כט - בדין המחיצה דדלתות
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / מחיצות מהדו_ב

**סימן כט**

**בדין המחיצה דדלתות**

**א**

א] **עירובין ו' א',** ת"ר כיצד מערבין דרך רה"ר, עושה צוה"פ מכאן ולחי וקורה מכאן, חנני' אומר ב"ש אומרים וכו' ב"ה אומרים עושה דלת מכאן ולחי וקורה מכאן.

**והנה** בתשו' חדשות להגרע"א או"ח סימן ו' נקט בפשיטות, דהא דקאמר חנני' דעושה דלת מכאן, היינו שעושה דלת בפנ"ע בלא צוה"פ, עיי"ש, ומבו' בדבריו דדלת הויא מחיצה מעלייתא אף בלא צוה"פ, וכן נקט בפשיטות בתשו' פנים מאירות ח"ב סימן קמ"ג, וכ"כ בתשו' ברית אברהם או"ח סימן י"ח ובתשו' תשובה מאהבה ח"ג סימן רמ"ה, וכן נוטה דעת החת"ס בתשו' או"ח סימן פ"ח, וכ"כ האבנ"ז בכ"ד.[[1]](#footnote-2)

**אך** בתשו' הגר"נ אדלר זצ"ל שהובאה בתשו' בנין ציון סימן כ"ו נקט דל"מ דלת בלא צוה"פ, דבזמן שהדלת פתוחה וליכא מחיצה, ל"מ מידי הא דראוי לנעול ולעשות מחיצה, וכ"כ בתשו' פינות הבית סימן י"ב, וכן האריך החזו"א בסימן ע"ח, עיי"ש.

ב] **והנה** החזו"א שם סק"א נקט דהצד דמהני דלת בלא צוה"פ, הוא משום דמכח הדלת הו"ל כפתח, וע"כ לא איצטריך לאשמועינן דמהני, דכיון דצוה"פ מהני אף שאינו פתח ממש, כ"ש דדלת מהני.

**ועיי"ש** שהק' ע"ז דבע"כ צוה"פ בלא דלתות עדיפא מדלתות בלא צוה"פ, שהרי מקום שיש לו דלת בלא צוה"פ אינו חייב במזוזה, ומקום שיש לו צוה"פ בלא דלת חייב במזוזה, ואף לדעת הרמב"ם דהוא פטור מן המזוזה אי"ז משום דלא חשיב פתח, אלא משום דכתיב ובשעריך, - ועיי"ש בסק"ד שהק' עוד, ממה שאמרו לעיל ה' א' דבד' טפחים לא משכח"ל שיהיו בתים וחצירות פתוחין לתוכו, ופירש"י דהוא משום דאין פתח פחות מד' ואי' מקום הפצימין, ואם דלת בלא צוה"פ חשיב כפתח, א"כ משכח"ל שיעשה פתח ד' ע"י דלתות דל"ב פצימין.

ג] **אמנם** הנה האבנ"ז בסימן רע"ג סק"ט ובסימן רפ"ה כתב דהא דמהני דלת, אי"ז משום דחשיבא כפתח, אלא הוא משום דחשיבא כמחיצה, עיי"ש,[[2]](#footnote-3) וכ"כ השפ"א לעיל ב' ב', וכ"ה משמעות ד' תור"פ לעיל שם שכתב דכי איכא בי' דלתות הוי כמו סתום, וכ"כ הר"ן שם דדלת סתימה מעלייתא היא, (ומה"ט כתבו שם דודאי דמהני דלת ליותר מי', ונת' להלן סק"ז).

**ולפ"ז** שפיר י"ל, דאף דדלת בלא צוה"פ לא חשיבא כלל כפתח לענין חיוב מזוזה, וגם ל"מ לדינא דבתים וחצירות פתוחין לתוכו, מ"מ יש תורת מחיצה עלי'.[[3]](#footnote-4)

ד] **ובביאור** הך מילתא דדלת יש עלי' תורת מחיצה אף בשעה שהיא פתוחה, צ"ל כמש"כ האבנ"ז בסימן רפ"ג עפי"ד החת"ס בתשו' סימן צ', דהוא משום דכך דרכה של דלת להיות לפעמים פתוחה, וע"כ אף בשעה שהיא פתוחה חשבינן לה כמחיצה, עיי"ש,[[4]](#footnote-5) אך ד' החת"ס שם לא באו לפרש להא דמהני דלתות ננעלות בלילה אף שביום הם פתוחין, אלא להא דמהני דלתות הראויות לינעל אף שאינם ננעלות כלל, וכעי"ז כתב הדברי יחזקאל בסימן ה' סק"?.

**ב**

ה] **ובעיקר** הנידון בזה, הנה מצאנו דברים מפורשים בזה בד' הרשב"א בסוגיין, דהנה בהא דפרכינן וכי תימא בכך הוא דלא מערבא הא בדלתות מערבא והא א"ר יוחנן וכו', הק' הרשב"א, ז"ל, ק"ל דהא ודאי דאפי' לרבנן וכו' אבל בג' מחיצות דאורייתא לא איכפת להו אם דרך הרבים מפסקת בינתים דבקיעת הרבים לדידהו לא מבטלא מחיצתא וכו', והלכך אף כאן "שיש לו צוה"פ" ה"ה כדופן שלישי ולא מבטלה להו בקיעת הרבים, עכ"ל.

**והנה** הרשב"א לעיל מינה בד"ה הא בדלתות פירש דעיקר פירכת הגמ' היא לחנני' דסגי בדלת שאינה ננעלת, וע"ז פריך דמ"ט ל"ב שתהא הדלת ננעלת בלילה, עיי"ש, ולפ"ז הרי דממש"כ הרשב"א דהא דיש שם ג' מחיצות הוא משום דיש ברוח שלישית צוה"פ, אף דבד' חנני' לא נתפרש שעושה צוה"פ, מבו' להדיא דדלת ל"מ מידי בלא צוה"פ, והא דקאמר חנני' דעושה דלת מכאן היינו דלת כדרכה עם צוה"פ, וזהו שכתב הרשב"א דכיון דיש לו צוה"פ הוי כדופן שלישית,[[5]](#footnote-6) אך אלמלי הא דהי' לו צוה"פ, ל"ה חשיבא הדלת כדופן שלישית.[[6]](#footnote-7)

ו] **אמנם** הנה מד' התוס' נראה דיש ללמוד דדלת מהניא בלא צוה"פ, דהנה לעיל ב' ב' פרכינן, דאם רבנן גמרי מפתחו של היכל, לא תיהני ליה צוה"פ, דהא היכל צוה"פ הויא לו אפ"ה י' אמות הוא דרויח, ומשני דרב לטעמי' דל"מ צוה"פ ליותר מי', וכתבו התוס' שם, ז"ל, אבל לא תיהני לי' דלתות לא פריך, דפשיטא הואיל ואית ליה דלתות והן ננעלות דהויא כמחיצה מעלייתא, עכ"ל.

**ולא** נתפרש בד' התוס', דמהיכא פשיטא להו דמהני דלתות ליותר מי', ולכאו' הרי שפיר י"ל דכ"ה דצוה"פ ל"מ ליותר מי' לדעת רב, ה"נ דלתות ל"מ ליותר מי'.[[7]](#footnote-8)

**ובפשוטו** נראה דהתוס' למדו לזה, ממה שלא נתפרש בגמ' דל"מ דלת ליותר מי', וסתמו כפירושו דמהני אף ליותר מי', דאם ל"ה מהני דלת ליותר מי', מ"ט לא נתפרש דין זה.

**והנה** אי נימא דדלת בפנ"ע ל"ה מחיצה כלל, וכל הא דמהניא הוא מכח הצוה"פ, הרי שפיר י"ל דאף אם איכא גם דלת ל"מ ליותר מי', ולא נתפרש הדבר להדיא משום דהוי זה בכלל דינא דרב דל"מ צוה"פ ליותר מי', - ומהא דפשיטא להו להתוס' דדלת ל"מ ליותר מי', נראה דיש ללמוד דס"ל דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, וזהו דס"ל דממה שלא נתפרש דל"מ דלת ליותר מי', יש ללמוד דמהני דלת אף ליותר מי'.

ז] **ויש** ללמוד כן גם ממש"כ התוס' שם, דפשיטא הואיל ויש להן דלתות והן ננעלות דהויא כמחיצה מעלייתא, ואי נימא דדלת ל"ה מחיצה בפנ"ע ול"מ אלא מכח הצוה"פ, א"כ מאי פשיטותא דמהני זה אף ליותר מי', הרי שפיר י"ל דכ"ה דצוה"פ בפנ"ע ל"מ ליותר מי', גם צוה"פ ודלת ל"מ, ואף די"ל דמכח הדלת חשיב טפי כפתח ומהני אף ליותר מי', מ"מ שפיר י"ל דאף בכה"ג ל"מ ליותר מי',[[8]](#footnote-9) ובע"כ מד' התוס' דדלת הויא מחיצה בפנ"ע וחשיבא כמחיצה מעלייתא, וע"כ פשיטא דמהניא אף ליותר מי'.

**וכ"ה** מבו' להדיא ממש"כ בתור"פ לעיל שם, ז"ל, דודאי בדלתות ליכא למימר הכי, דכי איכא ביה דלתות הוי כמו סתום, ולהכי מהני גם ביתר מי', עכ"ל, ולהדיא בדבריו דהא דמהני דלתות ליותר מי', אי"ז משום דע"י הדלתות הוי פתח מעליא טפי דמהני אף ליותר מי', אלא הוא משום דע"י דלתות הוי כמו סתום, ול"ש בזה כלל הגריעותא דיותר מי', דכל הגריעותא דיותר מי' היא בדאיכא פתח יותר מי', אך כל דחשיב כסתום וליכא פתח כלל, ליכא להגריעותא דיותר מי', וכ"נ גם בד' הר"ן שם, - ולפ"ז יש ללמוד מדבריהם דדלת מהני בלא צוה"פ, ומשום דחשיבא כמחיצה, דאם ל"מ דלת אלא מכח הצוה"פ, הרי הא דמהניא אי"ז משום דחשיבא כמחיצה אלא משום דחשיבא כפתח, ושפיר י"ל דל"מ ליותר מי'.

**ג**

ח] **אמנם** צ"ע בזה בד' הר"ן שכתב בסוגיין כד' הרשב"א, דהכא איכא צוה"פ, ומבו' דל"מ דלת בלא צוה"פ, וע"כ אף לחנני' דעושה דלת מכאן, איכא גם צוה"פ, וזה דלא כמש"נ ללמוד מדבריו לעיל ב' ב' דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, וע"כ היא מועלת ליותר מי'.

ט] **ונראה** לישב, דהנה התוס' לעיל שם כתבו דהואיל ואית לי' דלתות "והן ננעלות" הוי כמחיצה מעלייתא, וצ"ע דמ"ט הצריכו שיהיו הדלתות ננעלות הרי מסקי' בסוגיין דבמבואות המפולשין א"צ לינעל, ול"ב דלתות ננעלות אלא ברה"ר, והרי דאף דלתות שאינם ננעלות הוו מחיצה.

**ונראה** ללמוד מד' התוס', דכל הא דדלתות הוו מחיצה בפנ"ע, היינו רק בדלתות ננעלות, אך דלתות שאינם ננעלות ל"ה מחיצה כלל, והא דמהני לחנני' דלת מכאן, הוא מכח הצוה"פ, אלא שהצריכו חכמים דלת להיכר דה"ז מובדל מרה"ר, וע"כ אף דדלתות ננעלות מועילות אף ליותר מי', משום דהוו מחיצה מעלייתא והו"ל כסתום, מ"מ דלתות שאינם ננעלות אינם מועילות ביותר מי', למ"ד דל"מ צוה"פ ליותר מי'.[[9]](#footnote-10)

י] **ויש** ללמוד כן גם מד' התוס' לקמן כ"ב א' ד"ה והא א"ר יוחנן, שכתבו דהואיל והי' לירושלים צוה"פ דחשיב כמחיצה וכו' ל"ה לרבים דבקעי לבטל המחיצה, ואפי' לרב דאתניי' צריך למעט מודה הוא דמה"ת מהני, עכ"ד.

**וצ"ע** דמ"ט הוצרכו התוס' לפרש דהי' לירושלים צוה"פ, ודמודה רב דמדאורייתא מהני צוה"פ ליותר מי', הרי אף אם ל"ה לירושלים צוה"פ ואף אם ל"מ צוה"פ ליותר מי', מ"מ הרי הי' לירושלים דלתות, ודלתות מהני ליותר מי', וכמש"כ התוס' לעיל ב' ב', ולא הי' לרבים לבטל המחיצה.[[10]](#footnote-11)

**ובע"כ** מד' התוס' דאף דדלתות ננעלות הוו מחיצה בפנ"ע ומועילין אף ליותר מי', מ"מ דלתות שאינם ננעלות ל"ה מחיצה כלל, ואינם מועילין אלא מכח הצוה"פ, וע"כ כל הא דל"ה לרבים דבקעי לבטל המחיצה, הוא רק משום שהי' לירושלים צוה"פ, והיא מועלת מדאורייתא ליותר מי', וכבר עמד בכעי"ז הדברי יחזקאל בסימן ה' סק"כ, עיי"ש.

?וכ"ה מוכח גם מד' הרשב"א והר"ן שם שהוצרכו לפרש דירושלים הי' לה צוה"פ או פסין, ולא כתבו דהי' לה דלתות.?

?ויש להוסיף, דלדרכו של הגרע"א בביאור ד' התוס' שם, הוא מוכח כן מדבריהם, דס"ד דהא דבעינן דלתות ננעלות הוא משום דהוי יותר מי', ומבו' לפ"ז דדלתות ננעלות הוו מחיצה המועלת בפנ"ע, דאם ה"ז מועיל רק מכח הצוה"פ, א"כ מאי ס"ד דהתוס', ודו"ק היטב, - והחזו"א דס"ל דדלתות ננעלות ל"ה מחיצה בפנ"ע, הוצרך לפרש ד' התוס' בע"א, עיי"ש?.

יא] **ולפ"ז** מתישב היטב סתירת ד' הר"ן, דאף דבדבריו לעיל מבו' דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, כ"ז הוא בדלת הננעלת בלילה, אך דלת שאינה ננעלת בלילה ל"ה מחיצה, ול"מ אלא מכח הצוה"פ, וע"כ שפיר נקט הר"ן בסוגיין דאף לחנני' דעושה דלת מכאן בעינן גם צוה"פ, דדלת שאינה ננעלת בפנ"ע לאו כלום היא, אך בדעת הרשב"א נראה דגם דלת ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, וכמש"נ להלן סקט"ו, וכ"ה מבו' בד' תורי"ד וריו"נ שהבאנו לעיל סק"ה בהערה.

**ד**

יב] **ואמנם** צ"ע מקור ד' התוס' לחלק בזה, דאף דדלת ננעלת הויא מחיצה בפנ"ע ומהניא בלא צוה"פ, מ"מ דלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע ול"מ אלא מכח הצוה"פ.

**וביותר** צ"ע בזה, דהנה בפשוטו הני רבוותא דס"ל דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, למדו לזה ממה שאמרו דעושה דלת, ולא נתפרש דבעי גם צוה"פ, והסוברים דבעי נמי צוה"פ, ס"ל דסתם דלת יש בה צוה"פ, ובכלל מה שאמרו דעושה דלת נכלל גם צוה"פ, אך לדעת התוס' דדלת שאינה ננעלת ל"מ בלא צוה"פ, מנא להו דדלת ננעלת מהניא בלא צוה"פ.

יג] **ונראה** לישב, לפמש"נ בסימן כ"ח בדעת התוס' דהא דמהני דלת לרה"ר, הוא משום דמחיצת דלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, ונת' שם לפרש בזה בתרי גווני, או דהוא משום דדלת הויא מחיצה גמורה, ואינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, או דהוא משום דבדלתות הננעלות דכח המחיצה הוא משום שהיא ננעלת בלילה, ובשעה זו שהיא ננעלת ה"ה מונעת רגל הרבים, אין בקיעת הרבים מבטלת להמחיצה, עיי"ש.

**ולפ"ז** נראה דמזה הוא שלמדו התוס' דדלת ננעלת הוי מחיצה בפנ"ע בלא צוה"פ, דהרי עיקר הא דדלת ננעלת מהניא ברה"ר, הוא משום תורת מחיצת דלת שעלי', ומזה נלמד דדלת הויא מחיצה בפנ"ע דאם אינה מועלת אלא מכח הצוה"פ, אכתי היתה בקיעת הרבים מבטלתה, דאף דנימא דע"י הדלת הויא פתח מעליא טפי, מ"מ כיון דליכא מחיצה ממש במקום הפרוץ, הדין נותן דעכ"פ לדעת ר' יהודה תועיל בקיעת הרבים לבטלה.

יד] **ולפ"ז** י"ל דמה"ט נקטו התוס' דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, ואינה מועלת אלא מכח הצוה"פ, דהנה בעיקר מש"נ בדעת התוס' דל"מ בקיעת הרבים לבטל למחיצת דלת, צ"ע דא"כ מ"ט דלת שאינה ננעלת אינה מועלת ברה"ר, הרי אף דלת שאינה ננעלת מחיצה היא, וכדחזינן דהיא מועלת במבואות המפולשין לרה"ר, והדין נותן שלא תתבטל ע"י בקיעת הרבים.[[11]](#footnote-12)

**ונראה** דמזה הוא שלמדו התוס' דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה כלל בפנ"ע, ואינה מועלת אלא מכח הצוה"פ, וע"כ אינה מועלת ברה"ר דבקיעת הרבים מבטלת לה, כ"ה דהיא מבטלת לכל צוה"פ, ורק דלת ננעלת דהויא מחיצה גמורה בפנ"ע אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים.

טו] **ולפמש"נ** נראה, דלדעת הרשב"א בעבוה"ק ריש שער ג' דהא דמהני דלתות ננעלות ברה"ר הוא משום דעי"ז ל"ה המקום רה"ר משום שאינו מסור לרבים כל שעה, ונת' בסימן כ"ח, הרי דבהלכות מחיצה לא מצינו דאיכא מעליותא לדלת ננעלת מדלת שאינה ננעלת, וכיון דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע בלא צוה"פ, וכמש"נ לעיל סק"ה ללמוד מד' הרשב"א בסוגיין, ה"נ דלת ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, וז"ב.

**ה**

טז] **ויש** להוסיף בענין זה, דלדעת רש"י והרשב"א דהא דמהני דלת ברה"ר הוא משום דאין המקום מסור לרבים כל שעה, הרי דגם אי נימא דדלת הויא מחיצה בפנ"ע בלא צוה"פ, אי"ז שייך כלל להא דמהני דלת ננעלת ברה"ר, וב' דינים חלוקים הם, דהא דמהניא דלת ננעלת ברה"ר הוא משום דאין המקום מסור לרבים כל שעה, והא דדלת הויא מחיצה, הוא משום דבדלת שהיא עשוי' לפתוח, אף בשעת פתיחתה חשבינן לה כמחיצה.

**ונפ"מ** בזה, דהנה נתבאר בסימן כ"ח סקי"א דלדעת רש"י והרשב"א דהא דמהני דלתות ננעלות ברה"ר, הוא משום דאין המקום מסור לרבים ול"ה כדגלי מדבר, י"ל דאף בגוונא דגם בשעת נעילת הדלת אין עלי' תורת מחיצה, דהיא גבוהה ג"ט מן הקרקע וכיו"ב, מ"מ שפיר מהניא הדלת שלא יהא המקום רה"ר, משום דאינו מסור לרבים ואינו כדגלי מדבר.

**ופשוט** דכ"ז הוא בהא דמהניא הדלת שלא יהא המקום רה"ר, אך בהא דמהניא הדלת בתורת מחיצה, אי נימא דדלת הויא מחיצה בלא צוה"פ, ודאי דכל דגם דבשעת נעילתה אינה סותמת את הפתח, אין עלי' תורת מחיצה כלל, דא"א שתועיל דלת הנפתחת וננעלת יותר מאם היתה הדלת נעולה דל"ה מחיצה, וכ"כ בתשו' מהר"ם שי"ק או"ח סימן קס"א, עיי"ש, והשמועה שהביא שם בשם החת"ס לא נתבררה, ובד' החת"ס בתשו' או"ח סו"ס פ"ח מבו' דאין מקום להתיר בזה, וכ"כ בתשו' מהר"י אסאד או"ח סימן נ"ד וסימן צ', והביא כן בשם ס' דברי ב"ש, ומש"כ ע"ז בתשו' מהרש"ם ח"א סימן קס"ב (סוד"ה ובדין דלתות) לא נתפרש לן.

יז] **ועד"ז** נראה עוד, דהנה המאירי בסוגיין כתב דהא דמהני דלתות הראויות לינעל, הוא משום דכל שראויות לינעל רבים סבורים שהם ננעלות ואין בוקעין בה, וכ"כ בתשו' בית אפרים או"ח סימן כ"ו בתו"ד בדעת הרמב"ם.

**ובתשו'** מהרש"ם ח"ג סימן צ"ז כתב, ז"ל, גם לדידן דסגי בראויות לנעול, היינו נמי כשראוים לנעול בכל לילה ומשום דעכ"פ אינו מסור לרבים, שהרי עכ"פ אינו מסור להם לעבור בכל שעה מפני שסבורים הם דשמא ינעלו הדלתות, כמ"ש בשו"ת בית אפרים וכו', וא"כ הכא שמצד הממשלה א"א לנעול הדלתות כלל א"כ הדרך מסור לרבים שהרי יודעים שלא ינעלו הדלתות לעולם, א"כ פשיטא דהוי בכלל אין ראויות לנעול וכו', עכ"ל.

**אמנם** צ"ע בזה, דלכאו' ב' ענינים חלוקים הם, דמש"כ המאירי והבית אפרים דהא דמהני דלתות הראויות לינעל הוא משום דרבים סבורים שהם ננעלות ואין בוקעין בה, הוא בהא דמהני דלתות הראויות לינעל להיתר רה"ר, לדעת הסוברים דסגי בדלתות הראויות לינעל ול"ב דלתות ננעלות, וע"ז כתבו דחשיב דאינו מסור לרבים כיון דסבורים הם דשמא נעלו הדלתות, - אך הא דדלתות הראויות לינעל חשיבי כמחיצה, לדעת הסוברים דדלת הויא מחיצה בלא צוה"פ, אי"ז כלל משום שהרבים סבורים דשמא נעלו, דזה אינו טעם כלל שיהא עליהן תורת מחיצה, אלא הוא משום דדלת הויא מחיצה גם כשהיא פתוחה, ובזה שפיר י"ל דכל שהיא ראוי' לינעל, אף אם מכח גזירת המלך אין נועלין אותה, חשבינן לה כמחיצה.

יח] **ועד"ז** יש להעיר עוד, דהנה הראב"ן בסימן שמ"ט כתב דהערים שלנו ל"ה רה"ר מכמה טעמים, וגם משום שיש להן שערים לעיירות וראויים לנעול דלת בלילה, וכיון דראויין לנעול הרי הן כנעולין ואין חייבין עליהן משום רה"ר, עכ"ל, והאבנ"ז בכ"ד כתב ללמוד מדבריו, דעיקר הא דמהני דלתות הראויות לינעל הוא משום דהוו כנעולות, וכתב כמה מילי לפ"ז, עיי"ש.

**וגם** בזה יש להעיר, דד' הראב"ן קיימי לפרש הא דס"ל התם דמהני דלתות הראויות לינעל ברה"ר, וע"ז הוא שכתב דהוא משום דהוו כנעולות, אך לא בא כלל לפרש להא דמהניא דלת הראוי' לינעל בתורת מחיצה, אי נימא דהויא מחיצה בלא צוה"פ, - ואדרבה י"ל דאם הא דדלת הראוי' לינעל מהניא בתורת מחיצה הוא משום דהויא כמאן דנעילא, הי' בדין דתועיל אף ברה"ר, וכמו שעמד ע"ז האבנ"ז בכ"ד, ומהא דקי"ל דברה"ר ל"מ אלא דלתות ננעלות, יש ללמוד דלא חשבינן לה כנעולה, ואפ"ה יש תורת מחיצה עלי'.

יט] **ועד"ז** נראה לפרש מה שהביא המהרש"ם שם בשם הגאון מהרש"ק ז"ל, דבכרמלית מהני אף דלתות דאין ראויות לינעל, אשר בפשוטו צ"ע דמהיכ"ת נימא כן.

**ולפמש"נ** הוא מתפרש היטב, והיינו משום די"ל דבתורת מחיצה דדלתות ליכא נפ"מ אם הן ראויות לינעל או לא, וכל הא דבעינן ראויות לינעל הוא במבוי המפולש לרה"ר, דבזה הוא דבעינן שיהיו הדלתות ראויות לינעל להיכר דה"ז מובדל מרה"ר, אך בכרמלית דל"ב לזה, שפיר מהני אף דלתות שאין ראויות לינעל.[[12]](#footnote-13)

1. והאבנ"ז בסימן ר"פ סק"א הוכיח כן ממש"כ הב"י בסימן שמ"ה, ז"ל, ומשמע לי דהא דבעינן שיהיו דלתותי' נעולות בלילה דוקא שיש לה ב' פתחים וכו', שאם אין לה אלא פתח אחד וכו', עכ"ל, ואי נימא דל"מ דלת בלא צוה"פ הרי פשיטא דמהניא דלת שאין ננעלת במבוי שאינו מפולש משום הצוה"פ, ובע"כ שדעתו דדלת מהניא בלא צוה"פ, וזהו שהוצרך להשמיענו דאף דלת שאינה ננעלת מהניא לבדה במבוי שאינו מפולש.

   אך באמת משמעות ד' הב"י שם דמכוון דבריו הוא לפרש דל"ב דלתות ננעלות למנוע בקיעת הרבים, ודלא נימא דכשבאים להתיר את כל המדינה בעינן דלתות ננעלות אף כשאין לה אלא פתח אחד, עיי"ש, ולפ"ז אין ללמוד מדבריו דמהני דלת בלא צוה"פ. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובסימן רפ"ה שם כתב נפ"מ בזה בגונא דאין הדלת סותמת כל הפתח, דאם הא דמהני דלת הוא משום דחשבינן לה כפתח, י"ל דאם נשאר ריוח שאין בו דלת, הרי דאף שהוא פחות מי', מ"מ מקום הדלת מייתרו ליחשב כיותר מי', ואף דמקום הדלת נידון משום פתח אף שהוא יותר מי', מ"מ שאר הריוח שאין בו דלת אינו נידון משום פתח, כיון דבין הכל יש יותר מי' ופתחא ביותר מי' לא עבדי אינשי, אך כיון דהא דמהני דלת הוא משום דרואין אותה כנעולה והו"ל מחיצה מעלייתא, הרי דכל דאין בריוח יותר מי' הוא נידון משום פתח, אך עיי"ש בסימן רפ"ג שכתב מטעם אחר דל"מ בכה"ג, ונת' להלן סק"ד בהערה. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואמנם זה ניחא רק אם הא דבעינן צוה"פ לחצירות הפתוחין לתוכו, הוא משום דבעינן שיהא על הפתח תורת פתח, וע"כ ל"מ בזה דלת בלא צוה"פ, אך אי נימא כמש"נ בשיעור י"א סקי"א דהוא משום דבעינן שיהא למבוי מחיצות, וכל דליכא צוה"פ וכל המבוי פרוץ אין עליו תורת מבוי, הרי דמהא דל"מ בזה דלתות בלא צוה"פ, יש ללמוד דדלת בלא צוה"פ אין עלי' תורת מחיצה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-4)
4. והאבנ"ז שם כתב לפ"ז, דכל שאין הדלת סותמת כל הפתח ל"מ, אף שהמקום הנשאר אינו יותר מי', דכל הא דמהניא הדלת אף כשהיא פתוחה, הוא משום דכך הוא דרך הדלת, הרי דכ"ז הוא כשהיא משמשת כדרך דלת, ואין דרך לעשות דלת שלא יסתום כל הרוח, שהרי נעשו הדלתות למנוע רגל העוברים כשירצה, עכ"ד. [↑](#footnote-ref-5)
5. שו"ר בדברי יחזקאל בסימן ה' סקט"ז שפירש בד' הרשב"א דמש"כ דיש לו צוה"פ, היינו דיש לו דלת דחשיבא כצוה"פ, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)
6. והעירו דיש ללמוד כן גם ממש"כ התורי"ד לקמן כ"ב א', ז"ל, וכי ננעלות דלתותי' הויא רה"י, ואע"ג דביום בקעי בהו רבים "מישתרי בצוה"פ בלחוד", עכ"ל, ולהדיא דהדלתות אינם מועילין להתיר ביום כלל, ול"מ הדלתות אלא דמכח זה הן ניתרין בצוה"פ, ואין בקיעת הרבים מבטלתן.

   וכ"נ גם בד' ריו"נ בסוגיין, ז"ל, וצע"ג היכי מיערבא בדלתות לבדן כיון שנקרא כרמלית וכו', אבל אם בנה לו עמוד מכאן ועמוד מכאן בב' ראשי המבוי אפשר לומר דמיערבא דהוי כחצר שיש לה ד' מחיצות ובדלתות ננעלות בלילה, עכ"ל, ובתשו' מהריב"ל ח"ג סימן ע"ד פירש בדבריו, ז"ל, דס"ל דמאי דקאמר בגמרא דר"ה מיערבא היכא שדלתותיו ננעלות בלילה, היינו היכא דאיכא בשני ראשיו מכאן ומכאן עמודים דהיינו משהו וכו', דהנך משהויין הוו כמחיצה, והדלתות אפיקו לי' לרה"ר מרה"ר ומשוי לי' כרמלית, והלחיים משוו לי' רה"י גמורה, עכ"ל, וצ"ע היא סגי בב' משהויין, הרי מבוי המפולש צריך צוה"פ ברוח שלישית, ולא סגי בפסין, וי"ל. [↑](#footnote-ref-7)
7. והנה אמנם יש מקום לפרש דהתוס' למדו לזה ממה שאמר ר' יוחנן דירושלים מהני לה דלתות ננעלות, אף דלקמן י"א א' דנו לומר דר' יוחנן ס"ל כרב דל"מ צוה"פ ליותר מי', והרי דדלת עדיפא מצוה"פ ומהניא ליותר מי'.

   אך לכאו' אי"ז מתישב, שהרי התוס' לעיל בסוגיא דמבוי עקום ולקמן כ"ב א' כתבו דאף לדעת רב מהני מדאורייתא צוה"פ ליותר מי', וא"כ ה"נ שפיר מהני דלתות ננעלות ליותר מי' שלא יהיו חייבין ע"ז משום רה"ר, ושפיר י"ל דמדרבנן ל"מ דלתות ליותר מי', והרי הא דא"ר יוחנן דבעינן דלתות ננעלות, מבו' בסוגיין ובסוגיית הגמ' לקמן כ"ב א', דהוא משום דאתרו"מ, והרי דאלמלי הא דאתרו"מ ל"ה בעינן דלתות והי' מהני הצוה"פ אף ליותר מי', וע"כ ה"נ מהני הדלתות ליותר מי', ואין ללמוד מזה דאף אם ל"מ צוה"פ ליותר מי', מ"מ דלתות מהנו אף ליותר מי'.

   וגם מהא דתניא הכא דכיצד מערבין דרך רה"ר עושה דלת מכאן וכו' אין ללמוד דמהני דלתות ליותר מי', שהרי בלא"ה צ"ל דאיירי כשאין הפתח רחב י' מדמהני לת"ק צוה"פ מכאן ולחי או קורה מכאן וא"כ ה"נ י"ל דהא דמהני דלת הוא רק בדליכא י'. [↑](#footnote-ref-8)
8. ובאמת כן נקט החזו"א בסימן קי"ב סק"ג, דלדעת רב ל"מ דלת ליותר מי', משום דדלת בזמן שהיא פתוחה אינה מחיצה וענין הדלת הוא רק דלא ליתו רבים ולבטלו מחיצתא, ועיי"ש שהוסיף דדינא דרב אינו אלא מדרבנן, ונראה שהוצרך לזה כ"ה דלא תיקשי היאך מהני דלתות בירושלים ליותר מי', וזה כמש"נ לעיל סק"ו בהערה, וצ"ע שלא הביא לד' התוס' המפורשים דמהני דלתות ליותר מי', ועי' בדבריו שם סק"ב שהזכיר לד' התוס'. [↑](#footnote-ref-9)
9. ועיקר הך מילתא דדלת ננעלת הויא מחיצה בפנ"ע אף בלא צוה"פ, ודלת שאינה ננעלת ל"מ אלא בדאיכא צוה"פ, כתב כן בתשו' חסד לאברהם תנינא סימן ל"ה, ועיי"ש במש"כ לפרש הטעם בזה, וצ"ב. [↑](#footnote-ref-10)
10. וכבר עמד בזה האבנ"ז בכ"ד או"ח סימן רס"ה סק"ב וסימן רע"ב סקי"ט וסימן רע"ט סק"ב וחו"מ סימן ק"ז דמ"ט הוצרכו התוס' להא דהי' לירושלים צוה"פ, ולא כתבו דהוא משום דהי' לירושלים דלתות, ועיי"ש במש"כ בזה דברים מחודשים. [↑](#footnote-ref-11)
11. והנה אמנם אי נימא דהא דדלת אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים הוא משום דהויא כסתימה גמורה, יש מקום לומר דדלת שאינה ננעלת ל"ה כסתימה גמורה, וע"כ היא בטילה ע"י בקיעת הרבים, אך אי נימא דהא דדלת אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים הוא משום דתורת המחיצה שעלי' הוא מכח שהיא ננעלת בלילה ובשעה זו היא מונעת רגל הרבים, הדין נותן דגם דלת שאינה ננעלת לא תתבטל ע"י בקיעת הרבים, דאף דלת שאינה ננעלת הוי תורת המחיצה שעלי' מכח הא דהיא ראוי' לינעל ולמנוע רגל הרבים. [↑](#footnote-ref-12)
12. ובדעת שאר רבוותא דס"ל דכל הא דיש על דלת תורת מחיצה הוא רק כשהיא ראוי' לינעל, יש להסתפק אם הוא משום דעיקר המקור דדלת חשיבא כמחיצה הוא מהא דאמר חנני' דעושה דלת, ומשמע דמהני אף בלא צוה"פ, וכיון דהתם איירי בדלת הראוי' לינעל, לא מצינו דאף דלת שאינה ראוי' לינעל הויא מחיצה, - או הוא משום דס"ל דעיקר דינא דחנני' דמבוי המפולש לרה"ר צריך דלת, הוא משום דבעינן בזה מחיצה מעליא טפי דדלת, ואי"ז דין בפנ"ע דבעינן להדלת להבדילו מרה"ר, וע"כ מהא דל"מ אלא דלת הראוי' לינעל, יש ללמוד דדלת שאינה ראוי' לינעל אין עלי' תורת מחיצה דדלת. [↑](#footnote-ref-13)