בביאור מח_ רב ושמואל דף נ ב
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / בור / חבורות

בס''ד

בביאור מח' רב ושמואל אם בור שחייבה עליו תורה הוא גם על חבטו

א. כתבו התוס' בדף נ ב בתי' השני דשמואל מחייב כשנפל לאחורי הבור, ולכא' גם בנתקל באבן ונישוף בקרקע, ורק בנפל אחורי הבור מקול הכורה פטור, וכתבו התוס' וז''ל כשעשה כל התקלה אז יתחייב בעל הבור כשנחבט ואפי' נחבט בקרקע עולם או כשעשה ההיזק אף על גב שלא עשה התקלה עכ''ל, ונראה בתוס' דלשמואל יש ב' דרכים לחייבו או על התקלה, דהיינו על מה שהבור מפילו, או על מה שנחבט בקרקע הבור, ולכן בנפל בתוך הבור חייב אף בנפל מקול הכורה, אך בנפל אחורי הבור שאין הקרקע נחשבת כבור - ויבואר להלן - אינו חייב אלא כשהבור דחפו, ובעביד גובה חייב אף בנישוף בקרקע עולם משום שחייב על מה שהבור דחפו.

ב. וצ''ע מדוע לרב אינו חייב בעביד גובה, הא הגובה שלו הפילו דומיא דאס''ו דאפקרינהו דחייב, ונראה בתוס' דרב אינו חייב על מה שהבור מפילו, אך צ''ע מהיכי תיתי דנח' רב ושמואל בתרתי, ואין לומר דמסברא בור חייב על חבט, וגם על מה שהבור מפיל, ורב דרש מקרא עד שיפול דרך נפילה שאינו חייב בנפל שלא דרך פניו ומוכח מקרא דאינו חייב לא על חבט ולא על ההפלה, אלא שלכא' אין ראיה דאינו חייב על ההפלה בעבד גובה, ואולי לא חייבה התורה כשנפל שלא בדרך נפילה אינו משום שאינו חייב על ההפלה אלא מטעמא דקרקע עולם הפילתו כמוש''כ הראב''ד, שהרי רב ביאר דמהאי טעמא לא חייבתו התורה על החבט, ולפי דרך החזו''א י''ל דמוכח מקרא דאינו חייב על מה שהבור מפילו, דהרי המיעוט בחבט הוא משום שאין החבט מזיק אלא ניזוקין בו, וזה לא שייך על המפיל, דההפלה דמי להבל שהבור מזיקו בכך שמפילו, אך לאידך גיסא לכא' א''א ליישב כן דהרי גם ההפלה הוא קרקע עולם, ואולי י''ל דרק על הקרקע שהיתה כאן לפני שחפר שייך סברת קרקע עולם, ולא על מציאות שלא היתה כאן, וחלל לא היה כאן, אע''פ שחלל הוא העדר, אך לא היה כאן המצב של ההעדר וישל''ע.

ג. ואולי י''ל דבגובה אין הגובה דוחפו אלא ההילוך מהגובה לחלל מפילו, והמפיל הוא הגובה בצירוף החלל, וכיון שהחלל הוא קרקע עולם אין על זה עשאן הכתוב וכו' לדעת רב, משא''כ לשמואל דאף על חבט אמרינן עשאן הכתוב וכו' הכא נמי אמרינן על החלל דעשאן הכתוב וכו', ולכן רק לשמואל אמרינן דחייב בעביד גובה, ולפי''ז באס''ו מודה רב דחייב אף בנישוף בקרקע, דבאס''ו האס''ו מפילו, ויתיישב היטב לפי''ז מה שכתבו התוס' בדף נ ב בסוף דבריהם דיתיישב הא דהניח אבן על פי הבור, ולא הקשו על רב כדהקשו בדף כח ב ומשמע שאף לרב ניחא דחייב על מה שהאבן הפילו, ולדרך זה יהיה מוכח מהתוס' שהחילוק בין הבל לחבט הוא דאת ההבל יצר ואת החבט לא יצר, ולא שההבל הוא מזיק והחבט אינו מזיק, דהרי גם ההפלה הוא מזיק ומדוע אינו חייב לדעת רב.

ד. ולדרך החזו''א י''ל באופן אחר, דהנה כתבו התוס' בדף כח ב ואף על גב דשור שדחף חבירו לבור וגם הניח אבן ע"פ הבור ובא שור ונתקל בה ונפל לבור מחייבין בהפרה יש לחלק כיון שיש שם תקלה על הבור עכ''ל, וצ''ב אם אין חייב על מה שהאבן מפילו כדמוכח מנישוף בקרקע דפטור, כיצד יתחייב בכך שיש שם תקלה על הבור, וביארו דכוונת התוס' הוא שכשיש שם תקלה על הבור חייב על מה שנחבט בבור ולא על מה שהאבן הפילו, דומיא דהרחיבה דאיכא למד''א דחייב גם כשנפל מהצד השני, ומבואר דאין החיוב בבור על מה שמעשיו הזיקו, אלא ע''י מעשיו נעשה בעל הבור, וחייב על מה שניזוקו בבור, והדרך להיות בעל הבור הוא ע''י הוספת כח מזיק לבור, וכיון שהרחיב והוסיף תקלה בבור נעשה שותף בבור וחייב על מה שניזוקו בבור, וכמו כן במניח אבן על פי הבור שהוסיף תקלה לבור נעשה בעל הבור וחייב על החבט בבור, ואע''פ שאין חיוב בבור על מה שהבור מפיל, אפילו הכי ע''י יצירת הפלה בבור נעשה בעל הבור, ולכן בכל אס''ו אין חייב בנישוף בקרקע, משום שאין הקרקע נחשבת בור, משא''כ במניח אבן על פי הבור שיש לבור שם מזיק של בור חייב, וכיסוד זה לכא' מוכח מאחד שחפר בור י' ואידך הוסיף לכ' ואידך לל' דכולם חייבים, אע''פ שלא ניזוקו בחלק האמצעי, אך מכיון שעי''ז נופל יותר וניזוק יותר הרי הוסיף במזיק ונעשה בעל הבור.

ה. עוד כתבו התוס' לחלק בין נישוף בקרקע שתחת המים לנישוף בקרקע הסמוכה למים, ושמעתי לבאר, דהנה מוכח דבכדי לחייב בבור לא די שמעשיו הזיקו, אלא צריך שם מזיק על הבור, דהנה דעת הרשב''א בדף נא א, וכ''כ השטמ''ק שם מהרא''ש וכ''כ הטור, דאין חיוב על בור בפחות מי''ט, אף בלא אנגדר לבור, וז''ל הרשב''א שלא חייבה תורה אלא בבור שיש בו לעולם כדי להמית ואפילו במגנדר עכ''ל, ולכא' הגדר בזה הוא שרק בכה''ג יש שם מזיק לבור, וא''כ י''ל דלא חל שם מזיק על בור אא''כ הבור בכוחו להביא אליו מזיק, וכך יש לפרש את דברי המשנה דלא הרי אלו שדרכן לילך ולהזיק כהרי הבור שאין דרכו לילך ולהזיק, דהיינו שבע''ח שהולך לניזק הרי הוא יותר מזיק, וכך י''ל בביאור דברי המשנה ולא זה ושה שיש בהם רוח חיים כהרי האש שאין בו רוח חיים, דכיון שאין האש יכולה בעצמה ללכת לניזק אלא רק בצירוף רוח חסר בו בשם מזיק, וחידשה התורה שיש שם מזיק לבור מכיון שיש בבור כח מפיל, אלא דאכתי לא דמי לאש משום שהבור צריך שהניזק יבא אליו בכדי שיפילו, עכ''פ י''ל דבור שאין בו כח מפיל אין בו שם מזיק, ואף אי נימא דאין הבור חייב על מה שמפיל אלא רק על מה שניזוקין בו, אכתי חסר בשם מזיק כשאין בו כח מפיל.

ו. ועל פי זה י''ל דכיון דמצינו בסוגיית הרחיבה דדנים על כח הבור כדבר אחד, לכן נידון כל בור כיש בו כח מפיל, אך הקרקע הסמוכה לבור אינה חלק מהבור, ולכן על מקום זה אין שם מזיק אע''פ שיכולים להחבט שם ע''י שיפלו ע''י הבור, אך אינו חלק מהבור ואין בו שם מזיק, וכך יש לבאר במים, דרק קרקע שתחת המים הוי כדבר אחד עם המים, ולכן יש לקרקע שם מזיק כי יש בו כח מפיל, משא''כ המקום שסמוך לבור אינו חלק אחד עם הבור, ולא דמי לכל בור שכל החלל יחד נידון כבור אחד, וא''ת א''כ כיצד האבן הסמוכה לבור נחשבת כאחד עם הבור, י''ל דכיון שיש לאבן כח מפיל לבור עי''ז נחשב כחלק מהבור, משא''כ הקרקע הסמוכה לבור אע''פ שיש דבר המפיל אליו, אינו נחשב מחמח זה לדבר אחד אא''כ נמצא באותו מקום של המפיל, דהיינו שהמפיל הוא מעל הקרקע, ולא סמוך אליו.

ז. ועל פי זה יש ליישב את דברי התוס' בדף נ ב בתי' השני, די''ל דרב ושמואל נח' רק אם יש חיוב בבור על המפיל, וכו''ע ס''ל סברא דאין עשאן הכתוב על חבט, אלא דשמואל ס''ל דחייבים על המפיל, ודמי להבל שמזיק הוא הדין המפיל מזיק וכיון שבכל בור יש כח מפיל יש שם מזיק על הבור אף בלא הבל - וזה כדברי החזו''א, ולאידך גיסא נמי י''ל כן אי נימא דהחלל נחשב כיצירת דבר שלא היה כאן קודם - וכיון ששמואל מחייב גם על ההפלה, א''כ יש שם מזיק על גובה, מכיון שיכול להפיל, ובכח הפלה לחוד יש שם מזיק של בור, משא''כ לדעת רב שאין חיוב בבור על מה שהבור מפיל אין שם בור בלא חבט או הבל, ועל חבט אע''פ שיש שם מזיק אין דין עשאן הכתוב ורק בבור ברשותו חייב, ולכן לדעת רב אין שם מזיק על גובה מכיון שמהותו של בור אינו דבר המפיל, משא''כ לשמואל יש שם מזיק על גובה לחוד.

והנה התבאר שדנים על בור כדבר אחד, ואע''פ שעל כח המפיל יש שם מזיק, אך בבור שהכל נחשב דבר אחד יש שם מזיק אחד על כל הבור, אלא שיש ב' סוגי בורות, יש בור של הבל, ובבור של הבל השם בור הוא כל החלל בלא הקרקעית, ובחלל יש כח מפיל וכח נזק וזה המקשר ביניהם להחשב מזיק אחד, ויש בור של חבט ושם בור זה הוא כל החלל עם הקרקעית, דהחלל עם הקרקעית יש בו כח מפיל וכח נזק, ובכל כורה בור ברה''ר יש ב' סוגי בורות, ולרב אין עשאן הכתוב על בור של חבט, מכיון שבור של חבט אינו דבר המזיק, אלא דבר שניזוקין בו, ולכן אע''פ שיש שם מזיק על בור זה, אך אין עשאן הכתוב על בור כזה - לחזו''א כי חבט אינו דבר המזיק, ולאידך גיסא כי קרקע היה כאן תמיד - ואע''פ שיש כח מפיל בבור, מכיון שאין חיוב על כח מפיל אין מחמת עשיית מפיל דין עשאן הכתוב, משא''כ לשמואל שיש עשאן הכתוב על כח מפיל, ממילא יש עשאן הכתוב על כל הבור, וכנ''ל דדי בעשיית חלק מהבור כדי שיהיה עשאן הכתוב על כל הבור, וכיון שכח המפיל הוא בור אחד עם הקרקע, יש עשאן הכתוב גם על הקרקע, וכיון שהקרקע שלו לענין נזקין, יתחייב אף כשנחבט בקרקע בלא שהבור הפילו, שהרי בבור ברשותו חייב אף בלא מפיל, ובאמת צ''ב מנלן דחייבה התורה בלא שהבור הפילו וזה קושיית התוס' בדף נג א עי''ש, ולכן חייב בנפל מקול הכורה כשנפל בתוך הבור, משא''כ אחורי הבור שאין בו כח מפיל אין על המקום הזה שם מזיק, משא''כ לשמואל שאין חיוב על כח המפיל, דין עשאן הכתוב יכול לחול רק מכח החבט או ההבל, וכיון שעל החבט אין דין עשאן בכל בור - או כי לא יצרו, או כי אינו דבר המזיק - אין עשאן על בור של הבל, אלא רק על בור של חבט ולכן פטור לרב על חבט.

ובעביד גובה שיש בגובה רק כח מפיל, אין על הגובה שם מזיק לרב, ואע''פ שיכול להחבט גם בגובה, וא''כ יש עשאן הכתוב על הגובה, אכתי אין חיוב לרב על מה שהבור מפיל, ולכן רק בנחבט בגובה חייב.

ח. ודעת הראב''ד דרב מחייב אף על מה שהבור מפיל, וא''ת א''כ מדוע בכל בור אין עשאן הכתוב על כח המפיל, וצ''ל דהראב''ד נח' על הנ''ל וס''ל דאין בבור כח מפיל, דהחלל הוא העדר וא''א להחשיבו כמזיק, ורק את הקרקע ליד שייך להחשיב כמזיק, ואת הקרקע לא יצר משא''כ בעביד גובה שיצר את הגובה, א''נ ס''ל להראב''ד דהחסרון בחבט כי לא יצרו וס''ל דגם על החלל אמרינן דלא יצרו, משא''כ בתוס' י''ל דנחשב שיצר את החלל, אע''פ שחלל הוא העדר וא''א ליוצרו, אך די במה שבמעשיו יש מצב שלא היה קודם, וקודם לא היה חלל, משא''כ קרקע העולם תמיד היה, רק היה מכוסה, משא''כ חלל מכיון שהוא העדר, לא היה כאן מצב של העדר עפר, מכיון שהיה מלא עפר ודו''ק.

ט. והנה תוס' בדף כח ב הקשו מדוע לדעת רב אין חייב בהניח אבן על פי הבור, וצ''ב הרי עשה את האבן למפיל לבור, וכמו שלשמואל עי''ז נעשה שותף בבור, אע''פ דס''ל לתוס' שם שאינו חייב על מה שהבור מפיל, א''כ נימא הכי אף לרב, וצ''ל דכיון שלדעת רב אין דין עשאן הכתוב וכו' רק על דבר שעשה ולא על מה שגרם שדבר שהיה כאן יכול להזיק, א''כ גם כשהוסיף לבור כח מזיק, א''א לומר עשאן וכו' רק על הדבר שיצר, ולא על מה שלא יצר, ורק לדעת שמואל דאמרינן עשאן הכתוב גם כשבמעשיו מה שהיה כאן קודם יכול להזיק, ה''ה דאמרינן עשאן הכתוב וכו' על כח הבור אע''פ שלא יצרו אלא יצר רק מפיל, ולכא' לפי התי' השני בתוס' בדף נ ב גם קשה, וקצת נראה בתוס' שכתבו שלפי דברי התי' השני ניחא מניח אבן על פי הבור, דאף לרב לא קשה, ועל פי הנ''ל מבואר היטב, דרק לשמואל שיש חיוב על מפיל חייב, אך לרב שאין חיוב על מפיל אינו חייב, ורק לשמואל חייב על מה שהאבן הפילה, ורק לכן חייב אך מכח הרחיבה לא היה חייב מכיון שאף שמואל מודה לסברת רב דכל היכא שלא יצר דבר אין עשאן הכתוב וכיון שלא יצר את הבור לא יהיה עשאן הכתוב, אלא דלכא' א''א לומר כן דא''כ אליבא דמאן הוי דין הרחיבה דחייב אף על מה שלא יצר, וע''כ צ''ל דיש עשאן גם על מה שלא יצר אם הוסיף מזיק לבור, אלא דלא ס''ל לתוס' דאבן הוי כחלק מהבור, ולא דמי להרחיבה דהכל הוא בור אחד.

י. באופן אחר שמעתי ליישב דאף לפי התי' השני אין החיוב משום שהבור מפיל, אלא מחמת מה שניזוקו בקרקע הסמוכה לבור, וס''ל לתוס' בתי' השני שאפשר לדון את הקרקע כקרקע הבור, וא''ת א''כ מאי שנא בין נפל מקול הכורה בתוך הבור או מחוץ לבור, י''ל דהרי פשוט שאם יתקל אדם בקרקע עולם וינזק בקרקע הסמוכה לבור שאינו חייב, אע''פ שהרי זה בורו, והטעם שאין בורו חייב על נזק שאין לו שייכות ליצירת הבור, ואף בלא עשייתו היה נעשה נזק זה, ורק בנפל בתוך הבור, אפי' כשנפל מקול הכורה אך בלא חפירת הבור לא היה ניזוק, ולכן בנפל מאחורי הבור מקול הכורה פטור, דהוי כאילו אחר הפילו על הקרקע הסמוכה לבור, ואע''פ שאילולי החפירה לא היה נופל מקול הכורה, מכיון שהחיוב על החבטה ולא על ההפלה, צריך לדון אם החבט קשור לבור או לא, ובתוך הבור אילולי החפירה לא היה הקרקע יכולה להזיק, משא''כ מאחורי הבור הקרקע היתה שם גם קודם, ואם היה אדם מפילו על הקרקע היה ניזוק, ועי' להלן בשטמ''ק בדף נג א בשם הר''י מגרמישא דדן דאולי התוס' הקשו שם לפי התי' השני שהחיוב על ההפלה מי יימר דשמואל מחייב כשהבור לא הפילו, ולכא' מבואר בדבריו שנקט בתי' השני בתוס' שהחיוב על ההפלה, ואולי יש לדחוק דאע''פ שהחיוב על החבטה, אך אינו חייב על החבטה שנחבט שלא מכח מה שהבור מפילו, וישל''ע בזה, ולפי דרך זו מתיישב מה שהוקשה מהיכי תיתי שנח' רב ושמואל בתרתי, דלפי''ז לכו''ע אין חייבים על ההפלה, אלא רק על החבט, וא''כ עלה בידינו ג' דרכים בישוב דברי התוס' שלא ישקה היאך נח' רב ושמואל בתרתי, או שנח' רק אם יש חיוב על מה שהבור מפיל, או שנח' אם יש עשאן הכתוב על המפיל בגובה שלא עשה את החלל, או שלכו''ע אין חיוב על ההפלה, אלא שאין חיוב על החבט כשאין החבט קשורה לבור.

יא. הקה''י דן באש בתוך בור אם חייב על כלים, אם דינו כאש או כבור, ואולי י''ל דאינו אפי' בור, על פי הנ''ל דשם מזיק אינו אלא כשיש כח מפיל לבור - או שהולך לניזק ככל בע''ח - ואש בתוך בור אינו מביא אליו את הניזק, וכמו שאין שם מזיק לקרקע הסמוכה לבור כך אין שם מזיק לאש בתוך הבור, ורק החבט וההבל שהם קשורים לבור יש עליהם יחד שם מזיק, כי רק בבור יש הבל וחבט וזהו הקשר ביניהם, וזה לא שייך באש בתוך בור, ומוכח בגמ' שהתקלה והחבט וההבל הכל נחשב בור אחד, מהא דאיכא למד''א דבהרחיבה חייב אף כשנפל מהצד שלא הרחיב, וע''כ משום שע''י שהוסיף חבט נעשה שותף בבור, ואין דנים על כל חלק בפנ''ע, אלא על כל הבור יחד, אלא שלכא' מבואר בגמ' בדף ל א לא כך, דמבואר שם דהמצניע קוצותיו בכותל, חייב המצניע, ומבואר להדיא דבור חייב גם כשאין בו כח להביא אליו את הניזק, וחייב לכו''ע על מה שניזק אדם בבורו, ולא נח' רבנן אלא רק משום שיש אחר הדוחף וצ''ב, ולכא' מכאן מוכח שאין הפי' בתוס' בדף כח ב שאין בור חייב כשאין בו כח הדוחף, ולכן הקרקע שסמוכה לבור או לאבן אינה בור, אלא ע''כ צ''ל כדברי החזו''א דאין שם מזיק כשאין שינוי בצורת הקרקע.