סימן ב_ יסוד החילוק בין יד לשומר
קטגוריות: ש_ס / סא עוקצין / עוקצין - הרב אהרן שלוש

**ביסוד החילוק בין גדר יד לשומר**

הרמב"ם כתב שיד נחשב דבר שאוחזים בו את האוכל בעת האכילה או שהוא נתלה בו כשרוצים להגביהו כגון קצוות הקרוסטמלין והתפוחים והענבים והענבים והאגסים וזולתן מן הדומה להן הן כולם נקראין יד'.

מבואר בדבריו שאף דבר שאינו משמש לצורך אכילה ממש אלא לצורך החזקת האוכל נחשב יד. וכן מצאנו בר"ש במשנה ד' שהביא מהתוספתא שאם ליקטן לתלותם בחופתו או בפתח חנותו הוי יד.

ויש מקום לומר שדוקא שימוש של החזקה נחשב יד אבל תשמיש אחר ביד לא חשיב יד לטומאה וכל חידושו של הרמב"ם של"צ שיהיה אחיזה לאכילה ממש אבל בעינן שיהיה שימוש של אחיזת הדבר ולא שימוש צדדי.

אך היהגה האריה (בפרה קונטרס ידות) הביא כמה ראיות שאף דבר שאינו משמש בית אחיזה נחשב יד, חדא מהא דאיתא בטבול יום (פ"ב מ"ג) 'המקפה של תרומה והשום והשמן של חולין ונגע טבול יום במקצתן פסל את כולם', ובארו התוס' בחולין (דף ל"ו.) בשם ר"ת שהוא מדינא דידות דהשום והשמן נחשבים כמו יד של המקפה ולכן מכניסות טומאה למקפה, והרי בודאי שאינם מועילים לאחיזת המקפה, ומוכח מזה שכל דבר שהוא צורך האוכל נחשב יד אפי' שאינו תועלת של אחיזה.

עוד הוכיח מהירושלמי בפסחים (פ"ג ה"ב) 'ר' שמעון בן לקיש אמר כך שנה ר' צואה שתחת הכסא חיבור לטומאה ואינו חיבור להזייה' ומפרשינן בירושלמי שהטעם דלגבי טומאה נאמר לכם כל שהוא לצורך לכם, ומשמע שהוא מדין ידות דמפסוק זה ילפינן בחולין (קי"ח.) דין ידות, והרי הצואה לחזק את הכסא שלא ישבר כמו שפי' קרבן העדה, ומוכח מזה שכל דבר שהוא לצורך הכלי חשיב יד אע"פ שאינו בשביל אחיזה,

עוד הוכיח מהמשנה בעוקצין (פ"ב מ"ב) ששיטת הר"ש והרמב"ם שגרעינים נחשבים יד ולא שומר, והקשה הרא"ש אמאי הוו שומר הא ליכא בית אחיזה, וביאר היהגה האריה שכיון שיש צורך לפרי שיהיו בו הגרעינים חשיב יד אפי' שאינו בית אחיזה. אמנם עיין תפארת ישראל שביאר במשנה שבלא הגרעין ימעך הפרי באחיזתו ולדבריו הוי יד של בית אחיזה, וע"ע חזו"א דמיירי בגרעין שמחוץ לפרי שאוחזו בו.

עוד הוכיח מהמשנה בטבו"י (פ"א מ"א כפירוש הרמב"ם) שמים שהתבשל בהם לחם של תרומה ונגע במים טימא את הלחם (ואף לדעת ב"ה כתב הרמב"ם שבשאר טומאות הוי חיבור ודוקא בטבו"י אינו טמא), ומוכח שאע"פ שאין המים מחזיקים את הלחם של תרומה אית ליה דין יד.

עוד הוכיח מהגר"א על התוספתא דטבול יום (פ"ב מ"א) ע"ש.

**ב.** והקשה שתי קושיות, חדא דא"כ כל שומר הוא יד, וכתב שיש מקום לומר ששומר הוא רק אי שקלת מיית פרי ודחה דהא חזינן ששרביט נחשב שומר, ולכך חילק בין ערלה לטומאה, ולפי"ז חוזרת השאלה מה ההבדל בין שומר ליד.

עוד הקשה מהמשנה דאמרי' כל שהוא שומר ולא יד כו' והא לא משכחת לה ד"ז. והניח קושיות אלו בצ"ע.

**ג.** ונראה בעז"ה ביסוד החילוק בין יד לשומר, ששומר הוא דבר שבלעדיו האוכל ינזק בין אם ימות הפרי או נזק אחר, אבל גדר דין יד הוא דבר שנותן תועלת נוספת לאכול כגון אחיזה או דבר אחר אבל אינו מעמיד ומקיים את הפרי. דהיינו שבאמת כל דבר שהוא צורך האוכל הוי יד ולאו דוקא בית אחיזה וכמו שהוכיח מכמה משניות, אמנם כל דין ידות הוא בדבר שמשביח את האוכל ומוסיף בו אבל בלא היד לא יהיה נזק לאוכל ורק חסרון שבח, אבל שומר הוא דבר שבלא השומר יפסד האוכל ולא יהיה רק חסרון שבח.

ולכך השום ושמן במקפה נחשבת יד ולא שומר כיון שבלא השום והשמן לא יהיה חסרון במקפה אלא היא רק משביחה את המקפה ונותנת בה טעם וככה"ג נחשב יד, וכן מים של קולית הם משביחים את הקולית ואינם שומרים עליה דבלא המים לא תיפסד ולכך חשיבא יד ולא שומר.

ולפי"ז יש מקום לומר סברא אף לאידך גיסא, שכל שומר אין לו דין יד כיון שדוקא דבר שמוסיף לאוכל יש לו דין של מטמא ומיטמא ואינו מצטרף אבל שומר שאינו מוסיף לאוכל כלום אין בו מעלה זו של יד אלא מעלה אחרת של שומר וזה כונת המשנה כל שהוא שומר ואינו יד. ואף אם נאמר שאין סברא לחלק עכ"פ מובן המשנה דיש דבר שהוא שומר ולא יד דההגדרה של יד היא דבר שמוסיף לאוכל ואילו שומר אינו מוסיף לאוכל.

אמנם לפי"ז א"א לבאר כך את הדין של גרעינים ובהכרח לומר כמו התפארת ישראל או כמו החזו"א עי' מש"כ במקומו.

**ד.** אלא דצ"ע מצואה שתחת הכסא דבאה לחזק את הכסא שלא ישבר כמש"כ הקרבן העדה שם, וא"כ למה נחשבת יד ולא שומר.

ונראה דהתם מיירי בכלים שאין בהם דין שומר ובהם אין חילוק בין אם שומר על הדבר או מוסיף בו שבח דלעולם יש לו דין של מכניס ומוציא ולא מצטרף.

ויל"ע לפי"מ שיתבאר שבכל שומר אין יד א"כ יצא חידוש שבכלים אין חילוק בין שני אופנים אלה דבכל גווני נחשב כיד.

**ה.** והגר"ד קורלנסקי שליט"א תירץ באופן אחר שיש שני חידושים בידות חדא שמכניס ומוציא ועוד שכל דבר שהוא בית אחיזה יש לו דין שטפל לאוכל, והנה מבואר שהחיבור של יד הוא אפי' בדבר שאינו חיבור גמור לגבי שני אוכלים וי"ל שחידוש זה הוא רק בבית אחיזה ולא בשאר דברים, ולפי"ז כל שומר הוא באמת יד אבל הנפ"מ כשאינו חיבור גמור וזה כונת המשנה כל שהוא שומר ולא יד כשאינו חיבור גמור.