21 בדין יאוש בדבר שא_צ להכריז עליו - רשימות
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / אבידה ומציאה

יש לדון בכ"ד דאין המוצא חייב להכריז, אם זה טעם דמכח זה יתייאש האובד.

והנה ממש"א דלרבנן יניח, מבו' דאף דאינו מכריז, מ"מ אין האובד מתיאש, ועי' בד' הגרע"א שדן בביאור הטעם בזה.

ומאידך לדעת התוס' ודעימי' הא דברוב גוים ה"ה שלו, הוא גם משום דמתיאש משום שהמוצא יתלה ברוב גוים, והרי דאף דלרבנן אינו מתיאש בכה"ג, מ"מ לרשב"א הוא מתיאש מכח זה, והכי קי"ל. - אך בד' רוב קמאי מבו' דהא דבמקום רוב גוים ה"ה שלו, הוא משום שמתיאש שסבור שימצאנה גוי, ולא מצינו בדבריהם דהוא מתיאש מכח הא שהמוצא יתלה ברוב גוים, עיי"ש.

ועי' במה שנסתפק הגרע"א אם במקום דלא שכיחי רבנן נאמן הצורבא מרבנן בטב"ע, או דכיון דלא שכיחי רבנן ה"ה מתיאש, ול' תוס' הרא"ש והטור דכל דלא שכיחי רבנן הוא מתיאש, אך י"ל דהתם גרע, משום שאין בידו להכריז, שהרי אין לו סימן בזה, גם י"ל דהתם גרע משום שהוא רשאי לכלותו, וע"כ הוא מתיאש, ול"ד לרוב גוים דדינו הוא דיניח, ואינו רשאי לכלותו, דבזה י"ל דאינו מתיאש.

ואמנם בד' הרי"ד והריא"ז מבו' דא"צ המוצא להכריז משום טב"ע דצורבא מרבנן, ומ"מ אם בא הצורבא מרבנן והכירו בט"ע צריך להחזירו לו, והרי דאף דא"צ להכריז ע"ז, והוא רשאי ליטלו לעצמו, מ"מ אינו מתיאש, ואם בא והכירו בטב"ע צריך להחזירו לו, וכ"כ הב"ח, ומבו' דאין האובד מתיאש משום זה.

ויל"ד עפי"ז גם בסימן הבא מאליו, דא"צ להכריז משום דתלינן דאינו יודע מן הסימן, ויש להסתפק בגונא שבא ונתן את הסימן, אם חייב המוצא להחזיר לו, או דאמרינן דכיון דאין המוצא חייב להכריז, ה"ה מתיאש, ועד"ז יל"ד גם בכל סימן שרחוק שידע ממנו האובד, אם כשבא האובד ונתן סימן זה צריך להחזיר לו.

והעירוני עוד במש"א דבמצא ב' מטבעות הרי אלו שלו משום דטיבעא מכריז, ותיקשי דמ"מ מ"ט הרי אלו שלו, הרי אף שהוא אין לו להכריז, מ"מ האובד אינו מתיאש, כיון שבידו להכריז ע"ז, וכמו שמצינו לדעת רבנן ברוב גוים דיניח, ואפ"ה אין האובד מתיאש.

ועי' בתור"פ וריטב"א שכתבו בשתיך טפי, דאף שהישראל נותן סימני' וידוע שהיא שלו, מ"מ ה"ה מתיאש, משום דיודע שהמוצא יתלה שהיא של אמוריים, והרי דכל שאין המוצא צריך להכריז והוא רשאי ליטלו לעצמו, מתיאש האובד.