מראי_מקומות_נדה_וסתות_קפט_ט-יג
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות נדה - הרב יהושע ננקינסקי

**קפט ט-יג**

**ס"ט**

★מקור האי דינא הוא מהגמ' ב"ק [לז] "ראה שור ונגח שור ולא נגח וכו' נעשה מועד לסירוגין".

ועיין ט"ז דדברי השו"ע הם לרב משא"כ לשמואל דבעי בדילוג ד' ראיות ה"נ הכא [וכן הוא בפרישה].

ובש"ך ובב"ח נקטו דהכא לכו"ע סגי בג"פ [דהתאריך נקבע בג"פ כמו אשה שיש לה וס"ק ל-א' ה"נ יש א' פעם בחודשים], וכן הוא פשטות לשון השו"ע בסעיף יב.

ובראב"ד [ס:] להדיא **דהכא סגי בג"פ** "ונראה לי כי וסת הסרוג כוסת הסדור הוא **וקמייתא ממנינא היא הואיל ותופסת לראשי חדשים ואע"פ שהרחיקה ראיותיה** וכו', ואיכא נמי מאן דאמר דכי היכי דפליג שמואל בדילוג ה"נ פליג בסירוג וכו'.

ועיין עוד בש"ך [ס"ק כו] דאפילו ראתה א' אדר ואח"כ א' ניסן וסירגה לא' סיון, א' אב קבעה וסת לסירוגין ועי"ש בתוה"ש.

ועי"ש עוד דראתה **א'** שבט **א'** אדר **א'** ניסן א' סיון א' אב דהיות ונקבע ר"ח [הסדור] אין כאן קביעות לסירוגין ועיין בסד"ט ובפלתי, דלכאורה זה ספק הגמ' ב"ראה שור שור שור חמר גמל".

ולכן מסיק בפלתי דספק וסתות דרבנן לקולא.

ועיין מאירי [נדה סג:] דהוסת נקבע רק אחר **שלא ראתה** ג"פ דהיינו עדיין לא נקבע ב-א' אב אלא **רק שלא ראתה בא' אלול** **אז נקבע.**

★וע"ע בחו"ד דאם ראתה אח"כ ב-א' אלול וא' תשרי קבעה וסת לר"ח.

★בראתה פעם ג' ב-א' תשרי [דהיינו סירוג ד"פ א' לחודש] נמצא דיש כאן הפלגות שוות [מא' ניסן עד א' סיון, ומא' סיון עד א' אב, ומא' אב עד א' תשרי כולם הפלגות שוות].

יש דנקטו דהיות ונמצא דיש כאן וסת הפלגה קבוע היא עדיפה מסירוגין, וכעין שנתבאר בחו"ד סק"ה דוסת הפלגה עדיפא מוסת השבוע.

**סי"א**

"אינה חוששת לוסת הדילוג עד שתקבענו".

**א.** ועיין בראב"ד [נא.] "אבל לוסת הדילוג ולוסת הסירוג אינה חוששת עד שתקבענו ודבר זה מן הדעת הכרענו אותו כי כל וסת נקבע במקומו והשלישי גם הרביעי וכו', אבל וסת **שסופו מתיר את תחלתו כגון וסת הדילוג שבסופו הותרו כל הראשונים האיך יהיה סופו קל מתחילתו".**

**ב.** ועוד כל תחלת וסת כיון שנעקר שעה אחת שוב אינו מצטרף וכו'.

**ג.** ובחכ"א [קיב-ח] "כיון שאין דרך נשים לדלג לא חיישינן כלל שמא תדלג וכו' דמהיכי תיתי שתדלוג וכו'".

**סי"ב**

עיין חו"ד [ט] דסירוג שנקבע, לעוקרו לא נעקר בג' חודשים רצופים, אלא שיעברו ג' חודשים בסירוגין ולא תראה רק אז נעקר.

★בקושית הש"ך [ס"ק כו] "דאי מיירי בתחילת ראיתה דמנ"ל דוסת הסירוג הוא **דלמא וסת השווה הוא**".

עיין רעק"א דנראה שהבין קושית הש"ך מדין וסת הפלגות, ובפשוטו לולי דבריו כונת הש"ך להקשות דזה לא נקרא סירוג דכך צורת ראיתה פעם בחודשיים [לא מצד הפלגות וגם אם תראה באמצע לא אכפ"ל].

★אינה חוששת לר"ח אב".

והקשו הרי יש כאן הפלגת 60 יום מר"ח ניסן עד א' סיון וא"כ מא' סיון עד א' אב יש 60 יום, וא"כ תחוש לא' אב מדין הפלגת 60 בוסת שאינו קבוע [הפלאה].

**סי"ג**

★"אין האשה קובעת וסת וכו' אלא א"כ יהיו כולם בעונה אחת".

מקור הדברים הב"י מציין ראב"ד בבעה"נ, והראב"ד מיירי גבי חיוב פרישה שצריך **לפרוש רק באותה עונה**, אבל הב"י הבין שהא בהא תליא.

וברמב"ן [בהלכות פ"ה-יד] להביא גבי **קביעות וסת** "אין האשה קובעת וסת אלא בעונות אפי' ראתה ג' ר"ח זה אחר זה והיתה ראיה ראשונה בליל החודש והב' ביום החודש והג' בלילו אין כאן וסת וכו'".

★דעת הרב ר' דוד טבלי הובא בנוב"י [ת פג] דבהפלגות הוסת לפי **מספר עונות**, וכן הוא בגר"ז.

וע"ע בלחו"ש [כט] מה דהבין בדעתו דמודה בוסת קבוע להפלגות שנקבע רק באותה עונה.

וע"ע בחזו"א [פה-נט ואילך].

ולענין ראיה ראשונה [דהיינו מלפני ג' הראיות שקובעת] שממנה מפלגת עיין חזו"א [פה-סב].

★שראתה פ"א לילה פ"ב יום פ"ג לילה פ"ד ביום וכו' ה"הפלאה" מסתפק דילמא קבעה וסת **בדילוג עונה.**

★"חוששת לאחרונה בלבד".

דהראשון נעקר, ולכאורה מיירי דהראשונה היה בלילה ואח"כ ג"פ ביום ואז **נעקר** הלילה.

אבל אם הראשונה היתה ביום, ואח"כ הראיות **היו בלילה ונמשכו ביום**, עדיין לא נעקר וסת היום [דלא עבר נקי דהרי ראתה בו], גר"ז.

וכעי"ז בחו"ד [קפד-ד] גבי קבעה וסת לג' בחודש ואח"כ קבעה ל-ב' ונמשכו ראיותיה גם לג' דלא נעקר הג' מחמת שראתה בו. [למרות שלא התחילה בו בג"פ אחרונים אבל לא עבר נקי].

וכן גבי הפלגה חו"ד [קפט-יד].

והתחדש כאן דלמרות שלא תקבע וסת מחמת ראיה זו, כגון ראתה **פ"א** ב-ה' ואח"כ **פ"ב** ב-ד' והמשיכה ל-ה', ואח"כ **פ"ג** ב-ה', לא תקבע וסת דאין כאן ג' פעמים שהתחילה ב-ה'. ורק בראיה שלישית מהני מעיין פתוח.

בכ"ז הוסת לא יעקר ויצטרף פעם א' לב"פ אח"כ, כגון ראתה א' מעין סתום, ואח"כ מעין פתוח, ועוד **ב"פ** מעיין סתום יוצר וסת [א"כ ה"נ].

★ראתה א' ניסן וב' בו חוששת לאחד באייר מפני ר"ח.

ול' ניסן מותרת, והא דלא נאסר מדין עו"ב.

**א.** דעו"ב זה ל"א יום.

**ב.** היות וראתה ב-כ' אין עו"ב [סד"ט].

דאפי' לסוברים דבהפלגה אזלינן מהראיה הקודמת לא מהראיה האחרונה, עו"ב שאני [חו"ד].

ובט"ז **חשש** **גם כאן** [למרות שראתה] לעונה בינונית, וכן הוא בגר"ז.

★עיין ב"ח דראתה א' ניסן אינה חוששת ל' ניסן מצד וסת החודש למרות שנחשב ר"ח, בכ"ז ראתה ב-א [לא ר"ח], משא"כ ראתה א' ניסן, ל' ניסן, חוששת לר"ח סיון עיש"ה.

★בב"י דייק מדברי הרמב"ן דראתה **א'** ניסן **כ'** ניסן **א'** אייר לא תחוש לראית ה-כ היות וחזינן דר"ח הוא עיקר אצלה.

ובדכ"מ פליג דעדיין לא ראינו ש-א' עיקר אצלה.

וגם לב"י רק בראתה בא' אייר, אבל אם תראה ב' אייר ודאי תחוש לראית ה-כ' ניסן.

ומדברי הב"י והדרכ"מ יוצא שאשה שיש לה וסת ארוך כגון ל' וראתה ב-כ', חוששת להפלגת ה-ל' כאילו לא ראתה ב-כ', דהיינו תחוש י"א יום אחר ראית ה-כ'.

וכלפי ראית הל' לראית ה-כ' מתיחסים בתור תוספת דמים.

ולראית ה-כ' תחוש ב-כ' מה-כ', [וכלפיה לא אכפ"ל בראית הר"ח].

ולשיטתם שראתה **א'** ניסן **כ'** ניסן, ואח"כ **א'** אייר**, ט'** אייר, יש כאן הפלגת י"ב [מ-כ' ניסן עד א' אייר] וא"כ תחוש גם ל**-י"ב אייר** וגם ל**י"ז אייר** [הפלגת ט' כמו שהפליגה מ-א' אייר עד ט' אייר תשעה ימים]. לחו"ש [כו] עי"ש מדוע הרמ"א לא פירש זאת.

וע"ע בט"ז [יח], ובב"ח פליג דלהפלגה אזלינן בתר ראיה אחרונה דהרי נתרוקנה ועיין בש"ך בנקה"כ.

★"הפלגה קצרה עוקרת ארוכה".

עיין ב"ח ובש"ך [לא] דנקטו דנעקר הארוכה וחוששת רק לקצר.

ובסד"ט [יט] הוכיח כ"מעדני מלך" ובס"ק [יד] נקט כב"ח וש"ך.

וע"ע ב"בית מאיר".

וע"ע חכ"א [קיב-כב].

וע"ע גר"ז [קפט-מג].

נמצא דיש כאן ב' טעמים למה ראתה בא' אייר לא תחוש לראית ה-כ' ניסן.

**א.** או דנעקר הארוך ע"י הקצר [של י"ב יום].

**ב.** או דגם אם לא נעקר מנין ה-כ' יתחיל מהראיה האחרונה שנתרוקנה דהיינו תחוש לכ' יום מר"ח אייר [כו"פ וגר"ז].

נמצא **א.** לדעת הב"י חוששת רק לארוכה כאילו לא היה קצר ולא תחוש ל-ל' מראיה אחרונה.

**ב.** לש"ך הארוכה **נעקרה** ותחוש רק לקצר.

**ג.** לט"ז תחוש גם לארוכה מהקצר [דהיינו גם תחוש ל-ל' מהראיה האחרונה], וגם מהכאילו לא היה ראית הקצרה, דהיינו ל' מ-ל' הקודם.

**ד.** חו"ד וגר"ז, סד"ט תחוש ל' רק מהקצרה.

וע"ע בחו"ד [יד] דאם היה ראיה באמצע הפלגה ראשונה כגון **א'** ניסן י' ניסן **כ'** ניסן, **לכו"ע** אין כאן הפלגת עשרים.

ואם היה פעמיים הפלגת 20, כגון **א'** ניסן **כ'** ניסן **ט'** אייר, כ' אייר **כ"ח** אייר [הפסקה בהפלגת עשרים השלישית] גם הש"ך מודה.

**ומחלוקתם** שהפסיקה בהפלגה שניה כגון **א'** ניסן **כ'** ניסן **א'** אייר **ט'** אייר.

וע"ע בגר"ז שהיה לה וס"ק ארוך ואח"כ קבעה וסת קצר, ועבר הקצר ולא ראתה לא חוששת לוסתה הארוך, רק **בחזר** למקומו אז חוששים לו.

וע"ע בחזו"א [פה-לד, לח].

ולסוברים דקצר לא עוקר ארוך יל"ע היכא שהארוך היה ביום ואח"כ הקצר בלילה, שתחוש לקצר ודאי תחוש רק בלילה, אבל שתחוש לאורך האם תחוש ליום או ללילה.

ומסברא כל מה דאזלינן בתר ראיה אחרונה רק בראיה ממש משא"כ אם זה רק **בדיקת עד** איה"נ דינה כראיה, אבל לא מסתבר שיתבטל הפלגתה וימנו ממנה.

★"עד שתקבע אחד כדינו".

עיין חו"ד [טו] שהקשה מדברי הטור [הובא בט"ז יח] "ראתה ג"פ ר"ח ובפעם ג' ראתה כ"ה לחודש ור"ח, חוששת **גם** לכ"ה, ובב"ח [לקמן ל"ב ד"ה וחוששת נמי] ותירץ דהתם זה ספק אם נקבע ר"ח או לא, דהינו אם נקבע ר"ח בודאי, לא נחוש לכ"ה, רק שם זה ספק.

וא"כ בראתה בהפלגות ל', ל', כ"ה, והמשיכה ל', חוששת לשניהם, גם ל-ל' שאולי קבעתו, וגם ל-כ"ה.

ובפשטות ל-כ"ה חוששת מ-כ"ה.

וע"ע בחזו"א [פ"ה-מב] שגם ל-כ"ה תחוש מה-ל', דהוא העיקר וה-כ"ה דמים יתירים.

ולכאורה ל-כ"ה צריכה לחשוש גם לוסת החודש.

ולגבי עו"ב יש להסתפק, דהרי יש לה ספק וסת וביש לה וסת לא תחוש לעו"ב.

והחו"ד שהקשה נקט דר"ח הוקבע בודאי ולכן מחדש החו"ד דבוסת החודש שייך שיהיו שני וסתות ולהכי חוששת לאינו קבוע, אבל בהפלגות לא שייך שיהיו שני הפלגות וזה סותר אחד לשני ולכן **אם הוקבע אחד לא חוששת לשני** [ומעמיד את הגמ' לט: דוקא בחודש ולא בהפלגה].

וכל מה דאמרנו שינתה חוששת לשניהם מיירי ביש לה וסת לט"ו ושינתה ל-כ, "דכיון דאנו רואים דשינתה ולא ראתה בוסת הקבוע חיישינן אולי וסת אחר קובעת וכו'".

וע"ע חו"ד [יד] שקבעה ל-ל' יום ואח"כ ראתה בכ"ה אם לא ראתה אחר ה' ימים [דהיות ל' לראיה הקודמת] צריכה לחוש לכ"ה אבל ראתה ב-ל' לא תחוש.

ובחכ"א [קיב-כב] שאחר שקבעה ל-ל יום ראתה ל-כ יום חוששת ל-כ פעם אחת כדין וסת שאינו קבוע.

ואולי לשיטתו שקצר עוקר ארוך [קיב-יח] וא"כ יש כאן ריעותא ולכן חשש.

וע"ע בגר"ז [קפט-מא, קו"א-ד].

וע"ע לקמן [לב] "ראתה ג"פ ר"ח ורביעית ב' לחודש ור"ח וכן בחמישית וכן בשישית" ומשמע דוקא שקבעה לשניהם אז חוששת לשניהם, ולחו"ד הנ"ל גם אם השני אינו קבוע תחוש לו [דמיירי בחודש].

וע"ע בנוב"י [סא-בסופו] דמסתפק בכונת השו"ע אי מיירי בקבע [השני] בדוקא או לא.

וע"ע בנוב"י [ת-פח] דיש לה וס"ק אינה חוששת לאינו קבוע [הובא בפת"ש קפז-א].

ובחו"ד [קפז-ג] פליג עליו.

ובט"ז [יט] מבואר דאם נקבע דילוג לא חוששים לראיה אחרת והחו"ד ביארו באופ"א.

[ובפשטות דברי הב"י הכא "ראתה א' ניסן ו-כ ניסן ו-א' אייר" דנעקר ה-כ **דר"ח עיקר**. מבואר דיש לה וסת לא חששו לראיה אחרת, והדרכ"מ דפליג דס"ל ד-ב פעמים לא מיקיר קביעות כלל, משא"כ אם נקבע לא תחוש [דברי הב"י והדרכ"מ מיירי בחודש, ולכאו' דלא כחו"ד].

★"ראתה ט"ו ניסן והמשיכה ראיתה ד' ימים".

ובש"ך גריס ג"י [דלא ראתה ב-יח], ובאם ראתה גם בי"ח היתה חוששת גם לו לסוברים דאזלינן בתר המשך ראיה.

והיה מקום לדון דאולי חוששים רק לי"ז דהיה בו לכה"פ **התחלת ראיה**, בפ"ג.

★"חוששת לדילוג ולוסת שוה".

ועל הצד שקבעה לי"ז, מה שראתה ט"ו ט"ז, היו ראיות של דם טוהר ועיקר הראיה היא י"ז [חו"ד קפד-ז].