שלום
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / מידות

**שלום**

1. שלום.
   1. מסיים שמוענה עשרי – תפלה חותמין בשלום, המברך את עמו בשלום
   2. מסיים מעריב בשבת – שמע ישראל חותמין פורס סוכת שלום על עמו
   3. מסיים ברכת כהנים – ברכת כהנים חותמין בשלום, וישם לך שלום
   4. מסיים משניות – אין כלי מחזיק ברכה אלא השלום, ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום
   5. מסיים ברכות – תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם, ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום
   6. מדרש - התורה כולה שלום שנא' (משלי ג) דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום
   7. מדרש - אם בא אדם מן הדרך שואלין לו שלום וכן שחרית שואלין לו שלום ובאמש כך שואלין בשלום
   8. עושה שלום, ובורא את הכל.
   9. שמו של הקב"ה.
      1. בית הכסא – "שלום"
      2. -אמר ר' יהושע גדול הוא השלום ששמו של הקדוש ברוך הוא נקרא שלום, שנאמר ויקרא לו ה' שלום. אמר ר' חייא בר אבא מכאן שאסור לשאול בשלום חברו במקום מטונף, מה טעם דכתיב ויבן שם גדעון מזבח לה' ויקרא לו ה' שלום. ומה מזבח שאינו לא אוכל ולא שותה ולא מריח, ולא נבנה אלא לכפרתן של ישראל נקרא שלום, מי שהוא אוהב שלום ורודף שלום ומקדים שלום ומשיב שלום ומטיל שלום בין ישראל לאביהם שבשמים על אחת כמה וכמה. ר' יוסי הגלילי אומר אף שמו של משיח נקרא שלום, שנאמר אבי עד שר שלום.
   10. וכל הברכות חותמין בשלום, עושה שלום במרומיו.
2. אהרן הכהן, רודף שלום.
   1. משנה מסכת אבות פרק א -הלל ושמאי קבלו מהם הלל אומר הוי מתלמידיו של אהרן אוהב שלום ורודף שלום אוהב את הבריות ומקרבן לתורה:
   2. מסכתות קטנות מסכת אבות דרבי נתן נוסחא ב פרק כד -דבר אחר אוהב שלום ורודף שלום אפילו אתה רץ אחריו מעיר לעיר ומכרך לכרך וממדינה למדינה אל תמנע מלהטיל שלום **שהוא שקול כנגד כל המצות שבתורה**:
   3. דרך ארץ (פרק שלום הל' י"ח) – "רבן שמעון בן גמליאל אומר **גדול הוא השלום, שהרי אהרן הכהן לא נשתבח אלא בשביל השלום**, שהיה אוהב שלום ורודף שלום, ומקדים שלום ומשיב שלום, שנאמר בשלום ובמישור הלך אתי, מה כתיב בתריה, ורבים השיב מעון, מלמד שכשהיה רואה שני בני אדם שונאין זה את זה, הולך אצל אחד מהם ואומר לו, למה אתה שונא לפלוני, כבר בא אלי לביתי ונשתטח לפני ואמר לי, חטאתי לפלוני, לך ופייס עלי, ומניח לזה והולך אצל השני ואומר לו כמו שאמר לראשון, והיה משים שלום ואהבה ורעות בין אדם לחברו, ועל זה נאמר ורבים השיב מעון".
   4. מסכתות קטנות מסכת כלה רבתי פרק ג -תנא שלום נתלן בשע"ו אותיות, ושע"ו באותיותיו, **מלמד שכל הרודף שלום, אין תפלתו חוזרת ריקם**, אלא מעתה דכתיב הכי עשו, הכי נמי שלום שלום הוא, התם נמי אמרינן, ומה בשעה שכתוב בשמו שלום, הוא מרעש המדינות, מפני ועל חרבך תחיה, ואם אינו מצוי על אחת כמה וכמה; אלא הא דכתיב עשו מלחמה, מאי, התם ומה שכתוב בם מנין שלום כך, בקשו להחריב את העולם וליזדוג את אברהם, אם אינו כתוב על אחת כמה וכמה; אלא הא דכתיב אשר עשו את הדבר הרע הזה אל שעריך את האיש או את האשה וסקלתם באבנים ומתו, מאי, התם כיון דנסקלין יצא שלום בעולם, ואם אינן נסקלין הורגין זה את זה
3. חז"ל.
   1. משנה מסכת פאה פרק א - אלו דברים שאין להם שיעור הפאה והבכורים והראיון וגמ"ח =וגמילות חסדים= ותלמוד תורה אלו דברים שאדם אוכל פירותיהן בעולם הזה והקרן קיימת לו לעולם הבא כיבוד אב ואם וגמילות חסדים והבאת שלום בין אדם לחבירו ותלמוד תורה כנגד כולם:
   2. משנה מסכת עדויות פרק ח - אמר רבי יהושע מקובל אני מרבן יוחנן בן זכאי ששמע מרבו ורבו מרבו הלכה למשה מסיני שאין אליהו בא לטמא ולטהר לרחק ולקרב אלא לרחק המקורבין בזרוע ולקרב המרוחקין בזרוע משפחת בית צריפה היתה בעבר הירדן ורחקה בן ציון בזרוע ועוד אחרת היתה שם וקרבה בן ציון בזרוע כגון אלו אליהו בא לטמא ולטהר לרחק ולקרב רבי יהודה אומר לקרב אבל לא לרחק רבי שמעון אומר להשוות המחלוקת וחכמים אומרים לא לרחק ולא לקרב אלא לעשות שלום בעולם שנאמר (מלאכי ג') הנני שולח לכם את אליה הנביא וגומר והשיב לב אבות על בנים ולב בנים על אבותם:
   3. משנה מסכת אבות פרק א - רבן שמעון בן גמליאל אומר על שלשה דברים העולם עומד על הדין ועל האמת ועל השלום שנאמר (זכריה ח) אמת ומשפט שלום שפטו בשעריכם:
   4. תוספתא מסכת סוטה (ליברמן) פרק י -בזמן שהרשעים באין לעולם פורענות באה לעולם וטובה מסתלקת מן העולם וכשמסתלקין מן העולם טובה באה לעולם ופורענות מסתלקת מן העולם ומניין שכשהצדיקים באין לעולם טובה באה לעולם ופורענות מסתלקת מן העולם שנ' ויקרא את שמו נח לאמר זה ינחמנו וגו' ומניין כשנפטרין מן העולם פורענות באה לעולם וטובה מסתלקת מן העולם שנ' ואין איש שם על לב ואומ' יבא שלום ינוחו על משכבותם וגו' הולך שלום אל הקבר ואומ' ואתם קרבו הנה בני עוננה וגו' ומניין שכהרשעים באין לעולם פורענות באה לעולם וטובה מסתלקת מן העולם שנ' בבא רשע בא גם בוז וגו' ומניין שכשמסתלק מן העולם טובה באה לעולם ופורענות מסתלקת מן העולם שנ' ובאבד רשעי' רנה וגו' ואו' למען ישוב ה' מחרון אפו וגו'
   5. תוספתא מסכת בבא קמא (ליברמן) פרק ז -הרי הוא או' אבנים שלמות תבנה את מזבח ה' אליך אבנים שמטילות שלום והלא דברים קל וחומר ומה אם אבנים שאינן לא רואות ולא שומעות ולא מדברות על שמטילות שלום בין ישראל לאביהם שבשמים אמ' המקום יהיו שלימות לפני בני תורה שהן שלום בעולם על אחת כמה וכמה שיהיו שלימים לפני המקום
   6. מסכתות קטנות מסכת אבות דרבי נתן נוסחא א פרק יב -אוהב שלום כיצד מלמד שיהא אדם אוהב שלום בישראל בין כל אחד ואחד כדרך שהיה אהרן אוהב שלום [בישראל] בין כל אחד ואחד שנאמר תורת אמת היתה בפיהו ועולה לא נמצא בשפתיו בשלום ובמישור הלך אתי ורבים השיב מעון (מלאכי ב' ו'). ר"מ אומר מה תלמוד לומר ורבים השיב מעון. כשהיה אהרן מהלך בדרך פגע [לו באדם רע או] באדם רשע ונתן לו שלום. למחר בקש אותו האיש לעבור עבירה אמר אוי לי איך אשא עיני אחר כך ואראה את אהרן בושתי הימנו שנתן לי שלום. ונמצא אותו האיש מונע עצמו מן העבירה. וכן שני בני אדם שעשו מריבה זה עם זה. הלך אהרן וישב לו אצל אחד מהם ואמר לו בני ראה חברך מהו אומר מטרף את לבו וקורע את בגדיו אומר אוי לי היאך אשא את עיני ואראה את חברי בושתי הימנו שאני הוא שסרחתי עליו. הוא יושב אצלו עד שמסיר קנאה מלבו והולך אהרן ויושב לו אצל האחר וא"ל בני ראה חברך מהו אומר מטרף את לבו וקורע את בגדיו ואומר אוי לי היאך אשא את עיני ואראה את חברי בושתי הימנו שאני הוא שסרחתי עליו. הוא יושב אצלו עד שמסיר קנאה מלבו. וכשנפגשו זה בזה גפפו ונשקו זה לזה. לכך נאמר ויבכו את אהרן שלשים יום כל בית ישראל (במדבר כ' כ"ט): דבר אחר מפני מה בכו ישראל את אהרן שלשים יום מפני שדן אהרן דין אמת לאמתו מנין לא אמר לאיש שסרחת ולא לאשה שסרחת לכך נאמר ויבכו אותו כל בית ישראל. אבל משה שמוכיחן בדברים קשים נאמר ויבכו בני ישראל את משה (דברים ל"ד ח'). ועד כמה אלפים היו בישראל שנקראו שמם אהרן שאלמלא אהרן לא בא זה לעולם. וי"א לכך נאמר ויבכו את אהרן שלשים יום כל בית ישראל מי שרואה משה רבינו שעומד ובוכה והוא לא יבכה. וי"א מי שרואה אלעזר ופינחס שהם שני כהנים גדולים שעומדים ובוכים והוא לא יבכה:
   7. שאל אבנימוס הגרדי (אל) [את] רבן גמליאל איזהו כבודו של עולם. א"ל שלום. א"ל מנין. [א"ל] הרי הוא אומר יוצר אור ובורא חשך עושה שלום ובורא את הכל מאחר שברא המקום את השלום חזר וברא את הכל: וכן הוא אומר סור מרע ועשה טוב בקש שלום (תהלים ל"ד ט"ו). רבי יוסי אומר אם ישב אדם בתוך ביתו ואינו יוצא לשוק היאך הוא מטיל שלום בין אדם לחבירו. אלא מתוך שהוא יוצא לשוק הוא רואה בני אדם (מתכנים) [מתנצים] ונכנס ביניהם ומפשרם: על [כל] המצות שבתורה מהו אומר כי יקרא קן צפור (דברים כ"ב ו') כי תפגע שור אויבך (שמות כ"ג ד') כי תראה חמור שונאך (שם שם ה') מצוה שהיא באה על ידך את זקוק לה לעשותה:
   8. מסכתות קטנות מסכת דרך ארץ פרק ז -ואם גזלוך חביריך בין בישיבה בין בהיסבה, עשה עמהם שלום כדי שיבא שלום וינוח על משכבך. וכן היה ר' אלעזר הקפר אומר, אהבו את השלום, ושנאו את המחלוקת, גדול השלום, שאפילו בשעה שישראל עובדין עבודה זרה ויש שלום ביניהם, אומר הקדוש ברוך הוא אין רצוני ליגע בהן, שנאמר חבור עצבים אפרים הנח לו, אבל בדבר מחלוקת מהו אומר, חלק לבם עתה יאשמו, הא, גדול השלום, ושנואה המחלוקת. כיצד, עיר שיש בה מחלוקת, סופה ליחרב, ואמרו חכמים מחלוקת בעיר, שפיכות דמים.
   9. מסכתות קטנות מסכת דרך ארץ פרק שלום -אמר ר' יהושע גדול הוא השלום שבשעה שעמדו ישראל ואמרו כל אשר דבר ה' נעשה ונשמע, שמח בהם הקדוש ברוך הוא ונתן להם תורתו ובירכם בשלום, שנאמר ה' עז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום, ונאמר תורת ה' תמימה משיבת נפש
   10. -אמר חזקיה גדול הוא השלום שכל מצות שבתורה כתוב בהם כי, כי תראה, כי תפגע, כי יקרא, כי תבנה, כשתבא המצוה לידך אתה זקוק לעשותה, אבל השלום מה כתיב בו, בקש שלום ורדפהו, בקשהו במקומך, ורדפהו במקום אחר.
   11. -חזקיה אמר גדול הוא השלום, שבכל המסעות כתיב ויסעו ויחנו, נוסעין במחלוקת וחונין במחלוקת, ובזמן שבאו לסיני חנו חנייה אחת, ויחן שם ישראל, אמר הקדוש ברוך הוא הואיל ושנאו ישראל את המחלוקת ואהבו את השלום ונעשו חנייה אחת, עכשיו אתן להם את תורתי. אדניה לא נהרג אלא בשביל שהיה בעל מחלוקת. ומותר לומר לשון הרע על בעל מחלוקת שכן נתן אומר לבת שבע ואני אבוא אחריך ומלאתי את דבריך. ואמר רבי כל השקרים אסורין, ומותר לשקר בשביל להטיל שלום בין אדם לחברו.
   12. -אמר ר' יהושע גדול הוא השלום שישראל נקראין שלום, שנאמר כי זרע השלום, למי השלום לזרע השלום
   13. -ר' יוסי הגלילי אומר גדול הוא השלום, שבשעה שמלך המשיח נגלה לישראל, אין פותח אלא בשלום שנאמר מה נאוו על ההרים רגלי מבשר משמיע שלום.
   14. -אמר ר' יהושע גדול הוא השלום, שעתיד הקדוש ברוך הוא לסמוך צדיקים בשלום שנאמר יצר סמוך תצר שלום.
   15. -אמר ר' יהושע גדול הוא השלום, שהיא תלויה לחיים ותלויה למתים, לחיים מנין, ויאמר יתרו למשה לך לשלום, למתים מניין, שנאמר ואתה תבוא אל אבותיך בשלום.
   16. -אמר ר' יהושע דסכנין בשם ר' לוי גדול השלום, שכל הברכות והתפלות חותמין בשלום, קרית שמע חותמה בשלום, ופרוס סוכת שלומך, ברכת כהנים חותמה בשלום, שנאמר וישם לך שלום, וכל הברכות חותמין בשלום, עושה שלום במרומיו.
   17. -אמר ר' יהושע בן לוי אמר הקדוש ברוך הוא לישראל, אתם גרמתם להחריב את ביתי ולהגלות את בני, היו שואלין בשלומה ואני מוחל לכם, הדא הוא דכתיב שאלו שלום ירושלם, ואומר ודרשו את שלום העיר, ואומר יהי שלום בחילך שלוה בארמנותיך, ואומר למען אחי ורעי אדברה נא שלום בך. ומי שהוא אוהב שלום ורודף שלום, ומקדים שלום ומשיב שלום, הקדוש ברוך הוא מורישו העולם הזה והעולם הבא, שנאמר וענוים יירשו ארץ והתענגו על רב שלום.
   18. תלמוד בבלי מסכת ברכות דף ו עמוד ב -ואמר רבי חלבו אמר רב הונא: כל שיודע בחברו שהוא רגיל ליתן לו שלום - יקדים לו שלום, שנאמר: (תהלים ל"ד) בקש שלום ורדפהו, ואם נתן לו ולא החזיר - נקרא גזלן, שנאמר: (ישעיהו ג') ואתם בערתם הכרם גזלת העני בבתיכם.
   19. תלמוד בבלי מסכת ברכות דף סד עמוד א -אמר רבי אלעזר אמר רבי חנינא: תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם, שנאמר (ישעיהו נ"ד) וכל בניך למודי ה' ורב שלום בניך, אל תקרי בניך אלא בוניך. +תהלים קי"ט+ שלום רב לאהבי תורתך ואין למו מכשול +תהלים קכ"ב+ יהי שלום בחילך שלוה בארמנותיך +תהלים קכ"ב+ למען אחי ורעי אדברה נא שלום בך +תהלים קכ"ב+ למען בית ה' אלהינו אבקשה טוב לך +תהלים כ"ט+ ה' עז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום.
   20. תלמוד בבלי מסכת ראש השנה דף יח עמוד ב -דאמר רב חנא בר ביזנא אמר רב שמעון חסידא: מאי דכתיב +זכריה ח+ כה אמר ה' צבאות צום הרביעי וצום החמישי וצום השביעי וצום העשירי יהיה לבית יהודה לששון ולשמחה. קרי להו צום, וקרי להו ששון ושמחה, בזמן שיש שלום - יהיו לששון ולשמחה, אין שלום - צום. אמר רב פפא: הכי קאמר: בזמן שיש שלום - יהיו לששון ולשמחה, יש שמד - צום, אין שמד ואין שלום, רצו - מתענין, רצו - אין מתענין. אי הכי, תשעה באב נמי! - אמר רב פפא: שאני תשעה באב, הואיל והוכפלו בו צרות. דאמר מר: בתשעה באב חרב הבית בראשונה ובשניה, ונלכדה ביתר, ונחרשה העיר
   21. תלמוד בבלי מסכת שבת דף כג עמוד ב -אמר רבא, פשיטא לי: נר ביתו ונר חנוכה - נר ביתו עדיף, משום שלום ביתו. נר ביתו וקידוש היום - נר ביתו עדיף, משום שלום ביתו. בעי רבא: נר חנוכה וקידוש היום מהו? קידוש היום עדיף - דתדיר, או דילמא: נר חנוכה עדיף, משום פרסומי ניסא? בתר דאבעיא הדר פשטה: נר חנוכה עדיף, משום פרסומי ניסא.
   22. תלמוד בבלי מסכת מגילה דף יח עמוד א -מה ראו לומר שים שלום אחר ברכת כהנים - דכתיב +במדבר ו'+ ושמו את שמי על בני ישראל ואני אברכם. ברכה דהקדוש ברוך הוא - שלום, שנאמר +תהלים כ"ט+ ה' יברך את עמו בשלום.
   23. תלמוד בבלי מסכת נדה דף לא עמוד ב -אמר רבי יצחק אמר רבי אמי: כיון שבא זכר בעולם - בא שלום בעולם
   24. תלמוד ירושלמי מסכת ברכות פרק ב דף ה טור א /ה"ד - א"ר תנחומא מפני מה התקינו שומע תפילה ברכה חמש עשרה כנגד ה' למבול ישב שהו' כולה את הפורענו' מלבוא לעולם עבוד' להודייה זובח תודה יכבדנני ושם דרך אראנו בישע אלהים וחותם בשלום שכל הברכות חותמיהן שלום א"ר שמעון בן חלפותא אין לך כלי שמחזיק ברכה יותר מן השלום ומה טעם ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום
   25. תלמוד ירושלמי מסכת ברכות פרק ט דף יד טור ד /ה"ה - אמר רבי אלעזר בשם רבי חנינא תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם מה טעם וכל בנייך לימודי ה' ורב שלום בנייך
   26. ספרא בחוקותי פרשה א -אם אין שלום אין כלום ת"ל ונתתי שלום בארץ, מגיד שהשלום שקול כנגד הכל, וכן הוא אומר עושה שלום ובורא רע, מגיד שהשלום שקול כנגד הכל.
   27. ספרי במדבר פרשת נשא פיסקא מב -וישם לך שלום, בכניסתך שלום וביציאתך שלום שלום עם כל אדם ר' חנניה סגן הכהנים אומר וישם לך שלום בביתך ר' נתן אומר זה שלום מלכות בית דוד שנ' למרבה המשרה ולשלום אין קץ (ישעיה ט ו) ד"א זה שלום תורה שנאמר ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום (תהלים כט יא) גדול השלום ששינה מעשה שרה שנאמר ואני זקנתי (בראשית יח יג) גדול השלום ששינה קדוש מפני שלום גדול השלום ששינה מלאך מפני שלום גדול השלום ששם שנכתב בקדושה נמחה על המים מפני שלום בשביל להטיל שלום בין איש לאשתו ר' אלעזר אומר גדול השלום שלא נטעו הנביאים בפי כל הבריות אלא שלום ר' שמעון בן חלפתא אומר גדול השלום שאין כלי מקבל ברכה אלא שלום שנאמר ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום (תהלים שם /כ"ט י"א/) ר' אלעזר הקפר אומר גדול השלום שאין חותם כל הברכות אלא שלום שנאמר יברכך ה' וישמרך יאר ה' פניו אליך ויחונך ישא ה' פניו אליך וישם לך שלום ר' אלעזר בנו של ר' אלעזר הקפר אומר גדול השלום שאפילו ישראל עובדין עבודה זרה ושלום ביניהם כביכול אמר המקום אין השטן נוגע בהם שנאמר חבור עצבים אפרים הנח לו (הושע ד יז) אבל משנחלקו מה נאמר בהם חלק לבם עתה יאשמו (שם /הושע י' ב'/) הא גדול השלום שלא ניתן בחלקם של רשעים שנ' אין שלום אמר ה' לרשעים (שם /ישעיה נז/ כא) גדול השלום ושנואה מחלוקת גדול השלום שאפילו בשעת מלחמה צריכים שלום שנאמר כי תקרב אל עיר להלחם עליה וקראת אליה לשלום (דברים כ י) ואשלח מלאכים ממדבר קדמות אל סיחון מלך חשבון דברי שלום ואמת (שם /דברים/ ב כו) וישלח יפתח מלאכים אל מלך בני עמון לאמור מה לי ולך כי באת אלי להלחם בארצי ויאמר מלך בני עמון אל מלאכי יפתח וגו' מהו אומר ועתה השיבה אתהן בשלום (שופטים יא יג) גדול השלום שאפילו מתים צריכים שלום שנא' ואתה תבוא אל אבותיך בשלום (בראשית טו טו) ואומר בשלום תמות ובמשרפות אבותיך (ירמיה לד ה) גדול השלום שניתן לעושי תשובה שנא' בורא ניב שפתים שלום שלום לרחוק ולקרוב (ישעיה נז יט) גדול השלום שניתן בחלקם של צדיקים שנא' יבא שלום ינוחו על משכבותם (שם /ישעיה נז/ ב) גדול השלום שניתן לאוהבי התורה שנא' שלום רב לאוהבי תורתיך (תהלים קיט קסה) גדול השלום שניתן ללומדי תורה שנא' וכל בניך למודי ה' ורב שלום בניך (ישעיה נד יג) גדול השלום שניתן לענוים שנא' וענוים ירשו ארץ והתענגו על רוב שלום (תהלים לז יא) גדול השלום שניתן לעושי צדקה שנ' והיה מעשה הצדקה שלום (ישעיה לב יז) גדול השלום ששמו של הקב"ה קרוי שלום שנא' ויקרא לו ה' שלום (שופטים ו כד) ר' חנניה סגן הכהנים אומר גדול השלום ששקול כנגד כל מעשה בראשית שנא' [יוצר אור ובורא חשך עושה שלום] (ישעיה מה ז) גדול השלום [שדרי] עליונים צריכים שלום שנא' המשל ופחד עמו עושה שלום במרומיו (איוב כה ב) והרי דברים ק"ו ומה אם במקום שאין איבה ותחרות ושנאה ובעלי דבבא צריכים שלום ק"ו למקום שיש בו כל המדות הללו כתוב אחד אומר עושה שלום במרומיו וכתוב אחד אומר היש מספר לגדודיו (שם /איוב כה/ ג) וכתוב אחד אומר אלף אלפין ישמשוניה ורבוא רבבן קדמוהי (דניאל ז י) כיצד יתקיימו הפסוקים הללו עד שלא גלו מארצם היש מספר לגדודיו משגלו מארצם אלף אלפין ישמשוניה כביכול נתמעטה פמליא של מעלה.
   28. ספרי זוטא פרק ו - ד"א אתה אומר חביב הוא השלום שכל מעשים וזכיות שעשה אברהם אבינו לא נתן לו המקום שכרו אלא שלום שנא' ואתה תבוא אל אבותיך בשלום (בראשית טו טו). וכן אתה מוצא ביעקב אבינו שלא בקש מן המקום אלא שלום שנא' ושבתי בשלום אל בית אבי (שם /בראשית/ כח כא). וכן אתה מוצא באהרן שלא נשתבח לפני המקום אלא בשלום שנא' בריתי היתה אתו החיים והשלום (מלאכי ב ה). וכן אתה מוצא בפינחס שלא נתן לו המקום שכרו אלא שלום שנא' הנני נותן לו את בריתי שלום (במדבר כה יב). וכן אתה מוצא שלא נמשלה התורה אלא בשלום שנא' וכל נתיבותיה שלום (משלי ג יז). [וכן את מוצא שלא נתן הקב"ה שכר תלמוד תורה אלא שלום שנא' שלום רב לאוהבי תורתך (תהלים קיט קסה). וכן את מוצא שלא נתן המקום שכר עושי צדקות אלא שלום שנא' והיה מעשה הצדקה שלום (ישעיה לב יז). וכן את מוצא שלא נמשלה ירושלם אלא בשלום שנא' יהי שלום בחילך (תהלים קכב ז)]. וכן את מוצא שאין הקב"ה עתיד לנחם את ירושלם אלא בשלום שנא' וישב עמי בנוה שלום (ישעיה לב יח). וכן את מוצא שלא כונן הקב"ה את מלכות בית דוד אלא בשלום שנא' למרבה המשרה ולשלום אין קץ (שם /ישעיה/ ט ו). וכן את מוצא שלא פרע המקום מן עמונים ומואבים אלא שמנע מהן שלום שנא' לא תדרוש שלומם (דברים כג ז):
   29. ספרי דברים פרשת שופטים פיסקא קצט -וקראת אליה לשלום, גדול שלום שאפילו מתים צריכים שלום גדול שלום שאפילו במלחמתם של ישראל צריכים שלום גדול שלום שדרי רום צריכים שלום שנאמר +איוב כה ב+ עושה שלום במרומיו גדול שלום שחותמים בו ברכת כהנים ואף משה היה אוהב שלום שנאמר +דברים ב כו+ ואשלח מלאכים ממדבר קדמות אל סיחון מלך חשבון דברי שלום
   30. בראשית רבה (וילנא) פרשת בראשית פרשה כב -רבי חנינא בר פפא אמר אם בא יצרך להשחיקך דחהו בדברי תורה, אם עשית כן מעלה אני עליך כאילו בראת את השלום שנאמר (ישעיה כו) יצר סמוך תצור שלום, ואם עשית כן מעלה אני עליך כאלו בראת את השלום, שלום אין כתיב כאן אלא שלום שלום, וא"ת שאינו ברשותך ת"ל כי בך בטוח וכבר הכתבתי לך בתורה ואליך תשוקתו ואתה תמשל בו, רבי סימון אמר אם בא יצרך להשחיקך שמחהו בדברי תורה שנאמר יצר סמוך תצור שלום, ואם עשית כן מעלה אני עליך כאילו בראת את שני העולמות, תצור שלום אין כתיב כאן, אלא שלום שלום, וא"ת שאינו ברשותך כבר הכתבתי בתורה ואליך תשוקתו וגו'.
4. בריתי שלום [במדבר פרק כ"ה פסוק י"ב].

(יא) פִּֽינְחָ֨ס בֶּן־אֶלְעָזָ֜ר בֶּן־אַהֲרֹ֣ן הַכֹּהֵ֗ן הֵשִׁ֤יב אֶת־חֲמָתִי֙ מֵעַ֣ל בְּנֵֽי־יִשְׂרָאֵ֔ל בְּקַנְא֥וֹ אֶת־קִנְאָתִ֖י בְּתוֹכָ֑ם וְלֹא־כִלִּ֥יתִי אֶת־בְּנֵֽי־יִשְׂרָאֵ֖ל בְּקִנְאָתִֽי:

(יב) לָכֵ֖ן אֱמֹ֑ר הִנְנִ֨י נֹתֵ֥ן ל֛וֹ אֶת־בְּרִיתִ֖י שָׁלֽוֹם:

במדבר רבה (וילנא) פרשת פינחס פרשה כא - פינחס בן אלעזר בן אהרן הכהן אמר הקדוש ברוך הוא בדין הוא שיטול שכרו [כה, יב] לכן אמור הנני נותן לו את בריתי שלום, גדול השלום שנתן לפנחס שאין העולם מתנהג אלא בשלום והתורה כולה שלום שנא' (משלי ג) דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום ואם בא אדם מן הדרך שואלין לו שלום וכן שחרית שואלין לו שלום ובאמש כך שואלין בשלום, שמע ישראל חותמין פורס סוכת שלום על עמו, התפלה חותמין בשלום, בברכת כהנים חותמין בשלום, אר"ש בן חלפתא אין כלי מחזיק ברכה אלא שלום שנאמר (תהלים כט) ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום

* 1. שלא יוכל להזיקו.
     1. מדרש אגדה (בובר) במדבר פרשת פינחס פרק כה סימן יב - "לכן אמור הנני נותן לו את בריתי שלום. כמו ששם שלום ביני ובין בני ישראל שלא לכלותם בקנאתי שאני מקנא לע"ז, לכך אני כורת ברית עמו שיהא לו שלום מכולם שלא יוכלו להזיקו".
  2. מלאך המות – ספורנו ( ).
     1. ספורנו במדבר פרק כה פסוק יב - את בריתי שלום. ממלאך המות כענין עושה שלום במרומיו (איוב כה, ב) כי אמנם ההפסד לא יקרה אלא בסבת התנגדות ההפכים וזה אמנם נתקיים בפינחס שהאריך ימים הרבה מאד מכל שאר אנשי דורו עד שהיה הוא משמש במשכן שילה בזמן פלגש בגבעה שהיה בלי ספק אחרי מות יהושע ושאר הזקנים אשר האריכו ימים אחרי יהושע (שופטים ב, ז) וכל שכן אם היה בזמן יפתח שכתב למלך בני עמון בשבת בני ישראל בחשבון ובבנותיה כו' שלש מאות שנה (שופטים יא, כו) וכבר ספרו ז"ל שפינחס לא רצה ללכת אז אל יפתח להתיר נדרו וכל שכן לדברי האומר אליהו זה פינחס והוא עדיין חי וקיים
  3. שיהיה אליהו הנביא – תרגום יונתן ( ).
     1. תרגום המיוחס ליונתן - תורה במדבר פרק כה פסוק יב - (יב) בִּשְׁבוּעָא אֵימַר לֵיהּ מִן שְׁמִי הָאֲנָא גָזַר לֵיהּ יַת קְיָמִי שְׁלַם וְאַעְבְּדִינֵיהּ מַלְאָךְ קְיַים וְיֵיחֵי לְעַלְמָא לִמְבַשְׂרָא גְאוּלְתָּא בְּסוֹף יוֹמַיָא:
     2. כתר יונתן במדבר פרק כה פסוק יב - (יב) בִשׁבועה אמור לו מִן שמי הִנני גוזר לו את בריתי שלום ואעשׂהו מלאך חי ויחיה לעולם לבשׂר הגאולה בסוף הימים:
  4. "שלום"
     1. בכור שור במדבר פרק כה פסוק יב - הנני נותן לו את בריתי שלום. אין לו לירא כלום לא מקרובי זמרי שהיה נשיא ולא מקרובי כזבי שהיתה בת מלך
     2. חזקוני במדבר פרק כה פסוק יב - את בריתי שלום אין לו לירא מקרובי זמרי וכזבי
     3. ר' חיים פלטיאל במדבר פרק כה פסוק יב - לכן אמור הנני נותן לו את בריתי שלום. ואין לו לירא כלום ולא מקרובי זמרי שהיה נשיא ולא מקרובי כזבי שהיתה בת מלך
     4. דעת זקנים מבעלי התוספות במדבר פרק כה פסוק יב - לכן. שעשה דבר הגון לפני הנני נותן לו את בריתי שלום ואם ישנאוהו ישראל לא יחוש ואין לו לירא לא מקרובי זמרי ולא מקרובי כזבי שהיתה בת מלך
     5. [רבינו] בחיי במדבר פרק כה פסוק יב - הנני נותן לו את בריתי שלום. ע"ד הפשט הבטיחו בברית שלום שלא יפחד מאחי זמרי שלא ינקמו נקמתו.
  5. פינחס יהיה calm
     1. העמק דבר במדבר פרק כה פסוק יב - את בריתי שלום. בשכר שהניח כעסו וחמתו של הקדוש ברוך הוא ברכו במדת השלום, שלא יקפיד ולא ירגיז, ובשביל כי טבע המעשה שעשה פינחס להרוג נפש בידו, היה נותן להשאיר בלב הרגש עז גם אחר כך, אבל באשר היה לשם שמים משום הכי באה הברכה שיהא תמיד בנחת ובמדת השלום, ולא יהא זה הענין לפוקת לב, ועי' כיב"ז בס' דברים י"ג י"ח ברוצחי עיר הנדחת. וכתיב שלום קטיעה, דבמה שהיה במדת השלום יותר מהראוי, שלא קנא בימי השופטים על פסל מיכה ועוד, כמבואר בתנא דבי אליהו ובילקוט שמעוני שופטים, משום הכי כתיב קטיעא נענש, ונמצא דמדת השלום נהפך לו לרועץ

1. אין כלי מחזיק ברכה אלא שלום [משנה אחרונה בש"ס, מסכת עוקצין פרק ג' משנה י"ב].
   1. משנה מסכת עוקצין פרק ג משנה י"ב - אמר ר' יהושע בן לוי עתיד הקדוש ב"ה להנחיל לכל צדיק וצדיק שלש מאות ועשרה עולמות שנאמ' (משלי ח) להנחיל אוהבי יש ואוצרותיהם אמלא אמר רבי שמעון בן חלפתא לא מצא הקדוש ב"ה כלי מחזיק ברכה לישראל אלא השלום שנאמר (תהלים כ"ט) ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום
   2. הברכה – הוא "שלום".
      1. תוס' יו"ט, משנה אחרונה.
   3. בתוך שלום.
      1. תפארת ישראל - יכין מסכת עוקצין פרק ג משנה יב - ר"ש בן חלפתא. מייתי הך מימרא הכא בתר הך דלעיל, דמדאמרינן לעיל דהעוסק בתורה אוכל פירותיה בעולם הזה דיופרי, והקרן קיימת לעולם הבא עד אין סוף, לא תקשה הרי הרבה עשו כן ולא הועילו, וכקושיית הש"ס [בברכות שם] להכי מסיים נמי במאמר ר' שמעון בן חלפתא לא מצא הקדוש ברוך הוא כלי מחזיק ברכה לישראל אלא השלום, ואם כן זה שלא מצא בכל עמלו בתורה, ברכה בביתו היינו מדלא היה לו כלי השלום בביתו, ולהחזיק לו בה ברכת ד' היא תעשיר, מדלא דקדק בחיוביו לאדם, והיה לו קטטה עם חבירו ובני ביתו, מדלא מילא חיוביו להם כראוי, והרי השלום והברכה הא בהא תליא.
2. מותר לו לאדם לשנות בדבר השלום. – עומק הפשט (גליון קנ"א ).
   1. יבמות (דף סה:) – "וא"ר אילעא משום רבי אלעזר בר' שמעון: **מותר לו לאדם לשנות בדבר השלום**, שנאמר: (בראשית נ') אביך צוה וגו' כה תאמרו ליוסף אנא שא נא וגו'. ר' נתן אומר: מצוה, שנאמר: (שמואל א' ט"ז) ויאמר שמואל איך אלך ושמע שאול והרגני וגו'. דבי רבי ישמעאל תנא: גדול השלום, שאף הקדוש ברוך הוא שינה בו, דמעיקרא כתיב: (בראשית י"ח) ואדוני זקן, ולבסוף כתיב: ואני זקנתי".
   2. מסכתות קטנות מסכת כלה רבתי פרק ט -ובית הלל, מאי שנא דמותבי מלקח מקח רע מן השוק, ליתבוה מדאורייתא, דתניא גדול השלום, שאפילו הקדוש ברוך הוא שינה בו, מעיקרא כתיב ואדוני זקן, ולבסוף כתיב ויאמר י"י אל אברהם למה זה צחקה שרה לאמר האף אומנם אלד ואני זקנתי, הכי קאמרי, לא מיבעיא דמדאורייתא שפיר דמי, אלא אף לבראיתא שפיר דמי, כלפי איליא, איפוך. .
   3. **הציור: היה ב' אנפי וחצי סיפור, או שקר גמור**.
      1. בני יעקב.
         1. ערוך לנר (יבמות דף סה:) – "ק"ק באמת **איך מותר לשקר** הא כתיב מדבר שקר תרחק ועוד מה לשון לשנות הל"ל מותר לשקר מפני השלום, וי"ל דודאי בני יעקב לא דברו שקר דיש לדקדק דלמה שלחו ליוסף ולא דברו בעצמם כמו שצוה להם אביהם ע"פ דבריהם שאמר כה תאמרו ליוסף והי' להם לירא שמזה יבין יוסף ששקר הוא, ועוד י"ל דכה תאמרו מיותר כיון דכבר כתיב לאמר ולכן י"ל שהם אמרו לישנא דמשתמע לתרי אפי דבאמת לא שלחו רק אביך צוה לפני מותו לאמר יהי' כוונתם בזה שצוה מה שצוה כדכתיב ויכל יעקב לצות את בניו ועוד הוסיפו לשלוחים כה תאמרו ליוסף שיאמרו כן מעצמם ובזה לא אמרו בפי' שאביו צוה כן אבל יוסף יסבור שאביך צוה קאי גם על זה ולכן שלחו ולא אמרו בעצמם אכן כיון שאסור לגנוב דעת הבריות והם שנו ואמרו לשון שיש לטעות בו מזה הוכיח שמותר לשנות מפני השלום".
            1. כמה פוסקים חולק: שיש היתר לשקר במקום שלום.
      2. שמואל.
         1. מהרש"א (יבמות דף סה: ד"ה ומ"ש) – "ומ"ש ר"נ אומר מצוה כו'. הוסיף לומר מצוה כו' שהרי הקדוש ברוך הוא צוה לו לשנות ואף על גב דקושטא קאמר שעשה שם זבח כדכתיב בקרא ויאמר שלום לזבוח לה' גו' ויקרא להם לזבח **מ"מ עיקר הליכתו** למשוח את דוד היה צריך לשנות ולא עשה כן אלא מפני יראת שאול".
         2. עמודי חיים (עמוד האמת אות י'), הו"ד בתתן אמת ליעקב (פרק ה' סי' ע"ב) - לשונו לקמן.
      3. אברהם ושרה.
         1. עי' לקמן.
      4. מראי מקומות – סידורו של שבת (שורש א' ע"ד אות ט'), ענף יוסף (עין יעקב ב"מ דף כג:), תתן אמת ליעקב (פרק ה' סי' י"ד).
   4. **המעשה של "ואדוני זקן"** (בראשית פרק י"ח פסוק י"ב), **האם הוא שקר גמור או חצי סיפור**.
      1. חצי סיפור.
         1. רמב"ן (בראשית פרק י"ח פסוק י"ג) – "ואני זקנתי. הוא פירוש אחרי בלותי. ודבריו אמת, אך מפני השלום לא רצה לגלות מה שאמרה 'ואדוני זקן', כי היה ראוי שיאמר 'ואני ואדוני זקנים', **כי שרה בשניהם תצחק**".
         2. מאירי (יבמות דף סה: ד"ה מותר) – "מותר לשנות בדברי שלום שנאמר כה תאמרו ליוסף אנא שא נא כו' ויש אומרים מצוה שהרי נצטוה שמואל עגלת בקר תקח בידיך ואמרת לזבוח לה' ואע"פ שכך עשה מכל מקום עיקר הליכתו למשוח לדוד היתה והוא אמר שעיקר ביאתו לזבוח לה' והרי מצינו שהקב"ה שינה בדברי שלום שנאמר ואני זקנתי ובאמת שכך היה שהרי אמרה אחרי בלותי אלא שאצל השם נקרא שנוי על שלא ספר את הכל".
         3. מהרש"א (יבמות דף סה: ד"ה ומ"ש) – "ואע"ג דקושטא קאמר שעשה שם זבח כדכתיב בקרא ויאמר שלום לזבוח לה' גו' ויקרא להם לזבח מ"מ עיקר הליכתו למשוח את דוד היה צריך לשנות ולא עשה כן אלא מפני יראת שאול"
         4. חת"ס (ח"ו סי' נ"ט ד"ה ומ"ש) – "ומה שאמרו חז"ל מותר לשנות מפני דרכי השלום לא הי' דעת הרמב"ן ז"ל נוח מזה עפ"י המובן הפשוט ע"כ הפליג בפירושו על פסוק ואני זקנתי עיי"ש".
         5. ח"ח (הל' רכילות כלל א' ס"ק י"ד) – "האיך הוכיחה הגמרא הנ"ל ביבמות, גדול השלום שאף הקב"ה שנה בו, דמעיקרא כתיב ואדוני זקן ולבסוף כתיב ואני זקנתי, אימא דכונת הכתוב בזה רק להעתיק מאמרה דאחרי בלותי היתה לי עדנה, ולא לשנות מן ואדוני זקן לאני זקנתי, דכך יפה לנו לומר דלא הוציא מפיו דבר שקר אחרי שסוף כל סוף לא העתיק הקב"ה רק דבר עולה אחת מדבריה אשר צחוק היה לה מעצמה, ולא אמר לאברהם העולה השניה מה שלפלא היה לה ג"כ על אברהם שגם הוא זקן. די"ל דאין הכי נמי דכונת הכתוב כך הוא, וכן ראיתי אח"כ בפי' הרמב"ן בחומש עי"ש, רק דסברת הגמרא דגם זה מקרי שנוי בדברי ה' יתברך במה שהעתיק רק מחצה מדבריה ולא אמר המחצה השניה ואדוני זקן. וזה היה כונתנו בפנים במה שכתבנו שלא יהיה שקר גמור, היינו שפעמים הרבה יוכל לספר לו מה שאמר לו חברו, רק ידלג לו מה שהוא נגד רצונו, וכמעשה דאברהם".
      2. שקר גמור.
         1. ריטב"א (יבמות דף סה:) – "דמעיקרא אמר ואדוני זקן ולבסוף כתיב ואני זקנתי. יש מקשים והא מעיקרא כתיב אחרי בלותי היתה לי עדנה. וליתא דההוא קרא ה"ק אני אחרי בלותי היתה לי עדנה עדון בשר ואע"פ שחדל ממני בתחלה אורח כנשים הרי חזר אלי כדאמרינן בפ' השוכר (ב"מ פ"ז א') דאותו היום פירסה נדה, אבל מה נעשה ואדוני זקן".
         2. חזקוני (בראשית פרק י"ח פסוק י"ג) – "ואני זקנתי. פרש"י שינה הכתוב בשביל השלום, כלומר דהכי אמרה שרה אפשר להיות לי תקנת ולד שהרי אחרי בלותי פי' זקנתי, ידעתי שהיתה לי עדנה ובחרות שהרי פירסתי נדה ואדוני זקן כלומר כל זה איננו שוה לי שהרי אדוני זקן ואיך אתעבר עוד, א"כ תלתה הזקנה באברהם לגמרי ובזה שינה הכתוב".
      3. מראי מקומות – תוספות ישנים (יבמות דף סה:), מזרחי (בראשית פרק י"ח פסוק י"ג).
         1. דעת זקנים מבעלי תוס' (בראשית פרק י"ח פסוק י"ג) – "ואני זקנתי - מכאן אחז"ל (מציע' פ' השוכר) שמותר לשנות מפני השלום שהיא אמרה ואדוני זקן והקב"ה שינה ואמר ואני זקנתי ואע"ג דלפום ריהטא משמע שגם היא אמרה ואני זקנתי דכתיב אחרי בלותי. י"ל לי יכול להיות תקנה ללדת בנים שהרי אחרי בלותי היתה לי עדנה שהרי פרסתי נדה אבל לבעלי אין תקנה שהרי ואדוני זקן וכן נ"ל דמשמע הלשון היתה לי ולא תהיה. ויש מי שאומר חלילה שישנה המקום שהרי דובר שקרים לא יכון לנגד עיניו וגם היא אמרה ואני זקנתי והוא פירוש אחרי בלותי וגו' בתמי' ושינה מפני השלום שלא ספר כל דבריה אלא קצתם וכל שאר בני אדם מותר לשנות לגמרי. **וא"ת מה הקפדה יש לאברהם** אם אמרה שהוא זקן י"ל ר"ל שטוחן ואינו פולט".
   5. **חצי סיפור בלי תועלת של שלום: מה דינו**.
      1. עמודי חיים (עמוד האמת אות י'), הו"ד בתתן אמת ליעקב (פרק ה' סי' ע"ב) – "שאלה: אחד שהולך למקום פלוני בשביל שתי סיבות ושואלו אחד למה אתה הולך שם, האם צריך להגיד את שתי הטעמים או די באחד. תשובה: אכתוב לך מ"ש הגאון רבי חיים פלאגי זצ"ל בספר עמודי חיים, עמוד האמת, ויתבאר לך דבר זה, וז"ל: דרך אמונה בחרתי על מאי דאיתא ביבמות דס"ה אמר"א משם ר"א מותר לו לאדם לשנות בדבר השלום שנ' אביך צוה וכו' ר"נ אומר מצוה שנ' ויאמר שמואל איך אלך ושמע שאול ופירש"י וכתיב ויאמר ה' עגלת בקר תקח בידך ואמרת לזבוח, הקב"ה צוהו לשנות וכתב מהרש"א ואע"ג דקושטא קאמר שעשה שם זבח מכל מקום עיקר הליכתו למשוח את דוד היה צריך לשנות ולא עשה כן אלא מפני יראת שאול עכ"ל, נמצינו למדים מדבריו דאם אדם הולך למקום אחר על ב' דברים ושואלין לו צריך שיודיע דעל ב' דברים הולך ולא יעלים האחד היכא דליכא חשש דצריך לשנות מפני ד"ש. עכ"ל. (אבל בספר עיר בנימין על יבמות ראיתי שחולק על מהרש"א כזה ואם אומר דבר אחד אין זה נקרא שינוי)".
      2. דעת זקנים מבעלי תוס' (בראשית פרק י"ח פסוק י"ג) – "וא"ת מה הקפדה יש לאברהם אם אמרה שהוא זקן י"ל ר"ל שטוחן ואינו פולט".
      3. מראי מקומות – עבד למלך (שמות פרק כ"ג פ"ז ד"ה בתוספות).
         1. עיר בנימין (יבמות אות נ"ח) – "ויאמר שמואל ... הגאון בח"א הלא באמת היה כן שהלך לזבוח ותירץ שם שמ"מ עיקר הליכתו היה למשוח את דוד וזה היה צריך לשנות מפני דרכי שלום. **והוא תמוה מאד וכי מפני זה שיעשה שני דברים ויגיד דבר אחד יקרא בזה שינוי דבר** ...".
      4. אולי תלוי אם יש טעם ידיעה. או מה העיקר (עי' מהרש"א, לעיל). אבל אין איסורים בדברים של מה בכך, וכדו'. וצ"ע.
   6. **אם כבר יש מחלוקת** – מצוות השלום (עמ' 578).
   7. ספר חסידים (סי' תכ"ו) – "דע אע"פ שאמרו מותר לשנות בדברי שלום, **אם יבא נכרי** או יהודי ויאמר לאדם תלוה לי מעות, ואינו מלוה לו ברצון, כי ירא פן לא יפרע לו, אינו יכול לומר אין לי, כי מה שאמרו שמותר לשנות בדברי שלום, זהו בשכבר עבר הדבר".
      1. **הביאו דבריו להלכה**.
         1. מג"א (סי' קנ"ו ס"ק ב') – "הא דמותר לשנות מפני השלום היינו בדבר שכבר עבר ולא בלהבא [ס"ח סי' תכ"ו]".
         2. א"ר (סי' קנ"ו ס"ק ב') – "הא דמותר לשנות מפני השלום, היינו בדבר שכבר עבר (ספר חסידים סי' תכ"ו ומג"א סק"ב)".
         3. ח"א (בקיצור ס' חרדים פרק ט' אות ו').
         4. חת"ס (ח"ו סי' נ"ט ד"ה ומ"ש) – "והגמ"א במוסריו סי' קנ"ו החליט דדוקא לשעבר ולא להבא עי"ש והכלל קושטא קאי".
         5. עי' גר"ז (סי' קנ"ו סעי' ב') – "ולא אמרו מותר לשנות מפני השלום אלא בסיפור דברים שכבר עברו (ומכל מקום צ"ע קצת כיון שהשלום גדול מכל המצות כמ"ש במ"ר פ' חוקת ע"פ בקש שלום ורדפהו ובגמ' התיר לשנות דבורו מפני השלום והרי"ף פ' אלו מציאות כתב דלאו היתר הוא אלא מצוה א"כ מנלן דלשנות בלהבא אסור שמא יש להתיר ע"ד בכל דרכיך דעהו פ"ט דברכות דף ס"ג ע"א ועי' במד"ר פ' בראשית פ"א ועי' באליה רבא מזה ובפמ"ג) ולא בדבר שלהבא".
         6. עי' רב פעלים (ח"ג חו"מ סי' א') – "ודע כי מהך דכתובות דף י"ז כיצד מרקדים לפני הכלה בה"א כלה נאה וחסודה, ולא חשו משום מדבר שקר תרחק, כמו שחשו ב"ש, ואע"ג דבזה משנין מפני השלום באותה שעה ולא על העבר, **אין להקשות מזה על ספר חסידים** הנז"ל, חדא דאין אומרים כלה זו נאה, אלא אומרים בסתם, ואפשר שיכוונו בלבם על כלה אחרת, ועוד אפילו אם יש לה מדה אחת טובה יכולים לומר עליה כלה נאה".
         7. כף החיים (סי' קנ"ו ס"ק י"ד).
      2. **נראה שחולק** על ס' חסידים.
         1. דעת תורה (או"ח סי' קנ"ו, מהרש"ם ח"ז סי' קנ"ב) – "מ"ש בענין שינוי הקריאה דמותר לשנות מפני השלום הנה בס' חסידים שרמז המג"א סי' קנ"ו ובגוף הספר מבואר דשקר שהוא עכשיו אסור לשקר גם מפני השלום אבל אני בהגהות האו"ח (שנדפס כעת בארץ הגר) הבאתי ראיה מרש"י ביצה כ' ע"א להיפוך וגם העליתי שם דמפני הבושה מותר לשנות בכל גווני והבאתי ראי' מתשו' הרא"ש כלל פ"ב וח"צ סי' מ"ד והבאתי מרש"י ותוס' ע"ד נ"ח ע"א שנחלקו בזה".
         2. הגרשז"א זצ"ל (תתן אמת ליעקב פרק ה' סי' כ"ד, ניב שפתים סוף כלל ג' בחידושים ד"ה ובעיקר) – "שאלה: אם בא אחד לביתו ורוצה לדבר עם בעל הבית ועכשיו אין לו זמן לקבלו האם מותר לומר לאחד מבני הבית להגיד לו שאינו נמצא בבית וכדומה. תשובה: על זה ענה הגאון הגדול הרב שלמה זלמן אויערבאך (שליט"א) [זצ"ל] שמותר לומר לו שאינו נמצא בבית, כי אינו מחויב לקבל את מי שאינו רוצה לקבל ואינו מוכרח לספר לכל אחד מה הוא עושה כעת בבית. **ולומר לו האמת שלא רוצה לקבלו מחמת סיבה פלונית יש בזה משום דרכי שלום שיכעס עליו** - ואף שיאמר לו שעכשיו הוא עסוק - דהרי אם יבוא אדם נכבד הרי כן יקבלו וסימן שאינו מחשיבו לזה שבא עכשיו והרי לקבלו אינו רוצה וא"כ יש בזה משום דרכי שלום ועל כן יכול לשנות, ע"כ. וכן הוא דעת הגאון הגדול הרב יוסף שלום אלישיב (שליט"א) [זצ"ל] [אשרי האיש או"ח ח"א פרק ל' אות י"ח] שיש בזה משום דרכי שלום ומותר לשנות".

עי' הגרשז"א זצ"ל (מעדני שלמה עמ' קנ"ב) – "ואמר מרן שבעבר כאשר היה לו יותר כח היה יוצא מן הבית ללמוד בחדר כיון שמפריעים לו בבית כל הזמן, ועכשיו שאין לו כח ללכת לשם, נכנס לאיזה חדר פנימי בביתו, ואומר לבני ביתו שיאמרו שאינו נמצא, כי לא נעים אם יבוא איזה אדם חשוב שיאמרו שהוא עסוק וכדו', והיינו שבנוגע למי שבא לדבר עמו אינו נמצא. וכעין זה סיפר לו הג"ר ברוך קונשטט זצ"ל, שרצה לנוח ובא לבקר אצלו אדם גדול מאד אב"ד דק"ק פרנקפורט ולא היה נעים לו שיאמרו לו שהלך לנוח בשעה זו, ואמר שיאמרו לו שמכין לשיעור. ולהכין לשיעור זה כבר לא יפריע אף אחד. ובאמת לא היה כאן שום שקר - דע"יע שמח עכשיו יוכל להכין את השיעור אח"כ וממילא גם עתה הו"ל הכנה לשיעור".

* + - * 1. מראי מקומות – פסקי הוראה (גם אני אודך חו"מ סי' ו').
      1. שונה הלכות (סי' קנ"ו . עי' ארחות יושר סי' א' ד"ה והחמירו [לשונו לקמן], ופי' על מס' כותים מטהר אות ל').
      2. פתחי חושן (הל' הלואה פרק א' סוף הע' י"ג) – "כתב בספר חסידים ... ובספר תתן אמת ליעקב ... ונראה שאם יודע שחבירו יכלם כשיאמר לא שאינו רוצה להלוות לו מפני שאינו בטוח, וכ"ש כשאינו משקר בהדיא, יש להקל".
      3. עי' ניב שפתים (כלל ב' סי' ז' ד"ה ויש) – "לכתחלה ודאי צריך לחוש לדעת האוסרים ... ואם הוא מוכרח לשנות בדבר ההוה או העתיד עכ"פ שלא יאמר שקר גמור אלא בלישנא דמשתמע לתרי אפי כי יש אומרים שבלישנא דמשתמע לתרי אפי גם לדעה ראשונה מותר. אך אם גם זה לא יועיל אא"כ יאמר שקר גמור בדבר ההוא או העתיד, אפשר לסמוך על דעת המקילים".
    1. מראי מקומות – לב חיים (ח"א סי' ה'), שארית ישראל (או"ח סי' י"ג ד"ה ואם), תתן אמת ליעקב (פרק ה' סי' ט"ו), ניב שפתים (ח"ב סי' ה', סי' ו'), בירור הלכה (ח"א סי' קנ"ו, עמ' ק"ח), מדבר שקר תרחק (פרק ב' אות י' הע' ט"ו).
       1. פמ"ג (סי' קנ"ו א"א ס"ק ב') – "ומה שכתב [המ"א] דמותר לשנות, עיין אליה רבה [ס"ק] ב', יבמות ס"ה [ע"ב] לזבוח, עתיד הוא, יע"ש. ועיין מהרש"א חידושי אגדות [שם ד"ה ומ"ש ר"נ] כי באמת זבח (שמואל א' י"ו ב'), רק שאמר שהליכה היה לזה, א"כ הוה לשעבר".
       2. מ"ב (סי' קנ"ו ס"ק ד'. **אינו** בדפוס הישן של המ"ב) – "[וע' במ"א מש"כ בשם הס"ח וצ"ע בזה]".