ז - הכרעת הדין בצירוף לעשרה כשרואין אלו את אלו
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / צירוף לציבור בב_ מקומות, וע_י רואין אלו את אלו, והמסתעף

יום ג' י"ג ניסן תש"פ

סימן ז

הכרעת הדין בצירוף לעשרה כשרואין אלו את אלו

**א**

א] נתבאר בסימן ג' פלוגתת רבוותא בהכרעת ההלכה אם עשרה שאינם במקום אחד אלא שהן רואין אלו את אלו מצטרפין לתפילת הציבור, דבד' השו"ע נראה שדעתו דאינם מצטרפין, וכן הכריעו המהריק"ש והשכנה"ג והא"ר והמלכי בקדש והזרע אמת והמחזיק ברכה והמאמ"ר והחקרי לב והשע"ת והחיי אדם והמשכנות יעקב והאפיקי מגינים והערוה"ש, וכ"נ בד' הבית מאיר, וכן צידד הפמ"ג בסימן קצ"ה.

אך דעת המג"א והפר"ח והפמ"ג בסימן נ"ה והמחה"ש והגר"ז והמטה יוסף והבית דוד דהן מצטרפין, וכן נקט המ"ב לעיקר.

ב] ולפמש"נ בדברינו בסימנים הקודמים נמצא דלדינא יש לפקפק בצירופם מכמה טעמים, חדא, דאמנם דעת הראבי"ה דדין הצירוף דרואין זא"ז בב' בתים הוא אף לענין תפילה בציבור, וכן צידד הרשב"א,[[1]](#footnote-2) אך נראה בדבריו שלא הכריע בדבר, - אך בד' ר"פ וספר הבתים מבו' דכל שהם ברשות חלוקה אינם מצטרפין אף שרואין זא"ז, וכן דעת הרמב"ן והאו"ז.

ועוד, דעיקר הא דקי"ל לענין זימון דמהני רואין זא"ז אף בב' בתים חלוקין, כל שאין דרך הרבים או שביל היחיד הקבוע מפסיקין ביניהם, הוא שנוי בפלוגתא, דדעת הרמב"ם ודעימי' דכלל ל"מ הא דרואין זא"ז בב' בתים, ודעת הרשב"א דל"מ אלא בב' בתים שבבירה אחת, ודעת כמה מקמאי דל"מ אלא בב' בתים הפתוחין זל"ז.

ועוד, דדעת כמה מקמאי דל"מ הצירוף דרואין זא"ז אלא כשיש בכל חבורה כדי זימון דבכה"ג סגי בצירוף כ"ד, אך כל שאין בכל חבורה כדי זימון לא סגי בצירוף זה, והרשב"ש כתב דלפ"ז אף לא סגי בצירוף זה להשלים לעשרה לתפילת הציבור.

ג] ואמנם אחר שהכריע המ"ב לדינא דמהני הצירוף דרואין זא"ז להשלים לעשרה לתפילת הציבור אף בב' בתים, אין לנו אחר הכרעת המ"ב כלום, ובפרט בשעת הדחק גדול כאשר הוא בימים אלו בעוה"ר.

אך מ"מ נראה דאחר דעיקר ההיתר בזה הוא חידוש רב, הבו דלא לוסיף עלה, וכל דיש לפקפק בזה עוד מטעמים אחרים, וכמו שיתבאר בעזה"י בסימנים הבאים, אין ראוי להקל בזה.

**ב**

ד] ובעיקר מש"נ להקל בזה בימים אלו, יש לצרף עוד בזה, דהנה המהריק"ש בערך לחם בסימן נ"ה סי"ד כתב בדרך קמא, דכל הא דהעומד באגף אינו מצטרף אף שרואין זא"ז, הוא רק משום דיכול ליכנס בלא טורח ולא נכנס, אך כל שאינו יכול ליכנס בלא טורח, ה"ה מצטרף ע"י שמראה פניו, ופירש בזה לדינא דהשו"ע שם, וכן הסכים המחזיק ברכה שם אות ח', ועמש"נ לפרש הטעם בזה בסימן י"א.

ועפי"ז כתב המחזיק ברכה שם אות י"א, בדין בלאזירט"ו, שהוא מקום ששומרים מפני עיפוש אויר ר"ל, דכשיש שם ב' כתות ו' בבית אחד וד' בבית אחר ואין יכולין ליגע זב"ז, יכולים להיות לפני פתח הבית ויראו זא"ז ויצטרפו לעשרה, כיון דאותם שבחוץ אין רשאין ליכנס לפנים, ואותם שבבית לא יוכלו לצאת לחוץ, וכיון שאותם הד' משתדלים לבא את הפתח ומראים להם פניהם, הו"ל כמראה פנים דרך חלון דמצטרף, וכ"ש בכה"ג דא"א להם בשום פנים להיות יחד, וכתב דיש לסמוך ע"ז שלא יתבטלו מ' יום מלומר קדיש וקדושה, והביאו השע"ת שם.

ולפ"ז הרי ה"נ הוא בימים אלו, דדמי ממש להך גוונא, וכיון דא"א לכל העשרה להיות במקום אחד, דה"ה מצטרפין ע"י ראיית פנים, וגם מש"כ המחזיק ברכה לסמוך ע"ז שלא יתבטלו מ' יום מלומר קדיש וקדושה, שייך גם בנידו"ד.

ה] אך הנה המהריק"ש שם כתב לפרש עוד דדינא דהשו"ע שם דהמראה פניו דרך החלון מצטרף, איירי כשמכניס ראשו מן החלון, ונתבאר בסימן י"א שכן הסכימו הרבה מן האחרונים, ונתבאר שם להוכיח כן מד' הב"י, ולפ"ז אין מקור דהיכא דא"א להם להיות במקום אחד ה"ה מצטרפין ע"י ראיית פנים.

1. וכ"נ גם בד' המאירי דס"ל דב' חבורות בב' בתים הרואין אלו את אלו מצטרפין לזימון בשם, ודעתו דזימון בשם חשיב כדבר שבקדושה דאינו אלא בעשרה, אך אי"ז מוכרע, די"ל דהא דהן מצטרפין לזימון בשם, הוא משום קביעות חבורה, ומשא"כ בתפילה דליכא קביעות חבורה, וכמש"כ כן הרמב"ן בפסחים פ"ה ב'. [↑](#footnote-ref-2)