רה_י עולה עד לרקיע
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / מהדו_ק

יום ועש"ק בלק ח' תמוז תשס"ח

**א**

א] שבת ד"ז. אילימא דאין רה"י למעלה מי', והאמר ר"ח וכו' מפני שרה"י עולה עד לרקיע.

ביסוד הך דינא דרה"ר עולה עד לרקיע, הנה מד' הגר"ח בהל' סוכה מבו' דבפשוטו הוא משום דינא דגוד אסיק, דמכח זה אית לי' מחיצות עד לרקיע, וע"כ הוא דעולה הרשות עד לרקיע, ועיי"ש שכתב בדעת הרמב"ם דל"ב בזה לדינא דגוד אסיק, אלא הוא דין בפנ"ע דהמחיצות התחתונות שיש בהן י' גודרות את המקום עד לרקיע ומשוו לי' לכולי' רה"י וזהו כללא במחיצות דכל שיש בהן שיעורא די' גודרות את המקום עד לרקיע, עיי"ש.

ועכ"פ נלמד מדבריו דכל עיקר הדין דעולה עד לרקיע, מיוסד ע"ז דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, אשר היינו או משום דינא דגוד אסיק, או משום שהמחיצות התחתונות גודרות עד לרקיע.[[1]](#footnote-2)

ב] אמנם נ' דודאי אין מכוון ד' הגר"ח דזהו כל יסוד דינא דעולה עד לרקיע, שהרי בכ"ד מוכח דדינא דעולה עד לרקיע הוא דין ברשות שהיא עולה עד לרקיע, ואף בדלית לה מחיצות כלל.

חדא הוא ממש"א בסוגיין, דאקילו רבנן בכרמלית מקולי רה"ר, דעד י' טפחים הוא דהויא כרמלית למעלה מי' טפחים ל"ה כרמלית, ופירש"י דמקולי רה"ר נמי אקילו בה דאינה תופסת באויר למעלה מי' כרה"י אלא למטה מי' כתורת רה"ר, עכ"ל, והנה אם כל עיקר דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום גוד אסיק או משום דהמחיצות התחתונות גודרות עד לרקיע, הרי ל"ש כלל הך דינא בכרמלית, ומה הי' שייך כלל לומר שאף כרמלית תתפוס למעלה מי' כרה"י.

עוד מוכח כן ממש"א בעירובין דל"ב:, דכיון דאמר רבא הנותן עירובו יש לו ד' אמות, הויא לה רה"י, ורה"י עולה עד לרקיע, ופירש"י דנהי דלאו רה"י ממש הוא דהא ליכא מחיצות, מ"מ לענין מיהוי הוא ועירובו במקום א' הוי חד רשותא, עכ"ל, ואי נימא דיסוד דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, הרי ל"ש כן בד' אמות של שביתתו דלי"ב מחיצות, וא"כ הגם דחשיבי רה"י, מ"מ ל"ש בהו דינא דעולה עד לרקיע.

עוד מוכח כן ממש"א שם דל"ד. אהא דתנן דנתנו בבור אפי' עמוק ק' אמה, האי בור דקאי היכא אילימא דקאי ברה"י, פשיטא רה"י עולה עד לרקיע וכ"ה דסלקא לעיל הכי נמי דנחתא לתחת, ובד' הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א מבו' דהיינו דמכח הא דרה"י יורדת למטה הוי הבור רה"י אף שאין ברחבו ד', ז"ל, רה"י יש לו גובה ועומק, לפיכך בור ברה"י אפי' עמוק ק' אמה ואין ברחבו ד' ה"ה רה"י גמורה שרה"י נוקב ויורד עד התהום, עכ"ל, ואם כל עיקר דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הוא דהמחיצות גודרות עד לרקיע, ל"ש דין זה לגבי עומק רה"י, וגם ל"ב לזה, דעומק רה"י ודאי הוי בכלל גדירת המחיצות.

עוד מוכח כן ממש"כ הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א, ז"ל, חורי רה"י יש להם גובה ואין להם עומק, עשויין הן להשתמש על גביהן ולפיכך רואין אותן מלאין עד לרקיע, ואין עשויין להשתמש תחתיהן כדרך שאדם משתמש ברה"י עצמו ברומו ועומקו ולפיכך אין לחורין עומק וכו', עכ"ל, והרי דאף בחורין אמרי' דעולין עד לרקיע, הגם דלית להו מחיצות, ועד"ז מצינו גם בד' הרשב"א שם פ"ה, ז"ל, הי' זיז אחר לאדם אחר תחתיו רחב ד' ואין העליון רחב ד', העליון אסור לפי שאויר התחתון עולה עד לרקיע ועליון באוירו של תחתון וכו', עכ"ל, והרי דאמרי' בזיז דאוירו עולה עד לרקיע לגבי איסורא דעירובי חצירות, הגם דלי"ל מחיצות.[[2]](#footnote-3)

ובאמת בל' הרשב"א מבו' דיסוד דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הוא משום שהוא עשוי להשתמש בו על גביו, ולפיכך רואין אותו מלא עד לרקיע, עשויין הן להשתמש על גביהן ולפיכך רואין אותן מלאין עד לרקיע,

ג] ואשר מוכח מכ"ז, דודאי עיקר הדין דרה"י עולה עד לרקיע ורה"ר אינה עולה עד לרקיע, אי"ז משום דשאני רה"י דאמרי' גוד אסיק והמחיצות גודרות עד לרקיע, וע"כ הוי רה"י עד לרקיע, אלא הטעם בזה הוא, דשאני רה"י דאף האויר הוי מכלל הרשות, ובכח הרשות לתפוס אף האויר עד הרקיע, ומשא"כ ברה"ר אין האויר למעלה מי' מכלל הרשות, ואין בכח הרשות לתפוס האויר עד לרקיע, והטעם בזה הוא, דברה"ר אין האויר מכלל הרשות כמו שפירש"י לעיל בסוגיין דבאויר רה"ר למעלה מי' לא שלטי בי' רבים, וע"כ ל"ה מכלל הרה"ר, ומשא"כ ברה"י הוי האויר מכלל הרשות וכמש"כ הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א שהבאנו לעיל, דהא דחורי רה"י יש להם גובה הוא משום דעשויין הן להשתמש על גביהן ולפיכך רואין אותן מלאין עד לרקיע, והא דאין להן עומק הוא משום דאין עשויין להשתמש תחתיהן כדרך שאדם משתמש ברה"י עצמו ברומו ועומקו, והרי דהא דרה"י יש לו גובה ועומק הוא משום דאדם משתמש בו ברומו ועומקו, וע"כ הוי האויר עד לרקיע מכלל הרשות.

ומש"כ הגר"ח דדינא דעולה עד לרקיע הוא משום דהמחיצות גודרות עד לרקיע מדינא דגוד אסיק או אף בלא דינא דגוד אסיק, היינו משום דהגם דבכח הרשות דרה"י לתפוס אף האויר עד לרקיע, מ"מ לא סגי בזה לחשוב האויר כרה"י, שהרי עיקר רה"י הוא מקום המוקף מחיצות, ובלא הא דגדירת המחיצות היא עד לרקיע והאויר שמעל המחיצות אינו מקום הגדור, ל"ה מהני דינא דעולה עד לרקיע לחשבו מכלל הרה"י, ורק משום שגדירת המחיצות היא עד לרקיע הוא דמהני דינא דרה"י עולה עד לרקיע שיהא כל האויר בכלל הרשות.

ומ"מ בהא דהמחיצות גודרות עד לרקיע לחוד לא סגי אלא בעי' לדינא דרה"י עולה עד לרקיע, דלא מיבעיא אי בעי' קרקע לרה"י דנמצא דעיקר הרשות היא הקרקע ולא מצינו לחשוב האויר לרה"י רק משום דינא דרשות הקרקע עולה עד לרקיע, אלא אף אי ל"ב קרקע לרה"י, הרי מ"מ בעי' מקום תשמיש ד', והאויר אינו ראוי לתשמיש, וע"כ עיקר הרשות הויא הקרקע שהיא מקום הראוי לתשמיש, וכל הא דהוי האויר בכלל רה"י הוא רק משום דינא דרה"י עולה עד לרקיע.

ולפ"ז נמצא, דהא דלא אמרי' עולה עד לרקיע אלא מכח דגדירת המחיצות הויא עד הרקיע, הוא רק ברה"י דל"ה רה"י אלא בשהיא מוקפת מחיצות וגדורה מסביבותי', וע"כ ל"מ בה דינא דעולה עד לרקיע אם אין גדירת המחיצות עד הרקיע, אך רשות דל"ב היקף מחיצות, שפיר שייך בה דינא דעולה עד לרקיע אף בדלי"ב מחיצות כלל ול"ש בה דינא דגוד אסיק.

ומה"ט אם הוה מדמינן כרמלית לרה"י הי' בה לדינא דעולה עד לרקיע, הגם דלי"ל מחיצות, דכיון דהרשות דכרמלית ל"ב מחיצות, שפיר שייך בה דינא דעולה עד לרקיע, שהרי עיקר דינא דעולה עד לרקיע אינו מיוסד כלל על הא דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, אלא דברה"י בעי' לזה דבלא זה לא מצינו לחשוב האויר מכלל הרה"י, אך בכרמלית דל"ב מחיצות, שפיר הי' שייך בה דינא דעולה עד לרקיע אף בלא מחיצות.

ועד"ז הוא במש"א בעירובין דד' אמות של שביתתו אמרי' בהו רה"י עולה עד לרקיע הגם דליכא בהו מחיצות, שהרי יסוד דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום דאף האויר הוי מכלל הרשות, וזה שייך אף במקום דלית לי' מחיצות כלל, וכנ"ל, ואף דברה"י ל"מ דינא דעולה עד לרקיע בלא מחיצות, היינו משום דהרה"י עצמה אין עלי' תורת רה"י בלא מחיצות, אך בד' אמות דשביתתו דחשבי' להו כרה"י לגבי הנחת עירוב אף בלא מחיצות, הרי דה"נ אוירו עד לרקיע חשיב כרה"י אף בלא מחיצות.

וזהו גם מש"א דכ"ה דסלקא לעילא ה"נ נחתא לתחת, ופירש הרשב"א דמה"ט הוא דבור שאינו רחב ד' הוי רה"י, והיינו דכ"ה דאויר רה"י עד לרקיע הוי בכלל הרשות, ה"נ עומק רה"י עד לתהום הוי בכלל הרשות, ובד' הרשב"א בעבוה"ק בדין חורין מבו' דהא דרה"י יש לה עומק הוא משום שדרך להשתמש בעומקה, ומה"ט כתב דחורין אין להן עומק, עיי"ש, וע"כ הגם שאין הבור רחב ד' הוי רה"י, כיון דהוי מקום א' עם הרה"י ואינו חולק מקום לעצמו, והיינו כפי המבו' ברשב"א בכ"ד, דהא דעמוד ברה"י שאינו רחב ד' אינו חולק מקום לעצמו להיות מקו"פ, הוא מכח דינא דרה"י עולה עד לרקיע, ואכמ"ל.

ועד"ז הוא גם במש"כ הרשב"א דבחורין ובזיז אמרי' דעולה עד לרקיע, הגם דלי"ל מחיצות, והיינו דהגם דברה"י לא אמרי' עולה עד לרקיע רק מכח דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, כ"ז הוא משום דגם עיקר הרה"י ל"ה רה"י בלא מחיצות, וע"כ גם אוירה ל"ה בכלל הרה"י רק מכח דגדירת המחיצות היא עד לרקיע, ומשא"כ בחורים דתורת רה"י שבהן הוא משום דמיטפלי לרה"י ואף דלית להו מחיצות, הרי שמכח זה אף אוירן דהוי מכללן חשיב רה"י, הגם דלית לי' מחיצות, וז"פ.

ועד"ז נ', גם במה שדן הגרע"א במערכה בענין קלוטה, בדינא דשדי נופו בתר עיקרו והוי הנוף רה"י, אם הוי אף אוירו רה"י מדינא דרה"י עולה עד לרקיע, ונ' דזה מתישב אף למה שנקט הגר"ח דדינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא רק משום שהמחיצות גודרות עד לרקיע, אשר זה ל"ש בשדי נופו בתר עיקרו דלית לי' מחיצות, דכל הא דבעי' שתהא גדירת המחיצות עד הרקיע, הוא רק ברה"י דתורת רה"י שעלי' הוא משום שהיא מוקפת מחיצות וגדורה מסביבותי', אך בנוף שאינו מוקף מחיצות והא דהוי רה"י הוא משום שה"ז נטפל להעיקר, הרי דשפיר מצינו למימר דגם האויר שעל גביו שהוא מכלל רשות זו הוי רה"י.

אך שוב נתבוננתי דלכאו' אי"ז מתישב, דהיאך יתכן דמקום הנוף יהא עדיף ממקום העיקר, דמקום העיקר לא יהא רה"י עד הרקיע רק אם בכח מחיצותיו לגדור עד הרקיע, ומקום הנוף יהא רה"י עד לרקיע גם בלא גדירת מחיצות עד הרקיע, וצ"ע עוד בזה.

ד] ונ' להוסיף עוד בזה, דהנה בדין גג הבולט למ"ד דלא אמרי' בי' גוד אסיק, כתב בהגמ"ר עירובין רמז תקכ"ח, ז"ל, רב אומר אין מטלטלין אלא בארבע אמות לא אמרינן גוד אסיק מחיצתא, וקשה מאי איכפת לן הא רה"י עולה עד לרקיע, ובתוס' תירץ לפי שפרוץ במילואו למקום האסור, וקשה דהא רה"י עולה עד לרקיע וכו', עכ"ל, והרי שדעתו דאף דלא אמרי' בי' גוד אסיק, מ"מ הוי ע"ג הגג רה"י מדינא דרה"י עולה עד לרקיע, אך בתוס' הרא"ש ובפסקיו בר"פ כל גגות מפורש דע"ג הגג הוי כרמלית, עיי"ש.

ובס' שערי ציון סימן ד' ענף ג' סק"ח הק' ע"ז, שהרי אמרו בעירובין דל"ד: דרה"י כ"ה דסלקא לעיל ה"נ נחתא לתחת, וא"כ תיקשי במש"א דבית שאין תוכו י' וקירויו משלימו לי' דעל גבו מותר לטלטל בכולו ובתוכו אין מטלטלין אלא בד', וקשיא דכיון דעל גביו הוי רה"י נימא דרה"י נחתא לתחת וגם בתוכה ליהוי רה"י, ובלא ד' ההגמ"ר י"ל דלא אמרי' עולה עד לרקיע ויורד עד לתהום היכא דמפסקא תקרה, אך לד' ההגמ"ר דאמרי' רה"י עולה עד לרקיע אף דמפסקא תקרה, ה"נ נימא רה"י יורדת עד לתהום אף דמפסקא תקרה, עיי"ש מש"כ בזה דמכוון הגמ' הוא בבור רחב ד', ובזה הוא שאמרו דאף שהוא עמוק הרבה וא"א להשתמש למטה, מ"מ הוי רה"י אף למטה דאין מתבטל שם רה"י ע"י העומק, ולפ"ז הרי לא שמענו רק בבור רחב ד' והוי הבור מצ"ע רה"י, אבל אם אינו רחב ד' דליהוי רה"י מצד הרה"י דלמעלה זה לא שמענו, עכ"ד.

אמנם הנה בעבוה"ק ש"ג פ"א, ז"ל, רה"י יש לו גובה ועומק, לפיכך בור ברה"י אפי' עמוק ק' אמה ואין ברחבו ד' ה"ה רה"י גמורה שרה"י נוקב ויורד עד התהום, עכ"ל, והרי להדיא דמהני דינא דרה"י יורדת עד התהום אף בבור שאינו רחב ד', והדק"ל.

ועמש"נ להלן סק"ז בהערה לדון, דכל הך דינא דרה"י נחתא לתחת, לא מהני רק לגבי בור שאינו רחב ד', דמכח הך דינא אינו חולק מקום לעצמו, אלא הוי בכלל עיקר הרשות, וע"כ הוא דהוי תוכו רה"י, אך לא מצינו כלל דכל מקום דהוי רה"י הוי מכח זה אף תחתיו רה"י, ולפ"ז ניחא בפשיטות ד' ההגמ"ר.

ולמש"נ נ' די"ל בזה, דל"ש דינא דרה"י יורדת עד לתהום, רק בבור שברה"י, שבכח מחיצות הרה"י לגדור גם את מקום זה, וע"כ הגם דאיהו בפנ"ע ל"מ חייל עליו תורת רה"י, מ"מ הוי בכלל הרה"י שלמעלה שהיא יורדת עד התהום, אך בבית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי' דעל גביו הוי רה"י, ל"מ דינא דרה"י יורדת עד התהום לאשוויי תוך הבית לרה"י, שהרי אינו גדור במחיצות י'.

ומש"כ ההגמ"ר דגג הבולט הוי על גביו רה"י מדינא דרה"י עולה עד לרקיע, הגם דבכה"ג לא אמרי' גוד אסיק, ולכאו' שמעינן מינה דמהני דינא דרה"י עולה עד לרקיע לאשוויי רה"י אף לאויר שאינו גדור במחיצות, אך נ' דשאני התם דכל דאמרי' רה"י עולה עד לרקיע, וחזינן להמקום שע"ג הגג כחלק מן הרשות שמתחת הגג, שפיר מצינו לחשבו כמקום גדור במחיצות, דכל שהמקום זה גדור במחיצות בי' טפחים התחתונים סגי בזה לחשבו כגדור עד הרקיע, ואך דכ"ז הוא רק כד דייני' להמקום שע"ג הגג כחלק מן הרשות שמתחת הגג, מדינא דרה"י עולה עד לרקיע, אך אם דייני' על המקום שע"ג הגג בפנ"ע, הרי דכיון דלא אמרי' גוד אסיק, נמצא שאין לו מחיצות כלל, ודו"ק, ומשא"כ בבית שקירויו משלימו לי' דתוך הבית אינו גדור כלל במחיצות, ל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד התהום, וכמש"נ.

ה] ועד"ז נ' עוד, דהנה בד' התוס' בעירובין דע"ח. מבו' דהגם דבור וחוליתו מצטרפין לד', ל"ה רה"י אלא ע"ג הבור, אך תוך הבור ל"ה רה"י, וכ"ה בתוס' הרא"ש שם.

אמנם הנה בתוס' גיטין דט"ו: נקטו דאף אם ל"ה גידוד ומחיצה מצטרפין, מ"מ אי הוי מצי להניח מידי ע"ג המחיצות ולהשתמש, הי' רה"י אף בתוך המחיצות.

ובתוס' הרא"ש שם נחלק ע"ז, ז"ל, דהא דאמרי' דחשיב רה"י משום דאי בעי מנח מידי עלוי', ה"מ ראש העמוד וכן חוליית הבור והסלע לענין הנוטל מהן והנותן על גביו, אבל גבי תל אפי' מנח מידי עילוי' על גביו הוי רה"י, אבל תוכו הוי כרמלית כמו בית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי', עכ"ל.

והנה בפשוטו הי' נ' בביאור הפלוגתא בזה, דהתוס' ס"ל דכיון דעל גביו הוי רה"י מכח הא דאי בעי מנח מידי ומשתמש, תו הוי גם תוכו רה"י מדין חורי רה"י, ותוס' הרא"ש פליג ע"ז וס"ל דל"ש בזה דין חורים, וכמו שפירש החזו"א ב' טעמים בזה.[[3]](#footnote-4)

אמנם באמת בד' הרא"ש מבו' שפירש טעם התוס' בע"א, שהרי הרא"ש למד להך מילתא דבין המחיצות ל"ה רה"י, מבית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי' דתוכו ל"ה רה"י, והנה הרי התם לא מצינו לדון כלל על תוך הבית מדין חורים, וצ"ב מה למד הרא"ש מהתם.

ואשר מבו' מזה, דהרא"ש פירש דעת התוס', דהא דהוי בין המחיצות רה"י, אי"ז מדין חורים, אלא הוא משום דרה"י יורדת עד התהום, וע"כ כיון דע"ג המחיצות הוי רה"י, תו הוי אף תוכן רה"י, והרא"ש פליג ע"ז וס"ל דאף דע"ג המחיצות הוי רה"י, מ"מ ל"מ זה דיהא תוך המחיצות רה"י, והך מילתא הוכיח הרא"ש מהא דבית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי' הגם דעל גביו הוי רה"י מ"מ תוכו ל"ה רה"י.

ובדעת התוס' י"ל, דהגם דס"ל דכל דהוי על גביו רה"י הוי אף בתוכו רה"י משום דרה"י יורדת עד לתהום, מ"מ בבית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי' הגם דעל גביו הוי רה"י מ"מ ל"ה תוכו רה"י, ול"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, משום דמפסקא תקרה, וכה"ג לא אמרי' רה"י יורדת עד לתהום.

ולפמש"נ נ' לדון בדעת הרא"ש, דלעולם י"ל דמודה להך דינא דרה"י יורדת עד לתהום וכמש"כ הרשב"א בעבוה"ק דהא דבור ברה"י שאינו רחב ד' הוי רה"י הוא מדינא דרה"י יורד עד התהום, ואך דס"ל דכ"ז הוא היכא שבכח מחיצות הרה"י לגדור גם את מקום זה, ומהני דינא דרה"י יורדת עד לתהום, דהגם דמקום זה בפנ"ע ל"מ חייל עלי' תורת רה"י, מ"מ הוי בכלל הרה"י שלמעלה שהיא יורדת עד התהום, ומשא"כ בגידוד ה' ומחיצה ה', הרי דלמ"ד דאינם מצטרפין ליכא כלל תורת מחיצות לגבי המקום שבין המחיצות, וע"כ הגם דעל גביהן הוי רה"י, מ"מ תוכן ל"ה רה"י, ול"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד התהום, ועד"ז הוא בבית שאין בתוכו וקירויו משלימו לי', דלגבי תוך הבית ליכא מחיצות י' כלל, ל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, וכמש"נ.

ו] ונ' להוסיף עוד בזה, דהנה לדעת הרא"ש בפ"ק דשבת בפשוטו הא דבית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי' ל"ה תוך הבית רה"י, אי"ז משום דליכא מחיצות י', אלא הוא משום דתוך הבית שאין גבוה י' לא חזי לדירה.

וצ"ב דא"כ היאך למד מינה הרא"ש דה"נ בגידוד ה' ומחיצה ה' אף דמנח מידי ומשתמש מ"מ ל"ה בתוכן רה"י, הרי שאני בית שאין בתוכו י' דהא דתוכו ל"ה רה"י הוא משום דלא חזי לדירה.

אך למש"נ נ' פשוט, דכל הא דל"ה תוך הבית רה"י משום דלא חזי לדירה, הוא רק משום שבאנו לדון שיחול תורת רה"י על תוך הבית בפנ"ע, וכיון דאיהו לא חזי לדירה ל"מ חייל עליו תורת רה"י, אך אם באנו לדון שיהא תוכו רה"י מכח הא דהוי על גביו רה"י ורה"י יורדת עד לתהום, ודאי ל"ה בעי' שיהא ראוי לדירה, שהרי ע"ז הוא דמהני דינא דרה"י יורדת עד לתהום, דהגם דמקום זה בפנ"ע ל"מ חייל עלי' תורת רה"י, מ"מ הוי בכלל הרה"י שלמעלה שהיא יורדת עד התהום, וז"פ.

אמנם צ"ע בזה במש"נ לעיל די"ל דמודה הרא"ש לדינא דרה"י יורדת עד לתהום, ואך דס"ל דכ"ז הוא היכא שבכח מחיצות רה"י לגדור גם את מקום זה, ומשא"כ בגידוד ה' ומחיצה ה' דלמ"ד דאין מצטרפין אין בכחן לגדור את המקום שבין המחיצות, וע"כ ל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, והנה אי נימא דבית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי' חשיב שפיר דאית לי' מחיצות י', וכל הא דתוכו ל"ה רה"י הוא משום דלא חזי לדירה, א"כ מ"ט לא נימא בזה דרה"י יורדת עד לתהום, הרי שפיר יש בכח מחיצות הבית לגדור גם את תוכו.

אך נ' די"ל בזה, דהגם דבכח מחיצות הבית לגדור גם את תוכו, מ"מ ל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, שהרי הא דעל גביו הוי רה"י הוא משום תורת "גידוד" שעליהן, והגידוד ל"מ לגדור את תוך הבית, וע"כ הגם דאף לתוך הבית איכא מחיצות, מ"מ ל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, דרק היכא שאותן מחיצות שגודרות את הרה"י בכחן לגדור גם על גביו או תחתיו, הוא דאמרי' רה"י עולה עד לרקיע ויורדת עד לתהום.

וי"ל עוד, דהנה נת' במק"א דאף אי נימא דמחיצות שאין מגיעות לקרקע אינן מועילות לגדור את הרשות אף בדליכא בקיעת גדיים, מ"מ מחיצות שע"ג הבור ודאי מועילות לגדור את הבור, אף אם לא יצטרפו לגידוד הבור אלא יהיו הן בפני עצמן המחיצות, והיינו משום דכל צורך הגדירה דהבור מסביבותיו, הוא רק מן המקום שעל שפתו, וע"כ כל דאיכא מחיצות על שפתו, ודאי הן מועילות לגדור אותו ולא חשיבי כלל כמחיצה תלוי', ול"ד לכל מחיצה תלוי', שהמקום צריך גדירה מסביבותיו גם בשפת הקרקע, וע"כ כל שאין המחיצות מגיעות עד ג"ט סמוך לקרקע הוי זה מחיצה תלוי', ולפ"ז י"ל, דמה"ט הוא דבור ברה"י הוי רה"י מדינא דרה"י יורדת עד לתהום, ול"ד לבית שאין בתוכו י' דהגם דעל גביו הוי רה"י אפ"ה ל"ה תוכו רה"י, דשאני בור ברה"י שאותה גדירת המחיצות הגודרת את הרשות למעלה גודרת אף את הבור, כיון דכל צורך גדירת הבור, הוא מן המקום שעל שפתו, ומשא"כ בבית שאין בתוכו י', דגדירת המחיצות הגודרת את גגו וגדירת תוכו לא שייכי זל"ז, ודו"ק.

ז] וזה נ' בביאור עיקר דעת התוס' בעירובין ודעימייהו, דהגם דבור וחוליתו מצטרפין לד' והוי על גבי הבור רה"י, מ"מ תוכו ל"ה רה"י, וצ"ע מ"ש מכל בור ברה"י דודאי הוי רה"י אף בשאינו רחב ד', ובפשוטו צ"ל דהתם הוא מדין חורים, ומשא"כ בההיא דבור וחוליתו ס"ל דל"ש דין חורים, וכמו שפירש החזו"א, אך יל"ע דלכאו' הוי הבור רה"י אף בשהוא עמוק הרבה דלא ניחא תשמישתי', וכה"ג לי"ב דין חורים, כמש"כ התוס' לקמן דצ"ט:, גם אי"ז מתישב למש"כ הגר"ח דטעם התוס' הוא משום דחורי רה"י נמי בעו מקום ד'.

ולמש"נ נ', דהא דבור ברה"י דהוי רה"י אף בשאינו רחב ד', הרי כתב הרשב"א בעבוה"ק דהוא משום דרה"י יורדת עד לתהום, וס"ל להתוס' דל"ש הך דינא אלא ברה"י הגדורה במחיצות, שמחיצות אלו הרי מועילות שפיר לגדור גם את תוך הבור, ואותו היקף המחיצות שגודר את כל הרשות גודר גם את הבור, וע"כ שייך בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, ומשא"כ בבור וחוליתו שנצטרפו לד', דהא דהוי על גביו רה"י הוא ע"י גדירת גידוד, וגדירה זו ל"מ לגדור את תוך הבור, אלא גדירתו היא ע"י מחיצות, הרי דבזה ל"ש דינא דרה"י יורדת עד לתהום, וגם לדרך בתרא ניחא, דבבור וחוליתו, הרי תוך הבור צריך גדירה גם מן הרשות שכנגד גובה החוליא, ולא סגי בהגדירה שעל גבי החוליא, וע"כ ל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד התהום.

אך באמת בד' התוס' אלו א"צ לזה, דאף אי נימא דלדינא דרה"י יורדת עד לתהום, סגי במה שאף תחת הרה"י גדור במחיצות, ול"ב שיהא גדור ע"י אותם המחיצות שגודרות את עיקר הרה"י, מ"מ ניחא מש"כ התוס' דבבור וחוליתו שנצטרפו לד' ל"ה תוך הבור רה"י, דהתם הרי תוך הבור אינו גדור כלל במחיצות, שהרי אין מחיצה לפחות מד', וע"כ ל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, ול"ד לבור ברה"י דהוי רה"י אף בשאין בו ד', דהתם המחיצות שגודרות את הרשות גודרות גם את מקום הבור, ולא חשיב כמחיצה לפחות מד', ומשא"כ בבור וחוליתו שנצטרפו לד', דגדירת על גביו הויא ע"י הגידוד, וכל תורת המחיצות דהחוליא הם רק לגבי תוכו, הרי דאין בכחן לגדרו דאין מחיצה לפחות מד', ודו"ק.

וי"ל עוד עד"ז, דכל הך דינא דרה"י נחתא לתחת ודע"כ הוי הבור רה"י אף שאינו רחב ד', לאו היינו דכיון דעל גביו הוי רה"י גם תוכו הוי רה"י, שהרי אדרבה אלמלי דקרקעו הי' רה"י גם על גביו ל"ה רה"י, אך באמת י"ל דעל גביו יהא רה"י משום דאי בעי מנח מידי ומשתמש, וי"ל גם דליכא כלל דינא דרה"י יורדת עד לתהום, וכל הך דינא דרה"י נחתא לתחת ל"מ רק לגבי בור ברה"י שאינו רחב ד', דמה"ט דרה"י נחתא לתחת אין הבור חולק מקום לעצמו וכיון שאינו רחב ד' הוי מקו"פ, אלא הוי מקום א' עם שאר הרשות, וע"כ שפיר הוי רה"י, וזה כמש"כ הראשונים בכ"ד דהא דעמוד ברה"י אינו חולק מקום לעצמו, הוא משום דרה"י עולה עד לרקיע, וזהו מש"א בגמ' דמה"ט אף בור שברה"י אינו חולק מקום לעצמו, דכ"ה דסלקא לעילא ה"נ נחתא לתחת, ויש להוסיף מש"כ הלבוש סימן שמ"ה ס"ז, דהא דכל מה שברה"י נידון כרה"י הוא משום שכן דרך בנות ברה"י עליות זו למעלה מזו קטנים וגדולים, עכ"ד, ואשר זהו דמדמי' דה"נ בור ברה"י אינו חולק מקום לעצמו, ואשר ע"כ ל"מ זה בבור וחוליתו שנצטרפו לד', דכלפי תוך הבור ליכא כלל מחיצות, שאין מחיצות לפחות מד', ומה יועיל הא דהוי מקום א' עם המקום שעל גביו, ול"ד לכל בור שברה"י, דשפיר יש בכח המחיצות לגדור אף את תוך הבור, ול"ה כמחיצות לפחות מד', כיון דאותן המחיצות גודרות גם את הקרקע העליונה, ול"ה מחיצות לפחות מד', (וביותר ניחא למש"נ לעיל דבור שבקרקע ל"ב גדירה אלא מן המקום שעל שפתו, ודו"ק), ומשא"כ בבור וחוליתו שנצטרפו לד', דהמקום שעל גביו הוי רה"י מכח גידוד, ומחיצות החוליא אינם גודרות אלא את הבור, וכיון שאין בו ד' אין עליהן תורת מחיצות, ודו"ק היטב.

ח] ונפ"מ רבתא בזה, דהנה לדעת התוס' דבבור וחוליתו שנצטרפו לד' ל"ה תוך הבור רה"י, לא נתפרש אם ה"נ הוא בעמוד שמילאהו ביתידות דל"ה רה"י אלא על גביו אך קרקע העמוד ל"ה רה"י, ובפשוטו הי' נ' דדמי זל"ז, וכ"ה דבבור וחוליתו שנצטרפו לד' ל"ה תוך הבור רה"י, ה"ה בעמוד שמילאהו ביתידות, אך צע"ק בזה מל' הגמ' בעירובין דלא מ' כן, עייש"ה.

אך לפמש"נ נ' דכה"ג ודאי הוי קרקע העמוד רה"י מדינא דרה"י יורדת עד לתהום, דרק בבור וחוליתו שנצטרפו לד' הוא דס"ל להתוס' דל"ה תוך הבור רה"י, משום דל"ש בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום משום דמחיצות החוליא הוו מחיצות לפחות מד', כיון דכל תורת המחיצות דהחוליא הוא רק לגבי תוך הבור, דגדירת המקום שע"ג החוליא היא ע"י הגידוד ולא ע"י המחיצות, אך משא"כ בעמוד כיון שבאנו לצרף המקום שע"ג קרקע העמוד למקום שע"ג היתידות, שפיר יש בכח מחיצות העמוד לגדור גם את קרקע העמוד, דכיון שהן גודרות גם את המקום שע"ג החוליא, הוו מחיצות למקום ד', וכיון שקרקע העמוד הוי בכלל מקום זה, הרי דאף לגבי קרקע העמוד חשיבי כמחיצות למקום ד', וע"כ שפיר שייך בזה דינא דרה"י יורדת עד לתהום, והוי אף קרקע העמוד בכלל הרה"י, ודו"ק.

ובאמת עיקר הך דינא נתפרש בד' הגר"ח בספרו פי"ד משבת, דבעמוד שמילאהו ביתידות הוי קרקע העמוד רה"י, ובבור וחוליתו ל"ה תוך הבור רה"י, וע"כ בעמוד מצינו לצרף מקום העמוד שלמטה ומקום היתידות שלמעלה לדין קרקע ד', ובבור וחוליתו א"א לצרף תוך הבור לקרקע ד', ועיי"ש שפירש הטעם בזה דשאני בור וחוליתו דתוך הבור הרי אין בו לא מחיצות ד' ולא אויר ד' ואין המחיצות עשויות למקום ד' כלל וחסר כל עיקר דין מחיצות, ומשא"כ בעמוד שמלאו ביתדות, דיש שם מחיצות ד' בין למטה ובין למעלה, דמחיצות העמוד דאמרינן בהו גוד אסיק מחיצתא הא הויין מחיצות גם על היתד, עכ"ד, ובגליונות חזו"א שם כתב ע"ז, ז"ל, צ"ע דהא צריך לחשוב רק שטח העמוד ולא שטח היתד וא"כ נתמעט שטחו מד' ואין כאן מחיצות כלל כיון שאין בין המחיצות ד', ואי דמצרפינן ב' השטחים לד', א"כ גם בבור וחוליא איכא ד"ט, דהחוליא הלא גבוה י"ט והיינו עמוד גבוה י"ט ורחב ד' אלא שחקק באמצעיתו ונעשה בור ושטחו בב' מקומות, עכ"ל.

והנה בפשוטו נ' מל' הגר"ח שטעמו הוא, דלדין מחיצות למקום ד', סגי במה שיש בין המחיצות ד', ול"ב שיהא מקום זה פנוי, וע"כ בעמוד שפיר חשיב דהמחיצות שכנגד קרקעיתו הוו מחיצות למקום ד', ומשא"כ בבור וחוליתו דהמחיצות לתוך הבור הוו מחיצות לפחות מד'.

אך יש מקום לפרש כונתו כמש"נ, דהגם דמחיצות שאינם לחלל ד' פנוי ל"ה מחיצות, מ"מ בעמוד שפיר חשיבי מחיצותיו כמחיצות למקום ד', כיון שמצטרפין קרקע העמוד ומקום היתידות יחד, וע"כ חשבינן למחיצות העמוד כמחיצות למקום ד', ומשא"כ בבור וחוליתו דגדירת על גביו הויא ע"י הגידוד, וכל תורת המחיצות דהחוליא הם רק לגבי תוכו, הרי דכיון דאין בתוכו ד' הוו מחיצות החוליא מחיצות לפחות מד' ולא מהני.

ט] ולפי דברינו נמצא לדעת התוס', דהגם דבור שברה"י שאינו רחב ד' הוי רה"י, מ"מ בור שבתל ל"ה רה"י אם אינו רחב ד', דזה דמי ממש לדין בור וחוליתו דס"ל דל"ה תוך הבור רה"י, אך במקום דהבור ניחא תשמישתי' י"ל דהוי רה"י מדין חורים, ול"ד לבור וחוליתו דל"ש דין חורים וכמש"כ החזו"א.

אמנם יתכן, דכל שרחוק הבור ד' טפחים משפת התל שפיר הוי רה"י, דבכה"ג שפיר מהניא לי' גדירת התל, דכיון שהיא גודרת את המקום הסמוך לה, תו ממילא נגדר אף הבור.

אך הנה הרי בד' התוס' בעירובין דע"ז. ד"ה כותל מבו', דלמ"ד דגידוד ה' ומחיצה ה' אין מצטרפין, הרי דאף אם חקק בריחוק ד' טפחים משפת התל, וכלפי מקום החקק הוי זה גידוד ומחיצה, אינם מצטרפין, עייש"ה, ועי' חזו"א סימן ק"ו סק"ד, והרי דל"מ הא דגדירת התל גודרת את המקום הסמוך לה, אלא בעי' שתחול הגדירה במסוים על המקום שבתוך החקק, וכיון שכלפי מקום זה הוי זה גידוד ומחיצה, לא מהני, אך צ"ע השיעור בזה, דאטו אף אם החקק מרוחק טובא נימא דכלפי החקק הוי זה גידוד ומחיצה, ואולי כל שהוא מרוחק ד' אמות ל"ב שתחול הגדירה במסוים כלפי מקום זה, וצ"ע בזה.

ולפ"ז הרי דה"נ בבור שבתל שאינו רחב ד', ל"ה רה"י אף בשהוא רחוק משפת התל יותר מד' טפחים, שהרי גדירת התל ל"מ למקום הבור, וכמבו' בד' התוס' דאם גידוד ומחיצה אין מצטרפין, חשיב דליכא מחיצה כלפי תוך החקק, ול"מ לו גדירת התל, וכנ"ל, וצ"ע עוד בזה.

**ב**

י] והנה בחי' הגר"ח שם הביא דעת הרמב"ן לקמן דצ"ט: דעמוד גבוה י' ורחב ד' ל"ה אוירו רה"י, דכי אמרינן רה"י עולה עד לרקיע דילמא באויר חצר אבל בעמוד לא, עכ"ל, ול' הרשב"א שם, דכי אמרינן דרה"י עולה עד לרקיע ה"מ רה"י גמורה במחיצות כגון חצר אבל עמוד לא, עכ"ל,[[4]](#footnote-5) והק' הגר"ח ע"ז מסוגיא דסוכה ד"ד: דמבו' דגם בעמוד אמרי' גוד אסיק, וא"כ הרי ממילא דגם דין רה"י דעמוד צריך להיות עולה עד לרקיע כיון דע"י הדין דגוד אסיק יש לנו מחיצות עד לרקיע.

ועיי"ש שכתב דמוכרח לדעת הרמב"ן דמפרש דמש"א רבא בסוכה שם דבעינן מחיצות הניכרות וליכא, לאו דהוי זאת הדין בסוכה שתהא דוקא במחיצות הניכרות, כי אם דהוא דין בההילכתא דגוד אסיק, דלא אמרינן גוד אסיק רק במחיצות הניכרות, ולא בעמוד שאין המחיצות שלו ניכרות במקומם, כיון דהוא אטום כולו וכו', ולפ"ז נמצא דבסוגיא זו מבואר דינו של הרמב"ן דבעמוד לא אמרינן גוד אסיק מחיצתא כיון דהויין מחיצות שאינן ניכרות, וממילא דלי"ב גם הך דינא דרה"י עולה עד לרקיע כיון דאין שם מחיצות למעלה, עכ"ד.[[5]](#footnote-6)

וכן נ' בל' המאירי לקמן דצ"ט:, ז"ל, או שמא לא אמרו אויר רה"י עולה אלא במחיצות הנכרות ומטעם גוד אסיק אבל במחיצות שאין ניכרות לא, עכ"ל, ואזיל המאירי לטעמי' שפירש בסוכה ד"ד:, ז"ל, ובנה בה עמוד גובה י' וכו' ואין אומרים וכו' ונכשיר את העמוד מדין גוד אסיק מחיצות וכו', שאין אומרים גו"א אלא במחיצות הניכרות וכו', ויש שואלים בשמועה זו ממה שאמרו במסכת שבת בפרק הזורק שאם זרק אבן על תל גבוה י' בשבת חייב מפני שהוא רה"י אלמא לא בעינן מחיצות ניכרות, ואי"ז שאלה שבזו אי אתה צריך בה לגו"א עד שתצטרך בה למחיצות ניכרות, שאין הטעם אלא מפני שכל שגבוה י' ורחב ד' אינו תשמיש של בני רה"ר ודינו כרה"י אף בלא מחיצות, אבל בסוכה למחיצות אנו צריכים וא"כ הדבר צריך למחיצות ניכרות, עכ"ל, והרי להדיא דמפרש דהא דפסל רבא בעמוד, הוא משום דבמחיצות שאינן ניכרות לא אמרי' גו"א, והא דתל הוי רה"י אף דלא אמרי' במחיצותיו גו"א, הוא משום דכל שהוא גבוה י' ורחב ד' דינו כרה"י אף בלא מחיצות, ואשר זהו שכתב המאירי די"ל דאין רה"י עולה עד לרקיע אלא מכח הא דהמחיצות עולות עד לרקיע מדינא דגו"א, אבל עמוד דלא אמרי' בי' גו"א אינו עולה עד לרקיע.

י] והנה אמנם צ"ע בזה מכמה טעמים, חדא, דאם אכן דינו של הרמב"ן הוא דין המבו' להדיא בסוגיא דסוכה, א"כ מה נסתפק הרמב"ן בזה וכתב דכי אמרינן רה"י עולה עד לרקיע "דילמא" באויר חצר אבל בעמוד לא, הרי הוא דין המפורש בסוגיא דסוכה, ורחוק לומר שנסתפק הרמב"ן בביאור סוגיא דסוכה, אם הא דס"ל לרבא דל"מ בסוכה הוא משום דלא אמרי' גו"א בעמוד, או משום דל"מ זה לסוכה, אך י"ל שנסתפק הרמב"ן שמא דינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא אף בדליכא למימר גוד אסיק, וכמבו' כן בל' המאירי שם שנסתפק בזה.

עוד צ"ע, שהרי אביי ס"ל בסוכה שם דאמרי' בעמוד גו"א מחיצתא, וא"כ לדידי' ודאי דהוי העמוד רה"י עד לרקיע, וא"כ תיקשי במש"א בסוגיא שם דאתא רב מרדכי ושיילי' לאביי, שהרי לאביי גופי' כלל לא אתיא להנחתה ממקו"פ וממילא דאין מקום כלל להסתפק בזה, שהרי לדידי' רה"י דהעמוד עולה עד לרקיע, ואמנם בשו"ת שערי ציון סימן ה' כתב לדעת הרמב"ן, דרק רב מרדכי הוא דס"ל דל"ה אויר העמוד רה"י, אך רבא ורב יוסף ואביי שם פליגי ע"ז גופא וס"ל דאויר העמוד הוי רה"י, עיי"ש, אך אי"ז במשמעות ד' הראשונים שם, וגם מבו' לא כן בד' הרשב"א בעבוה"ק שהביא דעת הרמב"ן זו דאויר העמוד ל"ה רה"י.

עוד ראיתי להעיר בזה, מד' רבינו ירוחם שכתב בנתיב י"ב ח"ו, ז"ל, עמוד ברה"ר גבוה י' ורחבה ד' וכו', ואויר העמוד הוי מקו"פ, פי' דכי אמרינן נעץ קנה ברה"י וזרק ונח על גביו חייב ואמרי' דרה"י עולה עד לרקיע, ה"מ באויר חצר שיש לה מחיצות גמורות אבל בעמוד לא, עכ"ל, ושם נתיב ד' כתב רי"ו, ז"ל, וכן גדר גבוה י' ורחב ד', וכל אלו שהן רה"י הן מוקפין מד' מחיצות שאפילו גדר גבוה אמרינן גוד אסיק מחיצתא, עכ"ל, והרי להדיא דהא דעמוד הוי רה"י הוא משום דאמרי' גו"א מחיצתא, ואפ"ה אין אוירו עולה עד לרקיע.

ועד"ז העירו גם בד' הרשב"א והריטב"א, שהביאו לקמן דצ"ט: לד' הרמב"ן, ובדבריהם בעירובין דפ"ט: מפורש דהא דעמוד גבוה י' ורחב ד' הוי רה"י הוא מדינא דגוד אסיק, ז"ל הרשב"א שם, דאע"ג דבעלמא לא בעינן מחיצות סביב גבוהות י' ע"ג הרשות אלא כל שהרשות עצמו הו"ל רה"י [על גביו נמי רה"י] והיינו עמוד גבוה י' ורחב ד' ותל גבוה י', היינו לעשותו רה"י דאמרינן גו"א מחיצתא, עכ"ל, וז"ל הריטב"א שם, ועמוד גבוה י' ורחב ד' חשיב רה"י מטעם גו"א, עכ"ל, וכ"כ להלן שם, ז"ל, וכתב הראב"ד ז"ל שאילו היתה מחיצה ניכרת באמצעיתן אע"פ שאין בסביבות ג"כ אלא מחיצות מלמטה שהן ניכרות, די בכך לומר גו"א ולשווינהו למעלה רה"י גמורה וכו' וכדאמרינן לעיל גבי תל ועמוד שברה"ר, עכ"ל, וכ"ה מבו' גם בל' הריטב"א בסוכה ד"ד: ד"ה א"ל רבא, עיי"ש.

ועד"ז יש לתמוה גם בדעת רש"י, שהביא הר"ן לקמן דצ"ט משמו שדעתו כדעת הרמב"ן דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, והרי רש"י בכ"ד פירש דהא דתל הוי רה"י הוא משום דאמרי' גוד אסיק, וא"כ מ"ט אינו עולה עד לרקיע, אך בד' הריטב"א לקמן דצ"ט. נ' ביאור אחר בד' רש"י, דלעולם אין אויר רה"י עולה עד לרקיע, ורק דבר הנעוץ ברשות הוא דהוי מכלל הרה"י, עיי"ש, ולפ"ז ניחא, ועי' עוד בראבי"ה סימן ר"א שהעתיק ד' רש"י בזה, והבאנו ד' הריטב"א והראבי"ה לעיל סק"י בהערה.

עוד ילה"ע, בד' הריטב"א והר"ן שהביאו לקמן דצ"ט: לד' הרמב"ן, ונ' שהסכימו לדבריו, ואילו בדבריהם בסוכה ד"ד: מבו' דמש"א התם דבעי' מחיצות הניכרות וליכא, הוי זה דין מסוים בסוכה דל"מ בה מחיצות שאין ניכרות, ועיי"ש בד' הריטב"א לעיל מינה שדימה הא דל"מ בסוכה בדהוי החקק רחוק משפת הכותל ג', ול"ד לשבת דכה"ג הוי רה"י, להך דינא דגו"א מהני בשבת ול"מ בסוכה, ולפ"ז הרי מתבאר מתוך הסוגיא שם דאמרי' גוד אסיק בעמוד, ותיקשי דא"כ מ"ט ל"ה האויר שע"ג העמוד רה"י.

יא] ולכאו' נ' מכ"ז, וכבר עמדו רבים ביסוד הדברים, דהא דס"ל להרמב"ן דהאויר שע"ג העמוד ל"ה רה"י, אי"ז משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גוד אסיק, אלא טעם אחר יש בזה.

ומצינו כן בד' הגדול ממינסק שהביא בשו"ת שערי ציון סימן ה', שכתב לישב הא דבית שאין תוכו י' וקירויו משלימו לי' ל"ה תוכו רה"י הגם דעל גבו הוי רה"י ולא אמרי' רה"י יורדת עד התהום, לפ"ד הרמב"ן דבעמוד לא אמרי' רה"י עולה עד הרקיע, וה"נ לא אמרי' בה רה"י יורדת עד התהום, עיי"ש, ואם הא דלא אמרי' בעמוד רה"י עולה עד לרקיע הוא משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גוד אסיק, אי"ז טעם כלל לגבי דינא דרה"י יורדת עד התהום, ובע"כ שפירש דהא דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, הוא משום דרה"י דעמוד גריעא ואינה תופסת אוירה עד הרקיע, וה"נ אינה תופסת עד התהום. [[6]](#footnote-7)

ונ' ללמוד הביאור בזה, ממש"כ בחי' הריטב"א לקמן דצ"ט. לדעת הרמב"ן, ז"ל, ואיכא למידק כיון שאויר שעל הסלע מקום פטור הוא נמצא כי כשנתן שום דבר על גביו אותו הדבר במקום פטור קאי ובעי הנחה ברה"י וליכא וכו', והנכון בעיני דרה"י שאני שהרי יש מקום שהוא תופש ועולה עד לרקיע כשיש לו מחיצות מיהת, וכיון דכן הוא דין הוא שהחפץ הזה אחר שנח כאן שיתפוס לו רה"י מקום ויהא נידון כרה"י, וכשם שאומר רש"י ז"ל בשנעץ קנה ברה"י שכל הקנה חשוב רה"י וכו', עכ"ל.

והנה מד' הריטב"א אלו יש ללמוד דהא דאין אויר העמוד עולה עד לרקיע לאו היינו משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גוד אסיק, ונמצא שהאויר שמעל העמוד אינו מוקף מחיצות, דא"כ מה טעם יש לומר דהחפץ אחר שנח יתפוס לו רה"י מקום ויהא נידון כרה"י, הרי סו"ס מקום זה אינו מוקף מחיצות, ועוד צ"ב, דמה מדמי הריטב"א דכ"ה דכשיש לו מחיצות מיהא הוא תופש ועולה עד לרקיע, דין הוא דהחפץ הזה אחר שנח יהא נידון כרה"י, הרי הא דכשיש לו מחיצות הוא תופש ועולה עד לרקיע, הוא משום דאמרי' גו"א ומחיצותיו עולות עד לרקיע, אך בשאין לו מחיצות ואין אוירו מוקף מחיצות, מהיכ"ת נימא דהחפץ אחר שנח יהא נידון כרה"י.

אך אכתי צ"ב מה שדימה הריטב"א, דכ"ה דכשיש לו מחיצות מיהא הוא תופש ועולה עד לרקיע, דין הוא דהחפץ הזה אחר שנח יהא נידון כרה"י, ומה ענין זל"ז.

ונ' מזה, דהא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע, הוא משום דלא חזינן להאויר דעמוד בכלל הרשות, אלא רק קרקעה הוא דהוי בכלל הרשות, והיינו שהרי נת' לעיל סק"ג דעיקר דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הוא דברה"י אף האויר הוי מכלל הרשות ובכח הרשות לתפוס אף האויר עד הרקיע, ובלא זה ל"ה האויר רה"י, דעיקר הרשות היא הקרקע, ולא מיבעיא אי בעינן קרקע ברה"י, אלא אף אי ל"ב קרקע ברה"י, מ"מ כיון דבעי' מקום הראוי לתשמיש, ע"כ הוי עיקר הרשות בקרקע שהיא המקום הראוי לתשמיש, וזהו מש"כ הרמב"ן דבעמוד שאין לו מחיצות ניכרות, הרי דהגם דהעמוד עצמו הוי רה"י, מ"מ ל"ה אוירו בכלל הרשות, וע"כ הוא דאין הרה"י דעמוד עולה עד לרקיע.

ויל"פ הטעם בזה, ע"פ המבו' בל' הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א, דהא דרה"י יש לו גובה, הוא משום שרה"י עשוי להשתמש על גביו, וי"ל דכ"ז הוא רק ברה"י המוקף מחיצות כנגד הרשות דחזי טפי לדירה, אך עמוד שאינו מוקף מחיצות כנגדו, הרי שהגם שהוא גדור מסביבותיו ע"י הגובה, מ"מ לא חזי כ"כ לדירה, ואינו עשוי להשתמש על גביו, וע"כ אין אוירו בכלל הרשות ואין לו גובה.[[7]](#footnote-8)

ואשר זהו מש"כ הריטב"א דכ"ה דרה"י עולה עד לרקיע כשיש לו מחיצות, והיינו דבכה"ג הוא עשוי להשתמש באוירו והוי מכלל הרשות, הרי דה"נ אף בעמוד שאין לו אויר, מ"מ אחר שנח בו החפץ הוא נידון כרה"י, דאחר שנח החפץ ומשמש כל מקום החפץ לתשמיש העמוד, הוי מקומו מכלל הרשות.

יב] ויש להוסיף בזה, דהנה בחי' הרמב"ן לקמן דצ"ט: כתב לישב הא דלא פשטינן לאיבעיא דרב מרדכי מהא דמחייב ריבר"י בנעץ קנה ובראשו טרסקל, ז"ל, ודריבר"י דטרסקל לרב מרדכי בשיש לו דפנות לטרסקל שנמצא מונח ברה"י, עכ"ל.

ובפשוטו הי' נ' דכוונתו, דהגם דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, מ"מ כל שיש לו מחיצות, הגם שאין בהן גובה י' ואינם מחיצות בפנ"ע, מ"מ הן מצטרפות להגידוד שהרי אף גידוד ה' ומחיצה ה' קי"ל דמצטרפין וע"כ הוי תוכן רה"י.

אמנם הנה בחי' הריטב"א שם כתב, ז"ל, ורבינו ז"ל תירץ דהתם כיון דאיכא מחיצות לטרסקל קולט הוא אויר רה"י עד לרקיע, עכ"ל, וצ"ע מה מהני הא דאית לי' מחיצות לטרסקל שיקלוט אויר רה"י עד לרקיע, הרי מחיצות אלו בפנ"ע אין עליהן תורת מחיצות שאין בהן י', והיאך הן מועילין דמכחן אמרי' רה"י עולה עד לרקיע.

ואי נימא דהא דבעמוד לא אמרי' עולה עד לרקיע, הוא משום דלא אמרי' במחיצותיו גוד אסיק, לכאו' אין מקום שיועיל מה שיש מחיצות פחות מי' לטרסקל, דכיון שהן בפנ"ע אין עליהן תורת מחיצות, אלא בצירוף הגידוד, לא מצינו למימר ע"ז גוד אסיק, כיון שמחיצות העמוד אינם מחיצות הניכרות, דל"ד לדעת הסוברים בר"פ כל גגות דלתורת מחיצות ניכרות סגי שהמחיצות עולות מעט ע"ג הגג, דהתם הא דהוו מחיצות שאינן ניכרות, הוא כלפי הגג, ובזה י"ל דסגי שעולות מעט ע"ג הגג דעי"ז חשיבי כניכרות כלפי הגג, אך הכא דהא דהוו מחיצות שאינם ניכרות היינו כלפי עצמן, והיינו דבמחיצות גרועות שאינם ניכרות לא אמרי' גוד אסיק, (וע"כ במחיצות בית אמרי' גו"א, משום שהן ניכרות בבית והוו מחיצות מעליין), בדין דלא יועיל מה שהן עולות מעט ע"ג העמוד, אלא בעי' שיהא מחיצות י' ע"ג העמוד.

ולפמש"נ יל"פ בזה, דכל שיש לטרסקל מחיצות, הגם שאינם גבוהות י', מ"מ כבר חזי טפי לדירה, וע"כ הוי אף האויר שמעליו מכלל הרשות, וקולט הוא אויר רה"י עד לרקיע.[[8]](#footnote-9)

ונ' עוד, דהנה ילה"ע מנלי' להריטב"א דכה"ג שיש לו מחיצות ה"ה קולט את האויר עד לרקיע, הרי אף אי נימא דגם כה"ג אינו קולט את האויר עד לרקיע, מ"מ לכאו' בתוך המחיצות ודאי הוי רה"י, ושפיר מחייב בזה ריבר"י.

והנה אי נימא דהא דאין רה"י דעמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דלא אמרי' בי' גוד אסיק, וע"כ אין אוירו מוקף מחיצות, הרי פשיטא דכל שהמחיצות עולות מעט הוי בתוך המחיצות רה"י, ותיקשי דמנלי' להריטב"א לחדש דכה"ג עולה הרשות עד לרקיע.

אך לפמש"נ דהא דאין רה"י דעמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דברה"י גרועה שאין לה מחיצות ל"ה האויר מכלל הרשות, נ' דס"ל להריטב"א דאי נימא דלא סגי לכך במחיצות שאין בהן י', ואף שעולות המחיצות מעט ע"ג העמוד מ"מ כיון שאינם עולות י' ל"ה האויר מכלל הרשות, הרי הי' בדין שאף האויר שתוך המחיצות לא יהא רה"י, שהרי כבר נתבאר שעיקר הרה"י הוי במקום הקרקע, והא דהאויר הוי רה"י הוא משום דהוי מכלל הרשות, ובעמוד שאין אוירו מכלל הרשות, בדין שלא יהא אוירו רה"י אף שהוא בתוך המחיצות, וע"כ הוצרך הריטב"א לפרש דכה"ג שיש לו מחיצות, הוי רה"י מעליא, והיא עולה עד לרקיע.

אך בדעת ש"ר שלא הזכירו להך מילתא דבטרסקל שיש לו מחיצות קולט הוא אויר רה"י עד לרקיע, יל"פ דהא דתוך המחיצות הוי רה"י, הוא משום דכל הא דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, הוא משום דלא חזי כ"כ לדירה, ואינו עשוי להשתמש באוירו, וכ"ז הוא כאשר באנו לדון על האויר שמעל המחיצות, אך האויר שתוך המחיצות, ודאי שהוא עשוי להשתמש בו, וע"כ הוי אויר זה מכלל הרשות.

יג] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה לפמש"כ הגר"ח בביאור דעת הרמב"ן, דהא דלא אמרי' בעמוד רה"י עולה עד לרקיע הוא משום דבעמוד לא אמרינן גו"א מחיצתא כיון דהויין מחיצות שאינן ניכרות, וע"כ לי"ב לדינא דרה"י עולה עד לרקיע, הרי לכאו' הא דע"ג קרקע העמוד הוי רה"י, הוא משום דפני הקרקע חשיבי דהוו בתוך המחיצות, ורק האויר שע"ג הקרקע הוא דל"ה בתוך המחיצות.

ולפ"ז הי' בדין, דאם יהא קרקע העמוד משפע כלפי מעלה, לא יהא ע"ג הקרקע רה"י, דמקום זה שמשפע למעלה אינו בתוך מחיצות העמוד.

אמנם צ"ע רב בזה מסוגיא דעירובין דע"ח. דמסקינן דעמוד ברה"ר גבוה י' ורחב ד' שנעץ בו יתד אינו ממעט משום דאפשר דתלי בי' מידי, ואף אם מילאהו כולו ביתידות הוי רה"י משום דמנח מידי ומשתמש, ואם המקום שע"ג היתידות ל"ה כלל רה"י שאינו מוקף מחיצות, א"כ היאך יצטרף מקום זה לשיעור מקום ד'.

ובדוחק צ"ל בזה, לפי המבו' בד' הרשב"א לקמן דק"א. דבעמוד שמילאהו ביתידות דהוי רה"י משום דמנח מידי ומשתמש, עיקר הרה"י הוי בקרקע העמוד שהוא רחב ד', ואך שהי' בדין שיהיו היתידות מבטלות הרשות כיון שאין ראוי להשתמש במקומן, ולזה הוא דמהני הא דמנח מידי ומשתמש דע"כ אין היתידות מבטלות הרשות, וכמש"כ הרשב"א בעירובין דע"ח. דהוי כבית מלא כלים, ולפ"ז י"ל דאף דהמקום שע"ג היתידות אינו מוקף מחיצות ול"ה רה"י, מ"מ אין היתידות מבטלות הרשות שע"ג קרקע העמוד, כיון דמצי להשתמש עליהן וחשיב דמצי להשתמש בקרקע העמוד, והוי כבית מלא כלים, דאף אם ל"ה רק קרקעו רה"י, מ"מ חשיב דמצי להשתמש ע"ג הקרקע במה שמשתמש ע"ג הכלים, וצ"ע עוד בזה.

אך אי נימא דהא דאין רה"י דעמוד עולה עד לרקיע, הוא משום דברה"י גרועה שאין לה מחיצות הניכרות ל"ה האויר מכלל הרשות, ניחא בפשוטו, דע"כ הגם דאויר העמוד ל"ה מכלל הרשות, אפ"ה הוי ע"ג היתידות רה"י, דהמקום שע"ג היתידות הוי כקרקע העמוד דהוי רה"י, וז"פ.[[9]](#footnote-10)

יד] והנה בחי' המאירי עירובין דצ"ט: הוכיח דדינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא בכל מה שנעשה רה"י, ואפי' עמוד גבוה י' ורחב ד' אע"פ שאין לו מחיצות ניכרות למעלה אוירו עולה עד לרקיע, שהרי זיז אין בו מחיצות, ואפ"ה נאמר בו שאוירו עולה עד לרקיע, עכ"ד.

ובישוב ד' הרמב"ן דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע, הנה אי נימא דטעמו הוא משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גוד אסיק, י"ל בפשיטות כמש"נ לעיל סק"ג, דודאי עיקר הדין דרה"י עולה עד לרקיע, הוא דין בפנ"ע דברה"י אף האויר הוי מכלל הרשות, ובכח הרשות לתפוס אף האויר עד הרקיע, ומשא"כ ברה"ר אין האויר למעלה מי' מכלל הרשות, ואין בכח הרשות לתפוס האויר עד לרקיע, והא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע משום דלא אמרי' במחיצותיו גוד אסיק, היינו משום דהגם דבכח הרשות דרה"י לתפוס אף האויר עד לרקיע, מ"מ לא סגי בזה לחשוב האויר כרה"י, שהרי עיקר רה"י הוא מקום המוקף מחיצות, ובלא הא דגדירת המחיצות היא עד לרקיע והאויר שמעל המחיצות אינו מקום הגדור, ל"ה מהני דינא דעולה עד לרקיע לחשבו מכלל הרה"י, ורק משום שגדירת המחיצות היא עד לרקיע הוא דמהני דינא דרה"י עולה עד לרקיע שיהא כל האויר בכלל הרשות, ונת' שם עפי"ז דמה"ט בחורי רה"י ובזיז אמרי' עולה עד לרקיע הגם דלי"ל מחיצות, דכיון דתורת רה"י דהחורים הוא משום דמיטפלי לרה"י ואף דלית להו מחיצות, הרי שמכח זה אף אוירן דהוי מכללן חשיב רה"י, הגם דלית לי' מחיצות.

אך אי נימא דהא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע הוא משום דרה"י שאין לו מחיצות ולא ניחא תשמישתי' כ"כ, אינו עולה עד לרקיע, שאין דרך להשתמש באוירו, תיקשי דא"כ מ"ט זיז עולה עד לרקיע, הגם שאין לו מחיצות, ויתכן דכיון דהוי מקום הטפל לרשות ומכח זה חשיב כרה"י, שפיר הוא עולה עד לרקיע, אף שהוא בפנ"ע לא ניחא תשמישתי' כ"כ, וצ"ע בזה, וי"ל עוד דבאמת לדעת הרמב"ן לא אמרי' בזיז דרה"י עולה עד לרקיע, ומפרש לסוגיא דעירובין דצ"ט: בע"א, ואכמ"ל בזה.

טו] והנה בשיטה להר"נ לקמן דק"א. כתב, ז"ל, ותי' מורי נר"ו דהרמב"ן ז"ל לא קאמר אלא בחצר וכיוצ"ב דמחיצות עשויות לאוירן ובהא הוא דאמרי' שהן עולות עד לרקיע, אבל מחיצות דספינה אינן עשויות אלא להבריח המים ואינן עשויות לאוירן והו"ל כעמוד ברה"ר גבוה י' ורחב ד' שהוא מקו"פ, והכין איתא התם בהדיא בעירובין, עכ"ל.[[10]](#footnote-11)

ושמעתי להוכיח מדבריו דהא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע, אי"ז משום דלא אמרי' במחיצותיו גו"א משום שאינן מחיצות הניכרות, דא"כ אי"ז ענין לספינה, ובע"כ דהא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע הוא משום דרה"י דעמוד גריעא שאין לה מחיצות הניכרות ולא ניחא תשמישתי', וע"כ אין אוירה מכלל הרשות, וה"נ רה"י דספינה דגריעא משום שלא נעשו מחיצותי' לצורך תוכה, ופליגי בה בר"פ כל גגות אם חשיב הקיפה כהיקף לדירה, ל"ה אוירה מכלל הרשות.

אך נ' דאי"ז מוכרח כלל, דשפיר י"ל דהא דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע, הוא משום דלא אמרי' במחיצותיו גו"א שאינן מחיצות הניכרות, ואך דס"ל דגם במחיצות דספינה לא אמרי' גו"א, דרק מחיצות דחצר וכיו"ב שנעשו לאוירן אמרי' בהו גו"א, אך מחיצות דספינה שלא נעשו לאוירן לא אמרי' בהו גו"א, וכן מ' קצת בל' השיטה להר"נ שכתב דבחצר וכו' שמחיצות עשויות לאוירן ובהא הוא דאמרי' "שהן עולות" עד לרקיע, ומ' דס"ל דדינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא שהמחיצות עולות עד לרקיע, ובזה הוא שחילק דאין המחיצות עולות עד לרקיע אלא במחיצות העשויות לאוירן, אך מחיצות שאינן עשויות לשם מחיצות הגם שבמקומן תורת מחיצות עליהן, מ"מ לי"ב לדינא דגו"א ואינן עולות עד לרקיע.

**ג**

טז] בפירש"י לקמן ד"ח: ד"ה מאי למטה כתב בתו"ד, ז"ל, הרי הבור רה"י הוא "משפת אוגנו ולמטה", עכ"ל, וראיתי לדקדק מד' רש"י, דרה"י דחריץ אינו עולה עד לרקיע, ורק בתוך הבור הוא דהוי רה"י, ול"ד לרה"י דעמוד דעולה עד לרקיע וכמש"כ רש"י בסוגיין, ועי' פמ"ג במש"ז סימן שמ"ה שדן בדין זה, וצ"ב הטעם בזה, אך לפ"מ שהביא בחי' הר"ן לקמן דצ"ט: שדעת רש"י דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, יל"פ דמה"ט גם רה"י דבור אינה עולה עד לרקיע, וז"פ.

ונ' בדעת רש"י דאזיל לטעמי', דהנה בגיטין דט"ו: פירש"י להא דאמר ר"ח דגידוד ה' ומחיצה ה' אין מצטרפין עד שיהא או כולו במחיצה או כולו בגידוד, ז"ל, לענין שבת דבעינן מחיצה גבוהה י' או עמוק י' לרה"י, ואם הי' חריץ עמוק ה' והיקיפו מחיצה ה', אין מצטרפין להיות בתוכו רה"י, עכ"ל.

ונ' לדון דמה שדקדק רש"י לפרשה בכה"ג, ולא פירשה כפי' התוס' שם דאיירי בתל גבוה ה' שהקיפו מחיצה ה', הוא משום דס"ל דהא דתל הוי רה"י הוא משום דהמחיצות הסובבות את התל הוו מחיצות ואמרי' בהו גוד אסיק לאשוויי המקום שעל גביו לרה"י וכמו שפירש"י בכ"ד, וע"כ הוי גידוד התל והמחיצה שעל גביו ענין א', וודאי הן מצטרפין, וע"כ בע"כ לפרש דהא דגידוד ומחיצה אין מצטרפין איירי בחריץ עמוק ה' שהקיפו מחיצה ה', דהא דחריץ שברה"ר הוי רה"י אי"ז משום הבדלת מחיצות גובה אלא משום הבדלת מחיצות עומק, וכמש"כ רש"י דבעי' מחיצה גבוה י' או עמוק י' לרה"י, והרי דב' מיני מחיצות איתנייהו מחיצות גובה ומחיצות עומק, וע"כ הוי החריץ והמחיצה שעל גביו ב' מיני מחיצות ואין מצטרפין, ומשא"כ תל ומחיצה שעל גביו הוו מין מחיצה א' דמחיצת גובה, וע"כ ודאי הן מצטרפין.[[11]](#footnote-12)

ולפ"ז נ', דמה"ט הוא דס"ל לרש"י דע"ג הבור ל"ה רה"י ולא אמרי' בזה רה"י עולה עד לרקיע, דכיון דכל תורת הרה"י דהבור הוא משום מחיצות עומק, הרי דמחיצות אלו ל"מ מהני כלל למקום שע"ג הבור, שאינו עמוק מן הרה"י, ול"ש ע"ז דין גוד אסיק, דרק במחיצות גובה הוא דאמרי' גו"א, דכ"ה שהן מבדילות את המקום שכנגדן ע"י גובהן, ה"ה עולות עד לרקיע ומבדילות את המקום שעד לרקיע, אך במחיצות הבור שהן מחיצות עומק דהבדלה זו דעומק לא שייכא כלל כלפי המקום שע"ג הבור, ל"ש בזה דינא דגו"א, ודו"ק, וע"כ ל"ה ע"ג הבור רה"י, וזה ניחא טפי למה שנקט הגר"ח דלדינא דרה"י עולה עד לרקיע, בעינן שתהא גדירת המחיצות עד הרקיע, וכל שאין המחיצות גודרות עד לרקיע ל"ה האויר שעד לרקיע רה"י, אך גם בלא ד' הגר"ח יתכן דכיון דכל הבדלת הרשות היא ע"י מחיצות עומק, ל"מ הבדלה זו כלל לגבי המקום שע"ג הבור שאינו מכלל העומק, וצ"ע עוד בזה, שוב הראוני בחי' הגר"נ לגיטין שם שכתב כתב בדעת רש"י דס"ל דגידוד ענין מחיצה אחר הוא, ודע"כ ס"ל דלא אמרי' בזה רה"י עולה עד לרקיע, עיי"ש.

והנה בפירש"י עירובין דע"ח: פירש דהא דחריץ שאינו רחב ד' ל"ה מחיצה להבדיל בין ב' רשויות הוא משום דמיפסע פסעי לי', ובשו"ת נפש חי' ובחזו"א עמדו ע"ז דמ"ט הוצרך לזה, הרי בפשוטו יל"פ דהא דחריץ רחב ד' הוי מחיצה להבדיל בין ב' רשויות, הוא משום דמחיצות החריץ הוו מחיצות לגבי תוכו, וע"כ מדין גו"א ה"ז מבדיל גם בין ב' הרשויות, ומשא"כ בחריץ שאינו רחב ד' שאין מחיצותיו מחיצות לגבי תוכו דאין מחיצות לפחות מד', וע"כ ל"ש בהו גוד אסיק כיון שאינם מחיצות במקומן, ועמש"נ בזה במק"א, ואכמ"ל.

אך למש"נ כאן בדעת רש"י יש להוסיף עוד, דלדעתו א"א כלל לפרש דהא דחריץ מבדיל בין ב' רשויות הוא מכח הא דמחיצות החריץ הוו מחיצות לגבי תוכו, ומדין גו"א ה"ז מבדיל בין ב' הרשויות, שהרי דעתו דמחיצות החריץ שהן מחיצות עומק, לא אמרי' בהו כלל גו"א לגבי המקום שע"ג החריץ, וכמש"נ, וז"פ.[[12]](#footnote-13)

יז] והנה בתשובת חכמי לוניל בשו"ת הרמב"ם סימן ש"ב והובא במגד"ע פי"ד משבת כתבו, ז"ל, ובפ' י"ד כתוב שם הבור שבכרמלית ה"ה ככרמלית אע"פ שהוא עמוק ק' אמה, והי' לו לרבינו לפרש כי בבור שבים מיירי הואיל והמים צפין על גביו, "דקסבר משפת מיא משחינן ומיא ארעא סמיכתא היא" וכו', עכ"ל, וצ"ב טעם זה שכתבו, דהא דבור שבים הוי כרמלית, הוא משום דקסבר דמשפת מיא משחינן ומיא ארעא סמיכתא היא, ומה ענין זל"ז.

ומצינו הטעם בזה בחי' הר"ן לקמן ד"ק., ז"ל, דע"כ לא פליגי רבנן עלי' דר"ש אלא בבור שבים משום דס"ל כרמלית משפת מיא משחינן "ונמצא שכרמלית צף על הכל", אבל בבור דעלמא רבנן מודו דמים לא מבטלי מחיצתא, עכ"ל.

והיינו דאי כרמלית מארעא משחינן, ל"ה המים שע"ג הבור כרמלית, שהרי הקרקע שתחתיהן ל"ה כרמלית, אך אי כרמלית משפת מיא משחינן וחשבינן להמים גופייהו כקרקע הכרמלית, הרי דאף המים שע"ג הבור הוו כרמלית, וע"כ ממילא דאף הבור גופי' הוי כרמלית כיון שכרמלית צפה על גביו, ואין הבדלת מחיצות בין הבור עצמו למים שעל גביו.

אך צ"ע, דכ"ה דבבור מלא מים לא אמרי' דהמים שבתוכו הוו כרמלית משום דכרמלית משפת מיא משחינן וקרקע זו אינה עמוקה י' מרה"ר, א"כ מ"ש בור שהמים צפין על גביו דאמרי' שהמים שעל גביו הוו כרמלית משום דכרמלית משפת מיא משחינן, וי"ל.

ואי נימא בדעת חכמי לוניל והר"ן שדעתם כדעת רש"י דרה"י דבור אינה עולה עד לרקיע, מתישב היטב, דע"כ בור שהמים צפין על גביו, כיון שהאויר שע"ג הבור ל"ה רה"י, ע"כ ממילא דהוו המים שעל גביו כרמלית דכרמלית משפת מיא משחינן וחשיבי מים אלו כקרקע, וע"כ הוי גם הבור כרמלית, ומשא"כ בור מלא מים ל"ה המים שבתוכו כרמלית, כיון שהן בתוך הרה"י דהבור, וז"ב.

וצריך להוסיף, דהא דכל בור עמוק י' ורחב ד' הוי רה"י, הגם דהאויר שעל גביו ל"ה רה"י, הוא משום דהגם דהאויר שעל גביו ל"ה רה"י, מ"מ גם אינו כרמלית, אלא הוי מקו"פ, כיון שאין לו קרקע, דהקרקע שתחתיו הויא רה"י, וגם הוי למעלה מי' מן הקרקע שתחתיו ואין כרמלית למעלה מי', ורק בשצפין מים על גביו הוא דהוו כרמלית, משום דכרמלית משפת מיא משחינן וחשבינן להמים כקרקע ליעשות כרמלית.

1. אמנם בד' הראשונים לא מצינו כלל שהזכירו לדינא דגוד אסיק כלפי הא דרה"י עולה עד לרקיע, ולא מצינו בדבריהם לדין גו"א בשבת, אלא לגבי הא דתל ועמוד הוו רה"י, ורק בד' המאירי דצ"ט: מצינו שדן דשמא הא דרה"י עולה עד לרקיע הוא משום גו"א, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובאמת בחי' המאירי בעירובין דצ"ט: הוכיח דדינא דרה"י עולה עד לרקיע הוא בכל מה שנעשה רה"י ואפי' עמוד גבוה י' ורחב ד' אע"פ שאין לו מחיצות ניכרות למעלה אוירו עולה עד לרקיע, שהרי זיז אין בו מחיצות, ואפ"ה נאמר בו שאוירו עולה עד לרקיע, עכ"ד, ועמש"נ בזה להלן סקי"ד. [↑](#footnote-ref-3)
3. ויתכן דהתוס' בגיטין מודו לד' התוס' בעירובין בבור וחוליתו דתוך הבור ל"ה רה"י, דהתם י"ל דל"ה רה"י מדין חורים משום דחורי רה"י נמי בעו מקום ד', וכמש"כ בדעתם בחי' הגר"ח פי"ד משבת, אך בגידוד ומחיצה שיש בין המחיצות מקום ד', שפיר הוי רה"י מדין חורים, וז"פ. [↑](#footnote-ref-4)
4. ובדעת רש"י בזה, הנה בפירש"י שלפנינו לקמן דצ"ט: פירש, ז"ל, ממקו"פ קאתיא, שא"א שלא הגבי' תחילה למעלה מן העמוד שהוא מקו"פ שאינו אויר רה"ר, ואויר רה"י נמי ל"ה, דכי אמרינן רה"י עולה עד לרקיע ה"מ כנגד רה"י, אבל האי מקמי דלימטי לאויר עמוד אגבהי' למעלה מי', עכ"ל, ומבו' דהאויר שע"ג העמוד הוי רה"י.

   אמנם הנה עיי"ש בחי' הר"ן שהביא דעת הרמב"ן דאויר העמוד מקו"פ הוא, וכתב ע"ז כמש"כ רש"י ז"ל, עיי"ש, והרי שהי' גירסתם בד' רש"י דאויר העמוד עצמו הוי מקו"פ, ובאמת לגיר' שלפנינו אינו מובן עיקר מה שדן רש"י מ"ט ל"ה האויר למעלה מי' רה"י, שהרי אינו אוי רה"י כלל וכמו שפירש רש"י באמת, ובחי' הריטב"א בדף צט. הביא בשם רש"י, ז"ל, ואע"פ שאמרו בפ"ק דרה"י עולה עד לרקיע, אומר רש"י ז"ל שזהו לענין דבר הנתון שם, שאם נעץ בתוכו קנה גבוה מאה אמה כולו נידון מרה"י, אבל האויר שאינו נתפס אינו עולה למעלה מן המחיצות, עכ"ל, ובראבי"ה סימן ר"א העתיק ד' רש"י, ז"ל, או דילמא כיון דדרך מקום פטור קאתיא, שאי אפשר שלא הגבי' תחילה למעלה מן העמוד שהוא מקו"פ שאינו אויר רשות הרבים, ואויר רה"י נמי ל"ה, דכי אמרינן רה"י עולה עד לרקיע, בנעץ קנה ונח על גביו דילמא באויר חצר, אבל על גביו בעמוד לא, עכ"ל, ועי' בראבי"ה הנדמ"ח כמה גיר' בזה.

   ועיי"ש בראבי"ה שהעיר בזה מד' רש"י בדף ז. דמשמע דרה"י דעמוד עולה עד לרקיע, עיי"ש, ויש לתמוה טפי בזה מד' רש"י המפורשים בסוגיין ד"ה עד לרקיע, ז"ל כל אויר רה"י בין אויר חצר "בין אויר עמוד בר"ה גבוה י' ורחב ד'" כנגדו עד לרקיע שם רה"י עליו, עכ"ל, וכנראה הדר בי' רש"י בדין זה, והגיר' שהביאו הראשונים בד' רש"י לקמן דצ"ט: והגיר' שלפנינו שם הם ב' מהדורות מפירש"י, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-5)
5. ועיי"ש שכתב לדעת הרמב"ם דנמי ס"ל כן דלא אמרי' בתל ובעמוד גו"א מחיצתא, ואך שכתב לדעתו דמ"מ רה"י דתל עולה עד לרקיע, משום דהמחיצות החיצונות של התל הסובבות אותו הם גודרות את המקום עד לרקיע ועושין אותו רה"י, דס"ל דזהו כללא במחיצות דכל שיש בהן שיעורא די' גודרות את המקום עד לרקיע.

   ועי' בפי' ראמ"ה בסוכה ד"ד: שמבו' בדבריו כן, דמכוון הסוגיא דסוכה הוא דלא אמרי' גו"א במחיצות שאינן ניכרות, והא דתל הוי רה"י הוא משום דהמחיצות הסובבות את התל הן גודרות את המקום שעל גביו, וכ"ה בל' פסקי רי"ד שם, ז"ל, ורבא אמר לך ל"ד, דהתם גבי שבת ל"ב סככה אבל בסוכה בעי' סככה, ואם אין המחיצות ניכרות לא אמרי' גו"א מחיצתא, אבל בשבת "היכא בעי לאסוקינהו", ומשו"ה מטלטל בכל התל, עכ"ל, והמאירי בסוכה שם כתב בע"א, ז"ל, שבזו אי אתה צריך בה לגו"א עד שתצטרך בה למחיצות ניכרות, שאין הטעם אלא מפני שכל שגבוה י' ורחב ד' אינו תשמיש של בני רה"ר ודינו כרה"י אף בלא מחיצות, עכ"ל.

   אמנם בד' הרבה מן הראשונים מצינו דבעמוד אמרי' גו"א ומה"ט הוא דהוי על גביו רה"י, עי' כן בפי' ר"ח בדף ז. ובשו"ת הרי"מ סימן כ"ד ובפירש"י בכ"ד ובחי' הרשב"א והריטב"א ר"פ כל גגות. [↑](#footnote-ref-6)
6. ויש להוסיף שהוא מוכח כן גם מיני' ובי' מדבריו, דאי נימא דהא דאויר העמוד ל"ה רה"י הוא משום דלא אמרי' במחיצות העמוד גוד אסיק, הרי מבו' מזה דל"מ דינא דרה"י עולה עד לרקיע אלא בשהאויר עד הרקיע מוקף מחיצות, וא"כ הרי ה"נ ל"ש דינא דרה"י יורד עד התהום אלא בשהוא מוקף מחיצות, וממילא דל"ש לדון בבית שאין בתוכו י' שיהא רה"י משום דינא דרה"י יורד עד התהום, שהרי תוך הבית לי"ל מחיצות י', וממה שלא כתב כן מבו' שפירש טעמא דהרמב"ן בע"א, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-7)
7. ובטעם הא דלא ניח"ל להגר"ח לפרש כן, מ' בלשונו דהוא משום דס"ל דדינא הוא בכל רה"י שהוא עולה עד לרקיע אם הוי היקף המחיצות עד לרקיע, ואין מקום לחלק דרה"ר דעמוד שאני, ובע"כ דהא דלא אמרי' בי' עולה עד לרקיע הוא משום דהיקף המחיצות דעמוד אינו עולה עד לרקיע.

   אמנם יתכן עוד שהוכרח הגר"ח לזה, דאי נימא דהא דאין אויר העמוד רה"י הוא משום דברה"י דעמוד לא נאמר דינא דעולה עד לרקיע, הרי דעכ"פ הי' בדין שיהא זה עולה עד עשרה, דומיא דרה"ר דעולה עד עשרה, וכ"מ בסוגיין דאלמלי דינא דרה"י עולה עד לרקיע, הי' הרה"י תופס עד גובה י', וממה דאף האויר שתוך י' ל"ה רה"י, בע"כ דלא אמרי' גו"א במחיצות העמוד, וע"כ אף האויר שבתוך י' אינו רה"י שאינו מוקף מחיצות.

   אך אי נימא בד' הרמב"ן דהא דאין אויר העמוד רה"י הוא משום דאין אויר העמוד בכלל הרשות, צ"ל דהא דגם האויר שבתוך י' ל"ה רה"י, הוא משום דברה"י כל שאינו עולה עד לרקיע, גם אינו תופס עד י', וצ"ע בזה.

   והעירוני דיתכן לפרש עוד בד' הגר"ח, דלא ניח"ל לפרש דברה"י דעמוד ליכא לדינא דעולה עד לרקיע, דא"כ מ"ט כתב הרמב"ן דההיא דטרסקל שזרק ונח על גביו, איירי בשיש לו מחיצות, ואף שאין גבוהות י', והניחא אם הא דל"ה האויר שע"ג העמוד רה"י הוא משום שאינו מוקף מחיצות, הרי דכל דיש לו מחיצות קטנות שפיר הוי תוכן רה"י, אך אם הא דל"ה האויר שע"ג העמוד רה"י הוא משום דבעמוד שאין לו מחיצות הניכרות אין אוירו בכלל הרשות, א"כ הי' בדין שגם האויר שתוך המחיצות הקטנות לא יהא בכלל הרשות, שהרי אף הא דהאויר שבין המחיצות הוי רה"י, מ' בגמ' בסוגיין דהוא רק משום דינא דרהי עולה עד לרקיע, עייש"ה.

   אך עי' להלן סקי"ב שנתבאר באמת דמזה הוא שלמד הריטב"א דכל שיש לטרסקל מחיצות קטנות עולה הרה"י עד לרקיע, ועיי"ש מש"נ בביאור דעת ש"ר בזה. [↑](#footnote-ref-8)
8. אמנם באמת בל' הריטב"א מ' ביאור אחר בזה, דהא דרה"י אינו עולה עד לרקיע, הוא משום דלי"ל מחיצות, וע"כ אינו "קולט" את האויר עד לרקיע, והיינו דרק רה"י שיש לו תוך, הוא דחזינן לכל האויר כבתוך הרה"י, אך רה"י שאין לו תוך, והיינו שאין לו מחיצות ממש, הגם דמדין גוד אסיק חשבי' לי' כמוקף מחיצות, אינו קולט את האויר, ולא חזינן להאויר כבתוך רה"י, ובזה הוא שכתב דכל שיש לו מחיצות, אף שאינם גבוהות י', מ"מ כבר איכא להרה"י תוך, והוא קולט את האויר עד לרקיע, וצ"ב רב בזה. [↑](#footnote-ref-9)
9. ויש לציין למה שמצינו בחי' המאירי בעירובין דצ"ט: שהביא בשם ר"ה גאון שהוכיח מסוגיא דעמוד שנעץ בו יתד דרה"י דעמוד אינו עולה עד לרקיע, ז"ל, והביא סעד לדבריו ממש"א בפ' חלון עמוד גבוה י' ורחב ד' ונעץ בו יתד כ"ש מיעטו לדעת אביי ורבא, ואי ס"ד דאויר של רה"י עולה עד לרקיע היכי ס"ל דנעיצת יתד ממעטו, והרי אף היתד באויר רה"י, עכ"ד, ועיי"ש במאירי שכתב ע"ז, שאינה ראי' ברורה דטעם דבריהם לפי שהופקע תשמיש העמוד בכך ויצא מתורת רה"ר, ונ' בביאור דבריו, וכעי"ז כתב בהגה' הגרשז"ב שם, דס"ל דהא דלאביי ורבא נעץ בו יתד כ"ש מיעטו, אי"ז משום דבפועל לא חזי לתשמיש, אלא הוא משום שאין מצרפין ב' המקומות למקום ד', וקשיא לי' שהרי הוו בתוך ג' זל"ז ומ"ט אינם מצטרפין, ומזה הוא שהוכיח דרה"י דעמוד אינה עולה עד לרקיע, וכיון שהאויר שכנגד מקום היתד אינו מכלל הרה"י, א"א לצרף קרקע העמוד וקרקע היתד למקום ד', אף שהם בתוך ג' זל"ז. [↑](#footnote-ref-10)
10. צ"ע רב במה שלמד כן מסוגיא דהתם, שהרי הא דשרי ר' יהודה למלאות מן הים לספינה בשהיא גבוהה י', הוא משום דאויר הים למעלה מי' הוי מקו"פ, ומנלי' דאף אויר הספינה למעלה מי' הוי מקו"פ, עוד צ"ע, דאם אכן אויר הספינה למעלה מן המחיצות הוי מקו"פ, א"כ מ"ט אסור למלאות מן הים לספינה בשאינה גבוהה י', הרי מטלטל דרך האויר שמעל הספינה דהוי מקו"פ, אך בזה י"ל דכיון דה"ז פרוץ לאויר הים בתוך י' דהוי כרמלית, ע"כ גם אויר הספינה הוי ככרמלית. [↑](#footnote-ref-11)
11. ואמנם בסוגיא דעירובין דצ"ג: מבו' דדינא דגידוד ומחיצה אין מצטרפין הוא בחצר גבוהה ה' שעשו לה מחיצה ה', וכן פירש"י שם, וכבר הק' הראשונים ע"ד רש"י מסוגיא דהתם שאמרו דמודה ר"ח בתחתונה הואיל ורואה פני י', אך כבר נת' במק"א בדעת רש"י, דסוגיא דגיטין פליגא אסוגיא דעירובין, דלסוגיא דעירובין הא דגידוד ומחיצה אין מצטרפין הוי זה דין דרבנן כמו שפירשו הרשב"א והריטב"א שם, דל"מ משום שאין הגידוד ניכר, וכ"ה מבו' להדיא בפירש"י שם והוצרך רש"י שם לפרש מ"ט היכא דכולו בגידוד מהני, אך לסוגיא דגיטין הוי זה חיסרון דצירוף ב' מיני מחיצות, דומיא דשאר מילי דמייתי' התם, ולפ"ז ניחא דע"כ לסוגיא דעירובין דאי"ז כלל חיסרון דצירוף ב' מיני מחיצות, אלא הוי זה פסולא דרבנן משום שאין מחיצתה ניכרת, ע"כ ל"מ אף בחצר גבוהה ה' שעשה לה מחיצה ה', הגם דהוי זה מין מחיצה א', אך לסוגיא דגיטין דהא דאינם מצטרפין הוא משום דב' מיני מחיצות אין מצטרפין הוצרך רשי לפרשה בבור ה' שעשה מחיצה ה' על גביו, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-12)
12. והא דבאמת חריץ רחב ד' מבדיל בין ב' רשויות, נת' במק"א דהיינו משום דלא פסעי לי', וע"כ חשבינן לגידוד החריץ, כמחיצת תל לגבי הרשות השני', ומה"ט אמרי' במחיצת חריץ רה"י עולה עד לרקיע, שמחיצתה מחיצת תל היא, וכמש"נ, ומה"ט נ' לדעת רש"י בגיטין דחריץ עמוק ה' ורחב ד' שעשה מחיצה ה' על שפתו, הוי זה מחיצה מעליא לקרקע שבצד המחיצה, ולא חשיב כגידוד ומחיצה שאין מצטרפין, אלא הוי כתל ה' ומחיצה ה' שמצטרפין, וכמש"נ. [↑](#footnote-ref-13)