כלים פכ_ד מ_ח
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ד מ"ח**

א] **של זגגין טמאה טמא מת,** בכס"מ פכ"ז מכלים תמה, דמ"ט היא טמאה טמא מת, ומ"ש מתרבוסין ששוטחין עליו זיתים דטהור מכלום מפני שאינו ממשמשי אדם, וכמש"כ הרמב"ם שם, ואמנם באמת בעיקר הא דתרבוס של זיתים לא חשיב כמשמשי אדם, צ"ב הטעם בזה, וכמש"נ לעיל מ"ה אות ה'.

ובמרכה"מ שם כתב, דשאני מטה דיש לה בית קבול, והאי כללא דתשמישי אדם הוא רק בפשוטי כלי עץ וכמש"כ הרמב"ם רפ"ד מכלים, ועיי"ש שכתב דמה"ט מטה של סרגין טהורה מכלום, משום דאין לה בית קיבול, וע"כ דקדק הרמב"ן ובשל זגגין כתב שנותנין בה כלי זכוכית ובשל סרגין כתב שמסרגין עלי', עכ"ד, וכעי"ז כתב המשנ"א,[[1]](#footnote-2) ובחס"ד ב"ב פ"ב ה"ט כתב דמטה של זגגין היא משמשת את הכלים בשעת מלאכה ושלא בשעת מלאכה, וע"כ היא טמאה.

אמנם הנה כבר נת' לעיל מ"ה אות ד' להוכיח מד' הרמב"ם, דהא דמטהרינן לכלים שאינם משמשי אדם הוא אף בכלי מתכת, הגם דפשוטיהן טמאים, והטעם בזה הוא כמש"כ הקרית ספר דאי"ז דומיא דכלי מדין, ולפ"ז הרי גם אי נימא דיש להמטה בית קיבול, וגם אם היא משמשת את הכלים אף שלא בשעת מלאכה, מ"מ אם לא חשיבא ממשמשי אדם לא הי' לה לקבל טומאה.

ובתוס' חדשים כתב לישב, דמטה שהיא ראוי' לשכיבה או לדבר אחר, אף שייחדה לזכוכית ואומרים בו עמוד ונעשה מלאכתנו, מ"מ כלי הוא וראוי לכל דבר, עכ"ד, וכנראה כונתו, דפעמים שהיא משמשת לשכיבה או לדבר אחר, ואף דלא סגי בזה לטומאת מדרס, משום שאומרים בו עמוד ונעשה מלאכתנו, מ"מ סגי בכך לחשבו כמשמשי אדם.

ב] **ושל סרגין טהורה מכלום,** הרמב"ם בפיהמ"ש ובפכ"ז מכלים ה"ז פירש, דהיא מטה שמסרגין עלי' את הסבכות, וכן פירש הר"ש בפי' בתרא, אך בפי' קמא כתב הר"ש, דהיא מטה של עושי המרכבות שמניחין עלי' סריגין של סוס ומיני רכיבה, ובטעם טהרתה כתבו הרמב"ם בהל' כלים והר"ש דהוא משום שאינה ממשמשי אדם.

ובחס"ד ב"ב פ"ב ה"ט ובמרכה"מ פכ"ז מכלים ה"ז כתבו לפרש בד' הרמב"ם, דהיינו משום דהויא כפשוטי כלי עץ המשמשין את הכלים דאינם מקבלין טומאה, ובחס"ד שם הוסיף, דגם אינה משמשת את הכלים אלא בשעת מלאכה, ועיי"ש שכתב דבזה הוא דשאני ממטה של זגגין דטמאה, דמטה של זגגין משמשת את הכלים אף שלא בשעת מלאכה, עכ"ד.

אך כבר נת' לעיל אות א' דבד' הרמב"ם והר"ש נראה דהא דמטהרינן בפירקין לכלים שאינם משמשי אדם, אי"ז משום הא דפשוטי כלי עץ שאינם משמשי אדם ומשמשיו אינם מקבלין טומאה, דלדעת הרמב"ם י"ל דהן טמאין מדרבנן, וכמש"כ לעיל פ"כ מ"א אות י"ג, אלא הוא דין בפנ"ע דכל שאינם משמשי אדם ל"ד לכלי מדין, וצ"ב לפ"ז דמ"ש מטה של סרגין מכל כלי מלאכה דחשיבי כמשמשי אדם, ועי' בחזו"א סימן כ"ח סק"ט שכתב דטעם הרמב"ם לא אתפרש לן, וצ"ע בזה.

1. ועי' גם בחזו"א סימן כ"ח סק"ט כתב דהא דשל זגגין טמאה הוא משום דיש לה בית קיבול והיא עשוי' לטלטל עלי' דאל"כ הוי כלי עץ העשוי לנחת, ושל סרגין דטהורה הוא משום דעשוי לנחת או דהוי פשוטי כלי עץ, אך נקט שם דאי"ז מתישב בד' הרמב"ם שכתב דטעם טהרת של סרגין הוא משום שאינה ממשמשי אדם. [↑](#footnote-ref-2)