מראי_מקומות_יחוד_כב_ח-טו
קטגוריות: ש_ס / ל קידושין / הלכות יחוד - הרב יהושע ננקינסקי

**יחוד כב ח-טו**

**ס"ח**

★ בעלה בעיר

יל"ע גבי נוכרית אי מהני בעלה בעיר [כלפי הגוי אשתו עמו לא מהני דלא בוש ממנה, וכן איהו בבוצינא וכו'] אבל יש לדון האם הנוכרית שמורה ע"י בעלה בעיר.

ועיין הגהות הרד"ל **גבי בעלה עמה** דמהני [בנכרית].

★בסיבת ההיתר או דמפחדת שיבוא וא"כ במקרה שבטוחה שלא יבוא יאסר היחוד, וכן במקרה שהוא בעיר אחרת ויכול לבוא כל רגע, יל"ע.

או ד"אימת בעלה עליה" אפי' בטוחה שלא יבוא כעת [אשה לא מסוגלת לחטוא על יד בעלה, וכשהוא בעיר זה מוגדר לידו], וא"כ בעיר אחרת אפי' שיש סבירות שיבוא, י"ל דיאסר היחוד.

וע"ע ב"נשמת אדם".

וע"ע נדחי ישראל [פכ"ד ו].

★יל"ע גבי שוטר, אי מהני בעלה בעיר או בעלה עמה, וכן אשה שוטה אי מהני אשתו עמו כה"ג, וד"ז נפק"מ גדולה כלפי אנשים מבוגרים שאינם בדעה ויש להם מטפל או מטפלת גויים, האם לבן זוגם מותר להתייחד, [מסתמא תלוי כ"א ברמת הסיניליות].

★לרש"י בעלה בעיר היחוד נאסר רק לא לוקים ע"ז, ועי' בנשמ"א דביאר ברש"י דרק מדרבנן נאסר היחוד בעלה בעיר, ועי"ש **דחשש לרש"י ביחוד דאוריתא**.

★לבו גס בה כגון שהיא קרובתו.

יל"ע מה הגדרת לבו גס בה, ועיין "ברכי יוסף" [רמו] גבי מלמד שחשיב לבו גס באימותיהם של תנוקות, [אפי' שאין סיבה לקשר מסוים רק לקשר עניני, רק היות שזה יומיומי גם זה החשיב ללבו גס].

**ס"ט**

★עיין נוב"י [ק אבע"ז עא] דגם חלון מהני כפתח פתוח.

ויש לעיין חלון שרואים ממנו רק חלק מהחדר, אי שרי להתייחד בזמן שהם כנגד החלון דכרגע אין חשש עבירה [אי חיישינן שילכו לצד ואין זה כהתחדשות שביחוד לא חששנו להתחדשות, ובחדר פתוח לא חששנו שינעלו די"ל דהכי גרע דחשיבי מיוחדים בכל החדר [כעין גבי פנימי וחיצון דחשיב הפנימי מיוחד גם בחיצון, היות ודרכו בכך], ה"נ שימושם בכל החדר, והשמירה רק בחלק מהחדר.

ואולי זה תלוי בהגדרת פ"פ אי אין כאן יחוד כלל או שיש יחוד ושמירה, וא"כ הכא גרע דהשמירה רק בחלק מהחדר.

★סגור ולא נעול.

עיין "רבנו יונה" [ספר היראה] שדוקא בחדר **נעול** הוא דהוה יחוד, וז"ל, "ואיזה הוא יחוד, סגור במפתח או במנעול זהו יחוד האמור בתורה כי יסיתך וכו'".

וע"ע שו"ת הרשב"א [אלף רנא] "שכל שאינו נעול במנעול אעפ"י שהדלת מוגפת הוא ירא **שמא יכנס אחר שלא ברשות**, ועין זה יחוד".

עיין רע"א [ק-קא] וכן דעת הב"מ דחשיב יחוד, ובדברי הרשב"א הנ"ל יש טעות סופר.

בדברי האוסרים יל"ע אי ס"ל דעיקר היתר **משום ראית בני רה"ר**, ולפ"ז בעינן פתוח לגמרי ולא סגי בפתוח במקצת, וכן חדר פנימי שלא רואים ברה"ר יאסר ביחוד [דעיקר ההיתר משום ראית בני רה"ר ולא הרתעה מפני רה"ר].

או דגם הם סוברים דהיתר הוא פחד שיכולים להכנס, וס"ל דהפחד רק בדלת פתוחה, ובסגורה אין פחד שיכנסו, ולפ"ז י"ל דפתוח במקצת סגי, וכן בדלת פתוחה גם בחדר פנימי מותר דשייך שיכנסו.

וכן יל"ע במקום שהדלת סגורה וכל הרוצה פותח, כגון דלת חנות וכדו'.

וע"ע במבי"ט [ח"א רפז].

וע"ע בנין ציון [קלח].

וע"ע "דובר מישרים" [ח"א ה].

וע"ע במכתב החזו"א "דפתח פתוח לרה"ר איירי אפילו הוא בטוח שאין אדם נכנס אצלו שאין לו שום מכיר ורע ואין אדם נכנס אליו דאימת רבים עליו בטבע, אפי' באופן זה".

וע"ע "בנין ציון" דמתיר בסגור ולא נעול ומבארת הגמ' [מגילה יד] גבי דבורה שתחת תומר משום יחוד, אבל תחת אילן שענפיו מרובים הוי יחוד, וצ"ב דהרי סגור ולא נעול שרי, והכא לא גרע, ותירץ היות שבשעת גמר דין **מוציאין כל אדם ואין אחר נכנס** עד שיתרצה הדיין לכן הוי יחוד.

וע"ע בסוכה [כה:] וברש"י שם.

★יל"ע גבי **יוצא ונכנס** אי מהני ביחוד [הנידון במקרה שיכול להגיע **כל רגע**].

★גבי פתוח לחדר עיין בינ"א [יח].

יל"ע בצדדי הספק האם מהני דהחשש מפני מספר מועט של אנשים, דהיינו רה"ר יש לו פחד והרתעה מהרבה בנ"א, משא"כ בחצר.

או דבחצר מכיר ויודע את האנשים וידע להזהר מהם.

ולפ"ז חצר שלא מכיר וידע ליזהר י"ל דשרי כרה"ר.

ובדברי הב"מ הנ"ל [הובא ברע"א ק] דהחשיב פתוח לפנימי כפתוח לרה"ר מוכח דרה"ר ל"ד אלא ה"ה פתוח לחצר.

וע"ע "שער יוסף" [ד] דס"ל **דפתוח לחצר מהני.**

★לבו גס בה בפתח פתוח.

בגמ' מצינו לבו גס גבי בעלה בעיר דלא מהני, וגבי פ"פ לא מצינו חסרון זה, והספק האם פ"פ הוא יחוד ושמירה, וא"כ כמו שלא מהני בבעלה בעיר, ה"נ י"ל דלא מהני בפ"פ.

או דפ"פ כלל לא חשיב יחוד, וא"כ ה"נ דשרי.

וע"ע בח"ח וב"ש דאסרו.

ובט"ז מתיר.

וע"ע "שער יוסף" [ג].

והוכיחו מפלטי בן ליש שנעץ חרב, ועי"ש בתוס' [שבת יג: ד"ה "מטה"] דהוי פ"פ לרה"ר, והתם הוי לבו גס בה, מוכח דפ"פ מהני בלבו גס בה.

ובדברי תוס' יל"ע איך מהני פ"פ לרה"ר, הרי בלילה גם ברה"ר עצמו יש יחוד.

וכן מה מהני בני רה"ר, הרי לא מתירא מהם דהם סבורים דהיא אשתו, ואם ננקוט שפ"פ כלל לא הוי יחוד, אולי גם בכה"ג מהני.

**ס"י**

יל"ע בזה"ז במקומות שלא מיבמים, האם "שתי יבמות" הוי כצרות.

והנה החכ"א [קכו-ח] הביא דין שתי צרות, ואצל החכ"א הרי לא יבמו, וכן בח"ח ב"נדחי ישראל" [כד-ח] הביא ד"ז.

★גבי שתי צרות עיין רמב"ם [גירושין פ"ז ג] דגם לאחר שאחת נתגרשה ונישאת לאחר עדיין חשיבי שונאות.

ויל"ע בנתגרשו שתיהן.

★אשה וחמותה

הטעם שחמותה שונאתה שאומרת "כי היא תאכל את כל עמלי".

ועיין מאירי [יבמות קיז.] שדוקא אם בעלה, אבל באשת חמיה אין שנאה.

עיין נוב"י [ת אבהע"ז סד] גבי נשא הבן אשה לאחר מות אביו כשלא ירש מאביו מאומה, דאין כאן שנאה.

★אשה ובת חמותה [אחות בעלה].

עי"ש בגמ' הטעם והנפק"מ גבי אחות בעלה מאם לחוד [דאם הטעם מחמת שיש שנאת אמה ולכן היא שונאתה הכא לא שייך].

★עיין שו"ת חת"ס אבהע"ז [ח"א מט] "אולי יאמר האומר דחששא דחמש נשים לא שייכי כולי האי בזמן הזה דעינינו רואות דאינן שונאות אותן בזה"ז וכו', מכל **הראשונים ואחרונים לא נראה כן**".

★לענין קטן עיין ים של שלמה [סי' כז] שמשמע שקטן מהני רק מגיל תשע, ולפנ"ז אינו נחשב יודע טעם ביאה.

ויל"ע ממתי חשיב מוסר עצמו לביאה [לרמב"ם דבשני כשרים לא מהני] ואי גם שיעור זה מגיל תשע, לא ימצא היתר בקטן כלל, דעד תשע אינו יודע, ומתשע מוסר עצמו.

וע"ע בסד"ט [קצב] דפליג וגם לפנ"ז בן שבע ובן שמונה חשיב יודע.

וע"ע בחת"ס [אבהע"ז ח"ב צו] דקטן בן **חמש** חשיב שומר.

★אם הטעם בקטנה דהגדולה תמנע ממנה את הקטנה [דחושבת אותה כאנוסה, למרות שהקטנה בפנ"ע אסורה דלא חושבו כאונס, אבל כלפי הגדולה היא תמנע דעכ"פ יש כאן מקצת אונס], לפ"ז **שתי קטנות** יאסרו ביחוד.

**סי"א**

★שלא **גזרו** על יחוד וכו'.

עיין ערוה"ש שאם התינוקת פחותה מג"ש היא **ערוה דאוריתא** כגון שנתקדשה ע"י אביה **נאסרה ביחוד** [אפי' שאינה ראויה לביאה].

ולפ"ז ה"ה אחות אשתו פחות מג"ש.

ולכאו' הדין אשת איש עם קטן פחות מתשע יאסר.

★קטן פחות מבן ט' שרי, משמע דבן תשע נאסר וצ"ל **א.** דיש חשש מצד האיש גם בכזה קטן. **ב.** או דהחשש מצד האשה שהיא תפתנו לעבירה [דלא כחזו"א גבי רב ביבי].

★עיין יש"ש [כב] גבי קטן בן תשע עם קטנה פחות מבת מצוה **דשרי** [ורק שאחד גדול נאסר כגון גדול עם קטנה, או קטן עם גדולה].

**סי"ד**

★ובנה אחריה לכאורה ה"ה בתה.

יל"ע עד איזה גיל נאסר.