מראי_מקומות_שח_ט-י-יא
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סימן שח ט-י-יא**

**ס"י**

במתני' "שאינן דומין לדלתות הבית לפי שאינן מן המוכן".

ועי"ש בפרש"י [ד|ה וע"כ] "ואין דומין לדלתות הבית שאין ניטלים לפי **שדלתות הבית אינן מן המוכן לטלטול שאינן כלי** וכו'".

וע"ע ברמב"ם [כה-ו] "דלתות הבית אע"פ **שהן כלים** לא הוכנו לטלטל לפיכך אם נתפרקו אפי' בשבת אין מטלטלין אותן".

ועי"ש במ"מ "ופ' רבינו אע"פ שהן כלים לא הוכנו לטלטול, אבל רש"י פירש אינן מן המוכן לטלטל לפי שאינן כלי עכ"ל".

ובביאה"ל [ד"ה אין] נקט דלרש"י אם יהיה תורת כלי על הדלת מותר לטלטלה.

וע"ע בחזו"א [על הביאה"ל הנ"ל] [עו-ד] "וכתב דלדעת רש"י אף דלתות הבית שיש עליהם תורת כלי מותרים **והדברים רחוקים אינם מובנים** דודאי משנתנו וכו' ובפשטו **לשון רש"י ורמב"ם חד** וכו'".

ובדעת הרמב"ם במג"א סקי"ט למד מזה דה"ה כלי מוקצה שנשבר בשבת אע"ג דעכשיו אין מוקצים אסורין.

וברע"א לענ"ד אין ראי' דהכא דעדיין הפתח **להחזיר לבית לתשמישו הראשון ואין שם כלי עליו** וכו'.

דהיינו שרע"א למד ברמב"ם היות ועומד לחזור לבית זה **מבטל** ממנו שם כלי.

וכע"ז בחזו"א [מג-כא] "ולא ידענא האי היקשא דדלתות הבית אינן בכלל כלי תשמיש ואינן עומדין עכשיו לתשמיש והלכך אף בנתפרקו בחול אסורין וכו'".

למדנו ג' טעמים בדלתות הבית **א.** דאין להם שימוש ושם כלי [מ"מ בדעת רש"י].

**ב.** היות ועומד לחזור [עדיין נשארו במצב הראשון] [רע"א] **ולפ"ז באינו עומד לחזור שרי.**

**ג.** היות ועמדו לשימוש קרקע לא נחית להו שם כלי ולפ"ז גם **באינו עומד לחזור אסור** [לחזו"א הנ"ל].

**סי"א**

★"וכי מה אכפת ליה לקוץ בין נקובה לשאינה נקובה".

לכאורה מצד השם כלי הקודם דהיינו כשמל"א זה בטל [דהרי אינה נקובה] וכל השם הכלי מפני זה שעומד "ליטול את הקוץ" וא"כ הוי כשמל"ה, ונפק"מ לדידן בגולמי.

ועיין בחת"ס דבגמ' משמע דשוה למחט נקובה, וא"כ דינה ככשמל"א ועי"ש הטעם בזה.

★בניטל חודה דהוה מוקצה עיין חידושי רעק"א שמביא מדברי הרשב"א [קכה-ע"א], דמיירי בנשבר מע"ש, אבל **נשבר בשבת** מודה רבא דלא חשיבי מוקצה דמוכנים אגב אביהן ועדיין חזינן למלאכתן הראשונה דהא בחול נמי נוטלין בה את הקוץ.

וע"ע בריטב"א התם דפליג על ד"ז.

★מדלענין טומאה לאו מנא לענין שבת לא מנא" עיין בתוס'.

וע"ע במהרש"א שמוכיח מתוס' דפליג על הר"ן עי"ש.

וע"ע בחזו"א מג-יג.

וע"ע באו"ש [כה-ח].

★לענין גולמי הא דלא הוי מוקצה היינו מפני "זימנין דמימלך עליהו ומשני להו מנא" יל"ע אי דינא ככשמל"ה או ככשמל"א היות ועומד לנקבה.

ועיין בחת"ס הנ"ל.

וע"ע בא"ר רעט [הובא בביאה"ל רעט ס"ו ד"ה נר], דנר חדש היות והזמנה לאו מילתא חשיב עדיין כשמל"ה.

ומאידך גבי **נר של חלב ושעוה חדש חשיב כשמל"א** [היות וזה כל יעודו ואין לו תשמיש היתר אחר].

וא"כ יל"ע במחט דידן למה דומה לנר או נר חלב.

ובגר"ז [סל"ט] וז"ל "ומחט חדשה שלא ניקבה עדיין מותר לטלטלה **לצורך גופה** לפי שלפעמים אדם נמלך וכו'". **ומוכח דחשיב ליה ככשמל"א.**

★וע"ע בחידושי הר"ן דנקט פירוש אחר בענין גולמי, וז"ל "תרגמא אביי אליבא דרבא בגולמי עסקינן וא"ת אכתי מאי אהני לן נימא מדלעינן טומאה לא מנא לענין שבת נמי לאו מנא, י"ל דאה"נ **דטומאה ושבת כי הדדי נינהו מיהו מיד שהוא מחשב עליו ליטלו כדי להשתמש בו הוה ליה כלי ומותר לטלטלו וה"ה נמי דלאחר מכאן ה"ל כלי נמי לענין טומאה** וכו'.

וצ"ב אמאי לא נימא מיגו דאתקצי [לדברי הר"ן] דהרי כ"ז שלא חישב הוי מוקצה מחמת גופו, ואולי מפני דלא הוי דחיה בידים [ותלוי בר"י ור"ש].