בישול אחר בישול בלח מראי מקומות וחבורה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב חיים לייב אוירבך / בישול

**סיכום ענין בישול אחר בישול בלח ,**

**עיקרי שיטות הראשונים ,**

רש"י דף לד. ד"ה משחשיכה רא"ש פ' כירה סי' י' וסי' י"א ובטור וב"י סי' שי"ח ס"ד ,ריטב"א שבת לט. רבינו יונה ב"ב דף י"ט ,אמנם עיין ר"ן ר"פ במה טומנין וכן בר"ן [על הרי"ף] על דף מ: וכן ברשב"א דף מ: וכן בב"י סי' רנ"ג אות ד' ד"ה כ' הנמוק"י וכו' בשם רבינו ירוחם בשם הרשב"א עי"ש וע"ע ב"י סי' שי"ח ס"ד מש"כ בד' הראשונים ובד' הרמב"ם בזה, וע"ע שי' רבינו ירוחם שהובאה בב"י סי' שי"ח הנ"ל,

**ביישוב הראיה מהגמ' דף לד' דשמא ירתיח**

עיין רש"י ורא"ש סו"ס י' ובסי' י"א הנ"ל וע"ע ריטב"א שבת דף ל"ט וע"ע בביאור הגר"א שי"ח ,

**הקושיא מדף נא: מיחם ע"ג מיחם דאסור בשביל שיחמו ,**

פמ"ג שי"ח ס"ק ט"ז וחזו"א סי' ל"ז ס"ק ט"ז ,

**בדין דבר שבכלי שני [או עירוי למ"ד דאינו ככ"ר] אם חשיב כנצטנן ,**

עיין רבינו יונה בעליותיו ב"ב יט. ונמוק"י שם ר"ן ר"פ במה טומנין וב"י סי' רנ"ג אות ד' ד"ה כ' הנמוק"י ובשו"ע סי' רנ"ג סעיף ד' ובמג"א שם ושאר מפרשים עי"ש ,פמ"ג שי"ח ס"ק י"ב ובביאור הלכה שם , [ובביאור ד' רבינו יונה עיין מנח"ש ח"ב סי' כ' ],

**קושיות ע"ד רבינו יונה הנ"ל ,**

א,עיין חזו"א סי' ל"ז י"ג מה שתמה עליו מדף לח: פינה ממיחם למיחם עי"ש ,ב, ע"ע מנח"ש ח"ב סי' כ' אות א' מה שהקשה בזה [בעיקר ע"ד הפמ"ג] ,ג, עיין אגלי טל ס"ק י"א אות ה' מה שהקשה בסתירת ד' רבינו יונה עיין בב"י שי"ח ס"ד שהביא ד' רבינו ירוחם בשם רבינו יונה עי"ש ,

**שיטת רבינו ירוחם דרק במצטמק ויפה לו ,**

עיין ב"י הנ"ל ובב"ח שם מה שתמה ועיין ט"ז ס"ק ד' ופמ"ג רנ"ג י"ג וחזו"א ל"ז י"ג,

ולענין הלכה אם פוסקים כדיעה זו עיין שו"ע סי' שי"ח סעיף ח' ורמ"א ס"ד ובמג"א ס"ק כ"ז ובד' הרמ"א הנ"ל עיין בית מאיר כאן,

**בעיקר סברת הראשונים לחלק בין לח ליבש ,**

עיין אגלי טל י"ט אות ט"ז ובעוד מקומות האריך בזה עי"ש וע"ע תהיל"ד שי"ח ל"ג ופמ"ג ריש סי' רנ"ד

**הכרעת הרמ"א בפלוגתא זו ,**

עיין סי' שי"ח סעיף ט"ו ברמ"א שם ועיין בזה שי' לר"ן דף מ: ובס' ארחות חיים [להר"א מלוניל] שלכאורה מבואר כדבריו, ובביאור שיטתו יש כמה שיטות –עיין מג"א רנ"ג ס"ק ל"ז דיש בזה איסור דאורייתא וע"ע באריכות באגלי טל אות י"ד ובהשמטה שם ,פמ"ג רנ"ג י"ג ,חזו"א ל"ז י"ג, וע"ע רעק"א סוס"י רנ"ג , ובשיעור לא נצטנן לגמרי –עיין בגר"ז סעיף ט' וחזו"א ל"ז י"ג [ועיין ל' שיטה לר"ן הנ"ל], ולענין אם יש לחוש לד' המחבר עיין רנ"ג סעיף ד' במג"א שם ומ"ב ס"ק פ"ד,

**מה נחשב לח ומה נחשב יבש** ,-עיין ל' רבינו ירוחם בשם רבינו יונה ובמנחת כהן ש"ב פ"ב ,

**נתינה של דבר יבש שנעשה לח** ,-סי' שי"ח סעיף ט"ז ובט"ז ובמג"א שם ס"ק מ' ופמ"ג ולבו"ש שם ומ"ב שם וע"ע רעק"א על השו"ע סו"ס רנ"ג [ועי"ש בענין לח שנצטנן לגמרי וחזר ונתחמם קצת לד' הרמ"א ] וע"ע בזה מנח"ש תניינא סימן כ' אות ג' ,

**מעשה שבת בלח שנצטנן** –עיין מ"ב סי' רנ"ג ס"ק צ"ה , ולענין אמירה לעכו"ם עיין ביאור הלכה רנ"ג סעיף ה' ד"ה להחם ועיין לעיל בשי' הרמ"א,

ממשיכים אח"כ בעזהשי"ת לענין **בישול אחר אפיה** – בית יוסף בשם היראים וראבי"ה סי' קצ"ז ,

בס"ד

בגדר בישול בדבר לח

הנה בעיקר גדר בישול בלח צ"ע דלכאורה היה נ' דלהשיטות דיש בישול בלח שנצטנן הגדר בבישול לח הוא דחימומו היינו בישולו וע"כ כשנצטנן אזל ליה בישולו וחייב על על החימום השני וכ"כ החזו"א סי' ל"ז ובאגלי טל וכן משמע במ"ב ס"ק כ"ט ולכאורה מבואר בזה דשאני בישול לח מיבש דביבש כיון דריכוך התבשיל הוא גורם להכשרתו לאכילה חייב על הריכוך אבל במים דל"ש ענין ריכוך א"כ שם בישולו הוא ע"י חימומו שכיון שמכשירו לאכילה או שתיה כחמין חייב עיין שם באגלי טל ,

אמנם דבר זה צ"ע מכמה דוכתי ,

א,צ"ע מ"ט המבשל בכלי שני אינו בישול במים כמבואר בגמ' הא לענין חימום לכאורה וודאי מתחמם אמנם זה אינו ברור כ"כ דעיין רשב"א לק' מב. דמבואר שם דבאמת אין המים מגיעים ליד סולדת בו אלא שכיון שמתערבים ע"כ נראה כאילו הכל חם [אמנם זה צ"ע מהסוגיא בדף מ: דאיירי שם ליתן שמן בפך לתוך כלי שני והתם לכאורה אין המים מעורבים ומ"מ חילקו בין כ"ר לכ"ש גם צ"ב דהרי בקלי הבישול כלי שני מבשל ובפשוטו גם בקלי הבישול בעי' שיגיע הדבר המתבשל ליד סולדת בו דבלא זה ל"ש כלל בישול וכמבואר בביאור הלכה סי' שי"ח דקולייס האיספנין אסור רק ביד סולדת עי"ש ] אמנם עי"ש בר"ן דנ' לא כן אלא דנהי דמתחממים מ"מ אינם מתבשלים דלא כל המתחמם מתבשל ,

ב,צ"ע מ"ט שמן אין בו משום בישול הא לכאורה שייך בו חימום כמו כל לח וכבר הקשה כו במשכנות יעקב סי' ק"ד [ואולי חימומו מקלקלו ועושים כן רק לצורך לטגן עמו דבר אחר אבל לשמן עצמו החימום הוא גריעותא וע"כ ל"ח בישול וצ"ל דהמ"ד שיש בו משום בישול ס"ל דאף דהחימום מקלקל מ"מ אין זה מפקיע גדר בישול וגם ל"ח קלקול עוד יש לדון דבאמת בכל לח איכא ג"כ תורת בישול וגם חיוב מצד חימום ובאמת ס"ל להך מ"ד ג"כ דחימום אינו בישול בשמן ורק דמ"מ יש בו חיוב מצד בישול ולפי"ז הא דיש בישול אחר בישול בלח הוא משום דיש גם חיוב על חימום גרידא וצ"ע בזה ] ,

ג, צ"ע הא א"כ הו"ל מלאכה שאינה מתקיימת דהחום הרי אינו מתקיים ואף דמצינו לענין שדא סיכתא וכן בכופרא דחייב אף דאינו מתקיים מ"מ התם י"ל דכיון דתוצאת הבישול מתקיימת שע"י הבישול נעשה יתד הראוי לתקוע בספינה וכן בכופרא ואי"צ להבישול אלא לאותו זמן חשיב מתקיימת אבל חימום הרי נצרך לעולם וגם אין לו שום תוצאה המתקיימת ,

ד, עוד צ"ע מ"ט יש בזה השיעור של יד סולדת בו הא לכאורה עיקר מה ששותים בני אדם חמין הוא בפחות מיד סולדת וא"כ כיון דעיקר גדר חימום הוא להכשירו לשתיה מ"ט יש שיעור יד סולדת בו ואפילו נימא דלענין שתיה רגילות דאינשי לשתות מ"מ הרי לרחיצה וודאי אין רוחצים ביד סולדת והרי המחמם מים לצורך קטן הוא איסור דאורייתא כמבואר בפ' ר"א דמילה דחימום מים לצורך מילה הוא איסור תורה והתם הרי הוא קטן בן ז' ימים ובשיעור יד סולדת כריסו של תינוק נכוית בו וודאי אין רוחצים ביד סולדת א"כ מ"ט לא נימא דיהא שיעור בפחות מיד סולדת ואין לומר דמ"מ בפחות מיד סולדת בו אין לו שם חמין ולא נשתנה שמו וע"כ אין בו בישול דהרי מצינו למ"ד דשמן הפשרו זהו בישולו וחזינן דגם בפחות מיד סולדת שייך שם חמין [אמנם לפמש"נ לעיל דגם למ"ד דשמן יש בו משום בישול בשמן ל"ש בו כלל חימום וכל חיובו רק מתורת בישול י"ל דבאמת מצד שם חמין ל"ש בלא יד סולדת דאין זה שינוי שם לחמין בלא יד סולדת אבל לענין בישול י"ל דשייך בישול בלא יד סולדת כל שסגי בזה להכשירו וצ"ע ] אמנם יותר צ"ע דהנה מצינו בכ"ד שיעור יד סולדת בו גם לגבי יבש ובפשוטו הוא משום דרק משעה שיד סולדת בו מתחיל להתבשל וכמש"כ החזו"א בכמה דוכתי וא"כ צ"ע דלכאורה נ' דענין יד סולדת בו הוא חד דינא ובשלמא אם ענין בישול במים הוא ג"כ מענין בישול א"ש דרק ע"י יד סולדת בו מתחיל בישול אבל אם במים הוא ענין חימום מאי פסקת דבתרוויהו הוא בדיוק אותו שיעור עוד צ"ע לדיעות דיש איסור חצי שיעור בבישול א"כ נהי דלענין בישול י"ל שכל שלא התחיל י"ס בו אכתי ליכא בישול כלל מ"מ לענין להכשירו לשתיה ע"י חימום לכאורה תחילת חימום וודאי יש כאן וא"כ עכ"פ שיהא אסור משום חצי שיעור ,

ה,עוד צ"ע דהנה במשנה נ' דחמין שלא הוחמו כל צרכן הוו כמאכל בן דרוסאי ולכאורה וודאי איירי שהם כבר יד סולדת בו ומ"מ חשיב שאינו מבושל כל צרכו [ולד' הר"מ לכאורה יתחייב בזה משום בישול כשמחממם עוד] ובשלמא לענין בישול א"ש אבל לענין חימום לכאורה נ' דאין נ"מ דסו"ס שם חמין עליה וגם כבר ראוי לשתיה ורחיצה ואולי כיון דדרך בני אדם לחמם עד שיעלה רתיחות לכן ל"ח מחומם כל צרכו אמנם בפשוטו מה שרגילים לחמם עד שיעלה רתיחות הוא משום ענין הבישול שמשתנה המים ע"י העלאת רתיחות [דיש בזה שינוי כמו שהביאו מחכמי הרפואה וגם מבואר בגמרא דפושרין הוא סכנה לשתות ויתכן דלענין זה הוי פושרין עד העלאת רתיחות וכן לענין בישול אח"כ כמבואר בדרשות הר"ן] ואמנם לענין רחיצה הרי לכאורה לא רגילים דווקא להעלות רתיחות וא"כ צ"ע אם התם יחשב מבושל כל צרכו כבר ביד סולדת אמנם יתכן דכל הסברא שרגילים לחמם עד העלאת רתיחות אינה מועילה לענין בישול ולענין בישול כבר ביד סולדת הוי כמבושל כל צרכו אף דאכתי דרך העולם להמשיך לחמם ומה דמצינו דחשיב שלא נתבשל כל צרכו הוא רק לענין דין שהיה די"ל דהוי כבן דרוסאי כיון דלעולם רגילים לחממו עוד [ובאמת י"ל גם איפכא דלענין שהיה אף פחות מיד סולדת בו חשיב חמין והוי כבן דרוסאי דסו"ס הוא חצי בישולו אף דלגבי בישול י"ל דכל שאין בו י"ס אין כאן עדיין שם חמין ולפי"ז אין ראיה מהמשנה] והנה מצינו בב"י לענין בישול אחר בישול בלח דכל שהוא יד סולדת שרי ומשמע דלענין חימום עכ"פ סגי ביד סולדת בו להחשב כמבושל כל צרכו [אא"כ נימא דגם הב"י מודה לסברא דהיכא דהוא עדיין שם חם עליה מכח הבישול הראשון אמרי' בזה אין בישול אחר בישול וכעין סברת הרמ"א אלא דרק כשעדיין שם חמין גמור עליה אבל לענין פעם ראשונה יש בישול גם אחר יד סולדת בו ] ,

ו, ד' רבינו יונה דאפילו המוציא מים מכלי ראשון כשמכניסו לקדירה חמה שהיא כלי ראשון יש בזה משום בישול המים עי"ש דחשיבי כצונן כיון שיצאו מכ"ר ואף דהם רותחים ממש מ"מ יש בהם בישול דסו"ס אינם יכולים לבשל ועיין בזה בתשו' מנח"ש תניינא שביאר בזה אא"ז זלל"ה דכל שנותן לו כח בישול הוי ג"כ מבשל ולכאורה כל סברא זו שייכא כלפי בישול אבל אם ענין בישול מים הוא חימומו מה יוסיף לו מה שנתן לו שם חדש של בישול לאחריני אמנם באמת נ' איפכא דאם ענין הבישול במים הוא מחמת תיקון המים להפכם למבושלים ל"ש זה לענין בישול לאחריני אבל אם ענין הבישול הוא הכשרתם לשתיה ע"י חימומם ולא תיקון המים בעצם א"כ י"ל דה"ה הכשרתם לבשל ע"י חימומם הוי ג"כ בגדר חימום האסור [ןהנה לפי"ז יש ליישב קצת הא דנתקשינו לעיל מ"ש בענין חימום יותר מי"ס ולהנ"ל י"ל דאמנם לענין שתייתם סגי בהכי אבל מ"מ כל שמבשלם יותר ראויים יותר לבשל לאחריני [אפילו בכ"ר מ"מ יוכלו לבשל יותר בלא חימום נוסף] אמנם צ"ע לפי"ז הא דשמן אין בו משום בישול הא עכ"פ וודאי מרתיחים אותו לצורך טיגון דברים אחרים ומ"ט לא יחשב בישול מחמת כן ובשלמא חימומו י"ל שחימום מקלקלו אבל אם מהני להחשב בישול מחמת הכשרה לבישול אחרים ה"נ בשמן יחשב בישול גם גוף ביאור זה של אא"ז צ"ב דסו"ס גם בכלי שני יש כח בישול לענין קלי הבישול ולמה חשיב שנותן לו כח בישול בזה שעשאו לכלי ראשון [דהרי גם כלי ראשון לא מהני לכל מילי וכמו בישרא דתורא ומ"מ לא מצינו שיהא אסור ליתנם ע"ג האש דא"כ לעולם יהא אסור להחזיר ע"ג כירה אמנם יתכן דזה אינה טענה כ"כ דהתם הוא מכח חום האש העובר דרך המים אבל המים עצמם גם כשהם ע"ג האש אין משתנה תכונת חומם לבשל יותר ] גם גוף הסברא צ"ב טובא ולכן נ' יותר דכיון שהוא חום מסוג שונה דמה שיש לו כח לבשל הוי מחמת שהוא חום אחר [וכעין שמצינו לענין הגעלה דבעי' לד' הרבה פוסקים אפילו בכ"ר שיעלה רתיחות אף היכא דנבלע בפחות דסו"ס אין החום מפליט רק ע"י חום של העלאת רתיחות דזהו גדר חום אחר ] חשיב שינוי להביאו לדרגת חום אחרת אמנם אכתי צ"ב דסו"ס אם ענין הבישול הוא החימום הרי כל הנ"מ בענין חום זה הוא לצורך בישול אחרים ולא לגוף הכשרתו לאכילה ומ"ט יחשב בישול וממ"נ אם מ"מ חשיב מחמת כן בישול כיון דמהני עכ"פ לבישול דברים אחרים א"כ נימא דה"ה לענין שמן יועיל חום מחמת שמחממו לצורך דיהא בישול אחרים וכנ"ל ,

ז, הבית יוסף הביא בשם רבינו ירוחם דיש בישול אחר בישול גם בלח היכא שנצטנן אבל רק בנצטמק ויפה לו ולכאורה אם עניינו של הבישול הוא החימום מ"ש ענין נצטמק ויפה לו לענין זה ומבואר להדיא דעיקר חיובו על הבישול וע"כ בעי' שעכ"פ תהא תועלת בבישולו כדי לחייבו משא"כ במצטמק ורע לו דאין תועלת כלל בבישולו ועיין פמ"ג רנ"ג י"ג וחזו"א ל"ז י"ג וצ"ע ,

ח, ראיתי שהקשו מהא דד' כמה אחרונים להחמיר אף במלח שנתבשל להכניסו לכלי ראשון משום דס"ל דכיון שנימוח הוי כלח ושוב יש בו בישול א"כ צ"ע דאי נימא דבישול מים הוא בחימומו א"כ אף מלח שנימוח שהוא כלח מתבשל בחימום וא"כ מ"ט מבואר בגמ' חד מ"ד דמלח אינו מתבשל בכ"ר הא וודאי דעכ"פ מתחמם וא"כ יהא חייב ,

ט, מפשטות ד' הרא"ש בפ' כירה נ' שדימה בד' רש"י דין לח שנצטנן דיש בו בישול להא דס"ל לרש"י דיש בישול אחר מאב"ד עי"ש ואי נימא דהגדר הוא דבישול בלח הוא חימומו וכיון שבטל חימומו הוי ממש כלא נתבשל מעולם א"כ ל"ש לדמותו כלל להא דיש בישול אחר מאב"ד ,

י, עוד יש להביא ד' הפר"ח שהביאו הפנ"י דף מ' דרצה לדון שם דבישול מים אינו מה"ת משום דאין ניכר בישולו ומבואר דס"ל דאין החימום הוא הבישול דא"כ הרי ניכר חימומו ,

ואשר נ' בזה הוא דבאמת וודאי דאין חימום המים עיקר הבישול אלא גדר הדבר הוא דכמו דריכוך היינו בישול אף דמסתבר דעצם ריכוכו מצ"ע אינו גוף הבישול ממש אלא שינוי החפצא הנוצר מזה מ"מ ענין הבישול במעשהו הוא ענין הריכוך שזה הדבר הניכר לעין שנשתנה בו אף דיתכן דכל שבאמת לא נעשו בו התיקונים הראויים לו אף דנתרכך לא מהני ליה מ"מ עדיין עיקר מעשה הבישול הוא הניכר לעין שנתרכך ומעתה י"ל דכיון דלענין מים הרי ל"ש ריכוך והפעולה הניכרת במים שפועלת השינוי היא חימום המים והיא היא המבשלת ומשנה את החפצא של המים א"כ גדר מעשה הבישול הוא חימומם ומעתה נ' די"ל דעיקר החיסרון דבישול אחר בישול אינה בתועלת הנוצרת שאינה חשובה כתועלת דוודאי כל דעכ"פ מצטמק ויפה לו וודאי יש כאן תועלת בישול ומה דפטרו משום בישול אחר בישול גדרו הוא מצד מעשהו דענין מעשה הבישול הוא לרכך ולשנות החפצא וכיון דהוא כבר מרוכך אין כאן פעולת בישול ואין כאן מעשה בישול וכעין המבואר לענין טחינה דהיכא דכבר טחן אין טוחן אחר טוחן אף דכבר חיברם וודאי עכשיו יש לו אותה תועלת מ"מ כיון דיסוד מלאכת טחינה היא להפכו משלם לטחון כל שאינו שלם בעצם שהוא רק חיבורי אדם חסר לו בפעולת מלאכת טחינה א"כ ה"ה הכא חסר בפעולת הבישול כל שכבר מבושל ומעתה י"ל דנהי דגם בלח הבישול הנוצר הוא מה דהם מבושלים מ"מ כל שכבר נצטנן יש בזה שם מעשה בישול ואין חסר בפעולת בישול וצ"ל עוד דוודאי גם שינוי בחפצא יש כל שהם מתבשלים עוד דבלא זה לא היה חיוב אלא דמ"מ מצד זה הוי כיבש דאף דיש כאן שבח בישול מ"מ ל"ש בזה פעולת בישול ורק ע"י שנצטנן שייך בזה פעולת בישול וכנ"ל ,ועיין ל' התוספתא פט"ו דכללה ענין טוחן אחר טוחן עם ענין בישול אחר בישול ומשמע דחד גדר נינהו ועיין בביאור הגר"א בסי' שכ"א סי"ב שנ' שם להדיא דאותו גדר הוא ומבואר כנ"ל דדין אין בשול אחר בישול הוא מצד פעולת הבישול ולא מצד חשיבות התועלת,

ומעתה א"ש כל הנך קושיות דוודאי בעי' שיהא בכלי ראשון הראוי לבשל דחימום לבדו אינו כלום רק היכא דמשתנה החפצא על ידו וכן בשמן כיון דאינו צריך בישול ואין שייך בו ענין בישול שוב אינו חייב על חימום לבדו וכן הבישול הא דבר המתקיים וכן שייך בו שיעור יד סולדת שהוא שיעור בישול ושינוי תכונת המים והוא אותו גדר י"ס בו דיבש וכן שייך בו בישול כל צרכו וכן שייך בו דהיכא דמביאו לדרגת חום המבשלת הוא שינוי גדול יותר בחפצא וכן בעי' מצטמק ויפה לו כיון דבעי' בישול,

[באמת צ"ע מ"ט המכניס דבר בכ"ר שיד סולדת בו אסור הא כיון דמצ"ע החמין מיד יהיה פחות מי"ס וא"כ ל"ש לעולם שיתבשל שם דאפילו יגיע הדבר ליד סולדת בו הרי אינו רק תחילת בישול בעלמא וא"כ לא יהא אסור אפילו מדרבנן דלכאורה כל שאינו יכול להתבשל שם שרי כמו בשר שור בכלי ראשון שא"י להתבשל שם לעולם [ואמנם ד' החזו"א אינה כן כמבואר בדבריו לענין חימום מתכת] וצ"ל דכיון שאם לא היו מצטננים היה מתבשל חשיב מקום בישול משא"כ בבשר שור דגם לעולם אינו מתבשל רק ע"ג האש וצ"ב קצת דסו"ס הרי מצד טבעם מיד מצטננים וא"י להתבשל שם]

א,בגמ' בדף לד. איתא בטעמא דאין טומנים בשבת בדבר שאינו מוסיף הבל דהוא גזירה שמא ירתיח וכ' שם רש"י וז"ל רש"י גזירה שמא ימצא קדרתו שנצטננה כשירצה להטמינה וירתיחנה תחילה ונמצא מבשל בשבת. עכ"ל והנה הרא"ש פ' כירה סי' י"א למד מד' רש"י אלו דס"ל דבדבר לח יש בישול אחר בישול היכא שנצטנן ואפילו היכא שכבר נתבשל כל צרכו דהרי כשבא להטמינו בדבר שאין מוסיף הבל ע"כ כבר מבושל הוא כל צרכו ומ"מ איכא משום בישול כשמחממו וע"כ דבקדירה שיש בה רוטב חייב כשמחממה והא דתנן כל שבא בחמין מע"ש שורין אותו בחמין בשבת הוא דווקא בדבר יבש ועי"ש עוד ברא"ש שהביא עוד את ד' רש"י בדף יח: דמבואר שם בגמ' דאפילו ביורה עקורה אסור להשהות סממנים לצבוע משום חשש הגסה וכ' שם רש"י דבמבושל הוי בשול ומבואר דאף דכבר נתבשלו הסממנים מע"ש מ"מ איכא בהו איסור מגיס משום בישול והנה התם ע"כ איירי כשעדיין הקדירה רותחת דאל"כ לא מהני ההגסה כלום ומ"מ מבואר ברש"י דיש בזה משום בישול וצ"ב ד' רש"י הא בכה"ג דהלח רותח הו"ל ממש כיבש דתנן דאין בו משום בישול ומה חילוק יש בין לח ליבש היכא דהלח הוא ג"כ רותח וע"כ צ"ל דהתם איירי כשעדיין לא נתבשלו הסממנים כל צרכם וע"כ יש בזה משום בישול והנה לק' בד' הרא"ש מבואר דפשיטא ליה דאיירי דעכ"פ כבר נתבשלו כמאב"ד וא"כ ע"כ מבואר לפי"ז בד' רש"י דיש איסור בישול גם אחר שנתבשל כמאב"ד עכ"פ עד עד שיתבשל כל צרכו ובתחילת ד' הרא"ש נ' דכיילינהו להדדי דהם חד דינא הא דיש בישול אחר בישול בלח שנצטנן להא דאיכא בישול אחר בישול במאב"ד וצ"ב מה שייך זל"ז ולכאורה ביאור דבריו הוא דגם דין בישול אחר בישול בלח יסוד דינו הוא דשייך ענין בישול אחר שכבר חשוב מבושל דאף שנצטנן מ"מ אינו חשוב כלא נתבשל כלל דאין הביאור דבדבר לח עיקר החיוב הוא חימום דבזה היה פשוט דכל שנתבטל חימומו ל"ש לדין בישול אחר בישול כיון דחזר לבתחילה אלא ע"כ עיקר הבישול גם בלח הוא גוף הבישול אלא דכל שנצטנן בלח חסר לו בשבח בישולו וע"כ