אנא פטימנא
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב דוד דרוטמן-ישיבת נתיב הדעת

**בשמעתא דאנא פטימנא**

**א.** "**אמר רב ששת** אמינא וכו' כחושה והשמינה משלם וכו' כעין שגנב (ויש להתבונן במה שמשמע מרש"י דכל הקושי' אינו אלא לגבי תשלומי דו"ה) אמרי משום דא"ל **אנא פטימנא** ואת שקלת" **ועיין לקמן סה:** דרבי אילעא הקשה לר' חנינא מגנב טלה ונעשה איל (והיינו שבח דממילא) שמשלם כפל ודו"ה כעין שגנב, ומשני "משום דא"ל **תורא גנבי מינך** דיכרא גנבי מינך" **וע"ע לקמן סו.** דהקשו לרב מהך ברייתא דגנב טלה ונעשה איל "ואמר רבא **טלאים כדמעיקרא** דמים כשל עכשיו" **ופי' ר"י** (תוד"ה טלאים) דטעמא דטלאים משום דא"ל תורא גנבי מינך, (ויעוין בגרע"א מש"כ לבאר דקושי' הגמ' בדף סה: היינו ללא חידושא דרב, ואכמ"ל)

**וכתב הרשב"א בשמעתין** דלאו דווקא כשפיטמא ועיקר כוונת הגמ' לסברת אטו תורא גנבי מינך, **ובבי' הך סברא** דאטו תורא גנבי מינך – **יעוין ברמב"ן במלחמות לקמן צד.** (עמוד צו בדה"ר - במהדור' עו"ה ד"ה ודעת ר"ש) כיון שאותו תוספת לא היה בעת הגניבה לא מחייב על הטביחה, ויתכן לומר דהגם דהכל כלול בשם הבהמה הגנובה, מ"מ אין דנים את שומת הכפל ודו"ה אלא ביחס לחלקים שהיה בהם מעשה הגניבה, ודוק.

**ב. אומנם כבר כתבו תוס' וכ"מ מרש"י** (ד"ה משום) וכ"ה בשא"ר, דסברת אנא פטימנא אינו אלא בפיטום הנעשה בידיים, **ובבי' הך סברא יעוין בפסקי הרי"ד ובבפסקי הריא"ז** (הל"א אות יט) שהוא סברא שאין לקונסו על מה שהוא השביח, **וכעי"ז בחזו"א** (יז,ד) ויתכן דעומק הענין שאין התייחסות של מעשה הגניבה לגבי חלקים שיתווספו בידיים ולפי"ז ה"ה בשבח שהושבח על ידי אחרים, ועיין,

**ג. ומצינו דרך חדשה ברמב"ן במלחמות** (שם ד"ה והא נמי) דסברת אנא פטימנא הוא הטעם שקונה השבח מתקנת השבים וכדעת רשב"א, **וכבר הקשו החידושי הרי"מ והאו"ש** (ליקוטים סימן ה) דאם השבח של הגזלן היאך מתחייב בדו"ה והא איתא לקמן עב. דבעי' וטבחו כולו באיסורא, **וביישוב הקושי' יעוין בגרע"א** (ריש סו.) מש"כ בדעת הרמ' (פ"א מגניבה הי"א ופ"ב מגזלה ה"ב וה"ט) דעצם השבח של הנגזל ואין לגזלן אלא תביעת דמים, וסגי בטביחת החפצא להיחשב וטבחו כולו, **וכ"כ הפנ"י** לקמן (סו. בתוד"ה טלאים סוד"ה משלם) **ועכ"פ** הגם שהשבח של הנגזל ונחשב וטבחו כולו, מ"מ כיון שה"ערך" של הגזלן אין שמין לשומת הכפל והדו"ה אלא כשעת הגזלה, ועיין בזה,

**ד. ואשכחנא חידוש גדול ברשב"א לקמן צד.** (לתי' הא') דכל מה דבעי' ר"ש לתקנת השבים אינו אלא בשבח הבא בממילא אבל בשבח הבא בידיים הגזלן קונה מעיקר הדין,  **וצ"ע דמ"ש** מכל יורד לשדה חברו דהבעלים זוכה בשבח מדין ארעי אשבח, **ומקובל ללמוד בהקדם דברי הגר"ח** פכ"א מהל' מלו"ל הל"א, דכל יורד יש לו סיבת זכיה ורק שסיבת ארעי אשבח עדיף ע"ש, וכל שיש ליורד קניני גזלה סיבתו עדיפא, **ואלא שעכ"פ הדרא קושי' האחרונים** הנ"ל דאמאי טבח אחר שפיטמא בידיים חייב דו"ה והא אין כאן וטבחו כולו באיסורא, (ושמא נימא דכל הכלל של טבחו כולו אינו אלא לגבי חלקים שנעשה בהם המעשה גניבה ולא לגבי חלקים שמעיקרא לא היה בהם המעשה גניבה)

**חידושי הרשב"א מסכת בבא קמא דף סה עמוד א**

הא דאמרינן דא"ל אנא מפטמנא ואת שקלת, פי' מפטמנא מלתא בעלמא הוא דקאמר, דלאו דוקא כשפטמה הוא הא נתפטמה ממילא שקיל, דהא א"ל אטו שמנה גזלי מינך וכדאמרינן לקמן בטלה ונעשה איל דא"ל אטו תורא גזלי מינך ודכרא גזלי מינך, וכחושה והשמינה דקתני בברייתא לא השמינה הוא קתני אלא כשהשמינה מעצמה קתני אבל ביוקרא לא שייך למימר יוקרא גזלי מינך דיוקרא לא נתחדש בגופה של בהמה.

**חידושי הרשב"א מסכת בבא קמא דף צד עמוד א**

"שבח מפני תקנת השבים. ולא שבח דפטמה גזלן קאמר דאלו כן מדינא נוטל בלא תקנת השבים דאמר ליה אנא מפטמנא ואת שקלת, וכו' אלא שבח שהשביחה ממילא כגון עגל ונעשה שור טלה ונעשה איל או שרועה באפר ונתפטמה, וא"נ שפטמה ונוטל שבח היתר על ההוצאה, וכל זה מתקנת השבים למ"ד שינוי במקומו עומד"

**פסקי הרי"ד בבא קמא דף סה.** "אמר רב ששת וכו' פי' פיטם אותה הגנב ואחר כך שחטה משלם הכל כעין שגנב, והיאך אמר רב תשלומי דו"ה כשעת העמדה בדין, ומהדר, משום דא"ל אנא פטימנא ואת שקלת, פי' אם היתה משתמנת מאיליה או נתייקרה בדמיה היה משלם הכל כדהשתא כדבענן למימר לקמן אבל כיון שהוא פיטם אותה אינו דין שיקח הכל אלא כדמעיקרא"

**פסקי הריא"ז פ"ז הל' א' אות יט** "היה השור כחוש ופטמו הגנב והשביחו דמיו וטבחו או מכרו משלם הכל כמו שהיה שווה מתחלתו שאין לו לשלם השבח שהשביחו הוא"

**שו"ת אור שמח ליקוטים סימן ה**

אך בכ"ז נראה דחייב בבכורה דבפרק מרובה דף ס"ה תניא כחושה והשמינה כו' דו"ה כעין שגנב דא"ל אנא מפטימנא ואת שקלת, אבל ד' וה' חייב לשלם, ואמאי הא קי"ל בריש פרק הגוזל עצים דשבח שע"ג גזלה כו"ע דגזלן הוי, וא"כ קשה אמאי חייב בד' וה' הא בעינן וטבחו כולא בחיובא, כמו שאמרו דף ע"ב במת אביו ואח"כ טבח, וכאן השבח הוא של גזלן, יעוי' פני יהושע. וצ"ל דשבח לאו מידי דמינכר דעביד להכחיש ואין זה בגוף הבהמה חלק, ומקרי וטבחו כולה בחיובא, כן הכא נמי מיקרי כל מקנך תזכר משום השבח שקונה מדין אומן. ובאמת כל היסוד מהקצות הוא רעוע, ואכ"מ להאריך מפני הטורד.

**רבי עקיבא איגר מסכת בבא קמא דף סו עמוד א**

גמרא לימא תהוי תיובתא דרב. לכאורה הא זהו עצמו קושי' דלעיל ואלא מאי שינוי אינו קונה לשלם כדהשתא היינו מדרב, ובפרט לשיטת תוס' דטלאים כמעיקרא היינו דאמרינן תורא גנבי, הא זהו כבר תרצה. ואפשר לומר דפירכא דלעיל היינו בלאו ההיא דרב, והיינו דאף בלאו דברי רב, היינו דגם ד' וה' כמעיקרא משום דלא מחלקי' בין קרן לכפל, אבל הכא דקרן כדהשתא דהוי כתברא או שתיי' בודאי לשלם ג"כ ד' וה' כדהשתא וכסברת התוס' ד"ה אלמא. ומשני אטו תורא, ר"ל דקרן אינו משלם כהשתא דהשבח של גזלן (וזהו דלא כשיטת רש"י בשמעתין), ומה דמשלם ד' וה' ולא הוי כשותף דטבח. היינו דעל השבח יכול לסלקו בדמים כשיטת הרמב"ם והוי רק בע"ח ולא שותף, אבל מ"מ א"צ לשלם כדהשתא הקרן דהא השבח שלו, וכיון דהקרן כמעיקרא גם ד' וה' כמעיקרא, ולזה הדר פרכי' מדרב דמחלקי' בין קרן לד' וה' א"כ לשלם כהשתא ומשני טלאים כדמעיקרא.