איסור טריפה בב_פ
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / בהמה המקשה / בן פקועה

חולין עד. איסור טריפה בולדב"פ

ב"ט חי שהוא טריפה מבואר בראשונים קג. פה: שניתר גם הוא בשחיטת אמו, אבל בהג"א עה. הביא מראבי"ה לאסור בזה.

יל"ע בזה בתרתי, חדא דמבואר בהג"א דכל ד' ראבי"הבב"ט חי אבל בב"ט מת או ב"ח חי ניתר בשחיטת אמו, וצ"ב.

ועוד צ"ע מ"שמחלבו שמותר ואיסור טריפה אינו ניתר.

א. עי' עויו"ט-סז שבאר בדעת ראבי"הדאיסור טריפה חייל ממעי אמו ודלאכשא"רקג. דלא חייל טריפה עד שעת לידתו, וס"ל דלא דמי איסור טריפה לחלב וכה"ג שלא חל עד שיצא לאויר העולם, וס"ל דדוקא בחלב שלא חל עד שיצא לאויר העולם אמרינן דתו א"א לחול בו איסור חלב דהשתא לאו שה הוא [וכש"כ במקו"א דעת הרא"י בהאי עניינא ואכ"מ], אבל לענין טריפה שכבר חל א"א להתירו בשחיטת אמו.

והא דלא חייל בב"ט מת או ב"ח חי י"ל משום שהוא טפל לאמו לגמרי וכל חיותו היא אגב אמו ולא חייל בו איסור טריפה עד שיצא לאויר העולם, ומקור לזה מצאנו בתוס' פה: בציור הפוך שאם האם טריפה אף דקי"ל לאו ירך אמו הוא ה"מ בב"ט חי אבל ב"ט מת או ב"ח חייל בו דין טריפה אגב אמו, א"כ מסתברא דה"נ איפכא לא יחול בו טריפות של עצמו.

אלא דאכתי צ"ב למה לא יחול בו איסור טרפות כשיוצא לאויר העולם,ותינח גבי ב"ט מת אבל ב"ח חי הרי הוא בהמה [וכעי"ז כתב באמר"מ בשיטת הר"מ גבי חלב דב"ט חי שאסור ועפי"ז מסיק דה"נ ב"ח ייאסר חלבו ונתבאר במקו"א]?

וזכורני שבעויו"ט עצמו הוכיח בשיטת הר"מ דאף בב"ח שנטרף אינו ניתר בשחיטת אמו, עיי"ש בשם הרדב"ז ואינו בידי כעת.

וכנראה צ"ל דאחר שנשחטה האם הרי לעולם חשיב כאבר מאברי האם וכש"כ בכ"ד, משא"כ גבי ב"ט חי שבמעי אמו ג"כ חל בו דין טרפות א"א להתירו בשחיטת האם.

ב. אלא שעיקר ד' העויו"טדאיסור טריפה חייל במעי אמו טפי מכל איסורין צ"ב בטעמא, ואולי יתכן לבאר באופ"א על דרכו של העויו"ט, וזה עפמש"כ אחרונים שיש איסור אינו זבוח בשחיטת טריפה וכבר מבואר בתוס' שבועות כד. דאיסור אינו זבוח חייל גם במעי אמו ואינו ככל איסורין שאינו חל עד לידתו דשאני איסור אינו זבוח שיסודו בחסרון שחיטה ולא חלות איסור בגופו ממש וזה שייך גם קודם לידתו.

ולפי"ז יתכן לומר דב"פ שהוא טריפה אין שחיטת אמו מועלת, ואף שאמו נשחטה כדין מ"מ כבר יסד לנו הגרי"זבסוה"ס [הו"ד בסוגיא דב"פ הנולד מטריפה] דיסוד החסרון בשחיטת טריפה אינו בעצם מעשה השחיטה אלא דבטריפה לא חייל היתר שחיטה והוא מתנגד לההיתר שחיטה, וממילא י"ל דאף בולד טריפה מתנגד שיחול בו ההיתר שחיטה של שחיטת אמו ונשאר בו איסור אינו זבוח.

ג. עוד יתכן לבאר דלעולם מודה ראבי"ה דלא חל איסור טריפה קודם שחיטה אלא דמ"מ אינו ניתר ע"י שחיטת אמו ולא דמי לחלב, וביאור הדבר דדוקא לענין חלב כיון דחשיב אגב אמו הרי לאו חלב דעל הכסלים הוא, אבל לענין טריפה חל בכל הבשר הוי כמו דם שאינו ניתר ע"י אמו להרבה ראשונים [וכשיטת רש"י והרא"ש דהטעם משום דם האברים דלא כהר"ן עד. בביאור החילוק דדם הוי שתיה, ועמש"כ לענין דם].

אבל צ"ע לפי"ז ביאור החילוק מ"ט דוקא בב"ט חי אמר כן, ואולי כש"כ לעיל דבב"ט מת או ב"ח חי חשיב חלק מאמו לענין טרפות ואין בו מציאות של טרפות כלל.

ובחי' בכור שור עד. שכתב לבאר עפמש"כ במקו"א דדוקאב"ט מת או ב"ח חי אינו טעון שחיטה כלל שהוא כאבר מאברי אמו[א"נ יש בו היתר שנתנה תורה מגזיה"כ וניתר גם חלבו], אבל בב"ט חי א"א להתירו כטפל לאמו ואבר מאבריה וכל יסודו הוא משום דהוי כאילו נשחט הוא עצמו, וזה ל"מ להתיר איסור טריפה.

אבל אכתי אינו מבואר לפי דרכו דהא לענין חלב חזינן שניתר גם בב"ט חי וע"כ אין כל דינו של ב"ט חי כאילו נשחט בסימניו לחוד אלא גם לענין איסור חלב ה"נ נימא גבי טריפה, וצ"ע.