תחומין פרק ה נה עב-נז עא
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב יהושע  ננקנסקי

**נה:**

★אלו שמתעברין עמה וכו' והבורגנין שבתוכה

עיין שו"ת חת"ס [או"ח צה] דמה דנחשב דירה להתיר לטלטל ביותר מב"ס שלא הוקף לדירה ודאי חשיב דירה לענין להצטרף לעיר.

ולענין עיבור עיר קיל יותר מהיתר טלטול, דהא חזינן הכא דמהני בורגנין להצטרף לעיר, ולענין היתר טלטול [כב:] בורגנין ל"ח דירה הואיל ותשמישו לאויר.

וכדבריו נקט בשו"ת שיבת ציון [ח] ובהגה"ה בנוב"י [ת-מז].

ובחזו"א [קי-כ ד"ה ובחת"ס] הקשה דחזינן גבי אורוות להיפך דהכא לא מצטרפי רק ביש בהם בית דירה ולענין היתר טלטול [יח.] דיר וסהר חשיב היקף לדירה.

וכן גבי ביהכנ"ס הכא בעי בית דירה לחזן ובלי זה לא מצטרף, וגבי טלטול לחזו"א פשוט שמקרי הוקף לדירה גם בלא בית דירה.

והקשו על החזו"א מהפמ"ג [א"א שסו-י] דנקט דלענין טלטול בביהכנ"ס שגדול מב"ס [הנמצא מחוץ לחומת העיר] דינו ככרמלית.

★נפש שיש בה ארבע אמות וכו'.

ברמב"ם גבי מזוזה [פ"ו ב] דסגי כדי לרבע [ואורכו יתר על רוחבו מהני].

ועי' בביה"ל [שצח ו ד"ה ארבע] דלרמב"ם ה"נ מהני לענין צירוף לעיר, ודלא כמג"א דהכא בעינן מרובעים ממש.

וע"ע במנ"ח [קעז-ג] שעמד בזה דברמב"ם [פכ"ח הל' ה' מהל' שבת] סתם.

וע"ע בפמ"ג [שצח ז בא"א].

★מערה אין מתעברת וכו' ל"צ להשלים

עי' גאו"י הכא, ובחזו"א [קי-כח ד"ה שם ובור] דמערה אפי' יש בה בית דירה לא מצטרפת דנידונית רשות בפני עצמה.

ומ"מ כשהיא סמוכה לבית מועילה להשלים שיעור בית.

ובתוס' [ד"ה לא] מפרש אפי' בבית שיש בו ד' על ד' המערה מועילה להגדיל את השיעור, ומתחיל למדוד אלפיים אמה מסוף המערה.

וכעי"ז בריטב"א במערה המתחלת בתוך שבעים אמה והבית מחוץ לשבעים אמה מאחר דמצטרפים מהני.

וע"ע בביאה"ל [שצח-ו ד"ה שיש] דה"ה ביהכנ"ס שיש בו בית דירה הכל מצטרף.

וע"ע ברש"ש [נג].

ובחזו"א [הנ"ל ד"ה במשנ"ב] פליג דמערה היא דירה גמורה רק היות והיא מתחת לקרקע נידונית בפנ"ע, ומש"ה כשמצטרף לבית מהני.

משא"כ בדבר שחסר בדירה כגון ביהכנ"ס מה מהני שדר בחדר אחד, עיש"ה.

★בירושלמי [הובא ברשב"א] הסתפק אם חצר מצטרפת לעיר.

ובחת"ס [או"ח צה] כתב שנחלקו מפרשי הירושלמי אם מיירי בחצר פרוצה מב' רוחות או בחצר שיש ג' מחיצות ואחד פרוץ.

ובחזו"א [קי-כ] ד"ה והנה מפרש הספק בחצר מוקפת מכל רוחותיה.

ובמשנ"ב משמע שגם בלי קירוי מצטרף דבית הקברות שיש בדירה מצטרף והרי ביה"ק אינו מקורה.

וע"ע חזו"א [קי-כ ד"ה מהא].

★בענין בורגנין

עי' מ"ב [לג].

ועי' חזו"א [קי-כ ד"ה ובחת"ס] שצריך שיאכל שם ואפשר דבעינן שינה ג"כ.

★בית שבים

עי' חזו"א [קנו לסי' שצח ד"ה שם].

★בית שבספינה

בחזו"א [קנו לסי' שצח ד"ה נגעים] הק' דבנגעים שפיר חשיבי בית רק התמעט מדרשה, ולולי זה בית שבים היה מטמא, והכא אינו מתעבר עם העיר, ותירץ דאינו מצטרף לא מפני חסרון דירה אלא דאינו קבוע.

★עי' חזו"א [קי כח ד"ה ונראה אם] דבית חרושת אינו מתעבר עם העיר גם אם אוכלים שם.

★בית שנעשה להרחיב התחום בדגול מרבבה [שצח] נקט שמצטרף.

וע"ע חזו"א [קי כג ד"ה שצח].

**נו:**

★רש"י [סוטה כז:] וברש"י עה"ת [במדבר לה,ד] נקט שבערי הלוויים בסה"כ היה אלפיים, אלף מגרש והשאר שדות וכרמים, וכך יוצא מסוגיין.

וברמב"ם [פי"ג משמיטה ויובל ה"ב] נקט שקבלו שלושת אלפים, ועי"ש במפרשי הרמב"ם.

**נז:**

נותנים קרפף לעיר

עי' רשב"א דהגמ' הביאה מקור "תן חוצה" רק לא נאמר כמה רק היות וזה כחצר העיר חז"ל דימו את זה לחצר המשכן ומזה הגיע שיעור שבעים אמה ושיריים.

עי' גאו"י שהקשה דבעיר קצרה משבעים א"כ קרפף הניתן אינו כחצר המשכן.

וכן בעיר ארוכה בסה"כ ההיקף יותר מחצר המשכן, וע"ז תירץ דאיה"נ נותנים רק שבעים רק אח"כ מיישבים כמידת העיר בשביל שהתחום יצא ישר.

וע"ע באו"ש [פכ"ח א] שתירץ באו"א.

★בנדרים [נו:] מבואר דהנודר הנאה מן העיר אסור להכנס לעיבור העיר ובתחומה מותר, ומשמע דזה דרשה [דהיינו העיבור נידון כעיר והתחום לא] ולא מצד לשון בנ"א.

★מנא הני מילי דאמר קרא

הרשב"א [בפירוש א'], הריטב"א, **דלרבנן כלל לא דרשי להאי דרשה**, והא דב' עיירות נותנים קרפף זה מסברא.

ועוד פירש דרבנן דרשו מקרא רק בב' עיירות, ור"מ דריש גם בעיר אחת, עי"ש.

וע"ע בב"י [שצח-ה] דקרא דכתיב ביהושע ומני יליף הגמ' בנדרים [נו:] דנאסר למודר הנאה מעיר להכנס לעיבור העיר, הוא אסמכתא לרבנן לתת קרפף, ורבנן נתנו רק בשתי עיירות ולא בעיר אחת.

★לר"מ שנותנים קרפף לעיר יחידית זה ודאי **רק בעיר** ובבית בפנ"ע לא מקבל קרפף [תוד"ה רב].

והגדרת עיר עי' [נה:] "ג' חצרות שיש בכל אחת ב' בתים", וכן הוא בשו"ע [שצח-י] ועי' בהגהות רעק"א.

לרבנן ענין חיבור שתי עיירות נותנים קרפף לכל עיר.

ונחלקו הראשונים, בתוס' הא מבואר ג"כ שזה רק בעיר, אבל בית רחוק יותר משבעים אמה ושיריים [ובתוך קמ"א אמה] אינו מצטרף.

ור"ת [הובא ברא"ש הכא ג] ובתוס' [סוכה ג ע"ב] ס"ל **שגם בין בית לעיר** נותנים קרפף ומצטרף.

★תוד"ה "רב הונא" ונראה דאפי' בית לבית בלא עיר נותנים לה קרפף אחת לשתיהן.

הגאו"י [בעמ' ב' ד"ה והריטב"א] הבין בתוס' שדר בבית יחידי ולידו עוד בית סמוך בתוך שבעים אמה ושיריים למרות שלא נוצר עיר מודדים התחום מהבית השני, וזה חידוש ששובת בבית אחד ונחשב מקום שביתתו גם בבית השני, דבלשמא בעיר מוגדרת השביתה בכל העיר, אבל הכא כל אחד הוא דבר בפנ"ע.

ובדברי תוס' היה מקום לדחוק דמיירי בבתים שיוצרים עיר [ולא עיר כוונתו דעדיין אין עיר, וע"י הצירוף הנ"ל תווצר עיר.

ועי' פמ"ג [א"א שצח יא] שנסתפק בזה.

★עי' רשב"א וריטב"א שהשוו את קושית התוס' דבב' עיירו מקבלים קרפף שלם, משא"כ בב' בתים **צריך שיהיה ביניהם מעט פחות משיעור קרפף,** דהיינו הבתים מובלעים בתוך השבעים אמה.

וע"ע חזו"א [פ סוד"ה משנ"ב סי' שצח] "ושיעור הבלעה לא נתבאר אי סגי במשהו או בעינן ד"א.

וע"ע חזו"א [קי-כ].

★לענין דינא הרא"ש פסק כר"מ, הרמב"ם פסק כרבנן אליבא דרב הונא, ר' יונתן פסק כרבנן וכחייא בר רב.

וע"ע בשו"ע, ברמ"א ובביאה"ל.

★בענין קרפף לעיבור העיר

עי' רשב"א בשם הראב"ד דאין נותנים, וע"ע בריטב"א.

ובטור פסק שנותנים, וכן הוא ברמ"א.

וע"ע בחזו"א [קי יט ד"ה שצח].

★בעיר מוקפת הבתים מצטרפים גם כשרחוקים [עי' תוד"ה רב הונא].

ומקבלים קרפף מהחומה, עי' ב"י.

ובחזו"א [קי-כ ד"ה ואמנם אם] "דקרוב הדבר דרק **חומה המגינה על העיר** וכו'.

★ולענין מחיצות צוה"פ שיצטרפו את כל העיר נחלקו הגרש"ז והקה"י עי' חילופי מכתבים [אורחות רבינו ח"ג נד].