7. בדין תפילה שיש שני הזכרות וכל פעם שכח אחד
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

#### שיעור ליל כ"ה חשון פ"ג שב"ק פ' חיי שרה – בית מדרש הגדול נוה יעקב

# בדין שמו"ע שיש בו שני הזכרות ושכח כל פעם הזכרה אחת

### הצדדים בספק הנ"ל

א] מבואר בגמ' שיש חיובי הזכרה בשמונה עשרה שהם מעכבים ומי שלא הזכירם צריך לחזור ולהתפלל כגון מי שלא אמר ותן טל ומטר או משיב הרוח בימות הגשמים או מי שלא הזכיר יעלה ויבוא בר"ח ובחול המועד ודנו האחרונים במקום שיש שני הזכרות ובפעם הראשונה שהתפלל אמר משיב הרוח ושכח ותן טל ומטר ובפעם השניה שכח משיב הרוח והזכיר ותן טל ומטר וכן אם פעם אחת שכח הזכרת גשם ופעם אחת שכח יעלה ויבוא ואותו נידון יתכן גם בשבת שחל ביו"ט והתפלל שמונה עשרה של שבת ושכח של יו"ט ובפעם השניה התפלל של יו"ט ושכח של שבת ויתכן הנידון הנ"ל בשבת ר"ח שהתפלל של יום חול והזכיר שבת ולא הזכיר ר"ח ואחרי זה התפלל עוד הפעם של יום חול והזכיר ר"ח ולא הזכיר של שבת ואותו נידון יתכן גם בברכת המזון כגון יו"ט שיוצא בשבת שהדין שאם שכח רצה או יעלה ויבוא דצריך לחזור ויש לדון אם בפעם הראשונה הזכיר שבת ושכח של יו"ט ובפעם השניה הזכיר של יו"ט ושכח של שבת האם צריך לחזור ולהתפלל פעם שלישית או שכיון שהזכיר את שני ההזכרות יצא ידי חובתו והנה שורש הנידון בכל הנ"ל בגדר הדין חובת הזכרה שלכן הוא צריך לחזור ולהתפלל האם הכונה שכל שלא הזכיר זה כאילו לא התפלל ולכן צריך לחזור ולהתפלל וממילא כל שכל פעם שכח הזכרה וחשיב שלא התפלל ממילא מה שבכל שמונה עשרה הזכיר הזכרה אחת זה לא מועיל אמנם יתכן שודאי חשיב שהתפלל ורק יש כאן חיוב הזכרה וחוזר על השמונה עשרה בשביל לקים את הדין הזכרה ולפ"ז כל שהזכיר באחד מהשמונה עשרה יצא ידי חובתו ומצאנו שנחלקו בזה האחרונים דבספר גור אריה יהודה סימן י"ז כתב לגבי תפילה שלא צריך לחזור ולהתפלל והאריך להוכיח שתפילה ללא הזכרה חשיבה ברכה וכן הוא במחזיק ברכה סימן רס"ח הובא בשע"ת סימן תקפ"ב ובסוף סימן רס"ח אמנם במטה אפרים סימן תקפ"ב סכ"א לגבי תפילה הזכיר שצריך לחזור ולהתפלל בשלישית וכן הביא שם השערי תשובה מספר שלמי ציבור בשלמי חגיגה דיני תפילת מוסף דף ר"ל ע"א [לגבי מוסף בשבת ר"ח] וכן הוא במגן גיבורים סימן קי"ד ובמאמר מרדכי סימן רס"ח סק"ט ובתהל"ד שם [לגבי יו"ט שחל בשבת] וכן נקט בשלמי ציבור הלכות תפילת ר"ה ויוהכ"פ לגבי ברכת המזון בשבת ויו"ט ועיין ביאור הגר"א סימן קפ"ח לגבי ברכת המזון דבשבת בהזכיר ר"ח ולא שבת שחוזר צריך להזכיר ר"ח מצד שזה כאילו לא בירך ובפשוטו לפ"ז ודאי שבמקרים אלו יצטרך לחזור ולברך ולהתפלל [ועיין מנחת יצחק ח"י ס"מ שהאריך בהבאת השיטות ועיין בר אלמוגים סימן ע"ד]

[והנה יש לדון בכל זה מצד סוגית הגמ' שבת כ"ד: יום הוא שנתחיב בארבע תפילות וכן צריך להזכיר שבת בנעילה ודעת הט"ז קפ"ח סק"ה שזה לא לעיכובא אמנם דעת המג"א תרכ"ג שזה לעיכובא וכן פסק המ"ב סק"ו אמנם אין זה מוכרח כלל דכאן הרי הנידון שבאותו חיוב של תפילה הזכיר מה שצריך ועיין שיח מרדכי סימן א' פ"ג שהאריך בזה]

### בפשוטו הוא תלוי בנידון חכמי פרובינצא ובביאור שיטתם

ב] והנה מבואר בגמ' ברכות כ"ו: שטעה ולא התפלל מנחה בער"ש מתפלל בליל שבת שנים של שבת וטעה ולא התפלל של מנחה בשבת מתפלל של שנים במוצאי שבת של חול ודנו הראשונים במי שלא הזכיר של ר"ח במנחה שצריך לחזור ולהתפלל האם צריך להשלים במעריב דהרי גם עכשיו לא יוכל להזכיר ר"ח וכן אם התפלל של חול בשבת ולא הזכיר של שבת האם ישלים מעריב שתים או שכיון שבין כה לא יוכל להזכיר של שבת ממילא לא צריך לחזור ולהתפלל ודעת תוס' שם וברא"ש בשם חכמי פרובינצא שצריך לחזור ולהתפלל ודעת הרשב"א שם שלא צריך לחזור ולהתפלל ובשו"ע סימן ק"ח מובא שזה ספק ויחזור ויתפלל בתנאי נדבה ואם זה שבת שלא מתפללים נדבה לא יחזור ויתפלל והנה בפשוטו יסוד מחלוקתם בגדר חובת הזכרה דדעת תוס' שזה מעכב בגוף התפילה והוי כחיסר ברכה וממילא צריך להשלים אפילו אם לא יכול להזכיר ר"ח או שבת ודעת החולקים שתפילה ללא הזכרה חשיב תפילה רק שצריך לחזור בשביל חובת ההזכרה וכיון שעכשיו לא יכול להשלים ההזכרה אין לו שום סיבה לחזור ובפשוטו בזה תלוי הנידון הנ"ל בשכח כל פעם הזכרה אחרת וכן נקט בקה"י ובזכרון שמואל דדבר זה תלוי במחלוקת הראשונים הנ"ל

והנה עיין שיעור הקודם שהארכנו ששיטת תוס' שצריך לחזור ולהתפלל אין הכונה שזה כמו שחיסר ברכה בשמונה עשרה אלא ודאי שחשיב שמונה עשרה ולא הוי ברכה לבטלה כמו חיסר ברכה [וכן מבואר בשו"ע שאם שכחו הזכרה בברכת המזון לא צריך לחזור ולזמן וכן מבואר בתוס' ברכות כ"ט. שמי ששכח הזכרה יכול לצאת שמונה עשרה מהחזן אפילו שמי שלא התפלל או שכח ברכה צריך להתפלל בעצמו ולא יכול לצאת מהחזן וכן מבואר במ"ב שאפילו שמי שהתפלל תשלומין קודם עיקר חובת תפילה צריך לחזור ולהתפלל תשלומין אבל אם בתפילה הראשונה שכח הזכרה בזה התפילה השניה עלתה לו לתשלומין וע"ש שהבאינו עוד הרבה ראיות] אלא שהגדר של חסרון הזכרה הוא שהשמונה עשרה פגום וחייב לחזור ולהתפלל שמונה עשרה מושלם דהינו שאת עיקר חיוב שמונה עשרה הוא יצא ורק שיש עליו עדין חיוב של שמונה עשרה מושלם [וכמו מי שהתפלל מיושב שדעת הרא"ש שיחזור ויתפלל מעומד וכמו מי שלא כיון באבות שחשיב תפילה ובכל אופן חייב עוד תפילה אם כונה] ולכן גם אם בתשלומין לא מזכיר את ההזכרה אבל כיון שעכשיו השמונה עשרה הוא מושלם גם ללא ההזכרה לכן צריך לחזור ולהתפלל

והנה ראיתי לדון במי שהתפלל עד אחרי רצה והזכיר יעלה ויבוא ונזכר ששכח ותן טל ומטר וחזר לברך עלינו ובפעם השניה שכח יעלה ויבוא האם צריך לחזור ולהתפלל או בנזכר במודים יחזור לברך עלינו והנה אם הגדר שתפילה ללא הזכרה זה כאילו לא התפלל א"כ מה שבירך רצה אם יעלה ויבוא זה שום דבר ובפשוטו אם לא הזכיר ברצה פעם שניה יצטרך לחזור ולהתפלל אמנם לכל הנ"ל שודאי שיש לזה תורת תפילה יש לדון שאולי לא שייך פעמים רצה באותו תפילה וממילא היעלה ויבוא הראשון זה כלום אמנם מסתבר שודאי שהברכות הראשונות זה חלק מהשמונה עשרה ואחרי זה חזר לומר את הברכות כסדר כדי להזכיר מטר וממילא זה שמונה עשרה דיש בו את שני ההזכרות וכן ראיתי מביאים מהגר"ח קניבסקי ולכאורא יש לדון שאפילו לכתחילה לא יזכיר בפעם השניה שאומר רצה ולא שיך לדון מצד יום הוא שנתחייב שהרי הזכיר בשמונה עשרה זה וצ"ע בזה

עוד ראיתי לדון אם ברכו ברכת כהנים ולאחר זה נזכרו שהחזן שכח יעלה ויבוא האם צריך לחזור ולברך ברכת כהנים ולנ"ל ודאי דיש לזה שם תפילה וממילא ודאי זה נחשב שכבר היה כאן ברכת כהנים ולא מסתבר שיש שני ברכת כהנים באותו תפילה ובפשוטו אם באו עשרה חדשים לאחר ברכת כהנים ולא התחילו שים שלום לא עושים עוד ברכת כהנים ועיין חת"ס תחילת קכ"ח

והנה לפ"ז האחרונים שדנו שתפלה ללא הזכרה אין זה תפילה כלל ולכן בשכח כל פעם הזכרה חייב להתפלל פעם שלישית זה ודאי אינו אמנם עדין מסברא כיון שתפילה ללא הזכרה זה נחשב תפילה פגומה שמחיב לחזור בתור תשלומין אפילו ללא ההזכרה ממילא גם כאן כל תפילה היא תפילה לא מושלמת ולכן זה מחיב אותו לחזור ולהתפלל בשלישית וכדעת רוב האחרונים הנ"ל אמנם אולי יש מקום לדון ששיך לקים את חיוב התפילות המושלם דרך שני התפילות יחד וצ"ע בזה

### בביאור החולקים על חכמי פרובינצא והנפק"מ לנ"ל

ג] והנה בפשוטו שיטת הרשב"א וסיעתו שאין לחזור ולהתפלל זה מצד שהם ס"ל שזה חובת הזכרה גרידא וכל הדין חזרה הוא לקיום דין ההזכרה וכל שלא יכול בתשלומין להזכיר את מה שחיסר אין לו ענין לחזור ולהתפלל ולכן נקטו הנ"ל שלשיטתם ודאי בנידון הנ"ל לא צריך לחזור ולהתפלל ולברך והנה זה ודאי מוכח מדבריהם שברכה ללא הזכרה חשיבה תפילה אמנם לנ"ל יתכן שודאי שגם הם מודים שהגדר של חובת הזכרה זה חסרון בגוף התפילה ולכן מי ששכח הזכרה צריך לחזור ולהתפלל רק שס"ל שיש סברא שכיון שאת עיקר התפילה הרי הוא יצא וכל דין חזרתו זה בשביל להעמיד תפילה מושלמת בזה יש סברא שכל שלא משלים את מה שהחסיר אין ענין שיחזור דהרי תשלומין אף פעם אין בזה את השלמת עיקר חיובו אלא כל מציאותו זה בקשת רחמים בעלמא והרי את זה הוא עשה ולכן יש סברא שרק אם משלים את מה שחיסר ומעמיד את מה שהחסיר חייב להתפלל ובפשוטו זה דעת כל האחרונים הנ"ל סק"א שכתבו לחזור ולברך ולא ירדו לדון שלשיטת הרשב"א שבשכח הזכרה לא חוזר ומתפלל ללא הזכרה אינו צריך לחזור ולהתפלל ומסתבר שבמקרה שבמנחה תפילה אחת לא אמר ותן טל ומטר ותפילה אחת לא אמר משיב הרוח שאם נזכר בלילה יתפלל פעמים מעריב

והנה עיין ספר בני ראם לגר"א גניחובסקי שכתב לדון דהנה מי שאכל ביו"ט סעודה מחויבת ובירך ולא הזכיר יעלה ויבוא צריך לחזור ולברך ומאידך אם לא בירך עד שהושלם היום יש דיעות בראשונים שלא מזכיר יעלה ויבוא אחר השבת ובזה ודאי לא חוזר ומברך ויש לדון בבירך ביו"ט ולא הזכיר יעלה ויבוא ויצא היום האם עכשיו יחזור ויברך ובפשוטו זה תלוי במחלוקת תוס' וחכמי פרובינצא האם בתשלומין מתי שלא יכול להשלים מה שחיסר האם יחזור ויתפלל דאם לא חוזר מצד שזה רק חובת הזכרה וכאן בין כה לא יכול לחזור ה"ה כאן אמנם לנ"ל כאן שזה לא דין תשלומין אלא שיכול עדין לקים את עיקר חיובו בזה לכו"ע צריך לחזור ולברך [ובגליון רעק"א סימן קפ"ח ס"ח כתב שלא חוזר [אמנם לא הזכיר שזה תלוי בחכמי פרובינצא וצ"ע ובספר בר אלמוגים סימן ע"ד סק"ה הביא מספר החיים לגר"ש קלוגר סק"ח סי"א שנקט שצריך לחזור ולברך]

### הראיות שסברת חכמי פרובינצא זה בדין תשלומין ולא בעיקר חובת הזכרה

ג] והנה לכאורא יש להוכיח מכמה דוכתי ברבותינו האחרונים שנקטו שלכו"ע זה חסר בעיקר חובת התפילה ולא רק שחסר כאן חובת הזכרה א. עיין רעק"א סימן נ"ב שכתב שמי שהגיע מאוחר לתפילה ודילג פסוקי דזימרא ולא אמר ב"ש וישתבח לא יכול להזכירם לאחר התפילה שזה נתקן רק לפני שמונה עשרה של שחרית וכתב שאם שכח טל ומטר שחיב לחזור ולהתפלל בזה יכול לומר ב"ש וישתבח והנה בפשוטו הדין פסוקי דזמרא נתקן קודם שחרית ולא קודם החיוב הזכרה ורעק"א לא כתב שזה תלוי בנידון חכמי פרובינצא אלא בהכרח שנקט שזה ודאי שחסר בעיקר החובת תפילה וחייב להתפלל מצד חובת תפילה ולכן יכול גם לומר פסוקי דזימרא

ב. עיין אחרונים סימן ק"ח שנקטו שאם שכח יעלה ויבוא ביום הראשון של ר"ח במנחה בזה ודאי צריך לחזור ולהתפלל מעריב כיון שיכול להזכיר ר"ח והנה בפשוטו ביום הראשון זה להזכיר שעכשיו זה ר"ח וביום השני זה להזכיר שעכשיו ר"ח ולכאורא בזה שמזכיר ביום השני ר"ח לא משלים את הענין להזכיר את הר"ח ואם כל הסיבה שחוזר להתפלל בגלל החובת הזכרה לכאורא לא מקים אותה אלא בהכרח שחוזר בגלל החובת תפילה שחסר לו רק שיש כאן סברא שאם לא מזכיר את מה שהחסיר כה"ג אין חובת תשלומין כאן שמשלים בנוסח התפילה את מה שהחסיר ממילא זה מועיל

ובאמת יש להוכיח מעיקר הדבר דיש תשלומין על חסרון הזכרה שאין לו מקור בגמ' והניחא שם יסוד הדין חזרה הוא מצד שזה תפילה לא טובה א"ש שדימו הדברים אבל כל הדין חזרה הוא רק בשביל ההזכרה מנ"ל שיש על זה דין תשלומין

ג. עיין מ"ב סימן ק"ח סקכ"ו שהביא מהפר"ח שאם אדם שכח להתפלל בר"ח ומתפלל מעריב שתים ואז זה ר"ח שחיב להזכיר ר"ח בשני התפילות בכל אופן אם לא הזכיר ר"ח לא צריך לחזור ולהתפלל שדין התפילה של התשלומין לא יותר חמורה מדין התפילה של התפילה שמתפלל ועיין באר היטב סקי"ז ובפמ"ג א"א י"ב שהוסיף שה"ה אם במנחה שכח יעלה ויבוא ומתפלל מעריב שתים בזה גם לא צריך לחזור ולהתפלל והדברים צ"ע שהניחא לשיטות שגם במוצאי ר"ח צריך לחזור ולהתפלל דהינו שיסוד הדין תשלומין כי לא התפלל כלל א"כ שיך לדון שדין התפילה כמו עכשיו אבל לשיטות שאם זה לא ר"ח לא צריך לחזור ולהתפלל בפשוטו הגדר שחיב להתפלל בשביל להזכיר את ההזכרה א"כ אם עכשיו לא הזכיר הזכרה ודאי צריך לחזור ולהתפלל דאל"כ לא השלים כלום ולא מיבעיא אם הסיבה שחוזר בגלל שלא הזכיר ההזכרה במנחה אלא גם אם לא התפלל כלל אבל בזה כלול חיוב גם בגלל ההזכרה וזה עצמו גם סיבת תפילה ולגבי זה הרי לא השלים כלל והדבר פלא ובפשוטו מבואר כאן כנ"ל שזה ודאי גם לשיטה זו חסר בעיקר התפילה והדין תשלומין הוא חובת תפילה וכל הסברא היא שלא חל דין תשלומין אם לא מתקן את סיבת החסרון אבל כל ששיך להשלים וחל חובת תשלומין ודאי שהגדר שחל חובת השלמה של תפילה וממילא כיון שעכשיו זה לא מעכב אינו צריך לחזור ולהתפלל ויתכן שגם אם יודע עכשיו להתפלל ולא יודע יעלה ויבוא יחזור ויתפלל כמו לשיטה השניה ודו"ק בזה

ד. והנה יש לדון במי שהתפלל בימות הגשמים ולא הזכיר טל ומטר ובא להשלים בליל שבת ששם לא מזכירים טל ומטר האם צריך להשלים ובפשוטו זה אותו נידון של שכח יעלה ויבוא בר"ח האם צריך להשלים במוצאי ר"ח אמנם בכ' הגר"ח מובא שאמר שכל סברת התוס' כי זה רק חובת הזכרה אבל ותן טל ומטר זה מעיקר הנוסח ובזה לכו"ע צריך לחזור ולהתפלל אמנם לנ"ל שאין זה סברת התוס' אלא אפילו שנקטו שזה מעיקר הנוסח ובכל אופן נקטו שלא שייך על זה תשלומין א"כ ה"ה כאן זה כך ובאמת שכן הוא בפמ"ג קי"ח מ"ז סקי"א ובישועות יעקב קי"ז סק"ג ובגור אריה יהודה סי"ז וכן משמע במ"ב ק"ח סקל"ו אמנם יתכן שנקטו שגם גשמים זה נחשב חובת הזכרה

אמנם הנה הדין שגם אם הזכיר מטר בימות החמה צריך לחזור ולהתפלל ויש לדון האם מתי שבו' חשון התפלל והזכיר טל ומטר האם צריך בלילה להתפלל [ויש שס"ל שכיון שזה כבר זמן גשמים לא צריך לחזור אמנם החזו"א הכריע לחזור וכן משמעות רוב האחרונים] והנה כאן זה לא חסרון הזכרה אלא ודאי שזה פגם בגוף התפילה ולכן צריך לחזור ולהתפלל ועד כמה דנימא שסברת חכמי פרובינצא כי זה רק חסרון הזכרה א"כ כאן וודאי צריך לחזור וכן הוא בחכמת שלמה לגר"ש קלוגר קי"ז ס"ד אמנם עיין שע"ת ק"ח סקי"ז שהביא מהשלמי ציבור [אביו של המהרי"ט אלגזי] והמחצית השקל סקט"ז שגם כה"ג לתוס' אין לו לחזור ובהכרח שהביאור כנ"ל שזה סברא שאין חיוב תשלומין אם לא מתקן את מה שהיה לא בסדר וכיון שיזכיר גשמים ממילא לא חשיב שמתקן והנה יש כאן חידוש גדול דמסברא כיון שבלילה זה כבר זמן גשמים ועכשיו צריך לבקש על הגשם א"כ זה נחשב שמתקן את מה שקלקל [וכן הוא בדרך החיים דיני ברכת השנים אות ט' ויתכן שזה מטעם הנ"ל ויתכן מצד סברת הגר"ח] וצ"ל בדעתם שכיון שביחס לזמן החיוב תפילה אין כאן תיקון אין דין תשלומין [ויש לעין האם בהזכיר ביום ו' מטר בימות החמה האם גם כאן אין דין תשלומין בליל שבת או שכאן שלא מזכיר מטר חשיב תיקון ומסתבר שהתיקון מה שאומר ברך עלינו ללא מטר וא"כ גם כאן זה לא שייך וצ"ע]

ה. הטור סימן רס"ח הביא מרב עמרם גאון שאם טעה ולא הזכיר של שבת בתפילה יכול לצאת מהחזן ברכת מעין שבע ובפשוטו זה כמו שמי ששכח יעלה ויבוא שיכול לצאת מהחזן ותמה על זה הטור דדוקא שם ששומע שמונה עשרה אם יעלה ויבוא בזה יש להקל שאפילו בעלמא לא יכול לצאת מהש"ץ כאן יכול לצאת אבל כאן ששומע רק ברכה אחת מהיכי תיתי שיכול לצאת והנה אם נימא שבאמת אדם ששכח הזכרה הגדר שהוא חייב רק חובת הזכרה ורק שהצורה שיוצא זה דרך שמונה עשרה א"כ כאן שהתחדש כזה שמונה עשרה למה שלא יצא בזה והרי הטור לא הכריע במחלוקת של חכמי פרובינצא וכתב להתפלל נדבה אלא בהכרח שזה ודאי שהגדר שיש לו חיוב שמונה עשרה מושלם וכנ"ל ורק שיש סברא צדדית שאין כאן תשלומין וככל הנ"ל

ו. הגמ' ברכות כ"ו: מביאה בריתא שכתוב שאם לא התפלל בשבת והתפלל מעריב ובראשון לא אמר אתה חוננתנו ובשני אמר אתה חוננתנו שצריך לחזור ולהתפלל והגמ' שואלת שכיון שאתה חוננתנו לא מעכב למה צריך לחזור ולהתפלל שהתפילה הראשונה תעלה לחובתו והשני לתשלומין ומבואר בגמ' שאם באמת הבדלה זה מעכב א"ש שצריך לחזור ולהתפלל ועיין רעק"א שהכונה שהתפילה השניה עולה לו לתשלומין ואפילו שיש דין שהתפילה תשלומין תהיה לאחר חובה אבל גם תפילה ששכח הזכרה זה נחשב לאחר תפילת חובה וכדעת הפר"ח המובא במ"ב ק"ח סק"ט והנה צ"ב א"כ למה צריך לחזור ולהתפלל גם אם הבדלה מעכבת הרי זה רק בשביל החובת הזכרה ולמה שלא יוכל לקים הדין הזכרה בתפילת תשלומין אלא בהכרח שעד כמה שזה מעכב גם לחכמי פרובינצא זה מעכב בתפילה ולא שיש עליו רק חובת הזכרה ולכן חייב לחזור ולהתפלל וז"ב

ז. מעיקר דברי הראשונים שם יש לדקדק שיסוד הסברא שלא צריך להשלים זה סברא בגדרי תשלומין א. עיין תר"י שכתב שמוסף לא צריך להשלים כיון שעבר זמנו בטל קרבנו משא"כ תפילה שזה רחמי דהינו שתפילה זה סוג דבר ששיך להעמיד תשלום משא"כ מוסף זה סוג דבר שלא שייך להעמיד לו תשלום וכתב שלכן אם שכח יעלה ויבוא זה גם סיבה שלא יחזור והנה במוסף אם היה דין לחזור הכונה שהיה חיב בשמונה עשרה ועכשיו משלים שמונה עשרה והנה אם יעלה ויבוא הנידון שזה רק חיוב הזכרה וכל חיוב להשלים ההזכרה א"כ אין שום דמיון לשם דכאן הרי כל החיוב זה יעלה ויבוא ואת זה ודאי לא יכול לעשות לאחר ר"ח אלא בהכרח שודאי שכה"ג זה חסר בעיקר השמונה עשרה ויש צד שממילא יחול עליו חיוב שמונה עשרה והתר"י דימו שכמו שם זה סוג חסרון שלא שייך על זה תשלומין גם כאן זה סוג חסרון שלא שייך עליו תשלומין

ח. ע"ש בתוס' שהקשו על שיטה זו שהרי בשכח להתפלל בשבת מתפלל במוצאי שבת תפילה של חול אפילו שזה יותר ממה שהיה חייב בשבת ותירצו שגם בשבת היה צריך להתפלל שמונה עשרה ורק מצד שלא להטריח לא חייבו להתפלל שמונה עשרה וממילא עכשיו שזה יום חול הוא חייב תפילה שלימה והנה אם יסוד שיטה זו מצד שכל חיובו זה הזכרה א"כ מה זה שייך לתפילת שבת שחיובו תפילה ומה צריך לסברא הנ"ל אלא בהכרח שדנו שכיון שבא להשלים את מה שהיה בשבת א"כ אין חיובו אלא תפילת שבת ועכשיו לא יכול ועל זה כתבו שגם שבת מונח בזה חיוב של יום חול

ט. ועיין תוס' שם שהקשו על שיטה זו מהרי"ף שאם שכח מנחה בשבת והתפלל במוצאי שבת ובראשונה לא הזכיר אתה חוננתנו ורק בשניה שלא יצא חובת תשלומין כיון שהתפלל התשלומין לפני החובה ועיין בהגהות הגראמ"ה שתמה מה הקושיא דשם עד כמה שיש הלכה מהלכות תשלומין שלא משלימים אלא אחרי החובה ממילא צריך לחזור ולהתפלל אבל כאן יש נידון שאין לו מה להשלים כיון שחובתו זה חיוב יעלה ויבוא ועכשיו לא יכול להזכיר ובפשוטו מדברי תוס' מבואר שכל סברתם שאין טעם להשלים עד כמה שלא מוסיף יותר ממה שהיה בזמן התפילה ולכן נקטו שגם כאן כיון שכבר התפלל התשלומין ואחרי זה לא יהיה תוספת בתפילה אין טעם לחזור ולהתפלל ואם מבואר לא כך בהכרח שלא דנים על צורת התפילה אלא על עיקר חובת התפילה וכיון שיש לו חובת תפילה ממילא מתפלל אפילו בצורה אחרת ממילא ה"ה כאן כיון שיש חיוב תשלומין ולא זה הצורה שצריך להתפלל לכן צריך לחזור ולהתפלל אמנם דעת שאר הראשונים לחלק שכאן שחל עליו חובת תשלומין צריך להשלים כדינו

והנה בעיקר גדר הדבר שזה סברא בתשלומין העיר הרב לסקר דיש לבאר שאין הגדר שזה שמונה עשרה מקולקל אלא שיש חיוב רגיל של שמונה עשרה ויש חיוב של שמונה עשרה אם יעלה ויבוא וכל הדין תשלומין זה על הדין שמונה עשרה אם מעלה זו ולכן כל שאין את הדבר החיובי לא שייך להשלים ויש לעיין בכל הראיות אלא דבפשוטו לפ"ז בשכח יעלה ויבוא במנחה בר"ח אין סיבה להשלים במעריב ללא יעלה ויבוא וכן לפ"ז במה שהבאינו מהבני ראם בסק"ב שאם זה לא תשלום צריך לחזור אפילו ללא יעלה ויבוא אינו נכון וכן מאוד יתכן דאם יש שני הזכרות אין שום סיבה שכל אחד הוא מעלה בשמונה עשרה השני ויתכן אבל שזה סברא הגור אריה יהודה וצ"ע בזה

### העולה מהנ"ל ומה שיש לדון לחלק בין המקרים

ד] והנה העולה מהנ"ל שלשיטות שיש דין תשלומין בשכח הזכרה גם במקום שלא משלים ההזכרה בזה ודאי הגדר שיש כאן תפילה פגומה ולכן צריך לחזור ולהתפלל ולברך ולחכמי פרובינצא הקה"י והזכרון שמואל נקטו שלדעתם יש לו רק חובת הזכרה וממילא כל שאמר את שניהם בשני שמונה עשרה או שני ברכת המזון הוא יצא אמנם הוכחנו מהרבה ראיות שגם לשיטות אלו זה גדר חסרון בגוף השמונה עשרה וחייב לחזור ולברך ולהתפלל ורק יש סברא לגבי תשלומין שאין חיוב תשלומין אלא א"כ יכול להשלים את סיבת החסרון אמנם אולי יש לדון ששיך ליצור תפילה מושלמת דרך שני שמונה עשרה עיין לעיל סק"ב

ולכאורא יש מקום לדון לחלק בין המקרים דיש דברים שכל תקנתם זה רק דין הזכרה ובזה גדר הדבר שזה מעלה בתפילה אמנם יש דברים שזה סיבה לחובת שמונה עשרה ובזה אין סיבה להעמיד אותו כמעלה בשמונה עשרה אלא יש כאן חובה נפרדת של כל אחד ומה שצריך לחזור ולברך מצד שדבר זה מחיב שמונה עשרה וכגון במוסף של שבת ויו"ט או שבת ר"ח בזה הרי כל אחד הוא סיבה לתפילה מצד עצמו שהרי בשבת לבד אומר מוסף של שבת ובר"ח לבד אומר מוסף של ר"ח רק שיכול לומר את שניהם יחד ויש לדמות למברך ברכה אחרונה על יין ומזונות שודאי שאם חילק לפעמים הוא יצא וכן בהדלקת נר שבת ויו"ט אם בירך בנפרד שני ברכות מסתבר שיצא וכן בברכת ההפטרה בשבת ויו"ט מסתבר שכל אחד זה מחיב מצד עצמו רק שאומרים את זה יחד

אמנם לגבי תפילת שבת ויו"ט בזה יש לומר שבאמת יסוד הדין הוא דין תפילה רק שצריך להזכיר יו"ט ושבת והרי בדיעבד אם התפלל תפילה של יום חול והזכיר שבת ויו"ט הוא יצא אמנם יתכן שבזה שרבנן תיקנו נוסח מיוחד לשבת ונוסח מיוחד ליו"ט כה"ג הגדר שיש כאן תפילה שמחויבת מצד השבת ויש כאן תפילה שמחויבת מצד היו"ט וממילא יתכן שכה"ג אין זה גדר של עיכוב אחד בשני אלא שאם לא הזכיר חשיב שחיסר תפילה ולכן צריך לחזור אבל אין כאן חסרון בשני שרק דבר שכולו נאמר בתור הזכרה זה מחסר במעלת התפילה ולכן כאן אם התפלל פעם שבת ופעם יו"ט הוא יצא ועיין מחזיק ברכה רס"ח שדימה לבירך ברכה אחרונה בנפרד על ענבים ויין ולנ"ל זה סברא מיוחדת בתפילה אבל בברכת המזון או בדין הזכרה זה לא שייך וצ"ע בזה ועיין אגרות משה ח"ד ס"ע אות י"ד שדן לגבי מוסף שלכתחילה כל שהתפלל של אחד ולא הזכיר השני שיתפלל רק את המוסף של הדבר השני וזה כסברא הנ"ל וצ"ע בזה [אמנם לגבי תפילה כיון שיסוד הדין חובת תפילה ורק הנידון מה להתפלל בזה ודאי מבחינת החיוב לא מסתבר שזה חובת שני תפילות אמנם יתכן שכה"ג שייך להעמיד שני תפילות ולצאת בהם וצ"ע בזה]

[**אלול פ"ג:** ויש בזה נפק"מ גדולה במי שבמוסף של ר"ה שחל בשבת שכח שבת האם כשחוזר צריך לחזור גם זכרונות ושופרות או שרק חייב מוסף של שבת וראיתי מביאים דבהליכות שלמה הסתפק בזה]

### הוספה כסליו פ"ג

ראיתי לדון במי שדר בחו"ל והתפלל ואמר תפילה ללא טל ומטר כי זה קודם התקופה והגיע לא"י והחליט לדור כאן שעכשיו התחיב בותן טל ומטר האם יחזור להתפלל ובפשוטו לרשב"א שזה רק חובת הזכרה וכל מה שחוזר להתפלל זה כדי לקים את חובת ההזכרה א"כ גם כאן יצטרך להתפלל אמנם יתכן שכל החלות חיוב הזכרה חל ביחד אם השמונה עשרה ואין מושג שיחול חיוב הזכרה לבד ורק בהתחיב שמונה עשרה אם הזכרה ולא התפלל יש עליו חיוב הזכרה לבד אמנם למה דנתבאר שזה ודאי שזה צורה בשמונה עשרה א"כ ודאי לא יצטרך לחזור ולברך

### הוספה תשרי פ"ד

עיין בר אלמוגים סימן ע"ד בסופו שהביא לדון לגבי קידוש בשבת ויו"ט וכל פעם הזכיר אחד זה תלוי בנידון של ברכת המזון ותפילה ויש לדון שכאן זה ודאי כל אחד חיוב נפרד שאומרים יחד ואין זה ודמה לתפילה שיש חיוב תפיל הוכל פעם קובעים התפילה לפי היום דיש לדון שזה חיוב תפילה אחד ולגבי מוסף בשבת ר"ח יש מקום לדון דשם שתיקנו נוסח מיוחד ליום זה בזה הגדר שזה חיוב שמונה עשרה אחד ואדרבא שם מעכב אם לא השכיר אחד יותר משבת ויו"ט לגבי תפילה

ראיתי מביאים משו"ת התעוררות תשובה הנדפמ"ח סימן ק"י דבהתפלל שבת ללא יו"ט ומשלים אם לא הזכיר שבת יצא כמו אם היה מתפלל פעם שבת ופעם יו"ט ובעקבי סופר תמה שם שהרי כל הסברא כי מצטרף שני השמונה עשרה אבל כאן בתשלומין לא הזכיר כלל אמנם אם הביאור שכל אחד מחיב שמונה עשרה לעצמו א"ש

עוד ראיתי לדון מהגר"א זנגר דבשבת ויו"ט ושכח שבת ומשלים תפילה אחרי זה גם אם יתפלל יו"ט לבד זה מועיל מצד שחייב תפילה והשלים תפילה אם נימא שזה הסיבה שיוצא בהתפלל פעם שבת ופעם יו"ט ואינו נכון דביחס למה שזה חיוב תפילה שונה ודאי חובת תשלומין כמוהו

ויש לדון עוד שודאי שאין חיוב שני תפילות אלא זה רק סברא ששיך להתפלל שני תפילות בתור הקיום חובת תפילה וזה לא חייב להעמד כהזכרה אחד בשני וממילא לגבי התשלומין ודאי זה לא יותר מאשר תפילה פגומה וצ"ע בכל זה

עוד ראיתי מהנ"ל לדון שהשוכח שבת במנחה שחל ביו"ט יתפלל במוצאי שבת שתים דיש כאן חובת תפילה לעצמה ונראה שזה ודאי שמספיק בתורת הזכרה ורק ששיך להתפלל בתור חובת תפילה לעצמה וממילא כה"ג לראשונים ששכח הזכרה לא משלים אם לא משלים ההזכרה גם כאן לא ישלים

ובספר בר אלמוגים סימן ע"ד עמוד ש"צ שצ"א הביא מספר הבתים שערי תפילה שער רביעי ס"ה שהביא נידון במי שלא התפלל בערב שבת שמתפלל בליל שבת שתים והביא דיעות שבתפילה של תשלומין יוצא בתפילה של חול וכתב שלפ"ז מי שטעה בשבת ויו"ט ולא הזכיר של שבת ואח"כ מתפלל של שבת לתשלומין ולא הזכיר של יו"ט שיצא טבל הוא חלק שלא יצא במקרה הראשון בשל חול וכן במקרה השני צריך לחזור ולהתפלל עכ"ד והנה פשטות לשונו שדיבר על תשלומין ולפ"ז מבואר שנקט שבזמן התפילה אם התפלל אחד של שבת ואחד של יו"ט יצא ולכן דן שאם תשלומין הגדר שיוצא בתפילה שחסיר ממילא כאן יוצא בשל שבת לבד משא"כ אם הגדר שחל עליו חיוב תפילה והרי יש עליו חיוב כמו עכשיו שזה יו"ט אם הזכרה של שבת ממילא זה מעכב וצריך לחזור ולהתפלל ובספר בר אלמוגים דן לדחוק שכונתו שעכשיו חוזר ומתפלל ולפ"ז נידון הגור אריה עצמו בזה הוא הסתפק ואין זה במשמעות לשונו

ראיתי בספר שלמי תודה על שבועות שכתב לחלק בין ברכת המזון לתפילה שבתפילה זה בגדר נוסח התפילה ולכן זה נחשב משנה ממטבע משא"כ בברכת המזון הרי אם אוכל סעודה נוספת זה לא מעכב חזינן שזה לא מעיקר המטבע ועיין טור סימן קפ"ח ובנו"כ שדנו מה ההבדל שבנעילה מעכב להזכיר של שבת משא"כ שבת ר"ח שאם שכח יעלה ויבוא שלא חוזר