20 ב_ מחיצות מעלייתא לא ארו_מ
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובין  פ_א - פ_ג

יום ועש"ק וישלח י"ג כסליו תשס"ה

עירובין דכ"ב., ורמי דר"י אדר"י ורמי דרבנן אדרבנן, דתניא יתר על כן אמר ר' יהודה, מי שהיו לו ב' בתים משני צידי רשות הרבים עושה לו לחי מכאן ולחי מכאן או קורה מכאן וקורה מכאן ונושא ונותן באמצע, אמרו לו אין מערבין רשות הרבים בכך, קשיא דר"י אדר"י קשיא דרבנן אדרבנן, דר"י אדר"י לא קשיא התם דאיכא שתי מחיצות מעלייתא הכא ליכא שתי מחיצות מעלייתא, דרבנן אדרבנן נמי לא קשיא הכא איכא שם ד' מחיצות התם ליכא שם ד' מחיצות.

**א'**

א] בביאור שנויא דגמ' דר' יהודה אדר' יהודה ל"ק התם דאיכא ב' מחיצות מעלייתא, פי' התוס בד"ה קשיא, דקסבר ב' מחיצות דאורייתא, ומבו' מתוך דבריהם ע' מהרש"א על ד' תוד"ה חייבין, דהיינו משום דבקיעת רבים ל"מ לבטל אלא אותן המחיצות שבוקעין בהן, אך המחיצות שאין בוקעין בהן אינן מתבטלות, ואשר ע"כ התם דאיכא ב' מחיצות מעלייתא דלא בקעי בהו רבים ואינן מתבטלות, שפיר הוי רה"י, כיון דלדידי' ב' מחיצות דאורייתא וסגי בב' מחיצות לאשוויי רה"י, וכפי' זה פירש ג"כ בחי' הריטב"א, עיי"ש, וע' גם בחי' הריטב"א לעיל בסוגיין שכתב, ז"ל, פי' לא שיבטלו מחיצות שלימות של צפון ודרום דהא אמאי, אלא שמפילין מחיצות שבמזרח ומערב כיון שבוקעין בהם תדיר דרך הפתחים, ועי' גם בד' הרמב"ן במלחמות שמבו' יסוד הדברים דאין בטל רק המחיצות דבוקעין בהן, ודע"כ כל דאיכא ב' מחיצות דלא בקעי בהו הוי רה"י גמורה לדעת ר' יהודה.

אך מד' הרשב"א נ' שפירש הטעם בזה באופ"א, דהנה ז"ל הרשב"א בסוגיין סוד"ה הכא, קסבר לה כר' יהודה דבקיעת הרבים מבטלת מחיצות עד דאיכא שיעור מחיצות דאורייתא "מחיצות חשובות" וכו', עכ"ל, ולקמן בסוגיא כתב הרשב"א, ז"ל, איתיבי' חצר וכו', איכא למידק ומאי קושיא דבכי הא אפילו ר' יהודה מודה דהא איכא שתי מחיצות מעלייתא וכו', ויש שמתרצין דקס"ד השתא דחצר זו נכנסין לה שתי וערב כפסי ביראות ואין "מחיצותיה חשובות" וכו', עכ"ל.

ונ' בל' הרשב"א דטעמא דהיכא דאיכא ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים מודה ר"י דלא ארו"מ, אין הטעם בזה כמש"נ בדעת התוס' ודעימייהו דאין בקיעת הרבים מבטלת אלא המחיצות שבוקעין בהן, וע"כ כיון דאיכא ב' מחיצות דלא בקעי בהו ואינם בטלות, הוי רה"י מעלייתא, דב' מחיצות דאורייתא, אלא טעם אחר יש בזה, וכמו שיתבאר.

ונ' דהרשב"א לטעמי' אזיל בזה, שכבר נת' בדברינו ב??? שדעת הרשב"א דדינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, אי"ז ביטול על המחיצות שבוקעין בהן, אלא הוא ביטול על הרשות, דבקיעת הרבים משויא לרשות זו רה"ר, ול"מ היקף המחיצות לאשוויי לה לרה"י, וזהו לישנא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, דבקיעת הרבים מהניא כנגד המחיצות ומשויא להרשות לרה"ר, ועיי"ש שנת' להוכיח כן ממש"כ הרשב"א בעבוה"ק דפלטיא הויא רה"ר הגם שדלתותי' ננעלות בלילה, ואכמ"ל, ואשר ע"כ אין לפרש דהא דמודה ר' יהודה היכא דאיכא ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים, הוא משום דאין מחיצות אלו בטילות ואית לן ב' מחיצות דאורייתא, שהרי לא דייני' כלל שבקיעת הרבים תבטל להמחיצות, אלא שתועיל לאשוויי הרשות לרה"ר, וא"כ אף דלא בקעי רבים בב' המחיצות שפיר שייך דינא דארו"מ דתועיל בקיעת הרבים לאשוויי רשות זו לרה"ר.

ומקור לזה נ', ממש"כ הרשב"א להלן בשם הראב"ד, דרחבה ס"ל בדעת ר' יהודה דמתני', דאף היכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא נמי אתו רבים ומבטלי מחיצתא, ואם דינא דארו"מ הי' ביטול על המחיצות שבוקעין בהן, הרי ל"ש כלל לומר דהיכא דאיכא ב' מחיצות שאין בוקעין בהן רבים יהא דין ארו"מ, שהרי לר' יהודה סגי מדאורייתא בב' מחיצות, ובע"כ שדעת הרשב"א דדינא דארו"מ הוי ביטול על הרשות, דבקיעת הרבים משויא לה לרה"ר הגם דאית לה מחיצות, וע"כ שפיר י"ל דזה שייך אף היכא דאית לה ב' מחיצות דלא בקעי בה רבים.

והדברים מתאימים, שבד' התוס' בסוגיין ד"ה חייבין וד"ה קשיא, מבו' דהדבר ברור דלר' יהודה ל"ש דינא דארו"מ היכא דאיכא ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים, ול"ש לנטות מזה, וכ"ה בל' התוס' לקמן ע"ב ד"ה אלא לאו, וכ"ה בל' הריטב"א שם ד"ה איתיבי', ופליגי על דעת הרשב"א דס"ל דרחבה פליג ע"ז, והיינו משום דהתוס' והריטב"א לטעמייהו דס"ל דדינא דארו"מ הוא דהמחיצות שבוקעין בהן בטילות, וע"כ לר' יהודה לטעמי' דב' מחיצות דאורייתא, הרי פשיטא דאם איכא ב' מחיצות שאין בוקעין בהן רבים, הויא רה"י מעליא, וזה כמש"כ בחי' הריטב"א בסוגיין דהמחיצות השלימות שאין בוקעין בהן ודאי אינן בטילות, אך הרשב"א לטעמי' דדינא דארו"מ הוא דבקיעת הרבים משויא להרשות לרה"ר ול"מ לה היקף המחיצות, וע"כ שפיר י"ל דאף דאיכא ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים וב' מחיצות דאורייתא, מ"מ כל דבקעי רבים בב' הרוחות האחרות מהניא בקיעת הרבים לאשוויי להרשות לרה"ר.

ולדעת הרשב"א הא דמודה ר"י היכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא, מבו' בלשונו דהוא משום דהיכא דאיכא לרשות זו ב' מחיצות "חשובות", ל"מ בקיעת הרבים לאשוויי רשות זו לרה"ר, ונ' שהטעם בזה הוא, דהרי דינא דארו"מ לדעת הרשב"א הוא, דבקיעת הרבים מהניא כנגד כח המחיצות ומשויא לרשות זו לרה"ר, וע"כ י"ל דל"מ בקיעת הרבים כנגד המחיצות, אלא כאשר הרבים בוקעין במחיצות אלו עצמן, ואין המחיצות מונעות אותן, ובכה"ג אלים כח בקיעת הרבים מכח המחיצות, ומהני לאשוויי הרשות לרה"ר, ומשא"כ היכא דאין הרבים בוקעין במחיצות הנצרכות לאשוויי הרשות לרה"י, אין כח בבקיעת הרבים כנגד המחיצות, וע"כ בכה"ג לא ארו"מ.

ב] עוד פי' התוס', דאפי' קסבר ג' מחיצות דאורייתא, לא אתו רבים ומבטלי מחיצה שלישית כיון דאיכא ב' מחיצות שלימות, עכ"ל, והנה ראיתי בחזו"א במכתב שנד' בחזו"א עירובין עמ' 96, שכתב, ז"ל, ובתוס' ד"ה קשיא ג"כ פירשו בתי' בתרא דב' מחיצות מעלייתא אלימי לעמוד נגד בקיעת רבים, ולא פירשו א"כ למה אמר ר' יוחנן ירושלים אלמלי דלתותי' ננעלות וכו', ויש לפרש לאמצע הפילוש ששם אין מחיצות ונוח להתבטל, ואמנם קשה הא דמבו' לקמן לר' יוחנן דוקא תל בא"י אינו מתבטל וכו' אבל בחו"ל מתבטל, ובשלמא לפי' קמא של התוס' וכו', יל"פ הא דר' יוחנן במעלות ומורדות שאין להם רק ב' מחיצות, או שיש להן ד' מחיצות וכולן נדרסות ומתבטלות, אבל לפי' בתרא דב' מחיצות מעלייתא אלימי ואין רבים מבטלין אותן קשה תל נמי, ועוד דלא יתכן כלל לפרש הא דר' יוחנן ירושלים אלמלא וכו' במקום הפילוש, דלמה לא יהא אמצע הפילוש רה"י ע"י צוה"פ שכנגדו בכל ד' רוחות, כיון דצוה"פ לא נתבטלה אחרי שהיא מוגנה ע"י ב' מחיצות מעלייתא והחוצות נשארות רה"י וכו', וכן אין לפרש דמקום הפילוש אינו רה"י כלל משום דצוה"פ מתבטל לענין שלא יגן על אמצע הפילוש, דאם אינו מתבטל במקומו למה לא יגין על אמצע הפילוש וכו', עכ"ל.

והנה מד' החזו"א מבו' שפירש תי' בתרא דהתוס', דכל דאיכא לרשות זו ב' מחיצות מעלייתא, אלימי מחיצות אלו לעמוד נגד בקיעת רבים, וע"כ אף המחיצה השלישית אינה בטלה כלל בבקיעת הרבים, דכל דאיכא ב' מחיצות שלימות ל"מ בקיעת הרבים לבטל המחיצות כלל, ולפ"ז נקט החזו"א דלתי' זה, הרי דאף אם יבקעו הרבים בב' מחיצות השלימות נמי לא נימא דארו"מ, דהרי אף הכא בקעי רבים בהמחיצה השלישית הנצרכת להכשר המקום דג' מחיצות דאורייתא ואפ"ה לא אמרי' ארו"מ משום דאיכא ב' מחיצות שלימות, ואשר ע"כ אף אם בקעי רבים בב' מחיצות אלו נמי לא נימא דארו"מ.

ואשר זהו משה"ק החזו"א דבתל דאית לי' מחיצות גמורות, היאך מהני בקיעת הרבים לבטל המחיצות, ואשר זהו גם משה"ק מ"ט יהא אמצע הפילוש רה"ר, שהרי הצוה"פ במקומה לא נתבטלה כלל, שהרי ב' המחיצות המעולות מגינות עלי' שלא תתבטל, וכל שלא נתבטלה במקומה בדין שתועיל גם לאמצע הפילוש.

וע' עוד במכתבי החזו"א שנד' בס' שערי לימוד???.

אמנם באמת יתכן לפרש ד' התוס' באופ"א, דבעיקר הפירוש דב' מחיצות "מעלייתא", מפרשי התוס' בתי' זה כבתי' קמא, דהיינו ב' מחיצות דליכא בהו בקיעת רבים, והיינו דכיון דבב' מחיצות אלו לא בקעי רבים, ע"כ אין ב' מחיצות אלו בטלות, ומכח זה אף מחיצה שלישית דבקעי בה רבים מועלת להשלים לג' מחיצות, והיינו כ"ה שמצינו דב' מחיצות ולחי הוי רה"י, והגם דלחי אינו מחיצה שלימה, שהרי אם מכל הרוחות הי' לחי אינו מועיל כלום, אלא היינו דכל דאיכא גדירה שלימה בב' רוחות סגי במחיצה קלישתא להשלים הגידור מרוח שלישית, וה"נ הכא כיון דאיכא ב' מחיצות מעלייתא דלא בקעי בהו רבים ואינם בטלות, תו מהני מחיצה קלישתא דבקעי בה רבים להשלים הגידור מרוח שלישית, וז"ב.

וכן נ' מל' התוס' שכתבו, דלא ארו"מ "שלישית" כיון דאיכא ב' מחיצות שלימות, ונ' להדיא דרק משום דכל הנידון דנימא ארו"מ הוא רק על המחיצה השלישית, אך ב' המחיצות אינן בטלות, ע"כ הוא דאמרי' דלהשלים למחיצה שלישית מהני אף מחיצה דבקעי בה רבים, אך היכא דבקעי רבים בכל המחיצות, ס"ל לר' יהודה דארו"מ, אף אם איכא מחיצות גמורות.

ולפ"ז ניחא הא דבתל המתלקט אמרי' דארו"מ לדעת ר' יהודה, דהגם דאיכא מחיצות גמורות, מ"מ כיון דבקעי רבים במחיצות אלו ה"ה מבטלין אותן, דרק היכא דאיכא ב' מחיצות שלימות דלא בקעי בהו רבים, הוא דס"ל לר' יהודה דלא ארו"מ ומהני אף המחיצה השלישית דבקעי בה רבים להשלים הגידור.

ולפ"ז נ' לבאר גם הא דאמצע הפילוש הוי רה"ר, דהאמנם אם נפרש ד' התוס' דהיכא דאיכא ב' מחיצות גמורות ל"מ בקיעת הרבים לבטל המחיצות כלל, ונמצא דהצוה"פ במקומה הויא מחיצה גמורה, הרי ממילא בדין שתועיל גם לאמצע הפילוש, וכמש"כ החזו"א, אך לפמש"נ הרי אי"ז כן, דאף היכא דאיכא ב' מחיצות שלימות נמי מבטלת בקיעת הרבים להצוה"פ שברוח השלישית ול"ה מחיצה מעליא, ואך דמ"מ ה"ה מועלת להשלים הגידור דרשות זו, דכל דאיכא ב' מחיצות גמורות, סגי ברוח שלישית במחיצה קלישתא, כ"ה דמהני לחי ברוח שלישית להשלים הגידור דרוח זו, ול"ב מחיצה גמורה, ואשר ע"כ אמצע הפילוש דכל מחיצותיו בקעי בהו רבים, ל"ה רה"י, ול"ש לומר דכיון דלא בטלה הצוה"פ במקומה תועיל גם לאמצע הפילוש, שהרי באמת גם למקומה בטלה הצוה"פ ואינה מחיצה מעלייתא, ורק דמ"מ היא מועלת להשלים הגידור מרוח שלישית, אך משא"כ אמצע הפילוש דלית לי' ב' מחיצות שלימות, ל"מ לו מחיצות גרועות אלו דבקעי בהו רבים, ודו"ק.

ג] ומד' כמה מרבותינו הראשונים נ' ללמוד שפירשו שנויא דגמ' בע"א.

דהנה ז"ל ראבי"ה סי' שע"ט, והא דפליגי רבי יהודה ורבנן פרק עושין, בב' מחיצות מעלייתא כגון ב' בתים מב' צדי רשות הרבים, ואמר רבי יהודה אף על גב דרבים בוקעים בו לא מבטלי מחיצתא, ולרבנן מבטלי, אלא אם כן יהיו כעין ד' מחיצות אף על גב דאינן מחיצות מעלייתא לא ארו"מ ומטלטלין בתוכם, ור' יוחנן דמוסיף ואמר דלא ס"ל כרבנן, וס"ל דאפי' בד' מחיצות אתו רבים ומבטלי, ואף על גב דד' מחיצות מעלייתא הוו, כדאמר רבי יוחנן ירושלים אלמלא דלתותיה ננעלות בלילה חייבן עליה משום רשות הרבים, ואע"ג דאית לה ארבע מחיצות, וס"ל כרבי יהודה דאמר אם היה דרך הרבים מפסקתן יסלקנה לצדדין, ועדיפא מדרבי יהודה, דאילו לרבי יהודה כי האי דירושלים דאית לה ארבע מחיצות ואפילו ב' מחיצות מעלייתא, לא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, עכ"ל.

וכד' ראבי"ה מצאנו ג"כ בד' תלמידו האו"ז סי' קכ"ט, ז"ל, ונראה דר' יוחנן דלא כר"י ולא כרבנן דלר"י היכא דאיכא שתי מחיצות מעלייתא לא מבטלי מחיצתא וכ"ש בד' מחיצות דלא מבטלי להו רבים, ולרבנן אפי' היכא דאיכא שם ד' מחיצות לא מבטלי להו רבים, מעתה לכו"ע לא מבטלי רבים מחיצות ירושלים, דהא איכא ד' מחיצות מעלייתא, מעתה ר' יוחנן דלא כמאן וכו', אלמא רבי יוחנן במחיצות מעלייתא איירי כמו מחיצות ירושלים דאיכא ד' מחיצות, ואפ"ה אתו רבים ומבטלי מחיצתא, אלא ודאי ר' יוחנן טעמא דנפשיה קאמר ולית לי' לא דר"י ולא דרבנן, וה"ט מפני שהם אמוראים קדמונים ולמדו לפני התנאים ובדבר ששמעו מפי רבותיהם התנאים היה להם כח לחלוק על שאר תנאים, ולעולם ר"י לית ליה בשמעתי' לא דר' יהודה ולא דרבנן, אלא טעמא דנפשי' וקבלתו מרבותיו תנאים אית ליה דאתו רבים ומבטלי אפי' מחיצות גמורות, עכ"ל.

וד' ראבי"ה ואו"ז צ"ב בתרתי, חדא דבפשוטו טעמא דר' יוחנן דפליג וס"ל דאף בירושלים אמרי' דארו"מ הגם דאין רבים בוקעין אלא בב' מחיצות, הוא כמש"כ הראשונים בסוגיין דר' יהודה לטעמי' דאית לי' ב' מחיצות דאורייתא, ור' יוחנן סבר לה בהא כרבנן דג' מחיצות דאורייתא, אך בד' ראבי"ה אין נ' כן, אלא נ' מדבריו דדר' יוחנן עדיפא מדר' יהודה בדיני ארו"מ, וכן מפורש בד' האו"ז, אשר מה"ט הוצרך לומר דר' יוחנן למד לפני התנאים ויכול לחלוק על שאר תנאים, עוד צ"ב מש"כ דבירושלים היו ד' מחיצות "מעלייתא", וע"כ בזה גם לר' יהודה לא ארו"מ, וצ"ב מ"ט חשיב שהיו שם ד' מחיצות מעלייתא, הרי בב' רוחות בקעו בה רבים, ואי"ז מחיצות מעלייתא.[[1]](#footnote-2)

ד] ואמנם ביאור הדברים למדנו מד' המאירי בחידושיו לעיל ד"כ., ז"ל, שהלכה כר' יהודה במחיצות כאלו ר"ל של פסין דאתי רגל רבים ומבטל למחיצות, אע"פ שיש שם ד' מחיצות, דהואיל ומחיצות גרועות הן דהא איכא פרוץ מרובה על העומד, אע"ג דאיכא ד' מחיצות לא כלום הם, ואתי רגל רבים ומבטל מחיצות הואיל ובקעי בהו רבים וכו', עכ"ל.

ולמדנו מדבריו, דמש"א בגמ' דהתם איכא ב' מחיצות "מעלייתא" הכא ליכא ב' מחיצות "מעלייתא", אין פירושו כמו שפירשו תוס' וש"ר דמחיצות מעלייתא הם מחיצות דלא בקעי בהו רבים, וזהו דמשני דהתם איכא ב' מחיצות לא בקעי בהו רבים, והכא ליכא ב' מחיצות מעלייתא דלא בקעי בהו רבים, אלא פי' שנויא דגמ' הוא, דהיכא דאיכא לרשות זו ב' מחיצות גמורות ומעולות, לא אתו רבים ומבטלי מחיצתא ולא משוו רשות זו לרה"ר, ואף אם יבקעו הרבים בב' מחיצות אלו נמי לא נימא בזה ארו"מ, ומשא"כ בפסין דהוו מחיצות גרועות, הרי שבזה ס"ל לר' יהודה דארו"מ ומשוו המקום לרה"ר.

ומבו' מד' המאירי, דמה"ט היכא דיהא לרשות ב' מחיצות דעומ"ר על הפרוץ, הרי שאף אם יבקעו רבים בב' מחיצות אלו, נמי לא נימא דארו"מ, דכל דאיכא ב' מחיצות מעלייתא לא ארו"מ, וליכא נפ"מ היכן הויא בקיעת הרבים.

ונ' להוסיף בביאור הדברים, דלדעת המאירי דינא דארו"מ אינו אמור כלל על המחיצות, שהן בטילות ע"י בקיעת הרבים, אלא עיקר הדין הוא על הרשות, דאתו רבים ומשוו רשות זו לרה"ר, ומש"א אתו רבים "ומבטלי מחיצתא" מתפרש, דהגם דרשות זו אית לה מחיצות, מ"מ מהניא בקיעת הרבים לאשוויי רשות זו לרה"ר, ובזה הוא דפליגי ר"י ורבנן, דר"י ס"ל דאף רשות דאית לה מחיצות דפסין מהני בקיעת הרבים לאשוויי לה לרה"ר, ורבנן פליגי וסברי דל"מ בקיעת הרבים לשוויי מקום המוקף מחיצות לרה"ר.

ואשר זהו הא דמשני הגמ', דהא דס"ל לר' יהודה דארו"מ ומהני בקיעת הרבים לאשוויי מקום המוקף מחיצות לרה"ר, הוא רק בדלית לי' מחיצות מעלייתא, אך מקום המוקף אפי' ב' מחיצות מעלייתא, ל"מ בקיעת הרבים לאשוויי לי' לרה"ר, ובל' המאירי בכ"ד מבו' שהטעם בזה היינו, דמקום המוקף מחיצות מעולות הוי רה"י גמורה, וברה"י גמורה מודה ר"י דל"מ בקיעת הרבים לאשוויי לי' לרה"ר, ורק במקום דאיכא מחיצות גרועות דל"ה רה"י גמורה, ס"ל לר"י דבקיעת הרבים מהניא לאשוויי לי' לרה"ר, והאמנם אילו הי' דינא דארו"מ ביטול על המחיצות שבוקעין בהן, הרי שאין לנו ללמוד מההיא דב' בתים דהיכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא מודה ר"י דלא ארו"מ אף אם בוקעין בב' מחיצות אלו, דהרי שאני התם דאין הרבים בוקעין בב' המחיצות הנצרכות מדאורייתא, אך כיון דדינא דארו"מ אין כלל ביטול על המחיצות, הרי שאין מקום לחלק אם בוקעין הרבים במחיצות אלו או לא, אלא כללא הוא דכל דאיכא ב' מחיצות גמורות לא ארו"מ.

וזה נ' בביאור מש"כ בחי' המאירי לעיל שם, דלרבנן "כל רשות שאין בו אלא ב' מחיצות בקיעת רבים מבטלת המחיצות", עכ"ל, והדברים צ"ב, דכיון דלדידן ב' מחיצות לאו דאורייתא, א"כ מה בעי' שתבטל בקיעת הרבים להמחיצות, הרי בלא"ה ל"מ ב' מחיצות, והרי אף בכרמלית דליכא בקיעת רבים כלל ל"מ ב' מחיצות לאשוויי לה לרה"י, אך נ' ברור שמכוון המאירי הוא עפמש"נ בדעתו, דהא דארו"מ אי"ז כלל ביטול על המחיצות, אלא היינו דלר' יהודה בקיעת רבים בכחה לאשוויי רה"ר אף מקום המוקף מחיצות, ורבנן פליגי וס"ל דל"מ בקיעת הרבים לאשוויי רה"ר למקום המוקף מחיצות, ואשר זהו מש"כ המאירי דבמקום שאין בו אלא ב' מחיצות ס"ל לרבנן דמהני בקיעת הרבים בו לאשוויי לי' לרה"ר, והיינו משום דב' מחיצות לאו דאורייתא, וכ"ה דל"מ ב' מחיצות לאשוויי מקום לרה"י, ה"נ ל"מ להפקיעו מתורת רה"ר, וע"כ שפיר מהניא בקיעת הרבים בו לאשוויי לי' לרה"ר, ול"ב לבקיעת רבים לבטל המחיצות, אלא בעי' לבקיעת רבים כ"ה שיהא מקום זה רה"ר, וככל מקום דל"ה רה"ר אא"כ בקעי בי' רבים ואל"כ הוי כרמלית.

וכדעת המאירי נ' ללמוד גם מד' רבינו יהונתן במתניתין, ז"ל, ר' יהודה אומר וכו', דס"ל דאתו רבים ומבטלי מחיצות כאלו שהפרוץ מרובה על העומד מד' רוחותי', שאם הי' ב' המחיצות שלימות בהא הוה מודה ר' יהודה שאין כח ברבים לבטל המחיצות כדחזי' וכו' ב' בתים בב' צידי רה"ר וכו', ש"מ דהיכא דאיכא ב' מחיצות שלימות מודה ר' יהודה דלא אתו רבים ומבטלי מחיצתן, עכ"ל, והרי שדעתו דהיכא דהוו המחיצות עומ"ר על הפרוץ לא אמר ר"י דארו"מ, אף אם בוקעין רבים במחיצות אלו, ולמד כן משנויא דגמ' דהיכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא מודה ר"י, וזה להדיא כמו שפירש המאירי, דהא דהיכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא מודה ר"י, לא תליא אם בוקעין רבים במחיצות אלו אם לאו, אלא כל היכא דאיכא לרשות זו ב' מחיצות גמורות, ל"מ בקיעת הרבים לאשוויי רשות זו לרה"ר, וז"ב.[[2]](#footnote-3)

ה] ולפ"ז נ' לבאר ד' הראבי"ה והאו"ז, דס"ל ג"כ כן, דמש"א דמודה ר' יהודה היכא דאיכא ב' מחיצות "מעלייתא", לאו היינו ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים, דבזה ליכא נפ"מ כלל, כיון שאין בקיעת הרבים מבטלת להמחיצות שבוקעין בהן, אלא משויא הרשות לרה"ר, וע"כ ליכא נפ"מ היכן הויא בקיעת הרבים, אלא היינו ב' מחיצות שלימות, ולא פליג ר' יהודה אלא במחיצות דפסין שמחיצות גרועות הן, ואשר זהו מה שכתבו דהי' לירושלים ד' מחיצות מעלייתא, והיינו משום דס"ל דהי' לירושלים עומ"ר מד' רוחות, וכאשר כן נ' להדיא בפי' ר"ח בסוגיין, וכ"כ גם בחי' הריטב"א בסוגיין, וזה דלא כמש"כ בחי' הר"ן שלא הי' לירושלים מב' הרוחות אלא צוה"פ או כעין פסין, (והיינו דהגם דודאי היתה החומה קיימת ברוב הרוח, מ"מ הי' ברה"ר המפולשת משער לשער סילוק מחיצות, המסלק להעומ"ר שהי' מב' צידי השער), ויתכן עוד דס"ל דצוה"פ חשיב מחיצה מעלייתא, וע"כ הי' לירושלים ד' מחיצות מעלייתא, ואפ"ה ס"ל לר' יוחנן דאמרי' בזה ארו"מ.

ואשר זהו מש"כ הראבי"ה והאו"ז דר' יוחנן הוא דלא כר' יהודה, דלר' יהודה אף מקום המוקף ב' מחיצות גמורות לא אתו רבים ומשוו לי' לרה"ר, ואילו לר' יוחנן אף מקום המוקף ד' מחיצות גמורות ואתו רבים ומשוו לי' לרה"ר, וע"כ ל"ש למימר דר' יוחנן סבר בהא כרבנן דג' מחיצות דאורייתא, שהרי אי"ז טעם אלא להצריך שיהיו ג' מחיצות שלימות, אך ירושלים הרי היו לה ד' מחיצות שלימות, ואפ"ה ס"ל לר' יוחנן דאתו רבים ומשוו לי' לרה"ר, וז"ב בדעתם.

ושו"ר גם בס' כתוב שם להראב"ד, ז"ל, אמר אברהם וכו', דר' יוחנן לא ס"ל כר' יהודה כלל בב' מחיצות, אבל ס"ל כותי' דארו"מ, ולא ב' מחיצות בלבד ולא ג' בלבד ולא שם ד' מחיצות כפסי ביראות, אלא אפי' ד' מחיצות גמורות כירושלים, רה"ר קבועה מבטלת מחיצותי' אלמלא דלתותי' ננעלות בלילה, עכ"ל, ונ' להדיא מדבריו שדעתו דירושלים הי' לה ד' מחיצות מעלייתא, וזמש"כ דאיכא ד' מחיצות "גמורות", וזה מתפרש כמש"נ בדעת הראבי"ה והאו"ז דמחיצות מעלייתא לאו היינו מחיצות דלא בקעי בהו רבים, אלא היינו מחיצות גמורות, וע"כ ס"ל דירושלים הי' לה ד' מחיצות גמורות, וכמש"נ בדבריהם.

ואמנם הנה בחי' המאירי לעיל ד"כ. כתב לישב כן, דהא דאמר ר' יוחנן דירושלים וכו', הוא משום דס"ל כרבנן דג' מחיצות דאורייתא, אך נ' דהיינו משום דמפרש דלא הי' לירושלים מחיצות גמורות אלא מב' רוחות, אך מב' הרוחות האחרות לא הי' לה עומ"ר שהי' סילוק מחיצות, וצוה"פ ס"ל דל"ח כמחיצה מעלייתא, וכיון שלא הי' לה מחיצות גמורות אלא מב' רוחות, ע"כ הגם דלר' יהודה אף בזה לא ארו"מ, אך היינו רק לטעמי' דס"ל ב' מחיצות דאורייתא, אך לדידן דב' מחיצות לאו דאורייתא, ל"מ מידי מה דאיכא ב' מחיצות גמורות, אך הראבי"ה והאו"ז ס"ל דהי' לירושלים מחיצות גמורות מד' רוחותי', וע"כ כתבו דהא דס"ל לר' יוחנן דאמרי' בזה ארו"מ הוא דלא כר' יהודה, אלא אף היכא דאיכא מחיצות גמורות נמי ארו"מ.

ויש להוסיף עוד, דמה"ט כל הנך ראשונים ל"ה מצו כלל לתרץ על הא דס"ל לר' יוחנן דבירושלים ארו"מ, דקאי על אמצע הפילוש, וכמש"כ התוס' וש"ר, והיינו משום דתי' זה הוא רק לדעת התוס' ודעימייהו דב' מחיצות "מעלייתא" היינו ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים, וע"כ אמצע הפילוש לית לי' מחיצות מעלייתא כלל דכל מחיצותיו בקעו בהו רבים, אך משא"כ לדעת הנך ראשונים דב' מחיצות "מעלייתא" היינו ב' מחיצות גמורות אף דבקעי בהו רבים, הרי שאף אמצע הפילוש אית לי' מחיצות מעלייתא דעומ"ר, וא"כ לדעת ר' יהודה גופי' ליכא בזה לדינא דארו"מ, וז"ב.

ו] ויש להוסיף בזה, דהנה במש"א בגמ' דרבנן אדרבנן לא קשיא הכא איכא שם ד' מחיצות התם ליכא שם ד' מחיצות, פירשו הראשונים, דאף דלחי משום מחיצה, מ"מ לא חשיב מחיצה חשובה, ובכה"ג מודו רבנן דארו"מ, אמנם לדעת הראבי"ה והאו"ז והמאירי, נ' דאין לפרש כן, שהרי לדעתם אף ר' יהודה מודה דהיכא דאיכא מחיצות גמורות לא ארו"מ, ופלוגתת ר"י ורבנן היא במחיצות גרועות אם אמרי' בהו דארו"מ, וע"כ ק' לפרש דאף רבנן מודו במחיצות גרועות יותר דארו"מ, דלפ"ז נמצא דבמחיצות מעולות לכו"ע לא ארו"מ, ובמחיצות גרועות לכו"ע ארו"מ, ופלוגתייהו הוא רק בפסין, ואי"ז במשמעות ל' הגמ'.

ואשר ע"כ נ' שלדעתם בי' שנויא דגמ' הוא, כמש"כ הרשב"א בתי' בתרא דדילמא רבנן דאין מערבין ס"ל לחי משום היכר, והיינו דלעולם ס"ל לרבנן דבכל גווני לא ארו"מ, ואך דבההיא דב' בתים ליכא ג' מחיצות, וע"כ ס"ל לרבנן דאין מערבין רה"ר בכך.

ואמנם צ"ב לישנא דגמ', שמשמע דהיכא דליכא שם ד' מחיצות מודו רבנן דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, ולדרך זו הרי ס"ל לרבנן דלעולם לא ארו"מ, ואך דהתם ליכא כלל מחיצות הנצרכות לאשוויי רה"י, וע"כ הוא דאין מערבין רה"ר בכך, ואי"ז במשמעות לישנא דגמ'.

אך לפמש"נ לעיל א"ש היטב, שהרי נת' שלדעה זו דינא דארו"מ אי"ז כלל ביטול על המחיצות, אלא היינו דס"ל לר' יהודה דבקיעת הרבים העושה הרשות לרה"ר, מהניא אף במקום דאיכא מחיצות גרועות, ורבנן פליגי עלי' וס"ל דל"מ בקיעת הרבים לאשוויי מקום המוקף מחיצות לרה"ר, והיכא דליכא אלא ב' מחיצות מעלייתא ס"ל לר"י דל"מ בקיעת הרבים לאשוויי המקום לרה"ר, ורבנן ס"ל דכיון דליכא אלא ב' מחיצות, מהניא בקיעת הרבים לאשוויי המקום לרה"ר, ונת' בזה ל' המאירי דבב' מחיצות בקיעת הרבים מבטלת המחיצות.

ואשר זהו מש"א דהתם ליכא שם ד' מחיצות, והיינו דבכה"ג ס"ל לרבנן דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, והגם דאף בלא זה לא הי' המקום רה"י, כיון דלית לי' ג' מחיצות, אך מה דהוי רה"ר הרי הוא משום דבקיעת הרבים משויא לי' לרה"ר, וכמש"נ בד' המאירי, וזהו מש"א דהיכא דליכא שם ד' מחיצות ס"ל לרבנן דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, ודו"ק, ונ' שכן מתבאר ל' הגמ' גם לדעת הרשב"א (שכתב בתי' בתרא דרבנן ס"ל דלחי משום היכר), שכבר נת' לעיל סק"א שגם דעתו היא דדינא דארו"מ אי"ז ביטול על המחיצות, אלא היינו דבקיעת הרבים משויא הרשות לרה"ר הגם דאית לה מחיצות, וע"כ שפיר ניחא לישנא דגמ', וכמש"נ לדעת הנך ראשונים.

והנה שו"ר בפי' רבינו יהונתן למתני', שכתב ז"ל, וחכ"א אינו צריך, כלומר דלא אתו רבים ומבטלי שם ד' מחיצות דפסי ביראות דיש מכל מחיצה ומחיצה פס ו' מכאן וו' מכאן, שאם לא מחמת הפסין שהן כ"כ רחבין מכאן ומכאן בהא הוו מודו רבנן דארו"מ, כדחזי' בפלוגתא דלעיל דמי שיש לו ב' בתים וכו', עכ"ל, ולכאו' מבו' מדבריו דטעמא דרבנן בההיא דב' בתים הוא משום דבמחיצות גרועות מודו אף רבנן דארו"מ, וכמו שפירשו הראשונים בסוגיין, וזה דלא כמש"נ בדעת כל הנך ראשונים, אך באמת למש"נ יל"פ ד' רבינו יהונתן שכונתו דהיכא דליכא ו' מכאן וו' מכאן ל"ה מחיצה כלל, וע"כ בכה"ג אתו רבים ומבטלי מחיצתא, והיינו דבכה"ג מהניא בקיעת רבים לאשוויי המקום לרה"ר, והגם דל"ב כלל לבטל המחיצות, מ"מ ניחא שפיר לישנא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, וכמש"נ דהיינו דבקיעת הרבים משויא מקום זה לרה"ר הגם דאית לי' מחיצות אלו.

ז] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה לדעות אלו דמודה ר"י דלא אמרי' ארו"מ היכא דאיכא ב' מחיצות גמורות, צ"ב איבעיא דרחבה בתל המתלקט וכו', הרי התם איכא ד' מחיצות גמורות, וא"כ בזה אף לר' יהודה לא אתו רבים ומבטלי מחיצות.[[3]](#footnote-4)

וי"ל בזה, דכיון דהא דתל הוי על גביו רה"י הוא לדעת הרבה מן הראשונים משום דינא דגוד אסיק ואכמ"ל בזה, ע"כ לא חשיב כמחיצות מעלייתא, דרק מחיצות גמורות הוא דחשיבי כמחיצות מעלייתא, אך מחיצות שע"י גוד אסיק לא חשיבי כמחיצות מעלייתא.

אמנם באמת מצינו בחי' המאירי לקמן שם, ז"ל, קי"ל דתל המתלקט וכו' רה"י הוא, והואיל ורה"י גמורה הוא אין בקיעת הרבים מבטלתו, מיהו לענין פירוש רחבה הי' סבור דר"י דמתני' אפי' במחיצות גמורות ס"ל דאתי רגל וכו', ומשו"ה קא בעי לי' תל המתלקט וכו', עכ"ל, והרי שבאמת המאירי לטעמי' ס"ל דלפום שנויא דגמ' ל"ש לדון בתל המתלקט משום הא דארו"מ, כיון דאית בי' מחיצות גמורות,[[4]](#footnote-5) ורחבה דאיבעיא לי' הוא משום דס"ל דאף במקום המוקף מחיצות גמורות ס"ל לר' יהודה דארו"מ.

וזה כמש"כ הראב"ד והובאו דבריו בחי' הרשב"א שם ובחי' המאירי לעיל ד"כ:, דרחבה לא ס"ל לשנויא דגמ', ואך דהראב"ד כתב כן על הא דפריך מחצר וכו', ומזה מ' דעיקר איבעיא דרחבה אתיא שפיר אך לפום שנויא דגמ', משום דליכא ב' מחיצות מעלייתא דבוקעין רבים בכל מחיצות התל, אך להמאירי לטעמי' דב' מחיצות מעליייתא היינו מחיצות גמורות ואף אם בוקעין בהן רבים, הרי שאף תל אית לי' ב' מחיצות מעלייתא, ולא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, אך צ"ב בד' הראב"ד, שהבאנו לעיל סק"ה מש"כ איהו גופי' בס' כתוב שם דירושלים הי' לה ד' מחיצות גמורות, ומזה מ' שדעתו כדעת הנך ראשונים דמחיצות מעלייתא היינו מחיצות גמורות ואף אם בוקעין בהן רבים, וא"כ הרי אף תל אית לי' ד' מחיצות מעלייתא, ולפ"ז הרי דאף עיקר הבעיא דרחבה לא אתיא לפום שנויא דגמ', וזה דלא כמשמעות ד' הראב"ד שהביאו הראשונים, (אך י"ל דס"ל דתל ל"ח מחיצות מעלייתא כיון דמחיצותיו הוו ע"י גוד אסיק, וכמש"כ לדון כן לעיל), אך באמת בלא"ה נ' שהראב"ד חזר בו, שהרי לפמש"כ בכתוב שם גם ר' יוחנן ס"ל דאף בד' מחיצות גמורות אתו רבים ומבטלי מחיצתא, ואילו בדבריו שהובאו בראשונים נ' דרק רחבה הוא דס"ל הכי, אך יתכן דכונתו דרחבה ס"ל כן בדעת ר' יהודה, ומשא"כ ר' יוחנן טעמא דנפשי' הוא, וצ"ע בזה.

אך שו"ר ל' תלמיד הרשב"א שם בשם הראב"ד, ז"ל, דרחבה וכו' מוקי לה למילתי' דר' יהודה בתראי כתנאי אליבא דר' יהודה, ולא מפליג בין מחיצות מעליתא למחיצות דלאו מעליתא, אלא תנא דפסין סבר דאפי' ד' מחיצות "מעלייתא" ארו"מ, דסתמא תני אם הי' דרך הרבים מפסקתה יסלקנה לצדדין וכו', עכ"ל, וממש"כ דאפי' בד' מחיצות מעלייתא ארו"מ, אך בחי' הרשב"א כשהביא ד' הראב"ד ליתא לתיבת מעלייתא, מוכח דמפרש דמחיצות מעלייתא היינו מחיצות גמורות, דאין לפרש דהיינו מחיצות דלא בקעי בהו רבים, דא"כ ל"ש כלל ד' מחיצות מעלייתא, אא"כ נימא כמש"נ לדון לעיל סוסק"ג בהערה עפי"ד החזו"א, דבדאיכא ד' מחיצות דעומ"ר ובקעי רבים בפרצות, חשיב דלא בקעי רבים במחיצות, וזהו שכתב דרחבה ס"ל דלתנא דמתני' אף בדאיכא מחיצות גמורות אמרי' דארו"מ, דסתמא תני וכו', והיינו דמשמע דלא יהני אף אם בב' רוחות הוי עומ"ר, הגם דהוי זה מחיצות מעלייתא, ואי נימא הכי, ניחא מה שהראב"ד הוצרך לתרץ דרחבה לא ס"ל לשנויא דגמ', ולא ניח"ל לתרץ כמש"כ התוס' וש"ר דמ' להגמ' דברייתא דחצר איירי במפולשת שתי וערב וכו', אך לפי המבו' הרי דלהראב"ד לטעמי' אין לישב כן, דגם אם בוקעין בה שתי וערב, מ"מ כיון דמחיצותי' הוו עומ"ר, חשיב כמחיצות מעלייתא דלא אמרי' בזה ארו"מ לדעת ר' יהודה, וע"כ בע"כ דרחבה פליג אשנויא דגמ', וז"ב.

ושו"ר שכ"ה מפורש גם בד' תורי"ד בסוגיין, ז"ל, וכן נמי יש לומר דרחבה דמבעי' ליה לר' יהודא היכא דלא ניחא תשמישתי' לא ס"ל להאי פירוקא דא"כ ליפשוט מהכא כדאקשיתי במה"ק וכו', עכ"ל, ובהמשך דבריו כתב, ז"ל, ולבסוף מסיק דהיכא דאיכא שתי מחיצות מעלייתא מודה ר' יהודא דלא אתי רבים ומבטלי מחיצתן וכו', ומודה בירושלים ובמבואות המפולשין לרה"ר ובחצר שהרבים נכנסין בו ויוצאין בזו וכו' ותל שהרבים בוקעים בו, בכולהו מודה ר' יהודה, ולא פליג אלא בפסי ביראות דליכא מחיצות מעלייתא, ורחבה דמבעי' לי' על תל שהרבים בוקעין בו לר' יהודא לא סבר להאי פירוקא, עכ"ל, ומפורש בדבריו דתל חשיב דאית לי' מחיצות מעלייתא, ורחבה דמיבעיא לי' בזה, הוא משום דלא ס"ל לשנויא דגמ'.

והטעם בזה הוא, משום דהרי"ד מפרש כדעת הנך ראשונים דהא דמשני דאיכא ב' מחיצות מעלייתא היינו דבבמקום המוקף מחיצות מעולות מודה ר' יהודה דלא ארו"מ, אף אם בוקעין הרבים במקום המחיצות, ורק במקום המוקף מחיצות גרועות כפסין הוא דס"ל לר' יהודה דארו"מ, ואשר ע"כ בירושלים ובמבואות המפולשין ובחצר ובתל דאיכא מחיצות גמורות מודה ר' יהודה דלא ארו"מ, אף דבקעי רבים בכל המחיצות, ולא פליג ר' יהודה אלא בפסי ביראות דל"ה מחיצות מעלייתא, וכמו שסיים הרי"ד.

ובאמת מפורש כן גם בד' הרי"ד לעיל מינה, ז"ל, נ"ל דר' יוחנן לא ס"ל להאי תירוצא, דהא ירושלים ד' מחיצות מעלייתא אית לה, והוה אמר דאלמלא דלתותי' ננעלות בלילות חייבין עלי' משום רה"ר, דאתי דרך הרבים ומבטל מחיצתא, ולא ס"ל כרבנן אלא כר' יהודה, עכ"ל, והרי דירושלים חשיבא דאית לה "ד'" מחיצות מעלייתא, והיינו כמש"נ לעיל בדעת הראבי"ה והאו"ז דס"ל דהי' לירושלים עומ"ר מכל רוח, או משום דצוה"פ נמי חשיב כמחיצה מעלייתא,[[5]](#footnote-6) וע"כ הגם דבקעי בהו רבים, חשיבי מחיצות מעלייתא, וע"כ נמצא שהי' לירושלים ד' מחיצות מעלייתא, וז"ב.

והנה אמנם הראבי"ה והאו"ז כתבו מכח זה, דהא דמצריך ר' יוחנן דלתות נעולות בירושלים, הוא משום דס"ל דלא כר' יהודה, ואף היכא דאיכא מחיצות מעלייתא אמרי' דארו"מ, אך הרי"ד הגם שכתב כן בתחילת דבריו דד' ר' יוחנן הם דלא כשנויא דגמ', אך שוב פי' בע"א דדין דלתות נעולות הוא אף לרבנן, ולפ"ז אי"ז כלל משום דינא דארו"מ, וע"כ ניחא דלעולם מודה ר' יוחנן דהיכא דאיכא מחיצות מעלייתא לכו"ע לא ארו"מ, ועמש"נ בביאור הטעם להצריך דלתות נעולות ב???.

ח] אמנם צ"ע בדעת הרי"ד, דלמש"נ בדעתו נמצא דדינא דארו"מ אי"ז ביטול על מחיצות אלו שבוקעין בהן, אלא היינו דבקיעת הרבים משויא לרה"ר אף מקום המוקף מחיצות, ואין בכח המחיצות לאשוויי המקום לרה"י, דאי נימא דדינא דארו"מ הוא ביטול על המחיצות שבוקעין בהן, א"כ הרי דהא דמשני דמודה ר' יהודה היכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא, מתפרש כפשוטו דהוא משום דבב' מחיצות אין הרבים בוקעין ואינם בטלות, ואין לנו ללמוד מזה דאף אם בוקעין הרבים במחיצות אלו נמי לא ארו"מ כל דהוו מחיצות גמורות, ובע"כ דדינא דארו"מ אינו כלל ביטול על המחיצות שבוקעין בהן, וע"כ כיון דבב' מחיצות גמורות מודה ר"י דלא ארו"מ, הרי שאין מקום לחלק אם הרבים בוקעין ברוחות אחרות או שבוקעין במחיצות אלו עצמן, ולכאו' אי"ז מתישב עם מש"כ בפסקי הרי"ד לעיל ד"כ., ז"ל, דהא בפסי ביראות אמרי' אם הי' דרך הרבים מפסקתן יסלקנה לצדדין, ולא מצי למסמך אג' פסין אנשארין, ואע"ג דבג' מחיצות הוי רה"י, כיון דהוי פרוץ מרובה על העומד ל"ה הכא רה"י עד דאיכא ד' פסין וכו', עכ"ל, והרי להדיא דאין בקיעת הרבים מבטלת אלא מחיצות אלו שבוקעין בהן, וע"כ דן הרי"ד מ"ט ל"מ לי' ג' מחיצות הנשארות, והוכיח מזה דבפסי ביראות לא סגי בג' מחיצות אלא בעי' ד' מחיצות, וצ"ע בזה.

**ב'**

ט] בביאור שנויא דגמ' דרבנן אדרבנן נמי לא קשיא הכא איכא שם ד' מחיצות התם ליכא שם ד' מחיצות, נחלקו הראשונים ז"ל, וכמו שיתבאר בעזה"י.

ז"ל הרשב"א, קשיא לי התם נמי כשעושה לחי מכאן ולחי מכאן הא איכא שם ד' מחיצות, דהא קיי"ל לחי משום מחיצה וכו', וי"ל דלרבנן נמי בעינן שם ד' מחיצות חשובות קצת כפסי ביראות מיהא אבל לחי מחיצה גרועה היא טובא ובקעת הרבים מבטלתה, ואי נמי י"ל דדילמא רבנן דאין מערבין ס"ל לחי משום היכר וכו', עכ"ל.

וע' לעיל סק"ו שנת' להוכיח בדעת כמה מן הראשונים שמפרשים שנויא דגמ' כתי' בתרא דהרשב"א, ועמש"נ שם לפרש ל' הגמ' לדרך זו, אשר צ"ב דלכאו' משמעות ל' הגמ' היא דהתם ליכא שם ד' מחיצות וע"כ בזה ארו"מ, ולדרך זו הרי לכאו' ל"ב בזה כלל לדין ארו"מ, אלא כיון דליכא שיעור מחיצות הנצרכות ע"כ הוי רה"ר, עיי"ש בזה.

וכתי' קמא דהרשב"א, דלחי מחיצה גרועה ואף לרבנן בקיעת הרבים מבטלתה, כתבו גם בחי' הריטב"א והר"ן שם, עיי"ש.

ולדעת הרמב"ם דס"ל דד' מחיצות דאורייתא, אשר לפ"ז הרי אף בלא דינא דארו"מ ל"מ לחי מכאן ומכאן, דלדעתו רק ג' מחיצות ולחי מהנו לאשוויי רה"י מדאורייתא, אך ב' מחיצות וב' לחיין ל"מ מידי, צל"פ שנויא דגמ' דהא דס"ל לרבנן דאין מערבין רה"ר בכך, הוא משום דליכא כלל מחיצות הנצרכות מדאורייתא, ואי"ז כלל משום דארו"מ, ומש"א בגמ' דהתם ליכא שם ד' מחיצות, היינו דל"ב כלל לדין ארו"מ, אלא הטעם הוא משום דליכא ד' מחיצות הנצרכות, וזמש"א דליכא שם "ד'" מחיצות, והיינו משום דלרבנן בעי' מדאורייתא ד' מחיצות וכנ"ל, וזה ע"ד שפי' הרשב"א בתי' בתרא דאין מכוון הגמ' דהיכא דליכא שם ד' מחיצות מודו רבנן דארו"מ, אלא לעולם לא ס"ל לרבנן כלל לדינא דארו"מ, והא דאין מערבין רה"ר בכך הוא משום דלחי אינו משום מחיצה וליכא שיעור מחיצות הנצרכות, ועד"ז מתפרשת הגמ' לדעת הרמב"ם, וכנ"ל

ועמש"נ לפ"ז ב???, דלפ"ז נמצא דלדעת הרמב"ם אין לנו מקור כלל מד' הגמ' דמודו רבנן דאיכא גווני דארו"מ, ובפשוטו יש לנו לפרש דלא ס"ל לרבנן כלל לדינא דארו"מ, וע"כ ק' לפרש דטעמא דס"ל דבעי' נעילת דלתות בירושלים הגם שלדעתו קי"ל כרבנן, הוא משום דליכא שם ד' מחיצות ובכה"ג מודו רבנן דארו"מ, ובע"כ לפרש הטעם בזה בע"א, ועמש"נ שם בזה.

י] והנה יש להסתפק בדעת רבנן דהיכא דאיכא שם ד' מחיצות לא ארו"מ, אם היינו דוקא שם "ד'" מחיצות, או דאף אם איכא שם ג' מחיצות נמי לא ארו"מ, שהרי ג' מחיצות דאורייתא.

והטעם לומר דניבעי שם ד' מחיצות, הגם דג' מחיצות דאורייתא, וא"כ מה מהני טפי שם ד' מחיצות, אך באמת מצינו כן בכ"ד דהגם דג' מחיצות דאורייתא, מ"מ במחיצות גרועות בעי' ד' מחיצות, וי"ל דה"נ היכא דאיכא בקיעת רבים ה"ז מגרע כח המחיצות ובעי' ד' מחיצות.

ומצינו כן, חדא בד' התוס' לעיל ד"ו: שכתבו בדעת רש"י דהגם דג' מחיצות דאורייתא מ"מ היכא דמחיצה שלישית ע"י דלת רביעית נמי בעיא דלת, עוד מצינו כן במש"כ בפסקי הרי"ד לעיל ד"כ., דהא דמהני פסין מדאורייתא הגם דאגמרי' רחמנא למשה גדור רובא, היינו משום דאיכא ד' מחיצות, ורק היכא דאיכא ג' מחיצות הוא דאגמרי' רחמנא למשה גדור רובא, עוד מצינו כן לענין סוכה בד' המג"א או"ח ר"ס תר"ל דמחיצת שתי ל"מ רק היכא דאיכא ד' דפנות.

ועיקר הדבר מיוסד על הא, דאף דג' מחיצות דאורייתא, מ"מ ודאי בעי' לגדור ולהבדיל הרשות לגמרי מרה"ר, אלא דג' מחיצות מועילות להבדיל הרשות אף מן הרוח הרביעית, ע' כן בחזו"א, ומצינו כן בדעת רש"י סוכה ד"ז., דאף היכא דבכל רוח הוי עומ"ר, מ"מ אם בההיקף דכל ד' רוחות יחד הוי פרוץ מרובה ל"מ, וכ"כ בדעתו בחי' הר"ן לעיל די"א., והיינו משום דבעי' שהגידור יבדיל לכל ד' רוחות, ומה"ט נמי דעת כמה ראשונים דלר' יהודה אמרי' ארו"מ אף היכא דאיכא ב' מחיצות דלא בקעי בהו רבים, עמש"נ בזה ב??, והיינו דהגם דכה"ג ל"ש לדון דבקיעת הרבים מבטלת המחיצות, מ"מ ה"ה מבטלת הבדלת הרשות מרה"ר, דהבדלה זו בעינן שתהא בכל ד' רוחות, ??וכן נת' דאף לגבי כלאים מהני ג' מחיצות, ואשר ע"כ שפיר י"ל דבמחיצות גרועות ניבעי ד' מחיצות מדאורייתא, והיינו משום דמחיצות גרועות בג' רוחות אין כחן להקיף ולהבדיל הרשות מכל ד' רוחות, וע"כ בעי' שיהיו מחיצות אלו מכל ד' רוחות.

והנה בחי' הרשב"א לעיל ד"ו: ד"ה והאמר רבב"ח מבו' דפשיט"ל, דלרבנן כל היכא דאיכא שם ג' מחיצות לא ארו"מ, עיי"ש, וכ"ה מפורש בל' הרשב"א להלן דנ"ט:, ז"ל, דרבנן שם "שלש" מחיצות בעו, עכ"ל.

וכן מצינו בד' הרבה מן האחרונים דפשיטא להו כן, דלדעת רבנן כל היכא דאיכא שם ד' מחיצות לא אמרי' ארו"מ.

אך הנה בחי' אבהעו"ז לעיל ד"ו: פשיטא לי' דלרבנן היכא דאיכא שם ג' מחיצות ארו"מ, ורק היכא דאיכא שם ד' מחיצות הוא דלא ארו"מ, ועיי"ש מה שביאר לפ"ז פירש"י בסוגיא שם, ואכ"מ.

והנה מד' התוס' לעיל ד"ו: נ' ללמוד שדעתם דדעת רבנן בעי' בדוקא שיהא שם ד' מחיצות, ושם ג' מחיצות ל"מ, וכבר עמדו בזה, דהנה ז"ל התוס' שם, וא"ת והיכי פריך מר' יוחנן דאמר בפרק ב' דהוי אליבא דרבי יהודה דאמר אתו רבים ומבטלי מחיצתא ופליגי עלי' התם רבנן, ויש לומר דפריך כי היכי דלר' יהודה בשם ד' מחיצות דלא חשיבי לי' מצריך נעילה, ה"נ ב' מחיצות דלא חשיבי לרבנן יהי' צריך נעילה, וכן משמע בפרק שני דב' מחיצות לרבנן כשם ד' מחיצות לרבי יהודה, עכ"ל.

וכבר תמהו רבים מן האחרונים ע"ד התוס', דאכתי מאי פריך, הרי י"ל דדלתות שאינם ננעלות אין מועילין למנוע בקיעת הרבים, וע"כ לדעת ר' יהודה אמרי' בזה ארו"מ, וע"כ ירושלים אלמלי דלתותי' ננעלות חייבין עלי' משום רה"ר, אך משא"כ לדעת רבנן דכל היכא דאיכא שם ד' מחיצות לא ארו"מ, הרי דשפיר י"ל דאף דלת שאינה ננעלת הויא מחיצה גמורה לענין זה, וחשיב דאיכא שם ד' מחיצות, וע"כ לא ארו"מ, ועמש"כ בזה הגאו"י שם והבית אפרים בסי' כ"ו, והאבנ"ז ב???ועמש"נ בדבריהם בדברינו בדין דלתות סק"??.

עוד קשיא ע"ד התוס', לדעת הסוברים דדלת ל"מ מידי בלא צוה"פ, אשר לדעתם הא דאמר חנניא דעושה דלת מכאן היינו בצירוף צוה"פ, א"כ הרי י"ל דמשום הצוה"פ לא ארו"מ, שהרי מבו' בד' התוס' בסוגיין ד"ה והא א"ר יוחנן, דצוה"פ חשיב כשם ד' מחיצות, ועמש"נ לדון בזה להלן סק"??, וע' אבנ"ז סי' רע"ח סק"ב שעמד בזה, וע' שם גם סי' רע"ט סק"ג, וע' בזה גם בדברי יחזקאל ?? ובחזו"א???.

וי"ל דשאני התם דהצוה"פ מחזיר כח המחיצות, וע' היטב בתשובות חדשות להגרע"א סי' ו', וצ"ב בכונתו.

ולכאו' הדרך הפשוטה בדעת התוס', וכן משמע בל' תוס' הרא"ש שם, הוא דס"ל דהיכא דאיכא רק שם ג' מחיצות ס"ל לרבנן דארו"מ, ורק היכא דאיכא שם ד' מחיצות הוא דס"ל לרבנן דלא ארו"מ, וע"כ היכא שעושה דלת מכאן ולחי או קורה מכאן, דליכא אלא שם ג' מחיצות, דלא מיבעיא בשעושה קורה מהרוח השני' דליכא כלל ד' מחיצות, דקורה לאו משום מחיצה היא, אלא אף בשעושה לחי, הרי ל"מ זה ליחשב שם ד' מחיצות, וכמבו' בסוגיין, וכמש"כ הראשונים, ע"כ כל היכא דבקעי בי' רבים מהני זה לבטל להמחיצות, וכל מה דיל"ד אם מהניא דלת שאינה ננעלת, הוא שמא דלת שאין ננעלת מהניא כנגד בקיעת הרבים, ובזה שפיר מייתי' מדר' יוחנן דכ"ה דאמר ר' יוחנן דלר' יהודה דארו"מ היכא דליכא ב' מחיצות מעלייתא, ל"מ דלת שאינה ננעלת כנגד בקיעת הרבים, ה"נ לדעת רבנן דהיכא דליכא שם ד' מחיצות ל"מ דלת שאינה ננעלת כנגד בקיעת הרבים.

ובחי' הר"ן שם, כתב ז"ל, וא"ת ומאי קא פריך והא אפי' לרבנן דאמרו לו בכך הוא דלא מערבא וכו' דבקיעת הרבים לדידהו לא מבטלא מחיצתא, והא דר' יוחנן דבעי נעילת דלתות דלא כרבנן וכו', ולדידי לא קשיא, דמדקתני ברישא דברייתא כיצד מערבין רה"ר משמע שקודם התיקון שהוא עושה בו רה"ר היא, אלמא ס"ל דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, וכיון שכן היכי מערבא בדלתות, והא ר' יוחנן דס"ל דארו"מ אמר דדלתות לא מהנו וכו', עכ"ל.

וד' הר"ן צ"ב רב, דהיאך שמעינן מהא דמשמע דקודם התיקון הוי רה"ר, דס"ל להנך רבנן דארו"מ, הרי קודם התיקון ליכא אלא ב' מחיצות, וע"כ ודאי הוי רה"ר גמורה, דלרבנן ב' מחיצות לאו דאורייתא, ומהיכ"ת דאף היכא דאיכא שיעור מחיצות דאורייתא ס"ל כר' יהודה דארו"מ, ומש"כ המגי' שם אינו מובן, שהרי רבנן דב' בתים ס"ל דלאו ארו"מ וכמבו' בסוגיין, ואפ"ה הוי שפיר רה"ר משום דב' מחיצות לאו דאורייתא.

ואשר צ"ל בביאור ד' הר"ן, דממש"א כיצד מערבין רה"ר, משמע דקודם שעושה התיקון האמור בברייתא, דהיינו לת"ק צוה"פ מכאן ולחנניא דלת מכאן, אף אם עושה לחי הוי אכתי רה"ר גמורה, ומזה הוא שלמדנו דס"ל להך תנא דארו"מ.

והנה לפ"ז נמצא, דאין מכוון הר"ן דהך ברייתא ס"ל כדעת ר' יהודה דארו"מ אף היכא דאיכא שם ד' מחיצות, שהרי לעולם י"ל דהך ברייתא ס"ל דהיכא דאיכא שם ד' מחיצות לא ארו"מ, ומ"מ היכא שעושה לחי אמרי' שפיר דארו"מ, דלחי מחיצה גרועה היא ול"מ ליחשב כשם ד' מחיצות וכמש"כ הראשונים בסוגיין.

אך לפ"ז צ"ב, מה הוצרך הר"ן להוכיח מהך דיוקא דס"ל לרבנן דהיכא דליכא שם ד' מחיצות ארו"מ, הרי בסוגיין מסקי' הכי להדיא, מכח ברייתא דב' בתים, וצריך לדחוק דאכתי הוה קשיא לי' להר"ן מנלי' דהך ברייתא דכיצד מערבין רה"ר ס"ל דהיכא דליכא שם ד' מחיצות ארו"מ, ושמא ס"ל דבכל גווני לא ארו"מ, אך אי"ז מתישב בד' הר"ן שם שנראה להדיא דס"ל דאף על רבנן דאמרו לו אין להקשות, עייש"ה בדבריו, והגם דאינהו ס"ל דבעי' שם ד' מחיצות, וצ"ע רב בזה.

ולפ"ז נמצא, שמכוון תי' הר"ן הוא כד' התוס', דמייתי' מדר' יוחנן דאמר דלר' יהודה דארו"מ ל"מ לזה דלת שאינה ננעלת, ה"נ לרבנן דארו"מ היכא דליכא שם ד' מחיצות ל"מ לזה דלת שאינה ננעלת, ולפ"ז למש"נ בביאור ד' התוס', נמצא שאף דעת הר"ן היא דלרבנן בעי' בדוקא שם ד' מחיצות, ושם ג' מחיצות ל"מ מידי.

וכן נ' להדיא בל' הר"ן בסוגיין דבעי' בדוקא שם "ד'" מחיצות, ז"ל, וא"ת ולישני לי' שאני מתני' דאיכא שם ד' מחיצות, לאו קושיא היא דירושלים נמי שם ד' מחיצות הוה בי', דהא איכא בב' ראשי המבואות צוה"פ דמהני מדין מחיצה, ואפשר נמי דאיכא קצת פסין בב' צדדי הפתח מכאן ומכאן, עכ"ל, והרי שהדגיש הר"ן שהיו "בב'" ראשי המבואות צוה"פ, וכן שהיו פסין בב' צדדי הפתח "מכאן ומכאן", ונ' להדיא דבעי' בדוקא שם ד' מחיצות ושם ג' מחיצות ל"מ מידי, אך באמת ממש"כ הר"ן שהיו פסין מכאן ומכאן, אין לדייק כלל, שהרי דעת הר"ן בריש פירקין דפסין ל"מ מדאורייתא אלא בדהוו מד' רוחות, וע"כ הוצרך לפרש שהיו פסין מכאן ומכאן, דאל"כ ל"מ מידי.

יא] ויש להוסיף נפ"מ נוספת בפלוגתא זו, אם לרבנן בעי' שם ד' מחיצות או סגי בשם ג' מחיצות, היכא דאיכא ב' מחיצות גמורות וב' לחיין, ובקעי רבים בב' הרוחות הגדורות במחיצות הגמורות, אך בב' הרוחות שעשה בהן לחיין לא בקעי רבים כלל, ויש להסתפק אם כה"ג נימא לדעת רבנן דארו"מ.

ונ' שזה תלוי בפלוגתא זו אם בעי' שם ד' מחיצות או סגי בשם ג' מחיצות, דהנה נ' פשוט דנידו"ז אם בעי' שם ד' מחיצות או סגי שם ג' מחיצות, אי"ז פלוגתא בעלמא בשיעור המחיצות הנצרכות, אלא הוי זה פלוגתא בביאור עיקר דינא דמודו רבנן בשם ד' מחיצות, דלדעת הרשב"א ודעימי' דסגי בשם ג' מחיצות, ואך בלחי דמחיצה גרועה היא מבטלתה בקיעת הרבים, הרי היינו דלעולם ס"ל לרבנן דבקיעת הרבים ל"מ כלל לבטל להמחיצות, וע"כ כל דאיכא ג' מחיצות הוי רה"י גמורה, דלא ארו"מ, ואך דמחיצה גרועה דלחי מהניא בקיעת הרבים לבטלה, וע"כ היכא דעושה לחי מכאן ומכאן אמרי' דארו"מ ומבטלין למחיצת הלחי, ולתי' בתרא דהרשב"א אף מחיצה גרועה אינה מתבטלת לדעת רבנן.

אך לדעת הסוברים דבעי' שם ד' מחיצות, הרי היינו דלעולם ס"ל לרבנן דבקיעת הרבים מהניא לגרע כח המחיצות, ואף בדאיכא מחיצות גמורות נמי בקיעת הרבים מגרעת כחן, ואך דמ"מ אינם בטלין לגמרי, וע"כ הגם דאם ליכא אלא ג' מחיצות ל"ה רה"י, מ"מ היכא דאיכא ד' מחיצות שפיר הוי רה"י, והיינו משום דבמחיצות גרועות כאלו דבקעי בהו רבים, בעי' ד' מחיצות מדאורייתא, והא דב' מחיצות וב' לחיים ל"מ הגם דלחי משום מחיצה, היינו משום דבמחיצות גרועות דבקעי בי' רבים בעי' שיהא ההיקף מד' רוחות במחיצות גמורות, ול"מ בזה לחי, שאין לומר דהא דל"מ לחי הוא משום דבקיעת הרבים מבטלתו לגמרי וע"כ ל"מ להצטרף לשם ד' מחיצות, דא"כ אין לנו מקור להצריך לדעת רבנן שם "ד'" מחיצות, דכיון דבלא"ה בעינן למימר דבקיעת הרבים מבטלת להלחי לגמרי, הרי סגי בזה לפרש דעת רבנן, ומהיכ"ת דס"ל לרבנן נמי דבעי' שם "ד'" מחיצות, ובע"כ דהא דל"מ לחי אי"ז משום דבקיעת הרבים מבטלתו לגמרי, אלא הוא משום דבמחיצות גרועות דבקעי בהו רבים בעי' שם ד' מחיצות, ולחי ל"מ ליחשב כשם ד' מחיצות, וז"ב.

ולפ"ז הרי אם נבא לדון ברשות שהקיפוה בב' מחיצות וב' לחיין ובקעי רבים במקום ב' המחיצות, הרי נ' פשוט שלדעת הרשב"א ודעימי' ודאי ל"ש בזה דינא דארו"מ לדעת רבנן, שהרי ב' המחיצות דבקעי בהו רבים הוי מחיצות גמורות, דלא אמרי' בזה דארו"מ לדעת רבנן, ואידך ב' הלחיין הרי לא בקעי בהו רבים ואינם בטלין, וע"כ הויא רשות זו רה"י גמורה, אך לדעת הסוברים דבעי' שם ד' מחיצות, אשר היינו משום דבקיעת רבים מגרעת אף כח מחיצות גמורות, ובעי' בכה"ג היקף דמחיצות גמורות מד' רוחות, ע"כ כל דבקעי רבים בב' המחיצות ונגרע כחן, בעי' שיהא היקף מעליא דד' מחיצות, וע"כ ל"מ בזה ב' מחיצות וב' לחיין, וז"ב.

ויש להעיר לפ"ז, על מש"נ בדעת הר"ן דס"ל דלדעת רבנן בעי' שם "ד'" מחיצות, ושם ג' מחיצות ל"מ, וילה"ע ע"ז מל' הר"ן בסוגיין שפירש הטעם דהגם דלחי משום מחיצה מ"מ ס"ל לרבנן דאין מערבין רה"ר בכך, ז"ל, אבל לחי כיון דמחיצה גרועה היא "בקיעת הרבים מבטלתה", עכ"ל, ולמש"נ הרי ל' זה מתישב רק אי נימא דסגי בשם ג' מחיצות, אשר לפ"ז יסוד דעת רבנן היא דבקיעת הרבים אינה מבטלת כלל מחיצות, ומ"מ ה"ז מבטל מחיצה גרועה כלחי, אך אי נימא דבעי' שם ד' מחיצות, הרי לפ"ז יסוד דעת רבנן היא דבקיעת רבים מגרעת כח המחיצות ובעי' שיהא היקף מחיצות גמורות מד' רוחות, ולחי ל"מ לזה, וזה אינו מתישב בל' הר"ן שפי' דבקיעת הרבים מבטלת להלחי, וצ"ע בזה.

1. ואולי י"ל בזה, דס"ל להראבי"ה והאו"ז שהי' לירושלים ד' מחיצות עומ"ר, וע"כ ס"ל דזה דמי לדינא דב' מחיצות מעלייתא דלא אמר ר"י דארו"מ, וזה כמו שנר' שנקט החזו"א במכתביו דהיכא דאיכא עומ"ר מודה ר' יהודה, והטעם בזה נ' כמש"כ החזו"א במכתבו שנד' בס' שלו"י, הובא בחזו"א ע"ס המסכת לעיל ד"ב., ז"ל, דעת הכותב שאין עומ"ר עושה כאילו גם הפרצה סתומה בבחינת מחיצה ממשית, אלא שאין הפרצה צריכה סתימה, ואמנם הרשות המוקף הוא נבדל מסביבותיו בכל הקיפו וכו' אין שום חילוק בין מיעוט הפרוץ אשר השכל מגדירו בעומ"ר, ובין רוח רביעית לדידן, ובין רוח שלישית ורוח רביעית לר' יהודה, בכולן אתה יכול לומר שא"צ סתימה, ובכולן אתה שב ואומר דמה שא"צ סתימה היא עצמה סתימה היא וכו', עכ"ל, ואשר ע"כ כ"ה דבב' מחיצות מעלייתא מודה ר"י משום דלא בקעי רבים במקום המחיצות, ה"נ בד' מחיצות דעומ"ר ל"ש דינא דארו"מ, ועוד עדיף טפי דבזה איכא ד' מחיצות גמורות דלא בקעי רבים במקום המחיצות, וע"כ ממש"א ר' יוחנן דאלמלי דלתותי' וכו', ש"מ דס"ל דאף בדאיכא מחיצות מעלייתא אמרי' דארו"מ. [↑](#footnote-ref-2)
2. אך יש מקום לפרש בד' רבינו יהונתן, עפ"מ שהבאנו לעיל סוסק"ג בהערה מד' החזו"א, דכל דאיכא מחיצות דעומ"ר הגם דבקעי רבים בהפרצות, ל"ח זה כבקיעת רבים במקום המחיצה, ואשר זהו שכתב רבינו יהונתן דאם איכא ב' מחיצות דעומ"ר מודה ר' יהודה, והיינו משום דלא בקעי רבים במקום המחיצות הנצרכות מדאורייתא. [↑](#footnote-ref-3)
3. אך אם נפרש ב' הראבי"ה והאו"ז, דהא דל"ש דינא דארו"מ בירושלים לדעת ר' יהודה, הוא משום דהי' עומ"ר בכל רוחותי', ובמחיצות דעומ"ר ל"ש דינא דארו"מ משום דחשיב דלא בקעי רבים במקום המחיצות, וכמש"נ לעיל סוסק"ג לדון לפרש כן, הרי ניחא היטב, דע"כ בתל שפיר שייך דינא דארו"מ, כיון דבקעי רבים במקום המחיצות, ועמש"נ עוד בענין זה בהערה הבאה. [↑](#footnote-ref-4)
4. ויתכן דהמאירי לטעמי' אזיל, דס"ל בסוכה ד"ד:, דהא דתל הוי רה"י אי"ז מדין גוד אסיק, אלא משום שה"ה מובדל י' טפחים מרה"ר, ואשר ע"כ ס"ל דחשיב כמחיצות מעולות דלא אמרי' בהו ארו"מ.

   ולפ"ז יל"ד ולומר עוד, דלעולם יל"פ בדעת המאירי דהא דבמחיצות מעלייתא לא אמרי' ארו"מ, הוא משום דלא בקעי רבים במקום המחיצות, וס"ל דגם בדאיכא עומ"ר בכל רוח ל"ש דינא דארו"מ, דגם בזה חשיב דלא בקעי רבים במקום המחיצות, וכמש"נ לדון לעי' סוסק"ג בהערה עפי"ד החזו"א, והא דס"ל דבתל ל"ש דינא דארו"מ, הוא לטעמי' דס"ל דאי"ז מדין גוד אסיק, אלא גובה י' טפחים מבדילו מרה"ר, ונמצא דגם בזה לא בקעי רבים במקום המחיצות, וע"כ ל"ש בזה דינא דארו"מ.

   אך באמת ל' המאירי לעיל ד"כ. נ' להדיא לא כן, אלא לשנויא דגמ' כל דינא דארו"מ הוי רק במחיצות גרועות דפרו"מ על העומר, ולא במחיצות מעלייתא, ואין הטעם כלל דבעי' בקיעת רבים במקום המחיצות, וז"ב בדעתו. [↑](#footnote-ref-5)
5. וכן נ' מד' הרי"ד שסיים דלא פליג ר' יהודה אלא בפסין, ונ' מזה דרק פסין הוא דלא חשיבי מחיצות מעלייתא, אך שאר מיני מחיצות כצוה"פ חשיבי שפיר מחיצות מעלייתא ולא פליג בזה ר' יהודה, וכן נ' גם ממש"כ שם דלמסקנת הגמ' במבואות המפולשין ל"ש דינא דארו"מ כיון דאית להו מחיצות מעלייתא, ומשמעות דבריו דהיינו אף לדידן דג' מחיצות דאורייתא, והיינו משום דאית להו ג' מחיצות מעלייתא, דאית להו מחיצות מב' רוחות וצוה"פ מרוח השלישית, והרי דאף צוה"פ חשיבא מחיצה מעלייתא. [↑](#footnote-ref-6)