ח - בדין תחומין דאורייתא בימים ונהרות
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תחומין מהדו_ב

**סימן ח**

**בדין תחומין דאורייתא בימים ונהרות**

**א**

א] **עירובין מ"ג א',** בעי רב חנניא יש תחומין למעלה מי' או אין תחומין למעלה מי' וכו'.

**והנה** בתשו' הרמב"ם סימן ש"ח כתב בדין הפלגה בספינה בשבת דשריא משום דאין תחומין למעלה מי' בים, ועיי"ש שכתב דאף בגונא דמספקא לן באותן המים אם בגבהן י' אם לאו מותר ללכת בהן בשבת, דספיקא דרבנן לקולא, ותחומין דרבנן.

**ובתשו'** רבינו שמואל הלוי שם סימן ש"ט תמה ע"ז, דהרי תחומין די"ב מיל דאורייתא, וא"כ כל שמפליג בספינה י"ב מיל, הו"ל ספיקא דאורייתא.

ב] **והרמב"ם** בסימן ש"י השיב ע"ז, ז"ל, שאיסור ההליכה במים הפחותים ממי' הוא איסור תחומין דרבנן ולא דאורייתא וכו', איך יתכן להיות תחומין דאוריתא על פני מים שלא תדרוך בו כף רגל והוא כרמלית והם הנהרות כלם, והמים בין היו מועטים בין היו רבים הם כרמלית, והטלטול בהם אפי' באלף מיל אמנם הוא אסור מדרבנן, וכ"ש שזה לא יעלה בדעת וכו' שיהי' בהליכה במים אסור תחומין דאוריתא ממחנה ישראל שהוא רה"ר, והלא ידע שאסור הטלטול שיש בו חיוב סקילה אמרו בו המעביר ד' אמות ברה"ר מקורה פטור לפי שאינו דומה לדגלי מדבר, כן בלי ספק המהלך י"ב מיל על פני המים המועטים פטור לפי שאינו דומה למחנה ישראל, וכבר בארנו מה שחייב בזה מן הגנות שיהי' המעביר על פני המים אסור מדרבנן והמהלך לוקה מן התורה, עכ"ל, וכ"כ השו"ע בסימן ת"ד דאין בימים ובנהרות איסור תחומין דאורייתא לדברי הכל לפי שאינם דומים לדגלי מדבר.[[1]](#footnote-2)

**אמנם** בד' הרמב"ן בסוגיין מבו' דפשיטא לי' דיש תחומין דאורייתא בים, ואך דבהפלגת בספינה אינו עובר משום תחומין דהילוך הספינה אינו קרוי הילוך כלל וכו', וכ"כ בספר הבתים שערי איסור הוצאה שער י"ז, וכ"כ בתשו' מהר"ם שיק או"ח סו"ס קכ"ח להוכיח מד' הראשונים והפוסקים בכ"ד.

**ב**

ג] **והנה** לקמן מ"ה ב' פרכינן אהא דגשמים שירדו ביו"ט הרי הן כרגלי כל אדם, דליקני שביתה באוקיינוס וכו', ומשני א"ר יצחק הכא בעבים שנתקשרו מערב יו"ט עסקינן, ופריך ןדילמא הנך אזלי והנך אחריני נינהו וכו', ומשני בשנויא בתרא דהוי ספק דדבריהם וספק דדבריהם להקל.

**והרמב"ן** בסוגיין עמד בזה לדעת הסוברים דתחומין די"ב מיל דאורייתא, שהרי הגשמים הללו חוץ למקום שביתתן כמה פרסאות הן, ואפ"ה אמרו דאי"ז אלא ספק דדבריהם, וכתב להוכיח מזה דאין תחומין מה"ת אלא כשיצאו מתחילת תחומין לסופן באיסור, עיי"ש.

**אך** בד' הגר"א בסימן ת"ד ס"א מבו' שנקט דאיסור תחומין דאורייתא הוא אף כשלא הלכו את כל התחום באיסור, ועפי"ז כתב דמהכא ראי' גדולה דאין תחומין דאורייתא אף בי"ב מיל.

ד] **והנה** בתשו' נובי"ת או"ח סימן מ"ו כתב לישב לקו', ז"ל, אפי' למ"ד י"ב מיל דאורייתא היינו ביבשה אבל בימים ונהרות הוא דרבנן, כמפורש בשו"ע א"ח סימן ת"ד סעיף ב' ועי"ש במג"א סק"ב, וממילא עיקר קניית שביתה באוקיינוס אינו דבר תורה, עכ"ל.

**וצ"ע** בד' הגר"א שהוכיח מהתם דתחומין די"ב מיל לאו דאורייתא, שהרי השו"ע שם כתב דבימים ונהרות ליכא איסור תחומין דאורייתא, והגר"א בביאורו שם הסכים לזה,[[2]](#footnote-3) וא"כ שפיר ניחא הא דבגשמים שקנו שביתה באוקיינוס, ליכא איסור תחומין אלא מדרבנן, ועי' בתשו' ישועות מלכו או"ח סימן ל"א שתמה בזה.

**ג**

ה] **ונראה** בדעת הגר"א דס"ל דהא דאין תחומין דאורייתא בכרמלית, הוא רק באיסור ההליכה חוץ לתחום, אך קנין שביתה בכרמלית הוי מדאורייתא, ואף כששבת בכרמלית אסור לצאת חוץ לי"ב מיל.

**והטעם** בזה הוא, דהרי הא דאין תחומין דאורייתא בכרמלית, הוא משום דלי"ב איסור טלטול, ומשום דל"ד למחנה ישראל, וזה אינו טעם אלא על איסור ההליכה, אך קנין השביתה אינו נלמד כלל ממחנה ישראל, וגם אינו ענין כלל לאיסור טלטול, וע"כ הוא אף בכרמלית.

**ולפ"ז** ניחא דשפיר הוכיח הגר"א מההיא דגשמים דתחומין די"ב מיל לאו דאורייתא, דאם הוו דאורייתא הרי הוי זה ספק דאורייתא שמא קנו שביתה באוקיינוס, וכיון שיצאו מי"ב מיל אסור מדאורייתא להוציאן חוץ לד' אמותיהן.[[3]](#footnote-4)

ו] **ונראה** דיש להוכיח כן, דהנה הקרית ספר בפכ"ז משבת כתב לפ"ד הרמב"ם, דאף במקום שהוא רה"י ליכא דין תחומין דאורייתא, ועיי"ש שפירש דזהו יסוד הדין דכל שנתנוהו ברה"י חוץ לתחום מהלך את כולו, ולפ"ז הרי דאי נימא דבכלל מש"כ הרמב"ם דאין בכרמלית דין תחומין הוא דאין בהן דין קנין שביתה, הרי דה"נ ברה"י ליכא דין קנין שביתה, וכל היושב בביתו אין לו דין תחומין מדאורייתא, וזה דבר שאי אפשר.

**ד**

ז] **אמנם** צ"ע בזה, דהנה השו"ע שם כתב, ז"ל, והואיל ואין בימים ובנהרות איסור תחומין דאורייתא וכו', מי שבא בספינה בשבת והגיע לנמל, אם משנכנס השבת עד שהגיע לנמל לעולם היתה למעלה מי' מקרקע הים או הנהר, יורד ואינו נמנע ויש לו אלפים אמה ממקום שפגע בו למטה מי', עכ"ל.

**ולכאו'** מהא דמותר לירד מן הספינה מכח הא דאין בימים איסור תחומין דאורייתא, מוכח דמדאורייתא ליכא קנין שביתה בים, דאי נימא דקנין שביתה איכא אף בים, הי' לנו לאסור לירד מן הספינה, דהוי זה ספיקא דאורייתא, דאם קנה שביתה בים ועתה הוא חוץ לתחום י"ב מיל, אסור לו ליצא מד' אמותיו מדאורייתא.[[4]](#footnote-5)

ח] **ולכאו'** צ"ל בזה, למש"כ הרמב"ן בסוגיין דאין תחומין דאורייתא אלא כשיצאו מתחילת תחומין לסופן באיסור, וע"כ שפיר שרינן לירד מן הספינה מכח הא דאין בימים איסור תחומין דאורייתא, דאף דקנין שביתה הוא אף בים, מ"מ ליכא איסורא מדאורייתא אלא כשהלך י"ב מיל ביבשה, אך אם הי' תחומין דאורייתא בים והיתה הליכתו בים באיסור, הי' אסור מדאורייתא לצאת מד' אמותיו, וכמש"כ האבנ"ז בסימן ש"ז סק"א כתב דבכה"ג שיצא באיסור, חייב על כל מה שמוסיף לילך.[[5]](#footnote-6)

**אך** הנה אי"ז מתישב בד' הגר"א, דהוכיח מההיא דגשמים דתחומין די"ב מיל ל"ה מדאורייתא, ומבו' דס"ל דאיסור תחומין דאורייתא הוא אף כשלא הלך את כל הי"ב מיל באיסור, - ולפ"ז הרי לכאו' מהא דשרי לירד מן הספינה מכח הא דאין בים איסור תחומין דאורייתא, מוכח דאף קנין שביתה ליכא מדאורייתא בים, וזה דלא כמש"נ מד' הגר"א דכל הא דאין תחומין דאורייתא בים, הוא רק באיסור ההליכה חוץ לתחום, אך קנין שביתה בכרמלית הוא מדאורייתא.[[6]](#footnote-7)

**ה**

ט] **ונראה** לישב, דהנה בסימן א' סק"ו נתבאר דממש"כ הרמב"ם דכיון דלי"ב איסור טלטול א"א שיהא שם איסור הילוך, יש ללמוד דאיסור תחומין הוא בהילוך י"ב מיל במקומו, ובזה נקט הרמב"ם דאם אף שרי לטלטל שם אלף מיל, כ"ש שיהא מותר לילך שם י"ב מיל, דאיסור הילוך י"ב מיל הוא ע"ד איסור טלטול ד' אמות, (וכמו שדימה הרמב"ן זל"ז), ואך דלטלטל דבר אחר נאסר אף בד' אמות, ולהלך הוא עצמו לא נאסר אלא בי"ב מיל, דאם אין האיסור בהליכת י"ב מיל, אלא הוי האיסור ביציאה כ"ש ממקומו, וכל י"ב מיל הוא מכלל מקומו, לכאו' ל"ש לדמותו כלל לאיסור טלטול.

**וצ"ע** לפ"ז במה שנקט הגר"א דאיסור תחומין דאורייתא הוא אף כשלא הלך את כל התחום באיסור, וזהו שהוכיח דלא כן מגשמים.

י] **ונראה** דצ"ל בזה, דאיסורא דתחומין אינו בהיציאה מתחומו, אלא במה שמתרחק ממקומו כשיעור תחומין, ואך דעיקר האיסור הוא בגמר הרחקת הי"ב מיל, ואף אם לא הלך את כל הי"ב מיל באיסור, ומ"מ כיון דשורש האיסור הוא במה דעי"ז הוא מתרחק י"ב מיל ממקומו, ע"כ שפיר מדמי לה הרמב"ם לאיסור טלטול, דמותר לטלטל ולהרחיק החפץ ממקומו אלף מיל, וה"נ הוא באיסור תחומין, דהוא רק כשמתרחק האדם ממקומו י"ב מיל דרה"ר, דומיא דמחנה ישראל.[[7]](#footnote-8)

**ולפ"ז** נמצא, דאף דדעת הגר"א דאיסור תחומין דאורייתא הוא גם כשלא הלך כל הי"ב מיל באיסור, מ"מ כ"ז הוא בדהוו כל הי"ב מיל רה"ר, אך כל דליכא י"ב מיל רה"ר, לי"ב איסור תחומין דאורייתא, כיון דלא נתרחק ממקומו י"ב מיל דרה"ר.[[8]](#footnote-9)

יא] **ובזה** מתפרש מש"כ השו"ע דמותר לירד מן הספינה מכח הא דאין בימים איסור תחומין דאורייתא, דאף דאיכא קנין שביתה בים, מ"מ כיון דלא נתרחק ממקומו י"ב מיל דיבשה, לי"ב איסור תחומין דאורייתא, וע"כ מקילינן בזה מספיקא, ויש לו אלפים אמה ממקום שפגע בו למטה מי'.

**ומשה"ק** הגר"א מההיא דגשמים, הוא משום דהתם איירי אף בגשמים שירדו בריחוק י"ב מיל מן האוקינוס, וכיון דהם מרוחקים ממקום שביתתן י"ב מיל דיבשה, יש בהן לאיסור תחומין דאורייתא.

**ו**

יב] **בעיקר** מש"כ הרמב"ם דאין תחומין דאורייתא בים משום דהוי כרמלית, כתב הקר"א בנזיר ס"ו א' דלפ"ז הדין נותן דה"נ ליכא איסור תחומין דאורייתא למעלה מי', וכל הא דמיבע"ל אם יש תחומין למעלה מי' הוא מדרבנן, ועיי"ש שהק' ע"ד המ"מ בפכ"ז משבת ה"ג שנקט דלהצד דיש תחומין למעלה מי' הוי זה מדאורייתא, וע"כ אסור להלך י"ב מיל למעלה מי' דהוי ספיקא דאורייתא.

**והנה** יש מקום לדון בזה, דלמש"כ הרמב"ם דהא דאין תחומין דאורייתא בכרמלית הוא משום דאי"ז דומיא דמחנה ישראל, הרי דכ"ז הוא בכרמלית דל"ד למחנה ישראל, אך למעלה מי', אף דלי"ב איסור טלטול משום דאין רה"ר תופסת למעלה מי', מ"מ הוי דומיא דמחנה ישראל, וע"כ יש בזה לאיסור תחומין.

**אך** אי"ז במשמעות ל' הרמב"ם שכתב דכיון דהטלטול בהן אינו אסור מדאורייתא, כ"ש דלי"ב איסור הילוך מדאורייתא, ומשמע להדיא דכללא הוא דבכל מקום דמותר לטלטל מה"ת א"א שיהא אסור להלך.[[9]](#footnote-10)

יג] **ונראה** די"ל בזה, למש"נ לעיל, דעיקר מה שדימה הרמב"ם איסור תחומין לאיסור טלטול, היינו דכ"ה דבאיסור טלטול לא נאסר אלא כשמעבירו ד' אמות ברה"ר, ה"נ באיסור תחומין לא נאסר אלא כשמתרחק ממקומו י"ב מיל דרה"ר.

**ולפ"ז** י"ל, דע"כ שפיר שייך איסור תחומין דאורייתא אף למעלה מי', דהרי ליכא דין באיסור תחומין דהוא רק כשהוא הולך ברה"ר, אלא בעינן שיתרחק י"ב מיל דרה"ר ממקומו, והרי אף כשהולך למעלה מי', מ"מ הוא מתרחק בזה ממקומו י"ב מיל דרה"ר, וע"כ שפיר מצינו לאסור בזה, ודמי לאיסור טלטול ד' אמות, דאף כשהעביר הד' אמות דרך למעלה מי' חייב.

**ז**

יד] **אמנם** יש להביא סמך למש"כ הקר"א בדעת הרמב"ם דמדאורייתא ליכא תחומין למעלה מי', ולא מיבע"ל אלא אם יש שם תחומין מדרבנן,[[10]](#footnote-11) דהנה משמעות ד' הרמב"ם בתשו' סימן ש"ח וסימן ש"י, דכל האיבעיא אם יש תחומין למעלה מי' הוא ביבשה, אך בים פשיטא לן דאין תחומין למעלה מי', ונת' בזה באורך בסימן ז'.

**והבית** מאיר בסימן ת"ד תמה ע"ז, דלפ"מ דמיבע"ל דיש תחומין דאורייתא למעלה מי' ביבשה, מ"ט לא יהא אסור בכרמלית מדרבנן.

**אך** אי נימא דמדאורייתא אין איסור תחומין למעלה מי' דהוי מקו"פ, ולא מיבע"ל אלא אם מדרבנן יש שם איסור תחומין, י"ל דע"כ הוא דבכרמלית פשיטא לן דאין תחומין למעלה מי', דכיון דאף ברה"ר דאיכא איסור תחומין דאורייתא, ליכא איסור דאורייתא למעלה מי', הרי דאף דברה"ר אסרו בזה חכמים, מ"מ בכרמלית דכל עיקר איסור תחומין שם אינו אלא מדרבנן, לא החמירו חכמים לאסור למעלה מי'.[[11]](#footnote-12)

טו] **ומצאנו** הדברים מפורשים כן בפי' רבינו פרחי' בשבת י"ט א', ז"ל, ה"ז ספק אם מותר לו לדלג יתר מאלפים, ונאמר שאין דין תחומין מדרבנן במהלך למעלה מעשרה, שהרי לא גזרו אלא על הילוך ביבשה שהיא דומה למדבר שהיה מחנה ישראל חונה בו, אבל זה שמדלג למעלה מי' טפחים הואיל ובמקו"פ הוא מהלך לא גזרו עליו שהרי אינו מהלך ברה"ר כלל, או נאמר שיש דין תחומין "מדרבנן" למעלה מי' וכו', אבל אם יהלך אדם באויר הים למעלה מעשרה טפחים אין לשם איסור תחומין כלל, שהרי אי"ז דומה לדגלי מדבר, ואפי' רבנן נמי לא גזרו בו, עכ"ל, ומבו' בדבריו דאף אם יש תחומין למעלה מי' אי"ז אלא מדרבנן, ובפשוטו הוא כמש"כ בתו"ד דהוא משום דהו"ל מקו"פ, ומשמעות דבריו דמה"ט הוא דבכרמלית פשיטא לן דאין תחומין למעלה מי', דכיון דליכא שם איסור תחומין דאורייתא, לא גזרו חכמים אלא למעלה מי', דביבשה כה"ג איכא איסור תחומין דאורייתא.

**ועד"ז** כתב הלבוש בסימן רמ"ח ס"ב, ז"ל, וגם ביבשה אין תחומין מה"ת אלא בפחות מי' סמוך לקרקע ששם היא עיקר תשמישו של אדם, אבל למעלה מי' אין תחומין אלא מדרבנן אפי' ביבשה, לפיכך וכו' מיהו רבנן גזרו במים למטה מי' אטו למטה מי' דיבשה, אבל במים למעלה מי' לא גזרו כלל, כיון דאפי' ביבשה למעלה מי' אינה אלא דרבנן, עכ"ל.[[12]](#footnote-13)

טז] **ויש** להוסיף, דהנה הראב"ן בסימן ס' כתב דטעם האיבעיא דאין תחומין למעלה מי', הוא משום דמקו"פ הוא, וכ"נ בד' רבינו פרחי' שם, ועד"ז הוא בפי' ר"ח ב"ר שמואל בסוגיין, ועיי"ש במש"כ בדין עמודים, וצ"ב.

**אמנם** לכאו' אי"ז מתישב, דא"כ מ"ט אמרו להא דאין תחומין למעלה מי' אף במים, והרי קי"ל כרב חסדא בשבת ק' ב' דכרמלית משפת מיא משחינן, ונמצא דאי"ז מקו"פ כלל.

**והנה** אמנם הראב"ן שם כתב דמה שאמרו דאם אין תחומין למעלה מי', הוא אף במים, הוא משום דס"ל כרב הונא דמארעא משחינן, - אך זה ניחא לטעמי' דס"ל דקי"ל הכי, אך לדעת הרמב"ם וש"ר דקי"ל כמ"ד דמשפת מיא משחינן, בע"כ דהא דהאיבעיא אם יש תחומין למעלה מי', אי"ז מכח הא דהוי מקו"פ,[[13]](#footnote-14) וצ"ע בזה.

1. והנה בל' הרמב"ם מבו' דה"נ בכל כרמלית ליכא איסור תחומין מה"ת, וכ"ה מבו' ממש"כ הרמב"ם בסימן ש"ח דאין תחומין למעלה מי' בכרמלית, וכ"כ המ"מ בפכ"ז משבת ה"ג והקרית ספר שם בדעתו, והגר"ז בסימן ת"ד ס"ב כתב לפ"ז, דלדעת הסוברים דאין לנו רה"ר, אף ליכא איסור תחומין דאורייתא, וכ"כ בגל' הגרע"א שם.

   אך הביאוה"ל שם כתב דמל' השו"ע והרמ"א שם משמע דרק בימים ונהרות שאינם מקום הילוך כלל ליכא איסור תחומין דאורייתא, ועיי"ש במש"כ בזה, וכ"כ בתשו' ישועות מלכו או"ח סימן ל"א ד"ה עתה דכן נראה מד' הפוסקים. [↑](#footnote-ref-2)
2. ועיי"ש שסייע לזה, ובאו הדברים בקוצר, ונראה בביאור דבריו, דדעת הרי"ף דבספינה המפלגת בתוך י' דאיכא איסור תחומין אסור להפליג אף ביום ראשון, והא דשרי להפליג היינו בספינה המפלגת למעלה מי', דלי"ב איסור תחומין מספיקא, ואם הי' תחומין דאורייתא בים הרי בזה הוי ספיקא לחומרא, וא"כ היאך שרי להפליג, ובע"כ דבים ליכא תחומין דאורייתא, וע"כ שרי להפליג למעלה מי' מספיקא, - וי"ל עוד, למש"נ בסימן ז' מד' הרמב"ם, דבים פשיטא לן דאין תחומין למעלה מי', דכיון דאיסור תחומין בים אינו אלא מדרבנן, לא גזרו למעלה מי', ומה"ט הוא דמותר להפליג בספינה קודם ג' ימים, ולא מייתינן מינה דאין תחומין למעלה מי', ומזה הוא שהוכיח הגר"א דתחומין בים אינם אלא מדרבנן, וע"כ הוא דלא גזרו בהן למעלה מי'. [↑](#footnote-ref-3)
3. ובסימן ז' סקי"ג נתבאר לפ"ז, דגם מש"כ הרמב"ם דבים פשיטא לן דאין תחומין למעלה מי', הוא רק לגבי הילוך בים למעלה מי', אך קנין השביתה בים למעלה מי' תליא בהאיבעיא אם יש תחומין למעלה מי', ועיי"ש בסקי"ד ובסקכ"א במש"נ לישב לפ"ז כמה קו' בד' הרמב"ם. [↑](#footnote-ref-4)
4. ואין לומר דהא דמותר לירד מן הספינה, ול"ה ספיקא דאורייתא, הוא משום דכל שיצא מי"ב מיל אין אסור לצאת מ' אמות מדאורייתא, ונת' במק"א, דא"כ ל"ה בעינן להא דאין בימים איסור תחומין דאורייתא. [↑](#footnote-ref-5)
5. וזה מתישב למש"כ השו"ע בסימן רמ"ח ס"ב דאיכא איסור תחומין בהפלגה בספינה, ולא אמרינן דאי"ז קרוי הילוך, ודלאו מידי קעביד, וע"כ אם הי' איסור תחומין דאורייתא בים, הי' אסור לירד מן הספינה, כיון שהלך כל הי"ב מיל באיסור, ורק משום דאין תחומין דאורייתא בים, והילוכו בים ל"ה באיסור, מותר לירד מן הספינה.

   אך יש להעיר בזה, דהרי לכאו' איירי בגונא דהילוכו לכאו' אי"ז מתישב, דהרי לכאו' איירי בגונא דהילוכו בספינה הוא באונס, שהרי השו"ע איירי גם בגונא שהיתה הספינה למטה מי', ובכה"ג הרי אסור להפליג, ובע"כ דאיירי כשנאנס בכך, וא"כ אף אם יש תחומין דאורייתא בים, ל"ה לנו לאסרו לירד מן הספינה, כיון שלא הלך כל הי"ב מיל באיסור, - אך י"ל דדוקא בגונא שהי' הילוכו בהיתר, ליכא איסור תחומין דאורייתא, אך היכא שהי' הילוכו באונס ולא הי' לו היתר ע"ז, איכא איסור תחומין דאורייתא, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-6)
6. ובקצרה יש לתמוה, דמ"ט נקט הגר"א דבגשמים ששבתו באוקינוס יש לאסור להוציאן מד' אמותיהן מדאורייתא, ומ"ש ממש"כ השו"ע דכל ששבת בים ויצא חוץ לתחום, אין אסור מדאורייתא לצאת מד' אמותיו, ולכאו' הוי ממש חד גוונא. [↑](#footnote-ref-7)
7. ובזה מתפרש הא דקנין השביתה הוא אף בכרמלית, אף דבאיסור טלטול ד' אמות הוי האיסור רק כשעוקר החפץ מרה"ר, והיינו משום דלענין זה לא מדמינן איסור תחומין לאיסור טלטול, ולא מדמינן להו אלא בהריחוק הנאסר, דכ"ה דבאיסור טלטול ד' אמות לא נאסר אלא כשמעבירו ד' אמות ברה"ר, ה"נ באיסור תחומין לא נאסר אלא כשמתרחק ממקומו י"ב מיל דרה"ר.

   ונראה לפ"ז, דכל שהרחיק ממקומו י"ב מיל דרה"ר, אסור לו לצאת משם מדאורייתא אף כשיוצא לכרמלית, דהא דבעינן שיהא רה"ר, הוא בהי"ב מיל, דהוו דומיא דמחנה ישראל, אך המקום שיוצא בו מתחומו, ל"ב שיהא רה"ר, ודמי לאיסור טלטול ד' אמות, דלדעת הסוברים דל"ב שתהא העקירה וההנחה ברה"ר, יש לחייב כשהעביר ד' אמות ברה"ר, אך כשהמקום שחוץ לד' אמות הוא רה"י. [↑](#footnote-ref-8)
8. ומצינו עיקר הדין בד' הקרית ספר בפכ"ז משבת, ז"ל, ורה"י המוקף מחיצות נראה דאינו נחשב בתוך י"ב מיל לא בתחילה ולא באמצע ולא בסוף, אלא בעינן י"ב מיל כדגלי מדבר, עכ"ל, - אך הנה נראה דטעמו הוא משום דס"ל דהאיסור דאורייתא הוא בהילוך י"ב מיל, ועיי"ש שכתב דאם הלך י"ב מיל למזרח וחזר למקומו אסור לו לילך למערב אפי' פסיעה אחת, ועמש"כ בזה הדברי יחזקאל בסימן ז', וע"כ הוא רק כשהלך כל הי"ב מיל ברה"ר. [↑](#footnote-ref-9)
9. ובד' הכס"מ בפכ"ז משבת ה"ג משמע דמפרש דהרמב"ם תרי טעמי קאמר, חדא דא"א שיהא טלטול מותר והילוך אסור, ועוד, דאיסור תחומין ילפינן לי' ממחנה ישראל, וע"כ אין לאסור כשאינו רה"ר דל"ד למחנה ישראל. [↑](#footnote-ref-10)
10. ואמנם נראה, דאין עיקר האיבעיא בדינא דרבנן, אלא עיקר האיבעיא היא בדאורייתא, וזה למש"כ בדברינו דאיכא קנין שביתה מדאורייתא אף בכרמלית, ובזה הוא דמיבע"ל אם יש תחומין למעלה מי', - ובזה תלי אם איכא איסור הילוך מדרבנן למעלה מי', דאם כל הא דליכא איסור הילוך דאורייתא למעלה מי' הוא משום דאי"ז רה"ר, הרי מדרבנן איכא איסור תחומין אף בכרמלית, אך אם הא דליכא איסור דאורייתא למעלה מי', הוא משום דאין תחומין למעלה מי', אף לי"ב איסור דרבנן, - ומתישב בזה מש"נ בסימן ז' סקי"ד דהא דלא מקילינן בספיקא דתחומין למעלה מי' לדעת הרמב"ם, הוא משום דעיקרו דאורייתא, ולא תיקשי דמדאורייתא אין תחומין למעלה מי' ואין הספק אלא בדרבנן. [↑](#footnote-ref-11)
11. וכ"ה מבו' בד' הבית מאיר, דלא קשיא לי' אלא משום שנקט דלהצד דיש תחומין למעלה מי' הוא מדאורייתא, אך אם אי"ז אלא מדרבנן שפיר י"ל דלא גזרו רבנן בכרמלית. [↑](#footnote-ref-12)
12. והפמ"ג באש"א סימן רצ"ה סק"א הק' ע"ז, דא"כ מ"ט מחמרינן בתחומין די"ב מיל למעלה מי' טפחים משום דהוי ספיקא דאורייתא, וכמש"כ השו"ע בסימן ת"ד, הרי פשיטא לן דלמעלה מי' ליכא תחומין דאורייתא, ובאמת הלבוש בסימן ת"ד כתב דלהצד דיש תחומין למעלה מי' ה"ז אסור מדאורייתא, וע"כ אסרינן בזה מספיקא, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-13)
13. אך שמא יש לדחוק, דמדינא ודאי יש לנו למדוד מארעא, ואך דלענין טלטול החמירו למדוד משפת מיא, אך לענין תחומין חשבינן לה כמקו"פ. [↑](#footnote-ref-14)