כט - בדברי המג_א בדין אתו רבים ומבטלי מחיצתא במחיצה שאינה עשוי_ בידי אדם
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובי חצירות - חוברת / עירובין ב / שיעורים עירובין פ_ק

**סימן כט**

**בדברי המג"א בדין אתו רבים ומבטלי מחיצתא במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם**

**א**

א] **עירובין כ"ב א',** א"ר יצחק בר יוסף א"ר יוחנן א"י אין חייבין עלי' משום רה"ר וכו', מ"ט אילימא משום דמקיף לה סולמא דצור מהך גיסא ומחתנא דגדר מהך גיסא, בבל נמי מקיף לה פרת מהך גיסא ודיגלת מהאי גיסא, דכולא עלמא נמי מקיף אוקיינוס, דילמא מעלות ומורדות קאמרת וכו'.

**והתוס'** שם כתבו, ז"ל, ותימה דלרבנן כל א"י ישראל תעשה רה"י ע"י סולמא דצור ומחתנא דגדר, ובבל נמי דמקיף לה דיגלת ולא אתו רבים ומבטלי מחיצתא וכו', וי"ל דמחיצה שאינה עשוי' בידי אדם לא חשיבא מחיצה כולי האי ואפי' רבנן מודו דאתרו"מ, עכ"ל.

ב] **והנה** המג"א בסימן שס"ג סק"ל פירש לד' התוס', דהא דאמרינן בזה אתו רבים ומבטלי מחיצתא, היינו דבקיעת הרבים בספינות מבטלת למחיצות, עיי"ש, וכ"ה מבו' גם בדבריו שם סק"מ, ועפי"ז כתב שם בדין מבוי שצידו אחד ים, דאם הרבים בוקעין שם בספינות, ה"ז מבטל למחיצה, עיי"ש.

**ובתשו'** שאילת יעב"ץ ח"א סימן ז' הק' ע"ז שהרי במקום בקיעת הרבים בספינות ל"ה כלל רה"ר משום דל"ד לדגלי מדבר, עיי"ש, - ודבריו מתפרשים לפמש"כ התוס' לעיל ו' ב' דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא במקום שהוא רה"ר, וכיון דבמקום בקיעת הרבים בספינות ל"ה רה"ר, ל"ה לנו לומר בזה אתרו"מ.

**ובפשוטו** י"ל בזה, לפמש"נ בסימן ?, דאף דלא אמרינן אתרו"מ אלא במקום שהוא רה"ר, מ"מ ל"ב דמקום בקיעת הרבים יהא רה"ר, ואף בקיעת הרבים במקום שאינו רה"ר מבטלת למחיצות דלא יועילו לרה"ר, ואשר ע"כ י"ל דאף דבמקום בקיעת הרבים בספינות ל"ה רה"ר, מ"מ מועלת בקיעת הרבים שם לבטל למחיצות דלא יועילו לרה"ר.

ג] **אמנם** צ"ע בזה בד' המג"א שכתב לפ"ז בדין מבוי שצידו אחד ים, דל"מ מחיצת הים אלא כשאין הרבים בוקעין שם, וצ"ע שהרי להדיא אמרו לעיל ו' ב' דבמבואות המפולשין לרה"ר ליכא לדינא דאתרו"מ, והיינו או משום דלא אמרינן אתרו"מ אלא במקום שהוא רה"ר, או משום דבמבואות המפולשין ליכא בקיעת רבים גמורה, וכ"ש דהכא דהוי מבוי שאינו מפולש דל"ש בזה כלל דינא דאתרו"מ.[[1]](#footnote-2)

ד] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה המג"א שם סק"מ כתב בדין זה דאתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, ז"ל, ואפשר דלא מקרי רבים פחותים מס' רבוא וכמ"ש סי' שמ"ה ס"ו, וכ"מ דעת הפוסקים שסתמו בזה, עכ"ל, ומבו' שנסתפק אם אמרינן אתרו"מ אף במקום דליכא ס' רבוא, וצ"ע דבכ"ד נקטו הפוסקים בפשיטות דלדעת הסוברים דל"ה רה"ר אלא בדאיכא ס' רבוא, אף לא אמרינן אתרו"מ אלא ברה"ר גמורה דס' רבוא.

**וביותר** צ"ע בזה, דהנה התו"ש שם סקפ"ב פקפק בד' המג"א, דלדין בקיעת רבים ל"ב ס' רבוא, עיי"ש, והביאוה"ל שם הביא לדבריו, ומשמע שהסכים לזה, וצ"ע דלא כמש"כ הביאוה"ל בפשיטות בסימן שמ"ה ס"ז ובסימן שס"ד ס"ב דלדעת הסוברים דל"ה רה"ר אלא בדאיכא ס' רבוא, לא אמרינן אתרו"מ אלא ברה"ר גמורה דס' רבוא, עיי"ש.

ה] **עוד** יש להעיר בזה בעיקר ד' המג"א שהעמיד לדבריו לפ"ד התוס' דבמחיצה שאינה עשוי' בידי אדם אפי' רבנן מודו דאתרו"מ, וצ"ע דמ"ט הוצרך לזה, הרי בפשוטו אנן קי"ל כר' יהודה דאתרו"מ אף במחיצה העשוי' בידי אדם, וכמש"כ השו"ע בסימן שס"ד ס"ב דבעינן דלתות ננעלות, וכבר עמדו ע"ז הבית מאיר בסו"ס שס"ג והבית אפרים באו"ח סימן כ"ו ד"ה והנה מדברי המג"א, עיי"ש, והבית אפרים הוכיח מזה דדעת המג"א דקי"ל כרבנן דלא אתרו"מ, עיי"ש.

**ב**

ו] **ונראה** ללמוד מד' המג"א, דמש"כ התוס' דבמחיצה שאינה עשוי' בידי אדם מודו רבנן דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, אי"ז חד דינא עם דינא דאתרו"מ לר' יהודה, אלא הוא דין בפנ"ע, - והיינו, דדינא דר' יהודה דאתרו"מ הוא דמקום שהוא רה"ר ל"מ לו מחיצות שהרבים בוקעין בהן, אך הא דאמרינן אתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, היינו דבמחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, לא חזינן לה כלל כמחיצה על מקום זה כשאינה מעכבת את הרבים והרבים בוקעין בה.

**ואשר** זהו מה שנקט המג"א דהא דאמרינן אתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, הוא אף במבוי שאינו מפולש, דאף דדינא דר' יהודה דאתרו"מ הוא רק ברה"ר גמורה, ובמבוי שאינו רה"ר לא אמרינן אתרו"מ, אך דינא דאתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, הוא אף במבוי שאינו רה"ר.

**ומה"ט** העמיד המג"א לדבריו ע"ד התוס' דבמחיצה שאינה עשוי' בידי אדם מודו רבנן דאתרו"מ, אף דאנן קי"ל כר' יהודה דאמרינן אתרו"מ אף במחיצה העשוי' בידי אדם, והיינו משום דדבריו קיימי במבוי שאינו מפולש דלי"ב לדינא דאתרו"מ דר' יהודה, ואין לדון בזה אלא משום דינא דאתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, דהוא אף במבוי שאינו רה"ר, וכנ"ל.

ז] **ונראה** דזהו מה שנסתפק המג"א בהא דאמרינן אתרו"מ אם הוא אף בדליכא ס' רבוא, דאף דדינא דאתרו"מ דר' יהודה הוא רק בדאיכא ס' רבוא, היינו משום דהך דינא הוא רק ברה"ר וכל דליכא ס' רבוא דל"ה רה"ר לא אמרינן אתרו"מ, אך דינא דאתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם דהוא אף במקום שאינו רה"ר, שפיר י"ל דאף היכא דליכא ס' רבוא אמרינן אתרו"מ.

**ומש"כ** המג"א לצדד דאף הך דינא דאתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם הוא רק בדאיכא ס' רבוא, אף דדין זה הוא אף במקום שאינו רה"ר, נראה דהוא משום דהא דל"ה רה"ר אלא בדאיכא ס' רבוא, הוא משום דלא חשבינן כרבים אלא לס' רבוא, וע"כ כל דאין ס' רבוא בוקעין שם לא חשיב כבקיעת "רבים".

**ונראה** דזהו מה שפקפק התו"ש שם בד' המג"א, דכיון דדינא דאתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם הוא אף במקום שאינו רה"ר, אין להצריך בזה ס' רבוא, דאף דמתנאי רה"ר הוא שיהא דרך לס' רבוא, מ"מ ליחשב כבקיעת רבים, ל"ב ס' רבוא.[[2]](#footnote-3)

**ג**

ח] **ויש** להוסיף בזה, דהנה בעיקר מש"כ המג"א דדברי התוס' קיימי במקום דהספינות עוברות לנמל, הק' בתשו' שאילת יעב"ץ שם דאדרבה במקום זה בדין דלא נימא דאתרו"מ, דסתם נמל הוא מעשה ידי אדם, ובמחיצה העשוי' בידי אדם לא אתרו"מ.

**ונראה** בדעת המג"א, דס"ל דלא חשיב כמחיצה העשוי' בידי אדם, אלא מחיצה העשוי' בידי אדם לשם מחיצה, אך מחיצת הנמל שלא נעשית כלל לשם מחיצה, חשיבא כמחיצה העשוי' בידי שמים, ואמרינן בזה אתרו"מ.[[3]](#footnote-4)

ט] **ובביאור** הדברים נראה לפמש"נ לעיל, דיסוד הך דינא דבמחיצה שאינה עשוי' בידי אדם מודו רבנן דאתרו"מ, אי"ז חד דינא עם דינא דאתרו"מ דר' יהודה, אלא היינו דכל דלא נעשית המחיצה בידי אדם לא חזינן לה כמחיצה על מקום זה אלא אם היא משמשת בפועל כמחיצה, וכל שהרבים בוקעין בה ואינה מעכבת את הרבים, לא חזינן לה כמחיצה על מקום זה.[[4]](#footnote-5)

**ואשר** ע"כ י"ל, דלא סגי במה שנעשית המחיצה ע"י מעשה אדם, אלא כל שלא נעשית לשם מחיצה, אינה נידונת כמחיצה על מקום זה כשהרבים בוקעין בה ואינה מעכבת את הרבים.[[5]](#footnote-6)

1. ועד"ז צ"ע גם בד' המג"א שם סק"מ שכתב בדין מבוי ששוה מתוכו ומדרון לרה"ר, דאם הרבים בוקעין שם אתרו"מ, ותיקשי דהרי מבוי זה יש לו ג' מחיצות והוי רה"י גמורה מדאורייתא, ומ"ש בזה דינא דאתרו"מ. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובזה מתפרש משה"ק התו"ש שם ע"ד המג"א ממש"כ הטוש"ע בסימן שס"ה ס"א לדינא דפרצת מבוי דבקעי בה רבים, ומבו' דחשיב בקיעת רבים אף בדליכא ס' רבוא, עיי"ש, וצ"ע, דבפשוטו דינא דפרצת מבוי דבקעי בה רבים, אינו כלל מדינא דאתרו"מ, והיאך שמעינן מינה דאמרינן אתרו"מ אף בדליכא ס' רבוא, - ולפמש"נ נראה דמכוון התו"ש הוא להוכיח דתורת "רבים" ליחשב כבקיעת רבים, הוא אף בדליכא ס' רבוא, וע"כ ה"נ בדינא דאתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, דהוא אף במקום שאינו רה"ר, אין להצריך בקיעה דס' רבוא. [↑](#footnote-ref-3)
3. אך בד' השאילת יעב"ץ מבו' דפשיטא לי' דכל שנעשית המחיצה ע"י מעשה אדם, אף שלא נעשית לשם מחיצה, חשיבא כמחיצה העשוי' בידי אדם, וכ"ה משמעות ד' התורת חיים בסוגיין שכתב דבתל שנעשה ע"י אדם לא אמרינן אתרו"מ לרבנן, עיי"ש, וכ"כ בתשו' בית אפרים או"ח סימן כ"ו, ומשמע דהיינו אף כשלא נעשה התל לשם מחיצה, אך בעיקר מה שהוצרכו לזה לפרש למה שאמרו בסוגיין דלרבנן לא אמרינן אתרו"מ בתל המתלקט, הנה זה מתישב בפשיטות למש"כ התוס' הרא"ש דהא דאמרינן אתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, הוא רק בהיקף גדול. [↑](#footnote-ref-4)
4. ויש להוסיף, דהנה התוס' הרא"ש בסוגיין כתב דהא דאמרינן אתרו"מ במחיצה שאינה עשוי' בידי אדם, הוא רק בהיקף גדול כזה, ולכאו' כונתו הוא בהיקף דיותר מבית סאתים, דאל"כ תיקשי דאיזה שיעור ניתן לחלק, וכמו שעמד שם לעיל מינה, - ונראה דהוא מתפרש ג"כ ע"ד הנ"ל, והיינו דבהיקף קטן לעולם חזינן להמחיצה כמחיצה דמקום זה, אך בהיקף גדול, לא חזינן להמחיצה כמחיצה על מקום זה, כשלא נעשית ע"י אדם, וגם אינה מעכבת את בקיעת הרבים. [↑](#footnote-ref-5)
5. וזה ע"ד הא דס"ד לעיל ט"ו א' דמחיצה העומדת מאלי' ל"ה מחיצה כלל, ומבו' שם דלא סגי לזה במה שנעשית המחיצה ע"י מעשה אדם, אלא בעינן שתעשה לשם מחיצה, והיינו דכל שלא נעשית לשם מחיצה לא חזינן לה כמחיצה דמקום זה, וע"כ י"ל דאף דמסקינן דמחיצה העשוי' מאלי' הויא מחיצה, מ"מ כל שאינה מעכבת את בקיעת הרבים ל"ה מחיצה, ויש להוסיף דעד"ז מצינו גם בסוכה כ' ב' דלר' יהודה כל אהל שאינו עשוי בידי אדם אינו אהל, ולא סגי לזה במה שנעשה ע"י אדם, אלא בעינן שתהא עשייתו לשם אהל. [↑](#footnote-ref-6)