לב - סימן שי_א ס_ח
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## טעם הא דלא הותר טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר

א] השו"ע בס"ח כתב דטלטול מן הצד לצורך דבר המותר מותר ולצורך דבר האסור אסור, ובטעם הא דלא הותר טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר נתבאר בגליון מס' 31 פלוגתת רבוותא, דבד' הרי"ף משמע דהיינו משום דלא הותר טלטול מן הצד אלא לצורך אכילת שבת, אך כל שאינו לצורך שבת אסור, וכ"כ הריטב"א בכ"ד, והאו"ז כתב דהוא משום דכל שמטלטל לצורך דבר האסור גזרינן שמא יבא לטלטל האיסור לגמרי בידים, ובד' היחוסי תנו"א מבו' דהיינו משום דעיקר התירא דטלטול מן הצד הוא משום דעיקר הטלטול הוא בהדבר המותר ולא חשיב כטלטול דהדבר האסור, אך כל שעיקר הטלטול הוא לצורך הדבר האסור אף שהוא מטלטלו מן הצד חשיב כטלטול דהדבר האסור, וכ"נ בד' הרמב"ן.

## טלטול מן הצד לצורך שימוש היתר בדבר האסור

ב] ומצאנו כמה נפ"מ בזה, חדא הוא במש"כ המג"א בסקכ"ד ללמוד מד' הרא"ש בשבת פ"ג סימן י"ט בשם רבינו יונה דאסור לטלטל הקש שהוא מוקצה בטלטול מן הצד כדי לשכב עליו, ולא חשיב כטלטול מן הצד לצורך דבר המותר, והיינו משום דהטלטול הוא לצורך השימוש בקש שהוא מוקצה,[[1]](#footnote-2)  - אך הריטב"א בשבת קמ"א א' כתב דטלטול הקש כדי לשכב עליו הוי טלטול מן הצד לצורך עונג שבת ולא שמיה טלטול, ומבו' דאף דהוי דהטלטול לצורך השימוש בקש שהוא מוקצה, יש בזה להתירא דטלטול מן הצד לצורך דבר המותר, וכ"כ הגר"ז בקו"א בסימן רע"ו סק"ג בדעת כמה מרבוותא.

ולכאו' ד"ז תליא ביסוד הא דלא התירו טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר, דהריטב"א לטעמיה דהיינו דהתירו טלטול מן הצד לצורך שבת, וע"כ ה"נ יש להתיר טלטול הקש מן הצד לצורך שכיבה עליו דהו"ל טלטול מן הצד לצורך עונג שבת, אך בדעת רבינו יונה והרא"ש י"ל דס"ל דהיינו משום דכל שמטלטל לצורך דבר האסור גזרו שמא יבא לטלטל את האיסור בידים, או דהוא משום דבכה"ג חשיב כטלטול דהדבר האסור, וע"כ ה"נ יש לאסור כשמטלטל לצורך שימוש בדבר האסור אף דהוא לצורך שבת.

## טלטול מן הצד לצורך דבר המותר ודבר האסור

ג] עוד נפ"מ בזה הוא בדין טלטול מן הצד כשהוא לצורך דבר המותר ודבר האסור, דהנה הרמב"ן והר"ן בשבת קט"ז ב' והרשב"א שם קמ"ב א' הקשו בהא דתנן דמצילין תיק הספר עם הספר ואע"פ שיש בתוכן מעות, דמ"ט היה לנו לאסור מכח הא דיש בתוכן מעות, הרי דמי לכלכלה דכל שהיא מלאה פירות מותר לטלטלה אף שהאבן בתוכה, עיי"ש, ומבו' דאף דטלטולו הוא גם לצורך המעות, יש בזה להתירא דטלטול מן הצד, וכ"ה מבו' ממש"כ הסה"ת בסימן רמ"ה לדון להתיר להציל ארנקי שיש בו מעות וטבעת, (ולא אסר בזה אלא משום דהטבעת בטל למעות), וכ"כ הארחות חיים בסימן ר"י בשם רבינו פרץ דאם נתנו מער"ש פת או אוכלין בכיס מלאה מעות מותר לטלטלה מפני הדליקה או האויבים בשבת, משום דהוי בסיס לדבר האסור ולדבר המותר, והרי דאף דהטלטול הוא גם לצורך הצלת המעות יש בזה להתירא דטלטול מן הצד, וכ"כ בגל' הגרע"א בד"י בסימן ש"י, עיי"ש.

אך הבית מאיר בסימן ש"י בסו"ד כתב דכל דהוי הטלטול גם לצורך הצלת המעות שהם דבר האסור, לי"ב להתירא דטלטול מן הצד, (אף היכא דא"א לו לנער המעות גם משום צורך הדבר המותר), עיי"ש,[[2]](#footnote-3) וכ"נ בד' החזו"א בסימן מ"ז סק"ב, (וכ"ה מבו' גם ממש"כ שם סק"ה ובכלים סימן כ"ד סק"ב דבמוכני נשמטת אסור אף לגרור את השידה משום דחשיב כטלטול לצורך דבר האסור, אף דהוי הטלטול גם לצורך דבר המותר).

ולכאו' ד"ז תליא ביסוד הא דלא התירו טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר, דאם הוא משום דהתירו טלטול מן הצד לצורך שבת, ודאי דיש להתיר אף בדהוי הטלטול לצורך דבר המותר ודבר האסור, אך אם הוא משום דכל שמטלטל לצורך דבר האסור גזרו שמא יבא לטלטל את האיסור בידים, או דהוא משום דבכה"ג חשיב כטלטול דהדבר האסור, יש מקום לדון דכל דהוי הטלטול גם לצורך הדבר האסור אסור, (אך אין הדבר מוכרח, ושפיר י"ל דמ"מ כיון דהוי הטלטול גם לצורך דבר המותר שרי).

## טלטול מן הצד לצורך דבר המותר ודבר האסור בגונא דמשום צורך הדבר המותר לחודיה יש בידו לנער את האיסור

ד] והנה הרשב"א בביצה כ"ב ב' כתב דלא הותר לטלטל סופלי לחיותא אגב ריפתא אלא כשהוא צריך למקומו דא"א לו לנער, ומבו' מדבריו דכל שא"צ למקומו אסור לטלטל הפת עם הסופלי שעליה אלא צריך לנערן אף דהוא צריך להן להאכילן לבהמתו, ופשוט דהטעם בזה דאף אם טלטול מן הצד לצורך דבר המותר ודבר האסור שרי, כ"ז הוא בגונא דגם משום צורך הדבר המותר היה צריך לטלטל ההיתר עם האיסור שעליו וא"א לו לנערו, אך כל דמשום צורך דבר המותר א"צ לטלטל ההיתר עם האיסור עליו דבידו לנערו, וכל הא דאינו מנערו הוא משום דהוא צריך לדבר האסור, הו"ל כטלטול מן הצד לצורך דבר האסור דאסור.

וכ"ה מבו' ממש"כ המג"א בסימן רע"ז סק"ח דאסור לטלטל שלחן עם הנר שעליו, אלא היכא דהוא צריך למקומו או דא"א לנער משום פסידא, ומשמע דכל דליכא פסידא אסור לטלטלו, אף הוא הוא צריך להנר להאיר לו, (ועמד ע"ז התהל"ד שם סק"ה), והיינו משום דבכה"ג חשיב כטלטול מן הצד לצורך דבר האסור לחודיה דאסור.

אך הגר"ז בסימן רע"ז ס"ו במוסגר כתב דמותר לטלטל את השלחן עם הנר שעליו למקום אחר כשא"א לו לנערו משום שהוא צריך לנר במקום האחר, ומבו' דאף דמניעת הניעור היא לצורך דבר האסור לחודי', (וכמש"כ הגר"ז בסימן רע"ו ס"י דטלטול לצורך שימוש בנר חשיב כטלטול לצורך דבר האסור), מ"מ א"צ לנער, וצ"ע, (ועמש"כ בזה הגרש"ז זצ"ל בשש"כ פ"כ הערה קס"ח).

## טלטול מן הצד לצורך דבר המותר מחמה לצל

ה] בתוס' תלמיד ר"י הזקן בשבת קמ"ב ב' כתב דמותר לטלטל כלי שהמעות והאבן מונחין בתוכו לצורך מקומו משום דנתן לו לאותו כלי שהמעות והאבן מונחין בתוכו ככלי שמלאכתו לאיסור דמותר לטלטלו בין לצורך גופו ובין לצורך מקומו, ומבו' דלא הותר טלטול מן הצד אלא כדי להשתמש בגופו או לצורך מקומו, אך לא הותר לטלטלו מחמה לצל, וכ"ה מבו' ממש"כ הפמ"ג בסימן ש"ח סקי"ח דמותר לטלטל טלטול מן הצד לצורך גופו דאם התירוהו לצורך גופו כ"ש לצורך מקומו, ולפ"ז הרי דלא הותר אלא לצורך גופו, אך מחמה לצל אסור, וכן משמע קצת בד' הרמב"ן בשבת מ"ז א', עיי"ש.

אך מד' הרמב"ן ועוד מקמאי שהבאנו לעיל סק"ג שדנו דמדינא יש להתיר לטלטל תיק הספר עם הספר כשיש בתוכו מעות, מבו' לכאו' דהותר טלטול מן הצד מחמה לצל,[[3]](#footnote-4) וכ"כ המאירי בשבת מ"ז א' בתו"ד דמותר לטלטל כלכלה שהאבן והפירות בתוכה אף מחמה לצל, עיי"ש, וכ"ה מבו' בגל' הגרע"א בד"י בסימן ש"י ובד' הבית מאיר שם דפשיטא להו דמותר לטלטל את ההיתר בעוד האיסור עליו כדי להצילו מן הליסטים או מן הדליקה, וכ"נ להדיא בד' המג"א בסימן רע"ט סק"ט, דלא אסר אלא כשמטלטל לצורך הנר שלא יגנב, משום דהוי הטלטול לצורך דבר האסור.

ולכאו' ד"ז תליא ביסוד הא דלא התירו טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר, דאם הוא משום דכל שמטלטל לצורך האסור גזרו שמא יבא לטלטל את האיסור בידים, או דהוא משום דבכה"ג חשיב כטלטול דהדבר האסור, הרי דכל שמטלטל לצורך דבר המותר יש להתיר אף כשאינו לצורך גופו או מקומו אלא מחמה לצל, אך אם הוא משום דלא התירו טלטול מן הצד אלא לצורך שבת, הדין נותן דאין להתיר אלא כשהוא לצורך גופו או לצורך מקומו דהוי לצורך שבת, אך מחמה לצל אסור.

## טלטול מן הצד ע"מ להשתמש בכלי היתר לקבלת מוקצה

ו] בגל' הגרע"א בסימן של"ה ס"ד מבו' דמותר לטלטל כלי שיש בו דלף ולשפוך הדלף לתוך החבית, כדי לחזור ולהשתמש בכלי לקבלת דלף, והיינו דכיון דהוי הטלטול לצורך הכלי שיהא ראוי לקבל בו חשיב כטלטול לצורך דבר המותר כיון דהכלי הוא דבר המותר, - אך הגרש"ז זצ"ל בשש"כ פכ"ז הערה קנ"ב כתב דשפיכת חלב מוקצה מהכד הויא כטלטול לצורך דבר המוקצה כיון דגם החלב שהוא רוצה לחלוב אח"כ הוי מוקצה, (ועי' עוד בדבריו בפ"כ סוף הערה ל' בדין טלטול מן הצד כדי להגן על מוקצה אחר).

ולכאו' ד"ז תליא ביסוד הא דלא התירו טלטול מן הצד אלא לצורך דבר המותר, דאם הוא משום דלא התירו טלטול מן הצד אלא לצורך שבת, י"ל דאין להתיר כשהוא לצורך קבלת מוקצה אחר דאי"ז לצורך שבת, (ודמי למש"נ במק"א דמשמעות ד' הרמב"ן במלחמות בשבת קנ"ד ב' דלא הותר לטלטל כלי שמלאכתו לאיסור לצורך הצלת מוקצה אחר, וכ"כ הפמ"ג במש"ז בסימן רס"ה סק"א), אך אם הוא משום דכל שמטלטלו לצורך דבר האסור גזרו שמא יבא לטלטל את האיסור בידים, או דהוא משום דבכה"ג חשיב כטלטול דהדבר האסור, אין לאסור אלא כשמטלטל לצורך דבר האסור זה, אך מה שמטלטלו לצורך דבר האסור אחר, אינו טעם כלל לאסור.

1. אך הנה הפמ"ג במש"ז בסימן ש"ח סקי"ח פירש בד' המג"א בסימן רע"ט סק"ט דמותר לטלטל את הנר בטלטול מן הצד כדי להשתמש בו דכיון דטלטול מן הצד לצורך מקומו שרי כ"ש לצורך גופו דקייל טפי, וכ"כ הבית מאיר בסימן רע"ו דמה שהוא צריך להנר שיאיר לו הוי דבר המותר, וכ"ה מבו' בד' הדה"ח בסימן ס"ה ס"ד, - והגר"ז בסימן רע"ו ס"י ובקו"א שם סק"ג עמד בזה שהרי אנן קי"ל דטלטול מן הצד לצורך שימוש בדבר האסור חשיב כטלטול לצורך דבר האסור, (דמה"ט הוא דבקש שעל המטה חשיב כטלטול לצורך דבר האסור ומזה הוא שנלמד דטלטול בגופו שרי אף לצורך דבר האסור), ועיי"ש במש"כ בזה. [↑](#footnote-ref-2)
2. וזהו שכתב הבית מאיר שם דאף דא"א לו לנער את המעות משום דאדהכי והכי אתיא דליקה מ"מ כיון דהוא מטלטל את המעות גם לצורך הצלתם הו"ל כטלטול מן הצד לצורך דבר האסור דאסור. [↑](#footnote-ref-3)
3. אך יש מקום לדחות דבכה"ג חשיב כמטלטל את התיק כדי להשתמש בו להציל את הספר, ובכה"ג י"ל דחשיב כטלטול לצורך גופו, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-4)