27. בדין מים אחרונים
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

# בדין מים אחרונים

### ביסוד חיוב מים אחרונים

א] בעיקר חיוב מים אחרונים מצאנו כמה כמה מימרות בגמ' א. הגמ' חולין ק"ה. אומרת מים ראשונים מצוה ואחרונים חובה ובע"ב שם מפני מה אמרו מים אחרונים חובה שמלח סדומית יש שמסמא את העינים והראשונים ביארו שהכוונה שזה חובה יותר ממים ראשונים והנפק"מ כמבואר בגמ' עירובין י"ז: שבמחנה פטרו ממים ראשונים אבל לא פטרו ממים אחרונים ובפשוטו מבואר שמי שיש לו מים רק לאחד מהם או למים ראשונים או לאחרונים הדין שמים אחרונים קודמים ב. ובגמ' ברכות נ"ג: מביאה תנא והתקדשתם אלו מים ראשונים והיתם קדושים אלו מים אחרונים ג. עוד מבואר שם בגמ' שכשם שהמזוהם פסול לעבודה כך ידים מזוהמות פסולים לברכה ד. עוד מבואר בגמ' שם שיש מ"ד ששמן מעכב את הברכה וכתבו הראשונים שהכונה למי שרגיל בו

והנה עיין רמב"ן ורא"ש שהעמידו קושיא דבגמ' בחולין מבואר שהדין מים אחרונים זה מצד מלח סדומית ובגמ' בברכות מבואר שזה מצד גדר קדושה ועיין תוס' בחולין דנקטו שגם הדין והייתם קדושים זה אסמכתא ויסודו מצד מלח סדומית ולכן כתבו שהיום שאין מלח סדומית לא צריך ליטול כלל מים אחרונים וברא"ש בתחילתו וכן ברמב"ן כתב שבאמת יש כאן שני חיובים יש חיוב מצד והיתם קדושים שזה כבוד הברכה וזה באמת לא קשור למלח סדומית אלא לזוהמת הסעודה וזה כמו מים הראשונים שזה מצוה ויש חלק נוסף שזה מצד מלח סדומית וזה נחשב חובה ורק בגלל המלח סדומית וזה הסיבה שזה קודם למים ראשונים ובאמת במקום שאין מלח סדומית זה רק מצוה כמו מים ראשונים ג. הרא"ש והרשב"א הביאו מהראב"ד שהגמ' של והתקדשתם זה רק בידים מזוהמות דהינו שאכל תבשיל לח משא"כ הדין מלח סדומית זה תמיד וכתב נפק"מ א. שמצד מלח סדומית אפשר גם ליטול אחרי ברכת המזון משא"כ מצד והתקדשתם צריך דוקא קודם ברכת המון ב. שהדין קדושה זה רק על מי שהוא מברך ומוציא אחרים בברכת המזון ולא מי שיוצא מדין שומע כעונה [ובלשון הרשב"א מבואר שזה על מי שמזמן על כוס של ברכה דהינו שיתכן שזה רק על כזו ברכת המזון חשובה יש הדין והיתם קדושים ובראבי"ה סימן קמ"ה מבואר דהמברך ברכת הזימון צריך לעשות מים אחרונים ע"ש והנה לענין ניגוב הידים במים אחרוני נחלקו הראשונים והמג"א הביא מהיש"ש שאין להחמיר אלא במי שמברך וסברתו לחלק מצד הראשונים הנ"ל ועיין פמ"ג הובא במ"ב שהיום שכל אחד מברך אן חילוק ומבואר שז לא סברא מיוחדת במזמן]

והנה הראשונים דנו האם מברכים על מים אחרונים והנה תוס' והרמב"ם כתבו שלא מברכים כיון שזה בגלל מלח סדומית דהינו שכל דינו למנוע מסכנה א"כ זה סוג מצוה שזה לא סיבה לברך אמנם עיין רמב"ן שדן שעד כמה שיש חיוב מצד קדושה א"כ מה שחייב מצד קדושה זה סיבה לברך ואם נימא שתמיד יש חיוב מצד קדושה א"כ תמיד צריך לברך ואם נימא כראב"ד שרק מי שמברך א"כ רק כה"ג צריך לברך וכן הוא שיטת הרשב"א וע"ש שכתב שאין לברך אלא על רחיצת ידים כיון שאין דין נטילה דוקא אלא העיקר לנקות את ידיו מהזוהמא אמנם ברא"ש מבואר שאין לברך ומשמע שגם על הצד שזה מצד קדושה זה לא סיבה לברך ועיין תוס' שכתבו שכיון שמעיקר הדין צריך גם שמן ואנו לא עושים אם שמן לכן לא מברכים וצ"ב הרי במקום שלא רגילים לעשות שמן לא צריך שמן והריטב"א כתב שכיון שרק מי שמברך יש לו סיבה לברכה ממילא הוא לא מברך שלא מסתבר שאותה נטילה אחד יברך ואחד לא יברך עוד כתב שכיון שזה רק מצד נקיות זה סיבה שלא לברך דהינו שזה סוג חיוב שהוא לא מצוה שזה מספיק סיבה לברכה וצ"ב הרי לתפילה בבוקר מברכים

### בצורת הנטילה

בעיקר דין נטילת מים אחרונים עיין שלט"ג בברכות שכתב שחוץ מהחילוק המבואר בגמ לגבי מים חמים בכל הדברים מים אחרונים זה כמו מים ראשונים וכן משמעות הרמב"ם שכתב בפ"ו מברכות שצריך ליטול מים ראשונים ואחרונים ואחרי זה כתב את כל דיני הנטילה ומשמע שהכל אותו דבר ועיין מ"ב שהביא מהגר"א שכתב שצריך רביעית ובפשוטו זה מצד הנ"ל שכיון שתיקנו נטילה זה ככל דיני נטילה וכדחזינן בנטילה לתפילה שאפילו ששם זה לא סרך טומאה בכל אופן הרשב"א דיק מהגמ' שזה נטילה כמו לאוכל עיין ב"י סימן ד' אמנם בשאר הראשונים מבואר שחלוק דיני הנטילה במים אחרונים ממים ראשונים עיין רשב"א בתורת הבית שלגבי מקום הנטילה מספיק עד שני פרקי האצבעות בגלל שרק מקום זה מתלכלך וכן עיין ברשב"א שהביא מהראב"ד שכל המים שפסלים למים ראשונים כשרים למים אחרונים וכן שאר משקין והעיקר שזה מנקה הידים ומקורו מתמים דעים סימן ס"ו וכן הב"י הביא משלחן של ארבע שלא צריך רביעית וכן הוא ברשב"א והנה ברשב"א מובא בשם הראב"ד שלא צריך כלי ולא כח גברא ולכן כתב לברך על רחיצת ידים אמנם בשלט"ג מבואר שזה כמו מים ראשונים וכמשמעות הרמב"ם ובפשוטו לגר"א שצריך רביעית צריך גם כלי וכח גברא ובא,ר סק"ט כתב שחציצה לא מעכבת דהעיקר להוריד הזוהמה שעל ידיו ולכאורא לשלט"ג והרמב"ם אינו כן וצ"ע

### בדיבר לאחר נטילה האם יש ענין לחזור וליטול

והנה מבואר בגמ' שתכף לנט"י ברכה דהינו שצריך לברך מיד ועיין מ"ב שדן בדיבר לאחר מים אחרוני האם יחוזויר ויטל ידיו וע"ש שכתב לדון שכיון שידיו כבר נקיות אין טעם לחזור וליטול את ידיו ולכאורא לראשונים שזה לא דין נטילה אלא נקיון הידים לכאורא ודאי מסתבר שלא שייך לחזור וליטול אמנם לשלט"ג שזה דין נטילה אם כל דיני נטילה בזה ודאי יתכן שכיון שחז"ל חיבו לסמוך לברכת המזון ממילא זה סיבה לחזור וליטול וכמו בנטילה של מים ראשונים אמנם שם לשון רבינו יונה שזה קנס וצ"ע אם יש לדמות הדברים

### בדין מזוהם לשאר ברכות

מבואר בגמ' שמזוהם פסל לברכה ועיין רש"י שזה גם לגבי ברכת היין שבסוף הסעודה דהינו שזה לא דוקא לברכת המזון וכן הביא המג"א בסוף סימן קפ"א בשם ספר חסידים וכן פסק המ"ב [וצ"ע שלא הביאו כן מרש"י] והנה עיין רא"ש וכן נפסק בשו"ע שמי שהוא אסטניס ומקפיד לנקות את ידיו לאחר הסעודה חייב לנקתם קודם ברכת המזון דהינו שכל שאדם מתיחס לידיו כדבר מלוכלך חייב לנקותם קודם ברכה ולנ"ל זה בכל ברכה והדבר נפק"מ שאשה באמצע הבישולים רוצה לברך וידיה מלוכלכות שאסור לה לברך אמנם עיין ראבי"ה סימן קכ"ה שכתב שכל הדין מזוהם זה רק לברכת המון ולא לברכת היין וכן בשאלתות סימן נ"ד שזה רק במי שמברך על הכוס

בעיקר דין מים אחרונים עיין רי"ף שכתב שאפילו שהיום אין מלח סדומית בכל אופן צריך ליטול דהרי מבואר בגמ' שמים אחרונים הרגו את הנפש וצ"ע שזה לא הסיבה של הנטילה וצ"ל שכונתו שודאי שזה לא סיבת התקנה אבל לאחר התקנה יש סיבה להשאיר מצד סברא הנ"ל וצ"ע