סוכה פ_ק - סדר הסוגיא
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה

קונטרס

סדר הסוגייא

סוכה – פ"ק

נערך ע"י י.מ.מ.ה. ירושלים

עבור הישיה"ג בראשות הגר"ח מן ההר

**א.ה.** עיקר מטרת מ"מ אלו הינם להעמיד את סדר הסוגייא באופן מסודר וברור מתוך דברי רבותינו הראשונים והאחרונים, ולכך לפעמים הושמטו דיעות וידיעות כשהבאתם באה על חשבון העמדת סדר הדברים.

כל הזכויות שמורות

**בדינא דחמתה מרובה מצילתה**

מתני' סוכה שהיא גבוהה וכו' ושחמתה מרובה מצילתה פסולה, וברש"י.

גמ' לקמן כ"ב: ושצילתה מרובה מחמתה כשרה הא כי הדדי וכו', ובראשונים שם.

סוגיית הגמ' לקמ' ט"ו בדין פרוץ כעומד, ובסוגייא בעירובין ט"ו: בדין פרוץ כעומד.

**בסוגייא זו יש לעיין בג' נושאים:**

**א. בעיקר גדר הדין דחמתה מרובה מצילתה, ובגדר דין הסכך.**

**ובזה יש לעיין א. אי גדר דין הסכך הוא שיהיה דבר המסכך או שיהיה צל למטה. ב. בדבר רש"י דהמיעוט בטל.**

**ב. בביאור הסוגיא לקמן דף כ"ב.**

**ובזה יש לעיין א. בביאור דעת רש"י והרי"ף – בדברי הרמב"ן והרא"ש בזה. ב. בביאור שי' ר"ת. ג. בשיטת העיטור המובאת ברא"ש. ד. היכן דיינינן את הסכך לפי מציאות הסכך במקומו או לפי הצל למטה[[1]](#footnote-1).**

**ג. בדין פרוץ כעומד – בסוגייא בדף ט"ו ובעירובין ט"ו:, וע"ע בסוגייא דחולין כ"ח:**

**ובזה יש לעיין א. ביאור הצדדים בזה ובפשטות מובן הצד דלא מהני דהא בכל התורה בעי' רוב דיחשב שיש את הדבר.**

**ב. ביאור ההבדל {עכ"פ לחלק מהראשונים הנ"ל} בין מחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול למחצה סכך ומחצה אויר.**

**ג. ביאור החילוק בין הסוגייא דעירובין וסוכה לסוגייא דחולין.**

**בסוגיית הגמ' בדף כ"ב:**

גמ' ושצילתה מרובה מחמתה כשרה הא כי הדדי וכו'

**שי' רש"י והרי"ף**

**רש"י והרי"ף** ביארו דכשלמעלה הוא שווה למטה החמה מרובה וכשלמעלה צילתה מרובה למטה שווה.

ויל"ע בדבריהם אי עיקר הדין הוא למעלה או למטה, ועי' רש"ש שעמד בזה עיי"ש וצ"ע דבריו.

ועוד יל"ע מה הדין היכא דלמעלה צילתו מרובה מחמתו ולמטה חמתו מרובה מצילתו, ועי' ראשון לציון ורש"ש שעמדו בזה.

**בקושיית תוס' מפרוץ כעומד**

עי' **תוס'** דהקשה דהא ר"פ אית ליה דפרוץ כעומד מותר וא"כ אמאי לא מהני כשלמעלה הוא שווה.

א] עי' **מלחמות** דיישב דסוכה בצל תלה רחמנא והיא לא עשויה להצל דהחמה רבה עליה מלמטה.

ועי' **ר"ן** שם דכתב כעי"ז.[[2]](#footnote-2)

ונתקשה דא"כ אמאי מהני כששווה מלמטה לר"ה בריה דר"י דפסול כעומד אסור, עיי"ש ישובו וצ"ב.

ב] עי' **רא"ש** (פ"ב סי' ג') דיישב דל"ד סכך פסול לאויר דבאויר ניתנה הלכה שיהיה הצל מרובה, עיי"ש היטב.

ועי' עוד **תורי"ד** (כ"ב:)[[3]](#footnote-3), וע"ע **חזו"א** (סי' ק"נ אות י"א).

וע"ע מתני' לקמן כ"ב. סוכה המדובללת ובגמ' שם ובפירש"י ותוס' שם, ועיי"ש בתורי"ד.

**בעיקר גדר חמתה מרובה מצילתה**

**בטעם הדין**

עי' **רש"י** דכתב דהמועט בטל ברוב.

ועי' **ריטב"א** דביאר דלא חשיב סככה.

**בהא דר"י מודה בהא**

עי' **ריטב"א** שהקשה אמאי לר"י היא פסולה ומ"ש מגבוהה מכ' אמה דג"כ אין צל.

ויישב דנהי דלא בעינן דיעשה צל בפועל מ"מ בעינן דיהא ראוי להסך ולעשות צל.

ועי' **ר"ן** דכתב "דר"י בעי מיהא שיהא מיצל וכל שחמתו מרובה מצלתו אין כאן צל".

**בביאור דברי רש"י דהמיעוט בטל**

עי' **ר"ן** דמבאר דהביטול הוא בצל ולא בסכך.

**בדברי רש"י יל"ע א. אמאי בעי למיתי לביטול הא בלא"ה הסוכה אינה מוצלת ברובה.**

ועי' **עמק ברכה** (סוכה סי' א') מש"כ בזה.

**ב. היאך שייך ביטול בדבר שניכר במקומו.**

ועי' **חכמת שלמה** (למהר"ש קלוגר או"ח תרל"א א') דעמד בזה ובי' דכוונתו היא לביטול בקביעת שם הסוכה, עיי"ש.

ועי' **קה"י** (סי' א' או' ב') דביאר דכוונת רש"י לדין רובו ככולו {והוא כעין דברי החכמת שלמה הנ"ל}.

ועי' **שפת אמת** במש"כ בדברי רש"י.

**בדין פרוץ כעומד**

מתני' ט"ו. המקרה סוכתו בשפודין או בארוכות המיטה וכו' גמ' לימא תיהוי תיובת' וכו'.

עירובין ט"ו: איתמר פרוץ כעומד ר"פ אמר מותר וכו'.

ועיי"ש ברשב"א בשם הראב"ד דפירש דפלוגתתם היא מדרבנן[[4]](#footnote-4) עיי"ש.

ועי' סוגיית הגמ' חולין כ"ח: חצי אחד בעוף וכו' איתמר רב אמר מחצה על מחצה וכו'.

ומסקנת הסוגייא דלענין שחיטה דכו"ע מע"מ אינו כרוב ופליגי לענין פסח בטומאה.

ועיי"ש בכל הסוגייא דגדר ההלכתא דלא תשייר רובא היינו דכששחוט מחצה חשוב כרוב.

**בסוגייא זו יל"ע: א. בביאור צדדי הפלוגתא. ב. בביאור החילוק בין הסוגייא דעירובין לסוגייא דחולין.**

**ג. בהא דליכא את החסרון דחמתה מרובה מצילתה.**

**בהא דליכא הכא את החסרון דחמתה מרובה מצילתה**

הנה שי' רש"י והראשונים לקמן כ"ב: דבעינן מלמעלה רוב סכך ושיהיה למטה כהדדי.

ותוס' הקשו על רש"י מסוגיין ועי' בראשונים שם מה שתירצו.

**ויל"ע דלכאו' עדיין קשה דהכא אילולא הסכך פסול יהיה חמתה מרובה מצילתה וא"כ היאך מהני הסכך הפסול לאכשורי לסוכה.**

עי' **ערל"נ** (כ"ב:) דביאר דכיון דגם הסכך הפסול לא מיצל בלי הכשר חשיב דעבדי בשוה.

וכעי"ז כתב **החזו"א** (ק"נ י"א).[[5]](#footnote-5)

ועי' **מהרש"א** (ט: רד"ה מאי למימרא) דבי' דכשסיכך בפסול עדיין החמה מרובה וכשמסכך בכשר עביד לרוב הצל.

ועי' **קה"י** (סי' י"ב) דבי' כוונתו דהוא דייקא כשסיכך קודם בפסול {ובהכי איירי מתני'}, עיי"ש ביאורו אמאי לא מהני לר"ה בריה דר"י.

ועי' **יד אפרים** (או"ח תרכ"ו) דביאר כוונתו דגם כשהכשר קדם מהני כיון דבלא הכשר אינה מסוככת הוא כפרוץ כעומד.

וכעין דברי הערל"נ והחזו"א הנ"ל.

ועי' **עמק ברכה** (עמ' פ') דביאר עפ"י דברי רש"י בדף ב' דבעי' למיתי לביטול והכא אין ביטול.

**ועי' היטב** **ריטב"א** (ט: ד"ה וקשיא לן וט"ו. ד"ה אם יש) דמשמע קצת דמהני הצל דהפסול אי צילתה מרובה

מחמתה ואינה מסוככת ברוב פסול אולם הוא תימה ואולי יש לבאר דבריו באופ"א ועיין.

**בגדר דין פרוץ כעומד**

**לכאו' דעת ר"פ דפרוץ כעומד מותר ודעת רב דמחצה על מחצה כרוב תמוהה**

**דהיאך נגדיר דיש כאן מחיצה ושחיטה ול"ד לרובו ככולו דהתם עיקר הדבר קיים**

עי' סוגיית הגמ' עירובין וחולין דפליגי היכי אגמריה רחמנא למשה[[6]](#footnote-6).

וע"ע סוגיית הגמ' בחולין דמבואר דגדר הדין דמע"מ כרוב הוא דחשיב כמו דהרוב נשחט.

עיי"ש כל הסוגייא וברש"י ד"ה לא תשייר רובא, ועיי"ש תוס' כ"ט. ד"ה זיל דביאר כן. [[7]](#footnote-7)

**בביאור החילוק בין הסוגיות דעירובין וסוכה והסוגייא דחולין**

עי' **תוס'** חולין כ"ט. (ד"ה דכו"ע) דהקשה דבעירובין פסקינן דפרוץ כעומד מותר ובחולין מסקינן

דלענין שחיטה מע"מ אינו כרוב ועוד דאינם אותם אמוראים דנחלקים בב' הסוגיות.

ותירץ דשמא יש לחלק בין איסור וטומאה למחיצות, וכן כתב תוס' עירובין (ט"ז: ד"ה והלכתא).

ועי' **תורא"ש** (עירובין ט"ז:) שהקשה מסתירת ההלכה,

ותירץ דחלוק היכא דתלוי בחיות הבהמה ממחיצות וטומאה דמיא להתם,

ועוד תירץ בשם רבינו מאיר דלעולם העומד חשיב טפי, עיי"ש, וע"ע **ריטב"א** שם (ט"ו:).

וע"ע **רשב"א** (חולין כ"ט.) דכתב דשמא במחיצות וסוכה הלכתא גמירי לה א"נ נפקא מדרשא.

ועי' **פנ"י** (ט"ו.) שהקשה היאך רמינן משבת אסוכה הא התם הוא הלכה מיוחדת, עיי"ש כל דבריו.

**בשיטת הרמב"ם**

עי' **רמב"ם** (סוכה ה' ט"ז) דפסק דפרוץ כעומד בסכך פסול וכשר פסול.

והוא תמוה מסוגיין דמבואר דלר"פ כשר והכי קיי"ל.

ועי' **מ"מ** דבי' דהרמב"ם ס"ל דפסול הוא כפרוץ והוו"ל חמתה מרובה למטה, ובסוג' הו"מ למימר ולטעמיך.

ועי' **כס"מ** דבי' דהרמב"ם גורס כר"ת "והא אי אפשר לצמצם" והקושיא היא גם על ר"פ, עיי"ש כל דבריו.

וכן כתב **הראב"ד** אולם הקשה דהטעם דהרמב"ם כתב אינו על זה הדרך.

וע"ע פי' **ר"א מן ההר** דכתב דהרמב"ם פסק כר"ה בריה דר"י.

{וצ"ע דהוא נגד הגמ' בעירובין ט"ז וכן הרמב"ם עצמו (שבת ט"ז ט"ז) פסק כר"פ}.

**בגדר פסול סוכה גבוהה**

סוגיית הגמ' דף ב. מנה"מ אמר רבה וכו' עד ג. אמר רב שמואל בר יצחק.

ויל"ע היטב בג' ביאורי האמוראים ובקושיות אביי, וע"ע בתוס' ע"ב ד"ה כמאן דביאר עוד טעם.

להבנת טעמו דר"ז יש לעיין עוד דף ז: פלוגתת תנאים בחמה הבאה מחמת דפנות.

והתם פסקינן דבחמה הבאה מחמת דפנות כשירה, ויש לבאר מ"ש מסוכה גבוהה דהתם ג"כ החמה נכנסת מהצד.

**יל"ע בסוגייא זו: א. בגדר הפסול אי הוא דין בסכך או בדפנות או שאינו דין כלל בסוכה אלא במעשה הישיבה,**

**ויל"ע בזה בכל טעם וטעם בפנ"ע.**

**ב. בביאור טעמיה דר"י ובמאי פליג אטעמייהו דהאמוראים כל אחד ואחד לטעמו.**

**בטעמיה דרבה דבעינן שידע שהוא דר בסוכה**

גמ' מנה"מ אמר רבה דאמר קרא וכו'.

**בגדר החסרון לרבה**

הנה בפשטות היה נראה דהוא חסרון במעשה הישיבה אולם אין לבאר כן חדא ממשמעות המשנה ועוד דא"כ היה מהני אי היה יושב ע"ג כרים וכסתות ומבואר בדף ג: דלא מהני.

ומבואר דהוא דין בסוכה דתהיה עשויה לישיבה ניכרת.

עי' **שפת אמת** דנסתפק אי מהני אמלתרא דבעירובין ג. מבואר דבעשה אמלתרא בקורה מהני אפי' למעלה מכ' אמה ולכאו' ה"ה בסוכה אולם דוחה זאת מלשון רש"י עיי"ש ביאורו.

**בטעמיה דר' יהודה**

עי' ע"ב דר"ז ורבא ס"ל דקרא איירי בידיעה לדורות ולכאו' י"ל דזהו נמי טעמיה דר"י לרבה.

אולם עי' עירובין ג. דמבואר דטעמיה דר"י דלמעלה מכ' ג"כ יודע שיושב בסוכה {ועמד בזה **הרעק"א** שם ב.}.

ועי' **פנ"י** דהק' אתוס' (ע"ב ד"ה עד ארבעים) דכתב דלר"י אפי' טובא נמי כשר דהא התם ליכא ידיעה.

**בביאור טעמו דר"ז דעד עשרים יושב בצל סוכה**

גמ' ר"ז אמר מהכא וסוכה תהיה וכו'.

גמ' ע"ב דכשיש בסוכה למעלה מד' על ד' כשרה אפי' למעלה מעשרים אמה ובתוס' שם.

ועי' עוד ראשונים במתני' שביארו אמאי ר"י דפליג אהך דינא מודה בחמתה מרובה מצילתה {הובאו לעיל}.

ועי' עוד סוגיית הגמ' לקמן ז: בדין חמה הבאה מחמת דפנות.

**בטעמיה דר"ז יל"ע: א. בגדר דינו דר"ז ואי הוא שייכא לדינא דחמתה מרובה מצילתה. ב. אמאי איכא חסרון ולא הויא כחמה הבאה מחמת דפנות. ג. בדברי הראשונים בביאור השיעור דכ' אמה ושיעור הצל דבעינן.**

**בביאור הא דעד עשרים אדם יושב בצל סוכה**

עי' **ר"ן** דתמה דהא בסוכה ז' על ז' בגבוהה כ' נמי אין הסוכה מונעת שלא יכנס חמה תחתיה.

ולכך מבאר דעד עשרים הסכך מגן וממעט חום החמה למי שיושב תחתיו[[8]](#footnote-8).

ועי' **תוס'** (ע"ב ד"ה יש בה) בתי' הא' דנקט דלמעלה מכ' בעי' דגדיל רחבה בשיעור חמישית הגובה.

ועי' **מהרש"א** דנקט דה"ה בפחות אינו כשר אלא הרוחב כשיעור חמישית הגובה

ועי' **תשב"ץ** (ח"א קכ"ו) דכתב על דברי הר"ן דאינו נכון וביאר כדברי תוס' ומהרש"א הנ"ל ולכך יש צל, עיי"ש.

**בביאור הא דלמעלה מעשרים אין אדם יושב בצל סוכה לס"ד דאביי ולמסקנא**

עי' **ריטב"א** דמבאר דקס"ד דבעי' שהסכך יצל בפועל ומהדרינן דכל שהסכך מעצמו ראוי לעשות צל סגי.

והקשה דהא מה דבעינן דיצל הוא באמצע היום דקודם לכן ואח"כ אין הסכך מהני כלל

וא"כ גם למעלה מכ' כל דאיכא צל הוא מחמת הסכך ולא מחמת הדפנות.

ותירץ בשם תוס' דביומי תשרי אפי' באמצע היום החמה נוטה לצדדין ולמעלה מכ' הצל הוא מהצדדין.

ועוד תירץ דביאור הגמ' הוא דלמעלה מכ' כשיש צל והיינו בשחרית וערבית הוא מהדפנות ובחצות אין צל כלל.[[9]](#footnote-9)

**בביאור טעמיה דרבא דלמעלה מכ' אין אדם עושה דירתו דירת עראי**

גמ' ורבא אמר מהכא וכו' א"ל אביי וכו', {וע"ע בסוגיות דיובאו להלן בדעת ר"י}.

**בטעמיה דרבא יל"ע: א. בגדר החסרון דדירת קבע. ב. בביאור דעת ר"י {ואי מכשיר בדירת קבע או דבעי דירת קבע}.**

**ג. בביאור המו"מ דאביי ורבא. ד. אי הוא דין בסכך או גם בדפנות. ה. בדברי תוס' דבסכך בעי' בפועל עראי.**

**בביאור החילוק בין למטה מכ' ללמעלה מכ'**

עי' **ריטב"א** דביאר דלמעלה מכ' גם העושה עראי בטלה דעתו אצל כל אדם.

והביא מתוס' דלמעלה מכ' לעולם היא קבע דהגובה קובעה, ופליג עליו.

**בביאור קושיית אביי**

עי' **ריטב"א** דביאר דאביי מוכיח דבהכרח לא בעינן דירת עראי.

ועי' **מלחמות** (כאן) דכתב דלרבה ור"ז לא שמעינן לר"י כלום בדירת קבע טפי מרבנן והא דסוכה גבוהה כשירה הוא כקושיית אביי ומבואר דקושייתו היא דלא חשיבא קבע, וכ"כ **הרא"ה** (דף ז:).

**בביאור תירוץ רבא**

עי' **רש"י ותוס'** {וכעי"ז כתב **הריטב"א**} ולכאו' מבואר דהתורה באה רק להורות שיעור בסוכה וצ"ב[[10]](#footnote-10).

ועי' **ר"ח** דמבואר לכאו' לא כן אלא דלמטה מכ' לא חשיב קבוע, עיי"ש, וע"ע לשון הר"ן.

ועי' **ריטב"א** בשם תוס' דלמטה מכ' הוא כעין ראוי לבילה שאין בילה מעכבת בו ופליג עליו.

**אי החסרון דדירת קבע הוא בסכך או גם בדפנות**

עי' **רש"י** דביאר דצריך לעשות יסודותיה ומחיצותיה קבועין.

עי' אחרונים דהקשו דהא יכול לעשות דפנותיה נמוכות מכ' אמה.

ועי' **פנ"י** דכתב דדוחק לומר דקאי אמעמידי הסכך.

ועי' **שעה"צ** (תרל"ג ה') דכתב כן דאפשר דהוא משום הקנים המעמידים את הסכך[[11]](#footnote-11).

ועי' **ראב"ד** השגות לרי"ף כאן דיישב את הא דבהוצין יורדין לתוך כ' ליכא חסרון דדירת קבע דהוא דין בסכך.

ועי' **רש"ש** (כ"ג. ד"ה ור"מ) דנקט ג"כ דהוא חסרון בסכך ולא בדפנות, עיי"ש.

אמנם עי' **רי"ף** (א:) **ורא"ש** (סי' א') דכתבו דבעושה דפנות גבוהות עד הסכך כ"ש דהויא קבע.

ומבואר דהוא פסול גם בדפנות.

ועי' **ב"ח** (ריש סי' תרל"ג וסי' תרכ"ט או' ח' סוד"ה כתב הר"ן) דנקט ג"כ דהוא דין אף במחיצות, עיי"ש דבריו.

עי' **צל"ח** דנקט דהדין דלמעלה מכ' הוא דין בדפנות ונפק"מ דליכא בהא חסרון דתעשה ולא מן העשוי.

ועי' **תוס'** (ט:) דבתי' הא' נקטו דלמעלה מכ' חשיב סכך פסול והביאו מר"ת דלא חשיב סכך פסול.

וע"ע ד. דאמרי' אסוכה גבוהה כ' "מהו דתימא וכו' אבל הכא דלא חזיא לדופן אימא לא קמ"ל".

ומבואר לכאו' דהוא פסול בדופן.

ועיי"ש **ברא"ש** (סי' ג') פלוגתת רש"י ורבינו ישעיה אי סכך גבוה כ' יכול להתכשר ע"י דין פסל, עיי"ש דבריו.

**בדברי תוס' דבעינן שהסכך יהא עראי**

**בפשטות הוא מדינא דדירת עראי ולר"י כשר.**

ועי' **שפת אמת** דהקשה אמאי לר"י גשמים סימן קללה ויישב דגם לר"י פסול ונתקשה מה מקורו.

ועי' ספר **ברכת יעקב**.

יש לדון אי הגוונא דתוס' כתבו דפסול הוא כשקבעה במסמרים או כשאין הגשמים יכולים ליכנס בתוכה.

ועי' בזה בדברי הראשונים והאחרונים.

**בשיטת ר"י דסוכה דירת קבע**

**יש לחקור אי לר"י מהני אף דירת קבע או דבעינן דירת קבע.**

גמ' לקמ' ז: אמר אביי וכו' כולהו ס"ל דירת קבע בעינן וכו', ועי' תוס' שם ד"ה כולהו ס"ל.

גמ' לקמ' כ"א: ואי בעית אימא ר"י לטעמיה וכו', ועי י"א. דרש רבה בר רב הונא וכו'.

מתני' לקמ' כ"א: ובגמ' לחד מ"ד טעמיה דר"י מפני שאין לה קבע, ועי' רש"י שם דר"י לטעמיה, ועי' ראשונים שם.

יומא דף י: פלוגתת ר"י וחכמים אי סוכה חייבת במזוזה לטעמייהו אי סוכה דירת קבע או דירת עראי.

**הנה מבואר בכל סוגיות אלו לכאו' דלדעת ר"י בעינן דירת קבע.**

**ויש לתמוה דהא בדברי ר"י לא נתבאר אלא דמהני נמי דירת קבע אולם לא דבעינן דירת קבע.**

עי' **רי"ף** (דף א:) דכתב דר"י ס"ל דסוכה דירת קבע בעינן.

א] עי' **מלחמות** שם (ד"ה וקסברי) דכתב דהגמ' נקטה דר"י דהכשיר למעלה מכ' פסיל בדירת עראי דקרא או בדירת עראי בדווקא או דירת קבע בדווקא.

ב] עי' **רא"ש** (סי' א') דכתב על דברי הרי"ף "פי' דמכשיר אף בדירת קבע".

ועי' **קרב"נ** דתמה מהסוגיות הנ"ל דמבואר דס"ל דבעינן דירת קבע, ומגיה "דוקא" בדירת קבע.

ג] עי' **תוס'** (ז: ד"ה כולהו) דכתב דר"י רגיל היה לעשות סוכתו קבע, וצ"ב, ועי' **במהרש"א ובערל"נ** שם.

ד] עי' **ריטב"א** דכתב דג' שיטות יש בדבר דלחכמים בעינן דירת עראי ולר"י או קבע או עראי ולרבי (דלקמ' ז:) בעי' דירת קבע.

ה] עי' **תורא"ש** (ז: ד"ה כולהו) דכתב דר"י מכשיר אף בדירת עראי אולם משום שיכול לעשות דירת קבע לכך כל דירת סוכה מיקרי קבע, וצ"ב.

**בדין סוכה קטנה**

גמ' ג. אמר רב שמואל בר יצחק הלכה צריכה שתהא וכו' עד סוף הסוגייא.

וע"ע סוגיית הגמ' ז: דב"ש ס"ל דסוכה דירת קבע בעינן.

**יש לעיין בביאור פלוגתת ב"ש וב"ה בסוכה גדולה ובסוכה קטנה ואי הם ב' מחלוקות שונות או מחלוקת אחת.**

**שיטת תוס' ודעימיה**

עי' **תוס'** דכתבו דהלכה כב"ש רק בסוכה קטנה אולם בסוכה גדולה הלכה כב"ה.

וכ"כ **הבעה"מ** (ג: מדה"ר) **והרא"ש** (סי' א') וביארו דטעמייהו דב"ש בסוכה קטנה הוא משום דירת קבע

וכנתבאר בדף ז: ולא כבסוכה גדולה דטעמייהו משום גזירה, וע"ע כל דברי הרא"ש.

**הא דקיי"ל כב"ש אע"ג דקיי"ל דסוכה דירת עראי**

עי' **בעה"מ** שם דביאר דיש לקביעות סוכה דרכים רבים, עיי"ש,

ועי' **ר"ן** (ד. מדה"ר) דביאר דסוגייא דדף ג. ס"ל דכשאינה מחזקת ראשו ורובו ושולחנו אינה אפי' דירת עראי.

וכעי"ז כתב **הריטב"א** (ז:). ועי' **חזו"א** (סי' ק"נ).

**שיטת הרי"ף ודעימיה**

עי' **רי"ף** (ד. מדה"ר) דכתב דטעמייהו דב"ש בסוכה קטנה ג"כ משום גזירה שמא ימשך והלכתא כוותיהו.

ועי' עוד (י"ג. מדה"ר) דכתב דהלכתא כוותייהו דב"ש בתרוייהו דחד טעמא נינהו.

וכן פסקו **הרמב"ם** (סוכה ו' ח') ו**השו"ע** (סי' תרל"ד).

ועי' **מלחמות** (ג: מדה"ר) דביאר דהיא פסולה לכל דבר דסוכה שאינה ראויה לאכילה כדרכה אינה סוכה.

ועיי"ש עוד דכתב דאביי סבר דטעמם משום דירת קבע אבל אנן לא קיי"ל הכי.

וכעי"ז כתב **הריטב"א** (ג. וז:), וע"ע (ג.) דביאר דכוונת אביי דירת קבע היינו דליכא למיגזר בה שמא ימשך.

ועי' **רעק"א** (משניות פ"ב או' ז') דכ' דביושב בסוכה קטנה ושולחנו בסוכה גדולה להרי"ף יהני דליכא למיגזר[[12]](#footnote-12).

**בגדר הפסול לדעתו**

בפשטות אין גדרו דהסוכה פסולה אלא דאינו יוצא יד"ח בישיבתו בה, וכן נקט הרעק"א הנ"ל.

וצ"ב מדברי הגמ' בסוגיין דמדייקת מדקתני פסולה דפליגי בסוכה קטנה ולהרי"ף לכאו' סוכה קטנה היא כגדולה.

ועי' **רא"ש** (סי' א') בקושייתו על הרי"ף.

ועי' **קרב"נ** שם דביאר דהרא"ש נקט בדעת הרי"ף דהיכא דשולחנו בסוכה כשר[[13]](#footnote-13) [[14]](#footnote-14).

ועי' **בית הלוי** (ח"ג סי' נ"ג) דחידש דגם להרי"ף הוא פסול בסוכה דחכמים נתנו שיעור בסוכה מחמת הגזירה.

ועי' **שפת אמת** דפליג על הרעק"א ונוקט בדברי הרי"ף דהוא שיעור בסוכה והיא פסולה לעולם.

אולם עיי"ש שכתב דמהרא"ש משמע דכששולחנו בסוכה שרי להרי"ף.

ועי' **רמב"ן במלחמות** הנ"ל במה שביאר אמאי לא מהני הסוכה לשאר מילי.

**אי הוא מדאו' או מדרבנן**

פשטות דברי הרי"ף דהוא דין דרבנן, וכן מבואר **בראב"ד** (השג' לבעה"מ ד. מדה"ר).

ועי' **ביאור הלכה** (סוף סי' תרל"ד) שהקשה מכמה סוגיות דמשמע דהוא דאורייתא,

ועיי"ש **בשעה"צ** (ס"ק ז') דכתב דבדברי הרמב"ן מבואר דהיא פסולה מדאורייתא.

וכן הוא משמעות סתימת **הרמב"ם** (פ"ד ה"א).

וכן נקט **החזו"א** (סי' ק"נ או' ג') עיי"ש דביאר דכיון דיכול להמשך אינה ראויה מדאורייתא וצ"ב.

**בביאור דברי הרמב"ן בהא שפסולה גם למילי אחריני**

עי' **בית הלוי** (שם) שביאר דכיון דרבנן גזרו שלא לאכול בה שוב אינו יוצא בה שום דבר דבעי' דתהא ראויה לכל התשמישים וכהמרדכי שהביא הרמ"א (סי' תר"מ סעי' ד') דסוכה שאינה ראויה לישן בה פסולה.

ועי' **שעה"צ** (תרל"ד ז') דנקט בדברי הרמב"ן דהוא מדאורייתא דבעינן דתהא ראויה לאכילה כראוי.

וכעי"ז כתב **החזו"א** הנ"ל דסוכה שיש חשש שימשך ממנה אינה ראויה לדירה ותלה זאת ג"כ במרדכי.

**בדין סוכה הפסולה מדרבנן אי יוצא יד"ח מדאורייתא**

תוס' ג. ד"ה דאמר דהיכא דגזרי רבנן שלא לישב בסוכה אינו יוצא יד"ח אפי מדאו'.

לכאו' צ"ע הא מדאו' היא סוכה כשירה והיאך אינו יוצא ידי חובתו.

ריטב"א ור"ן (לקמ' כ"ח.) פליגי על תוס'.

וע"ע סוגיית הגמ' לקמ' י"ד: בדין נסרים בשעת הסכנה, ועי' ריטב"א שם.

וע"ע סוגיית הגמ' לקמ' ל"א: בדין לולב הפסול בשעת הדחק, ועי' פי' ר"א מן ההר שם.

ועי' רבינו יונה (ריש ברכות) ב' דיעות אי בלא קרא קר"ש עד חצות קורא אח"כ לצאת מדאו'.

**הדעות בזה**

**תוס'** כתבו דהיכא דרבנן גזרו שלא לישב בסוכה אינו יוצא ידי חובתו אפי' מדאו' וכמשמעות המשנה.

**ריטב"א ור"ן** (לקמ' כ"ח.)[[15]](#footnote-15) כתבו דיצא ידי חובתו וביאור המשנה הוא דלא קיים כראוי וכרצון חכמים[[16]](#footnote-16).

**שלטי הגיבורים** (ז: מדה"ר אות ב') מריא"ז דבשעת הסכנה מסככים בנסרים דמדאורייתא כשרים.

**רבינו יונה** הנ"ל ב' דיעות אי בעבר חצות קורא אח"כ לצאת יד"ח דאורייתא.

**ביאור חידושו דתוס'**

עי' **פמ"ג** (פתיחה להל' קר"ש ד"ה ואי) דכתב דדברי תוס' הם רק היכא דיכול

לעשות כדינא אולם היכא דאינו יכול לעשות כתקנת רבנן יצא יד"ח.

ועי' **קובץ הערות** (סי' ס"ט) דדן דחכמים הפקיעו המצוה, וצ"ב, ועיי"ש כל דבריו.

ועי' **עונג יו"ט** (סי' ט') דחידש דהוא משום מצוה הבאה בעבירה.

וכעי"ז כתב **הדבר אברהם** (ח"ב סי' כ"ו או' י').

**ביאור דעת הריטב"א והר"ן**

יל"ע אי פליגי דאין כח ביד חכמים להפקיע מצוה דאו' או דמודו דיש כח אלא דתליא בגדר התקנה.

ועוד יש לדון דלדידהו גם מדרבנן יוצא יד"ח דכתבו דרק לא קיים כרצון חכמים.

אמנם עי' **ביאור הלכה** (סוף סי' תרל"ד) דנקט דגם לדידהו צריך לחזור ולאכול דמדרבנן לא יצא יד"ח.

וע"ע **ריטב"א** (י"ד:) דנצרך למיתי להא דחכמים לא גזרו בשעת הסכנה, ודו"ק היטב בדבריו.

ועי' היטב לשון **הר"ן** הנ"ל (י"ב: מדה"ר בסוף העמוד) ובפסחים (כ"ה: מדה"ר ד"ה כל מי).

**בדין מיעוט בסוכה גבוהה מכ' אמה**

גמ' (ג:) היתה גבוהה מעשרים אמה ובא למעטה וכו' עד סוף הסוגייא (ד.).

**מיעטה בכרים וכסתות**

**הטעם דלא מהני** עי' **רש"י** דכתב דאין סופו להניח כל ז' מפני הפסד ממונו[[17]](#footnote-17).

ועי' **ריטב"א** דכתב דלכל ז' עשוי לבטלו אולם אינו מבטלו לעולם[[18]](#footnote-18), ועי' עוד בפלוגתתם להלן.

**מיעטה בתבן**

**אי בעינן ביטול בפה**

עי' **רש"י** דכתב דביטלה בפיו.

ועי' **ר"ח** דכ' דהסכים שלא ליטלו, ומבוא' דסגי במחשבה, וכן נקט בדעתו **המשנ"ב** (שע"ב קכ"א ובשעה"צ פ"ה).

ועי' **ריטב"א** דהקשה על רש"י דמ"ל אי אמר בפה או לא ונקט דסגי במחשבה.

ועי' **רבינו מנוח** (סוכה ד' י"ג) דכתב "דכיון שביטלו בפיו לא חיישינן דימלא מימליך ושקיל לה", וצ"ב.

ועי' **פנ"י** דנקט דדברי רש"י הם לאו דווקא ועיקר כוונתו דגמר בליבו לבטלו.

**אי בעינן ביטול לעולם**

עי' **רש"י** דכתב דביטלה לז' וכן דעת **הרא"ש** (סי' ב') **והר"ן** (א: מדה"ר ד"ה תבן ובטלו).

ועי' **ר"ן** דכתב דלענין טומאה ג"כ א"צ ביטול לעולם אלא כל זמן שהטומאה שם.

ועי' **ר"ח** דכתב דמבטל לעולם וכן כתבו **הרא"ש** (שם) בשם הראבי"ה **והריטב"א והמ"מ** (סוכה ד' י"ג).

**מה נחשב אין עתיד לפנותו**

עי' **רש"י** דכתב דא"צ לפנותו אולם לא ביטלו ממש בפיו.

ועי' **ריטב"א** דביאר בשי' רש"י דהחילוק הוא אי ביטל בפה או במחשבה.

ועי' **בעה"מ** דביאר וז"ל "שגלה בדעתו שאין בלבו לפנותו אלא שהוא מניחו לכל הרוצה לפנותו שיפנהו".

ועי' **ספר המכתם** דביאר דלא ביטלו בפירוש אלא יחדו לתשמיש שידוע שלא יזדקק לו בשבוע זה.

וכן משמעות לשון **רש"י** עירובין (ע"ט. ד"ה תבן).

ועי' **ריטב"א** דביאר דהחילוק מביטול הוא דביטול הוא לעולם והכא הוא לז' וכ"כ המ"מ (סוכה ד' י"ג).

**מיעטה בעפר**

**בדין עפר שאין עתיד לפנותו**

עי' **רש"י ותוס'** דכתבו דתליא בפלוגתת ר"י ורבנן, וכן משמע **ברי"ף והרמב"ם** (סוכה ד' י"ג) וכ"כ **הבעה"מ**.

ועי' **ריטב"א** דכתב דחכמים מודים בעפר דלא בעינן ביטול וסגי באין עתיד לפנותו.

**בביאור גדר ביטול לז'**

עי' **רש"י** שנקט דביטול הוא לז' ומבואר דלא מהני ביטול ליום אחד.

ועי' **רש"ש** (לקמן כ"ג.) דביאר טעמו דבעי' סוכה הראויה לשבעה.

אולם עי' **ר"ן** דכתב דה"ה בטומאה בעי' ביטול לזמן שהטומאה שם.

וכן **הרא"ש** כתב דסגי בביטול לז' כל זמן מצות סוכה דומיא דבשבת סגי בביטול לכל השבת.

ומבואר לכאו' דענינו דבעינן ביטול לכל זמן הדבר שכלפיו אנו דנים את הביטול.

**בדין מיעוט בדבר האסור ליטלו בשבת ובגדר דין ביטול לעולם**

עי' **ריטב"א** דביאר דהא דמהני ביטול בתינוק בן ח' המונח בחלון

הוא משום דאסור ליטלו בשבת ובהא לא חיישינן שיטלנו.

ומבואר דסבר דענין הביטול לעולם הוא כדי שלא ימלך.

ועי' **תוס'** (ב"ב כ. ד"ה אתיא אימיה) דביארו דהתם מיירי שאומר ששם תהא קבורתו.

ומבואר דפליגי על הריטב"א ובעינן דיהיה ביטול בפועל לעולם

ועי' **רא"ש** דהוכיח דלא בעינן ביטול לעולם מהא דאיתא בעירובין דדבר שאינו ניטל בשבת ממעט.

ומבואר דנקט דלראשונים דבעינן ביטול לעולם אינו כהריטב"א אלא בעינן דיקבע בחפץ דהוא מבוטל לעולם.

**הוכחות הראשונים אי בעי' ביטול לעולם**

**דבעינן ביטול לעולם**

**הריטב"א** הוכיח מהא דבב"ב (י"ט:) בדין רקיק הממעט בחלון דמבואר דבעינן ביטול עולמית.

**דלא בעינן ביטול לעולם**

א. **הרא"ש** הוכיח מהא דדבר שאינו ניטל בשבת ממעט[[19]](#footnote-19).

ב. **הריטב"א** הוכיח מהא דבן ח' ממעט בחלון, ותירץ דהתם לא חיישינן דיטלנו.

ג. **הר"ן** הוכיח מהא דמהני ביטול כרי לטומאה והתם אפי' אי מבטלו לעולם בטלה דעתו אצל כל אדם.

**בסוגייא דהוצין יורדין לתוך כ' וסכך שמקצתו בתוך כ' ומקצתו למעלה מכ'**

יש ללמוד:דף ד. היתה גבוהה מעשרים אמה והוצין יורדין וכו' והיתה גבוהה י' טפחים והוצין יורדין וכו'.

ועי' בדברי הראשונים דהביאו את הסוגייא בעירובין דף ג..

יש ללמוד היטב כל הסוגייא התם מקצת קורה וכו' עד סוף הסוגייא בעמוד ב'.

ויש לעיין היטב בכל המו"מ וסברות הגמ'.

**יל"ע בסוגייא בתרתי** **א. אמאי הסכך דלמעלה מכ' לא פוסל את הסוכה כסוכה שתחת האילן.**

ונתבארו בראשונים ב' מהלכים:

א. סכך שלמעלה מכ' לא חשיב סכך פסול.

ב. הכא שהוא סככה אחת לא שייך פסול זה.

**ב. יל"ע מהסוגייא בעירובין ויתבאר להלן.**

**בסוגיית הגמ' שם נתבארו בדברי הראשונים ב' שיטות מרכזיות:**

א. מיירי כפשטות הגמ' דהסכך שלמטה מכ' לחודיה חמתו מרובה מצילתו

והגמ' דנה דיהני הסכך שלמעלה להצטרף אליו[[20]](#footnote-20).

ב. מיירי דהסכך שלמטה מכ' צילתו מרובה מחמתו לבד והצד דלא יהני משום דלבדו הוא ניטל ברוח.

עי' רש"י שם תוס' כאן ושם, ועי' תוס' ט: ב' שיטות אי סכך למעלה מכ' הוא סכך פסול או לא.

ועי' מלחמות כאן ורשב"א שם וריטב"א כאן ושם[[21]](#footnote-21) ור"ן כאן ודף ט: וחידושי הר"ן שם ויתבארו דבריהם אי"ה להלן בפירוט.

**ולב' השיטות יל"ע:**

**א. בביאור צדדי הגמ' אי הוא כשר או פסול. ב. אמאי לולא הסברא דקלוש נקטה הגמ' דהוא פסול.**

**ג. מהי סברת קלוש. ד. ומה ענתה הגמ' כנגד דהויא לה חמתה מרובה מצילתה.**

**ה. ומהי מסקנת הגמ' דע"כ נעשית צילתה מרובה מחמתה ונעשו כשיפודין של מתכת.**

**ו. בביאור דברי רבא התם. ז. בביאור החילוק מסוגיין.**

**בביאור סוגיית הגמ' בעירובין**

**בביאור דעת הראשונים דמיירי דהסכך שלמטה מכ' לבדו חמתו מרובה מצילתו**

**תוס'** עירובין שם **ורשב"א וריטב"א** שם פירשו דמיירי שהסכך שבתוך כ' חמתו מרובה מצילתו.

וכ"כ **תוס'** דף ט: בדעת ר"ת וכ"כ **המלחמות והר"ן** כאן.

**בביאור הטעם דמאן דמכשר והא דליכא הכא את החסרון דמצטרף סכך פסול**

עי' **תוס'** ט: הביאו דעת ר"ת דסכך למעלה מכ' לא חשיב סכך פסול ולכך הוא מצטרף לסכך שלמטה.

ועיי"ש דבריו דהוא ג"כ בסוכה שתחת הסוכה[[22]](#footnote-22).

ועי' **רשב"א** (עירובין שם) שכתב ג"כ דבסכך למעלה מכ' כיון שאינו פסול בעצמו מהני להצטרף לסכך שלמטה.

ועי' **מלחמות** כאן דנקט כן היכא דהוא סככה אחת.

וכ"כ **הריטב"א** כאן דכיון שהוא סומך כל מה שלמעלה ממנו מצטרף להכשיר כאילו הכל למטה מכ'[[23]](#footnote-23).

וע"ע **חידושי הר"ן** (עירובין שם) שכ' דלרבה דפסול סוכה גבוהה הוא דלא שלטא בה עינא הכא שלטא עינא[[24]](#footnote-24).

**ביאור סברת קלוש**

**יל"ע למה שנתבאר לעיל דסכך למעלה מכ' מהני להצטרף ולהכשיר את הסוכה אמאי בעי' למיתי לקלוש[[25]](#footnote-25).**

**וביאור סברת קלוש לכאו' היא דדנים כאילו הסכך העליון איננו, וכן מבואר בדברי רש"י (ד"ה אלא וד"ה הכי נמי)[[26]](#footnote-26).**

**ולדעה זו הוא צ"ב דהא בלא סכך זה הסוכה חמתה מרובה מצילתה ולכאו' זה גופא קושיית הגמ'.**

ועי' **ריטב"א** (עירובין סוד"ה סוכה שליחיד) דנתקשה בזה היאך שייך לדון קלוש ותי' דלס"ד מיירי בגוונא דמתחת כ' צילתו מרובה מחמתו א"נ דהגמ' נקטה כן להוכיח דגם בקורה לא שייך למימר קלוש ואמסקנא סמיך[[27]](#footnote-27).

**ביאור קושיית הגמ' דאי קלשת וכו'**

יש מקום לבאר דהיינו דמשום הכי לא שייך למימר קלוש.

ויש מקום לבאר דמכיון דאמרינן קלוש הסוכה נפסלת משום דנחשבת חמתה מרובה מצילתה.

ובדברי **הרשב"א** בקושייתו אדעת תוס' מבואר דנקט כאופן הב'.

**ביאור סברת ע"כ נעשו וכו'**

עי' **חי' הר"ן** (עירובין שם) שהקשה לפי' זה מה הדימוי לקורה והיאך

שייך למימר דע"כ נעשית צילתה מרובה מחמתה ולכך דחה פי' זה.

ועי' **ריטב"א** דיישב כנ"ל דכיון דהסכך למעלה מכ' אינו פסול והוא מתקיים על מה שלמטה כשר, עיי"ש.

וע"ע **חזו"א** (קמ"ג ה' ד"ה סוכה ב' א') במש"כ בביאור דברי הגמ'.

**ביאור החילוק מדין הוצין**

עי' **תוס'** (עירובין שם בסו"ד) דהקשו לדעה זו אמאי בהוצין הסוכה פסולה כשחמתה מרובה מצילתה,

ותירצו ד"גבי הוצין יש לפסול יותר הואיל ואגודים עליונים והתחתונים זה בזה דאי קלשת יפול הכל".

וכ"כ **הריטב"א** (כאן ושם) דההוצין אין להם קיום רק בלמעלה ולכך כשאין צילתן מרובה מתבטלים ללמעלה.

ועי' **חזו"א** (קמ"ג ד') בביאור דברי התוס'.

**בביאור דעת הראשונים דמיירי דהסכך שלמטה מכ' לבדו צילתו מרובה מחמתו**

**תוס'** כאן ובעירובין שם בשם ר"י פירשו דמיירי שהסכך שבתוך כ' צילתו מרובה מחמתו.

והביא דבריהם **הריטב"א** כאן ושם, וכן נקט ב**חידושי הר"ן** שם.

ועי' בדברי **הרשב"א** שם במה שהקשה על פי' זה ודחאו, ועי' **חידושי הר"**ן הנ"ל בישובו.

**בביאור הצד לפסול**

עי' **ראשונים** הנ"ל דבי' דכשינטל הלמעלה הרוח תפזרנו ויהא חמתה מרובה מצילתה, ועי' **רשב"א** הנ"ל.

**ויש לדון אי זהו רק ביאור דברי הגמ' דאי קלשת וכו' אולם לפני שהגמ' חידשה את סברת קלוש**

**גם בלא"ה יש לפסול משום שמקצת הסכך מעל כ' או דזהו גם הטעם דהגמ' דנה מראש שיפסל.**

**בביאור הטעם דמאן דמכשר**

בפשטות זהו נידון הגמ' ומכשרינן משום קלוש.

ועי' **חידושי הר"ן** שם שהק' דמצטרף סכך פסול, והביא מ**תוס'** דכשצילתה מרובה מחמתה אינו פוסל,

והסיק דאפי' אי פוסל בצילתה מרובה, לרבה דפסול סוכה גבוהה הוא דלא שלטא בה עינא הכא שלטא.

ועי' **תוס'** (סוכה ב. ד"ה אמר רבה) דהק' לרבה מה הנידון בעירובין, ומבואר דנקטו דלא זהו הביאור בסוגייא שם[[28]](#footnote-28).

ואי נימא כדברי הר"ן שם דמצטרף סכך פסול פוסל גם כשצילתה מרובה וכדעת כמה ראשונים (לקמ' ט:)

יש ליישב כדברי הראשונים שהובאו לעיל דסכך מעל כ' לא חשיב סכך פסול.

**ביאור סברת קלוש**

**לדעת הראשונים שנתבארה לעיל דסכך למעלה מכ' מהני להצטרף ולהכשיר את הסוכה יל"ע אמאי בעי' למיתי לקלוש[[29]](#footnote-29).**

**וביאור סברת קלוש לכאו' היא דדנים כאילו הסכך העליון איננו, וכן מבואר בדברי רש"י (ד"ה אלא וד"ה הכי נמי)[[30]](#footnote-30).**

**ביאור קושיית הגמ' דאי קלשת וכו'**

עי' **ראשונים** הנ"ל דבי' דכשינטל הלמעלה הרוח תפזרנו ויהא חמתה מרובה מצילתה, ועי' **רשב"א** הנ"ל.

יש מקום לבאר בדברי הגמ' דהיינו דמשום הכי לא שייך למימר קלוש.

ויש מקום לבאר דמכיון דאמרינן קלוש הסוכה נפסלת משום דנחשבת חמתה מרובה מצילתה.

ובדברי הרשב"א בקושייתו אדעה זו מבואר דנקט כאופן הב'.

**ביאור סברת ע"כ נעשו וכו'**

לדעה זו הוא מתבאר דכיון דבפועל אין הרוח מפזרתו אין חסרון בסכך למטה דהסכך למעלה רק מחזקו, וכן מבו' בראשונים.

**ביאור החילוק מדין הוצין**

עי' **תוס'** כאן ושם דביארו דיש רוב הוצין והם ראויים להתקיים בקל אם תהיה שם סמיכה.

**ועי' היטב בדברי הראשונים בקושייתם מאיזה דעה בסוגייא בעירובין קשיא להו.**

ועי' **חזו"א** (קמ"ג ד') בביאור דברי התוס'.

**בביאור דברי רבא דחלל סוכה תנן**

**יש לדון אי טעם ההכשר לרבא הוא ג"כ משום קלוש וכדעת רבה או דלדידיה ל"ב למיתי לקלוש דהשיעור הוא בחלל.**

**ובאופן אחר יש לדון אי לרבא כל הסכך חשיב סכך כשר כיון שחללה אינו יותר מכ' או דהסכך העליון הוא פסול.**

עי' **רשב"א** (עירובין ג.) דנקט דלרבא ל"ב למיתי לקלוש אלא כל הסכך הוא כשר כיון שחללה הוא כ'.

וכן הוא משמעות דברי ה**רמב"ם** בדין הוצין (ד' י"ג), וכ"כ ה**ר"י מלוניל** (סוכה ד.) בדין הוצין.

ועי' **מלחמות** (סוכה ב. מדה"ר) **ור"ן** (ה: מדה"ר ד"ה אמר (רבה) [ר' ירמיה]) דנקטו דגם לרבא הסכך העליון פסול,

ובעינן למיתי להא ד"ע"כ נעשית צלתה מרובה מחמתה".

וכן מבואר בדברי ה**רא"ש** דבסי' ג' ביאר את סוגייא דהוצין אליבא דרבא.

ובסי' י"ד הוכיח מהוצין דסכך מעל כ' לא חשיב סכך פסול.

ומבואר דנקט דגם לרבא הסכך העליון נידון כסכך מעל כ' וממילא הכשרו הוא מדין קלוש.

ועי' **ריטב"א** (סוכה ד.) ולא ברירא כ"כ כוונתו.

ועי' עוד **חזו"א** (קמ"ג ה') מה שכתב בזה.

**אי לדעת רבא סוגייא דהוצין מיירי דיורדין עד שפת כ' או בתוך כ'**

עי' **תוס'** (עירובין ג: ד"ה חלל) דכתבו דמיירי דיורדין עד שפת כ', וכ"כ **הרא"ש** (כאן סי' ג' ושם סי' ב').

ועי' **או"ז** (ח"ב הל' סוכה רפ"ב) דדקדק כן ברש"י (ד"ה כשרה).

ועי' **רמב"ם** (סוכה ד' י"ג) דמבואר לכאו' לא כך וכן דקדק **הפמ"ג** (תרל"ג אשל אברהם ב') בדבריו.

וע"ע **מג"א** (תרל"ג ב') שחילק בזה בין מקצת סכך להוצין יורדין[[31]](#footnote-31).

ועי' **פמ"ג ומחצה"ש** שם, ועי' **חזו"א** הנ"ל מה שכתב בזה.

**בדין הוצין יורדין לתוך י'**

גמ' היתה גבוהה י' טפחים והוצין יורדין לתוך י' וכו'.

**ביאור הס"ד דאביי**

עי' **רא"ה וריטב"א ור"ן** דביארו דבמקצת סכך למטה מי' אביי מודה

ורק בהוצין סבר להכשיר דכשחמתם מרובה כמאן דליתנייהו דמי.

**ביאור הפסול דדירה סרוחה**

עי' **אחרונים** דהק' אמאי הגמ' לקמ' מחפשת מקור לפסול סוכה שאין גבוהה י' תיפו"ל דהיא דירה סרוחה.

ועי' **פנ"י** (לקמן ע"ב) דביאר דהילפותות הם דבעינן מחיצות בגובה י' ולא סגי שהסוכה גבוהה י'.

ועיי"ש עוד מה שכתב בזה.

ועי' **רעק"א** (הנדמ"ח מדו"ח כת"י) דכתב דנפק"מ בהא דהוא דין במחיצה דלא מהני בחקק והחקק מופלג ג'

מהדופן כמבואר בגמ', אולם תמה מנ"ל באמת דאיכא עוד דין לבר מדינא דדירה סרוחה.

וע"ע **שפת אמת** מה שכתב בזה.

וע"ע **חי' הגרי"ז** (הל' סוכה) כל דבריו בביאור גדר הדין דדירה סרוחה.

**בדין נוי בתוך י'**

עי' גמ' (לקמן י:) נויי סוכה אין ממעטין בסוכה, ועי' **רש"י** ורוב הראשונים דבי' דהיינו ביורדין לתוך י'.

ועי' **תוס'** דהקשו מ"ש מהוצין, ותירצו דשאני הכא דלנוי עשויין.

ועי' **שו"ת הרשב"א** (ח"א נ"ו) דכתב וז"ל "כל שהוא לנוי אינו סרחון. וכל שהוא סרחון אינו נוי. ואם בעל הסוכה

קץ בהן מי הזקיקו לעטרה בכך. ואינו דומה להוצין היורדין ממילא למטה מעשרה דאנן סהדי דנפשו קצה בהן".

וע"ע **ר"י מלוניל ומאירי** דכתבו כעין זה.

ועי' **ספר המכתם** (לקמן י:) דפליג דגם בנוי פסול ביורד לתוך י'.

**אי הפסול דדירה סרוחה הוא פסול גמור או דהוא רק לכתחלה**

עי' **ר"ח** דכתב דהיא פסולה ומשמע דגם בדיעבד, וכ"כ **הריטב"א**, וכן פסקו **הטושו"ע** (סי' תרל"ג סעיף ט').

ועי' **רמב"ם** (סוכה ה' ב') דכתב דיזהר שלא ירדו הוצין לתוך עשרה טפחים כדי שלא יצר לו בישיבתו.

ומשמע דהוא רק לכתחלה.

ועי' **רבינו מנוח** (שם) **וחי' ר"א** **מן ההר** דביארו דדעת הרמב"ם דאסור משום שמא נפיק והוא רק לכתחלה.

ועי' **חי' הגרי"ז** שהאריך לבאר בדעת הרמב"ם בזה.

ועי' **חזון יחזקאל** (פ"א ה"א) שנקט דגם לרמב"ם הוא מעכב אלא דאינו פסול בסוכה אלא דין בצורת הישיבה.

**בדין דופן עקומה**

גמ' ד. היתה גבוהה מעשרים אמה ובנה וכו' ומן הצד וכו' היתה גבוהה וכו' היתה פחותה וכו'.

מתני' לקמ' י"ז. בית שנפחת וכו' ובגמ' שם.

**בביאור גדר דין דופן עקומה**

עי' **רש"י** לקמן י"ז. דכתב דאין לומר דהוא כאילו הדופן נתקרבה אלא הוא כאילו הסכך הוא חלק מהדופן.

וכ"כ **הר"ן והרא"ה והמאירי** כאן.

ועי' **ריטב"א** כאן דכתב בשם רש"י[[32]](#footnote-32) דרואין כאילו הדופן נתקרבה ופליג ומביא מתוס' כדברי רש"י לקמן.

ועי' **טור** (סי' תרל"ב) במה ששינה מדברי הרא"ש (בסי' ל"ג).

ועי' **בית מאיר** שם שהוכיח מדבריו דס"ל דגדר דופן עקומה דרואין כאילו הדופן נתקרבה.

**שי' הרמב"ם** עי' **רמב"ם** (סוכה ה' י"ד) דכתב כאילו הסכך הפסול הוא מגוף הכותל כדברי רוב הראשונים.

ועי' דבריו (ד' י"ד) לגבי איצטבה דכתב דרואין כאילו המחיצות נוגעין באיצטבה.

ועי' **מ"מ** שנקט בדבריו דהוא כאילו נתקרבה הדופן ולכך כל הסוכה כשרה מדין פסל.

ועי' **כס"מ** שם שתמה בזה ופליג על המ"מ ומבאר דגם כאן כוונת הרמב"ם כדבריו בפרק ה'[[33]](#footnote-33).

**בגדר דופן עקומה בסכך גבוה יותר מכ'**

עי' **רש"י** שכתב דהדופן נגמרת סמוך לאיצטבה ודנים את גובהה כאן, והוא כעין דבריו להלן.

וכעי"ז כתבו שאר ראשונים כאן.

עי' **כס"מ** הנ"ל דביאר בדעת המ"מ בדברי הרמב"ם דחלוק דופן עקומה דהכא דמכשרינן את שאר הסוכה מדופן עקומה בסכך פסול דדנים כאילו הסכך הוא מהדופן ופליג עליו, עיי"ש.

**אי מקום הסכך מעל כ' כשר מדין פסל**

עי' **ר"ן** כאן דתלה בב' הביאורים אי אפשר להכשיר את שאר הסוכה מדין פסל[[34]](#footnote-34), וכעי"ז כתב **הריטב"א**[[35]](#footnote-35).

וכ"כ **הרא"ש** (סי' ג') דכתב דא"א לישב תחת שאר הסוכה כיון דרואין את הסכך כאילו הוא כותל עקום.

**בדין דופן עקומה באין דפנות מגיעות לסכך**

עי' **ר"ן** כאן דכתב דלפירוש דרואין כאלו הסכך הוא חלק מהדופן בעינן דהדפנות יגיעו לסכך,

וממילא בהכרח הסוגייא הכא היא דלא כרבה.

ומשמע דלביאור השני מהני אפי' באין דפנות מגיעות לסכך.

וכ"כ **הריטב"א** דלמה שפירש בגדר דופן עקומהבהכרח מיירי דדפנות מגיעות לסכך ובהכרח הוא כרבא.

וכ"כ **הכס"מ** (סוכה ד' י"ד) דלפירוש זה דכאילוהסכך הוא חלק מהדופן בעינן דהדפנות יגיעו לסכך.

ועי' **ראב"ד** (השגות לרי"ף בריש מסכתין) דהוכיח מסוגיין דאין הלכה כרבא.

ולכאו' מוכרח דכוונתו דהסוגייא אזלא כרבה דכר"ז ודאי לא אתיא דקתני דיותרמד' אמות פסולה וא"כ בהכרח מיירי באין דפנות מגיעות לסכך ומבואר דפליג עלייהו.

ועי' **טור** (ריש סי' תרל"ב) דכתב דאפי' במופלגין מהסכך אמרינן דופן עקומה[[36]](#footnote-36).

ועי' **ב"ח** (שם) דכתב דיתכן דהסוגייא אזלא כרבה די"ל דמיירי דהדפנות מופלגיןפחות מג' מהסכך דאמרינן דופן עקומה[[37]](#footnote-37) משום דהוא לבוד אולם לא שלטא ביה עינא.

ויל"ע במאי פליגי הראשונים {דכתבו דהסוגייא לא אזלא כרבה} על הב"ח[[38]](#footnote-38).

**בביאור סברת הראשונים דלא אמרינן בהא דופן עקומה**

עי' **רעק"א** (תשו' י"ב) דהק' אמאי לא אמרינן גוד אסיק וחשיב דהדפנות מגיעות לסכך ונימא דופן עקומה.

וביאר דהר"ן לשיטתו דתרי הלכתא לא אמרינן[[39]](#footnote-39), עיי"ש כל דבריו בדין תרי הלכתות.

ועי' לשונות הראשונים והכס"מ הנ"ל דנראה דביארו דענינו דאין צורה כזו של דופן עקומה[[40]](#footnote-40).

ועי' **קה"י** (סי' ד') דביאר טעמו דהר"ן דס"ל דלא אמרינן גוד אסיק בסוכה.

**בסוגייא דחקק**

גמ' היתה פחותה מי' טפחים וחקק בה וכו'.

שבת ז: גופא אמר רב גידל וכו' אמר אביי ואם חקק בו וכו' ובתוס' וראשונים שם.

**בסוגייא זו יל"ע: א. בגדר הפסול במופלגין ג'. ב. בקושיית הראשונים משבת דמהני גם במופלגין ג'.**

**ג. אי מחיצה יכולה להצטרף מב' מקומות המופלגין ג'.**

**ד. אי בעינן שיעור סוכה בחקק לבדו ואי יושבין מחוץ לחקק.**

**בגדר הפסול במופלגין ג' והחילוק משבת**

**בפשטות גדר הפסול הוא דכשמופלגין ג' אין מצטרפין ב' חלקי המחיצה.
אולם בדברי הראשונים דלהלן מבואר לכאו' דהפסול הוא דהחלק החיצוני אינו סמוך לסכך.**

עי' שבת ז: דבבית שאין תוכו י' וחקק בו ד' על ד' חשיב רה"י, ומבואר דאפי' ביש ביניהם ג' טפחים.

עי' **תוס'** (ד"ה פחות בסוף דבריהם ושבת שם) שהקשו מאי שנא שבת מסוכה.

ותירצו דבשבת הוא למנוע רגל רבים משא"כ בסוכה דבעינן מחיצות סמוכות לסכך.

ועי' דבריהם בשבת דהאריכו יותר בביאור הא דבסוכה לא מהני.

ועי' **ראשונים** (רמב"ן רשב"א ריטב"א ר"ן שבת וריטב"א כאן) שכתבו כעין דברי התוס'[[41]](#footnote-41).

ומבואר בדבריהם דגדר החסרון כאן אינו משום דאין מצטרפים ב' חלקי המחיצה אלא דהחלק החיצוני אינו סמוך לסכך.

ועי' **תו"י** שם שתירץ באופן אחר דהתם יש מבחוץ מחיצה י' ולכך לא בעינןלצרף את הגידוד משא"כ בסוכה דבעינן לצרף את הגידוד וביותר מג' לא מצטרף.

ועי' **רא"ש** (שם סי' י"א) ועיי"ש היטב דמתחלה כתב כתוס' ובסוף דבריו כתב כהתו"י דהמחיצות החיצונות הם המחיצה[[42]](#footnote-42) [[43]](#footnote-43).

**בדברי הרא"ש**

עי' **מג"א** (שמ"ה י"ג) דפסק עפ"י דברי הרא"ש דבעינן דיהא במחיצה החיצונית י' {ומהני מה שכנגד הקירוי}.

ועי' **אליה רבה** (שם ס"ק כ"ב) דפליג עליו וביאר כוונת הרא"ש דיש י' בעומק הקרקע כנגד החקק, וצ"ב.[[44]](#footnote-44)

ועי' **חזו"א** (סי' ס"ה מס"ק ס"א) בכל אריכות דבריו בדברי הרא"ש והראשונים.

ועיי"ש ס"ק ס"א דנוקט כהמג"א דבעי' י' במחיצה החיצונית אולם מבאר דהמחיצה לפנים היא מהצטרפות מה שלא כנגד הקירוי והחקק ובעי' דיהיה י' במחיצה החיצונית לסלק את רגל הרבים.

ועיי"ש ס"ק ס"ט דנוקט דגם להרא"ש לא בעינן י' במחיצה החיצונית, עיי"ש ביאור דברי הרא"ש.

וע"ע דבריו ס"ק ע'.

**אי בעינן דיהא שיעור סוכה בחקק**

עי' **רש"י** (ד"ה כדי להשלימה) דכתב דבעינן שיהא בחקק שיעור סוכה באורך וברוחב.

ועי' **ריטב"א ור"ן** דכתבו ג"כ דבעינן שיהא שיעור סוכה בחקק[[45]](#footnote-45),

וביארו דמה שאין בחללו י' הוא דירה סרוחה וכדאמרינן בהוצין.

ויל"ע אמאי נזקקו למיתי לדירה סרוחה ולא ביארו דהוא משום דבעינן י' במחיצה וברשות[[46]](#footnote-46).

ועי' **ספר המכתם** די"א דלא בעי' שיהא בחקק שיעור סוכה כיון דהוא פחות מג' סמוך לדופן דהוא לבוד.

**אי לדעת רוב הראשונים יושבים במקום שמחוץ לחקק**

עי' **טור** (סו"ס תרל"ג) דכתב דיושבים "בתוך החקק", ומבואר שמחוץ לחקק אין יושבין.

אולם ה**מאירי** ו**המכתם**[[47]](#footnote-47) כתב דבזו הכל מודים דיושבים מחוץ לחקק שהרי כלבוד הוא.

ועי' **בית יוסף** (שם) שהקשה על הטור אמאי אינו כשר מדין פסל, ובשו"ע השמיטו.

ועי' **פרישה** (שם) ו**ט"ז** (ס"ק י"א) דיישבו דלחסרון דדירה סרוחה לא מהני פסל, עיי"ש דבריו.

אולם ה**מג"א** (ס"ק ח') **וחידושי הגהות** (ס"ק ה') הק' מהא דצריף דכשר מדין פסל גם המקום שאין בו י' טפחים.

ועי' **ביכורי יעקב** (ס"ק י"א) דביאר דכיון דהכשרו ע"י לבוד דיינינן דהמחיצה מגיעה לחקק ומפסיקה[[48]](#footnote-48).

**אולם בדברי הריטב"א והר"ן הנ"ל מבואר דמשום לבוד אין לפסול מקום זה.**

**בדין סוכה שתחת האילן**

מתני' ט: העושה סוכתו תחת האילן וכו', גמ' אמר רבא לא שנו וכו', מתני' י. פירס עליה סדין וכו'.

**בסוגייא זו נתבארו ג' פסולים: א. סוכה שתחת האילן ותחת הבית.**

**ב. סוכה שתחת הסוכה. ג. מצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר.**

**יל"ע בגדרם דהנך ג' פסולים, והפסול דמצטרף מבואר דהוא משום דחשיב דמסכך בסכך פסול.**

**והפסול דסוכה שתחת הסוכה יליף בברייתא מקרא ועי' רש"י דהגדירו דהוא ב' סככין.**

**והפסול דסוכה שתחת האילן יל"ע אי גדרו כסוכה שתחת הסוכה או מדינא דמצטרף.**

**בגדר הפסול בסוכה שתחת האילן**

יל"ע אי פסולו כפסול מצטרף דחשיב דמסוכך בסכך פסול או דהוא פסול נפרד[[49]](#footnote-49)

עי' **טור** (סו"ס תרכ"ה וריש סי' תרכ"ו) דנקט דהוא פסול במקום הסוכה[[50]](#footnote-50), ועיי"ש בב"ח (סי' תרכ"ו).

ועי' **רש"י** (ד"ה מאי למימרא) דמשמע קצת דפסול סוכה שתחת האילן הוא משום ב' סככין.

וכ"כ **הר"ח** דסוכה שתחת האילן פסולה דהוה כסוכה שתחת הסוכה, וכ"כ המאירי.

ועי' **רא"ה** שביאר דטעם פסולו הוא דאילן דמיצל עילוה מבטל לה, ויל"ע בביאור דבריו.

וכעי"ז כתב **הר"ן** "שנמצא שכל צל סכך זה הוא מחמת האילן".

ועי' **עיטור** (הל' סוכה) דהביא י"א דפסולו משום ב' סככין והקשה עליהם דמיירי בחבטן וא"כ אינו ב' סככין.

ולכך נקט דפסולו משום דיושב בצל סכך פסול, עיי"ש היטב כל דבריו.

ועי' **ריטב"א** (י.) אמתני' דסדין דמבואר דהוא פסול אחר ועיי"ש בתוך דבריו מש"כ בגדרו, וע"ע ריטב"א (ט:).

וע"ע **מלחמות** (ריש הישן) מש"כ בדין ישן תחת המיטה ובדין סוכה שתחת הסוכה, ועי' **ריטב"א ור"ן** שם.

**אי סוכה שתחת האילן פסולה רק כשאיכא את השיעורים דסוכה שתחת הסוכה**

עי' **רש"י** (י. ד"ה אבל לנאותה) בשם י"מ ובקושיתו עליהם.

עי' **מהרש"א** (י. בתוד"ה פירש) מאחיו דסוכה שתחת האילן פסולה רק כשאיכא י' ביניהם וכסוכה שתחת סוכה.

ופליג דנהי דאינה פסולה משום סוכה שתחת הסוכה מ"מ פסולה משום דחשיב דמסכך במחובר[[51]](#footnote-51).

וכעי"ז כתב **בפסקי הרי"ד** דמיירי אפי' בליכא ד' ביניהם ופסולה משום דמסוככת בסכך פסול, עיי"ש.

וע"ע **עיטור** הנ"ל דהוכיח מהא דהגמ' לא דנה כמה יהא בין הסכך לאילן דאין פסולו משום ב' סככין.

ועי' **ריטב"א** (י.) דפירש דהפסול בסדין הוא משום סוכה שתחת האילן ומבואר דגם בלא הפלגה פסול.

ועי' **פנ"י** דביאר דכיון דקביעי לא חשיבי חדא סככה אפי' בלא הפלגה ופסול משום סוכה שתחת אילן[[52]](#footnote-52).

וכעי"ז כתב **הבית מאיר** (סי' תרכ"ו).

ועי' **ביאור הלכה** (ריש סי' תרכ"ו) דפסק דלא בעינן הפלגה וציין לדברי המהרש"א והבית מאיר.

וע"ע **קה"י** (סי' ח') דביאר באופ"א אמאי לא בעינן הפלגה גם בפסולא דסוכה שתחת האילן.

**בדינא דמצטרף סכך פסול עם סכך כשר**

**יל"ע בסוגייא זו: א. במחלוקת הראשונים אי הסוכה פסולה גם כשצילתה מרובה מחמתה בלא הסכך הפסול.**

**ב. בדעת ר"ת ודעימיה שיש הבדל בין קדמה סוכה לאילן לקדם אילן לסוכה.**

**שיטת תוס'**

עי' **תוס'** דכתבו דכל דברי הגמ' דמצטרף סכך פסול הוא רק כשהסוכה לבדה חמתה מרובה מצילתה ורק

בצירוף האילן צילתה מרובה מחמתה, ועי' מה שיתבאר להלן בדעת רש"י.

**אי באילן שצילתו מרובה מחמתו פסול גם לתוס'**

עי' **טושו"ע** (ריש סי' תרכ"ו) דנקטו דבכה"ג הסוכה פסולה גם לשיטת תוס'[[53]](#footnote-53).

עיי"ש **בביאור הגר"א** הוכחותיו לזה.

עי' **מהרש"א** (י. אתוד"ה פירס) דהוכיח מדברי תוס' שם דכשרה והקשה היאך תוס' הקשו דהוו"מ לשנויי דמיירי

בסוכה שצילתה מרובה הא בכה"ג לא תתיישב מתני' דבאילן שצילתו מרובה פסולה,

וחילק בין קדמה סוכה דכשרה לקדם אילן דפסולה.

ויל"ע מהוכחות תוס' דהוצין ומקרה בשפודין דלכאו' מיירי התם דהסכך הפסול צילתו מרובה או שווה, וצ"ע[[54]](#footnote-54).

ועיי"ש עוד **במהרש"א** דתי' בשם אחיו דלפסולא דסוכה שתחת האילן בעי' הפלגה כסוכה שתחת הסוכה.

עיי"ש מה שהקשה עליו. וע"ע **פני יהושע ובית מאיר** (ריש סי' תרכ"ו) מה שכתבו בזה.

**שיטת הראשונים**

עי' **רמב"ן** שכ' דגם כשצל הסוכה מרובה מחמתה פסולה שמה שתחת הפסול נפסל שמתבטל מהעליון,

אולם היכא דגם בלא מה שתחת הסכך העליון צילתה מרובה מחמתה כשרה.

וכעי"ז כתבו **הרא"ה והריטב"א והר"ן** וכ"כ **הרא"ש בשם הראבי"ה**[[55]](#footnote-55) וכ"כ **המרדכי ותור"פ בשם הר"ש מקוצי**.

והובאו ב' הדעות **בטושו"ע** (סי' תרכ"ו).

**בביאור גדר הפסול לדעת הראשונים**

עי' לשון **הרמב"ן** "נמצא מקצת התחתון עצמו פסול שאינו עשוי לצל שאותו עליון הפסול מסכך עליו ומבטלו".

ועי' לשון **הריטב"א** "...שכיון שצל האילן שהוא פסול עומד למעלה הרי הוא מבטל צל הסכך כשר שלמטה ממנו, שהצל מן העליון הוא חשוב אף על פי שהוא מאוחר ורואין התחתון שתחתיו כאלו אינו כלל ונמצא שמצטרף סכך פסול שעל הסוכה עם סכך הכשר שאינו תחת האילן ובשניהם הסוכה צלתה מרובה מחמתה שרואין כל מה שתחת האילן כאילו ניטל לגמרי ונתנו תחתיו סכך פסול..."

וע"ע בלשונות **הרא"ה והר"ן**. [[56]](#footnote-56)

ועי' לשון **הראבי"ה** (סי' תרי"ג) ד"הצל הוא מן האילן ולא מן הסכך" ו"זה וזה גורם פסול".

**ויש לדון אי נתבארו בדברי הראשונים ביאורים שונים בדין זה[[57]](#footnote-57)**

ועי' **מהרש"א** (י.) דהביא קו' אחיו אמאי בעי' בברייתא למיתי לילפותא לפסול סוכה שתחת האילן, עיי"ש[[58]](#footnote-58).

**שיטת רש"י**

עי' **רש"י** (סוד"ה הא קא מצטרף) דמבואר כתוס', אולם עי' רש"י (י. ד"ה מהו דתימא) דמבואר כראשונים[[59]](#footnote-59) [[60]](#footnote-60).

ועי' **תור"פ** (ט:, י.) **מרדכי** (סי' תשל"ד) ו**טור** דכתבו דרש"י סובר כתוס', ועי' **ראבי"ה** (שם) דנקט דרש"י חזר בו.

ועי' **ב"ח** (ריש סי' תרכ"ו) **ופנ"י** (י.) דביארו גם בתחילת דבריו כדברי הראשונים.

**בדעת ר"ת והבעה"מ**

עי' **בעה"מ** דפסול מצטרף הוא רק כשהאילן קדם וכשהתחיל לסכך האילן היה נצרך לסיכוך ולכך פסול לעולם אולם כשהסוכה קדמה לאילן כשרה, וכ"ז הוא כשהאילן חמתו מרובה אולם כשצילתו מרובה פסול בכל גווני.

ועי' **תוס' י.** דהביאו דעת ר"ת דסדין פוסל רק כשהוא מסייע שהסוכה לא תהא חמתה מרובה.

ועי' **ריטב"א ור"ן** דביארו דס"ל דגם פסול סוכה שתחת האילן הוא רק היכא שהאילן קדם אולם כשהסוכה קדמה וצילתה מרובה מחמתה אינה נפסלת אף באילן שצילתו מרובה.

**בביאור תירוץ הגמ' שחבטן**

**לשיטת תוס' דמיירי בסוכה שחמתה מרובה**

עי' **רש"י** דביאר דמהני מדין ביטול ברוב, וע"ע רש"י לקמ' ט"ו: ד"ה רבא אמר ובתוס' שם ד"ה והא אפשר לצמצם.

**אי מהני ביטול לתת שם כשרות למיעוט**

עי' **עונג יו"ט** (סי' ד') דנוקט דבדין ביטול ברוב המיעוט לא מקבל את דין הרוב, ולכאו' כאן מבואר דלא כדבריו[[61]](#footnote-61).

ועי' **רעק"א** (או"ח י"א) דהוכיח מהכא דאפשר לבטל חוטי ציצית שנטוו שלא לשמה.

**בקושיות הראשונים על ביטול זה**

עי' **ר"ן** דכתב דהכא אינו כשאר ביטול באיסורין דהא אפשר לבררו ולעמוד עליו[[62]](#footnote-62), עיי"ש ביאורו לשיטתו דלהלן.

ועי' **שער"י** (ש"ג פי"ט) דבי' דרש"י ותוס' סברי כרשב"א דמדאו' אף כשיכול להתברר מתבטל, וכעי"ז כ' ה**מאירי**.

עי' **ראבי"ה ומאירי** דהקשו דאין מבטלין איסור לכתחלה.

ועי' **ראבי"ה** דביאר דקודם יו"ט אין עדיין איסור ועוד דהוא מדרבנן ובמצוות שלאו ליהנות ניתנו לא תקנו[[63]](#footnote-63).

ועי' **ט"ז** (תרכ"ו ב') דביאר דבסוכה פסולה אין שום איסור אלא דלא יוצאים בה ידי חובה.

ועי' **חי' ר"א מן ההר ומכתם** דצידדו דאסור לסכך כך לכתחלה ומה דאמרי' דשרי לכתחלה היינו לישב בה.

**לשיטת הראשונים דמיירי בסוכה שצילתה מרובה**

יש לדון אי גם לדעתם הוא מלתא דביטול או דל"ב למיתי לזה אלא כבר אין הפסול מבטל את הכשר[[64]](#footnote-64) [[65]](#footnote-65)

ויש לחקור באופן אחר אי יהני חבטן גם כשהסכך הכשר חמתו מרובה מצילתו

עי' **רמב"ן** דכתב דכשחבטן אינו פוסל ואינו מצטרף, והיינו דמהני רק כשצל הכשר מרובה מחמתו.

וכ"כ **רבינו ירוחם (נתיב ח' ח"א) בשם הראבי"ה**.

וכן נוקט **המג"א** (ס"ק ד') ומבאר דכיון דיכול להסירו אינו ביטול גמור.

ועי' **רא"ה** דכתב דמהני אפי' כשאין צל הכשר מרובה מחמתו, וכן נוקט **הב"ח** (אות ג').

ועי' בדברי **הריטב"א והר"ן** המובאים להלן בביאורם בגדר הביטול דהכא[[66]](#footnote-66).

ועי' הערה 4 דהאבנ"ז ביאר בקושייתם דמשום עצם החבטן ליכא לפסולא דמצטרף, וע"ע הערה 5.

ועי' בזה בדברי ה**ביאוה"ל** (ד"ה מקרי עירוב) בנידונו אי עצם ההשפלה מהניא לראבי"ה, ועיי"ש **משנ"ב** (ס"ק ז' ח').

**בדברי הריטב"א והר"ן**

עי' **ריטב"א ור"ן** שהק' דתיסגי דמחצה כשר וכמתני' דמקרה סוכתו בשיפודין לר"פ דפרוץ כעומד שרי.

ותירצו דהכא כיון שהוא מעורב גרע, עיי"ש היטב כל דבריהם.

ועי' **אבני נזר** (סי' תס"ג) דבי' דלא בעי' שתהא רוב הסוכה מוצלת בסכך כשר אלא בעי' דרוב המיצל יהא כשר.

ועי' **חזו"א** (סי' ק"נ מס"ק י"א) דפליג וביאר דמיירי שהסכך הכשר צילתו מרובה מחמתו.

**הא דבעינן דהאילן יהיה חמתו מרובה**

עי' **ראבי"ה** דביאר דכשצילתו מרובה הוא חשוב ואינו מתבטל, ועי' **רש"ש** דכתב כעי"ז.

ועי' **ר"ן** דביאר דכיון שהאילן צילתו מרובה שוב אין הסכך הכשר מועיל בסוכה כלום[[67]](#footnote-67).

ועי' **כסף משנה** (ה' י"ב) דנקט דמהני גם בצילתו מרובה אלא דרבא בא לומר דהוא מיעוט[[68]](#footnote-68).

**דעת הרמב"ם בביאור "חבטן"**

עי' **רמב"ם** (פ"ה הי"ב-ט"ז), ועי' **ראב"ד ומ"מ** שם שביארו דבריו דחבטן היינו שמפריד את הכשר מן הפסול.

עיי"ש קושיית הראב"ד[[69]](#footnote-69) ובדברי המ"מ בביאורו.

ועי' **כס"מ** דהביא מה**רמב"ם בפיה"מ** דחבטן היינו שקצצן וביאר כן בדבריו בהלכות, עיי"ש כל דבריו.

וכן כתב **הר"ח**.

**דעת הבעה"מ בביאור "חבטן"**

עי' **בעה"מ** דביאר דהיינו דחבט את כל העלים, ועי' ריטב"א מה שמקשה אדעה זו.

**אמנם דעת רוב הראשונים כדברי רש"י וכן פסקו הטושו"ע[[70]](#footnote-70).**

**בנידון הראשונים ב"לט"ש"**

עי' **רש"י** דכ' דשמעינן מהכא דמהני במסכך ע"ג הלט"ש אע"ג דאין ביניהם ג' כיון דחמתן מרובה מצילתן.

**ויל"ד בדברי רש"י מהיכן כוונתו דשמעינן אי הוא מדין חבטן או מעצם דינא דמתני'.**

ועי' **ב"י** (תרכ"ו) דבי' דהוא מעצם דין המשנה וכ' דתליא בפלוגתת הראשונים בדין מצטרף ורש"י לשיטתו[[71]](#footnote-71).

ועי' **מרדכי** (סי' תשל"ד) דכתב דלשר מקוצי {דס"ל כדעת הראשונים} הוא פסול.

ועי' **טור** (סי' תרכ"ו) דהביא דיש דחששו משום דברי הראבי"ה דמסכך תחת הגג שהסירו הרעפים הוא פסול.

והביא ד**ה"ר יחיאל** היה זוקף קנים מן הסכך לגג דיהיו סככה אחת.

ועי' **בית יוסף** דמבאר דלא שייך בהכי ביטול ומהני כדעת הר"ן דלא בעינן בחבטן למיתי לביטול, עיי"ש בדבריו.

**והב"ח** פליג עליו דכוונתו דנתערבו בענין שלא היו ניכרים ה"לט"ש".

וע"ע שם **בטור** דהיכא דהסכך הכשר שאינו נגד ה"לט"ש" לבדו צילתו מרובה מהני בלא זה.

ועי' **בב"י** דנקט דהר"ר יחיאל לא פליג ע"ז ואפשר דאסר משום גזירה, ועי' **ב"ח** שם.

וע"ע שם ב**טור** דכתב עוד בשם ה**עיטור** דמהני משום דהוה כמתני' דמפקפק או נוטל אחת מבינתיים.

ועי' **ב"י** דמבאר דממתני' חזי' דפסול משום תעשה ולמ"ה ולכך לא חשיב סכך פסול לפסול הסכך שכנגדו.

ועי' **ב"ח וחידושי הגהות** דפלגי ומבארים דכשר מדינא דנוטל אחת מביניהם.

**בביאור הצד לפסול ב"לט"ש"**

בפשטות הטעם לפסול הוא משום מצטרף ולפי"ז לכאו' לתוס' כשצל הכשר מרובה מחמתו ודאי כשר

וכן מבואר לכאו' בטור דהצד לפסול הוא משום דעת הראבי"ה, ולפי"ז דברי רש"י קשים לכאו' ועי' הערה3.

ועי' **ט"ז** שחידש דפסול דב' סככין הוא גם כשחמת האילן מרובה מצילתה ופוסל שכנגדו משום ב' סככין,

וזהו טעם ה"ר יחיאל דהוה ב' סככין, והטור פליג עליו דבסכך פסול אין משום ב' סככין, עיי"ש כל דבריו.

**היכא דמסכך ע"ג ה"לט"ש"**

עי' **רש"י** דאיירי במסכך ע"ג ה"לט"ש" ומבואר דגם בזה יש לדון לפסול.

וכן מבואר ב**ב"י** דפירש דרש"י הכשיר משום דס"ל כשי' תוס' ומבואר דלראשונים גם בכה"ג יש לפסול.

ועי' **ב"ח** (סוף אות ה') **מהסמ"ק** דבכה"ג כשר ומבאר דכיון דהכשר הוא העליון אין הפסול מבטל את הכשר.

וכן מבואר לכאו' ב**רמ"א** (סעיף א') ועיי"ש **במג"א ובמחצה"ש** (ס"ק ד'), ועי' **ביאור הגר"א** שם, ועי' **ביאור הלכה** שם.

**ועי' ב"ח**[[72]](#footnote-72) דחידש דהיכא דאין בין ה"לט"ש" ג' טפחים אמרי' לבוד וחשיב כאלו הכל מסוכך בפסול.

וזהו שלא כדברי רש"י דכתב דכשר אפי' שאין ג' בין אחד לחבירו.

ועי' **משנ"ב** (ס"ק י"ז) דחשש לדבריו היכא שמסכך מתחת ה"לט"ש" ולא היכא שמסכך על גביהם.

**לא נכתבו מ"מ על דף ז' ולהשלים היריעה מובא סיכום קצר בדינים העולים מדף זה – אינו מוגה כלל**

**בדין ב' הדפנות**

1. האם מהני פרוץ מרובה {כשיש ז' בלא הפרוץ וכשאין ז'}, ואי נימא דלא מהני אי עומד מרובה מהני.
2. האם מהני לבוד {כשיש ז' בלא האויר וכשאין ז'}.
3. האם מהני צורת הפתח {כשיש ז' בלא הצורת הפתח וכשאין ז'}.
4. האם מהניא מחיצת שתי בלא ערב וערב בלא שתי.

**היוצא לדינא**

**א.** בברייתא בדף ז' כתוב דמהני פרוץ מרובה על העומד, וכתב רש"י דהיינו כשבצירוף הדופן הג' והד' הוא פרוץ מרובה ומשמע דבב' הדפנות בפנ"ע בעי' עומד מרובה, והביאו הרא"ש.

וכן נפסק בשו"ע כרש"י ועי' ט"ז ומג"א דבי' דדייקא כשבכל דופן בפנ"ע יש עומד מרובה[[73]](#footnote-73).

{אמנם הרמב"ם עפ"י ביאור המ"מ והכס"מ נקט דהגמ' איירי לגבי דופן ג' דמהני בה פרוץ

מרובה על העומד במקום טפח}

וכ"ז כשהפרצות הם פחות מי' אולם כשיש פירצה י' בעי' צורת הפתח ולרמב"ם בעי' נמי דיהיה

עומד מרובה על הפרוץ.

והרבינו ירוחם (הביאו הב"י) כתב דמהני פרוץ מרובה אפי' אין בעומד שיעור סוכה, והביא י"א דדייקא שכשנצרף את כל העומד יהיה שיעור סוכה, והביא ממורו ה"ר אברהם אסמעל דבפרוץ מרובה על העומד בעי' שיהיה במקום אחד שיעור סוכה ובעומד מרובה על הפרוץ

בעי' שבעומד שבכל הדופן יצטרף לשיעור סוכה[[74]](#footnote-74).

**ולהלכה נפסק כדעת רש"י והמג"א כתב דבעי' דיהיה בעומד שיעור מקום ובמשנ"ב הביא את בי' הפמ"ג והמחה"ש דהיינו דבעי' דכל עומד יהיה ד'[[75]](#footnote-75), ובשעה"צ כ' דנ"ל יותר[[76]](#footnote-76) כביאור הלבו"ש דכוונת המג"א דבעי' שבכל העומד ביחד יהיה שיעור ז'[[77]](#footnote-77) וכפי שהביא הב"י בשם רבינו ירוחם בשם י"א ובשם רבו ר' אברהם****[[78]](#footnote-78).**

**ב.** לכאו' לבוד מהני בב' הדפנות והוא מבואר בברייתא דף ז. ובגמ' דף ט"ז:, וכ"פ הב"י בשם רבינו ירוחם דמהני לבוד ומצטרף לשיעור ז'[[79]](#footnote-79).

אמנם הגר"א כתב בדעת הרמב"ם דבעשאה כמין מבוי ויש דופן ברוחב ד' בעי' צוה"פ, דלא מהני לבוד להשלים לשיעור ז' ולכך בעי' צוה"פ והוכיח זאת מהא דאמרי' דדופן ג' מהני בטפח[[80]](#footnote-80) והא לכאו' הרי הוא מעמידה באופן דאיכא לבוד ובהכרח דלא מהני לבוד, ולכאו' כוונתו להשלים לשיעור ז'.

וא"כ נמצינו למדים דאיכא פלוגתא בזה דדעת הרבינו ירוחם דמהני לבוד אפי' להצטרף

לשיעור ז' ודעת הגר"א דל"מ,

**ומהמג"א המובא לקמ' או' ד' משמע לכאו' מסתימתו דלא כהגר"א ולא בעי' ז' והמשנ"ב פסק כוותיה, ויל"ע.**

**ג.** הר"ן כתב בדעת רש"י דלא מהני צורת הפתח בב' הדפנות[[81]](#footnote-81) ומשמע בדבריו דאינו מפסיק אלא לא חשיב דופן ובעי' שיעור סוכה בלי הצוה"פ.

והריטב"א מביא מתוס' דפליג דמהני בכל הדפנות צוה"פ כמו בכל התורה[[82]](#footnote-82).

**ולענין הלכה עי' ביה"ל (תר"ל ד"ה שיעמיד) דהביא את דברי הר"ן דאין לעשות את הב' דפנות מצוה"פ, ועי' סעי' ה' דכתב השו"ע דכשיש פירצה יותר מי' אמות בעי' שיהיה לה צוה"פ וכתב השעה"צ ס"ק כ"ד דביותר משיעור ז' גם הר"ן מודה דמהני {ולכאו' ל"ב דיהיה שיעור ז' ביחד}.**

**ד.** הברייתא בדף ז. כותבת דשתי בלא ערב מהניא בסוכה ובשבת,

ותוס' בדף י"ז. נוקטים בדברי הגמ' שם דדברה בדופן ד' דבפחות מזה יחשב כשתי בלא ערב

ולא יהני,

והמהרש"א מבאר דכוונת תוס' דהגמ' שם איירי אליבא דכו"ע אולם לדינא קיי"ל דשתי בלא ערב מהני.

אמנם הפסקי תוס' שם פסק דשתי בלא ערב לא מהני.

והמ"א נקט בדעת תוס' דכשיש ד' דפנות מהני קנה קנה ובהא איירי הברייתא וכשיש רק ג' מחיצות לא מהני.

**{**והב"מ נוקט דכוונת הברייתא דמדאו' מהני והגמ' בדף ט"ז איירי מדרבנן, דמדרבנן לא מהני שתי

לחודיה, והחזו"א נוקט דכשיש שיעור דופן שתי וערב מהני בשאר שתי בלא ערב. ממהדו"ק**}**.

והב"י הביא מרבינו ירוחם דמהני אפי' להצטרף לשיעור סוכה.

**והמשנ"ב פסק לדינא כהמג"א.**

1. ותליא בנידון הנ"ל א' א'. [↑](#footnote-ref-1)
2. ועי' פי' הריבב"ן דביאר דהטעם דדיינינן לפי הלמטה דמכיון דכשרות הסוכה תלוי בחמה ובצל במקום ישיבת האיש והוא למטה. [↑](#footnote-ref-2)
3. **תוספות רי"ד מסכת סוכה דף כ"ב:**

   **לא קשיא כאן מלמעלה כאן** **מלמטה אמר ר"פ היינו דאמרי אינשי כזוזא מלעיל כאסתרא מלתחת** ראיתי שר"ת זצוק"ל מקשה על פתרון המורה שפי' דלמעלה כי הדדי פסולה דהא רב פפא גופי' ס"ל פרוץ כעומד מותר גבי סכך סוכה והכא היכי אמר שאם הי' הסכך כי הדדי פסולה ועוד דאמרי' אסתרא פלגא דזוזא ופי' הוא שאם הי' מלמעלה כי הדדי כשרה שאם החמה מלמעלה כזוזא אינה מלמטה אלא אסתירא שהיא פלגא דזוזא והו"ל צלתה מרובה מחמתה ונ"ל שפתרון המורה עיקר וכך פי' גם רבינו חננאל זצוק"ל ומאי דקשיא לי' למר דהא רב פפא ס"ל פרוץ כעומד מותר אפי' גבי סכך הנ"מ כשהי' הסכך מסוכך בסכך כשר ובסכך פסול שאין החמה נכנסת שם אבל כשהי' חציו מסוכך וחציו אויר שהחמה נכנסת שם ומתרבת בסוכה אין לומר שם פרוץ כעומד מותר שהרי חמתה מרובה מצילתה וכ"ז שחמתה מרובה מצילתה אפי' אם הי' נכון שלא נכנסה אלא מחור קטן היא פסולה שכיון שחמתה מרובה מצילתה בטל לי' להאי סכך לגמרי כאלו אינו תדע דהא בפחות משלשה אמרי' לבוד וליכא מאן דפליג בהא ואלו הקיף דפנותי' בקנים דחוקים זה מזה בפחות משלשה כלום נוכל להכשירה ע"י לבוד אף על פי שחמתה מרובה מצלתה א"ו כל היכי דחמתה מרובה מצלתה פסולה ובכה"ג לא אמרי' לבוד והה"נ הכא כיון דחמתה מרובה מצלתה פסולה ובכה"ג לא אמרי פרוץ כעומד מותר....... [↑](#footnote-ref-3)
4. דמדאו' בלא"ה מהני בעירוב אפי' פרוץ מרובה על העומד. [↑](#footnote-ref-4)
5. ועי' אבני נזר (או"ח תס"א ד') דדימה לזה אינו יכול וזה אינו יכול דחשיב דשניהם עבדי את המעשה. [↑](#footnote-ref-5)
6. לכאו' משמעות הסוגייא דכך הוא עיקר דין השחיטה ועיקר דין המחיצות אולם בסוגיית הגמ' בחולין מבואר דבעינן לאיתויי להא דבמע"מ חשיב כרוב, ועוד דאי נימא הכי א"כ מהיכ"ת דגם בסוכה הוא כן, ועי' פנ"י המובא להלן, ועי' הערה 4. [↑](#footnote-ref-6)
7. ועי' בית הלוי (ח"ב סי' י"א או' ו') שחידש בגדר הא דמהני מע"מ דאינו משום שמוגדר ככולו שחוט אלא דבעינן רק דחצי סימן ישחט.

   ועי' דבר אברהם (ח"א סי' ב' ענף ב') דפליג עליו ונוקט דגדרו הוא דחשיב דהכל נשחט, וכן נוקט האבני נזר (יו"ד סוף סי' י'). [↑](#footnote-ref-7)
8. ועי' גליון מהרש"א דמבאר עפ"י דברי הר"ן את תי' ב' בתוס' (ע"ב ד"ה יש בה) דאפי' בגבוהה טובא כשרה ברחבה קצת יותר מד' דאיכא צל פורתא דהיינו שמגינה מעט מהחום וכדברי הר"ן. [↑](#footnote-ref-8)
9. ועי' ערל"נ מה שכתב בביאור דבריו. [↑](#footnote-ref-9)
10. הנה מלבד דהוא זר לומר דהתורה כתבה דבעינן עראי כהיכי תימצי בלבד להורות דבעי' למטה מכ' עוד יל"ע מכמה סוגיות דתלו בדברי ר"י דסוכה דירת קבע. [↑](#footnote-ref-10)
11. ועי' ב"ח המובא להלן במה שביאר עפ"י דרכו אמאי פסול בכה"ג. [↑](#footnote-ref-11)
12. ובזה יצא דהרי"ף לקולא ותוס' לחומרא. [↑](#footnote-ref-12)
13. וצ"ב דא"כ אין נפק"מ בין סוכה קטנה לגדולה. [↑](#footnote-ref-13)
14. ועי' בית הלוי (שם) דפליג על הקרב"נ וביאר קושיית הרא"ש דבגוונא דהרעק"א או היכא דשולחנו בפסל היתה צריכה להיות כשרה ובלשון הגמ' לא משמע כן. [↑](#footnote-ref-14)
15. וכעי"ז כתב בפסחים כ"ה: מדה"ר ד"ה כל מי. [↑](#footnote-ref-15)
16. ועי' להלן בביאור דעתם. [↑](#footnote-ref-16)
17. ועי' ר"ן שכתב דהוא מפני שמשתמש בהן, ועי' ביאור הלכה (סי' תרל"ג ס"ג ד"ה אלא) בספיקו בדין שטיחים. [↑](#footnote-ref-17)
18. ויל"ע בדעת הריטב"א אמאי לר"י לא מהני בכרים וכסתות דהא ביאר דזהו פלוגתתם דר"י ורבנן אי מהני ביטול לז', וא"כ לר"י ליהני במיעטה בכרים וכסתות. [↑](#footnote-ref-18)
19. ותירוצו דהריטב"א המובא באות ב' מיישב לכאו' גם הוכחה זו. [↑](#footnote-ref-19)
20. וגם הראשונים ההולכים בדעה זו ב' שיטות יש בדבריהם:

    א. מהני סכך מעל כ' להצטרף לסכך למטה מכ' אפי' כשאינו סככה אחת וכגון סוכה ע"ג סוכה.

    ב. מהני רק כשהוא סככה אחת וכדהכא דמקצתו למטה מכ' ומקצתו למעלה אולם בסוכה שע"ג סוכה אינו מצטרף. [↑](#footnote-ref-20)
21. ב' הדיבורים שם. [↑](#footnote-ref-21)
22. כן מבואר שם לכאו' בדברי התוס' ועי' מהרש"א שם דפירש כן להדיא דמהני אפי' כשהתחתונה חמתה מרובה מצילתה, אמנם עי' ב"י (סי' תרכ"ח) דנקט לא כן בדעת ר"ת וצ"ע. [↑](#footnote-ref-22)
23. אמנם בעירובין נראה שנקט כר"ת דגם בסוכה שתחת סוכה מהני. [↑](#footnote-ref-23)
24. אמנם הוא מיירי לדיעות דלמטה מכ' צילתה מרובה מחמתה ואולי יש לחלק בזה, ועי' קרן אורה דנקט כן ומשמעות דבריו דגם אי הלמטה מכ' חמתו מרובה. [↑](#footnote-ref-24)
25. ואולי י"ל דזה גופא נתחדש בדברי הגמ' הכא דמהני וטעם זה גופא כוונת הגמ' לומר בכל דבריה.

    ואולי י"ל דהכא כיון שהוא סככה אחת י"ל דגרע דיש לדון דגם הלמטה מוגדר דמקצתו בפסלות, ויל"ע. [↑](#footnote-ref-25)
26. אמנם עי' בלשון הריטב"א (סוד"ה סוכה שליחיד) "...ולעשות ממה שהוא למעלה כאלו הוא למטה" דמשמע קצת דגדרו דדנים את הלמעלה כאילו הוא למטה. [↑](#footnote-ref-26)
27. אמנם מסתימת שאר ראשונים לכאו' מבואר דלא נקטו כן. [↑](#footnote-ref-27)
28. ועי' חזו"א (קמ"ג ה' ד"ה סוכה ב' א') מש"כ בדברי התוס'. [↑](#footnote-ref-28)
29. ואולי י"ל דזה גופא נתחדש בדברי הגמ' הכא דמהני וטעם זה גופא כוונת הגמ' לומר בכל דבריה.

    ואולי י"ל דהכא כיון שהוא סככה אחת י"ל דגרע דיש לדון דגם הלמטה מוגדר דמקצתו בפסלות, ויל"ע. [↑](#footnote-ref-29)
30. אמנם עי' בלשון הריטב"א (סוד"ה סוכה שליחיד) "...ולעשות ממה שהוא למעלה כאלו הוא למטה" דמשמע קצת דגדרו דדנים את הלמעלה כאילו הוא למטה. [↑](#footnote-ref-30)
31. וז"ל "**יורדים למטה.** עד שמגיע לחלל כ' [הרא"ש] ואף על גב דכשהסכך למעלה מכ' כשר מ"מ הוצין לא חשיבי כ"כ ובעי' שירדו לחלל כ' [ר"ן]:" [↑](#footnote-ref-31)
32. ולפנינו ברש"י מבואר להיפך ואולי היתה לו מהדורה אחרת מרש"י וצ"ע. [↑](#footnote-ref-32)
33. ועי' עוד ערוך השולחן (תרל"ב ג') ואבן האזל (סוכה ד' י"ד) במה שכתבו בדעת הרמב"ם. [↑](#footnote-ref-33)
34. בדברי כל הראשונים מתבאר דהיינו דייקא בסכך מעל כ' לשיטת רש"י ודעימיה דלא חשיב סכך פסול ומהני מדין פסל אולם בסכך פסול ממש ודאי דלא מהני מדין פסל אולם הראבי"ה (תרכ"ט ד"ה וקיימא) הביא דעה דאף בסכך פסול ישנים תחתיו. [↑](#footnote-ref-34)
35. אמנם הוא לא הזכיר מדין פסל ולפני כן חלק על רש"י דגם באיצטבה באמצע א"א להכשיר מדין פסל וצ"ב. [↑](#footnote-ref-35)
36. ויל"ע בביאור דעתו אי הוא משום דס"ל דדין דופן עקומה הוא דמקרבין את הדופן וכדכתב הבית מאיר בדעתו או דס"ל דאפי' אי אמרינן דדופן עקומה הוא דכאילו הסכך נהיה דופן מהני משום גוד אסיק. [↑](#footnote-ref-36)
37. ועי' פמ"ג (שם אשל אברהם ס"ק א') דנסתפק אי אמרינן בכה"ג דופן עקומה, ועי' משנ"ב (שם ס"ק ד') מש"כ בזה, ומהרעק"א דיובא להלן לכאו' מבואר דגם בכה"ג לא אמרינן דופן עקומה. [↑](#footnote-ref-37)
38. ועפ"י דבריו יש ליישב כן גם את דברי הראב"ד הנ"ל ואין להוכיח דדעתו דאפי' במופלגין הרבה אמרי' דופ"ע. [↑](#footnote-ref-38)
39. ולכאו' מדברי הב"ח הנ"ל דכשהוא לבוד אמרינן דופן עקומה מבואר דלא כדברי הרעק"א אלו,

    וע"ע חזו"א (או"ח ע"ז ז') שהשיג על הרעק"א עיי"ש הוכחותיו. [↑](#footnote-ref-39)
40. וכן צידד הגרש"ר (זכרון שמואל סי' כ"ו אות ה'). [↑](#footnote-ref-40)
41. וחלקם לא הזכירו את הא דבעינן מחיצות סמוכות לסכך אלא דבסוכה בעינן דפנות ולכאו' הכל עולה למקום אחד. [↑](#footnote-ref-41)
42. ובפשטות נראה ביאור דבריו דעל גוף השאלה מסוכה תירץ כתוס' אלא דהוסיף דבשבת בעינן נמי לא מהני אלא כשקרויו משלימו לי' והא דלא תירץ כדברי התו"י הוא משום דרוצה לבאר דבסוכה לא יהני אפי' בקרויו משלימו לי', וכל זה הוא לפי פשטיות דבריו ועי' במה שיובא להלן מהחזו"א בביאור דבריו. [↑](#footnote-ref-42)
43. ועי' בלשון הרמב"ן והר"ן שם דיש ג"כ לדקדק קצת בדבריהם דהמחיצה היא רק מבחוץ כדברי התו"י אולם נראה דאינו מוכרח כלל,

    ויש להוכיח כן דמיד אח"כ דנים משום גידוד ומחיצה מצטרפין ומבואר דהמחיצה היא ע"י שניהם.

    ואי נימא דכן מדוקדק מדבריהם יהיה מוכח כהחזו"א בבי' דברי הרא"ש דבעינן למיתי גם להא דהוא י' מבחוץ וגם להצטרפות החקק והכותל. [↑](#footnote-ref-43)
44. והביא דבריהם המשנ"ב שם ס"ק ס"ג ועיי"ש בשעה"צ. [↑](#footnote-ref-44)
45. והביאו כן מהרי"ץ גיאות. [↑](#footnote-ref-45)
46. ועי' ב"ח (סו"ס תרל"ג) דכתב כן דהוא משום דאין למקום זה מחיצה י'. [↑](#footnote-ref-46)
47. כתב דגם לרי"ץ גיאות שאינו מצטרף לשיעור אולם יושבין בו. [↑](#footnote-ref-47)
48. וכעי"ז כתב החידושי הגהות הנ"ל וכתב דעפי"ז בצד שכנגד הפתח יהיה כשר ולא משמע כן. [↑](#footnote-ref-48)
49. ולכאו' היה מקום לדון דאין לומר דהוא פסול נפרד דהא בלא"ה איכא לפוסלו משום דחשיב דמסוכך בסכך פסול אולם י"ל דנפק"מ לדעת תוס' כשהסוכה צילתה מרובה מחמתה דאולי משום הא דמסוכך בסכך פסול ליכא למיפסליה דסגי שהסכך הכשר צילתו מרובה מחמתו ורק משום דאיכא עוד פסולא דסוכה שתחת האילן פסול.

    וכן לדעות דמשום מצטרף אין לפסול כשקדמה הסוכה לאילן יש לדון דכשהאילן צילתו מרובה מחמתו הסוכה תפסל אף בכה"ג משום סוכה שתחת האילן, עי' ריטב"א י. במתני' דנחלקו בזה הבעה"מ ור"ת. [↑](#footnote-ref-49)
50. ועיי"ש דנוקט דפסול כשהאילן צילתו מרובה מחמתו גם כשהסוכה צילתה מרובה מחמתה גם לשיטת תוס'. [↑](#footnote-ref-50)
51. ומבואר דנקטו דודאי איכא עוד פסול דסוכה שתחת אילן ומשו"ה ודאי פסול אפי' בסוכה שצילתה מרובה מחמתה ופליגי אי לתוס' יש לפסול גם משום פסולא דמצטרף כשהסוכה צילתה מרובה מחמתה והאילן מרובה מחמתו. [↑](#footnote-ref-51)
52. ועיי"ש דביאר דלכך אי לאו קרא הוו"א דכשר אף לריב"א דלא חשיב חדא סככה עם הכשר. [↑](#footnote-ref-52)
53. וכן כתב התור"פ (י. ד"ה פירס באמצע דבריו). [↑](#footnote-ref-53)
54. ועי' שיעורי מורינו רה"י מה שיישב בזה. [↑](#footnote-ref-54)
55. וכן הוא בחידושי הראבי"ה סי' תרי"ג. [↑](#footnote-ref-55)
56. ויתכן דבעצם לכו"ע סכך פסול פוסל רק כשהוא נצרך להכשר הסוכה אלא דאינהו ס"ל דלעולם הסכך התחתון מתבטל וממילא חשיב דהסוכה חמתה מרובה מצילתה בלא האילן, ויל"ע בזה. [↑](#footnote-ref-56)
57. ויש לדון מה הדין כשהסכך הפסול הוא התחתון אי איכא להך פסולא, ועי פנ"י (י.) ומחצה"ש (תרכ"ו ד') דנקטו דליכא להך פסולא.

    ואולי הוא תליא בטעמי הראשונים הנ"ל. [↑](#footnote-ref-57)
58. ועי' פנ"י במתני' מה שתירץ ע"ז. [↑](#footnote-ref-58)
59. דבהכרח הוא מיירי התם כשהתחתונה צילתה מרובה דאחרת אמאי לא מסיק אדעתיה לפסול. [↑](#footnote-ref-59)
60. וכן מבואר להדיא ברש"י ד"ה תחתונה כשרה דכתב בסו"ד דאי העליונה צילתה מרובה פסולה אף בתוך כ' משום סוכה תחת סוכה וממילא מבואר דנקט דציור הגמ' הוא דהתחתונה צילתה מרובה בלא סיוע העליונה וכפשטיות הגמ' ובכ"א מבואר דאי העליונה למעלה מכ' התחתונה פסולה משום מצטרף. [↑](#footnote-ref-60)
61. ועי' שער"י (ג' י"ט) שהאריך בזה. [↑](#footnote-ref-61)
62. וכן הקשה התור"פ בשם השר מקוצי, ועי' ריטב"א דהתקשה דהא אפשר להתכבד/להתברר ועיי"ש ביאורו לפי דרכו בדברי הגמ'. [↑](#footnote-ref-62)
63. וכן כתב המאירי וביאר דמשום הכי מהני אף במחובר אע"ג דבערלה פ"א מ"ו מבואר דמחובר לא מתבטל ברוב, ועי' רש"ש. [↑](#footnote-ref-63)
64. ועי' אבני נזר (תס"ג) דהוכיח מקו' הר"ן והריטב"א דביארו כן דכיון שחבטן שוב אין את הפסול דמצטרף, עיי"ש כל דבריו. [↑](#footnote-ref-64)
65. ועי' רמ"א (תרכ"ו א') ועי' מגן אברהם (ס"ק ד') דכתב דלדעה זו לא בעינן שיהיו מעורבים ומהני אפי' כשניכרים, ועיי"ש במחצה"ש. [↑](#footnote-ref-65)
66. ועי' בית יוסף (תרכ"ו ג') דכתב דנקט דגם לפירוש הראבי"ה בעינן שלא יהא ניכר אלא לדעת הר"ן מהני גם כשהוא ניכר. [↑](#footnote-ref-66)
67. ועי' תשו' נחלת דוד (מ"ד) מה שתמה בדברי הר"ן, ועיי"ש מה שביאר את הסוגייא באופן אחר. [↑](#footnote-ref-67)
68. הוא איירי בדעת הרמב"ם דאיירי שקצץ האילן ואולי רק לכן הוכרח לבאר כן, ויל"ע. [↑](#footnote-ref-68)
69. ויל"ע בקושיתו דהא הרמב"ם כתב דכשר רק בגוונא דזה בצד זה ולא כשאחד מעל השני. [↑](#footnote-ref-69)
70. אמנם הב"ח פסק כדעת הרמב"ם דבעינן שיקצצנו דמחובר לא בטיל ברוב. [↑](#footnote-ref-70)
71. ועי' מחזור ויטרי (שנ"ט) וסידור רש"י (רס"א) דמבואר לכאו' כהב"י. [↑](#footnote-ref-71)
72. וכדבריו כתב בשלטי הגיבורים בשם הריא"ז. [↑](#footnote-ref-72)
73. ואמנם כשהפירצה היא פחות מג' לא חשיב פרוץ ומהני בכל גוונא. לכאו' הוא פשוט ועי' ט"ז דבי' זאת באורך וכ"כ הב"י בשם רבינו ירוחם. [↑](#footnote-ref-73)
74. יש להסתפק בדבריו אי איירי בפרוץ מרובה על העומד בכל הסוכה כפירש"י או דהוא ס"ל דמהני אפי' באותו דופן ואהא קאיירי, ועי' הע' 6. [↑](#footnote-ref-74)
75. היינו כשאין ד' מחיצות ומשום דמחיצת שתי בלא ערב לא מהניא. [↑](#footnote-ref-75)
76. בשעה"צ השיג עליהם דבכה"ג דעומד מרובה על הפרוץ אין בעיה דיהיה פחות מד' ומבוא' דנקט דבעומד מרובה על הפרוץ מהניא מחיצת שתי בלא ערב, ומסברא הדבר צ"ב. [↑](#footnote-ref-76)
77. ויל"ע דהמג"א כתב דמהני נמי כשיש ד' מחיצות ולהפמ"ג והמחצה"ש הוא מבואר אולם לביאור זה הוא תימה, ועי' לבו"ש ודבריו לא נתבארו לי, והשיב לי ידידי הרב מ.א.ת. דנראה באחרונים דלמדו בדברי המג"א דכוונתו דמה דיהני כשיהיה ד' מחיצות הוא רק בגוונא דלבוד, ואמנם דברי המג"א מוקשים קצת לפי"ז דהא בסעי' זה לא איירי' דייקא בכה"ג, ויל"ע היטב בדברי המחצה"ש והפמ"ג. [↑](#footnote-ref-77)
78. מבואר בדבריו דדן את המקרה הזה דהרבינו ירוחם קרה לו עומד מרובה על הפרוץ דבפרוץ מרובה הצריך שם שיהא שיעור ז' ביחד, ואע"ג דבכל הסוכה פרוץ מרובה על העומד מ"מ נקט דכוונת הרבינו ירוחם דבדופן זו עומד מרובה על הפרוץ {ויצא מזה דדעת הרבינו ירוחם דכשר בפרוץ מרובה אפי' באותו דופן והוא מילתא חדתא}. [↑](#footnote-ref-78)
79. וכן משמע בר"ן (דף ז' ד"ה ומדבריו ז"ל) שתוך כדי דבריו כותב דלבוד וצוה"פ מהניא. [↑](#footnote-ref-79)
80. אמנם בתוס' (ז. ד"ה ) מבואר דהא דבעי' טפח הוא דע"י הלבוד יהיה דופן ד' ומבואר דנקט דאין משמעות לטפח לבדו. [↑](#footnote-ref-80)
81. והוא דין מסויים בסוכה. [↑](#footnote-ref-81)
82. וכן משמע מהגר"א (תר"ל ג'). [↑](#footnote-ref-82)