"ע סי' ט"ו, סי' ט"ז).
      41. פסקי תשובות (אות כ"ד) – "כי חיישינן לדיעות דאין השבע ברכות תלוי בסעודה דווקא, ואף לדעת הרמב"ם (בפ"ב מהל' ברכות) והשו"ע (אבהע"ז סי' ס"ב סעי' ה') דרק בשעת סעודה מברכין, מ"מ אינו קשור לברהמ"ז דווקא ואלא תיקנוהו רבנן לברכם בשמחת סעודה, ולכן כיון שכבר שקעה החמה שוב אין אומרים שבע הברכות אף שהסעודה וברהמ"ז היו ביום השביעי, ואף אם נמשכו ליום השמיני. וז' ימים לענין זה אין מונין מעת לעת, אלא אמרינן מקצת היום ככולו, ולכן אם החופה נתקיימה לפני השקיעה נחשב ליום אחד, וליל הנישואין הרי הוא כיום שני לשבעת ימי המשתה".
   2. **שבת: נמשכה סעודה שלישית עד לאחר צאת הכוכבים**.
      1. אין לחלק.
         1. שנות חיים (סי' ק"ה) – "דנראה ברור דאינו מברך עוד זיין ברכות דהרי אף בהזכרת שבת ור"ח עצמו הוי דעות אם אזלינן בתר התחלת הסעודה או לא ואף למ"ד דאזלינן בתר התחלת הסעודה ... ולכן נראה אף בתוך זיי"ן ימי שמחה אף להסוברים דסעודה ג' בשבת הי' כפ"ח היינו רק אם מברכין ביום אבל אם נמשך סעודתו עד הלילה אז ודאי לא מהני שבת לפ"ח כיון דהשתא אינו בשמחה שכבר כלה יום השבת ובזה לא שייך לילך בתר התחלת הסעודה ובעינן פ"ח בשעת הברכה".
         2. פתחי עולם (ס"ק כ"ט) – "שנות חיים".
         3. שלחן העזר (סי' י"ב סעי' ב' ס"ק ה') – "בפתחי עולם ... שנות חיים".
         4. הר צבי (הדרת קודם בעניני נשואין סי' כ') - מובא לשונו לקמן.
         5. קדושת יו"ט (אפריון חתנים סוף סי' ל"ז, אוצרות ירושלים חל"ב סוף סי' תס"ג עמ' תק"ח [מובא לשונו לקמן]) - מובא לשונו לעיל.
         6. הרב מפוניביז' זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור א') - מובא לשונו לעיל.
         7. אדמו"ר מסאטמר (אוצרות ירושלים חל"ב סוף סי' תס"ג, עמ' תק"ח) – "וראיתי הרבה מהמדקדקים הנזהרים לברך ברכת-המזון בסעודה שלישית כשיש ז' ברכות בעוד יום כדי לברך הג' ברכות ביום הז' וכן פסק להלכה הוד כ"ק מרן הגה"ק אדמו"ר מסאטמר (שליט"א) [זצ"ל], ואמר שגם הוד כ"ק אביו מרז הגה"ק הקדושת יו"ט זצוקללה"ה נהג שלא לברך ז' ברכות בסעודה ג' אם היתה החופה ביום א'. והעיד ת"ח אחד שאצל אחותו היתה החופה ביום א' לפני אפלת מנחה של הוד כ"ק מרן (שליט"א) [זצ"ל], ומרן (שליט"א) [זצ"ל] סידר קידושין, וביום שבת קודש צוה כ"ק מרן (שליט"א) [זצ"ל] לברך ברכת המזון של סעודה ג' בעוד יום, ואז יכלו לברך שבע ברכות".
         8. הגרמ"א פריינד זצ"ל (עטרת יהושע פסקים והנהגות פרק ז' אות כ"ב) – "גם בשב"ק בסעודה שלישית לא הי' מברך שבע ברכות אם החופה האה ביום ראשון בין שני השקיעות".
         9. משנה הלכות (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור ב') - מובא לשונו לעיל.
         10. הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור א', לקנות חכמה נישואין ושבע ברכות) – "ואפילו שיום השביעי משבעת ימי המשתה שחל בשבת, ועושים סעודת שבי ברכות בסעודה שלישית וממשיכים את הסעודה אחרי השקיעה, מצד מצות תוספת שבת, אע"פ שחייבים להזכיר בברכת המזון "רצה והחליצנו", אבל ברכת נשואין אין לומר מיד לאחר השקיעה, ולכן נוהגים בכה"ג לברך לפני השקיעה ולומר את שבע הברכות מבעוד יום".
         11. ששכ"ה (פרק נ"ט סעי' י"ח) - מובא לשונו לעיל.
         12. הגר"ש דבליצקי שליט"א (שובע שמחות פרק א' סעי' ג') - מובא לשונו לעיל.
         13. הגרי"ט וויס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור א') - מובא לשונו לעיל.
         14. הגר"א קופשיץ (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור ב') - מובא לשונו לעיל.
         15. שאילת שאול (ח"א אה"ע סי' ט"ו, סי' ט"ז).
      2. יש לחלק.
         1. שבט הלוי (ח"א סי' ל"ט) – "בליל ח' דלא שייך ברכה וגם שמחה ליכא דהא קיי"ל ז' לברכה וז' לשמחה ולק"מ קושית הפ"ת. וכ"ז לענין ז' ברכות דעלמא בחול. ולענין שאלתו בשבת כיון דעדיין לא הבדיל **וקדושת ודין שבת עליו לכמה דברים**, נראה דגם לענין יום שביעי של ז' ברכות עדיין לא חל עליו שמיני ושפיר מברך. ואף דכ' תוס' כתובות מ"ז ע"א דתוס' שבת ויו"ט לא שייך רק לענין מלאכה ולא לדיני שמחה, אפי' שמחת יום טוב גופא, ואף שכ' כן רק לענין תוס' בתחילה, איברא מסברא שייך כן גם בתוס' של סוף היום, שאין דיני תוספת רק לענין מלאכה לא בשאר דיני היום כגון שמחת יום טוב, וכיון שכן הדין לענין שמחת יום טוב עצמו דאתי מכח היום, ומכ"ש בדיני שמחת נשואין דלא אתי בגרמי דיומא גופא, מכ"מ נראה לענ"ד, כיון דאיכא גם התחלת הסעודה שהיתה בשמחת חתן וגם עכשיו לא עבר היום לגמרי, יראה דשפיר מברך, וכן נהוג עלמא".

עי' שבט הלוי (ח"ג סי' צ"א הערות והשמטות לדינא בס' שבט הלוי או"ח סי' ל"ט) – "במה שכתבתי להקל לברך ז' ברכות בשבת אף על פי שכבר חשכה כיון דלענין שבת ג"כ עדיין יום, אמנם שוב ראיתי מש"כ בס' שולחן העזר סי' י"ב סב - ה בשם שו"ת שנות חיים סי' ק"ה דגם במוצ"ש לא יברך אם כבר חשכה, אמנם היות נהרא ונהרא ופשטי' בזה אהנו דברינו ליישב עכ"פ מנהג המקומות לברך".

* + - 1. פסקי תשובות (אות כ"ד) – "ומכל מקום אם יום השביעי הוא בשבת קודש, אף אם נמשכה סעודה שלישית עד לאחר צאת הכוכבים, נהגינן לומר שבע ברכות, כיון שעדיין לא הבדילו וקדושת שבת עדיין עליו לכמה דברים ואיכא מצוה דתוספת שבת".
      2. "מנהג וויזניטץ וסקווירא, והערני שכן נמי נהג הגרי"צ דושינסקי זצ"ל גאב"ד דירושלים עיה"ק תו"ב, וכן נוהגים אחריו תלמידיו (שכל זמן שלא הבדיל נמשך קדישת שבת" – ישראל והזמנים (סי' ע"ד ד"ה ובשו"ת).
    1. מראי מקומות – ישראל והזמנים (סי' ע"ד, ויברך דוד ח"ב סי' קס"ט ד"ה ד"א).
       1. נטעי גבריאל (נישואין פרק ק"ט אות י') – "ונהרא נהרא ופשטיה".
  1. מראי מקומות – שכנה"ג (סי' קפ"ח הג' ב"י ס"ק י"ט).
     1. פת"ת (אה"ע סי' ס"ב ס"ק י"ב) – "ועי' עוד בש"ת בא"ח ס"ס קפ"ח בענין אם נמשכה סעודת יום ז' עד ליל ח' הביא שם בשם גינת ורדים דאף להפוסקים לענין הזכרה של שבת או ר"ח אזלינן בתר התחלת הסעודה אבל לענין ז"ב ודאי אין לברך ע"ש ועבה"ט כאן סק"ה בשם כנה"ג וצ"ע".
     2. יד סופר (אפריון חתנים סוף סי' ל"ד, סי' ל"ז) – "נראה דהנכון להחמיר ולא לברך וכדברי ב"ש (סי' ס"ב סק"ה) הנ"ל. ברם היות שהעידו לפני שאצל הגה"ק מרא דארעא קדישא וגאב"ד עיר קדשינו ת"ו מרנא רבי יוסף צבי דושינסקי זצ"ל ברכו ז' ברכות בסעודה שלישית כשחל יום ז' של הנישואין בשבת, ויתכן דהיה באופן שהחופה היה ביום א' סמוך ללילה דלדעת הכנסת יחזקאל מתחיל הז' ימים מסעודה הראשונה, וגם י"ל דסמך גם ע"ד הסוברים הנ"ל דאם רוב הסעודה היה ביום, מברכין גם בלילה ביום שני, ואולי אין לחלק בין יום א' דאלמן שנשא אלמנה בין ז' ימים, ואולי גם צירף דעת המח"ב שלא ברירא לי' לענין ז' ברכות אי חשבינן ז' ימים מעל"ע או לא, ובס' כף החיים (סי קל"א סס"ק ס"ט) כתב דבמקום שנוהגים לסמוך עלייהו אין למחות בידם, לכן הכריע דבסעודה שלישית דשבת דאפשר לצרף לדעת הרבה מרבוותאי הנ"ל, דכ"ז שלא התפלל ערבית ולא הבדיל לדידהו עדיין לכל דבר נמשך השבת אפשר לברך ז' ברכות. לכן נראה דמי שרוצה לנהוג כוותי' בפרט באתרא דידי', אין מזניחין אותו דכדאי הוא גאון ישראל זצ"ל לסמוך עליו".
     3. אג"מ (אהלי ישרון עמ' כ"ה ח"א אות ד', הע' ט') – "However, if the wedding occurs near sunset and the meal cannot begin on the same day (before sunset), then the seven festive days begin on the following day (the actual day of the meal). [כ"ש ממרן (שליט"א) [זצ"ל] שיש להקל כדברי הכנסת יחזקאל המובא בפ"ת שם היות והחופה הסתיימה בין השמשות שזמן זה ספק לילה וגם לא הי' זמן לעשות הסעודה ביום]".

אג"מ (אהלי ישרון עמ' כ"ה ח"א אות ה', הע' י') – "If the meal on the seventh day concludes after sunset, Sheva Brochos may still be recited. [כ"ש ממרן (שליט"א) [זצ"ל] שיכולים לברך ז' ברכות עד 40 דקות אחר השקיעה ואין לומר ספק ברכות להקל שהחכמים תלו כל דבר שנוגע לשמחת חתן וכלה לפי לשון בני אדם, לכן ז' ימי משתה מסתיימים בליל ח' ולא בבין השמשות של יום השביעי]".

1. לברך שבע ברכות באמצע הסעודה: האם אפשר לברך שבע ברכות באמצע הסעודה לפני ברכת המזון - ***עי' או"ח סי' קפ"ח סעי' י', לשיטות ומראי מקומות***.
   1. **שמותר לברך ברכת חתנים קודם ברכת המזון**.
      1. הר צבי (הדרת קודם בעניני נשואין סי' כ', עי' הע' ב' שם) – "בנשואין של בן אחי הרה"ג ר' זאב (שיחי') [זצ"ל] שהיו ביום ראשון, ושבת הוא יום השביעי, וקרוב הדבר שיאריכו בסעודה שלישית עד הלילה, וממילא תהיה ברכת המזון בליל שמיני, אמר בן אחי הרה"ג ר' פייבל, וכן עשה, בתוך הסעודה לקח כוס ובירך עליו שבע ברכות, ואמר דממה שכתב בטור אה"ע סי' ס"ב שיש מברכין שבע ברכות בלי שום סעודה, אבל אינו מנהג יפה, משמע דבלי סעודה כלל אינו מנהג יפה, אבל כשאכלו סעודה אין הכרח להמתין לברכת המזון, ומה דנזכר בשו"ע שמברכים שבע ברכות אחרי ברכת המזון, זהו [רק] משום תדיר ושאינו תדיר תדיר קודם".
      2. אבן ישראל (ח"ט סי' ס"ג על סי' קפ"ח מ"ב ס"ק ל"ד [עמ' ס"ח], על מ"ב אות ב') – "נסתפקתי בברכת המזון בסעודת נישואין דמברכין גם ז' ברכות, ואם עד הלילה נגמרין זמן ז' ברכות, עיין שערי תשובה כאן אות ד' בשם הגינת ורדים דבלילה כבר אין מברכין ז' ברכות, איך הדין באחרו הסעודה ואם יברכו ברכת המזון לא יצא לברך ז' ברכות רק בלילה, אי יכולים לברך עכשיו ז' ברכות וברכת המזון יברכו אח"כ, אי שרי לעשות כן ... שוב ראיתי בריטב"א כתובות דף ז' ע"ב שהביא בשם מס' סופרים דאין חיוב ברכת חתנים תלוי בסעודה, אלא כל זמן שמתאספין לשמח חתן וכלה, מברכים ברכת חתנים, אלא שעכשיו נהגו לברך אחר הסעודה משום שאין אנו מתאספין לשמחה אלא לסעודה, ולפי"ז בנדון דידן בודאי יכולים לברך ברכת חתנים לפני ברכת המזון ... תבנא לדינא דמותר לברך ברכת חתנים קודם ברכת המזון בלי בורא פרי הגפן, אם כבר שתו יין בתוך הסעודה, דזה לא מעכב אם אין לו יין מברך רק שש ברכות, וכן פסקתי".
   2. **אי אפשר לברך שבע ברכות באמצע הסעודה לפני ברכת המזון**.
      1. עי' מנחת יצחק (ח"ב סי' מ"ג).
      2. הגרשז"א זצ"ל (ספר זכרון לר' יחיאל יעקב וינברג עמ' ס"ה, מנחת שלמה ח"א סי' י"ח אות ז' בהג"ה, ששכ"ה פרק נ"ט הע' ע"ג [מובא לשונו לקמן]) – "חוץ ממה שמפשטות דברי הרמב"ם והתוס' בפסחים ק"ב ע"ב משמע **שזה דין בברהמ"ז**, גם מוכח הכי מכל הפוסקים שחפשו עצה לענין חתן בליל א' של פסח איך לסדר את הברכות על ב' כוסות ולא עלה כלל על דעת אחד מהם לומר דאפשר לברך את הברכות על כוס יין באמצע הסעודה שמותר לכו"ע לשתות יין, וגם כיון שמברך רק ברכות נשואין ולא בפה"ג מסתבר שלא נראה כלל כמוסיף על הכוסות, ומוכח מזה דתיקון חכמים היה לברך את הברכות רק אחר ברהמ"ז ולא באמצע הסעודה".
      3. ציץ אליעזר (חי"א סי' פ"ד) – "ומצאתי סייעתא גדולה לדברי הס' מנחת יצחק, בנקודה שתפס לומר שחיוב הז"ב הוא בגמר הסעודה, בדברי הגאון הגרש"ק קלוגר ז"ל ... הרי שפתי הגרש"ק ז"ל ברור מללו דחיוב השבע ברכות **חל רק בשעת ברהמ"ז** ולא מקודם, ולא עוד אלא דהברהמ"ז הוא הגורם להתחייב לברך גם אותן, והיינו, הברהמ"ז בעשרה, וכל עוד שאין מברכין ברהמ"ז [היינו בעשרה כנ"ז] לא מתחייבין בברכות הללו, ומשום כך הוא שהעלה בנידונו דאם שעת ברהמ"ז הוא כבר בשעה שכלתה השמחה אין לברך יותר הברכות הללו, וכמו"כ העלה בדבריו דאם הפ"ח ילך לו לפני כן אף על פי שהי' בשעת סעודה, אין לברך הז"ב, ולא עוד אלא דאי משום כך היה רשאי הפ"ח אפילו לכתחילה להסתלק וללכת אלא דאינו רשאי לחלק משום חיוב הזימון ודון מינה דהא במקום שרשאי לחלק משום חיוב הזימון, לפי הפרטים שנתבארו באו"ח סי' קצ"ג, רשאי הפ"ח ללכת אפילו לכתחילה ואין לו לחוש משום הז"ב היות ולא הגיע עדנה זמן חיובן, ואף על פי שעי"ז יתבטלו לגמרי אמירתן, וא"כ דון מינה ומינה דה"ה כל אדם המשתתף בסעודת החתן וכלה, אם דרך הליכתו שרוצה ללכת משום באמצע הוא בגוונא שרשאי ליחלק ולא להמתין על זימון בעשרה משום חיובא דברהמ"ז, אין לו לחוש ג"כ משום חיוב הז"ב, שלא חל עדנה חיובא בכלל לפני הברהמ"ז בעשרה, ורשאי ללכת".
      4. משנה הלכות (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור ג') – "דאי אפשר לברך שבע ברכות באמצע הסעודה לפני ברכת המזון".
      5. הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור ג') – "דאי אפשר לברך שבע ברכות באמצע הסעודה לפני ברכת המזון".
      6. חוט שני (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' ט' טור ג') – "דאי אפשר לברך שבע ברכות באמצע הסעודה לפני ברכת המזון".
      7. הגרח"ק שליט"א (ישמח לב אירוסין ונישואין עמ' שע"ט אות קי"א) – "האם אפשר במקום צורך לברך השבע ברכות קודם ברכת המזון. תשובה: לא".

הגרח"ק שליט"א (הליכות חיים ח"ב אות של"ד, עמ' ק"ס) – "שאלה: אירע עובדא בשבע ברכות האחרון ביום השביעי שהוצרכו לגמור קודם שקיעה. אכן נתאחרו והיו באמצע הסעודה קרוב לשקיעה, ונסתפקנו אם יכולים לברך השבע ברכות באמצע הסעודה בלא ברכת המזון ואז ימשיכו בסעודתם, או צריך לברך ברהמ"ז ואז יברכו הז' ברכות, דבלא ברהמ"ז א"א לברך הז' ברכות, מה דעתו בזה. תשובה: א"א לברך ז' ברכות בלי בהמ"ז".

***הגרח"ק שליט"א (דרך אכילה ריש עמ' מ"ו) – "***שאלה: מה הדין בכה"ג שאם ימתינו עד אחר ברכת המזון, כבר לא יהיה מנין לשבע ברכות, האם יהיה אפשר לברך את השבע ברכות קודם ברכת המזון. תשובה: לא".

* + 1. שובע שמחות (פרק א' הע' כ"א) – "והנה הראשונים המצריכים סעודה, הכוונה היא להסמיך הברכות לברכהמ"ז דוקא. ולכן טועים אותם האנשים הרוצים להמשיך סעודת יום השביעי ללילה וע"כ מברכים שבע ברכות באמצע הסעודה לפני השקיעה. וברכתם היא לבטלה לדעת הראשונים הנ"ל והשו"ע".
    2. תשובות והנהגות (ח"א סוף סי' תשמ"ב) – "קבעום לברך רק אחרי ברהמ"ז".
    3. הגרי"ט וויס שליט"א (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' י"א טור א') – "דאין לברך שבע ברכות לפני ברכת המזון".
    4. הגר"א קופשיץ (אליבא דהלכתא חל"ב עמ' י"א טור א') – "דאין לברך שבע ברכות לפני ברכת המזון".
  1. מראי מקומות.
     1. הגרשז"א זצ"ל (ספר זכרון לר' יחיאל יעקב וינברג עמ' ס"ה, ששכ"ה פרק נ"ט הע' ע"ג) – "ועיין בספר הזכרון לזכרו של הגרי"י ויינברג זצ"ל דף סה בשם הגרש"ז אויערבך (שליט"א) [זצ"ל], דגם לא יברכו שבע ברכות באמצע הסעודה לפני השקיעה, דברכתם היא לבטלה, דבעינן שיסמוך ז' ברכות לברהמ"ז דוקא, ע"ש. ועוד שמעתי מהגרש"ז אויערבך (שליט"א) [זצ"ל], דיל"ע לפי המנהג שמכבדים לברך שבע ברכות גם לאנשים שלא אכלו ואינם חייבים בברהמ"ז (עיין בזה בשו"ת יביע אומר ח"ג סי' יא סוס"ק ז ובהשמטות שם, שו"ת חשב האפוד ח"א סי' ט), אפשר שיכולים בכה"ג להקדים ולברך שש או שבע ברכות לפני ברהמ"ז, כי לא מסתבר דמה שאחרים מברכים הוא רק מדין ערבות לאלה שחייבים בברהמ"ז, כיון שיודעים לברך בעצמם, וצ"ע, עכ"ל".
        1. חשב האפוד (ח"א סי' ט', ח"ב סי' ג') – "**ומעולם אני תמה** על הא דיש נוהגין שמכבדין באמירת שבע ברכות למי שלא אכל פת עמהם דנראה ברור דאין ברכת חתנים אלא הוספה לבהמ"ז. וכנראה העולם סוברים דבמקום אשר הציבור מברכין בהמ"ז וחייבים בשבע ברכות יכול להוציא אותם אף מי שלא אכל פת ואינני יודע מקור לזה".

1. סעודה שלישית בשבת: כוס של שבע ברכות - עי' או"ח סי' רצ"ט סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות.
   1. **לא ישתה ממנו כלל**.
      1. חכמת שלמה (על סעי' ד') – "לא ישתה ממנו כלל".
      2. חוט שני (***אליבא דהלכתא חוברת נ"ב עמ' י"ז ריש טור ג') – "***דלמעשה נוהגים על פי רוב שלא שותים את הכוסות של שבע ברכות בסעודה שלישית בשבת, רק לאחר הבדלה".
      3. הגר"א קופשיץ שליט"א ***(אליבא דהלכתא חוברת נ"ב עמ' י"ז ריש טור ג') – "דאין שותים הכוסות של שבע ברכות בסעודה שלישית בשבת כשנסתיימה הסעודה אחרי צאת הכוכבים, אלא מניחים את הכוסות עד להבדלה שמבדילים אחר מעריב, ואז מבדילים על כוס ברכת המזון וטועמים, ולאחר זה גם מכוס שבע ברכות".***
      4. הגר"ע אויערבאך שליט"א ***(אליבא דהלכתא חוברת נ"ב עמ' י"ז ריש טור ג') – "***דאין שותים הכוסות של שבע ברכות בסעודה שלישית בשבת כשנסתיימה הסעודה אחרי צאת הכוכבים, אלא מניחים את הכוסות עד להבדלה שמבדילים אחר מעריב, ואז מבדילים על כוס ברכת המזון וטועמים, ולאחר זה גם מכוס שבע ברכות".
   2. **רק החתן והכלה שותות**.
      1. אג"מ (או"ח ח"ד סי' ס"ט אות א') – "החתן והכלה ישתו והמברך יותר ראוי שלא ישתה ואם רוצה לשתות המברך מצד שעליו איכא ג"כ תחלת החיוב אין לעכבו ...".

עי' אג"מ (מסורת משה ח"ג או"ח אות קמ"ב) – "ושאלתי את רבינו איך צריכים לנהוג לגבי כוס של ברכה של שבע ברכות בסעודה שלישית (והיינו מחמת שאין לשתות קודם הבדלה). והשיב רבינו דהלא בלי המ"א היינו שותים בכל סעודה שלישית את הכוס של ברכת המזון, ורק המ"א (בסימן רצ"ט סק"ז) כתב 'דמי שאינו נזהר בכל השנה לברך על הכוס דס"ל כמ"ד דאין טעון כוס, גם עתה אסור לשתות ממנו', ופירוש דבריו שנחשב כאילו אין כוס, אבל כשודאי יש כוס כגון בשבע ברכות אין איסור לשתות ממנו. וממילא מעיקר הדין יכול כל אחד לשתות ובודאי המברך, אבל מאחר שבין כך נוהגים שהחתן והכלה ישתו זה מספיק, אבל בכל זאת יכול המברך לשתות. והזכרתי לרבינו שבאיזה ספר כתב סברא שרק הכלה תשתה מאחר שאצלה אין איסור לשתות קודם הבדלה, או שאינו איסור חמור כל כך, ואמר רבינו שזה טעות, ואין להסתכל בדברים כאלו, דבשלמא אם היה איסור וצריכים דחיה אז היה מקום לדון בזה, אבל מכיון שאין איסור כלל, א"כ מה השאלה".

* + 1. מנחת יצחק (ח"ג סי' קי"ג אות א') – "המג"א ... וע"ז כתב בהגהות ממהרש"ק, דגם מכוס של ברכת נשואין, לא ישתה, אף דז"ב מברכין תמיד על הכוס, מ"מ כיון דאין שותים מכוס של בהמ"ז, איכא זלזול עיין שם, ובודאי לשיטתו, יש לנהוג כמ"ש כ"ת, דאו ישתה מכוס זה אחרי הבדלה, או אם אין לו כוס אחר, יעשה על כוס זה הבדלה, והיא עפי"מ דאיתא בש"ע שם, וכ"פ בדה"ח (סי' צ"ז סעי' ד') עיין שם. אכן העולם אין נוהגין כן, וכדאיתא במהרש"ק שם, וכ"ה בא"א (מהגאון מבוטשאטש ז"ל מהד"ת), דראוי לשתות מכוס של ז"ב, דאל"כ לא יהי' רק שש ברכות, ומהראוי שיהי' ז"ב עיין שם, וביותר שייך זאת, לפי מנהג העולם, שמתפללים ואח"כ מבדילים, וכמבואר בדה"ח שם, ובמשנה ברורה (שם סי' רצ"ט ס"ד בביאור הלכה), א"כ הוי הפסק גדול, בין השבע ברכות, הגם שצריך לי עיון, דאמאי לא נתנו העצה, ליתן לשתות לתינוקות, וכמו דאיתא, לענין אם החופה ביום התענית, עי' באו"ח (סי' תק"נ סעי' ג') במג"א, אך למעשה כן נהגו גדולי הדור כדברי הא"א, ואין לפקפק בזה, וכן ראיתי בס' טעמי המנהגים (חלק שלישי עניני אישות), בשם הה"ק מאלעסק ז"ל, ועי' בשו"ת זכרון יהודה (חאו"ח סי' פ"ז), דהכריע דרק יטעום מהכוס, ודי בזה בעת כזאת, וכמו שעושים תחת החופה, ואני ראיתי אצל גדול אחד, שנתן הכוס להחתן שיברך עליו בפה"ג ולשתות, והטעם, נראה לי, משום שאיתא בלקוטי מהרי"ח (סדר נשואין), שמנהג הגה"ק הייטב לב ז"ל (מסיגיט), דהמברך הי' שותה, וגם הכלה, אבל לא החתן, דבנשים יש דעות דפטורות מהבדלה ע"כ, ועל כן כדי שיוכל גם החתן לשתות מכוס זה, כנהוג בכל פעם, הנהיג שיברך החתן, וישתה הוא וגם הכלה כנהוג".
    2. הגרחפ"ש זצ"ל (***אליבא דהלכתא חוברת נ"ב עמ' י"ז טור א') – "***דאם מברכים שבע ברכות בסעודה שלישית לאחר צאת הכוכבים, דהחתן והכלה ישתו את הכוסות אבל לא המזמן".
    3. עי' ויחי יעקב (ערך שבת שבע ברכות, עמ' ל"ו) – "מנהגו של הרב [שליט"א] זצ"ל הוא שהחתן שותה מכוס של ברכת המזון אחר סעודה ג' [קודם הבדלה], ואם יש שני חתנים שותים שניהם מן הכוס".
  1. **רק הכלה שותה**.
     1. משנה הלכות (***אליבא דהלכתא חוברת נ"ב עמ' י"ז טור ב'***) – "דמנהגו לתת את הכוסות לכלה לשתות, דהכלה יכול לסמוך על שיטת העזר מקודש (אה"ע סימן ס"ב סעיף ח') דמתיר לנשים לאכול לפני הבדלה אחרי שאמרו ברוך המבדיל, אבל החתן והמזמן לא יטעמו מהכוסות. ועיין בשו"ת משנה הלכות ח"ו סימן ס"ב".
  2. **אפילו המסובים יכולים לשתות**.
     1. ציץ אליעזר (ח"י סי' מ"ה) – "דשפיר מותר לשתות מכוס של ב"ח בס"ג משחשיכה, וממילא גם מכוס ברהמ"ז. והרוצה להחמיר, וגם כדי שלא יצטרך לברך לאחריו מבלי להזכיר כבר של שבת, יטעם רק טעימה בעלמא, וכן החו"כ".
     2. יביע אומר (ח"ח או"ח סי' ל"ג) – "וכשיש שם חתן וכלה שהמנהג לברך על שני כוסות, אחד לבהמ"ז ואחד לברכות חתנים, ואחר שבע ברכות מוזגים ומערבים הכוסות ביחד, רשאים לשתות משני הכוסות, שאחר ששותים המברכים משני הכוסות, נותנים מאחד מהם לחתן ולכלה לשתות, ורשאים גם המסובים שכיוונו לצאת בברכת בפה"ג לטעום מהכוס. ואם אין שם מנין, או שאין שם פנים חדשות (ע' יביע אומר ח"ג חאה"ע סי' יא אות ד), שמברכים ברכת אשר ברא, רשאים ג"כ המברך והחתן והכלה לטעום מהכוס, אפי' אם הוא ודאי חשכה".
     3. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א פרק י"ז סעי' ל"א) – "אם סעדו סעודה שלישית של שבת עם החתן, ונתאחרה סעודתם עד צאת השבת, בתוך שבעת ימי המשתה (החופה) מברכים על הכוס שבע ברכות (בבית החתן וכשיש פנים חדשות). ומי שבירך ברכת בורא פרי הגפן יטעם וישתה רוב הכוס. ורשאים כל המסובים שכיוונו לצאת בברכת הגפן לטעום מהכוס. וכן אם מברכים ברכת אשר ברא בלבד, כגון שאין פנים חדשות, או בסעודה שלא בבית החתן גם כן יברך בורא פרי הגפן וישתה רוב הכוס גם אחר השקיעה במוצ"ש".
  3. מראי מקומות – ***הגריש"א זצ"ל (***וזאת הברכה פרק י"ד אות ז'***, אבני ישפה ח"א סי' ס' הע' פ"ז, אשרי האיש או"ח ח"ב פרק י"ב אות ל"ה, הע' נ"ה),*** ששכ"ה (פרק נ"ט סעי' י"ז), חזון עובדיה (שבת ח"ב עמ' ת'), שובע שמחות (פרק ד' סעי' נ"ד), ילקוט יוסף (סעי' ד'),וזאת הברכה (פרק י"ד ברה"מ על הכוס אות ז'), ***קונ' שיח החיים (סי' כ' סעי' ט'), פסקי תשובות (דפו"ח, אות ח'), עי' הגרי"ז שוב שליט"א (אליבא דהלכתא חוברת נ"ב עמ' ט"ו טור ג',*** *באריכות גדול בז' שיטות****).***
     1. אשל אברהם (מהדו"ת על מג"א ס"ק ז') – "גם לפי מה שכתב המג"א ז"ל שלא לשתות מכוס ברכת המזון דסעודה שלישית דשבת קודש שנמשכה ללילה, י"ל שמודה כשמברכים אז שבע ברכות על ב' כוסות שראוי לשתות, כדי שלא יהיה חשש ברכה לבטלה אם לא ישתה תיכף, שהרי בלי כוס אין מברכים השבע ברכות. גם אם לא יברך על הכוס יהיה רק ששה ברכות, והראוי שיהיו שבע, כמו שכתוב בספרים הקדושים. וכל שכן כשהוא צריך לילך ממקומו קודם תפילת ערבית וקודם הבדלה, שיש חשש ביותר לברכה לבטלה".
     2. ארחות רבנו (ח"א עמ' קל"א אות קכ"ג) – "לפני שנים אמר לי מו"ר (שליט"א) זצוק"ל בנוגע למחלוקת הפוסקים אם מותר לשתות כוס של ברכה לפני הבדלה ויעביד כמר עביד ודעביד כמר עביד אבל מסתבר דמותר לשתות והיינו רק המברך אבל חתן וכלה אסורים עד לאחר הבדלה, והוסיף מו"ר אומרים בשם ר"ש כהן שאמר שמרן החזו"א זצוק"ל פסק כמתירים לשתות לפני הבדלה".
     3. הגרשז"א זצ"ל (שולחן שלמה הע' על סעי' א', עי' ס"ק ד') – "בשבע ברכות של סעודה שלישית של שבת יש מנהגים שונים, אך כאן על פי רוב לא שותים בכלל, ויש שנותנים לחתן ולכלה לטעום מיד".
     4. אור לציון (ח"ב פרק כ"ב סעי' ט') – "ובסעודת שבע ברכות המברך ברכת המזון יברך וישתה כוס ראשון, והשני שבירך את שש הברכות ישתה מהכוס השני, ובמקום שהברכות מתחלקות לכמה אנשים, המברך את הברכה השביעית ישתה מהכוס שני, ולא יתנו לאחרים לשתות, ואף לא לחתן ולכלה".
     5. ***הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חוברת נ"ב עמ' ט"ז טור ג'***) – "שהחתן יזמן, ואחר כך ישתו מהכוס החתן והכלה, ואם החתן לא זימן שלא ישתו מזה רק אחרי הבדלה, ועושים על כוס ברכת המזון הבדלה, והכלה יכולה לשתות מזה".
     6. קובץ הלכות (שבת ח"א פרק כ"ג סעי' י') – "ובסעודת שבע ברכות שנמשך אחר צה"כ מדינא מותר לשתות כוס בהמ"ז, מיהו לכתחילה עדיף שהחתן ישתהו ולכן נוהגין בכמה מקומות שהחתן מזמן בסעודה שלישית".

1. ***הלכות ברכות.***
   1. **לא ישתה מהכוס ויתן לחבירו: כוס של מצוה** - ***עי' או"ח סי' ק"ע סעי' ט"ז, לשיטות ומראי מקומות***.
      1. מחמיר.
         1. תורת שבת (סי' רע"א ס"ק כ"ה) – "דא"ל שישתה המקדש תחלה ואח"כ ישתו היוצאים בזה הקידוש מאותו הכוס עצמו ששתה הימנה המקדש, שהרי יש כזה סכנת נפשות כמ"ש בסי' ק"ע סי"ו, ועוד שע"י זה שותים המסובים מכוס פגום מה שאין נכון לעשות כן כמ"ש בסוף הסי'".
         2. עי' הגרשז"א זצ"ל (ששכ"ה פרק מ"ח הע' ס"ט, מילואים, שולחן שלמה סי' רע"א ס"ק כ"ו, הליכות שלמה פסח פרק ט' ***סוף ס"ק ל'***) – "ויש לתמוה דהרי מפורש בשו"ע סי' ק"ע סעיף ט"ז דלא ישתה מן הכוס ויתן לחברו, מפני סכנת נפשות, ועל סמך מה רבים מקילין בזה בכוס של קידוש, בברכת המזון ובשל שבע ברכות, ליתן את הכוס גם לאורחים שאינם בני ביתו ומנין לנו דכוס של מצוה מותר".
         3. עי' משנה הלכות (אליבא דהלכתא חכ"ט עמ' ו' טור ב') – "דלכתחילה יש להקפיד גם בכוס של ברכה לא לשתות מכוס ששתה בו חבירו אולם בדיעבד מקילים בזה וסומכים על זה ששומר מצוה לא ידע דבר רע".
         4. הר"ש דבליצקי שליט"א (אליבא דהלכתא חכ"ט עמ' ו' טור ב') – "דבקידוש כשיש אורחים לכתחילה יש למזוג לכוסם לפני ששותה כדאיתא בשער הציון סי' רע"א ס"ק פ"ט. וזה עדיף לכאורה מאשר יטעמו כולם מכוסו הוא דהרי בסימן ק"ע סעיף ט"ז איתא: לא ישתה מהכוס ויתן לחבירו מפני סכנת נפשות. ומי שאינו מקפיד על זה לפחות ינגב את הכוס לפני שאחרים ישתו מזה".
      2. מיקל.
         1. שו"ת זבחי צדק (או"ח סי' כ"ז) – "דאם עיר של בעל השאלה הם אסטניסים גמורים אין לשתות מפי המקדש אלא דוקא המקדש ישתה מלא לוגמיו והם יוצאים י"ח וככל אשר דברנו אבל אם מנהגם לשתות מפי המקדש כמנהג מדינת בגדאד יע"א אין לבטל המנהג ויחזיקו במנהגם כיון שכבר נהגו לשתות מפי המקדש א"כ הם אינם אסטניסים ואם ח"ו יודעים בבע"הב המקדש דיש בו שום חולי כגון חולי החזה שקורין בערבי צד"ר אין להם לשתות משום צוואת ר"א הגדול אבל מסתמא המקדש בריא ועל כן צריכים הם לשתות מכוס המקדש משום חבוב מצוה".
         2. בן איש חי (שנה ב' פר' בראשית אות כ"ג) – "ובזה"ז אין נמנעים לשתות מכוס ששתה ממנו חבירו מחשש חולי מאחר דברור להם כי בעה"ב שקידש ושתה מן הכוס הוא נקי ואין בו חולי".
         3. חזון עובדיה (שבת ח"ב עמ' נ"ח ד"ה מה) – "הגרש"ז אוירבך ... תורת שבת ... זבחי צדק ... וכ"כ בבן איש חי".
         4. חוט שני (אליבא דהלכתא חכ"ט עמ' ו' טור ב') – "דאין נוהגים להקפיד בקידוש ובברית ובשבע ברכות ובכוס של ברכת המזון לשתות מכוס ששתה חבירו".
         5. הגרח"ק שליט"א (דרור יקרא עמ' שע"ט, ***דרך אכילה סוף עמ' מ"א***) – "איתא בשו"ע סי' ק"ע סעיף ט"ז דלא ישתה מן הכוס ויתן לחברו, מפני סכנת נפשות, ע"כ. על סמך מה רבים מקילין בזה בכוס של קידוש, בבהמ"ז ובשל שבע ברכות, ליתן את הכוס גם לאורחים שאינם בני ביתו ומנין לנו שכוס של מצוה מותר. תשובה: שומר מצוה לא ידע דבר רע".

הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא ח"ל עמ' נ"ז טור ב') – "בכוס של קידוש אין סכנה".

* + - 1. מקור בהלכה (מהדורה חדשה, עמ' ס"ט) – "השותים מיין של קידוש או של זימון בברהמ"ז לא מדקדקים בכל זה רק שותים כך, אחד מחבירו. וכיון שזה מטעם חביבת מצוה, לשתות שיריים מכוס של מצוה, ושומר מצוה לא ידע דבר רע".
      2. הגר"א קופשיץ (אליבא דהלכתא חכ"ט עמ' ו' טור ב') – "שלא נהגו להקפיד בכוס של ברכה לשתות מכוס ששתה חבירו".
      3. עי' פסקי תשובות (אות כ') – "ומנהג העולם להקל בכוס של קידוש וברהמ"ז ושבע ברכות לתת למסובים, אך עכ"פ נכון שכל אחד יקנח מקום נשיקת הפה לפני שמעבירו לשני".
    1. מראי מקומות – הגרי"א הענקין זצ"ל (עדות לישראל עמ' קכ"ג אות ס"ג), אור חיים (מועדים עמ' קפ"ג ד"ה דברי).
       1. פמ"ג (מש"ז ס"ק ח') – "וקשה מסעיף כ"ב דמקנח מקום נשיקת הפה או שופך מים, והא איכא סכנה, אם לא שנחלק בין שיורי כוסות ובין יש הרבה משקה בכוס דאין סכנה".
       2. אדר"ת (שדי חמד פאת השדה מערכת ברכות סי' ל"א ד"ה וידידי) – "במערכת ברכות סימן ג' אות ה' קרא תמה על מנהג האשכנזים שאין המסדר קדושין טועם את הכוס ולכן משבח כבודו שיחיה מנהג אחינו הספרדים הי"ו שעושים כן. ולי עני הדבר פשוט מתלמוד ערוך בתמיד פ"ז סוף ע"ב לא ישתה אדם מים ויתן לתלמידו אלא אם כן שפך מהם וכן אמר ליה רב לחייא בריה ורב הונא לרבה בריה ולכאורה היה נראה לחלק בין מים ליין. אולם מלבד שאין סברא בזה, עוד מפורש שנינו במסכת דרך ארץ פרק ט' לא ישתה מן הכוס ויתננה לחבירו מפני סכנת נפשות וכוס משמע של יין וכן נפסק בטור ושלחן ערוך אורח חיים סימן ק"ע סעיף ט"ז. ועיין שם סעיף כ"ב אחר ששתית ונשאר יין בכוס לשתות חבירך קנח מקום הפה וכו' ולא תשפוך משום בל תשחית ואדרבא יש להתפלא על מנהג אחינו הספרדים הי"ו. ואולי יחשבו שבכוס מצוה לא שייך זה ...".
  1. רמ"א (או"ח סי' קע"ד סעי' ה') – "וכן מי שבירך על כוס ברכת נישואין ואינו יודע להיכן יגיע הכוס, כל אחד צריך לברך, **דמקרי נמלך**".
     1. ערה"ש (סעי' י') – "כתב וכן מי שבירך על כוס ברכת נשואין ואינו יודע להיכן יגיע הכוס כל אחד צריך לברך דמקרי נמלך עכ"ל וכ"כ רבינו הב"י בס"ס ק"ץ ע"ש והדברים צריכים ביאור דהא זהו וודאי בכוס קידוש והבדלה וכוס של ברהמ"ז כולם טועמים מהכוס בלא ברכה שיוצאין בברכת המברך ואפילו כשכל אחד כוסו לפניו יוצאין בברכת המברך כדמוכח בפסחים [ק"ו.] ע"ש אמנם העניין כן הוא דוודאי בברכה שכל אחד מהמסובין צריך לצאת בו כמו כוס של קידוש והבדלה וכוס של ברהמ"ז כל המסובין מתכוונים לצאת והמברך מכוין להוציאם אבל בברכות נשואין דהיינו שבע ברכות או אשר ברא דאין שום חיוב על המסובין ורק אם המסובין מעטים שכל אחד יודע שיגיע לו הכוס הם מתכוונים לצאת והמברך מכוין להוציאם אבל כשהמסובין רבים ויודעים שלכולם לא יגיע הכוס ממילא דאין כאן כוונה לא מהמברך ולא מהשומעים ולכן כל אחד צריך לברך **ואצלינו המנהג** שהמברך נותן להסמוכים אצלו ואין מברכים דכן דעתם מתחלה".
  2. *האם שיר המעלות* נכלל בהיסח הדעת ***- עי' או"ח סי' קע"ט סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.***
     1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה פסח פרק ט' הע' שס"ו) – "ואמירת 'שיר המעלות' וגו', **אם אומרה כדרך שרגיל לומר בגמר אכילתו** סמוך לברכת המזון, נראה דהוי סילוק, אבל אם אמרוה המסובים בדרך שירה כמו שנוהגים בסעודת נשואין ושבע ברכות וכדו', ואין דעתם לסילוק סעודה ומצוי שאוכלים ושותים גם אח"כ, **מסתבר** שאין זה סילוק כאמירת הב לן ונברך".
  3. ***עד מתי יש להחזיק את הכוס******של ברכת המזון: בשבע ברכות*** *[לשיטות צריך לאחוז הכוס בידו עד אחר ברכת בורא פרי הגפן]* ***- עי' או"ח סי' קפ"ג סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות****.*
     1. הגרשז"א זצ"ל (בית יצחק הלוי ח"ב עמ' כ"ו, עי' עמ' ז' ד"ה יש) – "או בנשואין: לדידן מעמידין הכוס אחרי 'אל יחסרנו' וא"כ הרי באמצע נח. ויתכן שהם לא אמרו הרחמן וכו אלא אמרו מיד את השבע ברכות, או שאחזו את הכוס כל הזמן".
     2. *שבט הלוי (ח"ט סי' ע"ר אות ב') – "ואשר שאל לדעת מנהג שלי שאוחזים בכל בהמ"ז את הכוס עד סיום ברכת המזון א"כ בשבע ברכות יצטרך המברך בהמ"ז לאחוז הכוס עד סיום שבע ברכות שמברך השני דחד טעמא איכא בזה. ובתשובת דבר זה אומר, הנה המנהג לאחוז הכוס עד סוף ברכת בורא פרי הגפן עיין בס' ארחות חיים סי' קפ"ג - ג' שכ' בשם הגאון יעבץ שהעיד על אביו הגאון חכם צבי שהי' מלעיג על אלו שאין עושין כן ומניחים הכוס מידם בסוף ברכת המזון, ומש"כ כבודו דא"כ בשבע ברכות ג"כ הנה עיין בב"ש סי' ס"ב סוס"ק ב' בטעם שאנו מברכים בורא פרי הגפן בסוף שבע ברכות בשעת סעודה דאם היו מברכים בתחלה הי' נראה דמברכים בפה"ג לצורך בהמ"ז ולא משום ז' ברכות יע"ש, ולפ"ז א"ש* ***דלכן מניח*** *המברך בהמ"ז את הכוס אחרי בהמ"ז ומחכה עד שמברכים ז' ברכות* ***ואחזו שוב*** *אח"כ כדי להוכיח במעשה דקאי בורא פרי הגפן לז' ברכות, ומכ"ש אם המברך בהמ"ז מברך ז' ברכות ג"כ וז"פ".*
     3. *נטעי גבריאל (נישואין פרק צ"ה סעי' ה', הע' י') – "גם הנוהגים שלא להניח הכוס של ברהמ"ז עד אחר גמר ברכת בפה"ג, כשמברכים שבע ברכות ואין מברכים ברכת בפה"ג עד אחר השבע ברכות, יכול להניח הכוס אחר ברהמ"ז או אחר 'אל יחסרנו'. [הנה הרבה נוהגים להניח הכוס אחר סיום ברכה הרביעית, אכן ביעב"ץ הביא שאביו הח"צ היה מלעיג על אותן שאין נוהגין לאחוז הכוס עד גמר ברכת בפה"ג, והובא בשע"ת סי' ק"צ סק"ה, וכ"כ בכה"ח סי' קפ"ג סקי"ט. ולפי"ז בני"ד היה סברא לאחוז הכוס עד אחר השבע ברכות. אכן אין המנהג כן, מטעם דכיון שתקנו לומר בפה"ג אחר ברכת חתנים מטעם שלא ליתחזי דהברכות קאי רק על ברהמ"ז כהנ"ל באות א', ה"נ יש להניח הכוס בשעת ברכת חתנים שיהי' היכר יותר]".*
  4. ***אם מותר לשאר המסובין לדבר קודם שתיית הכוס של המזמן******- עי' או"ח סי' קפ"ג סעי' ו', לשיטות ומראי מקומות****.*
     1. *הגרחפ"ש זצ"ל (חידושי בתרא על מ"ב ס"ק כ"ב) – "ויש מן הפוסקים דס"ל להחמיר בזה, ונכון לחוש לדבריהם ע"כ. הג"ה - ולפי"ז* ***ה"ה בשבע ברכות*** *יש לשהות מלדבר עד שישתה המברך, ואין בכלל זה זמירת 'אשר ברא ששון ושמחה' באמצע הברכה, דהוא מענין הברכה, מיהו בלא"ה אין לזמר אז, שגורם הפסק באמצע הברכה, ואינו נכון".*
     2. מראי מקומות – קונ' שבע ברכות (קפלן, סי' ט' אות ג')***.***
  5. **אי מותר בסעודת נשואין לברך ברהמ"ז בשלשה וללכת לפני שמיעת שבע ברכות** - ***עי' או"ח סי' קצ"ג סעי' א', לשיטות ומראי מקומות***.
     1. מראי מקומות – מנחת יצחק (ח"ב סי' מ"ג אות י"ב), אבן ישראל (ח"ח סי' פ"ב), ציץ אליעזר (חי"א סי' פ"ד), שובע שמחות (פרק א' הע' ק"ט), תשובות והנהגות (ח"ג סי' ת"ב).
  6. *להשתמש* ב**רמקול** (microphone) - ***עי' או"ח סי' קצ"ג סעי' א', לשיטות ומראי מקומות***.
     1. אבן ישראל (וזאת הברכה עמ' קכ"ט אות ז') – "וטוב שלא להשתמש במגביר קול ('מיקרופון') לברכת הזימון (וה"ה לשבע ברכות)".
     2. הגריש"א זצ"ל (וזאת הברכה עמ' קכ"ט אות ז') – "וטוב שלא להשתמש במגביר קול ('מיקרופון') לברכת הזימון (וה"ה לשבע ברכות)".
  7. *האם יכול להתכוין לא להצטרף לזימון*- ***עי' או"ח סי' קצ"ג סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.***
     1. הגרחפ"ש זצ"ל (חידושי בתרא על רמ"א סעי' ג') – "מכאן מדקדק בהגהות הגר"ש קלוגער ז"ל (שהוכיח דינו מהמג"א סקצ"ז סק"ח, עי' חידושי בתרא ברכות ססרי"ט), הובא בבית ברוך כלל מ"ח ס"ו סקכ"ה, וכן באגרות משה, דמהני מה שלא מתכוונים עצמם, ליחשב שאינו קביעות לזימון, ולפי"ז יש עצה פשוטה לדין המג"א במ"ב סקט"ז, כדהעיר הבית ברוך בהערה, אבל נראה דבאמת לא מהני עצה זו, דשאני בדין הרמ"א, דיש סיבה חיובית שלא לקבוע, ולכן עצם הקביעות לא מיחשב, משא"כ במחשבה גרידא בלא סיבה חיובית שלא לקבוע, ממילא מצטרפין, ומטעם זה אין עצה אלא שלא ליטול הידים, ועוד דלולי זאת מתחייב בשבע ברכות, והבית ברוך אחרי סמ"ט כתב בשם הגר"ש קלוגער ז"ל, דאין חייב שבע ברכות עד שעת ברכת המזון, ויש ...".
     2. שבט הלוי (ח"ט סי' רע"א) – "שאלה בענין העוזבים סעודת שבע ברכות לפני בהמ"ז שיברכו אח"כ ז' ברכות, אם יש להם היתר לכך ...".
     3. שובע שמחות (פרק א' סעי' כ"ב) – "המשתתף בסעודת שבע ברכות ואינו רוצה להישאר עד אחר אמירת הברכות, **ינהוג כפי אחד האופנים דלקמן**, בכדי שיוכל לעזוב את המקום כרצונו בלי שמיעת הברכות, ובלבד שישארו עשרה זולתו וגם הפנים חדשות. א) ישתתף בסעודה בלי אכילת פת ויאכל רק שאר דברים, ופת הבאה בכיסנין בשיעור כזה שלא יתחייב בברכת המזון. ב) אם ברצונו בכל זאת לסעוד בפת, יקפיד להתחיל את סעודתו אחר שאר הסועדים ולגמור לפניהם ולברך מיד. ג) ואם אינו יכול להתחיל את סעודתו לאחר שאר הסועדים **יתנה, אף בלבו**, לפני היכנסו לסעודה, שאין רצונו בשום פנים להיקבע בסעודה זו ולהצטרף עם שאר הסועדים לברך במזומן. ד) אם לא התנה כנ"ל ...".
  8. **הצטרפות לזימון בחתונה וכדו'** - ***עי' או"ח סי' קצ"ה סעי' א', לשיטות ומראי מקומות***.
     1. שובע שמחות (פרק ו' סעי' א', הע' א', הע' ב') – "שבמקומות שיושבים סביב לשלחנות קטנים צריכים להזהר שלפחות בשלחן אחד ישבו עשרה איש ביחד. [לדעת הריטב"א בהל' ברכות פרק ז סע' טו, והרשב"ש סי' לז הו"ד בחידושי רעק"א ובבאה"ל סי' קצה ד"ה שתי, ומשמעות חידושי הרא"ה בברכות נ, והגר"א באמרי נועם שם והו"ד בבאה"ל הנ"ל, אין מצטרפין לזימון שלשה, אם אין בכל שלחן שלשה, והמשנה שאמרה שמצטרפין, מדברת כשיש בכל שלחן כדי זימון, דאז מצטרפים לענין להוציא זה את זה, ולהרשב"ש הנ"ל גם אם היו בכל שלחן שלשה אין מצטרפין לעשרה לזמן בשם, וגם הנ"ל נראה דמודו לזה, וגם הרמב"ן שהינו מכלל המתירים להצטרף לגבי שלשה כדלקמן מו"ה ב, כתב בפסחים פה ב' בד"ה ויש דרך אחרת, דלענין עשרה אין מצטרפין, וגם דעת הבאה"ל נוטה להכריע כן ובין לשלשה או לעשרה. והנה אם אין מצטרפין לעשרה גם שבע ברכות אין לברך דאין לברך רק אם בירכו בעשרה, וע"כ לכתחילה יש לחוש לכל הנ"ל ולעשות אליבא דכו"ע]. **ואם לא עשו כן** מברכים ברכהמ"ז ושבע ברכות ע"י צירוף כל השלחנות. [דמחידושי הרשב"א כפי שמפרש הבאה"ל הנ"ל, ומהרמב"ן ברכות מה א' יוצא דמועיל צירוף גם אם אין בכל חבורה כדי זימון, וכ"כ להדיא המאירי ברכות דלענין י' מצטרפים, וכ"מ מדברי הב"י בסי' קצז במ"ש, דאפשר שהוא וכו', וכ"מ מהט"ז שם ס"ק א', ויע' מג"א ס"ק ב, וברעק"א הנ"ל הביא שכ"ה ג"כ משמעות דעת הרא"ש והרשב"א בתשובה ושכ"כ גם הפר"ח. וגם שאר האחרונים כשו"ע הרב, החיי"א והקצושו"ע לא הביאו חילוק זה בין יש לאין בכל חבורה שיעור זימון, וכן הם פשטות דברי מרן הב"י בשו"ע סע' א' שלא הזכיר חילוק כזה, ומשמע דס"ל דבכל אופן מצטרפין, וכ"כ בא"ח קרח סע' ג, ויע"ע כה"ח ס"ק ו, **וגם מנהג העולם הוא כן**. ויע"ע מ"ב ס"ק ו דיש דעות דגם בבית אחד צריך שיכנסו ע"מ להצטרף, וכאן הרי נכנסו ע"ד כן. וממילא מברכים ג"כ ז' ברכות, ויע"ע לעיל פרק א סע' כג, ובמו"ה שם. ובכמה אולמות נהוג שלאחר אכילת האורחים בכל צורה שהיא מתאספים עשרה אנשים או יותר סביב שלחן אחד ושם מברכים ברכהמ"ז בעשרה וז' ברכות, וכפי הדין, אם אכלו מקודם בעמידה צריכים כעת לאכול עשרה ביחד כזית פת, או שבעה פת ושלשה גם שאר דברים, ואם אכלו מקודם בישיבה סביב שלחנות נפרדים צריכים ג"כ כעת לאכול ביחד כנ"ל לחוש לדעות הנ"ל דבעינן שלחן אחד, אך אם נמנע מהם לחזור ולאכול יכולים לסמוך על מה שאכלו מקודם בשלחנות נפרדים שלפי הדעות במו"ה ב כבר נתחייבו בזימון, והרי מותר לאכול בפינה זו ולברך בפינה זו, וכמ"ש המ"ב סי' קפד ס"ק א ושעה"צ שם ס"ק ד".
     2. **נחשב חבורה אחת**.
        1. הגרחפ"ש זצ"ל (וזאת הברכה עמ' קל"ג אות ב') – "נמצא שבעל הבית עם בני ביתו, או ציבור הסועדים בסעודת חתונה, שבע ברכות וכדומה ויושבים באיזור אחד - ואינם פזורים אחד הנה ואחד הנה - מצטרפים לזימון, אף שאינם יושבים בשולחן אחד, שהרי בעצם היו רוצים לשבת ביחד".

הגרחפ"ש זצ"ל (חידושי בתרא סי' קצ"ג על מ"ב ס"ק י"ח) – "וה"ה בסעודת חתונה שכולם מעונינים להיקבע עם החתן והכלה".

* + - 1. *שבט הלוי (ח"י סי' ל"ח אות ב') – "בסעודת נשואין או בשבע ברכות אמאי אין מקפידין שבשלחן המזרח שבו מזמנים יהיו עשרה, לפי מש"כ בביה"ל סי' קצ"ה ד"ה שתי חבורות לדעת הרשב"ש דביושבין בשתי שולחנות אין מצטרפין גם לענין זימון בעשרה גם ברואין אלו את אלו. תשובה: הדבר פשוט דלא נחשבו ב' חבורות אלא חבורה אחת ע"ד נאכל נהמא בדוך פלן ע"ד שמבואר סי' קס"ז, ואפי' למש"כ המחבר ומג"א שם ס"ק כ"ו דבעינן על שולחן אחד, היינו מטעמא שכ' מג"א דבבית דאיכא שולחן ואין כולם אוכלין על שולחן אחד מוכח דאין דעתם לקבוע יחד, אבל בדידן דהדרך דאיכא כמה שולחנות, וסעודת נשואין שבאו לכבודה מצרפים לחבורה אחת אפילו אוכלים בכמה שולחנות מצטרפים וז"פ".*
      2. וזאת הברכה (עמ' קל"ג אות ב') – "נמצא שבעל הבית עם בני ביתו, או ציבור הסועדים בסעודת חתונה, שבע ברכות וכדומה ויושבים באיזור אחד - ואינם פזורים אחד הנה ואחד הנה - מצטרפים לזימון, אף שאינם יושבים בשולחן אחד, שהרי בעצם היו רוצים לשבת ביחד".
    1. נחשב ע"ד לאכול ביחד.
       1. אור לציון (ח"ב פרק י"ג הע' י') – "ובאולם חתונות אף אם אוכלים בשולחנות נפרדים ולא אמרו בואו נאכל, מ"מ מצטרפים לזימון, כיון שבאו על דעת בעל הסעודה, ובודאי דעתו שיאכלו כולם יחד, ולכן אינם יכולים לצאת קודם שיזמנו. והרוצה לצאת קודם שיזמנו, יכנס לאכול באופן שלא יצטרף לזימון, והוא שלא יתחיל לאכול עם המסובים יחד, אלא יקדים או יאחר, והיינו שלא יטול ידיו בשעה שכולם נוטלים ידיהם, וכן לא יסיים עמהם, ועי"ז לא יצטרף לזימון, כמבואר בשו"ע בסימן קצ"ג סעיף ב'. וכן אם נכנס לכתחילה על דעת שלא להצטרף מהני, וכמו שכתב הגר"ז בסימן קס"ז סעיף י"ח לענין צירוף בברכת המוציא, ע"ש. וכן לענין הדין שאחד מברך ברכת המוציא לכולם, שהוא דוקא בקבעו עצמם יחד, וכמ"ש בשו"ע בסימן קס"ז סעיף י"א, מעיקר הדין בעינן בשולחן אחד וכמו שנתבאר, אלא שנראה שבזה אפשר להקל בשני שולחנות ולסמוך על הגר"א, ויכול אחד לברך לכולם, שהרי אף בלא קבעו, מ"מ אם אחד בירך לכולם בדיעבד יצאו אם כיוונו לצאת ידי חובה".
    2. מראי מקומות – הגר"מ אליהו זצ"ל (וזאת הברכה עמ' שפ"ד אות י"ג, מובא לשונו לעיל), מעדני אשר (ברכות סי' ס"ד).
       1. *הגרח"ק שליט"א (תורת הזימון פרק ט"ו הע' ט"ז) – "שבחתונות הרבה פעמים יש הקפדה באיזה שלחן לשבת כמו הזקנים ביחד וכיו"ב, ואז חשיב כל שלחן כחבורה אחרת, וא"כ לדעת הרשב"ש ז"ל המובא בבה"ל סי' קצ"ה אינם מצטרפין ברואין זא"ז עד שיהא בכל שלחן עשרה".*

***הגרח"ק שליט"א (דרך אכילה עמ' מ"ה) – "****שאלה: בסעודת נשואין או בשבע ברכות וכדו' אמאי אין מקפידין שבשולחן המזרח שבו מזמנים יהיו עשרה, לפי מה שכתב בביאור הלכה סי' קצ"ה ד"ה שתי חבורות לדעת הרשב"ש דביושבין בשתי שולחנות אין מצטרפין גם לענין זימון בעשרה גם ברואין אלו את אלו. תשובה: אם יושבין בב' שולחנות מפני שאין מקום בשולחן אחד, אינו מחלקו".*

* + - 1. *תשובות והנהגות (ח"ד סי' נ"א) – "אמנם זאת צ"ע טובא דמצוי בחתונות שרגילין לקבוע שלחן לרבנים והורים,* ***ומצוי שלמעשה אין שמה עשרה אוכלים שנתחייבו בזימון****, ובבאה"ל ר"ס קצ"ה איתא שרואים זה את זה לא מועיל רק כשבכל שלחן עשרה, שלגוף החיוב צריך עשרה ביחד ולא מועיל רואין זה את זה, ואף שמש לא מצרף לזה כמבואר שם בשו"ת רשב"ש, וע"כ נראה דטוב ליזהר שבאמת יהיו עשרה אנשים בשלחן אחד, שאוכלין ביחד דוקא כדי שיוכלו לזמן כדין, אבל לא נהגו כן, והעיר ע"ז בספר 'תורת הזימון' שי"ל לאחרונה, ומ"מ אפשר דשאני סעודת נישואין דשם סעודת נשואין אחת היא בכל השלחנות וזה גופא מחברם יחד, ועדיף מרואים או שמש וצ"ב. (וע"ע בבאה"ל סימן קס"ז ד"ה אא"כ ישבו, אמנם שם מיירי לענין לצרף להוציא בברכה ולא דמי לצירוף דזימון)".*
      2. תשובות והנהגות (וזאת הברכה עמ' קל"ג אות ב') – "נמצא שבעל הבית עם בני ביתו, או ציבור הסועדים בסעודת חתונה, שבע ברכות וכדומה ויושבים באיזור אחד - ואינם פזורים אחד הנה ואחד הנה - מצטרפים לזימון, אף שאינם יושבים בשולחן אחד, שהרי בעצם היו רוצים לשבת ביחד".
  1. *צירוף לזימון*- ***עי' או"ח סי' קצ"ז סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.***
     1. **הגריש"א זצ"ל** (אשרי האיש או"ח ח"א פרק ל"ד אות כ"א) – "דמה שנאמר בגמ' ופוסקים הוא דוקא, **ודהיינו שדוקא הרוב לגבי המיעוט יכול להצטרף עפ"י סברת אילו מייתי**, אבל הרוב גופא צריך לאכול ביחד ממש כדי שעי"ז יווצר הרוב. ויש ליזהר בסעודות שבע ברכות, או לאלו שבאו לאחר סעודתם בליל ש"ק להצטרף יחד לברכת המזון ששבעה מהם יאכלו כזית פת ביחד ... ולא מהני להו סברת אילו מייתי. אבל השלשה אחרונים יכלו לאכול אח"כ ומצטרפים דנחשב להם כאילו אכלו ביחד משום סברת אילו מייתי ... דבעי ז' שיאכלו ביחד ולא מהני להו סברת אילו מייתי לי".
  2. **אחרי מים אחרונים: האם מצוה שיטלו ידיהם ויברכו המוציא ויאכלו מעט** **כדי שיוכלו לברך שבע ברכות** - ***עי' או"ח סי' קצ"ז סעי' א', לשיטות ומראי מקומות***.
     1. שובע שמחות (פרק ו' הע' י"ג) – "והמג"א ס"ק ג כתב, דבנטלו ידיהם מצוה שיחזרו ויטלו מים ראשונים ויברכו המוציא ויאכלו כזית כדי להצטרף לזימון, וכ"כ הב"ח ושו"ע הרב סע' א ועוד אחרונים, והמ"כ לא הביא זה, מחמת תמיהת הא"ר בשע"ת ס"ק א. **ובסעודות שבע ברכות בודאי כדאי לעשות כמותם כדי שיוכלו לברך שבע ברכות**. ונראה פשוט דחשבינן לאכילה חדשה זו כמו מעצם הסעודה ולא כסעודה חדשה, לכל הדינים, דהיינו שלא נאמר שהפ"ח שהיו בסעודה נעשו באכילה זו פנים ישנות, וכמו כן אם קרה כן בסעודת שבת הראשונה או השניה חשבינו לאכילה זו ג"כ כסעודה ראשונה ושניה לברך בלי פ"ח ממש, וכל זה מפני שעדיין לא בירכו ברכהמ"ז".
  3. **מי שאכל בשבע ברכות או חתונה וכדו', ומתכוין שלא להצטרף לזימון. אם יהיה שם בשעת הזימון, איזה נוסח עונה** - ***עי' או"ח סי' קצ"ח סעי' א', לשיטות ומראי מקומות***.
     1. ספק: אם "ברוך אלקינו ומבורך", או "ברוך אלקינו שאכלנו".
        1. פמ"ג (א"א ס"ק א') – "שלא אכל. עיין מ"א. דאפילו שתה ולא נצטרף עמהם כלל יכול לענות ברוך כו', וליכא ברכה לבטלה ולא הזכרת השם. אבל בעשרה אני מסופק, עיין מה שכתבתי בסימן קצ"ז במ"א אות א' מזה. ומיהו ממה שכתב המחבר בעשרה כו' אין ראיה, די"ל שמשבח לה', אבל שיאמר ברוך ה' שאכלנו, **דמשמע דרך חיוב**, אפשר דלא יאמר כן, וצ"ע".
        2. מ"ב (ס"ק א') – "ואם שתה אפילו לא נצטרף עמהם כלל יכול לומר ברוך שאכלנו וכו' דשתיה בכלל אכילה. ומיהו בעשרה לענין הזכרת השם שיאמר ברוך אלהינו שאכלנו משלו וכו' נשאר הפמ"ג בספק ע"ש".
           1. עי' שערי הברכה (פרק ה' הע' קמ"ח), שיש להסתפק רק במשקין. וכן עי' הגרחפ"ש זצ"ל (חידושי בתרא על מ"ב ס"ק א'), מובא לשונו לקמן. ולא נראה. וצ"ע.
     2. לומר "ברוך אלקינו ומבורך".
        1. עי' אשל אברהם (בוטשאטש, מהדו"ת) – "מספק יכולים לומר ברוך אלקינו ומבורך כו', הגם שהט"ז ז"ל כתב ברוך אתה ה' כו' בלא מלכות, הוה ליה ברכה לבטלה, גם קיי"ל שבלא שם ומלכות אינו ברכה. מכל מקום ברוך אתה ה' הוה ליה מטבע ברכה בהברכות הסמוכות זו לזו דאין צריך מלכות, משא"כ ברוך אלקינו אינו מטבע ברכה בשום מקום, והוה ליה רק אומר שבח להשי"ת".
        2. אבן ישראל (זימון כהלכתו פרק ה' הע' י"ט) – "דמסתבר לענות ברוך ומבורך בשם".
        3. כיצד מזמנין (פרק ו' סעי' מ"ד, פרק ז' סעי' ט"ו).
     3. לומר "ברוך אלקינו שאכלנו".
        1. תורת חיים (ס"ק א').
     4. מראי מקומות.
        1. הגרחפ"ש זצ"ל (חידושי בתרא על מ"ב ס"ק א') – "וז"ל ומיהו בעשרה לענין הזכרת השם שיאמר ברוך אלקינו כו' נשאר הפמ"ג בספק ע"כ. הג"ה - משום שאין זה דבר ברור שיכול להצטרף אליהם לאחר האכילה, וצ"ע מ"ש אכילה משתיה, ושאני לעיל קצ"ז סקי"א שאכל עמהם. ועי' בפמ"ג א"א וז"ל יכול לענות ברוך כו' וליכא ברכה לבטלה ולא הזכרת שם, אבל בעשרה אני מסופק כו' ומיהו ממ"ש המחבר בעשרה [אומר ברוך אלקינו ומבורך שמו תמיד לעולם ועד] אין ראיה, די"ל שמשבח לה, אבל שיאמר ברוך ה' שאכלנו דרך חיוב אפשר דלא יאמר כן ע"כ. אבל כשקבע הזימון עמהם אחר ששתה נטפל להם, משא"כ כשלא שתה אלא אחר שגמרו יש חשש הזכרת ה', בתורת חיוב ודילמא לא הצטרף בשתיה דאח"כ והוי שם לבטלה".
  4. *נשים שאכלו עם אנשים שנתחייבו בזימון: אצל חתונות* - ***עי' או"ח סי' קצ"ט סעי' ז', לשיטות ומראי מקומות****.*
     1. אינן חייבות בזימון, שאין כוונתן להצטרף לאנשים.
        1. הגרחפ"ש זצ"ל (חידושי בתרא על מ"ב סוף ס"ק י"ח) – "אבל כשיושבות בזימון של עשרה אסור להן להפרד לזמן לעצמן שהרי מחוייבות בזימון בשם ואינן יכולות לזמן לעצמן בשם כדלעיל במ"ב סקט"ו, **ומיהו בחתונות** שיש מחיצות להבדיל בין הנשים להאנשים, **אין כוונתן להצטרף כלל** לאנשים ואינן חייבות כלל בזימון".
        2. *תשובות והנהגות (ח"ד סי' נ"א) – "והנה לפמ"ש לכאורה* ***בחתונות*** *שנשים בחדר אחר אבל מקצתן רואים את האנשים הוה להו להתחייב לאצטרופי לזימון דאנשים הואיל ורואין אלו את אלו, וצל"ע מפני מה לא נהגו כן, וצ"ל דבחתונות וכיו"ב אזי האנשים והנשים* ***מתכוונים בדוקא שלא להצטרף*** *כאחד ולהכי אין מצטרפין. (ועיקר דין זה שבמתכוונים שלא להצטרף אם מועיל, דנו בזה האחרונים, אבל כשהם בחדר אחר ודאי מועיל וא"ש כמ"ש)".*
        3. וזאת הברכה (עמ' קל"ב אות א') – "ובמקרה שאכלו לעצמן באופן שלא הצטרפו לגברים, אינן חייבות בזימון, כגון כשאכלו בחדר אחר בנפרד ואין רואים אלו את אלו ואיך מגיש להם אוכל במשותף, **או בחתונה** ובה מחיצה גמורה (כן הורה הגר"צ ובר)".
     2. מראי מקומות.
        1. תורת הזימון (פרק י"ד הע' ה') – "א"כ כשהנשים יושבות בפני עצמן כגון בשמחות שיש מחיצה ביניהם, מ"מ אם יש נשים שיכולות לראות את האנשים או שיש שמש שמשמש לכולם הן חייבות לזמן, ואם לא שמעו את הזימון יש להן לזמן בעצמן נוסח הזימון של שלשה, וצ"ע דלא נהגו כן. ואולי י"ל דיש כאן ספק ספיקא, חדא דמסתבר דגברים ונשים הם כב' חבורות וי"א (עי' סי' קצ"ה במ"ב סק"ו) דגם בבית אחד צריך שיכנסו ע"ד להצטרף (ומסתמא נשים לא נכנסו ע"ד להצטרף יחד). ועוד שיש מחלוקת אם מועיל רואין זה את זה לייצר חיוב זימון (שם בסי' קצ"ה בבה"ל ד"ה שתי חבורות) וכיון שנשים לא חייבות בלי האנשים י"ל דנקרא לייצר חיוב זימון, א"כ י"ל דכה"ג לא חייבות בזימון. וי"ל יותר דאחרי שיש בזה מחלוקת אז ממילא הוו כנכנסות **אדעתא שלא להצטרף** לזימון כעין מה שכתב הרמ"א ז"ל בסי' קצ"ג ס"ג. אלא **שיל"ע דא"כ אם ישמעו** ברכת הזימון יהיה אסור להם לענות הזימון עם השם עי' סי' קצ"ח במ"ב סק"א, וי"ל. ועכ"פ כשאינם את האנשים ואין שמש ביניהם יל"ע על מה סמכו הנשים לענות הזימון בשם".
        2. יש לדון. 1) כיון שהן לא יודעין ההלכה, מי אמרינן שכוונתן שלא להצטרף לזימון. 2) ואם כוונתן שלא להצטרף, ועונה להזימון, איזה נוסח יש לענות. שהמ"ב (סי' קצ"ח, ע"פ הפמ"ג) מסתפק אם לענות בשעת הזימון "ברוך אלקינו שאכלנו" או רק לענות "ברוך אלקינו ומבורך שמו תמיד לעולם ועד". והספרים כ' שלענות "ברוך אלקינו ומבורך שמו תמיד לעולם ועד". [שו"ר התורת הזימון, מובא לשונו לעיל]. 3) ומה דעת של הכלה, ואיך היא לענות, באיזה נוסח. שלכאורה דעתה להצטרף לשבע ברכות שלה, ועונה לברכת המזון. 4) וכן כמה קרובים שלה [אמה של הכלה ושל החתן, אחותה ואחותו, וכהנה], דעתם שלהן להצטרף עם הכלה. ומה גדרם. צ"ע. [ולולי דמסתפינא, דעתן של נשים שיהיה חלק מהשמחה. ויש חיוב זימון. וא"ת, לא ראינו שהן עונה להזימון. גם יש להקשות ברוב סעודת שבת (עי' אג"מ או"ח ח"ה סי' ט' אות י', מובא לשונו לעיל). אלא י"ל שהלימוד זכות, שהנהגה הוא ע"פ שיטות רש"י ותוס', שאין חיוב זימון אפילו כשאכלו עם אנשים (דלא כהחידוש של הערה"ש, אלא כהשבט הלוי). ממילא, ה"ה כל חתונה. וצ"ע].
  5. *כהן: וקדשתו*- ***עי' או"ח סי' ר"א סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.***
     1. מג"א (ס"ק ד') – "לפתוח ראשון. בקריאת התורה (רש"י ור"ן) והרא"ש כ' **להיות ראש המדברים** בכל קבוץ עם לדבר ולדרוש תחלה וה"ה בישיבה ידבר בראש (רש"י גיטין)".
        1. הגרח"ק שליט"א (דולה ומשקה עמ' קט"ז) – "שאלה: כשיש שמחה משפחתית (בשבע ברכות וכיו"ב), ויש הרבה דרשנים מהמשפחה, האם צריך לכבד את הכהן לומר ראשון דרשה. תשובה: אם שוין".
     2. **דין הנהגת המזמן שכיבדוהו בזימון ויש כהנים בסעודה**.
        1. הגרח"ק שליט"א (שאלת רב ח"ב פרק י"ז אות ל"ז) – "כתב המשנ"ב 'כשיש שם כהן שמצוה להקדימו... וה"ה לבהמ"ז צריך ליטול ממנו רשות, ולא מהני מה שיאמר ברשות הכהן אם לא נתן לו הכהן רשות'. ולפי"ז כשמכבדים ישראל לברך ברהמ"ז בשבע ברכות וכדומה, חייב לשאול לכל כהן ואל"כ לא יברך. תשובה: המנהג להקל".
  6. *ברכת שהחיינו על הכלה****.***
     1. ***מר"מ – מקור חסד (על הס' חסידים סי' שפ"ב), בא"ה (סי' ס"ב ס"ק א'), חת"ס (או"ח סי' נ"ה ד"ה אולי), גליון מהרש"א (יו"ד סי' כ"ח על הש"ך ס"ק ב'), ברוך השם (או"ח סי' מ"ב), גליוני הש"ס (כתובות דף ז:), כה"ח (או"ח סי' רכ"ג ס"ק כ"ה).***
        1. ***ליקוטי הפרדס מרש"י (דף א:) – "ויש אומר שצריך לברך שהחיינו".***
        2. ***ס' חסידים (סי' שפ"ב) – "איש אחד נשא אשה שלא כחפצו ובירך שתי ברכות דיין האמת והטוב והמטיב, ברוך דיין האמת שהזמין לו אשה שלא כחפצו וברוך דיין האמת שלא לקחה ברצון אלא מחמת דוחקו. וברוך הטוב והמטיב שנותנים לו ממון הרבה. אמרו לו זה אינו דומה למי ששמע שמת אביו ויורשו שמברך ברוך דיין האמת וברוך הטוב והמטיב לפי שבידי שמים היא אבל אתה בידך היה למה לקחת אותה. אמר דקדוקי עניות גרמו לי וגם ע"פ הגזירה כי ארבעים יום קודם יצירת הולד מכריזים איזו אשה לאיש לכך ברכתי ברוך דיין האמת".***
        3. ***ש"ך (יו"ד סי' כ"ח ס"ק ב') – "אין מברכין שהחיינו על קדושי אשה או נשואיה כמ"ש מהרי"ק שורש קכ"ח ... אין מברכין שהחיינו כל שאין זמנה קבוע וכדעת התוס' והר"ן והרשב"א הנ"ל".***
        4. ***הלכה קטנות (ח"א סי' ז', עי' ח"ב סי' ח') – "נמצא בכתבי הר"י בוטון ז"ל שהנושא אשה יכול לומר שהחיינו וכששאלו את פי הרב אור שרגא ז"ל אמר*** *הי"ל לשאול אם יאמר דיין האמת****".***
        5. ***פת"ת (אה"ע סי' ס"ג ס"ק ד') – "בס' מחזיק ברכה להגאון חיד"א ז"ל בא"ח סי' רכ"ג ס"ה הביא בשם ס' מור וקציעה על האשה אם הגונה היא וחביבה לו יברך שהחיינו. וכ' עליו ולי יראה דיברך בלא שם ומלכות ע"ש וע' בש"ך יו"ד סי' כ"ח סק"ה הביא בשם מהרי"ק שורש קכ"ח דאין מברך זמן על קידושי אשה ונשואיה ע"ש".***
        6. ***ערה"ש (סעי' י"א, או"ח סי' רכ"ג סעי' ד') – "באשה יש תמיה למה לא יברכו שהחיינו שהרי שמחה גדולה היא שמברכין שהשמחה במעונו וי"ל משום דבשעת ארוסין אינה עדיין שמחה שלימה וא"א לברך אז שהחיינו ובשעת נשואים שנגמרה השמחה א"א לברך מפני שעצם הדבר כבר נגמר באירוסין ולכן גם אצלינו שהם כאחד האירוסין והנשואין לא נהגו לברך כיון שהם לא ברכו גם אנן לא מברכינן".***

1. ***הלכות שבת.***
   1. *האם סעודת שבע ברכות מצוה שזמנו בערב שבת מותר לאכול בער"ש* ***- עי' או"ח סי' רמ"ט סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.***
      1. ***אינו נכלל.***
         1. ***קצות השלחן (סי' ס"ט ס"ק ז') – "פשוט דאם כבר עשה סעודה א' קודם ע"ש לא יוכל לעשות עוד סעודה בע"ש אע"פ שכל הסעודות של ז' ימי המשתה הם סעודת מצוה אבל אינם חיובים כ"כ דעיקר החיוב הוא סעודה א' עי' באהע"ז סי' ס"ד ד' אם החתן אינו רוצה לעשות סעודה וקרובי הכלה רוצים כופין אותו שיעשה ומשמע מהלשון שם דרק על סעודה א' כופין אותו משמע דזה עיקר החיוב, וראי' ברורה לזה ממ"ש אדמו"ר בסעי' ו' דסעודת נשואין הוי זמנה בע"ש לפי שאין לדחות הנשואין לאחר השבת שלא להבטל מפו"ר מבואר דדוקא אם הנשואין בע"ש הוי זמן הסעודה ג"כ בע"ש אבל אם עשה הנשואין לאחר שבת לא הוי ע"ש זמנה לסעודה".***
         2. ***הל' שונות הנוגעות לשבת (ארטסקרול, פרק ו' הע' ו').***
      2. ***מראי מקומות – גר"ז (סעי' ח', לשונו מובא לעיל),*** נשמת שבת (סי' ר"נ אות קי"ד, "צ"ע")***.***
         1. ***לכאורה הקצות השלחן לשיטתיה, לענין סיום מסכת [עי' לקמן]. (וצ"ע על הל' שונות הנוגעות לשבת, ארטסקרול).***
         2. ***ראיה להקל: שפוסקים דברו לענין שבע ברכות ערב פסח, האם פוטר מתענית בכורות. ויש מקילין, יסודי ישרון (ח"ו עמ ל"ח) עי' הגרח"ק שליט"א (מועדי הגר"ח תשובה מ"ו). וכן עי' בן איש חי (שנה א' פר' צו אות כ"ה), הו"ד בכה"ח (סי' ת"ע אות י"ג), ושלחן העזר (ח"ב הע' על סי' י"ב סעי' א' ס"ק ח', עמ' קל"ח-ב'). הגם שסעודה גדולה, אסור ערב פסח [ודוחק לומר, שהם דברו כערב פסח חל ביום ששי, והצום יהיה ביום חמישי]. ודו"ק.***
   2. "**כבה האור באמצע שמחת שבע ברכות** או בר-מצוה וכו' ואיכא בזיון וצער לבעל השמחה מותר לומר לו להדליק מחמת כבוד הבריות" – אמירה לנכרי (פרק ס"ב סעי' ט', הע' כ"א, "ברוב הפעמים הוי גם צורך סעודת מצוה שיש מקילים בזה **לסמוך על בעל העיטור**, ואף לדידן שמחמירים מ"מ במקום כבוד הבריות כזה שמתבזה נגד אורחיו לא גזרו חז"ל על שבות דאמירה. אחרונים").
      1. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"ב, כת"י) – "שאלה: נשאלתי הרבה פעמים כשנכבה אור בתוך הבית בשבת ויש להם שלום זכר עם הרבה אורחים האם סומכים על העיטור ויכולים לקרוא לגוי להדליק אותם. תשובה: יגידו לו להדליק בשנוי. אם הוא מצדו יעשה בלי שנוי זה לא איכפת לנו".
      2. ***עי' או"ח סי' שי"ב, לשיטות ומראי מקומות***
   3. **כלה שנישאת: כשהיא נדה, וליל טבילתה הראשונה איקלע בליל שבת של שבע ברכות: לענין צובע במקום כבוד הבריות *- עי' או"ח סי' שי"ב סעי' י', לשיטות ומראי מקומות***.
      1. חק וזמן (פרק ו' הע' כ"ח) – "ואתא לידי עובדא בכלה שנישאת, ולא היתה החופה בטהרה, וליל טבילתה הראשונה איקלע בליל שבת של שבע ברכות, ובושה גדולה היא לה שידעו כולם שחופת נדה היתה לה, ושיודע ליל טבילתה, ע"י שיראו שאין עליה שום איפור בסעודת השבע ברכות. והצענו השאלה קמי גדולי ההוראה שליט"א ואלו תשובותיהם: דעת הגרי"ש אלישיב (שליט"א) [זצ"ל] (דדעתו דאיפור חוצץ אף בדיעבד בכל גוונא וכנ"ל בהערה הקודמת ענף י"א) והגאון רבי דוד פיינשטיין שליט"א, דאין לה לטבול עם צבע גם בציור כזה. דעת הגאון רבי ניסים קארעליץ שליט"א והגאון רבי ח"פ שיינבערג (שליט"א) [זצ"ל], דבשעת הדחק גדול כזה אפשר להתיר לה לטבול עם איפור, ובלבד שתשים דוקא סוג שבטוח שלא ימס ויתהוה דבר של ניוול, ויש להבהיר לה שאין היתר כ"א באופן חד פעמי. [אמנם עי' לקמן בעצה ב', 'איפור אבקה', בד"ה ומהגרח"פ שיינבערג]. דעת תלמידי הגר"ש וואזנער [שליט"א] (זצ"ל), חברי בית הוראה דזכר"מ: הגרמ"ש קליין שליט"א התיר לה לטבול עם איפור כעיקר הדין וכנ"ל, והגרש"ז אולמאן שליט"א התיר ג"כ, אמנם הוסיף דהגם דבדיעבד אף אם טבלה באיפור שיש בו ממש עלתה לה טבילה, כפשטות הדברים, וכדעת רוה"פ, מ"מ באופן זה שמשימה וטובלת לכתחילה, אף ששעת הדחק גדול הוא, מ"מ תחוש לדעת המיעוט ולא תשים כ"א צבעים שאין בהם ממש ... הורה לי הגאב"ד דעברעצין שליט"א דבשעה"ד גדול כזה אפשר **לומר לגויה** שתצבע פניה בשבת אחרי הטבילה, דצביעת עור דרבנן, והוי שבות דשבות, ובלבד שלא תסייע להגויה, אבל הגרש"ז אולמאן שליט"א מפקפק בזה, דקשה שלא תסייע כלל, וגם צ"ע אם יש סמך במקום זה להקל בשבות דשבות, [וצ"ע דהוי תלתא דרבנן, דהרי גם אינו מתקיים, וכמפורש ג"כ במהר"ם בריסק הנ"ל], ודעתו דעדיף טפי **שתטבול עם איפור שאין בו ממש**, דאינו חוצץ לכו"ע".
      2. הגריש"א זצ"ל (חק וזמן פרק ו' הע' כ"ח, אשרי האיש יו"ד פרק ל"ג אות ס"ג) – "בכלה שהיה לה חופת נדה, ויצא ליל טבילתה בליל שבת של השבת שבע ברכות, והיתה בושה שלא להתאפר בשבת זו, ואעפ"כ הורה רבינו שהאיפור חוצץ".
      3. פסקי משנה הלכות (פרק י"א סעי' ג') – "אין להתיר לטבול עם איפור שיש בו ממשות על פניה אף בשעת הדחק גדול כגון כלה שחל ליל טבילתה הראשונה בליל שבת של שבע ברכות ובושה גדולה היא לה שידעו כולם שחופת נדה היתה לה ושיודע ליל טבילתה, ע"י שיראו שאין עליה שום איפור על פניה בסעודות השבע ברכות וכל השבת יבלוט הפצעים שיש לה בפניה אעפ"כ אין להתיר לה לטבול עם איפור, **ותדחה טבילתה למוצש"ק**".
      4. רבבות אפרים (חק וזמן פרק ו' הע' כ"ח, עמ' רס"ד אות ב') – "אירע בכלה שנתקלקלה בספירתה, וזמן טבילתה היה בליל ש"ק ורצתה לטבול לפני שבת [שבע ברכות] ורב אסר לה, ועזבה באמצע סעודת השבע ברכות מרחק חצי שעה כל דרך, וזמן הטבילה, וחזרה מאוחר, וחיפשו אותה כדי לברך והיתה לה בושה, ונשאלתי מה היתה צריכה לעשות, ועניתי דבאופן זה שעת הדחק ותטבול לפני שב"ק".
   4. **כאשר עושים מחיצה בשבע ברכות, הוא מתיר את אמירת השמחה במעונו: האם מותר בשבת** - ***עי' או"ח סי' שט"ו סעי' א', לשיטות ומראי מקומות***.
      1. מחמיר, הוי מחיצה מתרת.
         1. אבני ישפה (ח"ה סי' ס"ג ענף ד') – "כאשר עושים מחיצה, הוא מה שמתיר את אמירת השמחה במעונו, ואסור לעשותו בשבת משום עשיית מחיצה".
         2. הר"ש שיף (אליבא דהלכתא ח"ס עמ' מ"ט טור ב') – "אמת שכוונת הט"ז הי' להגביל דמחיצה לצניעות מותר דווקא כגון לדרשה, שאין בזה איסור ללא מחיצה, אבל כגון בשבע ברכות שיושבין בערבוביא דזהו איסור, ואינו יכול לומר שהשמחה במעונו בברהמ"ז, מחיצה כזו נקראת מחיצה מתרת ויהי' אסור לעשותו".
      2. מיקל.
         1. ששכ"ה (פרק כ"ד דפו"ח סעי' מ"ב) – "מחיצה שאינה באה להתיר אלא היא פרוסה לשם צניעות, אין זו מחיצה מתרת, ולכן מותר לפרוס וילון, אם בדעתו להפריד בין גברים לנשים בשעת דרשה או שבע-ברכות, אם אמנם אין בדעתו להשאיר את הוילון במקום (וכדלעיל סעיף כט), ומותר לעשות כן גם אם מחברו למעלה ולמטה".
         2. אהל עראי (קיצור ההלכות אות פ"ה) – "אבל מחיצה שנעשית להגן מפני החמה והצנה או מפני הנרות שלא יכבה אותן הרוח, או מחיצה שנעשית בשמחות להפריד בין גברי לנשי מותר, אע"פ שודאי איסור גמור הוא לישב גברי ונשי גם יחד, מ"מ כדי להפריד ביניהם אין צורך בדיני מחיצה אלא בעינן כיסוי ביניהם וחסל **ואם אין כיסוי לא יועילו כל דיני מחיצות שבעולם**, וא"כ כשעושה מחיצה ביניהם לא עשה מחיצה אלא כיסוי והפרדה, להכי לא חשיב מחיצה המתרת".
         3. פסקי תשובות (דפו"ח, הע' ל"ט) – "ובכלל זה מחיצה שעושים כדי להפריד בין אנשים לנשים, ואפילו לצורך אמירת 'שהשמחה במעונו' בשבע ברכות (ע' שו"ע אבה"ע סי' ס"ב בית שמואל סקי"א בשם הב"ח), ואפילו לצורך תורה ותפילה, ואפילו יש שם נשים בלתי צנועות וטפח מגולה שאסור לומר דברים שבקדושה נגדם, מכל מקום אין זה בכלל 'מחיצה המתרת', כי לאו מדין מחיצה קאתינן עלה, שהרי גם במעמיד שם מחיצה כשירה של י' טפחים גובה וד' טפחים רוחב אם יראה מהצדדים או מנקבי המחיצה טפח מגולה, עדיין אסור מדינא לומר דברים שבקדושה, כי בזה אין מועיל הפרדת רשויות (כבצואה ועשיית צרכיו, וכדלקמיה), אלא צריך הסתר וסילוק מהעינים ומהפנים בדווקא, ומדין כיסוי קאתינן עלה, שו"ת אז נדברו חי"ג סי' ט'".
      3. מראי מקומות – דבר שלום (סוכה דף טז: ד"ה ובעיקר, עמ' ק"ע), הרי"ד גשטטנר (בנתיבות העיון ח"א עמ' של"ג, הע' ע"ג).
   5. **בורר: זמן סמוך לסעודה** ***- עי' או"ח סי' שי"ט, לשיטות ומראי מקומות***.
      1. תשובות והנהגות (ח"ב סי' קע"ט, סי' קפ"ה אות י"ג) – "נחלקו החזו"א עם המ"ב אם יש הרבה לברור או לקלוף לסעודה, כמו בישיבה גדולה או לשבע ברכות, אם מותר בזה להתחיל זמן רב קודם כיון שנמשך לסעודה או לא, ונראה שאפילו אם נקל בדבר, מ"מ כשיש לנשים עוד הרבה דברים להכין, צריכה להשאיר הקילוף של המין שבכלל איסור בורר עד סוף ההכנות - באופן שקולפת והולכת עד הסעודה ממש, ובלאו הכי בודאי יש לאסור, וגם לא התרתי אפילו למיקילין כשיש רבים, לקלוף זמן רב קודם, אלא כשהשלחן כבר ערוך, והקילוף נעשה בסמוך למקום הסעודה (כגון במטבח), שמוכח דעבדי לסעודה ואז דוקא כשממשיך והולך הוה כסמוך לסעודה דמותר. (עיין בדברינו סימן קע"ט)".
      2. *כשחלק מהסועדים אינם מתחילים יחד****.***
         1. ***מחמיר.***
            1. הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא חס"ב עמ' כ"ו טו***ר ב' אות ט') – "כשבוררים ומתחילים הסעודה מיד בגמר ההכנות, ויש מבני הבית שמצטרפים לסעודה מאוחר יותר, אם מצטרפים תוך חמש או עשר דקות עדיין נחשב המשך של התחלת הסעודה, והברירה נעשתה באותו מעמד של הסעודה. אבל אם מצטרפים מאוחר יותר אסור לברור עבורם, דאין לומר שתחילת אכילתו של האחד תחשיב כלאלתר את ההכנה עבור חבירו שיגיע לאחר זמן, וכשבוררים עבורם סכו"ם בעריכת השולחן או קולפים עבורם ושאר עניני ברירה, צריך שיהא לאלתר שלהם, כן שמעתי מהגרי"ש אלישיב זצ"ל. [וכמו שהסועד מאוחר יותר על שלחן אחר ובחדר אחר, הברירה עבורו עתה לא נטפלת לאכילתו, כך גם כשהסועד מאוחר יותר אוכל על אותו שלחן, השלחן אינו מצרף לענין בורר להחשיב התחלת אכילת חבירו כהתחלה שלו].*** *כמו"כ בסעודת שבע ברכות* ***וכדו' כשבוררים וקולפים קודם הסעודה, אסור להוסיף עבור האורחים הבאים בסוף הסעודה, דהברירה וקילוף הפירות עבורם היא לצורך אחר זמן וכמש"נ, כן שמעתי מהגרי"ש אלישיב זצ"ל. כן לסעודת שלום זכר שהיא אחר סעודת ליל שבת, גם בסמוך לה אסור לברור לצורך כולם, אלא רק לצורך הבאים מיד. כן שמעתי מהגרי"ש אלישיב זצ"ל".***
   6. **רקידה ומחיאת כפים בשבת:** *שמחת חתן וכלה -* ***עי' או"ח סי' של"ט סעי' ג', לשיטות ומראי מקומות.***
      1. ***בלי צירוף שיטת תוס' [שאין אנו בקיאין לעשות כלי שיר ולא שייך למגזר] - אם הוא כמו שמחת תורה.***
         1. ***מחמיר – פמ"ג (א"א ס"ק א', "ולרקד לפני חתן וכלה אסור"), גר"ז (סעי' ב'), מ"ב (ס"ק ח', שעה"צ ס"ק ז'), כה"ח (ס"ק י', ס"ק י"ג), יביע אומר (ח"ג או"ח סי' כ"ב, לשונו מובא לעיל), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' של"ט אות ח', נשואין ח"א עמ' קפ"ט, "אין להקל לרקוד בשבת גם בסעודה שחתן וכלה מסובים בה, אף שעושים כן כדי לקיים מצות שמחת חתן וכלה").***
         2. ***מיקל, כמו שמחת תורה – ים של שלמה (ביצה פרק ה' סוף סי' ו', "ומהרי"ק ... ולפ"ז נמי שרי לרקד לנשואין, משום כבוד חתן וכלה, בעת הנשואין, והוא כבוד המקום"), הגר"מ מאזוז (ויאמר משה סוף סי' כ'), ויאמר משה (סי' כ').***
      2. *הלכה: בצירוף שיטת תוס'****.***
         1. ***מיקל.***
            1. ***תפארת ישראל (כלכלת שבת סוף אות ל"ח) – "או לכבוד חתן וכלה מותר".***
            2. ***אשל אברהם (בוטשאטש, על סעי' ג') - לשונו מובא לקמן.***
            3. ***תורת שבת (ס"ק ב').***
            4. ***הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה סי' ר"פ אות י"ט) – "מחא כפיו לכבוד החתן גם בשבת של עליה לתורה, ואמר שגם זה בכלל שמחת נשואין שהתירו בה מחיאת כפים בשבת".***
            5. ***עי' אור לציון (ח"ב פרק מ"ג סעי' ט', הע' ט') – "ונראה שבצירוף דעת הסוברים שאפשר שכיום אין לאסור, משום שאין כיום חשש שמא יתקן כלי שיר, כיון שאין רגילות לתקן, ועוד דהוי לצורך מצוה, לשמח חתן וכלה, אפשר שיש להתיר, והמיקל יש לו על מה לסמוך".***
            6. ***הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ב סי' ל"ה ענף ד', אשרי האיש או"ח ח"ב פרק י"ב אות ל').***
            7. ***אבני ישפה (ח"ב סי' ל"ה ענף ד') – "שפיר יש לקרוא למה שרוקדים בשבת שלפני החתונה לדבר מצוה, ואפשר להניח המנהג כמ"ש דמ"ב סי' של"ט ס"ק י'. והסכים אתי גאון אחד שליט"א. וכן נראה הדין לכל סעודת מצוה שחל זמנה בשבת וכגון שלום זכר וכו'".***
            8. ***ששכ"ה (פרק כ"ח הע' צ"ג [דפו"ח, הע' צ"ו]).***
            9. תשובות והנהגות (דבק טוב פרק ט' הע' ד').
            10. ***נשמת שבת (סי' של"ט אות תס"ב) – "בסעודת החתונה מותר, אבל אח"כ אצל סעודות שבע ברכות יל"ע".***
         2. ***מראי מקומות – הל' שבת בשבת (פרק י"ח סעי' כ'), פסקי תשובות (דפו"ח אות ד', לשונו מובא לעיל).***
      3. ***מראי מקומות –*** ישמח לב (אירוסין ונישואין עמ' קע"ח אות רס"ב)***.***
         1. ***הגרשז"א זצ"ל (שולחן שלמה סי' תקכ"ד הע' על ס"ק ד', אסיפת יצחק כ"ח תמוז תשס"ו [לשונו מובא לקמן]) – "שמה שנוהגים היום לרקוד בסיום שמחה בשבת ויו"ט,*** *כגון המעגל שעושים בסיום סעודת שבע ברכות, אין בזה דין רקידה האסורה בשבת ויו"ט****, דמה שכוונו חז"ל לאסור הוא כעין אומנות של רקידה אבל מה שנוהגים היום לעשות היא הליכה בעלמא אלא שהליכה זו היא במעגל - פרט לאם יעשה אדם תנועות ריקוד מיוחדות שבכה"ג יש מקום לאסור בשבת ויו"ט -, וכפי שהולכים מסביב לבימה בהושענות שאינו ענין של שמחה של רקידה. ומה שאסרו לאבל להקיף את הבימה בהושענות, הגם שאין בזה שמחה לאבל ואדרבה מתפללים ומתחננים ויש שאף בוכים בהושענות ולא שמחים, אלא כל מה שאסרו לו הוא מחמת שעושים ההקפה זכר למה שבזמן הבית הקיפו את המזבח ושם היתה שמחה, אבל להליכה כזו אין שום שמחה בעצם, עכ"ד. ובמקו"א כתב מרן זללה"ה דאפשר דהטעם הוא משום דעושים דבר זה זכר למקדש דכתיב ביה 'ושמחתם'".***
         2. הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא חע"א עמ' מ"ג סוף טור א') – "מ"ב סימן של"ח ס"ק ח': מותר לומר לעכו"ם שינגן בסעודת חתן וכלה, כיון דהניגון בכלי שיר הוא רק איסור דרבנן, וגם אמירה לעכו"ם הוא איסור דרבנן, שבות דשבות ובמקום מצוה היא. ולפ"ז יש להחמיר בסעודת חתן בריקוד וטיפוח כיון שהוא שבות אחד במקום מצוה ולא שניים. ואכן כן מבואר לקמן בסימן של"ט בשעה"צ ס"ק ז' בשם המהרש"ל, שבזמנינו כיון שבלא"ה יש מקילים באיסור טיפוח וריקוד, יש להקל במקום מצוה, וסיים שבב"י לא משמע כן [ולפ"ז מה שהעתיק בפנים המשנ"ב לשון המהרש"ל שבזמנינו שאין בקיאין בכלי שיר אין להקל אם לא במקום סעודת מצוה, העתיק דברי מהרש"ל אגב מרוצתו, ולא נתכוון לפסוק כמותו כפי שהעיר בשעה"צ]. והנה בסימן תכ"ו בשעה"צ ס"ק י"ב הוסיף בזה הוספה גדולה, שעיקר הטעם שאסור לעשות קידוש לבנה בשבת הוא משום שיבוא עי"ז לריקוד, והוא אסור בשבת, ואע"ג ששמחה של מצוה מותרת כמו בשמחת תורה, מ"מ ה"מ בלא ניתן להידחות, משא"כ בשל קידוש לבנה שיכול לעשות למחר או קודם. והנה לא נתבאר קושייתו, שהרי פסק בסימן של"ט ס"ק ח' שאסור בשאר שמחה של מצוה, ומה הביא בסימן תכ"ו כמו בשמח"ת. ונראה מדבריו שתירוצו שם הוא גופא הסיבה למה לא הותר בשאר דברים, כיון שאפשר לאחמ"כ (אולם לפ"ז קשה למה בכלי שיר הותר בחתונה ע"י, ולמה לא נימא שאפשר לאחמ"כ). עוד אפשר שהקשה למהרש"ל שהקיל בזה"ז אפילו בשאר שמחה. תשובת הגר"ח קניבסקי שליט"א: משום שמחת חתן".
         3. ***הל' שבת בשבת (פרק י"ח סעי' י"ט) – "ומבואר בירושלמי [ביצה פ"ה ה"ב] איזהו ריקוד שעוקר אחת ואח"כ מניח את רגלו השניה,*** *אבל רקוד בדרך הילוך אין שם ריקוד עליו****, ונהגו בכל מקום לרקוד בדרך הילוך בשבת ויו"ט אחר התפילה או בשבע ברכות".***
      4. *חתן בעליה לתורה: אופרוף****.***
         1. ***מיקל.***
            1. ***מקור חיים (חו"י, ריש סי' תקנ"א) – "ובמקום שמנהג פשוט לעשות מחול בשבת לפני החתונה גם בשבת זה שרי דה"ל מצוה כבסי' של"ח ס"ב, ומ"מ בחל ט' באב בש"ק יש למנוע, וכך הוריתי בשנת תנ"א בבית פ"ה ר' משה שי' היידלבורג, ונשאלתי אם יש לעשות מחול זה כשחל כך בשבת ב' באב, ולא רציתי להתיר, מאחר דשבת דלפני לפני אין מנהג, וכשחל כך מלתא דלא שכיחא הוא ולא שייך מנהג".***
            2. ***הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה סי' ר"פ אות י"ט) - לשונו מובא לעיל.***
            3. ***הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ב סי' ל"ה ענף ד', דרור יקרא עמ' שמ"ה אות נ"ח, אשרי האיש או"ח ח"ב פרק י"ב אות ל').***
            4. ***אבני ישפה (ח"ב סי' ל"ה ענף ד') - לשונו מובא לעיל.***
         2. ***מחמיר.***
            1. ***אור לציון (ח"ב פרק מ"ג סעי' ט') – "אבל לא בשבת שקודם החתונה".***
      5. *שבע ברכות****.***
         1. ***מיקל.***
            1. ***הגריש"א זצ"ל (דרור יקרא עמ' שמ"ה אות נ"ח, אשרי האיש או"ח ח"ב פרק י"ב אות ל') – "מותר, כיון שהוא ענין מצוה ואפשר לסמוך על תוספות שהיום לא מתקנים כלי שיר, אבל אם אין מצוה, אסור".***

***עי' הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה נישואין ושבע ברכות עמ' ט"ז, "***תנן במס' ביצה אין מרקדין בשבת, וכן פסק השו"ע שאסור לרקוד בשבת. אבל מה שעושים מעגל לאחר הסעודה, אין זה נחשב ריקוד ומותר בשבת"***.***

* + - 1. ***מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (שולחן שלמה סי' תקכ"ד הע' על ס"ק ד', לשונו מובא לעיל), נשמת שבת (סי' של"ט אות תס"ב, ויברך דוד נישואין סי' ק"ע, לשונו מובא לעיל), שבת בית (ארטסקרול, עמ' תקל"ד).***
         1. הגרח"ק שליט"א (ישמח לב אירוסין ונישואין עמ' קע"ח אות רס"ב ד"ה והנה, עמ' שע"ז אות ק') – "האם מותר לרקד ולמחא כף בשבת שבע ברכות כדי לשמח חתן וכלה. תשובה: עיין שונה הלכות של"ח דין ה'".

***הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא חוברת ס"ט עמ' נ"א טור ב') – "נשאל מרן שליט"א איך הדין לענין ריקוד ומחיאות כף בשבת שבע ברכות, וענה מרן שליט"א המ"ב מיקל בזה, ואבא [מרן הסטייפלר] היה נזהר בזה, וכוונת מרן שליט"א למ"ב זה (ס"ק י') שמיקל במקום מצוה, ודו"ק".***

1. ***הלכות נדה.***
   1. **הרחקות בזהם שהיא טהורה *- עי' יו"ד סי' סי' קצ"ה, לשיטות ומראי מקומות***.
      1. נטעי גבריאל (***פרק ו' סעי' ל"ג, הע' מ"ה), פתחי הלכה (ארטסקרול, ח"ב עמ' תפ"א) – "עצה טובה שבבל אופן בימים שלאחר הנשואין יתנהגו בפרהסיא כבימי נדתה, כיון שנהוג שבנ"א מביטים אחר התנהגות של חו"כ ומדרכי הצניעות שלא ידעו כולם באיזה מצב הם אוחזים [כן שמעתי מרבותי]".***
      2. ***אין בעיה של הוחזקה נדה - עי' יו"ד סי' קפ"ה סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.***
   2. **חתן ליתן כוס של שבע ברכות [או קידוש] לאשתו בזמן שהיא נדה** ***- עי' יו"ד סי' קצ"ה סעי' י"ג, לשיטות ומראי מקומות***.
      1. מיקל.
         1. דברי יציב (שפע טהרה ס"ק כ"ג, נטעי גבריאל פרק כ"ג הע' א') – "ומסר לי הגר"ש אייזנבערג שליט"א שדעת כ"ק אדמו"ר מקלויזענבורג זצ"ל שבכוס של קידוש **שהוא חיוב מצוה** לכל אחד לשתות, מותר ליתן לאשתו דליכא בזה משום חיבה, משא"כ בשאר כוס של ברכה דליכא חיוב לכל המסוביו לשתות, אסור משום חיבה עכ"ד".
         2. אור יצחק (ח"א יו"ד סי' כ"ט פרק ב' אות ה' ס"ק ח') – "למזוג לה יין: בזמנים הקדמונים היו נותנים כוס ברכת המזון לאשה לשתות, וחכמים אסרו לשלוח לה כוס זה בימי נדתה, שזה מביא לידי חיבה. ובימינו אין נהוג דבר זה. ומה שמוזג לאשתו כשמקדש, באופן שמוזג מכוסו לכוסות הקטנים כדי שישתו כל בני הבית, ודאי שמותר לו למזוג גם לאשתו, דאין זה חשוב דרך חיבה ואין כאן נתינת כוס מיוחד בשבילה. ואפילו כשנמצאים לבדם ג"כ מותר מהטעם הנ"ל, דלא חשוב בזה דרך חיבה דהרי מוזג לה מחמת המצוה. ורק לשלוח לה כוס של ברכה, או ששולח לה כוס של יין במיוחד בשבילה, זה הוא דרך חיבה ואסור".
      2. מחמיר.
         1. מסגרת השלחן (סי' קנ"ג ס"ק י"ב) – "אבל לשלוח לה מכוס של ברכה שקדש או בירך עליו נראה דעתו דמותר. אכן מסיום לשון הרשב"א שם והביאו בש"ע וחכ"א נראה דגם זה אסור ולכן יש לנהוג להעמיד הכוס של קידוש לאחר שתייתו על השלחן ולא יאמר כלום והיא תקחנו מעצמה".
         2. בן איש חי (שנה ב' פ' צו אות כ"ד) – "וכן אסור לשלוח לה כוס של ברכה, וכן נמי אסור לשלוח לה כוס המיוחד לה כגון ליל פסח".
         3. שערי טוהר (שער ט"ו סעי' י"ג).
         4. פסקי משנה הלכות (פרק ה' סעי' ס"ח) – "ויש שהקילו לשלוח כוס של קידוש להאשה ואין למחות בידם אולם למעשה יש להחמיר אף בכוס קידוש".
         5. הגרשז"א זצ"ל (אוצרות הטהרה עמ' תתצ"ד אות י"ט) – "בכוס של קידוש, אם אשתו אינה טהורה לא יושיט לה את הכוס, אלא יניחנו על השולחן והיא תקח אותו בעצמו ותשטה".
         6. דרכי טהרה (סוף עמ' נ"ב).
         7. הגריש"א זצ"ל (משנת השלחן תשובה רס"ד).
         8. אגורה באהלך (נטעי גבריאל פרק כ"ג הע' א') – "אודות כוס של קידוש היה המנהג תמיד להחמיר לעשות שינוי כאשר הבעל שתה ממנו".
         9. טהרת הבית (סי' י"ב סעי' ל"ו).
         10. בדה"ש (בי' ד"ה כך, עמ' רפ"א).
         11. חזקת טהרה (ס"ק מ"ט, מורה דרך אות ד') – "ואף שיש לחלק דבקידוש הלא יש מצוה לשתות ואפי' שאר המסובין חייבין עיי' בסי' רע"א משא"כ שגירת כוס ברכה לכאורה משמע שהוא דברים שבין איש לאשתו דווקא וכדאמרינן שאין פרי בטנה כו' מ"מ היכי דמיחד לה ומשגר שייך חבה דבעצם השליחות אין מצוה אלא חבה וד"ל".
         12. חוט שני (ס"ק ט"ו אות א') – "אסור לשגר לאשתו נדה כוס של יין ואפילו כוס של ברכה כגון של קידוש או שבע ברכות".
         13. סוגה בשושנים (פרק י"א סעי' ד').
         14. פרדס שמחה (ס"ק נ').
         15. נטעי גבריאל (פרק כ' סעי' ט', פרק כ"ג סעי' א', הע' א', סעי' ח') – "רוב המורים".
         16. מראה כהן (עמ' ע"ד אות א').
         17. יסוד הטהרה (פרק ב' הע' י').
         18. פתחי הלכה (ארטסקרול, ח"ב סוף עמ' פ"ו, עמ' פ"ח).
         19. ***דיני הרחקות (סעי' י"ג אות א').***
         20. פרי טהרה (סעי' מ"ב).
         21. ***מנחת חן (ח"ב יו"ד סי' ע"ג אות א', חוקת הטהרה סעי' ע"ט) – "הנה איסור שילוח הכוס נוהג בין בכוס יין של רשות, ובין בכוס יין של מצוה וברכה, כמבואר בשולחן ערוך (סימן קצ"ה סעיף י"ג), ולכן יש להזהר בכוס של שבע ברכות בשעה שטמאה מחמת דם בתולים, שלא ישלח את הכוס אלא יניח לפניו ואחרים ימסרו לה".***
         22. פתחי דעת (פרק ח' סעי' י"ג).
      3. מר"מ.
         1. אג"מ (הגר"ש איידר זצ"ל ח"ב הע' רכ"א) – "דלענין לשגור את הכוס האיסור הוא על כוס יין אפילו אינו כוס של ברכה או כוס של ברכה אפילו אי אינו יין אלא חמר מדינה".
   3. **אכילת בשר בימי טבילה בסעודת שבע ברכות** ***- עי' יו"ד סי' קצ"ח סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות***.
      1. מיקל.
         1. יסוד הטהרה (פרק ז' הע' ח') – "וכן בסעודת מצוה, כגון ברית מילה, פדיון הבן, סעודת שבע ברכות וכיו"ב".
      2. מחמיר.
         1. עי' אג"מ (מסורת משה ח"א או"ח סוף אות ת"ל) – "השיב רבינו שלסתם חתונה או ז' ברכות, לא כדאי לאשה להקל לאכול סמוך ללילה שבו טובלת".
         2. פותח שער (סי' כ"ב סעי' נ"ו) – "אמנם בשאר סעודות מצוה כגון סעודת שבע ברכות או בר מצוה וכדומה, טוב שלא תאכל בשר ביום טבילתה, כי באלו אין כ"כ מנהג קבוע דוקא בשר כמו בשבת ויו"ט".
         3. פתחי הלכה (ארטסקרול, פרק ל"ג הע' קי"ג).
         4. חוקת הטהרה (סעי' מ') – "אם צריכה ללכת לסעודת ברית מילה או שבע ברכות וכדומה ביום הטבילה, נכון להחמיר לכתחילה שלא תאכל בשר אלא אם כן מתביישת מבני אדם כשמונעת עצמה מלאכול בשר שיבחינו שהולכת לטבילה".
      3. מר"מ.
         1. שיעורי טהרה (עמ' ש') – "אם אוכלת בסעודת ברית מילה באופן שהיא מהקרובים שדרכם לאכול בסעודה, מותרת לאכול בשר ... וכן פדיון הבן ... וכן יכולה לאכול בשר אף בכל סעודה של מצוה כגון בר מצוה ושבע ברכות, ויש מחמירו בסעודות שאין רגילין ליתן בשר".
         2. נטעי גבריאל (ח"ג פרק ד' סעי' י"ז) – "ברית מילה בר מצוה או שבע ברכות יש מחמירין, משום שבאלו אין כ"כ מנהג קבוע לאכול בשר, וי"א להקל דהוי צורך מצוה כשיש לה שייכות לשמחה".
      4. **שבע ברכות שלה** [כלה].
         1. לכ"ע מיקל – נטעי גבריאל (ח"ג פרק ד' סעי' י"ז), פרי טהרה (סעי' ל"ט).
2. ***הלכות אבן העזר.***
   1. **אם אחר היחוד** [חופה] **מחויבת היא בכיסוי שערות ראשה** - ***עי' אה"ע סי' כ"א סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות***.
      1. מחמיר, אחר החופה [יחוד].
         1. אמת יעקב (אה"ע סי' נ"ה הע' כ"ה) – "הכלה צריכה לכסות ראשה עכ"פ לאחר היחוד, שאז היא כבר אשת איש גמורה, ואף שעדיין אינה בעולה, דינה לגבי כתובה כבעולה וחייבת לכסות את ראשה".
         2. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"א עמ' שי"ז, עי' עמ' רפ"ד, קובץ מבקשי תורה חכ"ו עמ' שצ"ב אות מ"ח) – "הכלה חייבת לכסות ראשה מיד אחר היחוד, ואין להקל בזה כלל".
         3. אז נדברו (חי"ב סי' נ') – "אצלנו דיש להקפיד לכסות היטב תיכף לאחר היחוד לכן מדינא צריכה להתלבש באופן ששום שערות לא יצאו לחוץ".
         4. הגריש"א זצ"ל (קובץ מבקשי תורה ח"מ עמ' כ"ו) – "דהמנהג שלנו הוא שמשעת כיסוי ההינומא צריך ששערה יהיה מכוסה וכן אחר החופה שערה ממשיך להיות מכוסה".
         5. יחוה דעת (ח"ה סי' ס"ב) – "אין הכלה חייבת לכסות ראשה מיד לאחר שבע ברכות שתחת החופה, מפני שדינה עדיין כארוסה עד לאחר הייחוד. ולפי מה שנוהגים יוצאי אשכנז שהחתן והכלה מתייחדים מיד לאחר השבע ברכות שתחת החופה, על הכלה לכסות את ראשה מיד לאחר צאתה מחדר הייחוד".
         6. חוט שני (***שבת ח"ג עמ' רע"א***, ישמח לב, אירוסין ונישואין עמ' שמ"ד אות ד') – "שאלה: מאימתי חייבת הכלה לכסות ראשה. תשובה: יש בזה מחלוקת הפוסקים אם החיוב הוא משעת אירוסין או משעת נשואין, ולכך כשיוצאת הכלה מחדר יחוד ודאי חייבת לכו"ע לכסות ראשה כיון שהיא כבר נשואה, ובאמת שמעתי שיש שמקילים ונוהגים שכל החתונה הכלה אינה מכסה ראשה, ואיני יודע מה ההיתר בזה".
         7. תשובות והנהגות (ח"ד סי' רפ"ז אות כ"א, סי' רצ"ד, ח"ה סי' של"ד).
         8. ***הגרח"ק שליט"א*** (הליכות חיים ח"ב אות שכ"ט) – "המנהג אחר החופה".
         9. מקור הברכה (קובץ קול התורה ח"ס עמ' קס"ב) – "שאלה: האם יש איזה מקור להמנהג הנפוץ שהכלה נשארת בפריעת ראש אחר החופה כל היום עד למחרת. תשובה: אין שום מקום להקל בזה, ואין שום פוסק ראשון או אחרון שמיקל בזה, והכלות שמקילות בזה עוברות איסור דאורייתא, וזה ביום הגדול והקדוש ביותר בחייהן, וביום שמיועד לכפרת עונות ולא רק שהיא עוברת איסור חמור, אלא שמכשלת את הרבים באיסורא של לקרות כנגדה דברי תורה וברכות. וזה גורם ח"ו לסילוק שכינה מישראל כמ"ש ...".
         10. נטעי גבריאל (נישואין פרק ל"ז סעי' ט').
         11. ילקוט יוסף (אוצר דינים לאשה סי' ל"ז סעי' י"ג, קיצור שו"ע אה"ע פרק י"ג סעי' א', ס' חופה וקידושין פרק י"ג).
         12. הר"מ סופר (קובץ אור ישראל חכ"א עמ' ל', חכ"ג עמ' רכ"ט).
      2. מיקל.
         1. אג"מ (קובץ אור ישראל חמ"ד עמ' ק"ג אות ד') – "מפי השמועה מתלמידיו נאמר שהגר"מ פיינשטיין זצ"ל הורה שאין חיוב לכסות ראש הכלה עד למחרת החופה. ואכן בנו הג"ר דוד שליט"א אמר לי שכן שיטת אביו ז"ל, והסביר שאין שיטתו נגד הירושלמי הנ"ל משום דסבר שאין קנין הנשואין נגמר בשעת החופה והיחוד של שעת החתונה, אלא כשנכנסת לבית וכו'".
         2. עי' בני בנימין (ח"ג סי' כ"ג) – "נמצא שכסוי ראש בכלה קודם בעילת מצוה או קודם ההולכה לביתו וכל שכן אם אינה יוצאת לחוץ אינו דאורייתא ושפיר מועיל מנהג בזה ... לע"ד אין האיסור מפורש כלל, ואין להרהר אחרי אותם ענקי הרוח שלא מיחו במנהג והנח להם לישראל אם אינם נביאים בני נביאים הם".
      3. דעת הגר"א קוטלר זצ"ל.
         1. הר"מ סופר (קובץ אור ישראל חכ"ג עמ' ר"ל) – "ומש"כ שכן היה המנהג בליטא יש לפני מכתב הרב שמואל אדלר תלמיד הגר"א קוטלר שהורה לכסות מיד אחר החופה".
         2. הליכות חיים (ח"ב הע' רפ"ח) – "דא"צ לכסות ראשה אחר החופה".
      4. צד להקל – ישועות יעקב (אה"ע סי' כ"א ס"ק א', מהנכד), ישמח לב (סי' רמ"ה).
      5. מר"מ – הרבא"ז ווינער (קובץ אור ישראל חמ"ד עמ' ק'), לב איטה (קונ' על כיסוי כלה, וובסטר), הגר"ד פיינשטיין שליט"א (קונ' יד דודי דפו"ח עמ' רצב אות כ"ד), הליכות בת ישראל (פרק ה' סעי' ו'), שערי חיים (קובץ מבקשי תורה ח"מ עמ' כ"ג).