בורר א
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**ס"א**

**עד.**

★ ת"ר היו לפניו וכו' מאי קאמר וכו'.

ונאמרו בגמ' 5 אופנים להעמיד הברייתא.

1. עולא התיר לבו ביום.
2. ר"ח התיר בחצי שיעור, ועי' בתוס' דס"ל דח"ש הוי דרך אכילה ולהכי שרי.

וע"ע ברמב"ן וז"ל "פירוש מסברא קסבר רבה שאין בורר פחות מכשיעור חייב כאופה פחות משיעור שאין דרך ברירה בכך **אלא כאוכל ומצא פסולת בחתיכה שהוא אוכל ומפריש פסולת מתוך אוכל הוא שמותר** וכו'".

וע"ע בביאה"ל [ס"ד ד"ה הבורר].

וע"ע בחזו"א [נד א].

1. רב יוסף התיר ביד וכו'.
2. רב המנונא התיר באוכל מתוך פסולת ונדחה פירושו בברייתא [אבל לא דינו].
3. אביי ורבא, ההיתר לאלתר וחייב אפי' לבו ביום שלא נחשב לאלתר.

★ת"ר היו לפניו מיני אוכלין.

וברש"י דל"ג שני מיני אוכלין, ועי' בתוס' דגרסי שני מיני אוכלין דגם באוכל מאוכל שייך בורר, דבורר אותו שאינו חפץ וכו'.

ועי' בראש יוסף בדעת רש"י דל"ג רק בבורר שני אוכלין ולא מעוניין כעת בשניהם, ובורר לאח"ז, ובזה ס"ל לרש"י דל"ש בורר.

אבל בגוונא דמעוניין באחד גם רש"י מודה דחייב.

ובהמשך יתבאר הדבר בס"ד.

וע"ע משב"ז [ב, יב].

ובביאה"ל [ס"א בד"ה ובורר ס"ג בד"ה היו לפניו].

★בורר ומניח

עי' בתוס' "בורר ומניח לצורך אחרים".

וע"ע בריטב"א.

וע"ע בב"י [שכא] שמתיר לטחון עבור כל בני הסעודה.

ועי' ברכ"י דכאן סתם ונלמד בורר מטוחן, וכן הוא במשנ"ב [ו].

וע"ע שו"ת מהריט"ץ [רג].

וע"ע בפמ"ג [משב"ז ה] גבי לברור לצורך בהמתו [הובא בביאה"ל].

וע"ע בדרישה [א].

★ברש"י ד"ה "וכי מותר לאפות פחות מכשיעור".

מבואר דיש ח"ש אסור מהתורה גם במלאכות שבת.

וע"ע חכ"צ [פו] דס"ל דח"ש נאסר רק במאכלות אסורים.

וע"ע מל"מ [הל' שבת פי"ח א].

★אלא אמר רב המנונא בורר ואוכל אוכל מתוך פסולת וכו'.

ועי' תוד"ה "בורר ואוכל".

וע"ע בדברי הרמב"ן, וכן בר"ן על הרי"ף דכתב על דברי תוס' ולא מחוור.

★ בדעת תוס' כשפסולת מרובה אז הוצאת האוכל מתוך הפסולת חשיב דרך ברירה.

יל"ע האם זה רק סברא לאסור ברירת האוכל, אבל לא להתיר הוצאת הפסולת, או שזה גם סברא להתיר לברור ע"י הוצאת הפסולת.

ובהגהות אשר"י מתיר ברירת הפסולת.

**וכן יל"ע** כשאוכל מרובה שבורר המאכל מתוך הפסולת מה יעשה אחר שהגיע למצב שיש יותר פסולת מאוכל, האם ימשיך לברור או לא.

**לדינא** החיי"א חשש לתוס' בביאה"ל [ריש הסי'] דחה את תוס'.

★אי אתא רב דימי וכו' שאד קמיהו כלכלה דפירי.

עי' תוס'.

וע"ע במהרש"א ובמהר"ם דביאר דלרש"י אף לאלתר ס"ל דנאסר אוכל מפסולת, ולכן היה צריך למישדי.

★באיזו צורה מותר לברור

1. דעת ר"ח דלהתיר בעי ג' תנאים לטיבותא, **יד, לאלתר, אוכל מתוך פסולת.**

ואי חסר תנאי אחד דהיינו כשבורר לאח"ז או בכלי או פסולת מתוך אוכל **חייב חטאת.**

1. לריטב"א [בשם תוס'] לאלתר שרי אפי' פסולת מתוך אוכל ונפה מיד חייב, וכן לאח"ז חייב.
2. ריטב"א דפסולת מתוך אוכל לאלתר נאסר רק מדרבנן.
3. תוס' **[**ד"ה ולא ידענא]דאוכל מתוך פסולת מותר גם לאחר זמן, ופסולת מאוכל לאלתר שרי, ולאח"ז חייב [עי' ביאה"ל ס"ד ד"ה מתוך אוכל].
4. עי' ברמב"ן, ויל"ע בדבריו.

★ יל"ע כל סחיטה למה נאסרה רק מצד דש ולא מצד בורר.

וכן מצינו שהותר לסחוט לאוכל, משום דהוה אוכלא דאיפרס ואין כאן דש, אבל שיאסר מצד בורר.

כמו"כ מדאו' הותרה סחיטת שאר פירות, ולמה לא נאסר מצד בורר.

כמו"כ הותר לסחוט שלקות לגופן ותקשי כנ"ל.

ועי' מג"א [טז].

וע"ע תוספת שבת [יז].

וע"ע שביתת השבת פתיחה דדש.

וע"ע אג"ט [י-ג].

★הקולא ביד

ברש"י [ד"ה פטור אבל אסור] דכלאחר יד הוא דעיקר ברירה בנפה ובכברה, **אבל ביד לא דמי לבורר כלל** משמע דזה מדין **שינוי**.

הקולא של אוכל מפסולת

עי' תוס' ביצה [יד: ד"ה הבורר] דזה מצד **שינוי**.

וברש"י בסוגיין "אוכל מתוך פסולת **לא דרך ברירה היא**".

וכעי"ז בתוס' [ד"ה בורר ואוכל] "משמע דאוכל מתוך פסולת **אין דרך ברירה בכך**".

וגבי לאלתר לכאו' לא שייך לומר שינוי דזה רק במחשבה, ואין כאן מעשה אחר.

וגם גבי יד ואוכל מפסולת א"א לומר שינוי כפשוטו דהרי לר"ח **חייב** ע"ז כגון יד לאח"ז.

וע"כ דעיקר הפטור משום דהוה **דרך אכילה** [דהיינו מה שלא מוגדר דרך ברירה ממילא נחשב כפעולת אכילה].

וע"ע בר"ח "מלאכת מחשבת אסרה תורה והאי לאו מלאכת מחשבת היא דלא קא מכוון במלאכה **אלא לאכילה בלבד**".

וע"ע בשו"ת הרשב"א [ח"ד עה] דהתיר טחינה לאלתר ולמד מבורר וז"ל "שלא אסרו על אדם לאכול מאכלו חתיכות גדולות או קטנות וכענין שאמרו לענין בורר וכו' בורר ואוכל לאלתר וכו' **דאלמא כל שאוכל לאלתר כדרך שדרכן של בנ"א לאכול** אעפ"י שיש באותו צד בעצמו חיוב חטאת שמניח לאח"ז אפי' לבו ביום מותר, וה"נ דכוותיה וכו'".