הוצאת אחרים ז - אם להוציא אחרים בברכת המצוות בעינן הסיבה
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / קונטרס בענין הוצאת אחרים בברכות ובמצוות

## אם להוציא אחרים בברכת המצוות בעי הסיבה

א] ברכות מ"ב א', היו יושבין כל אחד מברך לעצמו הסיבו אחד מברך לכולן, ונתחדש בזה דא"א להוציא את חבירו בברכת הנהנין אלא כשהסיבו יחד, אך כל שלא הסיבו יחד כל אחד מברך לעצמו.

והמאירי לקמן מ"ה א' כתב, ז"ל, וכן גדולי הדורות וכו', וכן פירשו בקידוש שמאחר שהוא במקום סעודה הסיבה איכא, ואף בהבדלה הואיל ואמרו לעולם יסדיר אדם שלחנו במוצ"ש אע"פ שא"צ אלא לכזית מן הסתם על שולחנו הוא מבדיל או עם ב"ב ואיכא הסיבה, ולדעתי אין אנו צריכין לכך, שקידוש והבדלה ברכת מצוה הן ואין ספק שבמצוה אחד מוציא את האחרים, ואין אנו עסוקים אלא בברכת הנאה וכו', עכ"ל.

ומבו' שנחלקו בעיקר דין הסיבה, דלדעת המאירי הוא דין מסוים בברכת הנהנין, אך בברכת המצוות ל"ב שיקבעו יחד ובכל ענין אחד מוציא את חבירו, אך דעת ההשלמה דאף בברכת המצוות בעינן שיקבעו יחד, וכל הא דבקידוש והבדלה אחד מוציא את כולם הוא משום דאיכא הסיבה, וצ"ב בטעם הפלוגתא בזה.

## טעם הא דבברכת המצוות ל"ב הסיבה

ב] והנה בטעמא דהמאירי דבברכת המצוות ל"ב הסיבה, בפשוטו הי' נראה דהוא כמש"כ בפי' הר"ן במגילה כ"ג ב', ז"ל, משא"כ בשאר ברכות כגון קידוש והבדלה וכיו"ב שהיחיד אומרם וחבירו יחידי שומען ג"כ ויוצא וכו' דהא קי"ל דשומע כעונה, חוץ מברכת הנהנין דמי שנהנה ראוי שיברך כל אחד, אבל היכא דמברך גופי' מיחייב ואיכא קביעותא דדמו כולהו כחד גופא, עכ"ל, ומבו' דעיקר דין הסיבה הוא דין מסוים בברכת הנהנין משום דראוי שיברך מי שנהנה, וע"כ הוא דאינו מוציא את חבירו בברכתו אלא אם הסיבו דדמו כחד גופא, אך בברכת המצוות ליכא לעיקר דין הסיבה, וע"כ הוא דאחד מוציא את חבירו אף כשלא קבעו יחד.

ג] אך נראה דאין לפרש כן, דהנה לפ"ז הדין נותן דאף דבברכת הקידוש וההבדלה עצמן מוציא את חבירו אף כשלא קבעו יחד, מ"מ בברכת בפה"ג דקידוש והבדלה דהוו ברכת הנהנין, דינא הוא דיברך מי שנהנה, ואינו מוציא את חבירו כשלא קבעו יחד.

???