ד (ג) - באיסור א_א שזינתה לבעלה, ובדין א_א שזינתה במקום פיקו_נ
קטגוריות: ש_ס / כה כתובות / כתובות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כתובות פ_ק / שיעורים

מוצש"ק תולדות אור לאדר"ח כסליו תשע"ד

**א**

א] כתובות ד"ג:, ולדרוש להו דאונס שרי, איכא פרוצות, ופירש"י, ז"ל, ולדרוש להו דאונס שרי, דנבעלת באונס אינה נאסרת על בעלה וכו', איכא פרוצות, דאי מקילינן להו עבדי ברצון ונאסרות על בעליהן, עכ"ל, וצ"ב מ"ט הוצרך רש"י לפרש דעיקר החשש דפרוצות הוא שיהיו נאסרות על בעליהן, ומ"ט לא פירש כפשוטו דחיישינן שיעשו ברצון ויעברו על איסור אשת איש.

וביותר צ"ע כן בד' התוס' וש"ר שהוכיחו דבביאת גוי נאסרת לבעלה, ממש"א הכא דאיכא פרוצות, ובשטמ"ק ד"ה ואיברא כתב דיש לדחות דה"ק, דאיכא פרוצות דיהיו מקילות ויעשו ברצון, ואע"ג דאין נאסרות על בעליהן, מ"מ איסורא איכא, עכ"ד, וצ"ע בד' התוס' וש"ר שהוכיחו מזה, דמהיכא פשיטא להו דהחשש דפרוצות הוא שיאסרו על בעליהן.

ב] ובעונג יו"ט סימן קס"ח כתב בזה בדעת רש"י, דס"ל דליכא למיחש לאיסור, דאף דהני פרוצות ניח"ל להבעל לטפסר, מ"מ הרי מעצמן אין עושין כן, ואלמלי שמסורות בידו ל"ה עושות כן, וכיון שמסורין ביד הטפסר ליהרג אף שגם רצונם לזה מיקרי אונס, דהא אי לאו גזירתו ל"ה עושין האיסור, וע"כ פירש"י דנאסרות על בעליהן, דלענין איסור לבעלה כל שברצונם ליבעל אף שהטפסר אונסם מ"מ קרינא בי' ומעלה מעל באישה, עכ"ד, ועד"ז כתב ההפלאה בדעת התוס'.[[1]](#footnote-2)

והנה דבריהם מיוסדים על מש"כ מהרי"ק בסימן קס"ז דאשה שזינתה תחת בעלה ברצון ולא ידעה דיש איסור בדבר, אין לה דין שוגגת להתירה לבעלה, כיון שהיא מתכוונת למעול מעל באישה ומזנה תחתיו, דהא לא כתיב איש איש כי תשטה אשתו ומעלה מעל בה' דלשתמע דוקא במכוונת לאיסור, אלא ומעלה בו מעל כתיב וכו', עוד נלע"ד להביא ראי' דע"כ אין הדבר תלוי בכוונת האיסור כדי שנאמר דהיכא שלא נתכוונה לאיסור כגון שלא ידעה שיש איסור בדבר שתהא מותרת לבעלה, דהא גרסינן במגילה פ"ק וכאשר אבדתי אבדתי כאשר אבדתי מבית אבא אבדתי ממך דעד השתא באונס והשתא ברצון, ש"מ דמאותה שעה נאסרה על מרדכי, והנה דבר פשוט וכו' כי אסתר לא עשתה שום איסור וכו' אלא מצוה רבה עשתה שהצילה כל ישראל וכו' ובפרט דקרקע עולם היתה וכו', ואפ"ה נאסרה על מרדכי בעלה משום אותו מעשה שהיה ברצון, והלא דברים ק"ו, ומה התם דלא הי' בדבר שום נדנוד עבירה אלא אדרבה מצוה קא עבדא ואפ"ה נאסרה על מרדכי בעלה, אשה שזינתה תחת בעלה לא כ"ש שהיא אסורה עליו ואע"פ שאינה יודעת שיש איסור בדבר דמ"מ עשתה היא עבירה וצריכה כפרה וחייבת בקרבן, עכ"ל.

וזהו שכתבו ההפלאה והעונג יו"ט, דאף אי נימא דגם בכה"ג שהן מרוצות בכך, לא עבדי איסורא, מ"מ הוי זה בכלל מעלה מעל באישה וה"ה נאסרות על בעליהן.

והיינו דאף דאונס ורצון יחד חשיבי כאונס ויש בזה לדינא דאונס רחמנא פטרי', מ"מ כיון דהאיסור לבעלה אינו מכח האיסור שבמעשה הזנות, אלא מכח דמעלה מעל באישה, הרי דל"מ דינא דאונס רחמנא פטרי' להתירה לבעלה, והא דאנוסה מותרת לבעלה הוא רק משום דכל שנאנסה אי"ז כלל מעל באישה, אך כל שנתרצית בכך, והוי זה מעל באישה, ה"ה נאסרת על בעלה, ועי' שערי חיים סו"ס י' שכתב לפרש כן.

ג] וי"ל עוד על דרכם, דגם אי נימא דאונס ורצון יחד חשיבי כרצון ולי"ב לדינא דאונס רחמנא פטרי', מ"מ הכא דאיכא אונס מיתה ויש בזה להתירא דפיקו"נ, ודאי דאף אם הן מרוצות בכך לי"ב איסורא, ואך דמ"מ הן נאסרות על בעליהן, דע"ז ל"מ התירא דפיקו"נ, וכמו שהוכיח המהרי"ק מהא דנאסרה אסתר על מרדכי, וזהו שפירשו רש"י וש"ר דהחשש דפרוצות הוא שיאסרו על בעליהן.[[2]](#footnote-3)

**ב**

ד] והנה בתשו' הרשב"א ח"א סימן אלף קפ"ט כתב, ז"ל, אשה זו מקודשת גמורה היא לראשון ואם נשאת לאחר תצא מזה ומזה וכו', וא"ת אנוסה היא זו שלא ידעה שתהא אסורה להנשא, הא ליתא דהו"ל למידק וכו' משום דלא דייקא ואנסיבא לא אמרינן אנוסה היא זו וכו', אבל זה איזה אונס הי' שתסמוך עליו לינשא, א"כ כל הנשים שזינו נתיר ונאמר סבורה היתה שאינה אסורה בכך, וזה דבר ברור, עכ"ל.

ובתשו' חוט המשולש להגר"ח ז"ל סימן י"ג כתב ללמוד מד' הרשב"א דפליג על יסוד ד' המהרי"ק, וזה ממש"כ דאי נימא דחשיב זה כאונס, א"כ כל הנשים שזינו נתיר ונאמר סבורה היתה שאינה אסורה בכך, ולד' המהרי"ק הרי ליכא ראי' מזה, דאפי' אם סברי דאין איסור בדבר, א"א להתירם, דהא מעלו מעל באנשיהן, ומשא"כ בסבורה שלא נתקדשה דילמא באמת אנוסה היא, ובע"כ דהרשב"א לא ס"ל כיסוד ד' המהרי"ק, עכ"ד, וכ"כ הגרע"א במהדו"ק סימן ר"ו בתו"ד.

וקשיא ע"ד הרשב"א מההיא דאסתר דנאסרה על מרדכי, אף דלא עשתה שום איסור, וכ"ש דמי שזינתה תחת בעלה ברצון דאף שלא ידעה שיש איסור בדבר, ה"ה נאסרת עליו, וכמו שהוכיח המהרי"ק.

ה] והגר"ח ז"ל שם כתב בזה, ז"ל, ומ"ש ראי' מאסתר דנאסרה אע"ג דעבדה מצוה, לענ"ד שאני התם דידעה האיסור שפיר אלא דמחמת הצלת נפשות נתנה לזנות והותר לה לעבור על איסור ג"ע ולהאסר על מרדכי, א"כ היתה מזידה גמורה לענין ג"ע, עכ"ל.

ונראה בביאור דבריו, דודאי דהא דאשת איש שזינתה נאסרת לבעלה, אי"ז כעונש על מה שעברה על האיסור, אלא עצם מעשה הזנות אוסרה לבעלה, ואך דמ"מ הדבר פשוט דאלמלי שאסרה תורה לאשת איש ליבעל לאחר, לא היתה נאסרת לבעלה, ול"ה זה חשוב כמעל באישה, ועמש"נ בסימן ד' (א) סק"כ מד' רש"י בסוטה די"ח: דכל הא דנאסרת לבעלה הוא רק משום שהיא אסורה על הבועל באיסור כרת, וע"כ כל שלא ידעה שיש איסור בדבר, נמצא שלפי טעותה ל"ה זה בכלל מעל באישה, וע"כ אינה נאסרת לו, ומשא"כ באסתר שידעה דהיא אסורה לאחר ודהוי זה מעל באישה, הרי דהגם דהותר לה לעבור על איסור זה משום פיקו"נ, מ"מ ה"ה נאסרת לבעלה.[[3]](#footnote-4)

אמנם הנה בד' המהרי"ק מבו' דפשיטא לי' שאין לחלק בזה, ואדרבה ק"ו הוא, דאם אסתר נאסרה על בעלה אף דל"ה בזה שום נדנוד עבירה, כ"ש דאומרת מותר דעשתה עבירה וצריכה כפרה וחייבת בקרבן נאסרת על בעלה, - וכפי הנראה כל נידון המהרי"ק להתירה לבעלה הוא משום דשוגגת היא ולא עשתה איסור גמור ושמא אין אשה נאסרת לבעלה אלא כשעשה איסור גמור דזנות, אך הא הוה פשיטא לי' דלא חשיבא כשוגגת בהמעל באישה, וע"ז שפיר הוכיח מאסתר דאף דלא עשתה איסור כלל נאסרה על מרדכי.

**ג**

ו] ונראה לדון עוד בזה, דהנה בד' המהרי"ק שם מבו' דבההיא דאסתר הי' להתירא דפיקו"נ משום דהויא קרקע עולם, עיי"ש בדבריו, ואזיל לטעמי' בסימן קל"ז דאף במתרפאין איכא להתירא דקרקע עולם, ונת' להלן ענף ד'.

אמנם הנה עיי"ש שהביא מתוס' ר"י מפרי"ש, וכתב דהוא ל' ר"י, ז"ל, ודבר זה מותר לעשות "עבירה זו לשמה" אפי' היא אשת איש כדי להציל כל ישראל, וכן מצינו באסתר שהמציאה עצמה לאחשורוש בשעה שלא הי' תובעה כדי שיתאוה לה ויהי' נח להתפתות לעשות לה בקשתה, עכ"ל.

ונ' להדיא מד' ר"י, דבההיא דאסתר ל"ה להתירא דפיקו"נ, והא דהותר לה להמציא עצמה לאחשורוש, הוא משום דמותר לעשות עבירה לשמה כדי להציל כל ישראל, - והיינו דהגם דהוי זה עבירה שלא הותרה, מ"מ לצורך הצלת כל ישראל מותר לעשות עבירה זו, וכנראה היינו דמכח זה דה"ז נצרך להצלת כלל ישראל, וא"א שלא לעשות כן, חשבינן לה כאנוסה על עבירה זו, ויש בזה לדינא דאונס רחמנא פטרי', אך מ"מ ליכא בזה להתירא דפיקו"נ.

ז] ויש ללמוד כן מד' הרשב"א במגילה דט"ו:, ז"ל, מה שכתוב בהגדה וכו' כשם שאבדתי מבית אבא כך אבדתי ממך, הק' בתוס' יגרשנה וכו', ותירצו שהיה ירא לגרשה לפי שכל מעשה הגט בעדים וירא שמא יתפרסם ויודע הדבר למלך, ואינו נכון בעיני ויכתוב לה בכתב ידו שהוא כשר דאורייתא, "וטוב הי' לו לעשות כן דהא אסתר היכי עבדה הכי דהשתא ברצונה נבעלת ותהרג ואל תעבור" ואלו היה מגרשה בכת"י "לא היתה עוברת על איסור עריות החמור" ול"ה נאסרת למרדכי וכו', עכ"ל.

וצ"ע במש"כ הרשב"א דאסתר היכי עבדא הכי דהשתא ברצונה נבעלת ותהרג ואל תעבור, שהרי ודאי הותר לה לאסתר לעשות כן להצלת כל ישראל.

ונראה בביאור ד' הרשב"א, דהנה מבו' בדבריו דלא קשיא לי' על מה שלא גירשה מרדכי כשנלקחה לאחשורוש, אלא על מה שלא גירשה מרדכי כשהלכה לאחשורוש מרצונה, והיינו דהא דלא גירשה מרדכי כשנלקחה לאחשורוש הוא משום שהותר לה ליבעל לאחשורוש משום פיקו"נ, וכיון דלא עבדא איסורא כלל ל"ה למדרכי לגרשה, אך כשהלכה לאחשורוש מרצונה דלא הותר איסור זה משום פיקו"נ, דדינא הוא דיהרג ואל יעבור, וכמש"נ להלן ענף ד', הרי דהגם דהותר לה לעשות עבירה לשמה כדי להציל את כל ישראל, מ"מ כיון דלא חייל היתר על עבירה זו ועבדא איסורא, הי' לו למרדכי לגרשה.

ומצאתי הדברים מפורשים כן בנובי"ת יו"ד קס"א, ז"ל, אבל לא הקשו גם על תחלת לקיחתה לאחשורוש למה לא גירשה מרדכי להצילה מעון אשת איש, וצריך לומר דכיון שנאנסה אין כאן עבירה עליה כלל ולמה יגרשה וכו', ואני אומר וכו' קשה קו' זו עכשיו שברצון למה לא גירשה להצילה מעבירה של אשת איש, ואף שמותר לה לעבור עבירה זו להציל נפשות כל ישראל, מ"מ "כיון שעבירה היא" והרי אפשר לגרשה ותציל את הכלל בלי עבירה חמורה של אשת איש, עכ"ל.

ח] ולפ"ז נראה, דכל מה שהוכיח מהרי"ק מההיא דאסתר דאומרת מותר נאסרת על בעלה, הוא רק לטעמי' דס"ל דבההיא דאסתר הי' להתירא דפיקו"נ, וכיון שהותרה עבירת הזנות ואפ"ה נאסרה למרדכי, כ"ש דאומרת מותר נאסרת לבעלה.

אך הרשב"א לטעמי' דס"ל דבההיא דאסתר לא הי' להתירא דפיקו"נ, וכשנתרצתה לאחשורוש הוי זה עבירה, ואך דהותר לעשות עבירה לשמה כדי להציל את ישראל, י"ל דאין ללמוד ממה שנאסרה אסתר למרדכי, דהאומרת מותר נאסרת לבעלה, אף בגונא דל"ה לה למידק, דשאני אסתר שעשתה לעבירת הזנות במזיד, דאף דאין לענשה ע"ז, כיון שעשתה כן להצלת כלל ישראל, מ"מ נאסרה בכך למרדכי, דאיסור אשת איש שזינתה לבעלה, אי"ז עונש על הזנות, וכמש"נ לעיל סק"ה, ואך דמ"מ כ"ז הוא רק משום שידעה שעוברת בכך על עבירת הזנות, אך כל שהיא שוגגת בכך, אינה נאסרת, ודו"ק.

**ד**

ח] ובביאור הנידון בזה אם בההיא דאסתר הי' להתירא דפיקו"נ, הוא במה שנחלקו רבוותא אם בגונא דמתרפאין איכא להתירא דקרקע עולם.

דהנה למש"כ הריטב"א בסוגיין דהתירא דקרקע עולם הוא משום דאין בידה ליהרג שלא תעבור וכו' דהא זימנין דאע"ג דאינהו מסרן נפשייהו לקטלא לא בעו למקטלינהו אלא דאנסי להו לבעילה, עכ"ל, וכ"כ הרמב"ן במלחמות בס"פ בן סורר ועוד מקמאי, הרי ודאי דכ"ז הוא כשאונסין אותה ליבעל, אך כל שבאה להתרפא בגילוי עריות, ל"ש התירא דקרקע עולם כלל, וכאשר כ"ה להדיא בד' הרמב"ן שם.

ט] ומה שנקט מהרי"ק שם דבההיא דאסתר הי' להתירא דקרקע עולם, הוא לפמש"כ התוס' בסוגיין ובכ"ד דהתירא דקרקע עולם הוא משום דמרוצח גמרינן וכו', ונקט מהרי"ק דהיינו, דאחר דברוצח א"צ למסור עצמו בגונא דשוא"ת, ולא למדנו לגילוי עריות דיהרג ואל יעבור בגונא דקרקע עולם, היינו דעבירה דקרקע עולם קיילא טפי, וה"ה נדחית במקום פיקו"נ.

ומצאנו הדברים מפורשים כן בד' מהרי"ק סימן קל"ז, ז"ל, ופשיטא דלא עדיף איסור דרבנן אף כי עביד מעשה מאיסור דאורייתא בדלא עביד מעשה דהתם אפי' מדת חסידות ליכא מדלא מסרה אסתר עצמה משום מדת חסידות דחסידה גמורה היתה, אלא משום דקרקע עולם היתה ואין כ"כ איסור, כ"ש באיסור דרבנן ואפי' עביד מעשה, עכ"ל, ונ'' בדבריו דיסוד ההיתר בקרקע עולם הוא משום דאין בזה כ"כ איסור, וזהו שלמד מזה דכ"ש באיסור דרבנן דאפי' אם עביד מעשה ליכא מידת חסידות למסור עצמו.[[4]](#footnote-5)

ובאמת מבו' להדיא בד' מהרי"ק שם דהתירא דקרקע עולם הוא אף במתרפאין, ז"ל, וכן משמע גבי מעשה דבן דמא דלא הניחו ר' ישמעאל להתרפאות מיעקב איש כפר סיכנא, ואע"פ שלא הי' עושה מעשה אלא שהיה רוצה לרפאותו בשם, עכ"ל, והרי להדיא דגם בההיא דבן דמא שבא להתרפאות, איכא להתירא דקרקע עולם.

י] אך כבר הביאו בזה מד' הר"ן בס"פ בן סורר שנקט דגם לדעת התוס' ליכא להתירא דקרקע עולם במתרפאין, ונת' הטעם בזה במק"א, ואכמ"ל, - ולפ"ז הרי דבההיא דאסתר שבאה ברצונה למלך לא הי' להתירא דפיקו"נ, ומה שעשתה כן הוא משום דהותרה עבירה לשמה כדי להציל כל ישראל, וע"כ נאסרה בכך על מרדכי, וכמש"נ.

יא] ואמנם כ"ז הוא לדעת התוס' דאף בביאת נכרי תיהרג ואל תעבור, וכל ההיתר בזה הוא משום קרקע עולם, אך לדעת ר"ת דבביאת נכרי תעבור ואל תיהרג משום דרחמנא אפקרי' לזרעי', הרי ודאי דבההיא דאסתר הי' להתירא דפיקו"נ, ומהא דחזינן דנאסרה למרדכי, יש ללמוד דגם כשהותר האיסור משום פיקו"נ, ה"ה נאסרת לבעלה, וכמש"כ מהרי"ק, וז"פ.

**ה**

יב] והנה לקמן דכ"ו: תנן דהאשה שנחבשה ע"י נפשות אסורה לבעלה, וכתבו התוס' שם, ז"ל, היינו אפי' לבעלה ישראל, דחיישינן שמא נתרצת כדי למצא חן שלא יהרגנה, עכ"ל.

והרמב"ן שם כתב בזה, ז"ל, ושו"ר בתוס' וכו' ואוסר ע"י נפשות אפי' בישראל משום שפחדה מרצה אותה וכו', ואינו עולה בידם, דכל ריצוי שמחמת פחד מותרת לישראל, עכ"ל.

ובאבנ"מ סימן ז' סק"ד כתב ע"ד הרמב"ן, ז"ל, ומשמע מדבריו דכל שאינה עושה איסור לשמים אע"ג דמכוונת למעול מעל באישה מותרת היא לבעלה, וזה שלא כדברי מהרי"ק סי' קס"ז וכו' דכיון שהיא מתכוונת למעול מעל באישה דהא לא כתיב למעול מעל בד' כו' אלא ומעלה בו מעל כתיב, וע"ש שהביא ראי' מהאי דמגילה כאשר אבדתי אבדתי וכו' ולא עשתה שום איסור ולא הי' בדבר אפי' נדנוד עבירה אלא מצוה רבה עשתה שהצילה את ישראל וכו', וא"כ ה"נ היכא דנתרצית כדי למצא חן שלא יהרגנה אפי' לא עשתה איסור אפ"ה על בעלה נאסרת, ואולי דברי מהרי"ק לפי שיטת תוס' דנאסרת על בעלה היכא שמתרצית שלא יהרגנה ולא עשתה איסור ואפ"ה נאסרה על בעלה, עכ"ל, ועי' גם בהפלאה שם ובעונג יו"ט סימן קס"ח שכתבו כן בדעת התוס'.

יג] אמנם לכאו' יש מקום לדון בזה, דהנה בד' התוס' שלפנינו מבו' דחיישינן שנתרצתה כדי "למצא חן" שלא יהרגנה, והיינו דאיירי בגונא שאינה חוששת שיהרגנה על מה שאינה מתרצה לו, אלא שהיא מתרצה לו כדי למצא חן שלא יהרגנה, ובכה"ג הרי פשוט דהו"ל כמתרפאין, שהרי אינו כופה אותה לכך, וכיון שנתבאר דבגונא דמתרפאין ליכא להתירא דקרקע עולם, נמצא דעשתה איסור גמור במה שנבעלה לו, וע"כ ודאי דהיא נאסרת לבעלה.[[5]](#footnote-6)

ויש להוסיף, דאף בגונא שהוא כופה אותה לכך, מ"מ אם גם היא מרוצה בכך כדי למצוא חן בעיניו, הו"ל כאונס ורצון יחד, דה"ה נאסרת לבעלה, כמבו' בסוגיין ולקמן דנ"א:, - ומצאתי עיקר הדברים במהרי"ט ח"א סימן כ"א, דהא דאסתר נאסרה על מרדכי, אף דאחר שבאה לאחשורוש ודאי דהיתה אנוסה, הוא או משום דמכניס עצמו לאונס לא חשיב כאונס, או משום דנבעלה ברצונה כדי למצוא חן בעיניו, ודימה ד"ז להא דנחבשה ע"י נפשות אסורה לבעלה משום שנתרצתה לו כדי למצוא חן בעיניו, עיי"ש בדבריו.

ומאידך בד' הרמב"ן מ' דלא איירי בכה"ג שנתרצית כדי למצא חן, אלא איירי בשנתרצית מחמת פחד, והיינו דהגם שלא איימו עלי' בפירוש שאם לא תתרצה יהרגוה, מ"מ מחמת פחדה שיהרגוה נתרצית להם, ובכה"ג ודאי דאף לפ"ד המהרי"ק הו"ל כאונס ואינה נאסרת לבעלה, וז"ב.

יד] אמנם שו"ר באו"ז בתשו' סימן תשמ"ז שהאריך הרבה בדין זה, ונ' להדיא בדבריו, דאף אם נתרצתה מחמת פיקו"נ ולא עשתה איסור בזה, וכמש"כ בתחילת דבריו דאסור לספר בגנותם ומצוה לספר בשבחן, מ"מ כיון דהיא מרוצה בכך, ה"ה נאסרת לבעלה, עייש"ה, וצ"ע.

1. ואך דההפלאה תלי לדין זה דאף דעבדי ברצון לי"ב איסורא, בדינא דלא אפשר וקא מיכוין, ועמש"כ בזה בברכ"ש סימן ז' וסימן ט'. [↑](#footnote-ref-2)
2. אמנם באמת אין הדבר מוכרע, די"ל דכיון דאם ל"ה מתרצות הי' זה בכלל אונס, הרי דלא הותר להן מכח הפיקו"נ אלא מעשה באונס, וכל דעבדי ברצון והוי זה מעשה ברצון, הרי דזה לא הותר להם כלל, ועי' ברכ"ש סימן ז' וסימן ט' שדן בזה, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-3)
3. ויש להוסיף בזה, דהנה הגרע"א במהדו"ת סימן קל"ד כתב, דהא דקטנה שזינתה נאסרת לבעלה, אלמלי הא דפיתוי קטנה אונס הוא, אף דקטנה אינה מוזהרת על הזנות ולא עברה כלום, הוא משום דהאיסור לבעלה אינו מכח מעל בד' אלא מכח מעל באישה, עכ"ד, - ומזה מוכח דהא דאסורה לבעלה אי"ז כעונש על מה שעברה על האיסור, אלא היא נאסרת מחמת עצם מעשה הזנות, דזה הוי מעל באישה, אך אכתי י"ל כמש"נ דלא חשיב כמעל באישה, רק משום דאסרה תורה לאשת איש ליבעל לאחר, וע"כ הגם דקטנה אינה מוזהרת באיסור זה, אך כיון דעיקר האיסור קיים, הוי זה כמעל באישה, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-4)
4. אך אי"ז מוכרח בדבריו, דדבריו שם לא קיימי על עיקר התירא דקרקע עולם, אלא על הא דמידת חסידות למסור עצמו אף במקום דיעבור ואל יהרג, ובזה הוא שנקט דהא דלא מסרה אסתר את עצמה הוא משום דבקרקע עולם ליכא איסור כ"כ, - אך מ"מ כיון שכתב דבקרקע עולם ליכא איסור כ"כ, ודאי מסתברא מילתא דזהו גדר הדין דבקרקע עולם תעבור ואל תיהרג. [↑](#footnote-ref-5)
5. ועיי"ש באבנ"מ שהביא לד' התוס' בע"ז דכ"ג: דע"י נפשות מחמת פחד נתרצית לו "ותבעתו", וכתב דלפי דבריהם שהיא תובעתו ודאי דאיסור יש בדבר, שהרי בזה שמביאה אותו עליה תיהרג ולא תעבור, עכ"ד, - ואמנם לכאו' הי' מקום לפרש, דמש"כ התוס' שהיא תובעתו, לאו היינו שהיא מביאתו עלי', אלא היינו שתובעתו לזנות ואח"כ הוא בא עלי' בעצמו, והיא לא עבדא מעשה, - ואך דמ"מ אי נימא דבמתרפאין ליכא להתירא דקרקע עולם, ודאי דבכה"ג שהיא תובעתו הוי זה איסור גמור. [↑](#footnote-ref-6)