קידוש ב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רעא עד רעג - קידוש

**שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי רפאל צבי ובר שליט"א

הלכות קידוש

##### **או"ח סימן רעא סעיף א שיעור ב**

**[סעיף א] כשיבא לביתו ימהר לאכול מיד.**

## לעשות קידוש קודם הלילה

וכתב הביאור הלכה (ד"ה מיד) שבט"ז (ס"ק א) מבואר שימהר לאכול מיד היינו אפילו קודם חשיכה.

ויסוד דבריו מבוארים בשו"ע לעיל (סימן רסז סעיף ב) שכתב השו"ע מקדימין להתפלל ערבית יותר מבימות החול, ומפלג המנחה יכול להדליק ולקבל שבת בתפילת ערבית ולאכול מיד.

והנה מצינו בגמרא בברכות (כז, א) שנחלקו רבנן ורבי יהודה בזמן תפילת המנחה דלרבנן זמנה הוא עד הערב ולרבי יהודה זמנה עד פלג המנחה, ומבואר שם דלדעת רבי יהודה יכול להתפלל תפילת ערבית מפלג המנחה שאז כבר הסתיים זמן תפילת המנחה, ולרבנן אפשר להתפלל ערבית רק מהלילה, ומסקינן שם דעביד כמר עביד ודעביד כמר עביד. והיינו דאם נוהג תמיד כרבנן יכול להתפלל מנחה עד הערב, ואם נוהג תמיד כרבי יהודה ומתפלל עד פלג המנחה יכול להתפלל ערבית בפלג המנחה, ומבואר בשו"ע לעיל (סימן רלג סעיף א) שאי אפשר לנהוג יום אחד כרבנן ויום אחר כרבי יהודה. והקשה המג"א (לעיל רסז ס"ק א) דא"כ איך כתב השו"ע שיכול להתפלל תפילת ערבית של שבת מבעוד יום, הרי מי שנוהג תמיד כרבנן אסור להקדים קודם הלילה, וביותר דמבואר בטור להדיא שאפילו מי שנוהג בכל ימות השבוע כרבנן יכול להקל להתפלל של ערב שבת אחר פלג המנחה.

והמג"א תירץ דכיון שיש מצוה להקדים ולהתפלל מבעוד יום, אפשר להקל ולהתפלל מפלג המנחה אף מי שפוסק כרבנן ולא נוהג כך בכל השבוע [ומה שהוכיחה הגמרא שם כרבי יהודה מרבי שהיה מתפלל של שבת בערב שבת אינו נשאר למסקנא ע"ש], וביאר המג"א דהטעם שבערב שבת יכול להקדים ולהתפלל, משום שבכל ימות השבוע זמן תפילת ערבית הוא בלילה משום שזה זמן של הקטר חלבים ואיברים, אך בשבת שאסור להקריב חלבים ואיברים (כמבואר בשבת כד, ב) אפשר להתפלל אף מבעוד יום שאז מקטירים את החלבים והאימורים, ועוד כתב לבאר שבערב שבת שיש מצוה לקבל את השבת מוקדם, אפשר להקל כדעת המרדכי (בברכות רמז פט) שאף אם עושים יום אחד כרבנן ויום אחד כרבי יהודה, אין בזה משום תרתי דסתרי.

ואמנם הביאור הלכה (כאן) כתב דלכתחילה יש למנוע מלעשות קידוש מבעוד יום, ומשמע דלא ניחא ליה בתירוציו של המגן אברהם, ולכן אין להקדים את הקידוש מבעוד יום, ולפי"ז נראה דהוא הדין שאין להקדים את המעריב ולהתפלל מבעוד יום, מי שנוהג בימות החול כרבנן ומתפלל מנחה עד השקיעה זה דלא כדברי השו"ע לעיל (סימן רסז סעיף ב) שכתב שבערב שבת מקדימין להתפלל ערבית מבעוד יום. וכן שמענו ממרן הגריש"א שאין להתפלל מעריב מבעוד יום.

## תפילה קודם הלילה כשאין מנין אחר

ובאופן שהאדם נמצא במקום שאין שם מנין אלא מבעוד יום, יש לדון אם יתפלל עם הציבור או שעדיף שיתפלל ביחידות, ומצינו בזה כמה דרכים בדברי המשנ"ב, דהנה לעיל בסימן רלה (במשנ"ב ס"ק יב) הביא שנהגו באיזה מקומות שמתפללין ערבית תיכף אחר מנחה אף שהוא מבעוד יום קצת, וכתב שהמתפלל במקומות האלו יראה לחזור ולקרות ק"ש כשיגיע הזמן, ומשמע שנוקט שיתפלל עמהם ורק יקרא ק"ש לאחר מכן, וציין למש"כ שם בביאור הלכה. ובאמת בביאור הלכה (שם ד"ה ואם) הביא מהמעשה רב (אות סה) דמוטב להתפלל ערבית בזמנה ביחיד אם אי אפשר לו לאסוף עשרה בזמן ק"ש, וע"ש שכתב שאפילו בערב שבת דעתו שיתפלל בזמנה דווקא.

אמנם בשער הציון (שם ס"ק טז) הביא מהדרך החיים שאם אין לו עשרה להתפלל עמהם בלילה נכון להתפלל עם הציבור גם לכתחילה מבעוד יום, אך הוסיף דדין זה הוא דווקא אם ביום זה הוא התפלל מנחה קודם פלג המנחה, אך אם התפלל באותו יום לאחר פלג המנחה עדיף שיתפלל ביחידות.

אכן אם מתפללים ערבית אחר שקיעה וקודם צאת הכוכבים נראה דיש להקל יותר כיון שיש שיטות שמחשבים את הי"ב שעות של היום עד השקיעה (עיין לעיל סימן רלג במשנ"ב ס"ק ד), ולדבריהם יכול להתפלל מנחה רק עד השקיעה, ואם כן יכול להתפלל ערבית בשקיעה אפילו קודם שעבר צאת הכוכבים (ועיין עוד בשעה"צ סימן רלה ס"ק ו שהביא בשם תלמידי הרבינו יונה שכשאומר 'גולל אור מפני חושך' אחר ששקעה החמה הוי לילה לענין זה, ע"ש).

## שיטת הרמב"ם

כתב הרמב"ם (פרק ג מהלכות תפילה הלכה ז) 'המתפלל תפלה קודם זמנה לא יצא ידי חובתו וחוזר ומתפלל אותה בזמנה, ואם התפלל תפלת שחרית בשעת הדחק אחר שעלה עמוד השחר יצא, ויש לו להתפלל תפלת ערבית של לילי שבת בערב שבת קודם שתשקע החמה, וכן יתפלל ערבית של מוצאי שבת בשבת לפי שתפלת ערבית רשות אין מדקדקין בזמנה, ובלבד שיקרא ק"ש בזמנה אחר צאת הכוכבים'. ומבואר ברמב"ם דאף שס"ל כדעת רבנן, מכל מקום יכול להתפלל של שבת בערב שבת.

ונראה לפרש כוונתו דמש"כ שמתפלל תפילת ערבית בערב שבת היינו דווקא בער"ש יכול להקדים משום שיש מצוה לקבל את השבת מוקדם, אך בשאר ימים אין להקדים אליבא דרבנן. ואמנם הכסף משנה (שם) כתב דמש"כ הרמב"ם בתפילה של ערב שבת הוא לאו דווקא וה"ה בימות החול, אך מצאנו שהמגן אברהם לעיל (סימן רסז ס"ק א) כתב כן בדעת הרמב"ם וציין דזה דלא כמש"כ הכס"מ שם.

וכן משמע מדברי הרמב"ם (פרק כט משבת הלכה יט) שכתב 'יש לו לאדם לקדש על הכוס ערב שבת מבעוד יום אף על פי שלא נכנסה השבת, וכן מבדיל על הכוס מבעוד יום אף על פי שעדין היא שבת, שמצות זכירה לאמרה בין בשעת כניסתו ויציאתו בין קודם לשעה זו במעט'. ומשמע שיש ענין לקבל את השבת מיד בכניסתה ולהבדיל מיד ביציאתה, ונראה דמטעם זה כתב הרמב"ם שיכול להקדים ולהתפלל ערבית שהרי תפילת ערבית רשות ויכול להקדים את זמנה מעט.

## להתחיל לאכול חצי שעה קודם השקיעה

כתב הביאור הלכה (הנ"ל) דלדעת הט"ז מקדש ואוכל אף קודם חשיכה, והביא שם דהט"ז לשיטתו שכתב לעיל (סימן רלה ס"ק ג) שאין איסור לאכול אחר שקרא קריאת שמע אפילו אם הוא קודם הלילה, יכון שמעיקר הדין יוצא ידי חובה במה שקורא עם הציבור ורק לרווחא דמילתא צריך לחזור ולקרוא אחר צאת הכוכבים, ומשום כך אין איסור לאכול קודם שקורא בפעם השניה. אך לפי מה שנתבאר במג"א לעיל (סימן רסז ס"ק ב) יש להחמיר שלא להתחיל לאכול בתוך זמן של חצי שעה קודם הלילה, משום חובת קריאת שמע שלא יצא ידי חובתו במה שקרא בבית הכנסת קודם הזמן.

ולעיל במשנ"ב (סימן רסז ס"ק ו) כתב שמי שמקל כדעת הט"ז שאפשר להתחיל ולאכול בתוך חצי שעה קודם השקיעה אין למחות בידו, אמנם בדיני קריאת שמע של ערבית (לעיל סימן רלה ס"ק יט) סתם כדעת האחרונים דכיון שיוצאים בק"ש שקרא עם הציבור אחר פלג המנחה, מותר לאכול קודם שחוזר וקורא ק"ש כיון שמדינא יצא בק"ש. וע"ש בשעה"צ (ס"ק כד) שהביא דכן כתב המג"א, ותמה דלכאורה סותר דבריו בסימן רסז, שכתב להדיא שאסור לקדש ולאכול חצי שעה קודם השקיעה, ובאמת בשעה"צ בסימן רסז (ס"ק יא) הביא בשם היד אפרים דכוונת המג"א לאסור לאכול בחצי השעה קודם השקיעה היינו רק במי שרגיל לעשות בחול כמו רבנן, ובערב שבת מיקל להתפלל מוקדם [וכמו שנתבאר לעיל מהמג"א דמשום המצוה לקבל שבת מוקדם יכול להקל ולקבל מוקדם אפילו אליבא דרבנן], וא"כ יכול רק להתפלל מבעוד יום, אך לענין ק"ש אינו יוצא במה שקרא מבעוד יום.

ועכ"פ מי שנוהג כדעת רבנן בימות החול ומתפלל ערבית רק משתחשך, ורק בערב שבת מקדים להתפלל, א"כ לדידיה יהיה אסור להתחיל לאכול מבעוד יום חצי שעה קודם החשיכה.

## סעודה שלישית בסמוך לשקיעת החמה

ואיסור זה לאכול חצי שעה קודם צאת הכוכבים מצוי לגבי סעודה שלישית שאסור להתחיל לאכול חצי שעה קודם השקיעה, וכבר העיר בזה במשנ"ב לקמן (סימן רצט ס"ק א ובשעה"צ ס"ק ד), אכן למי שמקפיד תמיד להתפלל ערבית רק שלושים דקות אחרי השקיעה יכול להקל להתחיל סעודה שלישית אפילו סמוך לשקיעה, לפי שעדיין אין זה חצי שעה קודם זמן קריאת שמע. אך מי שמיקל להתפלל עשרים דקות [כגון בתעניות וכדומה], אז לכתחילה אסור להתחיל לאכול סעודה שלישית כעשר דקות קודם שקיעה. אמנם בדיעבד אם עדיין לא אכל סעודה שלישית מבואר במשנ"ב (שם) שיכול לאכול אפילו בתוך חצי שעה קודם צאת הכוכבים.

## קידוש ביום טוב מדאורייתא או מדרבנן

כתב המשנ"ב (סוף ס"ק א) דקידוש ביום טוב הוא רק מדרבנן. ולפי"ז אף נער בן י"ג שנה שלא ידוע אם הביא שתי שערות יכול להוציא גדול, דשניהם חייבים רק מדרבנן.

ובהגהות הרעק"א כאן (על המג"א ס"ק א) ציין לדברי הפרי מגדים לקמן (סימן רצו אשל אברהם ס"ק יא) שהביא בשם שיטה מקובצת בביצה (ד, ב) דלמאן דאמר שהבדלת שבת דאורייתא הוא הדין שהבדלת יום טוב מחוייבת מדאורייתא, וכל שכן דקידוש ביום טוב הוא מדאורייתא וזה דלא כמש"כ המשנ"ב בשם המג"א דקידוש ביום טוב מדרבנן.

והאליה רבה (ס"ק ג) הביא את דברי הבה"ג (סימן ב עמוד צא) שכתב שיש חיוב לקדושי ליומא דשבתא וליומא טבא בצלותא על כסא דחמרא דכתיב (שמות כ, ח) זכור את יום השבת לקדשו, זכרהו על היין בכניסתו, אין לי אלא שבת חג המצות מנין, ת"ל (דברים טז, ג) למען תזכור את יום צאתך, חג שבועות מנין ת"ל (שם יב) וזכרת כי עבד היית במצרים ושמרת ועשית, חג הסוכות מנין ת"ל (שם טו, טו) וזכרת כי עבד היית בארץ מצרים ויפדך ה' אלקיך, ומבואר דילפינן מקרא שיש חיוב קידוש יום טוב. אך בא"ר כתב שיש לדחות דשמא הנך קראי אסמכתא.

אכן מצינו להדיא ברש"י בשבועות (יג, א ד"ה לא קראו) שקידוש ביום הכיפורים זה מדאורייתא. ובגיליון החתם סופר כאן דקדק מדברי רש"י הנ"ל דמשמע שחובת קידוש ביום הכיפורים הוא מדאורייתא, וביאר החת"ס דדווקא בשבת וביום הכיפורים יש חובה דאורייתא של קידוש, לפי שאין בהם מעשה, אך ביום טוב שיש לכל יחיד מצוות עשה של חגיגה ראייה ושמחה, לכן אין צריך זכירה והזמנה ע"י קידוש. [וע"ש שכתב דלפי זה ביום הכיפורים צריך לכוין לצאת ידי חובת קידוש בתפילה אפילו שאינו חל בשבת, וע"ע בשיעור הקודם שהבאנו את דבריו].

אכן מצינו בפירוש רש"י על התורה על הפסוק (ויקרא כג, לה) 'ביום הראשון מקרא קדש' ופירש"י 'קדשהו בכסות נקיה ובתפלה, ובשאר ימים טובים במאכל ובמשתה ובכסות נקיה ובתפלה', ומשמע מדבריו שבכל יום טוב יש חיוב דאורייתא לעשותת קידוש, וכך פירש כוונת הפסוק 'מקרא קודש'.

## קידוש במקום סעודה דאורייתא או דרבנן

בביאור הלכה (ד"ה מיד) הביא את דברי הרא"ש (פסחים פרק י סימן ה) דס"ל שקידוש במקום סעודה הוא מדאורייתא, ולשיטתו בוודאי אינו יוצא ידי חובת קידוש דאורייתא בתפילה. וברא"ש שם הביא את דברי הרבינו יונה דכתב שנהגו לקדש בבית הכנסת אפילו באופן שאין האורחים אוכלין בבית הכנסת, משום דס"ל דקידוש במקום סעודה אינו אלא מדרבנן ואסמכוה רבנן אקרא ואם יקדשו יוציאו את האורחים ידי חובת קידוש דאורייתא. ובאמת לפי דעת הרא"ש צ"ע איך מקיימים מצוות קידוש של יום הכיפורים, וכן צ"ע איך מקיים מצוות קידוש ביום הכיפורים שחל בשבת.

אכן נראה שיש לבאר את דברי הרא"ש באופן אחר דגם הרא"ש מודה דקידוש במקום סעודה הוא רק מדרבנן, אלא שאם לא עושה סעודה במקום הקידוש תיקנו רבנן שלא יצא ידי חובה אפילו מדאורייתא, וכמו שמצינו בדברי התוס' בסוכה (ג, א) שהיושב בסוכה ושולחנו בתוך הבית דגזרו רבנן שלא יצא ידי חובתו, ואפילו ידי חובת אכילה בסוכה דמדאורייתא לא יצאו.

ובפרי מגדים (סימן תפה א"א ס"ק א) האריך להביא דוגמאות שאם אינו מקיים מצוה כתיקונה מדרבנן, עקרו רבנן את המצוה וחשיב שלא קיים את המצוה דאורייתא ע"ש. ועל פי זה אפשר לפרש את כוונת דהכא נמי תיקנו חז"ל שבאופן שאינו אוכל במקום הקידוש, חשיב כמו שלא קיימו את החיוב דאורייתא. והשתא לפי זה י"ל דיתכן שבקידוש שבתפילה יוצא ידי חובתו אף כשאיננו במקום סעודה, כיון שבקידוש שבתפילה לא תיקנו חז"ל שצריך שיהיה במקום סעודה, ואפשר שבזה מקיים את החיוב דאורייתא גם אם אינו במקום סעודה.

וצ"ע למעשה באדם שאינו יכול לאכול ולשתות כלל, אם יש ענין שישמע קידוש על הכוס, שהרי אין זה קידוש במקום סעודה, או דכיון שקידוש במקום סעודה אינו אלא מדרבנן, מחוייב לשמוע קידוש על היין לצאת ידי חובת דאורייתא.

# **הדינים העולים:**

1. דעת המג"א דבערב שבת יכול להקדים ולהתפלל קודם שתחשך אפילו לרבנן, וכן יכול לעשות קידוש מבעוד יום. והביאוה"ל כתב דיש להימנע מזה.
2. במקום שיש רק מנין שמתפללים מבעו"י צ"ע אם עדיף שיתפלל ביחידות, אך אם מתפללים אחר השקיעה נראה דעדיף שיתפלל במנין.
3. גם בדעת הרמב"ם נראה שבערב שבת אפשר להקל לקבל שבת מוקדם כיון שתפילת ערבית רשות.
4. נחלקו האחרונים אם התפלל מבעו"י אם יכול לאכול קודם שיחזור ויקרא ק"ש, ובשעה"צ נקט שגם בערב שבת אסור להתחיל חצי שעה קודם ק"ש.
5. לכתחילה צריך להתחיל גם סעודה שלישית קודם שיהיה חצי שעה קודם צאה"כ.
6. נחלקו הראשונים אם קידוש ביו"ט הוא מדאורייתא, וי"א שרק ביו"כ הוא מדאורייתא.
7. כתב הרמ"א בשם הרא"ש שקידוש במקום סעודה הוא מן התורה, ונתבאר שאפשר שהוא רק תקנה דרבנן של יצא מן התורה.