קונטרס מראי מקומות בשיטת הרמבם בדין תקפו כהן ודיני תפיסה בעזרת השם יתברך
קטגוריות: כללי / מ_מ בענייני מוחזק וחזקות - הרב אלימלך וינברג / re (4)

בעזרת השם יתברך

**קונטרסמראי מקומותבשיטת הרמב"םבדין תקפו כהן ודיני תפיסה**מאת הרב אלימלך וינברג הי"ו להערות יש לפנות לפא': [PHONE_REMOVED]

**נערך בעזהשי"ת ללימוד זמן חורף תשע"חעבור בית המדרש לתורה שם משמעון גור רמת גןנתייסד ע"י מורינו הגאון החסיד הרב אברהם אטלס זצ"ל אב"ד חיפהבנשיאות בנו ראש ישיבות דרכי נועם עמק הלכה הגאון ר' שלמה שליט"א**

בעזרת השם יתברך

**מראי מקומותבשיטת הרמב"ם בדין תקפו כהן ודיני תפיסה [א]**

**[א]: פסקי הרמב"ם בדין תקפו כהן אי"מ מידו והאופנים דמהני תפיסה בספיקות**

**ברמב"ם הלכות בכורות פ"ה הלכה ג'** פסק ב'כל ספק בכור' דינו שיאכל במומו לבעליו 'ואם תפס הכהן אין מוציאין אותו מידו' [ועיי"ש **בהלכות א' וב'** כמה אופני ספק בכור, לענין לידת תאומים וספק מי נולד תחילה, ולענין אחת מבכרת ואחת שאינה מבכרת, וכן **בפ"ב מבכורות הלכה ה'** בבכור טומטום שהוא ספק בכור], **וברמב"ם פ"ב מבכורות הלכה ו'** בבכור שנולד מין סוס או גמל ויש בו מקצת סימני פרה הר"ז ספק בכור, לפיכך יאכל במומו לבעליו 'ואם תפסו כהן אין מוציאין מידו'.

וכן הוא שיטת הרמב"ם בעוד כ"ו מקומות דבספק מממון מהני תפיסה ממוחזק [וממרא קמא].

[א]: **ברמב"ם פ"א מנזקי ממון הי"א** בכשכשה בזנבה כשכוש רב דהוא אבעיא דלא איפשיטא בגמ' אי הוי תולדה דקרן וחייב ברה"ר או תולדה דרגל ופטור, ופסק הרמב"ם שם דמספק פטור המזיק 'ואם תפש הניזק גובה ח"נ ממה שתפס'.

[ב]: **ברמב"ם פ"ב מנזקי ממון הלכות ה' ו'** לענין צרורות בשנוי דאבעיא אי הוי תולדה דקרן וחייב רק רביע נזק ולאידך יש לו העדאה לשלם נזק שלם אפי' ברה"ר או הוי תולדה דרגל ומשלם לעולם ח"נ רק ברשות הניזק, ופסק דהוי ספק ופטור המזיק ואם תפס הניזק ח"נ ברשות הניזק או אחר העדאה ח"נ ברה"ק אין מוציאין מידו.

[ג]: **ברמב"ם פ"ג מנזקי ממון ה"ד** לענין בהמה העומדת ברה"ר ותלשה פירות מרשות הניזק דהוא אבעיא דלא איפשיטא אי חייב ופסק דפטור המזיק ואם תפס הניזק א"מ מידו.

[ד]: **ברמב"ם פ"ו מנזקי ממון הי"ג** לענין כמה אבעיות בגמ' דלא איפשטו אי חשיבי העדאה דפטור המזיק מח"נ ואם תפס הניזק נזק שלם אי"מ מידו.

[ה]: **ברמב"ם פי"ב מנזקי ממון הי"א** לענין בור עמוק ח' וב' טפחים מים דאבעיא דלא איפשיטא אי הוי בור לחייבו על מיתת השור ופסק הרמב"ם דפטור המזיק ואם תפס הניזק אי"מ מידו.

[ו]: **ברמב"ם פי"ב מנזקי ממון הי"ח** לענין שור שנפל מקול החפירה לאחורי הבור פטור המזיק ואם תפס הניזק אי"מ מידו [ואינו מובן בדבריו מהו הספק עיי"ש **בהשגות הראב"ד ובנו"כ].**

[ז]: **ברמב"ם פי"ג מנזקי ממון הי"ד** לענין מוציא תבנו וקשו לרה"ר דלאחר שנידושו קנסו חכמים שכ"א יכול לזכות בהם, וקודם שנידושו אבעיא דלא איפשטא, ופסק הרמב"ם דאם קדם אדם וזכה בהם קודם שנידושו אי"מ מידו.

[ח]: **ברמב"ם פ"ב מגניבה הי"ב** לענין גנב שקטע אבר מהבהמה הגנובה ומכרה דהוא אבעיא דלא איפשיטא אם משלם דו"ה ופסק דפטור הגנב ואם תפס הנגנב אי"מ מידו.

[ט]: **ברמב"ם פ"ב מגזו"א ה"ה** לענין תקנת השבים בשבח הגזילה שקנאה לוקח ואבעיא דלא איפשטא במכר לגוי וחזר הגוי ומכר לישראל אם קנה לוקח שני ופסק דמספק קנה הלוקח שהיא בידו ואם תפס הנגזל אי"מ מידו.

[י]: **ברמב"ם פ"ג מגזו"א ה"י** לענין צובע צמר חבירו בסמנין של חבירו דהוא אבעיא דלא איפשיטא אי חייב לשלם לבעל הסמנין ופסק דהוא פטור ואם תפש בעל הסמנין אי"מ מידו.

[י"א]: **ברמב"ם פ"ב מחובל ומזיק הי"ג** לגבי נוטל מחבירו אבר אחר אבר ואמדוהו ואח"כ חרשו שנותן דמי כולו דאבעיא דלא איפשיטא אי סגי בדמי כולו או שנותן גם דמי כל אבר, ופסק דפטור המיק ואם תפס הניזק אי"מ מידו.

[י"ב]: **ברמב"ם פ"ג מחובל ומזיק ה"ג** לענין מבייש את הישן ומת מתוך שנתו אבעיא דלא איפשיטא אי חייב ליורשין דמי בושת, ופסק דפטור המזיק ואם תפסו היורשין אי"מ מידם.

[י"ג]: **ברמב"ם פ"ד מחובל ומזיק הי"א** לענין עבד שדינו לצאת לחירות ע"י שנטל לו רבו ראשי איברים ולפני גט שחרור חבלו בו דאבעיא דלא איפשיטא אי חייבין לו דמי חבלה, ופסק דפטור החובל ואם תפס העבד אי"מ מידו.

[י"ד]: **ברמב"ם הלכות חובל ומזיק פ"ז הי"ח** לגבי תקנת נחבל שישבע ויטול ומפרש דאבעיא דלא איפשיטא בטוען על נזק בדבר שאינו מצוי אם יש תקנת נחבל, ופסק שפטור המזיק ואם תפס הניזק אי"מ מידו [וחייב לישבע].

[ט"ו]: **ברמב"ם פ"ח מחובל ומזיק ה"ז** לענין מסור דאבעיא לן אי עשו בו תקנה שישבע הניזק כמה הפסיד ויטול, ופסק דפטור המסור ואי"מ מידו אלא בראיה ברורה ואם תפס הניזק נשבע אי"מ מידו.

[י"ז]: **ברמב"ם פ"ג ממכירה ה"י** לענין מקנה ביחד קרקע לזה ומטלטלין לזה דאבעיא דלא איפשיטא אם קונה המטלטלין בקנין אגב, ופסק דמספק הר"ז למר"ק ואם תפס המקבל אי"מ מידו.

[י"ח]: **ברמב"ם פ"ח ממכירה ה"ה** לענין מוכר בזול מהשער ולא שילם כל הדמים ועייל המוכר אזוזי דהוא אבעיא דלא איפשיטא אם בטל המקח, ופסק הרמב"ם דמספק המקח של הלוקח ואם תפס המוכר אי"מ מידו.

[י"ט]: **ברמב"ם פ"ד מזכיה ומתנה ה"ג** במזכה לחבירו ע"י אחר ושתק המקבל ואחכ צווח דהוא אבעיא דלא איפשיטא אי הוכיח שלא זכה מתחילה או שזכה והפקירו, אם קדם אחד וזכה מההפקר אי"מ מידו מספק ואם חזר הבעלים הראשון ותפס מידו אי"מ מידו.

[כ]: **ברמב"ם פי"א מזכיה ומתנה הט"ו** לענין שכי"מ שאמר נסכי לפלוני דאבעיא דלא איפשיטא אם ס"ת בכלל נכסיו, ולהכי מהני תפיסת המקבל.

[כ"א]: **ברמב"ם פ"ח מעבדים ה"ד** לענין מוכר עבדו לגוי שדינו לצאת לחירות וחייב האדון ליתן לעבד דמים לצאת מיד הגוי, ואעבעיא דלא איפשטא במכרו לל' יום ובעוד אופנים אי יצא לחירות, ופסק דאם תפס העבד כדי דמיו לצאת מידי הגוי אי"מ מידו.

[כ"ב]: **ברמב"ם פ"ב משאלה ה"ח** לענין שאל משותפין ונשאל לאחד מהם דאבעיא דלא אפשיטא אי בכלל פטור בעליו עימו, ופסק דפטור מספק ואם תפש המפקיד אי"מ מידו.

[כ"ג]: **ברמב"ם פ"ח משאלה ה"ו** לענין שומר שנגנב ממנו הפקדון באונס והחזירו הגנב לבית השומר ופשע בו השומר דאבעיא דלא איפשיטא אם חייב השומר, ופסק דפטור השומר ואם תפס המפקיד אי"מ מידו.

[כ"ד]: **ברמב"ם פכ"ז ממלוה הט"ז** לענין שטר שי"ב ב' לשונות דיד המקבל על התחתונה מפני שהוא הממע"ה ואם תפס המקבל כלשון הגדול אי"מ מידו.

[כ"ה]: **ברמב"ם פ"ט מטוען הי"ב** בשנים אוחזין ותפס האחד ושתק השני ואח"כ צווח דהוא אבעיא דלא איפשיטא אי שתיקתו כהודאה, ופסק דאי"מ מיד התוקף ואם חזר השני ותפס אע"פ שהראשון צווח מיד מהני תפיסתו וחולקין.

[כ"ו]: **ברמב"ם פ"ט מבכורים ה"ח** לענין לויים שהוא ספק בגמ' אי חייבים במתנות, ופסק דאין נוטלין מהם ואם תפס הכהן אי"מ מידו.

[כ"ז]: **ברמב"ם פ"ט מאישות הלכה ל"א** פסק לענין האשה שאמרה מת בעלי והתירוני לינשא ותנו לי כתובתי, מתירין אותה ואין נותנין לה כתובתה, דהוא אבעיא דלא איפשטא אם יש לה כתובה, ופסק דאין נותנין לה כתובה ואם תפסה אי"מ מידה.

**כמה פסקי הרמב"ם בספיקות ממון דלא מהני תפיסה**

[א]: **ברמב"ם פ"ט מנזקי ממון הלכה י"א** פסק לענין שני מזיקין אחד גדול ואחד קטן או אחד תם ואחד מועד שהזיקו ב' שוורין אחד גדול ואחד קטן, המזיק אומר תם או קטן הזיק את הגדול ומועד או גדול הזיק את הקטן והניזק אומר להיפך, הר"ז טענו חיטים והודה לו בשעורים ופטור המזיק לגמרי, ואם תפס הניזק 'הר"ז משתלם לקטן מן הגדול ולגדול מן הקטן כמו שהודה המזיק, ומפורש דלא מהני התפיסה כטענת הניזק, והנה התם איירי באופן שיש ספק לפנינו וכמבואר **בב"ק ל"ה.ב.** דתלינן לה בפלוגתא דסומכוס ורבנן עיי"ש, ומ"מ סובר הרמב"ם דלא מהני תפיסת הניזק כפי טענתו [וכל התפיסה מועלת רק כלפי מה שהודה המזיק לסלק החסרון דטענו חיטים והודה לו בשעורין].

[ב]: **ברמב"ם פ"ז משכירות הלכה ב'** פסק לענין משכיר בית בי"ב זהובים לשנה דינר זהב לחודש ש'חודש העיבור של משכיר שהקרקע בחזקת בעליה עומדת ואי"מ מיד בעל הקרקע אלא בראיה ברורה', ומסתימת דבריו משמע בהדיא שפסק כרב נחמן **בב"מ ק"ב.ב.** דאפילו בא בסוף החודש כולו למשכיר, וכ"כ **בגידולי תרומה שער ס"ח ח"א אות ז',** והנה **הרא"ש בפ"ק דב"מ סימן י"ג** כ' דטעמא דר"נ דלא מהני תפיסת השוכר משום דס"ל דלא מהני תפיסה בספק ממון בטענת שמא וכהא דתקפו כהן, והרמב"ם פסק דתקפו כהן מוציאין מידו ולאידך פסק כרב נחמן דל"מ תפיסת השוכר וצ"ע, וכן צ"ע מ"ש משאר המקומות שפסק הרמב"ם דמהני תפיסה בספיקות.

**[ג]: ובכמה פסקי הרמב"ם סתם בספק ממון 'המוציא מחבירו עליו הראיה' ולא הוסיף לומר דמהני תפיסת השני כמו בכ"ח מקומות שהובאו לעיל**

[א]: **בפ"ט ממעשר הלכה ב'** לענין דמאי שפטור ממעשר ראשון ומעשר עני מפני שהוא ספק ואומרים ללוי או לעני הבא ראיה וטול.

[ב]: **בפ"י מתרומות הלכה י"ד** בב' קופות א' של תרומה וא' של חולין ונפלה תרומה לא' מהם ואין ידוע איזו של תרומה ואכל זר מא' מהם פטור מתשלומי תרומה שהממע"ה ולא הוסיף דאם תקפו כהן אי"מ מידו.

[ג]: **בפ"ט מביכורים ה"ג** לענין ספק מעשר [בהמה] שפטורה ממתנות שהממע"ה ולא הוסיף דאם ת"כ אי"מ מידו.

[ד]: **שם הלכה ד'** בבהמת קדשים שנפסלה במומה ונתערבה באחרות כשהבהמות לבעלים חלוקים פטור כ"א ממתנות שהממע"ה ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[ה]: **בפ"ט מביכורים הלכה י"ד** לענין גר שנתגייר ספק לפני שנשחטה בהמתו ספק אח"כ שפטור ממתנות שהממע"ה ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[ו]: **בפ"י מביכורים הי"ב** לענין גר שנתגייר וספק אם נגזז צאנו לפני הגירות או אח"כ פטור מראשית הגז, ולא הוסיף שאם תפס הכהן אי"מ מידו.

[ז]: **בפי"א מביכורים הי"ג** פסק בשפחה שנשתחררה וגויה שנתגיירה ספק לפני שנולד בנה ספק אח"כ הבן פטור מפדה"ב שהממע"ה, ולא הוסיף שאם תפס הכהן הפדיון אי"מ מידו.

[ח]: **בפי"א מבכורים הי"ט** במי שהוא ספק אם חייב בפדה"ב או פטור הרי הוא פטור שהממע"ה, ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[ט]: **שם הלכה כ'** מי שביכרה אשתו בזכר ונקיבה וא"י איזה קודם, או שילדה ב' זכרים וא"י איזה קודם ומת א' מהם, הר"ז פטור שהממע"ה, ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[י]: **בפי"ב מביכורים הט"ז** בגר שנתגייר וילדה חמורו וא"י אם לפני הגירות או אח"כ חייב לפדות להפקיע האיסור ואין נותן הטלה לכהן שהממע"ה, ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[י"א]: **שם הלכה י"ט** במי שביכרה חמורו בזכר ונקיבה וא"י איזה קודם פודה מספק להפקיע האיסור והטלה לבעלים שהממע"ה, ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[י"ב]: **שם סוף הלכה כ"א** בב' בהמות אחת בכרה ואחת לא בכרה ונתערבו וילדו זכר ונקיבה שמפריש טלה מספק להפקיע האיסור והטלה לבעלים שהממע"ה, ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[י"ג]: **בהלכות איסורי ביאה פט"ו הכ"ז** לענין אסופי במקום שמחצה ישראל ומחצה גויים לענין נזקין דינו כספק ממון שהממע"ה, ולא הוסיף שאם תפס הניזק אי"מ מידו.

[י"ד]: **ברמב"ם פ"ד מבכורות ה"ז** בלוקח בהמה מהגוי ואין ידוע אם בכרה אצלו או לא הרי הנולד ממנה ספק בכור ויאכל במומו לבעלים ואינו לכהן שהממע"ה, ולא הוסיף שאם ת"כ אי"מ מידו.

[ט"ו]: **ברמב"ם הלכות נזקי ממון פ"ט ה"ב** בפרה [תמה] מעוברת שנגחה וא"י אם נגחה לפני שילדה או אח"כ אינו גובה מן הולד כלום עד שיביא ראיה שהיה בשעת הנגיחה שהממע"ה, ולא הוסיף שאם תפס ניזק אי"מ מידו.

[ט"ז]: **שם הלכה ג'** בשור שנגח את הפרה ונמצא עוברה בצידה וא"י אם עד שלא נגחה ילדה או משנגחה ילדה אינו משלם נזק הולד שהממע"ה, ולא הוסיף שאם תפס הניזק אי"מ מידו.

[י"ז]: **שם הלכה ט'** בב' שוורין א' גדול וא' קטן שרדפו אחר שור והזיקו אחד מהם הממע"ה, ולא כ' שאם תפס הניזק אי"מ מידו.

[י"ח]: **ברמב"ם פט"ז ממכירה ה"ה** במוכר שור לחבירו ונמצא נגחן בגברא דזבין להכי ולהכי יכול לומר לו לשחיטה מכרתיו לך, ולא הוסיף הרמב"ם דאם תפס הלוקח אי"מ מידו

[י"ט]: **ברמב"ם פ"כ ממכירה ה"י** במחליף פרה בחמור וילדה וא"י אם לפני הקנין או אח"כ, אפי' הפרה באגם הרי היא בחזקת המוכר ועל הלוקח להביא ראיה, ולא הוסיף שאם תפס הלוקח אי"מ מידו.

[כ']: **ברמב"ם פכ"ח ממכירה ה"ב** במוכר לחבירו בית כור עפר ויש כמה אופנים של אבעיא דלא איפשיטא אם הגיאיות והסלעים שבתוך הבית כור נמדדין עימה אמרינן הממע"ה, ולא הוסיף שאם תפס הלוקח אי"מ מידו.

[כ"א]: **ברמב"ם פכ"ח ממכירה הי"א** במוכר לחבירו בית כור עפר מדה בחבל בין חסר בין יתר אמרינן הלך אחר פחות שבלשונות, **ובב"ב ק"ה** מפורש דטעמא דחכמים דס"ל הכי 'משום דתפיס', [וכ"מ מד' **הרמב"ם פ"ז משכירות ה"ב** לענין מרחץ דספק הוא אי תפוס לשון ראשון או אחרון], ולא הוסיף הרמב"ם דאי תפיס הלוקח אי"מ מידו, ועי' **במ"מ שם** שכ' דדעת הרמב"ם דאפילו לא שילם עדיין הדמים צריך לשלם לפי שהספק תלוי בקרקע שהיא בחזקת בעליה עומדת עיי"ש, ולפי"ז הרי מפורש בד' הרמב"ם דלא מהני תפיסה, דבכהא"ג הרי תופס דמי הקרקע עבור הקרקע ומ"מ ל"מ תפיסתו.

[כ"ב]: **ברמב"ם פ"ג משאלה ופקדון ה"ג** בפרה שאולה ושכורה או פרה אחת שיש בה זמן שאלה וזמן שכירות, ומתה וא"י אם השאולה ובזמן שאלה או השכורה ובזמן שכירות, אמרינן הממע"ה, ולא כ' שאם תפס המשאיל אי"מ מידו.

[כ"ג]: **ברמב"ם פט"ו מטוען ונטען הלכה י"א** במי שאבדה לו דרך שדהו בד' שדות של ד' בני אדם יקח לו דרך או יפרח באוויר, ולא הוסיף שאם תפס דרך אחת אי"מ מידו, אמנם בסוף ההלכה מסיק שאם נאבד בד' שדות של אדם אחד יתן לו הקטנה שבהם והוסיף הרמב"ם 'ואם החזיק בדרך ואמר זו היא דרכי אין מסלקין אותו ממנה אלא בראיה ברורה', **ובמגיד משנה שם** כ' דכוונת הרמב"ם שהחזיק בשני חזקה דבלא זה לא מהני תפיסתו, אמנם **בכס"מ שם** כ' דכיון דודאי שיש לו דרך אצל זה ואינו יודע מה היא מהני תפיסתו עיי"ש.

[כ"ד]: **ברמב"ם פכ"ב מעדות ה"ד** במי שהוציא על שני בני אדם בב"א שני שטרות שהעדים החתומים עליהם היו ב' כיתי עדים המכחישות, אינו יכול לגבות מאחד מהם אם כופר בו ד'המוציא מחבירו עליו הראיה', ולא הוסיף הרמב"ם דמהני תפיסת המלוה.