54 הרחקה משום היזק קול
קטגוריות: ש_ס / לג בבא בתרא / ב_ב - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / לא יחפור / הרחקת נזיקין מהדו_ק

אור ליום ועש"ק אמור י"ב אייר תשע"ב

א] דעת רש"י והרמב"ם ודעימייהו דמכוון מתניתין דמעכב מחמת הקול, והא דאינו מעכב מחמת קול הפטיש והריחים, מצינו בזה כמה דרכים, דהרמב"ם פירש דאיירי בשהחזיק ואין חזקתו חזקה לענין קול הנכנסין והיוצאין, וצ"ב הטעם בזה, דהרמב"ם בפי"א כתב דהוא משום דהו"ל כקוטרא, וצ"ע דכיון דקול הפטיש הוי היזק גדול טפי, א"כ כ"ש דהו"ל כקוטרא, ומ"ט מהני חזקתו.

ובנתיה"מ כתב דהטעם הוא משום דקול הפטיש והריחים הוא קול קבוע, ומשא"כ קול הנכנסין והיוצאין, וצ"ע דמאי פסקה.

וי"ל בזה לפ"ד הרי"ד דבהיזק שעושה בדירתו מהני חזקה גם בקוטרא וביה"כ, ולפ"ז ניחא בפשיטות.

וי"ל עוד, דבקול הפטיש, אין להן תביעה על הקול, אלא על עשיית ביתו לבית אומנות, דכל דביתו בית אומנות, ודאי ה"ה רשאי להשתמש כדרך האומנות, וע"ז שפיר מהני חזקה, דאפשר דנתרצו שיעשה אומנות זו, והיינו דהרי הא דקוטרא וביה"כ אין להן חזקה, הוא משום דחזקתו שאינו מוחל, אך ליכא חזקה דאינו מוחל על קביעת החנות, דאפשר דלא שיער הנזק שיגרם לו מכח זה, ושפיר מחל ע"ז, (ובקוטרא ל"מ, וכמבו' בד' הרמב"ם דגם אם מחל להדיא ל"מ, דאין לו גמ"ד על מחילה זו, או כמש"נ במק"א דל"מ סמיכה בהיתר, רק כשאי"ז נזק כלפיו), וכל שמחל על קביעות החנות, אינו יכול לעכב משום הרעש, ומשא"כ בקול הנכנסים והיוצאין דהוא קול הבא מחמת אחרים, לא סגי במה שהחזיק בחנות, ובעינן שיחזיק בנכנסין ויוצאין, וזה הוי כקוטרא וביה"כ, ואין לו חזקה.

ב] גם דעת הרמ"ה דלא שרי קול הפטיש והריחים אלא בשהחזיק, אך בדבריו מבו' דעיקר החילוק בין קול הנכנסין והיוצאין לקול הפטיש, הוא משום דקול הפטיש הוא בביתו, וקול הנכנסין והיוצאין הוא בחצר שכולם שותפין בה, ומ"מ גם בקול הפטיש לא שרי אלא בשהחזיק, ודימה הרמ"ה דמה"ט ל"מ בני חצר אחרת לעכב על קול הנכנסין והיוצאין, כיון שאינו עושה לזה ברשותם, ודמי לקול הפטיש דל"מ לעכב, וצ"ע דהרי הא דבקול הפטיש ל"מ לעכב הוא רק בשהחזיק, וא"כ ה"נ בני חצר אחרת יהא בידם לעכב בשלא החזיק, ואי"ז במשמעות סתימת ד' הרמ"ה.

וגם בד' הרמ"ה בהמשך הסוגיא נ' כמה פעמים דבני מבוי אינם יכולין לעכב על אומנות מתחילה, וזהו דאמרינן דלשכנו אינו כופהו, והתם הרי לא החזיק, ושמא י"ל, דהתם איירי בשאין הקול מגיע לו מחצר אחרת, אלא בא לעכב עליו משום ריבוי הדרך במבוי, ומשו"ז אינו יכול לעכב עליו, דריבוי הדרך במבוי אינו מזיק כ"כ לשימוש בבתי החצירות, שהם רחוקים מן המבוי, אך אה"נ אם יהא קול מחצר זו לחצר הסמוכה לה, מצי לעכב עליו, אך לא משמע כן.

ובעיקר ד' הרמ"ה ג"כ יל"פ ע"ד שנת' לעיל סק"א בדעת הרמב"ם, והעירוני לעיקר הדברים, דהא דמהני החזקה לגבי קול הפטיש שהוא ברשותו, ול"מ לגבי קול הנכנסין והיוצאין, היינו משום דכלפי קול הפטיש ל"ב שיחזיק בהיזק הקול, אלא כל שהחזיק בקביעות החנות סגי בכך, ומשא"כ לגבי קול הנכנסין והיוצאין שהוא בחצר, בעינן שיחזיק בהיזק הקול, ולא איירי בשהחזיק בזה, או דאף כשהחזיק בזה ל"מ חזקתו דהו"ל כקוטרא וביה"כ.

ג] אך דעת ש"ר נראה דלא איירי בשהחזיק, והטעם דחלוק קול הפטיש מקול הנכנסין והיוצאין, מבו' בד' רש"י דהוא משום דקול הנכנסין והיוצאין הו"ל קול דאחרים, וכ"ה מבו' במרדכי אות תקי"ב.

ויש להסתפק אם היינו דעל קול דאחרים אית לי' תביעה מדיני חו"מ שלא יעברו בחצר ויזיקו אותו, דאין מזכויות א' מבני החצר להכניס לחצר בנ"א אחרים שמזיקין בקולם, ומשא"כ בקול דנפשי' אין בידו לעכב עליו אלא מדין הרחקת נזיקין, והיזק דקול ל"ה נזק גמור דיש עליו דין הרחקה, - או היינו דקול דנפשי' הוי מכלל עיקר דירתו, וליכא ע"ז דין הרחקת נזיקין, וע"ד שכתב החזו"א דעל עיקר תשמישי דירה ליכא דין הרחקה, אך כבר נת' במק"א דמד' הראשונים שדנו דיהא דין הרחקה גם על בישול קדירתו, מבו' לא כן, וכ"נ עוד מד' הראשונים, וצ"ע בזה, אך קול דאחרים אי"ז מכלל עיקר דירתו, וע"כ איכא ע"ז דין הרחקה.

ד] והמאירי כתב דהוא משום דבקול הפטיש אין בידו לעשות בשוק, ומשא"כ בקול הנכנסין והיוצאין שבידו למכור בשוק וכלישנא דמתניתין, וכיון לזה בשו"ת מהרלב"ח, אלא שהוא כתב כן לדעת ש"ר דמצי לעכב עליו משום ריבוי דרך ולא משום היזק הקול, ובד' החת"ס חו"מ סימן צ"ב שהביא הפת"ש סימן קנ"ו סק"א נראה שנקט כן לעיקר, וצ"ע דמד' ש"ר נ' דלא ס"ל לחלק בזה, ואמנם בחת"ס שם כתב די"ל דגם ש"ר מודו לזה, עיי"ש, ודבריו מחודשים.

ה] ובל' הרמ"א בסימן קנ"ו ס"ב נראה דטעם החילוק בזה הוא ע"ד ד' הרמ"ה, דאינו יכול לעכב עליו על נזק שעושה ברשותו, ויכול לעכב עליו על נזק שעושה בחצר המשותפת, וכ"ה בסמ"ע שם סק"י, ואך דדבריו שם קיימי לדעת הרמב"ם, וע"ז תמה הנתיה"מ שם, אך בפרישה שם כתב כן לדעת ש"ר.

ו] ודעת ש"ר בזה, דלעולם אינו יכול לעכב על היזק הקול, ואינו מעכב אלא משום ריבוי הדרך, ונדחקו בל' איני יכול לישן מקול הנכנסין והיוצאין דל"ד הוא, וממה שהוצרכו לידחק בזה, ולא פירשו דהמכוון הוא לקול הבא מחמת הנכנסין והיוצאין, מבו' דפשיטא להו דאין מקום לחלק בין היזק שהוא עושה בביתו להיזק הנעשה בחצר, וגם אין מקום לחלק בין היזק הנעשה על ידו להיזק הנעשה ע"י אחרים, וגם אין מקום לחלק בין דבר שבידו לעשות בשוק לדבר שאין בידו לעשות לשוק, אך בחת"ס חו"מ סימן צ"ב דן לומר לא כן, וצ"ע.