קעה א-ב-ג-ה
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות רבית - הרב יהושע ננקנסקי

**קעה א,ב,ג,ה**

[ס"ד הוא נושא בפנ"ע ונלמד אח"כ בס"ד].

★גבי איסור פסיקה בדבר שאין שומתו ידועה [מתי שמקבל לא ניכר היוקר] עי' לעיל [קעג-ז].

★איסור פסיקה הוא כשהפסיקה יצרה חיוב על האדם להעמיד את מה שפסקו, ובזה דומה להלוואה שנוצר חיוב על הגברא.

אבל פסיקה על דבר מסוים, ואם לא יהיה את אותו דבר אין לו חיוב להעמיד דבר אחד מהשוק, לא דמי להלוואה ולא נאסר [חו"ד קסח-לח, קעג-ד, יא, יב ועוד].

★מפני שאינו קבוע.

ואז יש חשש שמא יתייקר. יל"ע בפוסק על זמן שאין חשש שיתייקר ולכאו' שרי ואח"כ יתייקר, מה דינו.

★עי' שו"ת רעק"א [נב] דלענין פסיקה אין את החסרון של קבע זמן, דרק לגבי סאה בסאה מצינו לחסרון של קבע זמן.

★עי' שטמ"ק [סג:] בשם הראב"ד וז"ל: "כל אגר נטר ליה אסור כתב הראב"ד נ"לך דהכי אתא לאשמועינן רב נחמן דאפי' על שער שבשוק או יש לו שהוא מותר **אם הזכיר לו שכר השימור אסור** דהוה ליה כריבית מאוחרת".

★יל"ע בזמננו שכמעט כל דבר מצוי ביותר רק אין מחיר קבוע, וא"כ אי חשיב כיצא השער, דהעיקר ביצא השער שיהיה מצוי ביותר, א"כ ה"נ, או דבעינן יצא השער במחיר קבוע ודבר זה לכאו' היום יש רק בדברים שבפיקוח ממשלתי.

★להקדים מעות

עי' ברמב"ן וברשב"א דפירשו מימרא דרבא [סג.] דיכול לפסוק בחפצים [במקום במעות] על חפצים אחרים, והובא בב"י.

ולכאו' לרש"י זה נרמז בקושית הגמ' [סב:] וכי אין לו יין מאי הוי וכו' והגמ' תירצה דמיירי בפוסק על היין בחוב החיטים, ובה"א הבינו דמיירי בפוסק בחיטים או בדמי חיטים על היין. עי' ריטב"א.

עכ"פ פשיט"ל לגמ' דאפשר לפסוק בחיטים על יין.

★כשיעור מעותיו

בפשוטו בעינן מעות כנגד כל מה שפוסק דאחרת ל"ש מאי אהנית לי וכו'.

ועי' ב"שערי דעה" שחלק ע"ז.

וע"ע באבנ"ז [ריד].

**ס"ב**

★עי' בגמ' [עב:] גירסת רש"י וגירסת הרי"ף והשו"ע פסק כגירסת הרי"ף.

וע"ע במ"מ ביאור הדברים.

וע"ע בב"ח.

**ס"ג**

★עי' תוס' [עב: ד"ה "יזיף"].

וע"ע ברשב"א.

★עי' דרישה ובש"ך ובט"ז.

**ס"ה**

★עי' שטמ"ק [סג:] וז"ל: "כתב הרא"ש מדבריהם למדנו שאין ללוקח להשתכר כלום בקניה זו לפיכך נראה לי שמנכה לו החסרונות שהיהת התבואה חסרה אם היתה בביתו בשעת פסיקה עד שעת פרעון לפי הזמן לפי המדה כדתנן לעיל פרק המפקיד עד כאן.

ודבר תימה הוא אם איתא כדבריו איך לא הוזכרו דבר זה בתלמוד. ואפשר לי לומר דדבר זה לא מינכר לפיכך לא גזרו בו רבנן. עוד אפשר לומר דבמידי דלא פסיד מוכר לא גזור ובזוזי דספסירא ויתן לו יותר מדמי שוויין תחת דמי הספסירא שאינו נותן אבל בחסרונות לא פסיד מידי שהרי אוכלן עתה ואף על גב דפסיד היוקר כנגד החסרונות דבר זה ודאי לא מנכר ולא גזרו ביה רבנן. שיטה".

★יל"ע אי צריך לנכות הוצאות אחסון, כגון שכירות מחסן וכדו'.

★יל"ע אי פוסק בסתמא ואח"כ בזמן הפרעון מנכה החסרונות, וכך נראה מסתימת השו"ע.

★ויל"ע מלשון רש"י **שנאסר לפסוק** על חדשות מפני שמקבלם יבשים ויש כאן ריבית משמע **שנאסר בפסיקה.**

או דכוונת השו"ע **שבעת שפוסק מנכה החסרונות.**