סי_ לד - אוכלים בשוק
קטגוריות: שו_ע / חושן משפט / חושן משפט - דור המלקטים

**אוכלים בשוק**

חו"מ סימן ל"ד סעיף י"ח

1. אוכלים בשוק.
2. שתיה בשוק.
3. גדר של שוק: לענין איסור אכילה בשוק.
4. אוכלים בשוק.

**דור המלקטים** - הגיוני הפרשה (פר' דברים), סוכת חיים (אכילה בשוק), עומק הפשט (גליון רל"א, פר' ראה תשע"ט), קונ' שלמי חיים (מלין).

* 1. **מקור**.
     1. קידושין (דף מ:) – "האוכל בשוק, הרי זה **דומה לכלב**; ויש אומרים: פסול לעדות. אמר רב אידי בר אבין: הלכה כיש אומרים".
     2. ירושלמי (מעשרות פרק ג' סוף הל' ב') – "אית תניי תני **שאין שבחו של תלמיד חכם** להיות אוכל בשוק כהדא רבי לעזר בר רבי שמעון הוה אכיל בשוקא חמתיה רבי מאיר אמר ליה בשוקא את אכיל ובטל גרמיה".
        1. הו"ד בתוס' (קידושין דף מ: ד"ה ויש) – "אמרינן בירושלמי ר"ש ברבי הוה אכיל בשוקא חזיה ר"מ אמר לו אין שבח לתלמיד לאכול בשוק".
  2. **הלכה**.
     1. רמב"ם (הל' עדות פרק י"א הל' ה') – "וכן הבזויין פסולין לעדות מדבריהם והם האנשים **שהולכין** ואוכלין בשוק **בפני כל העם** וכגון אלו שהולכין ערומים בשוק בעת שהן עוסקין במלאכה מנוולת וכיוצא באלו שאין מקפידין על הבושת, שכל אלו חשובין ככלב ואין מקפידין על עדות שקר".
     2. מחבר (חו"מ סי' ל"ד סעי' י"ח), ערה"ש (שם סעי' י"ח) – "הבזויים, **פסולים לעדות** מדבריהם; והם האנשים שהולכים ואוכלים בשוק בפני כל העם, וכגון אלו שהולכים ערומים בשוק בעת שהם עסוקים במלאכה מנוולת וכיוצא באלו, שאין מקפידים על הבושת, **שכל אלו חשובים ככלב** ואין מקפידים על עדות שקר".
        1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ד) – "שאלה: מצינו בגמ' [קידושין מ, ב], שמי שאוכל בשוק פסול לעדות, ובתוס' שם הביאו כמה פירושים מתי נפסל לעדות, ובשו"ע [חו"מ סי' לד' ס"ק יח], פוסק כשיטת הרמב"ם שלא הזכיר דוקא אכילת פת, אלא מי שאוכל בשוק לפני העם. לפ"ז יש לעיין לדינא הלכה למעשה, במי שקנה כמה עוגות ושאר מזונות בחנות ואוכל ברחוב, האם יהא פסול לעדות ואי אפשר להשתמש בו בנשואין וכדומה. תשובה: יש להחמיר. [בספר מעדני יו"ט לג"ר יו"ט ונגר שליט"א ח"ב עמ' רצה' האריך בענין פסול עדים שאוכלים בשוק]".

הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ו) – "שאלה: הרב שליט"א כתב לי שראוי להחמיר אפילו באכילת מזונות וכן במי ששותה ברחוב כשחם לו. לפי"ז מסדר קידושין ומחותנים שצריכים להעמיד עדים כשרים לחופה והחדר יחוד, האם צריכים לחשוד בבן אדם האם הוא אוכל בשוק או שותה כדי שלא לקחתו להיות עד, כי שמא העד לא יודע בכלל שהוא נפסל, או שרוב בני אדם בחזקת כשרות ולא אוכלים ברחוב ולא צריכים לשאול. תשובה: זה אינו שחוק".

* + - 1. **יודע על עד שאוכל ברחוב**.
         1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ו) – "שאלה: מי שיודע על פלוני שהוא אוכל ברחוב מזונות וכדומה, ורואה שלוקחים אותו להיות עד באיזה חתונה, האם צריך לומר למחותנים או למסדר קידושין שפלוני אוכל בשוק ופסול לעדות. תשובה: כן".
  1. **אם רגילות רוב האנשים יהיה לאכול בשוק**.
     1. עדיין פסול לעדות.
        1. משנה הלכות (חט"ו סי' ס"ב, עי' סי' ס"א), הו"ד בחשוקי חמד (פסחים דף צט:) - לשונו מובא לקמן.
        2. הגרח"ק שליט"א (שלמי חיים אות כ' ד"ה וכן [עמ' ס'], שלמי חיים עמ' קמ"ב אות ג') – "בהא דאמרו האוכל בשוק פסול לעדות, האם בזמן הזה שרבים אוכלים ברחובות ובשווקים יש להקל דאינו פסול לעדות, דכבר אינו בושה כ"כ, או לא, ובכל אופן פסול. והשיבני בזה"ל (בע"פ) לא אוכלים ברחוב".
        3. הגרח"ק שליט"א (שיח חיים סי' קס"ב) – "יש שטוענים שכיום כולם אוכלים ברחובות, וזה כבר נהיה נכובד, מה התשובה לטענה זו. תשובה: לא נכון".
     2. כשר לעדות [הגם שהוא אסור].
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ד' עמ' תרט"ז אות ה') – "בהא דאמרו האוכל בשוק פסול לעדות, האם בזמן הזה שרבים אוכלים ברחובות ובשווקים, יש להקל דאינו פסול לעדות דכבר אינו בושה כ"כ, או לא, ובכל אופן פסול. תשובה: נ' דאינו פסו'".
        2. אוצר המשפט (ח"ב סוף עמ' רפ"ו) – "משנה הלכות ... לענ"ד - אם הוא מנהג המקום שהולכים ואוכלים בשוק והאדם לא מעלה על דעתו שיש בזה צד של בזיון, יש מקום להתיר את העדים הללו לעדות, כמו קוברי מת ביו"ט ראשון שהיות ולא יודעים שיפסלו ע"י זה לעדות לכן אינם נפסלים לעדות ה"ה לנד"ד שהיות ולא יודעים שיפסלו ע"י כך לעדות ויש לתלות בחינוך הקלוקל של המקום ושל הסביבה לכן האוכל אינו נפסל לעדות, וה"ה לענין אלה שהולכים ערומים בשוק לעיני הכל או שהולכים בשכונות הומי אדם ללא בגד עליון, היות ורוב האנשים חושבים שכך היא דרך עשיית הספורט ואינם יודעים שזהו דבר מבוזה ומגונה לכן יש מקום לומר שאינם נפסלים לעדות, אמנם קשה להניח שאנשים לא חושבים שההולך ללא בגד עליון זהו לא בזיון, לכן בדברים הנ"ל שתלוים בדעתו של האדם האם הוא מתבזה או לא מתבזה והאם הוא מקפיד על בזיונו או לא מקפיד על בזיונו הכל תלוי בראות עיני המורה".
        3. דבריך יאיר (ח"ב ס' ל"ד) – "לכל אדם אפילו אינו ת"ח, אסור לאכול בשוק שיש בו הרבה בני אדם (כגון רחוב ראשי וכדו'), אפילו דברים שאין בהם גרגרנות. ומ"מ לא מיפסיל לעדות משום כך דלא משמע להו לאינשי לאיסורא ולבזיון כמו שנתבאר".
     3. מחמיר.
        1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"א אות קל"א, עמ' ק"ז) – "שאלה: האם הלכות והנהגות דרך ארץ הם מדאורייתא, מדרבנן, או אולי אפילו פחות מזה. תשובה: [כך הבנתי ממה שעלה מדבריו] מה שקשור למידות זה דאורייתא - 'והלכת בדרכיו' - מה הוא חנון אף אתה חנון וכו'. אמנם פרטי ההנהגות של דרך ארץ יכולים לפעמים להשתנות מדור לדור, כגון: שלא לאכול מפת כביצה (עיין או"ח סי' ק"ע סעיף ז'), יתכן שזה ישתנה לפי איך שרגילים לאכול. ויש הלכות דרך ארץ שלא ישתנו, ומה שחז"ל קבעו נשאר לתמיד - והביא לדוגמא: האיסור לאכול בשוק, **גם אם רגילות רוב האנשים יהיה לאכול בשוק, ימשיך איסור האכילה בשוק**".
     4. מיקל.
        1. חוקי חיים (סי' ל"ג, אתקינו סעודתו סי' ס"א) - לשונו מובא לקמן.
     5. מראי מקומות – בית מתתיהו (ח"ד סי' ל"א אות ו', גם אני אודך ח"ד סי' י' אות ו'), שלמי חיים (אות כ').
        1. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שמ"ט אות א') – "אמנם יתכן שבימינו שרבים אוכלים ברחוב בישיבה או בהליכה כבר אין בזה בושה. אלא **שהכל תלוי באדם**, דאם הוא איש מכובד כמו ת"ח או רב או ראש ישיבה וכיוצ"ב שאוכל בשוק, הוא בודאי נפסל לעדות, כיון שאנשים כאלה לא רגילים ואף מתביישים לאכול בשוק. ויתכן שה"ה האוכלים בבר בשמחות, דרובא דעלמא לוקחים ואוכלים בעמידה, אבל אנשים מכובדים לא יעשו זאת. אשר ע"כ נראה דהכל תלוי באדם, דכהיום הזה רובא דעלמא אינם מתביישים לאכול ברחוב או בגינה, ולגבם אין זה פוגם במהימנותם לעדות".
  2. **מה בין הבבלי "דומה לכלב ... פסול לעדות", והירושלמי שהוא רק "אין שבחו של תלמיד חכמים"**.
     1. שהבבלי מיירי שחוטף ואוכל.
        1. ר"ח (תוס' קידושין דף מ: סוף ד"ה ויש) – "דהכא מיירי שחוטף ואוכל וא"ת אם כן פשיטא דפסול דגזלן הוא וי"ל שחוטף פחות משוה פרוטה אי נמי שגזל דבר שאינו מקפיד עליו".
     2. שהבבלי מיירי שהלך אצל המוכרים וטועם משל כולם מעט מעט כאילו רוצה לקנות מהם.
        1. ר' אליהו (תוס' קידושין דף מ: סוף ד"ה ויש) – "כגון שהלך אצל המוכרים וטועם משל כולם מעט מעט כאילו רוצה לקנות מהם וניחא השתא שקורין כלב שדומה לכלב אוכל כאן מעט וכאן מעט".
     3. שהבבלי מיירי שאוכל סעודת דפת.
        1. ר"ת (תוס' קידושין דף מ: סוף ד"ה ויש) – "דאוכל בשוק היינו שאוכל סעודה דפת דגנאי יותר".
     4. שהבבלי מיירי "**בפני כל העם**".
        1. סמ"ע (חו"מ סי' ל"ד ס"ק מ"ד) – "שהולכין ואוכלים בשוק בפני כל העם. אבל כשאינו בפני כל העם אמרו בגמרא [ירושלמי מעשרות פ"ג ה"ב] דגנאי הוא לתלמיד חכם לעשות כן, אבל אין אדם נפסל בכך, ועיין פרישה שכתבתי מה שיש להסתפק בלשון הרמב"ם [המובא בציונים אות כ"ד]. ועיין עוד בטור [סעיף כ"ט], ובד"מ [שם] דכתב בשם התוס' [קדושין מ' ע"ב ד"ה ויש] עוד ב' פירושים בענין חוטף ואוכל דפסול לעדות".
        2. הו"ד באורים (חו"מ סי' ל"ד ס"ק ל"ח) – "שהולכים ואוכלים בשוק בפני כל העם וכו'. אבל שלא בפני כל אדם, אף שהוא בשוק לא מיפסל לעדות, רק אמרו (ירושלמי מעשרות פ"ג ה"ב), גנאי לת"ח שלא יאכל בשוק, סמ"ע (סקמ"ד)".
        3. יעב"ץ (קידושין דף מ:) – "יש לחלק בין שוק לשוק, שיש שוק שאין ב"א מצויין בו כל כך, ואעפ"כ אינו שבח לת"ח לאכול שם, ותדע דהא אפי' בחצר מפליגינן בהכי, דאיכא חצר שאדם בוש מלאכול בתוכה, כדתנן גבי קביעות למעשר (פ"ב ופ"ג דמעשרות)".
     5. שהבבלי מיירי רק אם רגיל בכך.
        1. מהר"ל (נתיבות עולם נתיב דרך ארץ פרק א') – "והקשו בתוספות ... ולפי דעתי אין זה קשיא דלא בחדא זימנא פסול או דומה לכלב רק אם הוא רגיל בכך, ומה שאכל ר"ש בר רבי היה דרך ארעי וע"ז אמר שאין שבח לתלמיד שיאכל בשוק אף דרך ארעי שנחשב ככלב".
     6. שהבבלי מיירי "**כשהולכין**".
        1. ב"ח (חו"מ סי' ל"ד ס"ק ל') – "לשון הרמב"ם הבזויין וכו'. נראה שהביא לשון הרמב"ם מפני שמדבריו נראה יישוב אחר לקושיא זו והוא דאינו פסול לעדות אלא בדאית ביה תרתי דאוכל בשוק בפני הכל וגם בשעת אכילה הולך ואוכל ואינו יושב במקום אחד והך דירושלמי אינו אלא ביושב בשוק במקום אחד ואוכל דלאחר אין קפידא ולתלמיד חכם גם זה אינו שבח. והרב ב"י מחלק בין בשוק בפני כל העם ובין בשוק דליכא אלא קצת עוברים ושבים ולא נהירא אלא כל שוק שוה כיון דרבים בוקעין בו ולא נאמרו דברי רז"ל לשיעורים".
        2. יעב"ץ (קידושין דף מ:) – "גם יש חילוק בין ההולך בשוק ואוכל דרך עראי ובין יושב ואוכל דרך קבע, וכולהו שינויי איתנהו, ובהכי ניחא לי נמי ההיא בירושלמי, דר"ש ברבי לא הוה זהיר בהכי מעיקרא עד דשמעה מר"מ".
        3. אורים (חו"מ סי' ל"ד ס"ק ל"ח) – "ועוד יש לחלק בין ההולכים בשוק ואוכלים שהוא פתיחות גדול בזוי מאוד, ובין הקובעים מקום בשוק שהוא אין כבוד לת"ח, אבל לא בשביל כך מיפסל לעדות".
        4. אפרקסתא דעניא (ח"א סי' קע"ז אות ג') – "ולולא מסתפינא הייתי אומר דמקום הניחו לי מה"ש לדייק בלשון הזהב של הרמב"ם ז"ל ולמצוא בו שיטה חדשה, דהרי כ' שהולכי' ואוכלי', זאת אומרת דדוקא באוכל דרך הליכה שהוא דרך רעבתנות, משא"כ בעומד ואוכל לא מיפסל, ומ"מ גנאי הוא לת"ח, ובהכי מיירי הירושלמי, אבל הטור ז"ל נראה דלא ס"ל הכי בדעת הרמב"ם, שהרי בסעי' למ"ד שם שהעתיק לשון הרמב"ם, השמיט תיבת שהולכין, אבל הב"י, אף על גב דבכ"מ ובב"י לא עמד על דיוק לשון זה, מ"מ בשלחנו הטהור סי"ח העתיק גם תיבת שהולכין, אף על גב דהטור השמיטו, ומשמע לי לומר, דבסדרו שלחנו הערוך כבר עלה על דעתו דיש לרמב"ם ז"ל כונה מיוחדת בתיבת שהולכין ... שו"ר בשו"ת הרב"ז (מהה"ז מבאקוי ז"ל) בחאו"ח סי' כ"א שהאריך בסוגיא זו דהאוכל בשוק, וקדמני בדקדוק לשון "שהולכין" ברמב"ם וכ' ג"כ כדברי".
        5. **חולק**:
           1. הפוסקים שמחלק דלא כהב"ח וסייעתו.
           2. הגרח"ק שליט"א (שלמי חיים עמ' קמ"ב אות ב', שיח חיים סי' קנ"ג) – "בההיא דאוכל בשוק דומה לכלב. שמעתי להקל אם יושב במקומו ולא הולך ואוכל, האם אפשר לסמוך ע"ז בשעת הדחק, כגון שרעב והולך לפינה בצד ואוכל. תשובה: אין חילוק".
           3. חוקי חיים (סי' ל"ג, אתקינו סעודתו סי' ס"א) – "חילוק זה אינו מובן כל כך, כיון דכל הענין הוא שאוכל בשוק, והיינו בפרהסיא לעיני כל ישראל, וא"כ מה לי הולך ומה לי יושב".
        6. מראי מקומות – שלמי חיים (אות ט"ז), הגר"מ גבאי שליט"א (גם אני אודך ח"ד סי' י' אות ג').
     7. מראי מקומות – עלינו לשבח (ח"ב תשובה קי"ד, חשוקי חמד ברכות דף נ., אבני חן ח"ב פרק נ"ד, לשונו מובא לקמן), אוצר המשפט (ח"ב עמ' רפ"ו), שלמי חיים (אות ה' ולהלן).
        1. סמ"ג (לאוין סי' רי"ד) – "ועשרה מיני פסלות הן ... וכן הבזויין (ע"פ רמב"ם שם והל' א) כדאמרינן במסכת קידושין (מ, ב) תנו רבנן האוכל בשוק הרי זה ככלב ויש אומרים אף פסול לעדות אמר רב אידי בר אבין הלכה כיש אומרים, ופירש רבינו יעקב (תד"ה ויש) דווקא באוכל פת ורבינו חננאל מפרש אף בפירות בחוטף פחות פחות משוה פרוטה ואוכל והא דאמרינן בירושלמי (מעשרות פ"ג ה"ה) דר' שמעון ברבי הוה קאכיל בשוקא חזייה ר' מאיר אמר אין שבח לתלמידי חכמים לעשות כן לשם באוכל פירות משלו שאין לחוש כל כך באדם אחר (ע"פ תד"ה ויש)".
  3. **דומה לכלב: הטעם**.
     1. ר"ח (תוס' הרא"ש קידושין דף מ: סוף ד"ה וי"א) – "הרי זה כלב כגון שחוטף משל אחרים ואוכל כמו כלב".
     2. ר' אליהו (תוס' קידושין דף מ: סוף ד"ה ויש) – "שקורין כלב שדומה לכלב אוכל כאן מעט וכאן מעט".
     3. מהר"ל (נתיבות עולם נתיב דרך ארץ פרק א') – "ומה שאכל ר"ש בר רבי היה דרך ארעי וע"ז אמר שאין שבח לתלמיד שיאכל בשוק אף דרך ארעי שנחשב ככלב, כי אין בב"ח מי שאין לו כבוד כמו הכלב והוא בריה פחותה משולל מן הכבוד ואינו נחשב מן הנמצאים, ודבר זה בארנו בכמה מקומות, ולכך אמר הכתוב (איוב ל') מאסתים לשית עם כלבי צאני, וכן כתיב (שמואל ב', ג') הראש כלב אנכי, שכל זה יורה שהכלב הוא בריה פחותה כאשר ידוע. וי"א שהוא פסול לעדות שסובר שגם זה אינו נחשב מן הנמצאים כלל כאשר נוהג כך לאכול בשוק וכיון שאינו מן המציאות אין ראוי שיעיד על המציאות, שכל עד מעיד על המציאות איך הוא נמצא, ופי' זה ברור למי שיודע להבין. והנה כל מי שיוצא מן הדרך ארץ אינו נחשב מן המציאות כלל".
     4. מהרש"א (חידושי אגדות קידושין סוף דף מ:) – "האוכל בשוק ה"ז דומה לכלב כו' שדומה לכלב שאין מזונו מצוי בבית ואוכל גם בשוק אם נמצא לו שם וק"ל".
  4. **אשה**.
     1. מחמיר.
        1. לכאורה כ"ש שהוא בזיון לאשה, "כל כבודה בת מלך פנימה" [תהלים פרק מ"ה פסוק י"ד].
        2. שבט הלוי (אור ישראל גליון כ"ג עמ' רכ"ט) – "וכן מה שעורר בענין הנשים והבנות שאוכלות ולועסות בין בבית בין ברחוב וכו' מיני מתיקה מה שנוגד הצניעות ואיכא גם גדר האוכל בשוק וכו', יפה העיר לעורר ע"ז".
        3. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' ש"נ אות י"א) – "הנה אצל האיש יש בזה נפק"מ אם יהיה כשר לעדות אחרי שאוכל בשוק. מאידך אצל האשה אין כזו נפק"מ כיון שבלא"ה פסולה לעדות. ומ"מ נלענ"ד דאצל האשה הוא חמור יותר, כיון שיש בזה עזות ופריצות, ואשה צנועה לא יכולה להכשל בדבר זה שהוא דומה לכלב".
     2. מראי מקומות – שלמי חיים (אות מ"ה).
        1. שלום יעקב (סי' כ"ה ד"ה ויש לעיין), בית מתתיהו (ח"ד סי' ל"א סוף אות ה') – "ויש לעיין במי שפסול לעדות מעיקרא כאשה, אם גבה יהיה מותר לאכול בשוק, ועוד יש לעיין אם יהיה זה פוסלה למה שהיא נאמנת לעדות, כעדות עגונה, אבל יש לומר דאחר שהכשירוה לעדות זה אף על פי שהיא פסולה מעיקרא, מה יוסיף תת כח לפוסלה זה שהיא אוכלת בשוק ודוק".
  5. **קטנים**.
     1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ה) – "שאלה: האם יש בעיה ליתן לילדים פחות מגיל בר מצוה לאכול מאכל ברחוב, כגון שההורים קנו איזה מאכל של מזונות עבור הבית, והילד לא יכול להתאפק ורוצה מאד, האם מותר לתת לו. תשובה: יזהר טוב להמתין אם יכול".

הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו סוף עמ' תכ"ה) – "שאלה: ילדים שלא מספיקים לאכול מעט מזונות בבוקר לפני שהולכים לחידר ללמוד, מצוי שהולכים בידם עם המזונות ואוכלים זאת כשרצים במהירות לחידד וכדומה, האם רשאים לאכול או שצריך למנוע מהם. תשובה: כנ"ל".

הגרח"ק שליט"א (בית מתתיהו, כת"י) – "שאלה: האוכל בשוק דומה לכלב אם זהו גם בקטנים די"ל שכך הרגילות אצלם. תשובה: גם בקטנים".

הגרח"ק שליט"א (ח"ב שאלת רב ח"א פרק י"א אות א', שלמי חיים עמ' קמ"ה אות י"ד) – "שאלה: הורים רבים מאכילים לילדיהם בימים שלפני פסח לחם ומאכלי חמץ ברחוב, האם שרי לעשות כן או אסור משום אוכל בשוק. והאם מותר להאכיל ילדים מגיל שמונה או תשע בגינה ציבורית או אסור משום אוכל בשוק. תשובה: אוכל בשוק אינו איסור רק אינו דרך ארץ ויתכן שבקטנים לא שייך זה".

* + 1. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ד' עמ' תרי"ד אות ב') – "והאם מותר להאכיל ילדים מגיל שמונה או תשע בגינה ציבורית או אסור משום אוכל בשוק. תשובה: מותר".
    2. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שנ"א אות כ"ג) – "קטן יש לנהוג עמו לפום חורפיה. אם הגיע לחינוך והוא כבר מבין ענין זה, יש להסביר לו דאין זה דרך ארץ לאכול בשוק. אך אם עדיין לא הגיע לגיל זה אין להקפיד עמו".
    3. מראי מקומות – חזו"א (מעשה איש ח"ה עמ' ל"ב, לשונו מובא לקמן), שלמי חיים (אות מ"ב).
  1. **מי נקרא ת"ח לענין זה**.
     1. הגרח"ק שליט"א (שיח חיים סי' קס"ד, עי' סי' קנ"ח) – "האם כל 'בן תורה' ו'בן ישיבה' צריך להחמיר ולנהוג בהלכות אלו כת"ח ... תשובה: לענין זה הוא ת"ח וצריך להחמיר".
     2. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' ש"נ אות ט"ו) – "אדם שנראה כת"ח זה חילול ה' אם יאכל בחוץ. **וגם מי שנראה כבן תורה** ולבוש בלבוש של בן תורה הוא ג"כ חילול ה'. ובאמת מי שאוכל בחוץ הוא בודאי אינו ת"ח ואינו בן תורה".
     3. לענין חילול ה'.
        1. .
        2. תלוי בעיני הבריות, אם הוא אדם חשוב – חיד"א (חיים שאל ח"ב סי' מ"ג אות ד' דין י"א, **לחומרא**), תשובות והנהגות (ח"ד סי' רי"א ד"ה ומה, **לקולא**).
  2. **האם רק פת**.
     1. תוס' (קידושין סוף דף מ:) – "ור"ת פירש דאוכל בשוק היינו שאוכל סעודה דפת דגנאי יותר".
     2. אפילו שאר דברים.
        1. חזו"א (מעשה איש ח"ה עמ' ל"ב) – "כמדומה שפעם אחת נסעתי עמו לים ורציתי לקנות תירס, ואמר לי: הרי זה אוכל בשוק. (סבר שאוכל בשוק לאו דוקא פת). [עיין קדושין מ' ב' ובתוס' שמו]".
        2. משנה הלכות (חט"ו סי' ס"ג) – "אבל לעצם ודאי שגם תפוח או כיוצא בזה לא יאכל בשוק ודרך רעבתנותא".
        3. פשטות הרמב"ם, סתימות השו"ע ושאר פוסקים.
     3. מראי מקומות.
        1. דברי בניהו (ח"ה חו"מ סי' כ"ו) – "אכילת עראי כגון אם אוכל פירות, אינו נפסל בכך. ת"ח יש לו להמנע גם מאכילת פירות בשוק. ומ"מ במקום צורך גדול מותר לו אף לאכול פת בחנות או בשוק, כדברי הרמב"ם בהלכות דעות ...".
        2. חשוקי חמד (ברכות דף נא:) – "התחיל לאכול גרעינים בבית, ובדעתו להמשיך ברחוב ... האם נאמר עליו דברי חז"ל האוכל בשוק דומה לכלב. שיטת רבנו תם (הו"ד תוס' בקדושין דף מ ע"ב ד"ה וי"א) ש'האוכל בשוק דומה לכלב ופסול לעדות' נאמר רק באוכל בשוק פת ולא באוכל פירות, ויש ראשונים החולקים. ולהלכה כתב הכסף משנה (בפי"א מעדות ה"ה) שאין הכרע בדעת הרמב"ם אם פוסק כך, **ומכל מקום אינו שבח לתלמיד חכם** לאכול בשוק אפילו פירות. ובפ"ה מדעות כתב הרמב"ם: החכם אינו אוכל וכו' אלא בביתו על שלחנו ולא יאכל בחנות ולא בשוק אלא מפני צורך גדול".
  3. **אכילה בשוק כשאין ניכר בחוץ אכילתו: כגון מוצץ סוכריה בשוק או שיוצא לחוץ עם האוכל שנשאר לו בפה**.
     1. מחמיר.
        1. עי' דברות משה (שבת סי' כ' הע' ס"ז, עמ' ש"ח) – "לכאורה כיון דאיתא בקידושין דף מ' דהאוכל בשוק דמי לכלב וגם שפסול לעדות אין הדרך לצאת מביתו לשוק כשהאוכל בפיו, וא"כ יקשה מש"כ התוס' דהא דאר"מ אם שכח והוציא המאכל בפיו חייב משום דדרך להוציא המאכל בפה, ואולי דרק מה שאין הדרך לעשות מצד שבאופן זה הוא קשה לעשות או שלא נעשה כראוי כהא דעשיה בשמאל וכדומה, אבל מה שאין זה מדרך מוסר ודרך הצניעות אינו מחשיב זה לשלא כדרך המלאכה אף אם כל העולם היו נוהגין במוסר ובצניעות, וכ"ש שהרבה בעוה"ר אינם נוהגין בדרך המוסר והצניעות אף מישראל והנכרים הא ודאי אין מתנהגין בדרך מוסר וצניעות והם אוכלין בשוק הוי זה דרך הוצאה כיון דמצד המלאכה אין בזה שום חסרון ... ואולי יש לומר דכיון דלאיש זה שאוכל בהלוכו הוא הדרך להוציא כך אף שהרבים אין דרכם כן, מ"מ כיון שלאיש הזה שרוצה לאכול כשהוא הולך בין שהוא מצד שהוא אדם בזוי בין שהוא מצד שנזדמן כך בפעם זה מחמת נחיצותו לצאת הוא ודאי דרך הוצאה דכיון דא"א באופן אחר נחשב זה דרך הוצאה".
        2. עי' הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא גליון כ"ח עמ' כ"ד סוף טור ג', שלמי חיים עמ' קמ"ה אות י"ח, עי' שיח חיים סי' קנ"ו [וצ"ב]) – "שאלה: נסתפקו בדין איסור אכילה בשוק, האם זה קיים גם כשאין ניכר בחוץ אכילתו, (כגון שמוצץ סוכריה וכיו"ב), או לא. תשובה: גם כשאין ניכר אין לעשות, (תשו' בכת"י)".
        3. מחזה אליהו (ח"ב סי' י"ח אות י"א) – "הזכרנו בשבת (קב.) דחייבים על הוצאת אוכל בפיו לרשות הרבים ובתנאי שעומד עם המאכל בפיו והוי הנחת גופו כהנחת חפץ או שבולעו בשעת הילוכו ברשה"ר. ותמוה דהא אמרו חז"ל בקידושין (מ:) שהאוכל בשוק דומה לכלב ופשוט שאין דרך עדיני הנפש לעשות כן, ורק ילדים והולכי בטל עושים כן, ואעפ"כ נחשב כהוצאה כדרכו וחייבים עליה. ומבואר מזה דמאחר דחלק מהעם עושים כן הרי זה בכלל הוצאה כדרכו, וכמו"כ בנד"ד".
     2. מיקל.
        1. דברי בניהו (ח"ה חו"מ סי' כ"ו) – "באכילת סוכריה נראה דאין קפידא גם לת"ח. והמחמיר גם בזה תע"ב".
        2. חשוקי חמד (שלמי חיים אות מ"ג ד"ה והגאון) – "דאם מוצץ סוכריה בפיו בשוק, שאין ניכרת אכילתו, יש להקל".
     3. **מסטיק** (gum).
        1. הגרח"ק שליט"א (שיח חיים סי' קנ"ז) – "לועסות גומי לעיסה וכיו"ב ... תשובה: לעיסה אינה אכילה".
        2. חשוקי חמד (שלמי חיים אות מ"ג ד"ה והגאון) – "וכן שאלתיו **לענין אכילת מסטיק ברחוב, ואמר לי דזה זלזול גדול מאוד ואין לאכול מסטיק ברחוב**".
     4. מראי מקומות – שלמי חיים (אות מ"ג, אות מ"ט), בית מתתיהו (ח"ד סי' ל"א אות ד' ד"ה וראיתי).
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ד' עמ' תרי"ט אות ז') – "נסתפקו בדין איסור אכילה בשוק, האם זה קיים גם כשאין ניכר בחוץ אכילתו (כגון שמוצץ סוכריה וכיו"ב), או לא. תשובה: אולי לא".
  4. **בלילה**.
     1. מחמיר.
        1. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שנ"ב אות כ"ה) – "גם בלילה יש להקפיד בזה כשהוא במקום ציבורי או ברחוב, כי אין זה בהכרח תלוי אם רואים אותו, אלא עצם האכילה ברחוב היא מכוערת ולא ראויה. וגם אם אנשים לא רואים אותו אבל הקב"ה רואה אותו. ויהודים שהם עם סגולה וממלכת כהנים וגוי קדוש צריכים להתנהג כבני מלכים וליזהר במעשיהם".
     2. מראי מקומות.
        1. שיח יצחק (סי' תע"ט) – "ויש לעיי' ג"כ אם גם בלילה נא' האי דינא דאם אוכל בשוק פסול לעדות, אם הקפידא כאשר רואים אותו וממילא בלילה ליתא, ונ"מ כגון אור לי"ד שאינו רוצה לאכול בביתו הבדוק כבר מחמץ. או שהקפידא לפי שהוא בשוק אף בלי רואה אותו אסור, וכדרך שמצינו חילוק בברכות דף ס"ב ע"א לענין נפנה, דבלילה אמר רבא פנו לי דוכתא ברחובה דמתא, וצ"ע. שוב עלה בדעתי דמצינו ביו"ד [סי' י"ב סעיף א'] גבי אין שוחטין לגומא אבל עושה גומא בתוך ביתו ובשוק לא יעשה כן, מסתימת המחבר והרמ"א שם נראה דאף בלילה הדין כן, הרי נראה מזה דענין שאסור בשוק, אף בלילה אסור, ולפי"ז כמ"כ בזה לענין אכילה בשוק. אמנם אין לדמות לשם, דשם ביום אף באין רואה אותו אסור כמבואר בש"ך שם [ס"ק ב'], ולזאת י"ל לא פלוג ואף בלילה אסור משא"כ כאן. ושוב עלה בדעתי הרי אסור לשחוט בלילה בלי אבוקה הדולקת כמבואר בסי' י"א [ס' א'] ואין כאן צינעה, ועיין גמ' מועד קטן דף י"ב ע"ב, ובאו"ח סי' תקל"ח סעיף ב', דכיון דאיכא אבוקה דולקת הרי הוא כמעט כיום, עיי' חו"מ סי' ה' סעיף א' בסמ"ע [ס"ק ז'], אבל כאן אפ"ל שבלילה נקרא בצינעא, ואינו נפסל לעדות עי"ז, ויש לעי'".
        2. הגרח"ק שליט"א (ח"ב שאלת רב ח"א פרק י"א אות ב', שלמי חיים עמ' קמ"ה אות ט"ו) – "שאלה: אם מותר לכל המשפחה לאכול ארוחת ערב בגינה ציבורית בספסל צדדי שאין שם אנשים כמעט דבלילה לא רואים ואין שם אנשים כ"כ, או שמא מ"מ הוי כאוכל בשוק. תשובה: אולי וצ"ע".
  5. **בליל הסדר: להיות זריז ולאכול מצה בשוק, או לאכול בבית מאוחר יותר**.
     1. חשוקי חמד (פסחים דף צט:) – "שאלה. בימי השואה התעוררה שאלה, היכן ראוי לאכול את כזית המצה בליל הסדר, האם להיות זריז ולאכול מיד בהיכנס החג, הגם שאם רוצה לאכלו בזריזות אפשר לו לאכלו רק בשוק, דהיינו ביער כמנהג הפרטיזנים, או שמא עדיף להמתין עד שיבא לביתו מאוחר בלילה ויאכלנו בביתו. תשובה. נאמר במסכת קידושין (דף מ ע"ב) ת"ר האוכל בשוק הרי זה דומה לכלב. ויש אומרים פסול לעדות. ולכן נראה שבאופן רגיל מי שאוכל מצה בשוק אינו יוצא ידי חובתו שהרי כתב רש"י בפסחים דף צט ע"ב עד שיסב כדרך בני חורין, במטה ועל השלחן כדרך בני חורין. והאוכל בשוק ספק אם הוא דומה לבני חורין, כשדומה לכלב שאין מזונותיו מצויים כי אם באשפתות שברשות הרבים. [אמנם רופא בחדר מיון הטרוד בחולים ואוכל במסדרון בית החולים מטעם חסד ששומר על חולים, יתכן דיצא ידי חובתו אבל האוכל בשוק מטעם זילותא, אולי לא יצא]. ונראה דכל זה לא שייך בימי השואה, שהרי הטעם שפסול לעדות הוא כיון שאינו מקפיד על עצמו ואין לו בושת פנים, והואיל ואינו בוש לזלזל בעצמו לכן פסול לעדות. ובשו"ע (חו"מ סימן לד יח) כתב: הבזויים הפסולים לעדות מדבריהם, והם האנשים ההולכים ואוכלים בשוק בפני כל אדם, כל אלו חשובים ככלב. ואין מקפידים על עדות שקר. ובספר משכן העדות (שער ה דף מט) כתב דהבזויים שפסולים לעדות, פרש"י שאינם יראים שיפסלו, פסולים מהתורה. נראה שכל טעם זה לא שייך בימי השואה כי רדפום שונאינו עד נפש, ולכן אין באכילתם משום דומה לכלב. ובכל זאת נראה דעדיף בליל הסדר להמתין, ואף על פי שבליל הסדר נאמר בשו"ע (סימן תעב א) מצוה למהר לאכול בשביל התינוקות, בכל זאת כיון דצריך לאכול את המצה דרך חירות כמבואר שם בסעיף ב', שישב בהסיבה דרך חירות וברמ"א (סימן תעג א) ובעל הבית לא ימזוג בעצמו, רק אחר ימזוג לו דרך חירות. וגם כתוב בשו"ע (שם) ויסדר שלחנו יפה בכלים נאים כפי כחו וגם זה מדרך חירות, אם כן יש להדר לאכול את כזית המצה בבית, כי ברחוב אין זה דרך חירות, וכאמור לעיל דרך חירות הוא מעיקר הדין ויתכן שבאופן רגיל כלל לא יוצאים בזה ידי חובה, משא"כ מעלת זריזים מקדימים למצוות שהוא רק מעלה ולא לעיכובא".
  6. מראי מקומות – הגרא"י ברזל זצ"ל ***(מה טובו גליון י"ב עמ' פ"ח)***.
     1. ערה"ש (סעי' א') – "אסור לאכול ולשתות דרך זולל וסובא שנאמר בננו זה זולל וסובא והרמב"ם חשיב לה בל"ת גמורה במניין המצות סי' קצ"ה אלא יאכל בדרך ארץ ולא יאכל בשוק ולא מעומד ועוד יתבאר בזה בסי' ק"ע בס"ד".

1. שתיה בשוק- האם שתיה בכלל אכילה נוגע להדין של האוכל בשוק דומה לכלב ופסול לעדות.
   1. **מחמיר**.
      1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ד) – "שאלה: כיצד הדין במי שקנה בקבוק קטן ושותה זאת בדרך כשחם לו, האם ג"כ נפסל לעדות. תשובה: לחומרא".
   2. **מיקל**.
      1. חשוקי חמד (שלמי חיים אות כ"ז ד"ה ושאלתי) – "דיש להקל בזה. ובפרט ביום חם ...".
      2. אבני דרך (ח"י סי' ט"ז) – "לענ"ד אין שום איסור לשתות בשוק, ואבאר. הגמרא במסכת קידושין (מ, ב) מרגישה דזהו דווקא באכילה ... בבאר היטב (אורח חיים קע, סק"ד): 'אין שותין מים בפני רבים אלא יהפוך פניו'. ועיין במשנה ברורה (קע, סקי"ג) דהזכיר זאת בקשר לתלמיד חכם, וזו לשונו: 'אין ד"א לת"ח לשתות מים בפני רבים אלא יהפוך פניו לצד אחר' ... העולה לדינא: מותר לשתות מים בשוק, וחלילה לומר דנפסל משום כך לעדות. והרוצה להחמיר ולשתות את המים כאשר פניו לא יהיו כלפי הרבים, קדוש יאמר לו".
      3. עי' שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שמ"ט אות ד') – "נראה שאין צריך להקפיד בזה. אם כי תלמידי חכמים לא היו נוהגים אפילו לשתות בפני רבים ובודאי שלא לאכול בפניהם".
   3. מראי מקומות – שלמי חיים (אות כ"ג ולהלן), בית מתתיהו (ח"ד סי' ל"א אות ד', גם אני אודך ח"ד סי' י' אות ד').
      1. שיח יצחק (סי' תע"ט) – "נסתפקתי בהא דנפסק ברמב"ם ה' עדות [פ' י"א ה"ה], וכן בחו"מ סי' ל"ד סעיף י"ח שהאוכל בשוק פסול לעדות, אם גם השותה בשוק בכלל זה, מאחר דבכל הש"ס קיי"ל דשתי' בכלל אכילה, ורש"י בקידושין דף מ' ע"ב ד"ה ופסול לעדות, מסביר למה פסול לעדות, הואיל ואינו מקפיד על כבודו אינו בוש לזלזל בעצמו וליפסל, עכ"ל. והנה בגמ' ברכות [דף נ"ד ע"א] גבי מר בריה דרבינא הוה קאזיל בפקתא דערבות וצחיא למיא וכו' ואברי ליה עינא דמיא ואשתי, הנה מצינו שרבינא שתה בשוק. הרי נראה מזה שאין קפידא בדבר אם שותים בשוק, אמנם כן מזה אין ראי', דהנה בבכורות דף מ"ד ע"ב מפורש יוצא בש"ס דאין שותי' מים בפני רבים, וברש"י שם הטעם, דרך ת"ח להיות צנוע באכילה ושתי', (ועיי' בתוס' בד"ה ואין שותים מים ברבים), ואם בפני רבים אין לת"ח לשתות ק"ו בשוק, והאיך שתה רבינא שם. אמנם תירוצו בידו דמאחר דנעשה לו נס, שאיברא ליה עינא דמיא מסתמא הי' בסכנה אם לא היה שותה לזאת הותר לו ג"כ לשתות בשוק, אבל באמת אפשר לומר כפי חקירתינו דכשרק רוצה לשתות אין לו לשתות בשוק. ולכאורה יש לדמות האי דינא לסוכה, דכמו שרשאי לשתות מים או משקין חוץ לסוכה [עסי' תרל"ט סעיף ב'], כמו כן אין קפידא בדבר לענין עדות, אבל יש לפלפל ע"ז, דהנה קיי"ל דעד כתרתי תלת ביעתא רשאי לאכול חוץ לסוכה, חוץ מלילה הראשונה שהשיעור אפי' אם אין לו רק כזית צריך ג"כ לאכול בסוכה, עיי' טא"ח סי' תרל"ט, והכי נימא ג"כ לענין שלא יפסל לעדות עד שאכל בשוק כשיעור ב' או ג' ביצים, הלא חז"ל אמרו בגמ' קידושין [מ' ע"ב] הלשון האוכל בשוק וסתם אכילה בכזית, ולזאת בוודאי אם אכל רק כזית בשוק נפסל עי"כ לעדות. והנה לשיטת המרדכי בפרק זה בורר שדווקא באכילת פת נאמר זאת, וכן הוא שיטת התוס' פ"ק דקידושין [ד"ה ויש אומרים], בוודאי שאין פסול בשתיית מים בשוק, אמנם אם שתה יין וכדומה עדיין יש לחקור".
   4. **שתיה לעוברים ושבים**.
      1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ו) – "שאלה: ליד אחד האולמות בבני ברק שנמצא סמוך לרחוב מרכזי בעיר, והניח בעל האולם שני ברזים עם מים קרים וכוסות לרווחת העוברים ושבים לעשות עמהם חסד בעיקר בימות הקיץ ואחרי קניות שעושים בחנויות הסמוכות, האם הוא מכשיל את הרבים במים אלו, כי ע"י ששותים שם נפסלים לחומרא לפי דעת הרב שליט"א. תשובה: **מותר ומצוה**".

הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ו) – " שאלה: האם שייך לומר שמכיון שזה עומד לצורך רבים שעוברים ברחוב וצמאים, אין בזה גנאי ויהא כשר לעדות מי ששותה שם. תשובה: פשוט".

* 1. **אכילת עולי רגלים**.
     1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו סוף עמ' תכ"ו) – "שאלה: בחג השבועות הרבה מתושבי ירושלים עולים ברגל לכותל המערבי להתפלל שם ותיקין ואח"כ חוזרים לבתיהם. והרבה מאנשי ירושלים מוציאים לרחוב בסמוך לבתים יין ושתיה לקידוש ומזונות עבור העולים לרגל שלא יהיו צמאים בחזור לביתם. האם מכיון שאוכלים ברחוב בסמוך לבית יפסלו לעדות, או מכיון שזה נעשה קבוצות קבוצות שלאנשים ביחד אפשר להקל. תשובה: יש מקום להקל".
  2. **אכילת קרטיב או איגלו בשוק** (ices).
     1. מחמיר.
        1. חשוקי חמד (שלמי חיים סוף אות כ"ח) – "דאין לאכול קרטיב או איגלו ברחוב (ויותר גרוע מהכל) דנראה כבזיון ממש (גם אי נימא דזה כמשקה)".
     2. מראי מקומות – שלמי חיים (אות כ"ח).
        1. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שמ"ט אות ו') – "וצ"ע לגבי קרטיב וכיוצ"ב שבודאי לא ראוי לאוכלו בשוק, אבל אם יש לזה כל דיני האוכל בשוק, צ"ע".
  3. מראי מקומות.
     1. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שנ"ב אות ל', אות ל"א) – "**יתכן שיש הבדל** אם שותה קפה חם בשוק או משקה קר, כי קפה רגילים לשתות בבית, אך משקה קר רגילים לשתות גם ברחוב ובפרט בקיץ ... יין דינו כמו קפה חם שרגילים לשתות בבית ולכן לא ראוי לשתות ברחוב. אבל משקה אחר נראה דשרי".

1. גדר של שוק: לענין איסור אכילה בשוק.
   1. **הגדר של שוק**.
      1. הגרח"ק שליט"א (דולה ומשקה עמ' ק"ז, שלמי חיים עמ' קמ"ד אות י"ג) – "מה מוגדר שוק, לענין שלא לאכול שם, האם רק רחובות ראשיים, או גם רחוב צדדי הוי שוק, שלפעמים עוברים שם. תשובה: **בכל מקום שמצוי אנשים עוברים**".
      2. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ד' עמ' תרי"א אות א') – "מה מוגדר שוק לענין שלא לאכול שם, האם רק רחובות ראשיים, או גם רחוב צדדי הוי שוק, שלפעמים עוברים שם. תשובה: גם רח' צדדי".
   2. **לאכול באוטובוס**.
      1. הגרח"ק שליט"א (דולה ומשקה עמ' ק"ז הע' ש"ב) – "ושאלתי למרן שליט"א אם אפשר לאכול באוטובוס כשנוסעים מעיר לעיר, וכתב לי שיש מקום להקל".

הגרח"ק שליט"א (דרך שיחה ח"א עמ' תקכ"ז) – "שאלה: האוכל בשוק, דומה לכלב וי"א פסול לעדות (קדושין מ', ב'), מהו האוכל בעת נסיעה באוטובוס. תשובה: איני יודע אם זה אוכל בשוק, **אבל בן תורה** אינו צריך לנהוג כך. למי שאינו בן תורה העניין יותר קל. שאלה: נוסע מחוץ לעיר לכולל, ומרויח זמן שאוכל ארוחת בוקר בטנדר. תשובה: **אם כל הטנדר יש בו אברכים כמוהו, יש להקל**".

***הגרח"ק שליט"א (עלי שי"ח עמ' רע"א אות ח') – "שאלה: האם אסור לאכול פת ברכב משום 'כל האוכל בשוק'. תשובה: כשזה פקו"נ מותר".***

הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו סוף עמ' תכ"ד) – "שאלה: האוכל בשוק דומה לכלב ופסול לעדות, כיצד הדין באברכים שנוסעים באוטובוס מיוחד לכולל ורוצה אברך לאכול בדרכו לכולל לחסוך בזמן, האם נחשב שאוכל בשוק. תשובה: זה לא שוק".

עי' הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ה) – "שאלה: האם יעזור שישב בקצה האוטובוס באופן שכמעט אף אחד לא רואה ויוכל לאכול שם. תשובה: אין נ"מ".

עי' הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ה) – "שאלה: באופן שנוסעים באוטובוס בלילה ואף אחד לא רואה שאוכלים, האם לא נחשב כאוכל בשוק, כי עד כמה שלא רואים שאוכל, לא נחשב כמזלזל בעצמו ויהא רשאי לאכול. תשובה: אין נפקא מיניה".

הגרח"ק שליט"א (שלמי חיים ריש אות כ"ט, עמ' קמ"ב אות א', שיח חיים סי' קנ"ב) – "אמרו חז"ל (קידושין מ':) דכל האוכל בשוק דומה לכלב ופסול לעדות וכו', ונסתפקתי בספק גדול, האם האוכל באוטובוס מחוץ לעיר (בהצנע ולא בקול רעש גדול) ג"כ מיקרי האוכל בשוק, והדבר נוגע פעמים רבות שנוסעים נסיעות ארוכות ומאוד רעבים, האם שרי לאכול גם פת באוטובוס. והשיב מרן שליט"א 'כן' (ולכאו' כוונתו דשרי לאכול)".

* + 1. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ד' עמ' תרט"ו אות ד') – "האם האוכל באוטובוס מחוץ לעיר (בהצנע ולא בקול רעש גדול) ג"כ מיקרי האוכל בשוק, והדבר נוגע פעמים רבות שנוסעים נסיעות ארוכות ומאוד רעבים, האם שרי לאכול גם פת באוטובוס (והאם יש חילוק בין אוטובוס עירוני לבין עירוני). תשובה: נ' דשרי, ודאין חלוק".
    2. עלינו לשבח (ח"ב תשובה קי"ד, חשוקי חמד ברכות דף נ., אבני חן ח"ב פרק נ"ד) - לשונו מובא לקמן.
    3. אמרי יקותיאל (גם אני אודך תשובות הרב ליברמן סי' קנ"ה) – "ומעתה לפי כל הפירושים נראה פשוט, דהאוכל באוטובוס או מסעדה אינו בכלל האוכל בשוק, דמיירי באוכל משלו ולא חטף מחבירו, ואינו רגיל לאכול תמיד בשוק, ולא מיקרי אוכל בשוק בפני כל העם, דרק מקצת בני אדם רואים אותו לאכול, ואינו מהלך באמצע האכילה אלא יושב במקום אחד. - ובפרט באוטובוס או במסעדה מקורה, שהוא מקום סגור אין זה קרוי אוכל בשוק במקום פתוח, **ואינו אלא כאוכל באולם וכדומה**. [ואם כי אין ראוי לאכול במסעדה מצד גדרי הצניעות או כשרות וכו', מ"מ אינו פסול לעדות בזה]. אלא שכבר כתב הרמב"ם (הל' דעות פ"ה ה"ב): כשהחכם אוכל מעט זה הראוי לו, לא יאכלנו אלא בביתו על שלחנו, לא יאכל בחנות ולא בשוק אלא לפי צורך גדול, כדי שלא יתגנה בפני הבריות. - ובגמרא (פסחים מט.): ת"ר, כל ת"ח המרבה סעודתו בכל מקום, סוף מחריב את ביתו, ומאלמן את אשתו ומייתם את גוזליו, ותלמודו משתכח ממנו. ומחלוקות רבות באות עליו. ודבריו אינם נשמעים. ומחלל שם שמים ושם רבו ושם אביו, וגורם שם רע לו ולבניו ולבני בניו עד סוף כל הדורות. מאי היא, אמר אביי קרוי ליה בר מחים תנורי, רבא אמר בר מרקיד בי כובי, פירש"י: כדרך הליצנים שמשחקין ומרקדין בחנויות להשקותן בשכרן. - וא"כ אין ראוי לח"ח לאכול במסעדה או אוטובוס שלא יתגנה בפני הבריות, אא"כ יש לו צורך גדול וכדברי הרמב"ם, והכל לפי הענין והמקום".
    4. שבט הקהתי (ח"ו סי' תס"א אות ב') – "ולגבי מה הדין אם מותר לאכול באוטובוס כשיושב, לאלו שסוברים דאסור רק כשמהלך אין חשש, ואע"ג דרוכב כמהלך דמי אבל לא נחשב כאוכל בשוק דהא אוכל במקום צנוע ולאלו שסוברים דאסור אפילו כשאינו מהלך בפני כל העם גם בכהאי גונא אסור. אכל נלענ"ד דבאלו הדברים **הולכין אחר המציאות** איך נוהגין, למשל בנסיעות קצרות בתוך העיר אין דרך איש מכובד לאכול באוטובוס, אם כן יש להקפיד לא לאכול שם, אבל כשנוסעים נסיעה ארוכה דדרך בני אדם לאכול בכהאי גונא אין חשש לאכול דרך צניעות, בשעת נסיעה ולא דרך גרגרנות וחפזון".
    5. מים ההלכה (ח"ד סי' ע"ז) – "אין ראוי לאדם המכבד את עצמו לאכול את מזונו ברחוב כי חז"ל דברו בגנותו של המהלך ואוכל ברחוב. ואף הנוסע באוטובוס אע"פ שאינו נחשב כמהלך, ראוי שימתין עד שיגיע לביתו, ויאכל על שולחנו. כמו"כ כשהמסעדה מלאה אין ראוי לאכול על יד שולחן שעל המדרכה. כשעוברים ושבים יראוהו באכילתו. וראוי לבעלי הדוכנים המוכרים 'פלאפל', להכין שולחנות וכסאות בחנותם, ומקום לנטילת ידים ואף ברכון לברכת המזון, כדי לאפשר אכילה כהלכתה".
    6. דבריך יאיר (ח"ב ס' ל"ד) – "במקומות הרגילים לאכול ולשתות בהם כגון אוטובוס או מסעדה וכדו' מותר אפילו לת"ח לאכול ולשתות בפני רבים".
    7. מראי מקומות – שלמי חיים (אות כ"ט), בית מתתיהו (ח"ד סי' ל"א אות ג' ד"ה ובהכי).
  1. **האוכל בחצירו ורואים אותו ברחוב**.
     1. מיקל.
        1. הגרח"ק שליט"א (אליבא דהלכתא גליון כ"ח עמ' כ"ד ריש טור ד', שלמי חיים עמ' קמ"ה אות י"ז) – "שאלה: יש להסתפק איך הדין כשאוכל בחצירו ורואים אותו ברחוב אם נחשב זאת אוכל בשוק, או לא. תשובה: מותר, (תשו' בכת"י)".
        2. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ד' עמ' תרי"ט אות ו') – "יש להסתפק איך הדין כשאוכל בחצירו ורואים אותו ברחוב, אם נחשב זאת אוכל בשוק או לא. תשובה: לא".
     2. מראי מקומות – שלמי חיים (אות ל"ח).
        1. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שנ"ב אות כ"ו) – "בודאי שאין זה ראוי, אך מאידך גם קשה לומר שזה נקרא כאוכל בשוק כיון שסו"ס אוכל בביתו, והמרפסת היא חלק בלתי נפרד מביתו".
  2. **האוכלים ב"בר" בחתונות האם נחשבים כאוכלים בשוק: הנקרא שמארגעס-בארד בלע"ז** (shmorgas-board).
     1. פסול לעדות.
        1. משנה הלכות (חט"ו סי' ס"ב, עי' סי' ס"א), הו"ד בחשוקי חמד (פסחים דף צט:) – "ואמרתי מזה לחכ"א שההולכין על חתונות שעושין שם מה שקורין פה שמארגעס - בארד בלע"ז וסובבים שם אנשים ונשים וכל אחד לוקח צלחת בידו ומסובב והולך ואוכל ככלב הגם שאינו בשוק ממש מ"מ נראה שזה ג"כ בכלל הרעבתן הנ"ל ובפרט אם יש שם נשים ואנשים כדרך המקומות אלו והוא מסתכל ומדבר עמהם, שיש ח"ו בכלל ואכול ושתו ויקמו לצחק ואמרתי שמי שאכל על שמאגעס בארד באופן כזה בעמידה או בהילוך ונושך מהלחם בפיו וכיוצא בו **יש ליזהר אח"כ שלא לקראו להיות עד מעדי קידושין** כי זה יותר מזלזול בעצמו וגם עסקו עם הנשים שם עכ"פ ספק פסול אית ביה, והרב המסדר מהדר ומדקדק בכל מיני הידורים ולוקח עד שיש עליו ספק פסול או ודאי פסול ולבי לפומי לא גליא. וכד הוינא טליא שמעתי מפי מו"ר זצוקלה"ה שהגאון בעל שו"מ בעת יריד פתח החלון והביט ברחוב וראה אדם אחד בשוק וקראו שיכנס לפניו ושאלו מאיזה מקום הוא והשיב לו מקראקא, שאל אותו האתה מכיר את הרב מקראקא אמר כן, א"ל אם אני אמסור לך מכתב שתמסרהו להרב מקרקא תעשה לי אמר בתש"ח וא"ל עוד אבל בתנאי שלא תפתח המכתב הבטיח לו הוא אך יצא יצא וחבריו שאלוהו מה זה מה יש לך שייכות עם השו"מ והוא מן הפחותים שבהם והשיב להם מה אני אדם חשוב ואני יוצא ונכנס אצל השו"מ ולא עוד ששלח אתי מכתב להרב מקרקא וגם שם אני יוצא ונכנס חבריו קנאו בו והוא הלך ובגאותו שחקים בא לקראקא ונכנס להרב ואומר רבי יש לי מכתב לכם מהשו"מ הרב מקראקא בהכירו תמה וכי אין לו להשו"מ לשלוח מכתב רק ע"י זה וחשב אולי מחמת דחיפות הענין ולכן מיד שנתן המכתב פתחו הרב מקרקא והנה התוכן למע"כ ידידי הגאון מקראקא, להסיר מכשול, הנני בכתב להעיד על מוכ"ז שראיתיו ברחוב אוכל בשוק ולכן הוא פסול לעדות וחתם. ומה שתמה כיון שעכשיו רוב העולם עושין כן אשאל אם אמרו רובם בגזל הותר הגזל בשביל זה אם רואים אחד שגזל אפי' פחות משו"פ מ"מ כיון שרגיל בכך נפסל ...".
     2. מיקל.
        1. חוקי חיים (סי' ל"ג, אתקינו סעודתו סי' ס"א) – "לענין מה שמצוי באולמות חתונה שעומד שם 'בַּר' עם אוכל המיועד למקדימים או למאחרים כדי שישביעו את רעבונם מן האוכל המוגש על אותו 'בַּר', ואוכלים בעמידה ומחזיקים את הצלחת ביד, וכך המזון המבושל הזה נאכל, כך הרגילות וכך מנהג בני האדם. והנה כתב בזה המשנה הלכות ... אכן, אני שב וחוזר על דברי הראשונים, דזה ברור כשמש בצהריים דאין זה דרך כבוד וגם לא דרך ארץ לאכול בפרהסיא, הן על המדרכה והן בהחזקת הצלחת ולקיחה מהבר באולמות השמחה, ועל אחת כמה וכמה **דבני תורה עליהם להזהר בזה ביותר**. ברם, כיון שכך נהוג בהאי עלמא דשקרא, הרי שנראה לי דאין לפוסלו לעדות מחמת זה, כיון דהשתא אין בזה משום בושה, ואדרבה, מי שלא ינהג כמותם יביטו עליו בתמיהה כי בודאי הוא בעל גאוה שלא מתאים לו לאכול ככל האדם. ולכן בימינו הדבר הפך להיות מותר".
     3. מראי מקומות – שלמי חיים (אות ל"ד).
        1. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שנ"ב אות כ"ה) – "לא באכילה מן הבר בחתונות שזה מראה מכוער האיך מתנפלים על האוכל, ועומדים עם הצלחת ביד וממלאים את כריסם לפני עם ועדה".
  3. **לאכול בגן** (park).
     1. מחמיר.
        1. הגרח"ק שליט"א (חשוקי חמד יומא דף לח.) – "ושמעתי מגיסי הגר"ח קניבסקי שליט"א דהאוכל בשר בגינה הוי כעין האוכל בשוק כי כולם רואים אותו אוכל בשר".
     2. מיקל.
        1. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שנ"א אות כ"א) – "כיון שמנהג העולם שאוכלים בפארקים, נלענ"ד דאין זה נחשב אוכל בשוק. רק מוטב שישבו במקום צנוע ולא בפני קהל עם ועדה. וגם בים מנהג העולם להקל".
     3. מראי מקומות – הגרח"ק שליט"א (ח"ב שאלת רב ח"א פרק י"א אות ב', שלמי חיים עמ' קמ"ה אות ט"ו, לשונו מובא לעיל), שלמי חיים (אות ל"ו), בית מתתיהו (מנורה בדרום גליון כ"ו עמ' קנ"ד).
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ד' עמ' תרי"ד אות ג') – "האם מותר לכל המשפחה לאכול ארוחת ערב בגינה ציבורית בספסל צדדי שאין שם אנשים כמעט, דבלילה לא רואים ואין שם אנשים כ"כ, או שמא מ"מ הוי כאוכל בשוק. תשובה: מותר".
        2. הגרמ"ש דיין (גם אני אודך ח"ה סי' כ"ה) – "וכן יש להתיר לאכול בגינה ציבורית במקום צדדי, ואפילו בשאר ימות השנה, כיון שיש דרך לאכול שם. ובפרט יש להקל משום שאוכל באופן חד פעמי. ומ"מ לא ילך ויאכל, אלא ישב ויאכל. והיינו דוקא לשאר בני אדם, אבל תלמיד חכם לא יאכל אלא בביתו על שלחנו, ואפילו בערב פסח. וכל בן תורה צריך לעשות עצמו כתלמיד חכם לענין זה".
        3. שאינו "הולכים" בשוק (עי' לעיל) - עי' לעיל.
  4. **חוף הים**.
     1. מחמיר.
        1. חזו"א (הגרח"ק שליט"א, שלמי חיים עמ' קמ"ד אות י"ב, שיח חיים סי' קנ"ד, סי' קנ"ה) – "האם נכונה השמועה מפי מרן החזו"א זצ"ל שאין לאכול על שפת הים משום דהוי כאוכל בשוק, דלא ראינו שמקפידים על כך. תשובה: נכון".
        2. הגראמ"מ ש"ך זצ"ל (דרכי החיים ח"ב עמ' ת"ו הע' ה') – "בימות הקיץ כשנסע לים צירף לנסיעה גם את מרן רה"י זצ"ל. מרן זצ"ל ראה שיש אנשים הבאים לים ומביאים עמם אוכל, ושם קובעים סעודה על חוף הים. בחזרתם, דיבר כל הדרך על כך שהדבר אינו מובן לו כלל, איך אנשים נוהגים מנהג מבוזה זה, הרי חז"ל אמרו (קדושין מ' ב') האוכל בשוק דומה לכלב, ואלו האוכלים על חוף הים בכלל אוכלים בשוק הם, וכי אינם יכולים לאכול קודם או אח"כ בבית... עד כדי כך שאינם יכולים להתגבר על תאוותם... ולא יכול היה להירגע".
     2. מיקל.
        1. הגר"י זילברשטיין שליט"א (שלמי חיים סוף אות ל"ה, עמ' צ') – "דאין זה חשיב כשוק דמיועד גם לאכילה, ושפיר דמי לאכול שם (וכן משמע בחשוקי חמד ברכות מ"ו א' עמ' ר"פ)".
        2. הגרי"א דינר שליט"א (שלמי חיים סוף אות ל"ה, עמ' צ') – "אם יושבים במקום א' ואוכלים מותר".
        3. שואלין ודורשין (מה טובו גליון ט' עמ' שנ"א אות כ"א, עי' עמ' ש"נ אות ז') – "כיון שמנהג העולם שאוכלים בפארקים, נלענ"ד דאין זה נחשב אוכל בשוק. רק מוטב שישבו במקום צנוע ולא בפני קהל עם ועדה. וגם בים מנהג העולם להקל".
     3. מראי מקומות – שלמי חיים (אות ל"ה).
        1. חזו"א (מעשה איש ח"ה עמ' ל"ב) – "כמדומה שפעם אחת נסעתי עמו לים ורציתי לקנות תירס, ואמר לי: הרי זה אוכל בשוק. (סבר שאוכל בשוק לאו דוקא פת). [עיין קדושין מ' ב' ובתוס' שם]".
           1. דולה ומשקה (עמ' ק"ז הע' ש"ב) – "ועי' בספר מעשה איש ח"ה ... וזהו חידוש נוסף ש'ים' יש לו דין שוק, שהיה מקום לומר שכמו שאם יתארחו בבית הבראה אלף איש לא יחשב שוק, א"כ גם שפת הים כן. וצריך לחלק. וצ"ע שמנהג העולם להקל בזה".
        2. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ה) – "שאלה: נוסעים בימי בין הזמנים לים משפחות שלמות מהציבור שלנו באוטובוסים מיוחדים שארגנו לציבור, ואחרי הים רוצים לאכול, האם מי שאוכל נחשב כאוכל בשוק, הגם שכל הציבור שלנו. תשובה: יזהר".
  5. **האוכל ליד שלחן על המדרכה שליד מסעדה**.
     1. אינו פסוך לעדות.
        1. אור לציון (שלום יעקב סוף סי' כ"ה, הו"ד בדף על הדף קידושין דף מ:) – "ששמעתי לפני כעשרים וחמש שנה ויותר, ממו"ר הגאון שר התורה והיראה רבי בן ציון אבא שאול (שליט"א) [זצ"ל] שנשאל באותם אלו שאוכלים במסעדות הנמצאות ברחוב, (שאת השלחנות מניחים בחוץ ברחוב ממש), אם לזה יקרא כאוכל בשוק שיפסל לעדות, והשיב דשפיר דמי ולא חשיב כאוכל בשוק, ואיני זוכר היטב ראייתו, וכמדומני שהביא ראיה מהא דתנן במסכת מעשרות (פ"ג מ"ה): 'איזו היא חצר הקובעת למעשרות כל שאין אדם בוש מלאכול בתוכה' ע"ש, ועיין במשנה ראשונה שם דחצר דומיא דבית בעינן דאינו בוש לאכול שם, וכל שאינו בוש תורת חצר אית ליה ולא שוק ורחוב ולכן קובע למעשר, ולשון השלחן ערוך בחושן משפט (סימן ל"ד סי"ח): 'הבזויים פסולים לעדות מדבריהם והם האנשים שהולכים ואוכלים בשוק בפני כל העם', ועיין בית יוסף חו"מ שם, וב"ח שם, וכסף משנה הלכות עדות (פי"א ה"ה), ואורים ותומים שם (אות ל"ח) ודוק היטב".
        2. אבני ישפה (ח"ו סי' קמ"ג ענף ג') – "למעשה לא נראה שנוכל לפסול לעדות, אבל ודאי שיש להזהר מזה ולא לאכול ברחוב אף שהוא מיועד לכך".
        3. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א תשובה תשי"ג) – "שאלה: מי שאוכל במסעדה שיש להם שולחנות בחוץ על הרחוב האם הוא נחשב כאדם שאוכל בשוק ופסול לעדות, וכן לעדי קידושין. תשובה: לא".
        4. עלינו לשבח (ח"ב תשובה קי"ד, חשוקי חמד ברכות דף נ., אבני חן ח"ב פרק נ"ד) – "שאלה. במסכת קידושין דף מ ע"ב נאמר: האוכל בשוק הרי זה דומה לכלב, ויש אומרים פסול לעדות, אמר רב אידי בר אבין, הלכה כ'יש אומרים'. ישנם מסעדות אשר עורכים שלחנותיהם על המדרכה [מקום אשר הרבים עוברים ושבים שם], האם האוכל ליד שלחן זה דומה לאוכל בשוק, או לא. כמו כן יש לשאול מה דינו של האוכל באוטובוס ציבורי. תשובה. ברמב"ם (פי"א מעדות ה"ה) נאמר: וכן הבזויים פסולים לעדות מדבריהם, והם האנשים 'שהולכין' ואוכלין בשוק בפני כל העם. וכו' שכל אלו חשובים ככלב ואין מקפידין על עדות שקר. הוסיף הרמב"ם תנאי נוסף... 'שהולכים' ואוכלים בשוק, לפי זה היושבים ואוכלים ליד שלחנות אינם בכלל כלב. ויעויין בהגהות יעב"ץ (קדושין דף מ' ע"ב) שכתב גם להבדיל בין הולך ואוכל בשוק, לבין יושב ואוכל, ובזה מיישב הוא את קושית התוספות שם, ויתכן שזהו מקורו של הרמב"ם שכתב ההולך ואוכל בשוק. סיבה נוספת להתיר את האכילה ליד השלחן שעל המדרכה היא משום שהמהרש"א הסביר שלכן האוכל בשוק דומה לכלב משום שאין מזונו של הכלב מצוי בבית ולכן אוכל הוא גם בשוק אם נמצא לו שם, לפי זה האוכל במסעדה שהוציאה שולחנותיה חוצה אין הוא חבירו של כלב. ויעויין במדרש (אסתר רבה פרשה ב'): בר לופייני הוה משיא את בתו מן צפורי לעכו והעמיד חנויות מוזגות יין מצפורי לעכו. ומנורות של זהב מכאן ומכאן, אמרו, לא זזו משם עד שהאכילן עדשים מן הגורן והשקה אותם יין מן הגת וכו', משמע מדברי המדרש שאכלו בשווקים וברחובות. ואולי בשעת חתונה רבת אוכלוסין אין זה שוק אלא בית משתה גדול. והנה נאמר במסכת ברכות דף נ ע"א 'שתי חבורות שהיו אוכלות בבית אחד בזמן שמקצתן רואין אלו את אלו הרי אלו מצטרפין לזימון...'. וכתב השו"ע (סימן קצה ס"א): אם רה"ר מפסקת בין שני הבתים אינן מצטרפים [לזימון], והוסיף המשנ"ב (סק"ז) דה"ה אם שביל היחיד מפסיק ביניהם אינם מצטרפים. וצ"ע מה הדין בחתונת בר לופייני שהיתה מלאה במשתתפים מציפורי עד עכו ומילאו את כל הרחובות, האם גם אז שביל היחיד מפסיק, דאולי בשעת החתונה כל המקום הופך להיות בית משתה. וכתב הרמב"ם (פ"ה מדעות ה"ב) 'כשהחכם אוכל, מעט זה הראוי לו, לא יאכלנו אלא בביתו על שלחנו. ולא יאכל בחנות ולא בשוק אלא מפני צורך גדול, כדי שלא יתגנה בפני הבריות, ולא יאכל אצל עמי הארץ, ולא על אותן השולחנות המלאים קיא צואה, ולא ירבה סעודתו בכל מקום ואפילו עם החכמים, ולא יאכל בסעודות שיש בהן קבוץ הרבה'. לפי זה **אין ראוי לחכם לאכול ליד שלחן העומד על המדרכה כדי שלא יתגנה בפני הבריות**. גם האכילה באוטובוס מסתבר שאינו דומה לכלב משום שאינו הולך ואוכל. אולם החכם אל יאכל שם כשם שאין לו לאכול בחנות".
        5. חוקי חיים (סי' ל"ג, אתקינו סעודתו סי' ס"א) – "נראה לענ"ד דהטעם שיש מקום להקל בזה הוא משום שענין האכילה על המדרכה הפך להיות מנהג העולם, וכך היא הרגילות בכל המדינות וגם פה בארצה"ק. אז כאשר היו זמנים שהיתה זו בושה לאכול בפרהסיא, ורוב האנשים היו סועדים אך ורק בתוך המסעדה, אז באמת היה מקום לומר דהאוכל בשוק הרי הוא ככלב ואולי אפילו פסול לעדות, כי זה היה מראה שאותו אדם שאוכל בפרהסיא הוא עז פנים שאינו מתבייש מאיש, ובודאי עושה גם דברים אחרים שאף פוסלים אותו לעדות כמו משחק בקוביא וכיוצ"ב. אבל האידנא דכך היא הרגילות ושוב אין בזה כלל בושה, ואדרבה, מעדיפים לאכול בחוץ ולראות את העולם וליהנות מאויר צח ומהרווחה בישיבה נוחה, שוב אין בה משום ביזוי עצמי, ולא נחשב ככלב ובודאי שלא נפסל לעדות, וכמו הרבה דברים שנשתנו עם הזמן, כן הדבר הזה, כנלענ"ד. **אבל בני תורה** בודאי דאין להם לנהוג כן, אלא כמו שכתב הרמב"ם בהל' דעות, ועליהם ליזהר מחילול ה' ח"ו".
        6. דברי בניהו (ח"ה חו"מ סי' כ"ו) – "והאוכל במסעדה הנמצאת ברחוב סביב לשלחן בשעת דחק אין נפסל לעדות כמבואר לעיל".
        7. ואין למו מכשל (ח"ג פרק א' סעי' י"ז) – "אלו שאוכלים במסעדות, אין זה נחשב לאוכל בשוק. ואפילו אם מניחים את השולחנות מחוץ למסעדה ברחוב ממש, מותר מעיקר הדין לאכול שם. ומכל מקום מי שהוא תלמיד חכם [אברך וכדומה], וברצונו ללכת למסעדה עם אשתו כדי לשמחה בזמנים מיוחדים, יקפיד לשבת בתוך המסעדה בצניעות רבה, ולא ישב על המדרכה במקום שיש עוברים ושבים".
     2. מחמיר.
        1. עי' הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ה) – "שאלה: יש חנות שמוכרים אוכל אבל אין מקום לאכול את המאכל בתוך החנות כי אם בכניסה לחנות בשטח שלפני החנות על המדרכה בפינה, אבל העוברים ושבים ברחוב יכולים לראות את האוכלים שם, האם יש בזה בעיה של אוכל בשוק, או מכיון שאוכלים בצד באופן צנוע ולא אוכלים באמצע רחוב, יותר קל ורשאים לאכול. תשובה: יש להיזהר".
     3. מראי מקומות – מחקרי ארץ (ח"ו חו"מ סי' ב'), שלמי חיים (אות ל').
  6. **אכילה במקום ציבורי: כגון בחדר המתנה של קופת חולים**.
     1. ***הגרח"ק שליט"א (שאלת רב ח"א פרק י"א אות ה', הע' ב' שם,*** שלמי חיים עמ' קמ"ה אות ט"ז***) –*** "האם האיסור של 'אוכל בשוק' שאמרו (קידושין ט ע"ב) שהוא דומה לכלב ופסול לעדות, נוהג בתוך בית (ציבורי) כגון בחדר המתנה של קופת חולים. תשובה: עי' בכורות מ"ד ב. [ז"ל הגמ' שם: 'אין שותין מים בפני רבים'. ויש לדקדק שלא אמרו 'אוכל בשוק', אלא 'בפני רבים', משמע שגם בתוך הבית אם זה בפני רבים, גם אין שותין. (ומ"מ נראה שזה דין בהנהגה, ואינו בכלל האיסור של אוכל בשוק שנפסל בשל כך לעדות, שהרי התוס' שם ד"ה ואין שותין, הביא מהל' דרך ארץ שע"י חזרת פנים מותר)]".
     2. מראי מקומות – שלמי חיים (אות ל"א).
  7. **אכילה בתתבורה ציבורית**.
     1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו ריש עמ' תכ"ה) – "שאלה: אדם שנוסע למירון והנסיעה לשם בתחבורה הציבורית בערך כשלש שעות, ומצוי שבאמצע הנסיעה, אנשים מתחילים לאכול מזונות וכדומה, האם מי שאוכל בנסיעה כזו שעוד אנשים אוכלים גם נחשב לאכול בשוק ודומה לכלב ויפסל לעדות. תשובה: לא מסתבר".
  8. **אכילה בחצר הבית**.
     1. הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו ריש עמ' תכ"ז) – "שאלה: בזמן חז"ל שרוב תשמישי הבית היו עושים בחצרות שלפני הבית, האם מי שאוכל שם ורואים אותו הסובבים, היה נפסל לעדות מדין כאוכל בשוק שפסול לעדות. תשובה: יתכן".

הגרח"ק שליט"א (בנתיבות ההלכה חמ"ו עמ' תכ"ז) – "שאלה: שאלתי את הרב שליט"א כיצד הדין בזמן חז"ל שרוב תשמישי הבית נעשו בחצרות שלפני הבית, האם מי שאכל שם וראו אותו הסובבים היה נפסל לעדות מדין כאוכל בשוק שפסול לעדות, והרב שליט"א ענה לי יתכן. אבל לענ"ד חשבתי אח"כ, אולי הפסול אוכל בשוק זה מי שמזלזל בעצמו ולכן חשוד שישקר, אבל אדם שאוכל בחצרו ולא אוכל ברחוב, עדיין אין ראיה שמזלזל בעצמו, ואולי פשוט שיהא כשר לעדות הגם שיש שרואים אותו אוכל. תשובה: זה הספק".

* 1. **לאכול חוץ לבית בימים שלפני פסח**.
     1. מיקל.
        1. הגרמ"ש דיין (גם אני אודך ח"ה סי' כ"ה) – "ותצא דינא שיש להתיר לאכול בימים שלפני פסח חוץ לביתו, כגון בחדר מדרגות או סמוך לבנין שגר בו, ואפילו סעודת פת, כיון שאינו בפני רוב העם, וגם דרך בני אדם לאכול חוץ לביתם בימים אלו. וכן יש להתיר לאכול בגינה ציבורית במקום צדדי, ואפילו בשאר ימות השנה, כיון שיש דרך לאכול שם. ובפרט יש להקל משום שאוכל באופן חד פעמי. ומ"מ לא ילך ויאכל, אלא ישב ויאכל. והיינו דוקא לשאר בני אדם, אבל תלמיד חכם לא יאכל אלא בביתו על שלחנו, ואפילו בערב פסח. וכל בן תורה צריך לעשות עצמו כתלמיד חכם לענין זה".
  2. **האם יש איזה חסרון לאכול בבית הסמוך לשוק**.
     1. הגר"ש שטינמן זצ"ל (דברי שיח גליון ש"כ, פר' תצוה תשע"ט) – "אתם יודעים שאסור לאכול בשוק, ומי שאוכל בשוק דומה לכלב. תוכיחו מאיזה משנה האם יש איזה חסרון לאכול בבית הסמוך לשוק. קם ילד והשיב את המשנה (פ"ב מ"ב) רַבִּי יְהוּדָה פּוֹטֵר, עַד שֶׁיַּחֲזִיר אֶת פָּנָיו, אוֹ עַד שֶׁיְּשַׁנֶּה מְקוֹם יְשִׁיבָתוֹ (רואים שזה בושה לאכול עם הפנים לשוק), ואמר לו הגר"ש שאכן לזה התכוין".