4. בגדרי גרופה וקטומה וקדירה ריקנית
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה תנינא

ז' אדר ע"ז

# בגדרי גרופה וקטומה

### ביאור הרמב"ם והרמ"ך בגדר הדין גרו"ק

א] כתב הרמב"ם פ"ג ה"ד וז"ל לפיכך אם גרף האש או שכיסה אש הכירה באפר או בנעורת הפשתן דקה או שעממו הגחלים שהרי הן כמכוסות באפר או שהסיקוה בקש ובגבבה או בגללי בהמה דקה שהרי אין שם גחלים בוערות הרי זה מותר לשהות עליה שהרי הסיח דעתו מזה התבשיל ואין גוזרין שמא חתה באש עכ"ל ומבואר בלשון הרמב"ם שיסוד ההיתר דגרו"ק זה מצד שכיון שמניח על חום נמוך הוא מסיח דעתו מהצלחת התבשיל וממילא אין חשש שיחתה ועיין כס"מ שהביא מהרמ"ך שהשיג וז"ל צ"ע איך הסיח דעתו שהרי בדעתו לאוכלו בלילה ומי לא עסקינן שאין לו תבשיל אחר כי אם זה והטעם הנכון משום דעביד היכר כיון דגרף או קטם ולא אתי לחיתויי וכן פירשו רבותי עכ"ל דהינו דפליג דאין יסוד היתר מצד שכיון שזה חום נמוך הוא מסיח דעתו מהתבשיל אלא כיון שעשה כאן היכר שלא יחתה ממילא הוא זוכר ויש לבאר שהכונה שכשיבוא לחתות הוא יזכר במה שעשה ולא יחתה ויתכן שהכונה שכיון שעשה פעולה להזכיר לו שלא יחתה ממילא הוא מסיח דעתו מלחתות ועיין לקמן

ועיין ברמב"ם בה"ה שנקט שתנור אסור אפילו בגרו"ק והכס"מ הביא דהרמ"ך השיג שכיון שעשה היכר למה שזה לא יועיל בתנור דהיינו שנחלקו לשיטתם שלרמב"ם שיסוד ההיתר כי הסיח דעתו מהתבשיל כי זה חום נמוך ממילא כאן שזה חום גבוה זה לא שייך ולרמ"ך שזה מדין היכר גם בתנור יש היכר

ועיין רמב"ם פ"ט ה"ג דחידש שגם דבר שמבושל כמאכל בן דורסאי בכל אופן יש בזה בישול עד גמר בישולו ועיין כס"מ שהביא מהרמ"ך שהשיג א"כ מה עוזר גרו"ק הרי יש חשש שהוא יגיס ובפשוטו נחלקו לשיטתם שלרמב"ם שיסוד ההיתר כי הסיח דעתו מהתבשיל א"כ זה גם סיבה שלא יגיס משא"כ לרמ"ך שזה רק סברא של היכר א"כ כל ההיכר עוזר כלפי חיתוי באש אבל כלפי הגסה בתבשיל לא יועיל היכר [והנה בפשוטו לרמ"ך בלא נתבשל כמאכל בן דורסאי יהיה אסור אפילו בגרו"ק מצד חשש מגיס וכמו שהביא רעק"א סימן רנ"ג מרבינו יונה המובא ברא"ש אמנם עיין בדבריו פ"ג הי"א שהשיג עם הרמב"ם שאין חשש שמא יגיס וכל קושיתו למבואר ברמב"ם שכונת הגמ' שמא יגיס ויעבור מצד בישול]

### שיטת הרמב"ן וסיעתו שזה מצד הסיח דעתו מהחיתוי וביאור השיטות שזה מצד היכר

ב] והנה עיין רמב"ן בד"ה עד שיגרוף שכתב וז"ל והטעם לפי שמערב אפר ואש לגמרי סליק דעתיה מחיתוי האש וכבר קלקלו והסיח דעתו ממנו עכ"ל ועיין רשב"א בד"ה עד שיגרוף וז"ל אלא כיון שקטם קצת מוכחא מילתא שהוא מתיאש ממנה ואינו רוצה בחיתוי והא נמי משמע בגמ' מדקאמר גחלים שעממו הרי הן כקטומין והוא הטעם שאמרנו שכיון שעממו ולא חשש ללבותן מוכחא מילתא דלא קפיד בחיתוי עכ"ל ומבואר בלשונם שיסד ההיתר שכיון שהניח על אש קטנה ויכל אש יותר גדולה ממילא יש כאן גילוי דעת שמסיח דעתו מחיתוי האש דהינו שאין הטעם שמסיח דעתו מהתבשיל כמבואר ברמב"ם אלא שמסיח דעתו מחיתוי האש ובאמת הרשב"א י"ח: הקשה שאם יש איסור הגסה עד שליש בישולו א"כ מה עוזר גרו"ק הרי יש כאן עדין חשש מגיס דהינו שכיון שכל החלות גרו"ק זה שיש כאן אש שונה ולכן מסיח דעתו מהאש אבל לא מסיח דעתו מהתבשיל וממילא אין סיבה שלא יהיה חשש מגיס

ועיין ריטב"א ל"ו: במשנה שכתב וז"ל וטעמא דמילתא דכל דעבד הכי גלי אדעתיה דלא קפיד בחמימותיה ולא אתי לחיתויי בגחלים עכ"ל ומבואר שנקט על דרך הרמב"ם שיסוד ההיתר כי מסיח דעתו מהתבשיל ולא מהחיתוי אלא שלא ביאר כרמב"ם כי מסיח דעתו מהתבשיל אלא כי מסיח דעתו מהחום של התבשיל וממילא אין סיבה שיבוא לעשות פעולה למען חימום התבשיל

והנה כתב הר"ן בד"ה עד שיגרוף דהא דגריפה מועילה אפילו בתוך התנור יותר מסמיכה דהתם לא עביד מעשה להיכרא והכא עביד מעשה להיכרא עכ"ל והיה מקום לומר שדעתו שכל ההיתר כי יש לו היכר כשיבוא לחתות אמנם עיין במתניתין בד"ה כירה שכתב וז"ל ומשום הכי כל שגרף וקטם דאיכא היכרא שמסלק דעתו מלחתות בגחלים שרי עכ"ל וכן הוא בחידושיו ועיין בחידושיו ל"ז: רד"ה ש"מ שכתב וז"ל והא דנקט קטמה לרבותא דאע"ג דקטומה גלי דעתיה דלא ניחא ליה בחיתוי הגחלים עכ"ל הרי מפורש בלשונו שיסוד ההיתר שגלי דעתיה שלא מתכונן לחתות וצ"ל שמה שכתב שזה היכר הכונה שלא מספיק עצם המצב שזה אש נמוכה אלא צריך שיעשה מצידו פעולה שזה גומר הדבר בדעתו שלא יחתה בגחלים

ועיין ר"ת בספר הישר סימן רל"ה וברשב"א מ"א. שכתבו גם הלשון שזה היכר אמנם יש לבאר כנ"ל שיסוד ההיתר מה שמסיח דעתו מלחתות רק שכה"ג מצד דרגת החום זה לא סיבה שיסיח דעתו וזה רק מצד שחז"ל החשיבו את מעשה ההיכר כאילו זה אש קטנה שמסיח דעתו מלחתות ועיין חידושי הר"ן מ"ז: שדן האם יש איסור שהיה על דבר המוסיף הבל וכתב שזה ודאי לא גרע מגרו"ק וצ"ע שהרי ביאר ששם זה מועיל מצד שעשה מעשה להיכרא אלא בהכרח כנ"ל שיסוד ההיתר שכיון שזה אש נמוכה הוא מסיח דעתו מהחיתוי רק שבמקום שזה עדין אש גבוהה בזה מועיל גרו"ק מצד שעל ידי המעשה שעושה זה נחשב כאש נמוכה שמסיח דעתו מחיתוי האש

והנה עיין בפיה"מ דמבואר לענין קדירא חייתא דמועיל לתת ירק חי והנה דבר זה מתבשל מיד ואין בזה שום מעשה שגורם להסיח דעת וכתב הב"י שזה מועיל מצד שמידכר ולא אתי לחיתויי כמו גרו"ק דהינו שכשיבוא לחתות ולהתעסק במה שנוגע לתבשיל יזכר שעשה היכר שלא לחתות דהינו שכאן ודאי שאין הכונה שעל ידי פעולת ההיכר מראש מסיח דעתו מהחיתוי שא"כ זה לא מצד שיזכר אלא שאין כאן חשש שירצה לחתות אלא זה סברא שזה יזכיר לו כשיבוא לחתות ובדעת הרמ"ך לעיל יתכן כנ"ל אמנם יתכן שכונתו על דרך הנ"ל שעל ידי ההיכר הסיח דעתו מחיתוי האש ולא שכשיבוא לחתות יזכר במעשה שעשה

העולה מהנ"ל דמצאנו בראשונים לשון שההיתר של גרו"ק זה מצד היכר ויש שביארו שהכונה שכשיבוא לחתות יראה ההיכר שעשה ויזכר ולפ"ז כתבו שההיכר צריך להיות דוקא במקום האש ולכן חידשו שלא עוזר בגז לכסות האש אלא צריך דוקא לכסות הכפתורים אמנם לכאורא אין כונתם כך ודבר זה מוכח א. מהדין של קטמה והובערה דבפשוטו עכשיו כבר אין שום היכר ובאגרות משה כתב שמדבר שנשאר עדין קצת מהקטימה אמנם בכל הראשונים אין זכר לזה ובב"י שמניח ירק הרי ההיכר הוא בתשביל ולא במקום החיתוי כלל וכן במג"א שמניח דף על התנור להיכר הרי זה לא במקום החיתוי כלל וכשיבוא לחתות אין מה שיזכיר לו וכן בר"ן הרי מפורש שהסיח דעתו מהחיתוי ובהכרח כנ"ל שכונת רוב הראשונים שזה רק סיבה שבזמן עשית ההיכר זה גורם להסיח דעת מהתבשיל או מהחיתוי וגם בכס"מ שמבואר שהכונה שהוא יזכר בזמן שבא לחתות אבל אין הכונה על ידי שרואה ההיכר אלא הכוונה שכיון שעשה מעשה הוא נזכר שלא לחתות

אמנם מה שצ"ע בכל גרו"ק הרי אם אחד עשה את זה מה זה עוזר למישהו אחר וצ"ל שתמיד יש אחד שמוטל עליו טיפול התבשילים ואם הוא עשה ממילא כל מי שמתעסק בתבשילים זה על דעתו ויתכן ודאי שגם במקום שזה לא שייך אבל יש כאן גדרי לא פלוג וצ"ע

העולה מהנ"ל שבגדרי גרו"ק מצאנו כמה ביאורים בראשונים א. ברמב"ם מבואר שכל שמניח על אש נמוכה הסיח דעתו מהתבשיל ב. בריטב"א מבואר שכיון שמניח על אש נמוכה הוא מראה שלא איכפת לו מחום התבשיל וממילא אין חשש שיחתה ג. ברמב"ן וברשב"א מבואר שמגלה דעתו שמסיח דעת מהחיתוי ובר"ן מבואר שיש מקרים שצריך תוספת שעשה מעשה באש כדי שיסיח דעתו מהחיתוי ד.בכס"מ מבואר שגם במקום שנשאר החשש שיבוא לחתות אבל יש כאן דבר שכשיבוא לחתות יזכר מהמעשה שעשה ולא יחתה ובדעת הרמ"ך יתכן לבאר כנ"ל ויתכן לבאר כר"ן לעיל

### בהא דמועיל גרו"ק ביחס למחזי כמבשל

ג] והנה מבואר בהרבה ראשונים שיסוד האיסור חזרה גם באינה גרו"ק זה לא מצד שמא יחתה אלא מצד מחזי כמבשל וצ"ע מה עוזר גרו"ק לגבי מחזי כמבשל הרי זה רק סיבה שלא יבוא לחתות אבל עדין יש כאן חום וממילא יש כאן מחזי כמבשל והנה לריטב"א שיסוד ההיתר שלא מקפיד על חום התבשיל א"כ זה מראה שלא מניח לבשל אלא לחמם והרי מבואר בראשונים מ: שיסוד ההיתר אם מניח כנגד המדורה מצד שלא רגילים לבשל שם אפילו שודאי מניח לחמם ומבואר שעד כמה שזה למטרת חימום אין בזה מחזי כמבשל אמנם לראשונים שזה מצד שהסיח דעתו מלחתות צ"ב מה זה ענין למחזי כמבשל ולכאורא צ"ל שודאי שגם הם מודים שבזה מניח על אש נמוכה מראה שאין דעתו לבשל אלא שס"ל שגם לגבי לחמם יש שמא יחתה ולכן צריך \*להגיע לסברא מיוחדת שאין בזה גם שמא יחתה וכן לדעת הר"ן שצריך מעשה להיכרא צ"ל שגם כדי שזה יראה כמניח לבשל צריך מעשה להיכרא באש וכן לדעת הרמב"ם שביאר שזה מצד שהסיח דעתו מהתבשיל לכאורא מה זה ענין למחזי כמבשל אמנם לנ"ל יתכן שזה ודאי אם זה אש נמוכה זה מראה שאין דעתו לבשל ולכן אין מחזי כמבשל ורק ביחס לשמא יחתה הוצרך לטעם של הסיח דעתו מהתבשיל

אמנם למבואר בכס"מ שזה מצד שיש כאן היכר וכשיבוא לחתות הוא יזכר דהינו שיש כאן מצב בישול רגיל וסתם דבר שיזכיר לו מה זה ענין למחזי כמבשל ובאמת שברמב"ם לא הוזכר שיש חשש מחזי כמבשל אמנם ברמב"ם הרי משמע שיש מגיס על גבי האש אפילו במבושל ועיין או"ש שזה מצד מחזי כמבשל ולכן הביא את זה בתוך כל דיני חזרה ולפ"ז צ"ע כנ"ל אם לא שנדחוק שודאי שהרמב"ם מודה לראשונים שכיון שזה אש נמוכה זה מראה שאין דעתו לבשל ולכן אין כאן מחזי כמבשל וכל מה שס"ל לרמב"ם שצריך גם להיכר זה מצד שהרי עדין כונתו לחמם התבשיל דהינו ביחס לשמא יחתה וזה מועיל מצד היכר ולכן זה מועיל בקדירה חיתא ושם ודאי מסתבר שאין היתר חזרה כיון שזה כירה שאינה גרו"ק וצ"ע

והנה עיין רשב"א י"ח: שהקשה שאם יש מגיס לאחר הגסה ראשונה א"כ איך מותר להשהות בכירה גרו"ק הרי יש כאן חשש שמא יגיס דהינו שנקט שהגרו"ק עוזר שמסיח דעתו מלחתות אבל הוא לא מסיח דעתו מהתבשיל ולכן יש כאן עדין חשש שיגיס בקדירה אמנם לנ"ל שגם אין מחזי כמבשל ובהכרח שזה גם סיבה שאין דעתו לבשל אלא לחמם הדבר א"כ אין מקום לקושיתו והיה מקום לומר שבדבר לא מבושל לא שיך לומר שמסיח דעתו מלבשלו דהרי הוא נמצא כדי שיתבשל וכן מבואר סברא זו בחת"ס שנקט שלמבואר ברמב"ם שזה מצד שהסיח דעתו מהתבשיל זה לא שייך בתבשיל לא מבושל ואסור אפילו בגרו"ק באינו מבושל כמאכל בן דורסאי אמנם הב"י נקט לא כך

### בביאור ההיתר דקש וגבבה ובדין פלטה חשמלית

ד] והנה מבואר במשנה שבקש וגבבה אין איסור שהיה ובטעם הדבר ברמב"ם פ"ג ה"ד מבואר שזה מצד שכיון שזה אש נמוכה הסיח דעתו מהתבשיל ועיין נימוק"י ובר"י מלוניל שביארו על דרך הנ"ל שכיון שהניח על כזו אש קטנה ויכל על אש יותר גדולה זה מראה שלא מקפיד על האש וממילא אין חשש שיבוא לחתות ולכאורא הראשונים שביארו בעוממות שזה מצד שיש ראיה מזה שלא ליבה האש משמע שכל שלא שייך להגביר אש זו לא מועיל מצד עצם מה שזה אש קטנה אמנם יש לדחוק שנקטו האמת אבל ה"ה בקש וגבבה עצם זה שהניח על סוג אש כזו יש גם בזה היסח הדעת מלחתות ועיין ר"ן וכלבו דביארו שפה זה מצד שאין מה לחתות דהיינו שקש וגבבה זה גחלים שאין שם מה לחתות ואפילו שבתנור זה נאסר צ"ל כמבואר ברמ"ך שכיון שיש שם חום חזק אפשר לחתות גם בקצת גחלת וה"ה בגחלים אלו וכן מבואר ברשב"א ל"ו שדן שבאינו מבושל כמאכל בן דורסאי יאסר גם בקש וגבבה ומבואר שיש שם מה לחתות

והנה הרי הדין קש וגבבה עוזר גם לגבי חזרה דהינו שזה סברא שאין בזה מחזי כמבשל והניחא לראשונים שיסוד הדבר כי זה אש נמוכה א"כ זה גם סיבה שזה מראה שמניח לחמם ולא לבשל וכנ"ל לגבי גרו"ק אבל לר"ן שביאר שזה מצד שאין גחלת ואין כאן מה לחתות צ"ע מה זה סברא על מחזי כמבשל דעד כמה שמצד החום לא חסר א"כ אין סיבה שזה לא יראה שמניח כמטרה לבשל וצ"ל שס"ל שזה ודאי שזה חום נמוך ואין בזה מחזי כמבשל אלא שעדין לגבי שמא יחתה נקט שזה לא סיבה ולזה הוצרך מצד שאין מה לחתות וכמו שבהכרח צ"ל בעיקר מה שמועיל גרו"ק לגבי מחזי כמבשל וכנ"ל

והנה ידוע לדון לענין פלטה חשמלית האם יש בזה איסר שהיה והנה בפשוטו במקום שאין בזה כפתור שאפשר להגדיל ולהקטין לא שייך בזה שמא יחתה וממילא אין סיבה לאסור והוי כמו טוח בטיט שכיון שאין חשש חיתוי מותר וביותר דיתכן שרק בגחלת שיש מצב שזה נחלש מהמצב הקודם מצאנו חשש שמא יחתה אבל כאן שזה תמיד עומד באותו מצב בזה לא מצאנו שמא יחתה אמנם באורחות רבינו מובא בשם החזו"א שאסר מצד לא פלוג ויש מקור לזה מהרשב"א ל"ט. שדן לאסור שהיה בתולדות האור אפילו שאין חשש שהוא יבוא לחתות ועיין רעק"א סימן שי"ח שתמה על זה הרי אין כאן חשש חיתוי ובפשוטו הביאור ברשב"א שזה אסור מצד לא פלוג והנה מבואר בהרבה ראשונים שבתנור אסור אפילו שאין חשש חיתוי מצד שכיון שזה חום גדול זה נראה כמוסק בצורה שיש מה לחתות חזינן שיש מקומות שאפילו שאין חשש חיתוי בכל אופן זה אסור אמנם אין זה דומה דשם התנור יכול להיות מוסק בצורה אסורה וכיון שהוא חם מאוד יש סיבה לאסור אבל פלטה חשמלית שלא שיך בה דרגות חום אין לנו מקור שאסור

והנה בקש וגבבה מבואר שמותר ובפשוטו מבואר שכיון שאין כאן חשש חיתוי מותר ולא אומרים לא פלוג והנה לראשונים [רמב"ם נימוק"י ור"י מלוניל] שהסיבה שמותר כיון שזה אש נמוכה ובמה שהניח על כזה אש זה עצמו גריפה א"כ אין שום מקור שאין לא פלוג דשם זה סוג אש שמוכח שאין חיתוי ולא מחמת דבר חיצוני אמנם מאידך יש לדון שפלטה חשמלית זה חום שלא רגילים לבשל אמנם יתכן שכיון שזה חום בדרגא קבועה ואפשר לבשל בו בזה ודאי שיש לא פלוג ובפרט שדרך האנשים בשבת להניח החמין שיתבשלו עד למחרת א"כ הדרך באמת לבשל בו ג"כ וצ"ע בפרט זה אמנם לר"ן שסיבת ההיתר כי אין שם מה לחתות וכן העתיק המ"ב לכאורא לפ"ז יש להקל והרשב"א הנ"ל יתכן שביאר כביאורים האחרים ובאמת בבה"ל מששמע שנקט שמותר להלכה בתולדת האור שהיה דלא כרשב"א וא"ש שלר"ן ודאי שלא ס"ל כרשב"א

והנה לענין איסור חזרה לראשונים שאסור באינה גרו"ק מצד שמא יחתה א"כ לכאורא זה תלוי באותו נידון אלא שאם נבוא לדון מצד טוח בטיט דהינו שמצד האש זה כאינה גרו"ק רק כיון שאי אפשר לחתות זה מותר כמו טוח בטיט בזה עיין חזו"א ל"ח סק"ב שכתב שלגבי מעשה חזרה בשבת החמירו יותר ולא מצאנו בזה היתר של טח בטיט אמנם יתכן שדוקא שם שיש אפשרות חיתוי אבל כאן שאין אפשרות חיתוי זה עדיף אמנם האגלי טל מלאכת אופה סקנ"ד נקט שמועיל טח בטיט גם לגבי חזרה אמנם לראשונים שיסוד האיסור חזרה מצד מחזי כמבשל א"כ ודאי לא שייך לדון מצד טח בטיט או מצד שלא שיך כאן לחתות

ולענין נתינה בתחילה אם נדון שטח בטיט עוזר גם על חזרה א"כ ה"ה יש מקום לדון שזה עוזר גם על נתינה בתחילה אמנם הרי מבואר שגם גרופה אסור נתינה בתחילה ובשו"ע פסק שצריך לגרוף את כל הגחלים ובכל אופן אסור נתינה בתחילה ומבואר מזה שגם כשאין צד חיתוי בכל אופן אסור וכן נראה מהראשונים שתמהו על תנור גרוף שאין סיבה לאסור ולא תמהו על כל נתינה בתחילה וכן עיין רשב"א שהוכיח שאין איסור בלא נתבשל כמאכל בן דורסאי בגרו"ק מהא דגרוף הוא הרי גרף הכל ואין מה לחתות ומבואר שלגבי נתינה בתחילה אסרו תמיד והיה מקום לומר שכל זה הראשונים לשיטתם שאסור מצד מחזי כמבשל אבל מצד שמא יחתה באמת אין מקום לאסור אמנם סתימת הפוסקים אפלו אלו שביארו שהאיסור מצד שמא יחתה שבכל אופן בגרוף לגמרי אסור ובהכרח שלגבי נתינה בתחילה וודאי אומרים לא פלוג וממילא ודאי שגם לא יועיל טח בטיט

עוד יש שדנו דכיון דמבואר בראשונים דסמיכה למדורה מותר כי אין הדרך לבשל א"כ ה"ה כאן כיון שאין הדרך לבשל אלא לחמם לכן מותר אפילו נתינה בתחילה אמנם לכאורא יש לדון בזה דהרי דרך כל כלל ישראל שלשבת שצריך להניח עד הבוקר מניחים בצורה שזה מצטמק ויפה לו עד הבוקר והרי וזה לכאורא ודאי מספיק סיבה לאסור מצד מחזי כמבשל או שמא יחתה והרי כל האיסור בגלל זה ועיין ר"ן לגבי אינפנדא על האש כי אין הדרך לאפות שם והוסיף שזה גם מצטמק ורע לו ומבואר שאם זה היה מצטמק ויפה אפילו שלאפות לא רגילים לאפות היה כאן סיבה לאיסור נתינה בתחילה

והנה איכא נפק"מ בזה האם צריך עירובי תבשילין בשביל זה וכן אדם שאין לו שום צורך אלא דבר זה האם יכול לברך על עירובי תבשילין דלכאורא אם מצד מחזי כמבשל ודאי שיש איסור גם ביו"ט אמנם אם מצד שמא יחתה אם נימא שבאמת כאן לא שייך שמא יחתה א"כ אפילו אם בשבת אסור מצד לא פלוג אבל ביו"ט יתכן שאין כזה איסור וצ"ע להכרעת ההלכה איך קי"ל האם העיקר לדינא שהאיסור מצד מחזי כמבשל שכן הוא בהרבה ראשונים וכן הכרעת הגר"ז והבית מאיר והמ"ב אמנם המג"א והתו"ש והחזו"א נקטו שכל האיסור מצד שמא יחתה וצ"ע

## ב

## בדין קדירה ריקנית

### בביאור האחרונים בהיתר דקדירה ריקנית האם זה מדין גרו"ק או מדין סמיכה

ה] כתב בהגהות מרדכי המשכים בבוקר וראה שהקדיח תבשילו וירא שמא יקדיח יותר אומר אני שיכול להסיר ולהניח קדירה רקנית על פי הכירה והוי ליה כירה כגרופה וקטומה שהרי הקדירה סותמת את הכירה ואז ישים את הקדירה שהחמים בה על גבי קדירה ריקנית עכ"ל והובא בשו"ע רנ"ג ס"ג

והנה פשטות לשון המרדכי שהכיסוי מועיל מדין גרופה וקטומה דהיינו שנתחדש כאן שאפילו שהאש היא באותה מצב אבל כיון שביחס לתבשיל יש כאן פחות חום לכן חשיב כאש קטומה ולפ"ז כמו שבקטימה מועיל אפילו קטימה מועטת ה"ה כאן יועיל כיסוי שממעט אפילו בקצת את החום וכן נקטו הבית מאיר והאג"ט מלאכת אופה סקנ"ד והגרעק"א סימן רנ"ט והמ"ב סקפ"א אמנם עיין חזו"א ל"ז סק"ט [וכן בחיי אדם כלל כ'] שנקט שזה ודאי הדין קטימה זה דוקא אם עשה שינוי באש וכלשון רש"י במשנה אבל עד כמה שהאש היא אותה אש וכל מה שעשה רק שהחום יגיע לקדירה פחות אין זה קשור לדין גרו"ק ולכן ביאר שכוונת המרדכי מדין סמיכה שכיון שמצאנו בגמ' שסמיכה לכירה דינה כגרו"ק אפילו שלא נעשה באש שום שינוי ורק שהקדירה במקום שהשפעת האש פחות עליה ה"ה כאן דהינו שגם אם יניח הקדירה מעל האש אבל יהיה הפסק ניכר שהוא גורם שיהיה פחות השפעה על הקדירה זה יועיל בתור סמיכה ומה דמבואר במרדכי שזה רק אם תנאי חזרה מצד שגם בסמיכה לכירה אין היתר אלא אם תנאי חזרה וכפשטות לשונות הראשונים [עיין בשיעור הקודם שהארכנו בזה]

והנה עיין מג"א סקל"א שכתב וז"ל **עפ"י הכירה:** דהוה ליה ככירה גרו"ק שהרי הקדירה סותמת את פי הכירה [הגהות מרדכי מ"מ פכ"ב] וכ"מ בסימן שי"ח וא"כ י"ל דעל גבי תנורים שלנו שרי ליתן אפילו האש בתוך התנור כיון שיש מעזיבה המפסיק בין האש וכ"מ בסימן שי"ח סט"ו ובמהרי"ל כתב וז"ל אם מונח עץ או דף על התנור מותר להניח עליה קדירה עכ"ל וכ"כ האגודה וז"ל התשב"ץ אם יש דפין עשוין על גבי התנור וכו' מותר להניח על גבי הדפים משמע דס"ל שצריך שיניח שום דבר עליה להיכרא וכן משמע סוף סימן זה בהגהה וכ"ז כשהתבשיל חם עכ"ל והנה המג"א ציין למ"מ ולסימן שי"ח דמבואר דמותר לתת על קדירה מלאה ושם מקור ההיתר מהדין של סמוך לאש ועיין גר"ז קו"א י"א דמבואר מהמג"א שנקט שיסוד ההיתר מצד דין סמיכה ולא שזה כגרו"ק אלא שצ"ע א"כ למה צריך תנאי חזרה ועיין שם ובדגול מרבבה ס"ה ובסימן שי"ח על המג"א סקכ"ו שהביאו דהמג"א שם הקשה למה קדירה ריקנית צריך תנאי חזרה ומה זה שונה מקדירה מלאה ותירץ שבאמת רק בדבר לח שכיון שאם הוא מצטנן יש בו בישול לכן החמירו שיצטרכו תנאי חזרה אבל באמת המג"א כתב שאין לחלק בזה ובפשוטו לפ"ז דעתו שגם קדירה ריקנית אם זה דבר יבש מותר אפילו נתינה בתחילה

והנה לפ"ז כונת המג"א שהמרדכי שהצריך בקדירה ריקנית תנאי חזרה זה מצד שזה דבר לח ויש בזה בישול והא מאוד דחוק בלשונו אמנם היה מקום לומר דהנה לענין קדירה מלאה הב"י הביא שיש ראשונים שגם שם אסור נתינה בתחילה דהיינו שנתינה על קדירה מלאה זה כמו סמיכה לתנור ואסור לתת לכתחילה ויתכן שזה דעת המרדכי וס"ל שאין הבדל בין קדירה מלאה לריקנית וא"כ לדידן שנקטינן שקדירה מלאה מותר נתינה בתחילה ה"ה בקדירה ריקנית ומה שהמג"א הוצרך למרדכי מצד שללא דבריו היה מקום לומר שקדירה ריקנית שזה ככיסוי הכירה חשיב שזה ממש על האש וזה לא בגדר סמיכה כלל ולזה הוכיח מהמרדכי שחשיב סמיכה רק שהמרדכי ס"ל שבסמיכה אסור נתינה בתחילה ואנן קי"ל להלכה שמותר סמיכה לכתחילה

והנה עיין אג"ט סקנ"ד שהקשה על הגר"ז שאיך אפשר לבאר שכוונת המג"א לבאר המרדכי מצד דין סמיכה הרי המג"א למד גם לגבי מעל התנור והרי ודאי שבצד התנור זה פחות חם מעל גבי התנור והרי בגמ' מדויק שזה רק סברא בצד התנור ולא על גבי הכירה אמנם המעין במג"א יראה שדימה דבר זה לדין סמיכה לאש וצ"ל שבמעזיבה שיש הפסק מיוחד כדי שהחום יצא זה עדיף מסמיכה לכירה שיש שם רק דופן דק

ועין באגלי טל שלכן חלק על המג"א וכתב שודאי שכונת המרדכי מדין גרופה וקטומה אמנם כתב שם שבאמת צריך קטימה באש רק שכאן שהאש מכוסה מכל הצדדים זה כמו קטימה באש ולכן כתב הנ"ל שעל גבי התנור ודאי שזה לא עוזר שכיון שאפשר להכניס מהצד לתנור זה לא נחשב שהאש גרופה ולכן אסור להניח על גבי התנור עד כמה שאין שם שום שינוי מהצורה הרגילה וכמו שבאמת הביא המג"א שהמנהג

וכן עיין בית מאיר שהקשה שהרי מבואר ברש"י והטור שעליו הכונה על גבי הכיסוי של הכירה ומבואר שאפילו שיש הפסק בכל אופן זה לא חשיב סמיכה לכן ביאר שהמרדכי זה מדין היכר שזה כגרופה וקטומה אמנם כל זה בדבר שאין הדרך לתתו וכל שנותן דבר נוסף שממעט החום זה כמו קטימה אבל על גבי כיסוי הכירה שהדרך שזה שם וודאי אסור כדין אינה גרופה וקטומה וכן לפ"ז על גבי התנור כיון שזה הצורה הרגילה של התנור וודאי אין שום סיבה להתיר כה"ג וכמו המנהג שהביא המ"א וכפשטות הרמ"א בס"ה

### בישוב דעת המרדכי שזה מדין סמיכה אפילו שמתיר סמיכה לכתחילה ובדברי המ"ב שמועיל קדירה ריקנית על גבי קרקע התנור

ו] והנה בעיקר ביאור המג"א והחזו"א הנ"ל שכונת המרדכי להתיר מדין סמיכה ולפ"ז בהכרח דעתו שסמיכה אסור לכתחילה ורק אם תנאי חזרה מותר צ"ע שהרי מפורש במרדכי שם בהמשך לגבי חזרה בער"ש שאם קי"ל כחנניה וספק הגמ' לענין חזרה בהכרח שמותר אפילו לכתחילה וא"כ צ"ע למה כאן אסר לכתחילה ובהכרח שלא דן מצד סמיכה אלא רק מצד גרו"ק וכשאר האחרונים ולכן צריך תנאי חזרה

והנה עיין קו"א בגר"ז סק"י בסופו שכתב וז"ל ואף אם תמצי לומר דהא דגרע טפי בקדירה ריקנית היינו משום דהוא ככירה שהכירה הוא מקום הראוי לבשל בתחילה ואיסור הושבה בתחילה הוא משום מחזי כמבשל לכתחילה מכל מקום על גבי התנור פשיטא שאינו מקום הראוי לבישול כלל בתחילה ודמי ממש למיחם על גבי האש אם לא משום היכרא כמו שכתב המג"א עכ"ל ולכאורא כוונתו על פי מה שביאר לאורך הסימן שהדין נתינה בתחילה בגרו"ק זה מצד מחזי כמבשל והדין חזרה באינה גרו"ק זה מצד שמא יחתה ולפ"ז יסוד ההיתר בכנגד האש שכיון שזה לא מקום שרגילים לבשל זה לא מחזי כמבשל וכן אין בזה שמא יחתה והרא"ש חידש שכדי שלא יהיה שמא יחתה צריך להרחיק קצת ולפ"ז בקדירה ריקנית אפילו שמרחיק מהאש וזה מועיל לשמא יחתה אבל עדין כיון שזה מקום בישול יש כאן מחזי כמבשל ולכן צריך תנאי חזרה משא"כ על גבי התנור זה ודאי מקום שלא רגילים לבשל רק שעדין יש כאן חשש שמא יחתה ולזה המג"א דן מסברא שזה כמו שהרחיק והביא שהמנהג להניח דבר להיכר ולפ"ז בתנור גרוף וקטום שכל הדין מצד מחזי כמבשל בזה ודאי לא צריך שום דבר להיכר דהינו שהטעם שבקדירה ריקנית אין ההיתר של סמיכה דשם זה לא מקום בישול ואין מחזי כמבשל וכאן יש מחזי כמבשל עכ"ד ולפ"ז א"ש המרדכי שאפילו שבסמיכה זה היתר לכתחילה וכאן גם יסוד ההיתר מצד סמיכה אבל כאן אסור לכתחילה מצד מחזי כמבשל כי זה מקום בישול דהינו שכאן זה דומה לחלק הסמיכה שאין שמא יחתה אבל זה לא דומה לחלק ההיתר סמיכה שאין מחזי כמבשל

והנה המג"א הביא מהתשבץ מהרי"ל ואגודה שמעיל להניח דף על התנור ובפשוטו מבואר מזה שמועיל קטימה שזה לא בגוף האש וכן הוא ברעק"א סוף סימן רנ"ט שגם נתינה בתחילה יהיה אסור דכל ההיתר שזה כגרו"ק וכמבואר במרדכי אמנם הרי המג"א נקט שזה מתיר אפילו לכתחילה ולא רק אם תנאי חזרה דהינו שזה מדין סמיכה וצ"ע א"כ מה מוסיף מה שיש היכר ולמה שזה יהיה עדיף מקדירה ריקנית דהינו דף לבד שזה לא מועיל נתינה לכתחילה לפשטות המרדכי ומה שביאר הגר"ז שכן זה לא מקום בישול זה לא יתכן במג"א שנקט שגם נתינה מתחילה אסור מצד שמא יחתה וכמבואר בדבריו סימן שי"ח סקכ"ד כ"ה כמבואר בלבושי שרד שם וא"כ הדרא קושיא לדוכתא מה עדיף דף על התנור מקדירה ריקנית אמנם בפשוטו הביאור שעל גבי התנור ששם החום לא גבוה כמבואר בראשונים שדנו שזה אפילו יד סולדת בזה על ידי דף זה כמו סמוך לאש שמרחיק משהו וודאי מותר אפילו נתינה בתחילה משא"כ קדירה ריקנית שיש חום גמור בזה ההרחקה קצת לא עוזרת וכן ביאר באגלי טל

כתב המ"ב סימן שי"ח סקמ"א דאם מניח בתוך התנור דבר שאין בו איסור בישול ומרחיקו מהאש מניחו על קדירה ריקנית מותר אפילו נתינה בתחילה ומשמע שכונתו שעל ידי שמרחיק מהאש יש לו היכר שלא יבוא לחתות ועל ידי הקדירה ריקנית חשיב שזה לא דרך בישול וממילא אין כאן מחזי כמבשל כמבואר בגר"ז וכעין שביאר הגר"ז שעל גבי התנור חשיב שזה לא מקום בישול וצריך דף להיכר שלא יבוא לחתות אמנם צ"ע למה זה לא מחזי כמבשל הרי זה בתוך התנור וצ"ל שכיון שקרקעית התנור יותר חם והוא הניח במקום שזה פחות חם חשיב שזה לא דרך בישול אמנם צ"ע שכיון שמצד המקום זה דרגת חום שראוי לבשל מה פתאום שזה יחשב שזה לא דרך בישול ואין לנו מקור לכזה חידוש וכן לפ"ז קדירה ריקנית יהיה מותר להניח לכתחילה שכיון שהרחיק זה לא דרך בישול וצ"ל ששם כיון שזה נראה ככיסוי הכירה זה חמיר וצ"ע

### ביאור לשון הרמב"ם שמועיל קטימה שלא בגוף האש

ז] והנה עיין לשון הרמב"ם ה"ד או שכיסה אש הכירה באפר ובה"י אין מחזירין אלא על גבי כירה גרופה ומכוסה עכ"ל והנה לכאורא לשון הרמב"ם מפורש שכיסה האש ולא הזכיר דוקא שכיבה האש ומשמע שאין דין לעשות מעשה בגוף האש אלא שכל שגורם שהחום יגיע פחות לקדירה חשיב גרו"ק אמנם יש מקום לומר שזה הרמב"ם לשיטתו שיסוד הדין הוא שיסיח דעתו מהתבשיל דהינו שיסוד ההיתר ביחס לתבשיל וכן לריטב"א שזה מצד שמראה שלא מקפיד על חום התבשיל אבל לראשונים שיסוד ההיתר שמסיח דעתו מלחתות דהינו שיסוד ההיתר מצד האש בזה ודאי יתכן שצריך שיהיה קטימה דוקא בגוף האש שרק אז זה מועיל שלא יהיה על אש זה חשש חיתוי

### המחלוקת הרשב"א והר"ן האם גריפה עדיף מסמיכה והאם גריפה של פח זה מצד המצב או מצד המעשה באש

ח] והנה דעת הבעל המאור שגריפה הכונה שגורף לצד אחד של התנור אבל אם גורף החוצה כה"ג אפילו בתנור מותר כי אין מה לחתות אמנם הראשונים הביאו מהירושלמי שצריך לגרוף את כל הגחלים החוצה ועיין רשב"א שהקשה שהרי הגמ' דנה שסמיכה לכירה מותר ואם מספיק גריפה לצד אחד של התנור אפילו שזה תוך התנור כ"ש שיעזור אם מניח סמוך לתנור וכתב שדוחק לומר שכשגורף יש מעלה מיוחדת שעשה מעשה בגוף האש אמנם עיין ר"ן שכתב כבעל המאור וכתב לישב הקושיא הנ"ל שיש מעלה מיוחדת במה שעשה מעשה בגוף האש והנה מדברי הרשב"א מבואר שיסוד הדין גריפה לא מצד שעשה מעשה באש אלא עצם הדבר שמניח באש חלשה זה סיבת ההיתר ולכן לא משנה אם זה מצב מצד עצמו או שעשה מעשה למעט החום ובאמת לגבי גחלים עוממות ביאר שיסוד ההיתר שכיון שיכל לחתות ולהגדיל האש ולא עשה זה מראה שאין דעתו לחתות ולכן נקט שאם גריפה לצד אחד מועיל בהכרח הכונה שהמצב שזה רחוק מהקדירה זהו יסוד ההיתר וא"כ גם סמיכה צריך להועיל ואין מעלה בזה שעשה מעשה גריפה משא"כ לר"ן יש מעלה במה שעשה מעשה גריפה בגוף האש משא"כ בסמיכה שלא עשה שום דבר בגוף האש והנה הר"ן גם מודה שעוזר מה שהניח במקום שיכל לחתות ולא חיתה דלכן גחלים עוממות חשיב כגרו"ק אבל כל זה כשיש חיסרון בעצם האש אבל כאן שבאש לא חסר צריך להגיע למעשה גריפה שהוא עשה באש אמנם מבואר שזה דוקא אם העשיה בזה שהרחיק האש ולא בזה שהרחיק הקדירה מהאש ולכן סמיכה לגמ' יש צד שזה לא עוזר אמנם לרשב"א אין מעלה בזה שהאש משפיעה פחות ביחס לתבשיל כל שלא עשה מעשה בעיקר האש להנמיכה

והנה לכאורא לדעת הרשב"א שמבואר שלא מועיל מה שעשה שחום האש יגיע לקדירה פחות א"כ לכאורא ה"ה קדירה ריקנית צריך שזה לא יועיל ורק לר"ן שחזינן שמועיל מה שמרחיק האש יש מקום לדון שגם אם עושה שהקדירה תהיה רחוקה מהאש זה יכול להועיל כמו גריפה וגם זה אינו מוכרח דיתכן דדוקא שם שעשה פעולה באש להרחיקה ולא שעשה פעולה בתבשיל להרחיקו והנה להלכה קי"ל שצריך לגרוף את כל הגחלים ולא מועל מה שגורף לצד השני של התנור ולכאורא משמע שכל שלא הקטין האש אין לזה גדר גריפה ולפ"ז גם קדירה ריקנית לא יעזור ורק שיש לדון שזה בגדר סמיכה אמנם לאגלי טל שנקט שחשיב מעשה באש יתכן שזה מועיל גם לרשב"א אמנם זה דלא כמג"א שדימה לעל גבי התנור וכן זה דלא כמ"ב שמועיל קדירה ריקנית תוך התנור

והנה עיין ר"ן מ"ח: שדן שיהיה אסור לתת על גבי דבר המוסיף הבל מצד שהיה וכתב שזה לא גרע מקטימה וצ"ע ששם עשה מעשה באש אבל כאן לא עשה שום מעשה וכן זה לא דומה לגחלים עוממות דשם יכל לחתות ולא חיתה אבל כאן לא יכל יותר וצ"ל כמו שביארנו בסק"א שכל שזה אש נמוכה מאוד אז זה עצמו חשיב כקטימה דהינו שמסיח דעתו מלחתות ורק באש בדרגא שיש כאן דרגא שיתכן שזה כבישול בזה מועיל או שעשה מעשה באש או אם יכל להגדיל האש ולא הגדיל

והנה העולה מהנ"ל שיש שלש דרגות בדין קטימה יש מצב של אש נמוכה שזה עצמו כמו קטימה ויש מצב שזה אש חזקה אבל כיון שעשה מעשה באש לכן חשיב קטימה ויש מצב של גחלים עוממות שאפילו שלא עשה מעשה באש אבל כיון שיכל לחתות ולא חיתה לכן חשיב כקטימה ויש לעיין בפח הנהוג לתת על האש האם זה מועיל רק מצד שעשה מעשה למעט האש או שיש לדון שזה כמו גחלים עוממות שכיון שיכל שיהיה אש יותר גדולה ולא עשה כך ונפק"מ אם הניח הפח למטרה להפשיט חום האש לכל הקדירות ולא למטרת קטימה כלל ואחרי זה רוצה להשתמש אם זה לקטימה ולכאורא כיון שחזינן שהרבה אנשים גם ביו"ט משתמשים בזה ועושים האש בדרגא הנצרכת ממילא אין זה מועיל אלא בתור מעשה קטימה א"כ צריך דוקא להניח הפח למטרת הקטנת האש וצ"ע

### האם מועיל קטמה והובערה בקדירה ריקנית

ט] והנה מבואר בגמ' שקטמה והובערה מותר להשהות ובנתלבתה מבואר בגמ' שמותר גם להחזיר ועיין רש"י שהובערה ונתלבתה זה אותה דרגה ומבואר שגם אם הדבר שגרם שהסיח דעתו או שמראה שמסיח דעתו הלך בכל אופן ההיתר קיים והנה יש לעיין האם גם בקדירה ריקנית זה כך והנה למג"א שזה מדין סמיכה א"כ ודאי שכל שזה לא סמיכה אלא מונח אצל האש זה לא שייך וכל הנידון לפשטות המרדכי שזה מדין קטימה והנה אם נימא שהביאור כמו שביאר רעק"א שזה מדין קטימה ביחס לתבשיל א"כ בזה לכאורא ודאי לא שייך הדין קטמה והובערה כיון שלא חל שום חלות באש וכל ההיתר ביחס לתבשיל ובזה ודאי כל שהוריד ורוצה להחזיר אין סיבה שיהיה מותר ולגבי שהיה צ"ע אמנם לאגלי טל שזה חשיב קטימה באש לכאורא גם כאן זה יועיל אם לא שנחלק שכאן שהאש היא אותה אש אפילו שחשיב קטימה באש אבל זה רק חל ביחס לתבשיל ולא ביחס לאש עצמה וצ"ע והגרשז"א נקט להקל בזה וצ"ע

### סיכום השיטות בהיתר קדירה ריקנית והחילוק בין קדירה מלאה לקדירה ריקנית

י] העולה מכל הנ"ל דמבואר במרדכי שיש היתר של קדירה ריקנית על גבי הכירה אבל צריך תנאי חזרה ודעת המג"א והחזו"א שזה מדין סמיכה והחזו"א נקט שכל סמיכה אסור נתינה בתחילה וה"ה כאן אבל למג"א שס"ל שמותר נתינה בתחילה נקט שבאמת מותר נתינה בתחילה ורק מצד שזה דבר לח אסור או שדעת המרדכי שבכל קדירה מלאה אסור סמיכה אבל להלכה שמותר גם כאן מותר והגר"ז ביאר שכאן זה רק עוזר שלא יהיה חשש חיתוי כדין סמיכה אבל זה מקום בישול ויש כאן מחזי כמבשל ולכן אסור נתינה בתחילה ודעת רעק"א וכן פסק המ"ב שזה מדין קטימה ובפשוטו שלא צריך דוקא בגוף האש ולכן על גבי התנור יש להקל והאגלי טל ביאר שכאן זה כאילו קטימה בגוף האש

והנה קי"ל שקדירה מלאה מותר אפילו נתינה בתחילה אמנם לגבי קדירה ריקנית מבואר בשו"ע שמועיל רק אם תנאי חזרה ובקדירה מלאה מבואר שאין חילוק בין דבר לח ליבש ודלא כחילוק המג"א ולפ"ז צ"ע מה החילוק בין קדירה ריקנית למלאה הרי בשניהם יש אותו מרחק ואם קדירה מלאה חשיב כסמוך לאש למה קדירה ריקנית זה אחרת ועיין בה"ל סימן רנ"ג ס"ג מה שהביא מהפמ"ג ולכאורא משמע כוונתו שקדירה ריקנית זה נידון ככיסוי של הכירה ולכן זה רק מועיל בתור קטימה ולא בתור סמיכה משא"כ קדירה מלאה ודאי שזה לא כחלק מהכירה וממילא זה יכול להחשב לגבי הקדירה שמעל שזה רק כסמוך אצל האש ובחזו"א ביאר שקדירה מלאה זה נחשב שהחום מגיע לקדירה וממנה לקדירה שמעל וממילא חשיב שלא הניח אצל האש ממש משא"כ קדירה ריקנית חשיב שהחום מגיע מהאש ממש עצמה וממילא לא חשיב כסמוך אצל האש אלא כעל גבי האש ממש

והנה ידוע לדון האם מועיל קדירה ריקנית על גבי קדירה ריקנית כגון קדירה ריקנית על הפח שעל האש ולכאורא לביאור הבה"ל יש מקום להקל שכה"ג לא שייך לראות ששני הדברים זה כיסוי של הכירה משא"כ לחזו"א שכל ההיתר של קדירה מלאה כי החום מתיחס לקדירה התחתונה א"כ כאן שאין קדירה מלאה לא עוזר שיש שני קדירה ריקנית וצריך להיות אסור וצ"ע בזה