בדיקת כשרות השחיטה - הנכלל בזה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב ישעיה הלברשטט / חזקה ורוב

הנכלל בחובת הבדיקה [עיקור]

א.הרמב"ן הביא די"א דצריך לבדוק גם עיקור והוא גופיה כתב דא"צ והטעם דא"צ לבדוק עיקור משום חזקת חיה, [ולא פירש משום רוב אפשר משום דס"ל דליכא רובא כמש"כ הב"ח והש"ך, שעבידא לאשתמוטי בשעת שחיטה].

והנה הר"ן כתב "דליכא חזקה שהיא עקורה" וצ"ע, דעדין מידי ספיקא לא נפיק, ועי' בש"ך כ"ה ס"ק' ב' דעיקר החילוק הוא דלגבי ענין בדיקת רוב הוא נגד חזקת איסור, משא"כ בענין עיקור, והקשה רע"א סי' א' ס"ק ח' דגם נידון זה הוא נגד חזקת איסור, כיון דשמוטה היא א' מה' הלכות שחיטה [כדקי"ל בסימן כ"ד סט"ו].

ב.וייסד רע"א דיש הלכות במעשה שחיטה עצמו ויש הלכות בבהמה ובסימנים אי הם כשרים לשחיטה, וכל בהמה כיון דרוב בהמות אינם טריפות יש להם חזקה דאינה עקורה וגם דאפשר דישמט בשחיטה מ"מ איכא חזקה וא"כ כל בהמה מוחזקת בהתר דאחר דיישה בה שחיטה הרי היא מותרת וכעין חזקה דרבה, ומעתה מתבאר היטב דזהו עיקר החילוק כמש"כ הש"ך דלעולם כנגד חזקת איסור לא מהני דבעינן שיודע לך ומתבאר מש"כ הר"ן דאין חזקת עקורה ולזה סגי כיון דהיא בחזקת התר כמש"כ הר"ן וגם הרמב"ן דכתב דהיא בחזקת חיה אפשר דבהאי חזקה לא סגי שייחשב ליודע לך וא"כ עיקר החילוק הוא דע"י החזקה נחשב חזקת התר ושפיר הוה זבוחה לפנינו

ג.ומעתה מבואר פלוגתת הבה"ג והרמב"ן דהבה"ג ס"ל דהאי הלכה היא בעצם העמדת השחיטה ואינה דין בכשירות בההמה לקבל את השחיטה [ומיושב הערת התוס' בזה] אמנם נקובת הוושט לכו"ע אינו שייך לעצם השחיטה אלא דבהמה לא שיך שישתנה מצב ויחלול בה תורת שחיטה. ה.בהגרמה יש לדון דעי' בסוגיא שם דצידדנו בדעת חלק מהשיטות דהוא חסרון במעשה השחיטה ממש, וא"כ לא הוה כנשחטה הותרה או לא, ועי' ר"י מלוניל ונמוקי יוסף אי לר"ע דשחיטה פסולה מטהרת מידי נבילה אי קאי אהגרמה נמי.

ו.עוד צ"ע דהנה הבה"ג וראבי"ה ס"ל דיש לבדוק גם שמוטה והרמב"ן והרא"ש פליגי ופלוגתתם נתבאר ע"פ הנ"ל עד כמה הוא חסרון בשחיטה דהרי לא נחלקו אם יש חשש שנשמטה או לא, ועוד צ"ע דלבה"ג דבדקינן שמוטה נבדוק נמי אם ניקב הוושט, וצריך לחלק וע"פ הנ"ל.

[אפשר דבדקדוק כל דברי רע"א והש"ך הם על לישנא דהר"ן דמחמת הריעותא הגדולה ס"ל דליכא בזה חזקת הגוף וכמו אדם שנפל עליו גל דבטל ממנו חזקת חי]

ד.עי' היטב בשו"ת הרא"ש כלל כ' סי' י"ג וסי' י"ד, ובסימן י"ד כתב דרובא וחזקה רובא עדיף והטעם דצריך לבדוק הוא משום דליכא רוב אבל אי היה רוב היה מהני, וצ"ע א"כ מ"ט באות י"ג הוצרך לומר דיש חזקת איסור, ועי' בב"ח דהקשה על הרא"ש איך אפשר לסמוך על הרוב דאינם טריפות הרי היא בחזקת שלא נשחטה, ולמבואר בשו"ת הרא"ש ניחא דלזה הוסיף דיש חזקת התר, אמנם צריך רוב דאל"כ לא היה מתחיל החזקת התר דענינה הוא שהיא מסתמא אינה עקורה, וזהו עי" רוב.