סי_ סא, מתענין ביום חופתן
קטגוריות: שו_ע / אבן העזר / אבן העזר - דור המלקטים

**חתן והכלה מתענין ביום חופתן**

סימן ס"א

1. הלכה.
2. הטעמים להתענות.
3. החתן והכלה במקרים שונים.
4. עד איזה שעה מתענין.
5. זמנים בשנה.
6. בימים שמתענין.
7. בימים שאין מתענין.
8. מוחלין עונותיו.
9. שאר תענתים: בשבע ברכות.
10. שאר עינינים.
11. הלכה.
    1. **בני אשכנז: מתענים**.
       1. רמ"א (סעי' א', דר"מ ס"ק א', או"ח סי' תקע"ג סעי' א') – "ונהגו שהחתן והכלה מתענין ביום חופתן".
       2. ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב').
       3. דרך החיים (דיני תענית חתן וכלה ביום חופתם וחופה בע"ש וקדושי קטנה, סי' רכ"ג סעי' א').
       4. קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' א').
    2. **בני ספרד**.
       1. מתענים.
          1. בן איש חי (שנה א' פר' שופטים אות י"ג) – "ופה עירנו רבים נוהגים בכך, ודוקא החתן אבל הכלות לא נהגו בכך".
       2. אין מתענים.
          1. יביע אומר (ח"ג אה"ע סי' ט', ח"ט או"ח סי' ק"א אות ב', יחוה דעת ח"א סי' פ"א, ח"ד סי' ס"א) – "ונראה דהאידנא שעלו רוב תושבי בגדאד ואגפיה לארצנו הקדושה, יכולים לבטל מנהג זה, והחתנים יאכלו וישתו ביום חופתן, דהכי עדיף טפי, שיו"ט שלהם הוא וא"צ התרה כלל. (ובפרט שנראה מד' הבא"ח הנ"ל שלא כולם נהגו בזה.) וכמו שמתבאר בשו"ת רב פעלים ח"ב (חיו"ד סי' כג). וע"ע מש"כ לעיל (בחיו"ד סי' יא אות ה). ע"ש. ולפע"ד הרוצים להחמיר בזה לא עושים יפה, שהיא קולא הבאה לידי חומרא לדחות יום טוב שלו בשביל כך. וכמש"כ בשו"ת יביע אומר ח"א (חאו"ח ס"ס לד). ומכ"ש בזה"ז שירדה חולשא רבה בעולם. וכ"ש הכלות שאין צריך שיתענו ביום חופתן. וכמש"כ לעיל. ואל תשיבני מאיזה חכמים שאמרו שהחתנים צריכים להתענות גם כאן בא"י, שאין ספק שנעלם מעיניהם דברי כל האחרונים מגדולי רבני הספרדים וארצות המזרח, שהעידו בגדלם שאין אנו נוהגים כן. והא ודאי בראותם כל הרבנים הנ"ל הן הן יודו שאין להתענות. ומודים דרבנן היינו שבחייהו. ורק האשכנזים שנהגו פה להתענות ישארו במנהגם".
          2. נטעי גבריאל (פסח פרק ג' סעי' ב').
          3. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' תרפ"ד מנהגי ט"ו בשבט סעי' ב') – "מנהג הספרדים שאין החתן מתענה כלל ביום חופתו אפילו בשאר ימות השנה. [ילקוט יוסף מועדים עמוד רמז]".
          4. עי' משנת יהושע (אירוסין ונישואין פרק י' סעי' א').
       3. מראי מקומות – שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה וממה), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"א).
    3. **כלה**.
       1. תלוי בהשני טעמים לקמן.
          1. עי' פמ"ג (או"ח סי' תקע"ג מש"ז ס"ק א') – "החתן והכלה מתענים עיין אבן העזר ס"א ומג"א כאן, וי"ל היא משום קידושין לא מחילת עון די"ל הוא דניצול מחטא כו'".
       2. מתענין – רמ"א (סעי' א', לשונו מובא לעיל), לבוש (סי' ס' סעי' א'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' א'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ג', ס"ק ב') דברי יציב (אה"ע סי' ע"ב), ושאר פוסקים.
       3. אין מתענין – בן איש חי (שנה א' פר' שופטים אות י"ג, לשונו מובא לעיל), שואל ונשאל (ח"ב אה"ע סי' מ"ב), יביע אומר (ח"ג אה"ע סי' ט').
       4. מראי מקומות – הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ב).
          1. שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה ומדברי) – "שלפי מנהגם הנ"ל ודאי יש חשש גדול ישתו וישכרו עם הדודים ורעים ויתכן שמפני זה הנהיגו אבותיהם הקדושים מנהג זה רק להחתנים ולא להכלות כי בבית הכלה אין שום משתה ושמתה ביום החופ אבל בבית החתן דשכיח שכרות ע"י המשתה ושמחה שעושים שם יש לחוש שגם התתן ישתכר ולכן הנהיגו שיתענו החתנים דוקא שבהם יש לחוש לשכרות ומלבד כל החששות שהזכירו הפוסקים בשכרות החתן לקידושי טעות וכו' עוד יש לחוש שתהפך השמחה לחוגה ח"ו ע"י שיקיא אכילתו ושתייתו ...".
          2. הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה חוברת כ"ג עמ' י"א, סי' ר"פ אות כ"ב) – "גם הכלה צריכה להתענות, ומ"מ בחלושות או כשחל יום החופה סמוך לא' התעניות הורה הרבה פעמים לסמוך על דעת השדי חמד (מערכת חו"כ אות ד') ולהתענות בא' הימים הקודמים ליום החופה".
    4. **הורים**.
       1. דר"מ (או"ח סי' תק"פ) – "ומצאתי כתוב בליקוטי מהר"ש (סי' קפ) ... אבל שמעתי שבנו של מהר"ש היה לו חופה בחנוכה בראש חודש טבת וצוהו להתענות ואמר שאילו לא היה ראש חודש וחנוכה גם הוא היה מתענה כי כן היה דרכו להתענות בחתונות בניו עכ"ל".
       2. לא נהגו כן – דברי יציב (אה"ע סי' ע"ד אות ה'), משנת יהושע (אירוסין ונישואין פרק י' סעי' ד').
       3. מראי מקומות – משנה הלכות (חי"א סי' תס"ח), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' נ"ג).
    5. מראי מקומות.
       1. שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה ומדברי) – "אך בזאת נאותה לי להורות לחתניי ותלמידיי יחיו **שיתענו קודם יום החופה בסמוך לה ולא יתענו ביום החופה** ותענית זה יעלה להם לרצון לפני ה' לשני הטעמים האמורים בענין ודוקא להם הוריתי כן כי ידעתים נאמני רוח ולא יפרסמו הדבר ולא יצא תקלה לא ישתו ולא ישתכרו כי לכל העם אין להורות כן ...".
       2. נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ט') – "אף אם יש להחתן או הכלה מעודת ברית מילה או פדיון הבן אצל קרוב, אין רשאים לאכול ביום חופתם. **אבל אם הוא מוהל או סנדק לא יתענה**".
12. הטעמים להתענות.
    1. **מפני שבאותו יום מוחלין לו על כל עונותיו** – מהר"ם מינץ (סי' ק"ט ד"ה וראיתי), לבוש (סי' ס' סעי' א'), ב"ש (ס"ק ו'), מג"א (הקדמה לסי' תקע"ג, "טעם תענית החתן מפני שבאותו יום מוחלין לו על כל עונותיו א"נ חיישי' יהיה שכור בשעת קדושין ולפ"ז מי שקבל קדושי בתו הקטנה צריך להתענות (רמ"מ סי' ק"ט) ונ"ל דהיא אינה מתענה אפי' לטעם הראשון דקטנה אין לה עונות"), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק א'), המקנה (קונ"א סי' ס"א ד"ה ונהגו), גר"א (ס"ק ו', סי' תקס"ב על סעי' ב' ד"ה וכן), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), בא"ה (ס"ק ה'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' א'), בן איש חי (שנה א' פר' שופטים אות י"ג), ערה"ש (סעי' כ"א), מ"ב (סי' תקס"ב ס"ק י"א, סי' תקע"ג ס"ק ח'), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ח').
       1. **לענין מחילה** - עי' לקמן.
    2. **א"נ חיישי' יהיה שכור בשעת קדושין** – מהר"ם מינץ (סי' ק"ט ד"ה וראיתי), לבוש (סי' ס' סעי' א'), ב"ש (ס"ק ו'), מג"א (הקדמה לסי' תקע"ג, לשונו מובא לעיל), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק א'), המקנה (קונ"א סי' ס"א ד"ה ונהגו), חכ"א (כלל קכ"ט סעי' ב'), בא"ה (ס"ק ה'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ג'), ערה"ש (סעי' כ"א), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ח'), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ח').
    3. **מפני שמצוה חביבה עליהם**.
       1. רוקח (סי' שנ"ג) – "מה שמתענין החתנים עד לאחר הברכה מצאתי באגדה מפני שמצוה חביבה עליהם כדרך שעושין חסידים הראשונים שהיו מתענין על מצוה החביבה כגון לולב ושאר דברים".
    4. **משום דליכא כתובה דלא רמו בה תיגרא, לכך מתענה לבטל הפורענות**.
       1. מהר"י מברונא (סי' צ"ג), הו"ד כנה"ג (סי' ס"ב הג' הטור סוף ס"ק ט"ו) – "ועוד אמרתי בימי חורפי הטעם דאמרו (בפ"ב דנדה ובפ' ר' עקיבא) [שבת קל א] ליכא כתובה דלא רמו בה תיגרא דכל מצוה דלא קבלו ישראל בשמחה כו', א"כ כך נגזרה ביה גזרה דנפילה ביה פורענות, לפיכך מתענה לבטל הפורענות. לכן נ"ל היכא דאירע יום החופה בי"ד דאדר הראשון וכ"ש בחנוכה ופורים ור"ח שיעשו החופה בשחרית ולא יאכל עד אחר חופתו כנ"ל".
          1. מראי מקומות – שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה ריש אות ד').
    5. **כשם שבנ"י התענו ביום מתן תורה, וכל מנהגי חתן וכלה למדים ממ"ת**.
       1. תשב"ץ קטן (סי' תס"ה) – "וכמו שהתענו בו ישראל כמו כן החתן מתענה. ובמתן תורה היו נשואין דכתיב אהבת כלולותיך. עשרה פעמים נקראו ישראל כלה לפני המקום שבע פעמים בשיר השירים ושלשה פעמים בס"א. כנגד עשרת הדברות ...".
    6. מראי מקומות – משנה הלכות (חי"א סי' תס"ח), נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' א'), מבקשי תורה (תש"ס עמ' תי"ב).
    7. **כמה נ"מ: בין הב' טעמים ראשונים**.
       1. האם הכלה מתענין - עי' לעיל.
       2. קטן בן י"ב שנה - עי' לקמן.
       3. מקדש בלא חופה - עי' לקמן.
       4. אם האב מקבל הקדושין בשביל בתו הקטנה - עי' לקמן.
       5. המקדש ע"י שליח - עי' לקמן.
       6. האם יבום ויבמה צריכים להתענות - עי' לקמן.
       7. י"א אם צריך להשלים התענית - עי' לקמן.
       8. אם אחרו החופה שעה או שתים בלילה - עי' לקמן.
       9. אף ימים שאין מתענים צריכים להזהר שלא להרבות כמאכל ובמשתה כדי שלא ישתכר - עי' לקמן.
       10. מראי מקומות – המקנה (קונ"א סי' ס"א ד"ה ונהגו), דברי יציב (אה"ע סי' ע"ד אות ג').
13. החתן והכלה במקרים שונים.
    1. **קטן בן י"ב שנה**.
       1. תלוי בהשני טעמים לעיל.
          1. פמ"ג (אשל אברהם הקדמה לסי' תקע"ג) – "וקטן בן י"ב שנים דתיקנו ליה רבנן נשואין שנה או חצי שנה קודם זמן, עיין אבן העזר, לטעם שמא יהיה שיכור מתענה, ולטעם עונות אין לו".
          2. כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ט').
    2. **מקדש בלא חופה**.
       1. תלוי בהשני טעמים לעיל.
          1. כנה"ג (סי' ס"ב הג' הטור ס"ק ט"ו) – "לפי הטעם האחרון אם ברכת הקדושין אינן ביום ברכת הנישואין אין מתענין ביום הנישואין אלא ביום האירוסין".
          2. פמ"ג (אשל אברהם הקדמה לסי' תקע"ג) – "והמקדש בלא חופה, לטעם שיכור מתענה, ומחילת עון, דוקא מי שנושא אשה ע"י חופה".
          3. חופת חתנים (דיני החופה אות א') – "הכנה"ג".
          4. כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ט').
    3. **קטנה: אם האב מקבל הקדושין בשביל בתו הקטנה**.
       1. תלוי בהשני טעמים לעיל: ולכן המקבל קידושי בתו צריך להתענות, והקטנה לא תתענה – מהר"ם מינץ (סי' ק"ט ד"ה וראיתי), ב"ש (ס"ק ו'), כנה"ג (סי' ס"ב הג' הטור ס"ק ט"ו), מג"א (הקדמה לסי' תקע"ג, לשונו מובא לעיל), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק א'), בא"ה (ס"ק ה'), הלכה ברורה (סי' תקע"ג ס"ק א'), שע"ת (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' א'), ערה"ש (סעי' כ"א), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ח').
    4. **המקדש ע"י שליח**.
       1. פמ"ג (אשל אברהם הקדמה לסי' תקע"ג) – "והמקדש בלא חופה, לטעם שיכור מתענה, ומחילת עון, דוקא מי שנושא אשה ע"י חופה. ומקדש על ידי שליח אין צריך להתענות".
       2. **החתן לא מתענה, אבל השליח צריך להתענות**.
          1. קדושת לוי (פר' חיי שרה ד"ה לא) – "לא אוכל עד אשר דברתי דברי (כד, לג). כי אליעזר קידש את רבקה בשליחות יצחק, והחתן ביום קדושין אסור לו לאכול עד אחר קדושין, וזהו 'לא אוכל עד אם דברתי דברי', וזהו הקדושין".
          2. חשוקי חמד (שבת סוף דף ל:) – "הפרמ"ג ... כלומר ע"י שליח אפשר רק לקדש אבל לא להכניס לחופה, לכן החתן לא מתענה לפי ב' הטעמים, אולם השליח צריך להתענות".
       3. שניהן אין מתענין.
          1. בצל החכמה (ח"ד סי' ס"א, ח"ה סי' קנ"ג) – "והנה הפרמ"ג לא כ' רק שהמקדש ע"י שליח א"צ להתענות, אבל אם השליח צריך להתענות מחששא שמא ישתכר, לא הזכיר כלל, וכנראה שלא עלה על דעתו כלל לחייב את השליח להתענות, שלא נמצא כזה בשום מקום וכמש"כ לעיל (סי' הקודם אות א'), ומטעם המבואר (שם אות ב' ג'). וה"נ בזה שייך עכ"פ טעמא שאם נטריחנו להתענות ממנע ולא עבד ע"ש".
    5. **זיווג שני: אלמון ואלמנה**.
       1. מתענין – א"ר (סי' תקע"ג ס"ק א', "ונראה לי דאפילו אלמון ואלמנה מתענין אף לטעם ראשון, דהא נדרש במדרש [בראשית] רבה [סז, יג] מפסוק [בראשית כח, ט] וילך עשו ויקח את מחלת, שנמחלו עוונותיו, וכתיב על נשיו לו לאשה, הרי שהיה לו כבר נשים"), פמ"ג (או"ח סי' תקע"ג מש"ז ס"ק א'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), שע"ת (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ח'), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ח'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ג', ס"ק ג'), נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' ב'), היכל הוראה (ח"ב סוף הוראה קנ"ז).
    6. **יבום ויבמה**.
       1. תלוי בהשני טעמים לעיל.
          1. פמ"ג (או"ח סי' תקע"ג מש"ז ס"ק א'), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ח') – "ויבם ויבמה במקום שנוהגין יבום לטעם שיכור אין צריך להתענות דאפילו אנוס ושוגג, ולטעם מחילה עון י"ל מתענה, ועיין אבן העזר הלכות יבום וצ"ע בזה קס"ו סעיף ז' וסימן מ"ד סעיף ג' כשכרותו של לוט בשניהם אין קונה, אם לא דבחתן י"ל שאין דעתו מיושבת לחוד נמי אין לקדש לכתחלה".
    7. **חתן שאינו יכול להתענות ב' תעניתים**.
       1. מראי מקומות – משנה הלכות (חי"א סי' תס"ט).
    8. **חתן או כלה שהוא חלוש**.
       1. אין להתענות.
          1. דברי יציב (אה"ע סי' ע"ב) – "ורק באיש בריא, אבל בחלוש שיש לחוש שמכח החולשה והתענית יבא לביטול המצוה, ובפרט בבני תורה דקצירי ומריעי [נדרים מ"ט ע"ב] ושכיח שלא יוכלו לקיים המצוה ויוכל לגרום ח"ו לעבירה דהוז"ל, ועיין ש"ך יו"ד סי' קצ"ב ס"ק י"א ויש בו איסור מכמה טעמים עיין שם, ובחכמת אדם כלל קט"ו סעיף ט"ו, ולזה כל ערום יעשה בדעת. ומכל הנ"ל נראה שבכה"ג שיש לחוש לכאב לב ולחלישות שלא יהיה בדעה צלולה בשעת קידושין, ויבא לביטול המצוה, אדרבה אסור לו להתענות, ורק יזהרו מאד ממילי דמשכרי".
       2. מראי מקומות.
          1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ב עמ' קס"ד אות י') – "שאלתי את מו"ר (שליט"א) זצוק"ל אם בתי (שנשאת) בס"ד בי"ג מנ"א (ת"ב הי' ביום א') צריכה לצום ביום חופתה, אמר לי מו"ר שאם תרגיש חלשה יכולה להקל ולאכול לחם ותבשיל רק להזהר מדברים המשכרים ובכלל בתענית של יום החופה אף אם אין זה לאחר תענית צבור אם מרגישים לא טוב אפשר להקל, ויותר טוב שיעשו את החופה לאחר צה"כ שאז הטעם של נמחלים עונותיו ביום חופתו אין כאן מאחר שהחופה בלילה שזה כבר מחר, ורק הטעם של שכרות יש כאן ולטעם זה אפשר להקל לאכול והעיקר לא לשתות דברים המשכרים. עוד אמר לי מו"ר שרצוי שתקבל במנחה שלפני יום החופה תענית שעות והיינו עד הצהרים ותוסיף שאם לא תוכל להתענות גם עד הצהרים שתצום ביום אחר ואז אפשר לעשות החופה גם ביום".
          2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ג הע' מ"ג) – "וכן הי' מורה רבנו הרבה פעמים בחתן וכלה שהם קצת חלושים וכדו', **שיקדימו התענית כמה ימים לפני הנשואין** כדברי השד"ח הללו (והוסיף שבאמת היה מקום להקל יותר בתענית זו במקום הצורך, אלא שאין רצונו להורות קולא בדבר לפי שחמור הוא בעיני הבריות, ועל כל צרה שלא תבוא עליהם ח"ו עלולים לתלות הדבר בכך שלא התענו ביום החופה). והורה דבכה"ג שמקדימים צריך קבלת תענית ביום שלפניו, דלא כתענית ביום החופה שא"צ קבלה כלל (ועיין מ"ב סי' תקס"ב סקי"א)".
          3. נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' ג', הע' י"א) – "חתן וכלה שהתענית קשה עליהם מאוד לא יתענו, לכן אם באמצע תעניתם מרגישים איזה חולשה לא יחמירו על עצמם ויפסיקו מתעניתם. [כן נראה עפ"י מקורות הנ"ל, וכבר קרה כמה פעמים שהחו"כ נשבתה שמחתם מחמת זה, לכן אין כדאי להחמיר, וידוע מצדיקים שהקילו בתענית חתנים מפני חולשות הדור, וכן דעת הגר"ח מבריסק ז"ל]".
14. עד איזה שעה מתענין.
    1. **אם להתענות עד אחר החופה, או עד הלילה**.
       1. האם תלוי בהשני טעמים לעיל.
          1. תלוי בהשני טעמים לעיל – ב"ש (ס"ק ו'), כנה"ג (סי' ס"ב הג' הטור ס"ק ט"ו), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' א'), בא"ה (ס"ק ה'), ערה"ש (סעי' כ"א, לשונו מובא לקמן), אלף המגן (סי' תרכ"ה ס"ק ח', לשונו מובא לעיל), תורת מרדכי (או"ח סי' ק"ד אות א', לשונו מובא לקמן).
          2. אינו תלוי, ולשני טעמים יש להקל – עי' פמ"ג (אשל אברהם הקדמה לסי' תקע"ג, לשונו מובא לקמן), חכ"א (כלל קכ"ט סעי' ב', לשונו מובא לקמן), שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה מתבאר, לשונו מובא לקמן), עי' כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ט').
       2. מחמיר: צריך להתענות כל היום.
          1. כנה"ג (סי' ס"ב הג' הטור ס"ק ט"ו) – "עוד יש חילוק ביניהם שלפי הטעם הראשון צריך להתענות כל היום דיום סליחה דידה הוא, אבל לפי טעם האחרון אחר הקדושין מותר לאכול. וכן ראיתי נוהגין שלא לאכול כל היום".
             1. מראי מקומות – שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה מתבאר, לשונו מובא לקמן).
          2. עי' הגרח"ק שליט"א (ישמח לב ח"א עמ' מ"ו אות ס"ב, עמ' שס"ה אות ל"ד, עלי שי"ח עמ' רס"ד אות י"ח) – "שאלה: כשעשו את החופה מבעוד יום וגמרו לפני השקיעה, האם מותר לחתן לכתחילה לאכול או שצריך להתענות עד צה"כ. תשובה: לכתחלה יש להתענות, ובשעת הדחק מקילין בטעימה משהו".
       3. מיקל: אין צריך להתענות אלא עד אחר החופה.
          1. מהר"י מברונא (סי' צ"ג, כדאי' בשד"ח אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה מתבאר) – "כבר פשוט המנהג בכל ישראל דלא יאכל עד שיצא מחופתו".
          2. עי' פמ"ג (אשל אברהם הקדמה לסי' תקע"ג) – "ועיין אבן העזר ס"א בבית שמואל אות ו' לטעם מחילה ישלים ולטעם שיכור אין צריך. ועיין סימן תקס"ב סעיף ב' בהג"ה, וי"ל דמ"מ קצת כפרה הוה ואין משלים דיו"ט שלו הוא, יע"ש".
             1. שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' סוף ד"ה ועוד) – "פרמ"ג ... עכ"ל אף הוא היה מתכוין לומר דגם לטעם כפרה א"צ להשלים דלא כהרב"ש".
          3. חכ"א (כלל קכ"ט סעי' ב') – "ואין צריך להתענות אלא עד אחר החופה אף שהחופה בעוד יום גדול ואף לפי הטעם שהוא יום סליחה אך אחר החופה הוי יום טוב".
          4. עזר מקודש (ריש סי' ס"א).
          5. קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' א') – "נוהגין במדינות אלו שאין מתענין אלא עד לאחר החופה".
          6. ערה"ש (סעי' כ"א, או"ח סי' תקס"ב סעי' ט"ז) – "והמנהג פשוט דאם החופה מבעוד יום שאוכלין ושותין אחר החופה החתן והכלה ולפ"ז נראה דתפסו טעם השני לעיקר".
          7. תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ד).
          8. שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה מתבאר) – "ולפי זה מה שראה הרב כנה"ג נוהגים שלא לאכול כל היום ומשמע ודאי דאף אחר הברכה לא אכלו עד הלילה אין מקום לחומרא זו כלל דאינה אלא לטעמא דיום הדין ומאן שמעת ליה דאמר האי טעמא מוהרי"ב הנ"ל והרי איהו גופ חבריה לגזיזיה ואמר דליתא לההוא טעמא והן אמת כי אחרי כתבי עיינתי בשו"ת הרב מוהר"ם מינץ ... חכמת אדם ... וא"כ אין מקום לחומרת הראיתי נוהגין שכתב הרב כנה"ג ... פרמ"ג ... עכ"ל אף הוא היה מתכוין לומר דגם לטעם כפרה א"צ להשלים דלא כהרב"ש".
          9. עי' כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ט') – "א"א ריש הסי'".
          10. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ג', ס"ק ט').
          11. תורת מרדכי (או"ח סי' ק"ד אות א') - לשונו מובא לקמן.
          12. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "וכן אם החופה נערכת לפני השקיעה יכולים לאכול אחרי החופה לפני השקיעה".
          13. נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' ט').
          14. הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ו).
       4. "ומ"מ **טוב יותר שיתנה החתן בפירוש שלא להשלים** [אחרונים] – "חכ"א (כלל קל"ב סעי' י'), מ"ב (סי' תקס"ב ס"ק י"ב), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ג' סוף ס"ק ט'), נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' י'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ו), משנת יהושע (אירוסין ונישואין פרק י' סעי' ב'), פסקי תשובות (סי' תקס"ב הע' כ"ב).
    2. **אם אחרו החופה שעה או שתים בלילה**.
       1. תלוי בהשני טעמים לעיל – חכ"א (כלל קכ"ט סעי' ב', לשונו מובא לקמן), ערה"ש (סעי' כ"א, לשונו מובא לקמן).
       2. אחר הלילה יכול לאכול, ובלבד שלא ישתו משקה המשכרת. [י"א שקיעה, האג"מ. אבל רוב אומרים עד צאה"כ].
          1. ב"ח (או"ח סי' תקס"ב סוף ס"ק ה') – "מיהו בחתן יש להקל שלא לשנות המנהג וליתן לו לשתות אם הוא בתחלת שקיעת החמה אף על פי שעדיין לא הוי לילה אבל קודם התחלת שקיעת החמה אין לו לשתות".
          2. חכ"א (כלל קכ"ט סעי' ב') – "ונראה לי דאם אחרו החופה שעה או שתים בלילה יש לסמוך על טעם ראשון ואין צריך להתענות רק עד צאת הכוכבים כי מאחר שהתענית הזה אינו מוזכר כלל בגמרא יש לומר מעיקרא לא קיבלו עליהם להחמיר יותר משארי תעניתים והיינו עד צאת הכוכבים מיהו אף על פי כן יש ליזהר שלא לשתות משקה המשכר קודם החופה".
          3. פת"ת (ס"ק ט') – "חכמת אדם".
          4. קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' א') – "ואם נתאחרה החופה בלילה אזי לאחר צאת הכוכבים יכולים לאכול איזה דבר ובלבד שלא ישתו משקה המשכרת".
          5. תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ד).
          6. מסגרת השלחן (על קיצור שו"ע סי' קמ"ו ס"ק ב') – "חכמת אדם".
          7. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ב עמ' קס"ד אות י"א) – "אמר לי נכדו של מו"ר זצוק"ל רמ"ב שליט"א שמו"ר אמר לנכדותיו ונכדו בתענית יום חופתם שנמשך לתוך הלילה שישתו לאחר צאת הכוכבים לפני החופה רק לא דברים המשכרים ואפשר שגם אמר להם לאכול. (א"ה, כ"פ החכמ"א כלל קכ"ט סע' ב')".
          8. אג"מ (רבבות אפרים ישמח לב ח"ד עמ' של"ה אות ל"ה) – "ומו"ר הרה"ג רמ"פ זצ"ל אמר לי להתענות עד השקיעה ולא לשתות משקה המשכר".
          9. הגרשז"א זצ"ל (ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ז) – "כשהחופה בלילה אין צריך להתענות ער אחר החופה אלא סגי עד צאת הכוכבים, רק יש מרקרקים להתענות ער אחר החופה, ויכול לאכל עוגה וכדומה והגם שזה קודם ערבית, ואחרים כבר יזכירוהו להתפלל".
          10. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "אם החופה נערכת בלילה, יכולים לאכול מיד בצאת הכוכבים, אפילו לפני החופה, אך יזהרו לא לשתות משקה המשכר".
          11. שבט הלוי (מבית לוי ח"ט עמ' ל"ב אות ב') – "כשהחופה בלילה מקילים שיטעמו החתן והכלה לאחר צאת הכוכבים קודם החופה. [ולא ישתו משקה המשכר]".
          12. משנת יהושע (אירוסין ונישואין פרק י' סעי' ב') – "יגמרו הצום עם צאת הכוכבים".
       3. מחמיר.
          1. ערה"ש (סעי' כ"א) – "שנהגו שכשהחופה נמשכת כמה שעות בלילה שמתענין עד אחר החופה ולטעם הראשון לא היה להם להתענות אחרי צאת הכוכבים".
       4. **עד שקיעת החמה או עד צאת הכוכבים**: למיקילים לעיל.
          1. רק עד שקיעת החמה – ב"ח (או"ח סי' תקס"ב סוף ס"ק ה', לשונו מובא לעיל), אג"מ (רבבות אפרים ישמח לב ח"ד עמ' של"ה אות ל"ה, לשונו מובא לעיל).
          2. עד צאת הכוכבים – חכ"א (כלל קכ"ט סעי' ב', לשונו מובא לעיל), פת"ת (ס"ק ט'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' א', לשונו מובא לעיל), מסגרת השלחן (על קיצור שו"ע סי' קמ"ו ס"ק ב'), קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ב עמ' קס"ד אות י"א, לשונו מובא לעיל), הגרשז"א זצ"ל (ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ז, לשונו מובא לעיל), הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***, לשונו מובא לעיל), שבט הלוי (מבית לוי ח"ט עמ' ל"ב אות ב', לשונו מובא לעיל), משנת יהושע (אירוסין ונישואין פרק י' סעי' ב', לשונו מובא לעיל).
       5. מראי מקומות – נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' י"א), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ז), פסקי תשובות (סי' תקס"ב הע' כ"ג).
15. זמנים בשנה.
    1. **ימים שאין אומרים תחנון**.
       1. מיקל.
          1. נחלת שבעה (סי' י"ב אות ט"ו) – "גם נראה דאין להם להתענות בימים שאין אומרים בהם תחנה, אף שלפי טעם השני דחיישינן משום שכרות היה ראוי להתענות מכל מקום, כמדומה שלא נהגו כן, רק שלא יהא רודף אחר המותרות במאכל ומשתה. וכן משמע בהגהת רמ"א באו"ח (סימן תקע"ג) דאין לחתן להתענות רק בראש חודש ניסן, מאחר שבלאו הכי הוא אחד מן הימים שמתענין בהם, משמע אבל בשאר ימים שאין אומרים בהם תחנון אין להתענות. וכן כתב (שם) בפירוש דאין להתענות בחנוכה, (ומדברי הב"ח באו"ח (סימן תכ"ט ס"ק ו') משמע שצריך החתן להתענות בחדש ניסן אחר פסח)".
       2. המיקל לא הפסיד.
          1. א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ג') – "ומכל מקום י"ל דהמיקל לא הפסיד, דהא כתב בכנסת הגדולה סי' תקנ"ט [הגהות ב"י] דיש מקומות שאין החתנים מתענין [ב]חופה [אפילו] בתענית צבור, עיין סי' תקנ"ט ס"ק [כ"ה]".
       3. מיקל.
          1. שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה ובימים) – "ואני מורה להקל בהם".
       4. המנהג להחמיר.
          1. אשל אברהם (בוטשאטש, סי' תקע"ג) – "אודות תענית חתן וכלה ביום נשואין מפורש במ"א ז"ל [ס"ק א] ובבאר היטב ז"ל [ס"ק א] שבין יום כיפור לסוכות מתענים. ובנחלת שבעה [שטרות סימן יב במחודשים אות טו] כתב שרק בראש חודש ניסן שהוא תענית צדיקים מתענים, מה שאין כן בימים שאין אומרים בהם תחנון שאינם תענית צדיקים, המורה ובא כנחלת שבעה ז"ל בזה אין מזניחין אותו. אך מכל מקום בודאי כבר פשט המנהג כהמ"א ז"ל ובאר היטב ומתענים בין יום כיפור לסוכות וכל הימים שהזכיר שם".
          2. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' סוף ס"ק א', ס"ק ג').
          3. מוכח מכמה פוסקים לקמן.
       5. מראי מקומות – כה"ח (סי' תקע"ג סוף ס"ק י"א), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ג'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"ב), פסקי תשובות (סי' תקע"ג אות א').
          1. מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ז', שעה"צ ס"ק א') – "ויש מקילין בכל הימים שא"א בהם תחנון. [אליה רבה בשם נחלת שבעה]".
          2. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "ויש מקילין בכל הימים שאין אומרים בהם תחנון . ומי שקשה לו יכול לסמוך על דעה זו".
    2. **ראש חודש**.
       1. אין מתענין – לבוש (או"ח סי' תקע"ג סעי' א'), לחם רב (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), ט"ז (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), נחלת צבי (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), מג"א (סי' תקע"ג ס"ק ב'), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ג'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), שעה"צ (סי' תקע"ג ס"ק ד'), שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה ובימים), יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"ב), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לקמן), דברי יציב (אה"ע סי' ע"ד), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' א'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ח).
          1. וגם אין להתענות יום קודם – דברי יציב (אה"ע סי' ע"ד, סי' ע"ו).
          2. "כשחל יום החופה בר"ח, או בשאר הימים שאין מתענים, יש נוהגים להתענות ביום שלפני החופה" – נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' י').
       2. מראי מקומות – מהר"י מברונא (סי' צ"ג).
          1. **ראש חודש ניסן** - עי' לקמן.
          2. **ראש חודש אב** - עי' לקמן.
    3. **חודש ניסן**.
       1. מתענין, **אפי' בראש חודש** [מפני שהוא אחד מן הימים שמתענים בהם].
          1. רמ"א (סעי' א', או"ח סי' תקע"ג סעי' א', דר"מ סי' תק"פ ס"ק א') – "אבל אם יש לו נשואין בניסן מתענה ביום חופתו, אפילו בר"ח ניסן, מפני שהוא אחד מן הימים שמתענים בהם, כדלקמן סוף סימן תק"פ (הגהות מנהגים וליקוטי מהר"ש)".
          2. לבוש (או"ח סי' תקע"ג סעי' א').
          3. לחם רב (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א').
          4. חק יעקב (סי' תכ"ט ס"'ק ח') – "תענית כלל. אין למידין מן הכללות אפילו במקום שנאמר בו חוץ [עירובין כז, א], דתענית חתנים ג"כ מתענין בו אפילו בראש חדש ניסן עצמו, כמו שכתב הרב לקמן סימן תקע"ג".
          5. א"ר (סי' תכ"ט ס"ק ד', א"ז ס"ק ג').
          6. חופת חתנים (דיני החופה אות א').
          7. שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א') – "ומתענה אף בניסן ... ר"ח ניסן".
          8. גר"ז (סי' תכ"ט סעי' ט') – "אבל החתן והכלה ביום חופתם נוהגין להתענות אפילו בר"ח ניסן".
          9. ח"א (כלל קי"ט סעי' א', כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב', סי' קע"א סעי' י"א).
          10. דרך החיים (סי' קי"ג סעי' א') – "וגם חתן ביום חופתו חייב להתענות".
          11. הלכה ברורה (סי' תקע"ג ס"ק א').
          12. קיצור שו"ע (סי' ק"ז סעי' ב', סי' קמ"ו סעי' ב').
          13. ליקוטי מהרי"ח (ח"ב עמ' ד"ש, ח"ג עמ' י').
          14. ערה"ש (או"ח סי' תכ"ט סעי' ג', סי' תקע"ג סעי' ב') – "וחתן ביום חופתו יכול להתענות".
          15. מ"ב (סי' תכ"ט ס"ק י', סי' תקע"ג ס"ק ט') – "אבל החתן והכלה ביום חופתם נוהגים להתענות אפילו בר"ח ניסן".
          16. יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז).
          17. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', ס"ק ה') – "אלו ימים שאין החתן והכלה מתענין ביום חופתן ר"ח ואסרו חג ט"ו באב וט"ו בשבט חנוכה וב' ימי דפורים וכן בערב פסח אבל בכל חודש ניסן ואפי' בר"ח ניסן ור"ח אב ול"ג בעומר ומר"ח סיון עד שבועות ובימים שבין יוה"כ לסוכות מתענין".
          18. כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"ב).
          19. אג"מ (***ישמח לב ח"ד עמ' שפ"א אות ח', שמעתתא דמשה שמועות משה סי' תכ"ט סעי' ב') – "חתן שחל יום חופתו בחודש ניסן מתענה".***
          20. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה פסח פרק ב' סעי' ג') - לשונו מובא לקמן.
          21. שבט הלוי (מבית לוי פסח עמ' ב' אות ו', גליון ט' עמ' ל"ב אות ד') – "חתן שנישא בחודש ניסן מתענה ביום חופתו אפילו בר"ח ניסן".
          22. הגרח"ק זצ"ל (אשיחה ח"א עמ' שס"ב) – "האם חתן מתענה אם חל יום חופתו בחודש ניסן. תשובה: כן".
          23. היכל הוראה (ח"ב הוראה קנ"ז) – "ע"ד מה שנשאלתי מחתן שיום חופתו הוא בראש חודש ניסן האם צריך להתענות ביום חופתו שהוא ראש חודש. והוריתי לו שיתענה ...".
          24. בירור הלכה (קמא סי' תקע"ג אות י"א, עמ' שכ"ג).
          25. ויברך דוד (נישואין סי' מ"ט-ו').
          26. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' תרפ"ד מנהגי ט"ו בשבט סעי' ב').
          27. הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"א).
          28. שערי ימי פסח (שער א' פרק א' אות ד').
       2. אין מתענין.
          1. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' כ' אות י"ג) – "ומה שאנו מקילין בתענית מיתת אב ואם ודכותה בתענית חתן. היינו משום דאתי מנהג ומבטל מנהג. וכן הוא העיקר. לכתחלה אין מקבלין בניסן אפילו תענית יחיד. אם לא לצורך גדול".
          2. אור ישראל (חקת הפסח סי' תכ"ט סעי' ב') – "ואין מתענין בו אפי' יא"צ ואפי' חתן ביום חופתו ואפי' בר"ח ניסן די"א היא תענית צדיקים מ"מ לא יתענה".
       3. לא יתענה בראש חודש ניסן.
          1. מגן האלף (סי' תכ"ט ס"ק ב') – "ועכ"פ נראה לי דאין להתענות כלל בראש חודש ניסן אפילו חתן, וכן מי שנוהג תענית צדיקים לא יתענה בראש חודש ניסן, כי מה לו ליכנס בדררא דאיסורא המפורש בש"ס".
          2. הלכות עולם (קאראסיק, סי' תכ"ט על סעי' ב') – "מגן האלף ...".
          3. משמרת שלום (סי' ל"ד ס"ק א') – "הרמ"א ... לא ראיתי נוהגין כן ... ובספר מגן האלף ...".
          4. פתחי עולם (סי' תכ"ט ס"ק ה') – "מגן האלף".
          5. תוספות חיים (על ח"א כלל קי"ט ס"ק ג') – "מגן אלף".
          6. דברי יציב (הליכות חיים פסח עמ' מ') – "ושמעתי בזה מפי הרב ר' משה מאיר ארנשטיין הי"ו - בארא פארק: 'כשנכנסתי אל הקודש פנימה לפני נישואיי בשנת תשמ"ג שאלתי את רבינו זי"ע היות ויום נישואיי הוא בר"ח ניסן האם יש חיוב עלי לצום ביום החופה, וענני שיש להקל וא"צ להתענות, כמו בכל ר"ח [עיי' שו"ת דברי יציב אבהע"ז סי' ע"ד - ע"ו], ואבי מורי אמר אז לרבינו זי"ע, והרי גם צריכים כח לרקוד בחתונה עם הבחורים, וע"ז נענה רבינו זי"ע מי אומר שצריכים ושמצוה לרקוד עד כדי כך שבשביל זה יהא פטור מהתענית, והפטיר רבינו זי"ע לאבי, אם יש לו כח שיתענה חצי יום עד חצות'".
       4. **מי שאינו רגיל להתענות בראש חודש ניסן**.
          1. אין מתענין.
             1. עי' פמ"ג (אשל אברהם הקדמה לסי' תק"פ) – "ומה שכתוב בסימן תקע"ג י"ל מי שנוהג להתענות בלאו הכי בראש חודש ניסן, וצ"ע".
             2. נהר שלום (סי' תקע"ג ס"ק ב') – "מתענה ביום חופתו אפילו בר"ח ניסן. לע"ד כיון דלהתענות ביום החופה אינו אלא מנהג ולא נזכר בגמרא כלל כל שלא נהג להתענות בימים הכתובים לקמן סימן תק"פ ראוי יותר שלא יתענה דאיסור תענית בר"ח נזכר בגמרא ומדברי הרמב"ם משמע דס"ל דהוי דאורייתא".
             3. שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה ובימים) – "נהר שלום".
             4. כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"ד, עי' סי' תכ"ט ס"ק ל"ד) – "והנה"ש".
             5. הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ט).
          2. מתענין.
             1. עי' שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' ס"ק ה', עי' ס"ק ז') – "נהר שלום ... אלא דמ"מ נהגו העולם כהרמ"א דאפי' בר"ח ניסן מתענין חו"כ אלא דמ"מ במקום שיש צורך יש להקל וכמ"ש בשד"ח שם".
             2. תורת חיים (סי' תקע"ג ס"ק ד') – "בנהר שלום ... ועיי' בד"מ בסי' תק"פ דר"ח ניסן כיון שדרכן של בנ"א להתענות בהן יתענה החתן ע"ש משמע אפי' אם לא נהג החתן להתענות בו, דכיון שהותר יום זה לתענות הותר ג"כ לחתן, וכן המנהג".
             3. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה פסח פרק ב' סעי' ג') – "המנהג שהחתן והכלה מתענים ביום חופתם שחל בר"ח ניסן, אף אם אינם מתענים ביום זה בכל שנה".
             4. **סתימות** הפוסקים.
          3. מראי מקומות – נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ב'), פסקי תשובות (סי' תקע"ג אות א'), קיצור הל' פסח (פרק א' סעי' י"א).
             1. תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ז) – "ומ"מ נכון דמי שנוהג תענית צדיקים יתענה ערב ר"ח ניסן תמורת ר"ח ניסן אף מי שאינו נוהג להתענות בער"ח של כל השנה".
       5. **הכלה בראש חודש ניסן**.
          1. אין מתענין.
             1. תורת חיים (סי' תקע"ג ס"ק ד') – "שהוא א' מן הימי' שמתעני' בהם, נלע"ד דרק אנשי' צריכי' להתענות בימי' התם מהטעמי' הנזכרי' בסי' תק"פ, ולכן לא נזכר כאן דרק החתן יתענה, אבל הכלה י"ל דאינה מתענות דמעולם לא הותרה ר"ח לההענות אצל נשי', אבל בא"ע סי' ס"א כ' הרמ"א דנוהגי' דהחתן והכלה מתעני' דשם מיירי בשאר ימות השנה".
          2. מתענין.
             1. גר"ז (סי' תכ"ט סעי' ט') - לשונו מובא לעיל.
             2. מ"ב (סי' תכ"ט ס"ק י') - לשונו מובא לעיל.
             3. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד') - לשונו מובא לעיל.
             4. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה פסח פרק ב' סעי' ג') - לשונו מובא לעיל.
          3. מראי מקומות – חוט שני (פסח פרק א' סוף ס"ק ג' [עמ' נ"ב], לשונו מובא לקמן), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ב').
       6. מראי מקומות – נחלת שבעה (סי' י"ב אות ט"ו, לשונו מובא לעיל), מחה"ש (סי' תכ"ט סוף ס"ק ו'), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ב', פסח פרק ג' סעי' ב').
          1. נזירות שמשון (סי' תק"פ על סעי' א') – "על צרתו אסור. וצ"ע מאי שנא מי שיש לו נשואין בראש חודש ניסן דמותר להתענות כמו שכתוב בסימן תקע"ג [סעיף א בהגה]".
          2. חוט שני (פסח פרק א' סוף ס"ק ג', עמ' נ"ב) – "ולמעשה המנהג שהחתן והכלה מתענין בחודש ניסן ביום חופתם, רק אם יש צירופים אחרים יש להקל כגון אם הם חלשים וכיוצ"ב. מ"מ אם אפשר להם להתענות עד מנחה גדולה הוא ודאי טוב".
          3. מועדים וזמנים (ח"ה סי' של"ז) – "ולדברינו תמוהין דברי הרמ"א (תקע"ג) שפוסק דחתן ביום חופתו מתענה בר"ח ניסן כיון שזהו מהימים שמתענין ממגלת תענית, ולדברינו הלוא אין מתענין עד סוף היום דאסור מדינא בתענית, ומדבריו משמע שאפילו החופה בלילה מתענה עד סוף היום בר"ח ניסן, **ודבריו צע"ג** היאך נתיר האסור דרבנן להתענות בר"ח, וע"כ נראה שנכון לעשות החופה בר"ח ניסן ביום, ואז אולי נסמוך על הפוסקים דשרי בר"ח תענית שעות ושוב שרי להתענות עד שעת החופה, וכה"ג לא ייכנס אז ביום חופתו לעיקר אסור תענית בר"ח וכנלע"ד וצ"ב בפוסקים".
    4. **ערב פסח**.
       1. בכור.
          1. ברכי יוסף (או"ח סי' ת"ע ס"ק ב'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' ס"ק ד') – "חתן בכור שנשא ערב פסח מותר מותר לאכול אליבא דכולי עלמא. ומה שנהגו להתענות ביום חתונתו וכניסתו לחופה הטעם שלא ישתכר ותהיה דעתו מיושבת עליו, וזהו במקום שמברכין ז' ברכות בהעלות המנחה, אבל בארץ מצרים מברכין ז' ברכות בבקר. הרב מהר"ר ישועה זיין בתשובו' שערי ישועה כ"י שער א"ח שער ו' סי' א'. וכן כתב הרב מהר"י עאייאש בשו"ת בית יהודה ח"ב סי' כ"ג דחתן בכור מותר לאכול בערב פסח, והוסיף עוד דאם ירצה להחמיר על עצמו אינו רשאי, ומ"ש מור"ם בא"ה (סי' סא סע' א) דהחתן מתענה ביום חתונתו אין לסמוך על זה ולא נהגו כך. עכ"ד. ולי ההדיוט נראה דמאחר דבני אשכנז ופולין רבבות אלפי ישראל נוהגין להתענות ביום החתונה, וכמה עיירות משאר גלילות רהטי אבתרייהו במנהג זה, אם ירצה להחמיר ולהתענות רשאי, ותבוא עליו ברכה, דאע"ג דתענית בכורות אין לו עיקר כי אם ממסכת סופרים, ובירושלמי כמעט משמע להפך, כמש"ל אות א' בס"ד. אשתרבובי אשתרבב האידנא האי מנהגא להתענות הבכורות בכל תפוצות ישראל וקבעוהו חובה. וכבר הרב בית דוד סי' רמ"ה פקפק במ"ש מהר"ש הלוי דבעל הברית בכור לא יתענה, מטעם דאשכחן דתענית בכורות דחי לתלת מילי, ניסן וערב י"ט ויום קרבן, ע"ש באורך. ולפחות יועילו הני טעמי שאם החתן נפשו אוותה להתענות רשאי ותע"ב. ומ"ש הרב מהר"י זיין דטעם החתן שמתענה היינו כי נהוג לישא בעת מנחה, כבר שמענו וראינו בארץ הצבי ובכמה עיירות שהבחורים נושאים במנחה ואינם מתענים. ועמ"ש הרב בית חדש סוף סי' תכ"ט".
          2. מתענין.
             1. חופת חתנים (דיני החופה אות א') – "וחתן בכור שנשא אשה בערב פסח אס נפשו איותה להתענות תע"ב דלא כמאן דאסר הרב ברכי יוסף הי"ו א"ח סי' תע"ב עי"ש ולעקד"נ דראוי שיתענה כיון דמצטרף טעמא אחרינא דהוי יום כפרה דידיה מיהו אם אינו בכור נראה דלא יתענה דשאני מתענית הבכורות דיש לו עיקר ממס' סופרים והוי נמי פרסומי ניסא כמו שכתוב הרב בית דוד ע"ש אבל תענית החתנים אינו ראוי דידחה לתלת מילי עי"ט וכו'".
       2. **אינו בכור**.
          1. אין מתענין – חופת חתנים (דיני החופה אות א', לשונו מובא לעיל), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', ס"ק ד').
    5. **אסרו חג פסח**.
       1. עי' לקמן.
    6. **ל"ג בעומר**.
       1. מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק א'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), ערה"ש (או"ח סי' תקע"ג סעי' ב'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ז'), יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"א), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', עי' ס"ק ו'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"א).
       2. אין מתענין – משמרת שלום (סי' ל"ח ס"ק ג').
       3. מראי מקומות – פמ"ג (או"ח סי' תקע"ג מש"ז ס"ק א', א"א ס"ק א'), תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ח), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ג').
          1. מסגרת השלחן (על קיצור שו"ע סי' קמ"ו ס"ק ג') – "בל"ג בעומר. וקצה מקילין שלא לההענות בל"ג בעומר ועי פמ"ג סי' הקע"ג בשם א"ר דהמיקל בזה לא הפסיד".
    7. **ר"ח סיון עד שבועות, שלשה ימי הגבלה**.
       1. מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק א'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), ערה"ש (או"ח סי' תקע"ג סעי' ב'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ז'), יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"א), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לעיל), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"א).
    8. **אסרו חג שבועות**.
       1. עי' לקמן.
    9. **ר"ח אב**.
       1. מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק ב', "ונ"ל דבר"ח אב יש ג"כ להתענות אלא שלכתחלה אין נושאין בו"), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ד'), חכ"א (כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ט'), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"ד), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לעיל).
       2. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' ס"ק ה') – "נהר שלום ... לא יתענה ביום חופתו בר"ח חופתו בר"ח ניסן ע"ש ומובן ממילא דה"ה להקל בר"ח אב מטעם הנ"ל והא דלא נקט ר"ח אב ג"כ משום דבלא"ה אין עושין נשואין בר"ח אב כמ"ש המג"א".
          1. לענין ר"ח ניסן - עי' לעיל.
    10. **י' אב [דהיינו למחרת צום תשעה באב], אם צריך להתענות שני ימים זה אחר זה**.
        1. צריך להתענות שני ימים.
           1. הגרח"ק שליט"א (ישמח לב ח"א סוף עמ' נ"א, עמ' שס"ה אות ל"ג) – "שאלה: חתן שיום חופתו הוא יום לאחר תענית ציבור, כגון שמתחתן בליל י"א אב, האם חייב להתענות ביום י' אב. תשובה: כן".
           2. שבט הקהתי (ח"ד סי' שי"ד) – "חל יום חופתו אחר ת"ב או אחר י' בטבת יתענה בתב ובתע"צ, ואם יקשה להם התענית ביום חופתם אל יתענו ויכולין לטעום קצת ובלבד שלא יבאו לידי שכרות".
        2. מראי מקומות.
           1. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "אם החתונה בי' באב או בי"א תשרי וקשה להם לצום יום נוסף, יכולים להקל".
        3. עי' י"א טבת [דהיינו למחרת צום עשרה בטבת] - לקמן.
    11. **ט"ו באב**.
        1. אין מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק א'), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ג', סי' תק"פ ס"ק י'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), חכמת שלמה (או"ח סי' תקע"ג), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), ערה"ש (או"ח סי' תקע"ג סעי' ב'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ז'), יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"א), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לעיל), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' א'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ח), פסקי תשובות (סי' תקע"ג אות א').
        2. הגרשז"א זצ"ל (ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ח אות ד') – "שאל חתן לרבנו: שיום חופתו בט"ו באב וביום זה אין מתענים ולכן רוצה להתענות יום אחד לפני כן ורוצה לידע דעת רבינו על כך. ורבינו הסכים לדבריו, ואמר לו שאצל הספרדים נוהגים כן לכתחילה משום שאומרים שיום חתונה הוא יו"ט שלו, ואם מתענה הרי נכנס לחתונה מתוך צער [והשדי חמד שיבח זאת מאד]".
    12. **ימים שבין יוה"כ לסוכות**.
        1. תלוי בהשני טעמים לעיל – אלף למטה (סי' תרכ"ה ס"ק ב', לשונו מובא לקמן).
        2. מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק א'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), ערה"ש (או"ח סי' תקע"ג סעי' ב'), יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"א), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' [לשונו מובא לעיל], עי' ס"ק ז'), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ז'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"א).
        3. מטה אפרים (סי' תרכ"ה סעי' ב'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' ס"ק ח') – "אבל חתן וכלה ביום חופתם מתענין אף בימים אלו **ובמקום שיש צורך להקל** כגון מיחוש חולה ותשישות כח המיקל לא הפסיד".
           1. אלף למטה (סי' תרכ"ה ס"ק ב'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' ס"ק ח') – "עיין בסימן תקע"ג במ"א שם וקצת היה מקום לצדד לפי הטעם הא' שכתב שם לפי שמוחלין להם עונותיהם והוא להם כיוה"כ דידהו א"כ י"ל כיון שיוה"כ הסמוך לו התענו על כפרת ומחילת עונותיהם ובימים אלו אין לחוש לעונות חדשים מקרוב כמ"ש בסי' תקפ"א בטור על המדרש ראשון לחשבון עונות וע' בא"ר סימן תרכ"ד שכתב דאפשר ששוגגים א"צ כפרה בימים אלו איידי דטרידי במצות ע"ש ולפי טעם זה יש לומר דאין חתן וכלה מתענים בימים אלו אך לפי טעם השני משום חשש שכרות צריכים להתענות ולכך נראה שאם יש צורך בדבר כגון מחמת מיחוש קצת חולי ותשישות כח המיקל בזה לא הפסיד ומ"מ צריכים ליזהר מכל דבר המשכר וגם לא יהיה רודף אחר מותרות מאכל ומשתה כמ"ש הב"ש באה"ע סימן ס"א".
              1. אלף המגן (סי' תרכ"ה ס"ק ח') – "ע' באלף למטה סק"ב. ונ"ל דלפ"ז אין צריכים להתענות רק עד החופה. אפי' שהחופה הי' בעוד יום גדול".
        4. **י"א תשרי: יום שלמחרת יום הכיפורים**.
           1. מתענין.
              1. אג"מ (או"ח ח"א סי' קס"ז) – "וראיה מהמג"א סי' תקע"ג סק"א שכתב דבימים שבין יו"כ לסוכות אף שהם מהימים שאין מתענין מ"מ מתענה חתן כיון שאינו מהגמ' ומשמע שאף למחרת יו"כ אף שהתענה אתמול ביו"כ ועדיף משאר תעניות שנתכפר בו ממש. ובאמת תמוה לכאורה מהא דבבא בן בוטא שהיה מביא אשם תלוי בכל יום חוץ ממחרת יוה"כ וא"כ גם החתן מ"ט מתענה. וצריך לומר דבחתן חוששין אולי עבר במזיד איזה חטא ושם באשם תלוי הוא רק על הספק ולכן צריך להמתין עד שיכנס לבית הספק ... ואין לומר דכוונת המג"א הוא רק על ג' ימים האחרים ולא על מחרת יוה"כ, דאם לא היה צריך להתענות במחרת יוה"כ הי' אסור להתענות דהא מימים שאסור להתענות בהם הוא והי"ל להמג"א לומר שבמחרת יוה"כ אסור ולא לסתום אלא ודאי שצריך להתענות".
           2. מיקל: יסמוך על תענית זו שתעלה לו גם לשם התענית שלפני הנישואין, ולא יתענה שוב ביום החופה.
              1. תורת מרדכי (או"ח סי' ק"ד אות א') – "וע"ד שאלתו בתתן ביום חופתו שהיתה ביום שאחר יוהכ"פ אם הוא מחייב להתענות. נראה דיש להקל בזה. אף לפמש"כ המג"א (סי' קע"ג סק"א) דאף בל"ג בעומר ובימים שבין יוהכ"פ לסוכות מתענה החתן ביום חופתו. יתכן דלמחרת יוהכ"פ אין להחמיר. דהא לטעם הראשון מה שמתענים ביום חופתן הוא משום שהוא יום סליחה ומחילת עונות. והרי תנן בכריתות (כ"ה א') אמרו עליו על בבא ב"ב שהי' מתנדב אשם תלוי בכל יום חוץ מיום שאחר יוהכ"פ משום שא"ל המתן עד שתכנס לבית הספק. ופרש"י דבשאר ימות השנה איכא למיחש לספק חטא ועון אבל יום שאחר יוהכ"פ אין לחוש דהא כיפר עליו ייהכ"פ. א"כ ממילא שאין לחוש ביום שלאחר יוהכ"פ להתענות אז משום סליחה ומחילת עון. כיון שכיפר עליו יוהכ"פ ולא נכנס עדיין לבית הספק. ואף שיש עוד טעם אחר כדי שלא ישתכר. מ"מ הא סמכינן על טעם הראשון להקל לאכול קודם החופה אחר צאה"כ. וכמש"כ החכ"א (כלל קכ,ט דין ב'). וה"נ יש לסמוך לתפוס כטעם הראשון להקל ביום שאחר יוהכ"פ. רק שיזהר שלא להשתכר. ובכמה ספרים מבואר שעיקר הטעם הוא משום יום סליחה וכמש"כ בס' שדי חמד (מ' חו"כ או"ד). בשגם כי קשה התענית למחרת יוהכ"פ שני ימים זה אחר זה. וכמש"כ השאלתות (סו"פ בא) והב"י או"ח (סוס"י תרכ"ד) בשם הירושלמי דלהכי אין להתענות שני ימים ביוהכ"פ משום ספיקא דיומא משום סכנה. והובא ג"כ בהגרי"פ (סוס"י תרכ"ד). רק שם הוא שני ימים בלא הפסקה. מ"מ גם בהפסקה קשה התענית שני ימים בזא"ז. וכבר כתב הא"ר הובא בפמ"ג במשבצות (סי' תקע"ג סק"א) דהמיקל שלא לההענות חתן בל"ג בעומר וימים שאין אומרים בהם תחנון לא הפסיד. ע"כ אין להחמיר בזה".
              2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ג סעי' י"ג, ס"ק כ"א) – "מי שיום חופתו חל בסמיכות ליום התענית, יסמוך על תענית זו שתעלה לו גם לשם התענית שלפני הנישואין, ולא יתענה שוב ביום החופה. [אבל הוידוי יאמרו ביום החופה אע"פ שאין מתענים אז]".
              3. נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ז').
           3. מראי מקומות – הנשואין כהלכתם (פרק ו' הע' ק"ו).
              1. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "אם החתונה בי' באב או בי"א תשרי וקשה להם לצום יום נוסף, יכולים להקל".
    13. **אסרו חג**.
        1. אין מתענין.
           1. מג"א (סי' תקע"ג ס"ק א') – "אבל באסרו חג וט"ו באב ובט"ו בשבט אינו מתענה כיון שמוזכר בגמ' עסי' תכ"ט מ"ש".
           2. א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ג') – "אך באסרו חג וחמשה עשר באב ושבט כתב מג"א [סק"א] שאין מתענין כיון שמוזכר בש"ס".
           3. חופת חתנים (דיני החופה אות א').
           4. דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב').
           5. שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א').
           6. גר"ז (סי' תכ"ט סעי' י"ז) – "ואין מתענין אפילו חתן וכלה ביום חופתם".
           7. ערה"ש (או"ח סי' תקע"ג סעי' ב') – "אבל באסרו חג ובט"ו באב ובט"ו בשבט כיון שהוזכרו בגמ' אין מתענין [מג"א]".
           8. מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ז') – "אבל באסרו חג ובט"ו באב ובט"ו בשבט אינו מתענה כיון שהוזכר בגמרא [מ"א]".
           9. מסגרת השלחן (על קיצור שו"ע סי' קמ"ו ס"ק ב') – "ובאסרו חג דשבועות. ורז"ש סי' תכ"ט כ' דאין מתענין אף באסרו חג שלאחר פסח וסוכות".
           10. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' [לשונו מובא לעיל], ס"ק א') – "בחכ"ש ... אכן לפמש"כ המג"א והבאה"ט והמחצה"ש סי' תכ"ט ובשו"ע הרב שם דכולם קאי ע"ד הרמ"א שם דקאי בחו"ל וכתבו דבכל אס"ח אין מתענין ובפרט לפמ"ש התני' דעכ"פ מצד המנהג נהגו שלא להתענות בכל אס"ח ע"כ פשוט הוא שחו"כ לא יחענו בכל אס"ח".
           11. נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' א') – "אסרו חג של שלש רגלים".
           12. הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ח) – "אסרו חג של שלשה רגלים".
           13. פסקי תשובות (סי' תקע"ג אות א').
        2. **רק באסרו חג דשבועות אין מתענין**.
           1. ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג).
           2. קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב') – "בראש חדש, ובאסרו חג דשבועות, ובט"ו באב, ובט"ו בשבט, וכן בחנוכה, ובשושן פורים, אין מתענין".
              1. אמנם עי' קיצור שו"ע (סי' ק"ג סעי' י"ד) – "נוהגין להרבות קצת באכילה ושתיה ביום שלאחר החג בכל שלש רגלים והוא אסרו חג, ונוהגין שאין מתענין בו אפילו חתן וכלה ביום חופתן ולא יום זכרון ובאסרו חג שלאחר חג השבועות גם מצד הדין אסור להתענות בו, לפי שבזמן שבית - המקדש היה קיים אם חל שבועות בשבת היה יום טבוח הקרבנות ביום שלאחריו, אבל של פסח ושל סוכות היו מקריבין ביום ראשון דחול המועד".
           3. יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז).
        3. **רק באסרו חג דשבועות באר"י אין מתענין**.
           1. חכמת שלמה (או"ח סי' תקע"ג) – "עיין במג"א ... אבל באסרו חג הן אמת דהוא ש"ס מפורש [סוכה מה, ב] אך הש"ס מיירי באם הוי עצרת רק יום אחד כמו בארץ ישראל דאז הוי היום יום טבוח אחר השבת, אבל לדידן דהוי שני ימים ואנן בקיאין בקביעא דירחא אם כן שוב יום השלישי מדינא דש"ס אינו כלום, וניהו דלענין תחנון אנו נוהגין בו כדין ארץ ישראל, מכל מקום לא עדיף מראש חדש ניסן ושאר ימים שאין בהם תחנון דאף על פי כן חתן מתענה, והוא הדין נמי בזה, כן נראה לפענ"ד נכון ודו"ק".
        4. מראי מקומות – תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ח), כה"ח (סי' תכ"ט ס"ק מ"ה, סי' תקע"ג ס"ק י"א), דברי יציב (או"ח סי' רי"ח).
           1. פמ"ג (סי' תקע"ג א"א ס"ק א') – "אבל אסרו חג וט"ו אב ושבט דמדינא אין מתענה הוא הדין חתן אין מתענה. וכאן כתב אסרו חג סתם, משמע אף פסח וסוכות, ובסימן תכ"ט ח' צידד אסרו חג שבועות מדינא הא אסרו חג פסח וסוכות מנהגא, ואם כן י"ל מתענה כל"ג בעומר".
    14. **ערב חנוכה**.
        1. מראי מקומות – הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"ג, "צריך בירור").
    15. **חנוכה**.
        1. אין מתענין – מהר"י מברונא (סי' צ"ג), רמ"א (או"ח סי' תקע"ג סעי' א', דר"מ סי' תק"פ ס"ק א'), לבוש (או"ח סי' תקע"ג סעי' א'), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ג'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), ערה"ש (או"ח סי' תקע"ג סעי' ב'), יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לעיל), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' א'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ח).
        2. **כ"ח כסליו**.
           1. מתענין, מפני שהוא אחד מן הימים שמתענים בהם – ב"ח (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), ט"ז (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), מלבושי יו"ט (סי' תקע"ג, "בב"ח"), שכנה"ג (או"ח סי' תקע"ג ס"ק ב').
           2. אין מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק ב', "ולפי מ"ש שם לא יתענה משום שיש חילופי נוסחאות"), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ד', עי' א"ז ס"ק א'), פמ"ג (סי' תק"פ א"א ס"ק ה', מש"ז ס"ק א'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד' ס"ק ג'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ').
           3. מראי מקומות – כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"ג).
    16. **ביום שלאחר חנוכה**.
        1. מתענין – הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"ג).
    17. **מוצאי עשרה בטבת**.
        1. מראי מקומות – משנה הלכות (חי"א סי' תס"ז).
    18. **י"א טבת [דהיינו למחרת צום עשרה בטבת], אם צריך להתענות שני ימים זה אחר זה**.
        1. צריך להתענות שני ימים.
           1. אג"מ (או"ח ח"א סי' קס"ז) – "שאין יוצאין וצריכים להתענות בי"א ג"כ".
           2. להורות נתן (ח"ח סי' צ"ה) – "דחתן שנישואיו בי"א טבת **ואינו יכול** להתענות שני ימים, צריך להתענות בעשרה בטבת, ואם אינו יכול להתענות ביום חופתו יזהר עכ"פ שלא ישתה משקה המשכר".
           3. משנה הלכות (חי"א סי' תס"ו, סי' תס"ז).
           4. ***שלחן הלוי (ישמח לב ח"ב עמ' תצ"ח אות ה') – "כשחל יום החתונה ביום שלאחר תענית ציבור דעת רבן של ישראל בספרו אגרות משה שישתדלו בכל כחותיהם להתענות (או"ח ח"א) כי תועלת התענית רבה היא מאד ולא נפטרים ממנה אלא ביום שאין להתענות או מתוך חולשה יתירה ואז יאכלו מעט מזער ולא ירבו בסעודה אלא כדי להסיר החולשה ולא יותר, ומי שרואה מראש שלא יהיה ביכלתו להתענות ב' ימים זא"ז (אף באכילה בלילה בנתים) הדעת נותנת שמוטב שיתענה בת"צ שהוא חיוב מדברי קבלה ולהניח התענית שלפני החתונה שהיא רק מנהג אף עם תועלתה הגדולה, וזה גם טוב יותר שאם יעשה הסדר ויתענה בראשון הת"צ יכול להיות שאחרי האכילה ותשובת כוחותיו ירגיש בעצמו שאכן יש לו כח לעמוד בהיכל המלך ולהתענות עוד יום א' ביום חתונתו וביום שמחת לבו, וכן ראוי לעשות".***
           5. קובץ הלכות (ישמח לב ח"א עמ' שמ"ח אות י"ד) – "שאלה: חתן שיום נשואיו הוא ביום שלאחר תענית ציבור האם צריך להתענות שוב ביום חופתו. תשובה: אם ביכלתו".
           6. העמק תשובה (ישמח לב ח"ד עמ' שנ"ג אות י"ד) – "שאלה: חתן שיום נשואיו הוא ביום שלאחר התענית ציבור האם צריך להתענות שוב ביום חופתו. תשובה: בוודאי נכון להתענות, אבל בשאין כח להחתן או הכלה יש להקל, דתענית זה קיל הרבה אפי' מתענית אסתר".
           7. הגרח"ק שליט"א (ישמח לב ח"א עמ' שס"ה אות ל"ג) – "שאלה: חתן שיום חופתו הוא יום לאחר תענית ציבור, כנון שמתחתן בליל י"א אב, האם חייב להתענות ביום י' אב. תשובה: כן".
           8. שבט הקהתי (ח"ד סי' שי"ד) – "חל יום חופתו אחר ת"ב או אחר י' בטבת יתענה בתב ובתע"צ, ואם יקשה להם התענית ביום חופתם אל יתענו ויכולין לטעום קצת ובלבד שלא יבאו לידי שכרות".
           9. הגר"ש פלדר שליט"א (***ישמח לב ח"ד עמ' שע"ב אות ד') – "***בענין חתן שיום נישואיו הוא ביום שלאחר התענית ציבור האם צריך להתענות שוב ביום חופתו, יעוין בתשו' אג"מ ח"א ס י' קס"ז שדן בזה ומסיים דבודאי צריך להתענות, ושמעתי שרש"ז היה מיעץ למי שקשה להתענות בשבוע הקודם".
           10. הגרי"א פארכהיימער שליט"א (ישמח לב ח"א עמ' שנ"ח אות י"ג) – "שאלה: חתן שיום נישואיו הוא ביום שלאחר תענית ציבור, האם צריך להתענות שוב ביום חופתו. תשובה: עיין אגרות משה (או"ח ח"א סי' קס"ז) שפסק שצריך להתענות. אבל צריך לברר המצב שלו כמו שכתב הערוך השלחן (אה"ע סי' ס"א סע' כ"א) וז"ל: אם קשה עליהם התענית מאד לא יתענו, ורק יזהרו שלא ישתו משקים המשכרים, ולא ירדפו באותו יום אחרי מותרות מאכל ומשתה, עכ"ל".
           11. הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"ה).
        2. מיקל: יסמוך על תענית זו שתעלה לו גם לשם התענית שלפני הנישואין, ולא יתענה שוב ביום החופה.
           1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ג סעי' י"ג, ס"ק כ"א, ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ח אות ב') – "מי שיום חופתו חל בסמיכות ליום התענית, יסמוך על תענית זו שתעלה לו גם לשם התענית שלפני הנישואין, ולא יתענה שוב ביום החופה. [אבל הוידוי יאמרו ביום החופה אע"פ שאין מתענים אז]".
           2. הגר"ר פיינשטיין שליט"א (***ישמח לב ח"ד עמ' שכ"ד אות ו') – "שאלה: חתן שיום נשואיו הוא ביום שלאחר התענית צבור האם צריך להתענות שוב ביום חופתו. תשובה: לא".***
           3. הגר"ד קאהן שליט"א (ישמח לב ח"ד עמ' שס"ד אות י"ד) – "בענין חתן שיום נשואיו הוא ביום שלאחר התענית ציבור האם צריך להתענות שוב ביום חופתו. לא מצאתי הדבר מפורש אמנם בעל ערוך השלחן הקיל בתענית זו. ועוד, שיש אומדנא שלא קבלו המנהג היכא שיתענה שני ימים זא"ז (מירושלמי פ"ד דתענית שאמרו שלא קבלו תענית תוך ג' שבועות היינו תענית גמור כל לילה היום)".
           4. הגר"א פישר שליט"א (***ישמח לב ח"ב עמ' תקי"א אות י"ד) – "אינו צריך".***
           5. הגר"י פישר שליט"א (***ישמח לב ח"ד עמ' שס"ה אות י"ד) – "***חתן שיום חופתו הוא ביום שלאחר תענית ציבור אם צריך להתענות גם ביום החופה, עי' באבן ישראל סי' כ"ח ח"ז שכ' דלא יתענה ביום חופתו אלא ביום תענית צבור מצד ב' סיבות א' דכיון שהחופה יתקיים בלילה לא הוי התענית ביום החופה, ומצד שכרות אפשר להעמיד שומר, ב' דכיון שא"א להתענות בשבוע אחד שתי תעניות מצד חולשת הדור לכן יותר טוב להתענות עם הצבור יחד".
        3. **כשחל יום החופה יום אחד לפני תענית צבור**.
           1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ג ס"ק כ"ב, עי' ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ח אות ב') – "וכשחל יום החופה יום אחד לפני תענית צבור, נראה דלא יתענה ביום החופה, אלא יתענה למחרת עם הצבור, דד' התעניות חיוב הם מדברי קבלה ואילו תענית זו אינה אלא מנהג, ולכן כיון שקשה להתענות ב פעמים בסמיכות יש לדחות תענית יום החופה מפני תענית הציבור".
           2. שבט הקהתי (ח"ד סי' שי"ד) – "ואם חל יום חופתו לפני תע"צ יש להסתפק אם יתענו ביום חופתם, אבל אם התע"צ יהי נדחה או שיהא תענית אסתר בתוך ימי המשתה ודאי יתענו ביום חופתו והתע"צ שהוא נדחה, או בתענית אסתר פטורים מלהתענות".
        4. מראי מקומות – נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ח').
           1. שבט הלוי (מבית לוי ח"ט עמ' ל"ב אות ב') – "כשחל יום החופה למחרת תענית ציבור, יתענה החתן בתענית ציבור. ולמחרת ביום החופה אם אין בכוחו להתענות לא יתענה. ויאכל וישתה כפי הצורך ולא ירדוף אחר מותרות מאכל ומשתה, ויזהר ממשקה המשכר".
           2. הגר"ש מילר שליט"א (ישמח לב ח"א עמ' שנ"ב אות ט"ו) – "שאלה: חתן שיום נשואיו הוא ביום שלאחר תענית ציבור האם צריך להתענות שוב ביום חופתו. תשובה: יש מקילים ויש מחמירים, ואם יש צורך יש לסמוך על המקילים, אבל לא לשתות משקים המשכרים".
           3. עי' י' אב [דהיינו למחרת צום תשעה באב] - לעיל.
    19. **ט"ו בשבט**.
        1. אין מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק א'), א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ג'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), חכמת שלמה (או"ח סי' תקע"ג), בא"ה (או"ח סי' תקע"ג ס"ק א'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), ערה"ש (או"ח סי' תקע"ג סעי' ב'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ז'), יד הלוי (ח"א או"ח סי' ק"ז), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"א), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לעיל), יחוה דעת (ח"א סי' פ"א, חזון עובדיה ט"ו בשבט עמ' א'), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' א', פורים פרק ג' סעי' א'), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע או"ח סי' תק"נ סעי' י"ח, סי' תרפ"ד מנהגי ט"ו בשבט סעי' ב'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ח), פסקי תשובות (סי' תקע"ג אות א').
           1. לשונם - עי' או"ח סי' קל"א.
    20. **פורים קטן: י"ד אדר א'**.
        1. אין מתענין.
           1. נימוקי או"ח (סי' תרצ"ז סוף ס"ק א', דרכי חיים ושלם אות תתל"ז) – "וכותב שם שחתן ביום חופתו בי"ד אדר א' לא יתענה".
           2. ערוגת הבושם (או"ח סי' קפ"ב).
           3. מנחת הקומץ (סי' ל"ג) – "בי"ד וט"ו אדר ראשון ... א"צ החתן להתענות".
           4. שרגא המאיר (ח"ז סי' קנ"ב).
           5. שבט הלוי (מבית לוי חט"ו ריש עמ' י"ד) – "חתן אינו מתענה בימים י"ד וט"ו באדר ראשון".
           6. נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' ד', פורים פרק ט"ז סעי' ד', שו"ת סי' ב' [לשונו מובא לקמן]) – "חתן וכלה, שעליהם להתענות ביום חופתם, אין מתענים בהם, וי"א שביום ט"ו מותר להתענות בערי הפרזות".
           7. פורים וחודש אדר (עמ' י' סעי' י"ז).
           8. הנשואין כהלכתם (ח"א פרק ו' סעי' ל"ח) – "אין החתן וכלה מתענים ... ימי י"ד וט"ו שבאדר ראשון".
           9. פסקי תשובות (אות א', סי' תקע"ג אות א') – "וה"ה שאין חתן מתענה בי"ד אדר ראשון".
           10. ישמח ישראל (פרק א' סעי' י').
    21. **שושן פורים קטן: ט"ו אדר א' - שחתן וכלה בני עיר**.
        1. מתענה.
           1. ערוגת הבושם (או"ח סי' קפ"ב) – "נלע"ד בס"ד דיום ט"ו לבן עיר הקורא בי"ד יש לו להתענות תענית חתנים דהא ...".
        2. אין מתענין.
           1. מנחת הקומץ (סי' ל"ג) – "בי"ד וט"ו אדר ראשון ... א"צ החתן להתענות".
           2. עי' שרגא המאיר (ח"ז סי' קנ"ב).
           3. שבט הלוי (מבית לוי חט"ו ריש עמ' י"ד) – "חתן אינו מתענה בימים י"ד וט"ו באדר ראשון".
           4. נטעי גבריאל (פרק ט"ז סעי' ד' [לשונו מובא לעיל], שו"ת סי' ב', עי' נשואין פרק ו' סעי' ד') – "לכן מכל הלין טעמים יש לפסוק שאין החתן רשאי להתענות בפורים קטן בין ביום י"ד ובין ביום ט"ו. ואחרי כתבי כ"ז מצאתי בנמוקי או"ח סימן תרצ"ז שפסק בפשיטות שאין לחתן להתענות יום י"ד שבאדר ראשון מטעם שנפסק ברמ"א שאסור בהספד ותענית וא"כ הה"ד גם בט"ו, וכ"כ מפורש בשו"ת מנחת הקומץ (מהגאון ר' קלמן צוקערמאן) או"ח סימן ל"ג עיי"ש. והצעתי כ"ז למו"ר מפאפא זצ"ל ופסק כן הלכה למעשה שאין החתן מתענה בפורים קמן אפילו ביום ט"ו".
           5. פורים וחודש אדר (עמ' י' סעי' י"ז).
           6. הנשואין כהלכתם (ח"א פרק ו' סעי' ל"ח) – "אין החתן וכלה מתענים ... ימי י"ד וט"ו שבאדר ראשון".
        3. מראי מקומות.
           1. פסקי תשובות (אות א', עי' סי' תקע"ג אות א') – "אבל בט"ו אדר ראשון מתענה ויש אומרים שהמקיל בזה אף בט"ו לא הפסיד".
           2. ישמח ישראל (פרק א' סעי' י') – "וי"א שביום ט"ו מותר להתענות בערי הפרזות, אבל מי שמיקל לא להתענות לא הפסיד".
    22. **פורים**.
        1. אין מתענין – א"ר (סי' תקע"ג ס"ק ג'), ח"א (כלל קל"ב סעי' מ"ג, חכ"א כלל קכ"ט סעי' ב'), דרך החיים (סי' רכ"ג סעי' ב'), שלחן שלמה (סי' תקע"ג סעי' א'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ו'), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ז'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לעיל), נטעי גבריאל (נשואין פרק ו' סעי' א'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ח).
    23. **שושן פורים**.
        1. אין מתענין – קיצור שו"ע (סי' קמ"ו סעי' ב'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ד', לשונו מובא לעיל), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ח), פסקי תשובות (סי' תקע"ג אות א').
    24. **פורים משולש: שחתן וכלה בני עיר**.
        1. מתענין.
           1. נטעי גבריאל (פורים פרק פ' סעי' ל"ג) – "חתן וכלה מבני הפרזים שבאו לירושלים ביום ט"ז אדר, שהוא יום חופתם, כיון שאינם נוהגים בו בדיני הפורים, יש להם להתענות בו".
16. בימים שמתענין.
    1. **קבלת הצום**.
       1. אין צריך קבלה.
          1. ערה"ש (סעי' כ"א) – "וא"צ קבלת תענית במנחה שלפניו כיון שכולם נהגו כן וכן משמע בא"ח סי' תקס"ב".
          2. מ"ב (סי' תקס"ב ס"ק י"א) – "וכן חתן וכו'. דמתענה ג"כ רק לצעורי משום תשובה לכפר עונותיו **ואין רגילות לקבלו במנחה שלפניו**".
          3. הגרשז"א זצ"ל (ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ט אות ה') – "וכך פסק המשנה ברורה".

הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה חוברת כ"ג עמ' י"א, סי' ר"פ אות כ"א) – "אין צריכים החתן והכלה לקבל התענית מאתמול אפי' בלבו (ודלא כמש"כ בס' חופת חתנים פ"ו)".

משנת יהושע (אירוסין ונישואין פרק י' סעי' ג').

* + - 1. פסקי תשובות (סי' תקס"ב אות ד') – "ומש"כ המ"ב (סקי"א) שחתן א"צ לקבל התענית במנחה שלפניו, יש הכותבים שנכון לקבלו במנחה שלפניו (ב'אלוקי נצור', ובשומע תפלה יהרהר בלבו שמקבל התענית, וכדלהלן סעי' ו'), אמנם המנהג שאין חתן מקבל התענית במנחה שלפניו, ועכ"פ, אם מקבל עליו התענית, ובדעתו לשתות מכוס של ברכה בחופתו שתהיה עוד קודם השקיעה צריך להתנות בשעת הקבלה שאין בדעתו להשלים התענית, ואם לא התנה כן וקיבל עליו תענית סתם צריך להשלים התענית".
    1. **מיהו טוב** לקבל התענית אחר התפילה של מנחה, ובברכת שמע קולנו יהרהר בלבו שמקבל ההענית.
       1. חופת חתנים (דיני החופה אות א') – "ולענין קבלה אפילו לפי הטעם הראשון דצריך להשלים לכאורה נראה דאין צריך קבלה דהוי כמקובל ועומד מכח המנהג הקבוע לחתנים להתענות ביום חתונתם **מיהו טוב** לקבלו אחר התפלה כדי שלא להפסיק תפלתו וגם בשעת התפלה כשמגיע לש"ת יהרהר בלבו שמקבל התענית וכמו שכתוב רמ"א בש"ע א"ח ע"ש ואם מקבלו בשבת נוסח ענין הקבלה הוא הריני בתענית נדבה למחר אבל התהנה לא יאמר הר' מחזיק ברכה הי"ו כ"כ משום הר"ב מור וקציעה".
       2. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ג', ס"ק ה') – "בערה"ש ... במשנה ברורה ... בחופ"ח ... מיהו טוב ...".
       3. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "מן הראוי שיקבלו התענית במנחה או אח"כ עד השקיעה".
       4. נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' ה') – "וטוב לקבל התענית אחר התפילה של מנחה, ובברכת שמע קולנו יהרהר בלבו שמקבל ההענית, ולא יפסיק בדיבור באמצע התפילה".
       5. הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' מ"ז).
    2. מראי מקומות.
       1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ג הע' מ"ג, ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ט אות ה') – "וכן הי' מורה רבנו הרבה פעמים בחתן וכלה שהם קצת חלושים וכדו', **שיקדימו התענית כמה ימים לפני הנשואין** כדברי השד"ח הללו ... והורה דבכה"ג שמקדימים צריך קבלת תענית ביום שלפניו, דלא כתענית ביום החופה שא"צ קבלה כלל (ועיין מ"ב סי' תקס"ב סקי"א)".
  1. **האם מיתב תענית לתעניתה: כשמעתנין ביום שהציבור נוהגין שלא להתענות, כגון ל"ג בעומר וכדו'**.
     1. אין מתענין – מג"א (סי' תקע"ג ס"ק ב', "ונ"ל שא"צ למיתב תענית לתעניתי' עיין סימן תקס"ח ס"ה דהא ברשות קא עביד ועסי' תקע"ב תקצ"ז משא"כ בתענית חלום בשבת"), פמ"ג (סי' תקע"ג א"א ס"ק ב'), מ"ב (סי' תקע"ג ס"ק ט'), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י"ג).

1. בימים שאין מתענין.
   1. **שלא יהיה רודף אחר מותרות מאכל ומשתה**, וכ"ש לא ישתו משקה המשכר – ב"ש (ס"ק ו'), חופת חתנים (דיני החופה אות א'), בא"ה (ס"ק ה'), שע"ת (סי' תקע"ג סוף ס"ק א'), שעה"צ (סי' תקע"ג ס"ק ד'), אלף למטה (סי' תרכ"ה ס"ק ב', לשונו מובא לעיל), תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ו), שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' סוף ד"ה ובימים), כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק י'), שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ה'), נטעי גבריאל (נשואין פרק ה' סעי' ד'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' סעי' ל"ד, סעי' מ"ו).
   2. **אם החופה הוא כמה שעות אחר הלילה והיום שלפני החופה חל ביום דאין החתן מתענה**.
      1. שבט הקהתי (ח"ד סי' שט"ו) – "שאלה: נשאלתי אם החופה הוא כמה שעות אחר הלילה והיום שלפני החופה חל ביום דאין החתן מתענה, האם יתענה ההתן לתענית שעות מצאת הכוכבים עד החופה שהוא תענית שעות. תשובה: נראה דאין צריך להתענות, דהא ...".
   3. **האם אומרים וידוי**.
      1. עי' לקמן.
2. וידוי.
   1. **יום שאין מתענים**.
      1. עדיין אומרים וידוי.
         1. פת"ת (סוף ס"ק ט') – "וכ' בס' כרם שלמה נוהגין שהחתן מתפלל במנחה אחר תפלת י"ח קודם שעקר את רגליו כל סדר הוידוי כדרך שמתפללין ביוה"כ ונ"ל דאף בר"ח ושאר ימים שאין מתענין יתפלל כן וכן הוריתי למעשה עכ"ד".
         2. שלחן העזר (ח"ב סי' ו' סעי' ג').
         3. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ג סי' ק"ג אות י"ט, הליכות שלמה בין המצרים פרק י"ג ס"ק כ"א [לשונו מובא לעיל], הע' מ"ב, מבקשי תורה חוברת כ"ג סי' רפ"א, ישמח לב ח"ב עמ' שפ"ט אות ה') – "וכן כתב רבנו להג"ר יוחנן סופר שליט"א מערלוי לענין חופה שהיא ביום שאין מתענים בו, וז"ל: כידוע המנהג כאן בעיה"ק ירושלם ת"ו שגם בימים שאין מתענים מ"מ החתנים וגם הכלות מתודין במנחה, ואף שרבים מפקפקים כמובא באוצה"פ סי' ס"א, מ"מ כך הוא מנהג האשכנזים [-משאב הספרדים שלא נהגו בוידוי זה כלל], ואפי אם החופה היא רק בלילה וגם כשאינם מתענים, וחושבני דכיון שזה אצלם כמו יוהכ"פ לכן אף אם מחילת העוונות היא רק בלילה, **אצלם זה כערב יוהכ"פ**, ולכן מתודים. עכ"ל".
         4. דברי יציב (אה"ע סי' ע"ה).
         5. משנה הלכות (ח"ט סי' רפ"ו).
         6. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "וידוי אומרים החתן והכלה גם בימים שאין מתענים בהם".
         7. משנת יהושע (אירוסין ונישואין פרק י' סעי' ה').
         8. פסקי תשובות (סי' תקע"ג אות א' ד"ה ומש"כ).
      2. מראי מקומות – שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה אות ד' ד"ה וכתב).
   2. **הנוסח "כי בצרה גדולה אנחנו"**.
      1. שלא יאמרו.
         1. הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה חוברת כ"ג עמ' י"א, סי' ר"פ אות כ"ג) – "הורה שלא יאמרו החתן והכלה בתפלת עננו התיבות 'כי בצרה גדולה אנחנו'. והטעם, משום שאין תעניתם מחמת צרה אלא כיוון שזה נחשב אצלם כמו יום הכיפורים. (ועי בספר עזר מקודש הדעות בזה).
   3. **חתן שנכנס לחופה בבקר מתי יתודה בתפלה**.
      1. "לאחר שמ"ע של תפלת שחרית כסדר הוידוי של יוה"כ ולאחר המנחה פשוט שאין להתוודות עוד" – משנה הלכות (ח"ט סי' רפ"ו).
3. מוחלין עונותיו.
   1. ירושלמי (ביכורים פרק ג' הל' ג', דף יא:) – "תני **חכם חתן נשיא גדולה מכפרת** קביל עליה ממניתיה. חכם מפני שיבה תקום והדרת פני זקן מה כתיב בתריה [שם לג] וכי יגור אתכם גר בארצכ' לא תונו אותו מה הגר מוחלין לו על כל עונותיו אף חכם שנתמנה מוחלין לו על כל עונותיו. חתן [בראשית כח ט] וילך עשו אל ישמעאל ויקח את מחלת בת ישמעאל וכי מחלת שמה והלא בשמת שמה אלא שנמחלו לו כל עונותיו. נשיא [שמואל א יג א] בן שנה שאול במלכו וכי בן שנה היה אלא שנמחלו לו כל עונותיו כתינוק בן שנה".
      1. רש"י (פר' וישלח פרק ל"ו פסוק ג') – "בשמת בת ישמעאל. ולהלן קורא לה (כח ט) מחלת. מצינו באגדת מדרש ספר שמואל (פרק יז) **שלשה מוחלין להן עונותיהם גר שנתגייר, והעולה לגדולה, והנושא אשה**, ולמד הטעם מכאן, לכך נקראת מחלת שנמחלו עונותיה".
         1. גור אריה (פר' וישלח פרק ל"ו פסוק ג') – "ג' הקדוש ברוך הוא מוחל להן וכו'. והטעם דכל אלו בריה חדשה הם, ומכיון דאינם בריה ראשונה - הקדוש ברוך הוא מוחל להם. ואלו שלשה דברים הם מחולקים; **הנושא אשה - קודם זה היה פלג גופא, וכשנשא - הוא גוף שלם**. ונשיא העולה לגדולה - קודם היה אדם אחד ועתה נחשב כמו הכלל, והוא יותר מאדם פרטי. וגר שנתגייר אדם אחר לגמרי. הנה השנוי שימצא באלו שלשה דברים. ולפיכך נמחלו עונותיו כי נעשה יותר שלם; וזה כי איש הנושא אשה כל אחד נקרא מתחילה חצי אדם, כי זכר בלא נקיבה פלג גופא מיקרי, ועתה גוף שלם בריה חדשה. גר שנתגייר כקטן שנולד דמי (יבמות כב.), והוא בריה חדשה. ועולה לגדולה בריה אחרת, דמתחלה לא היה נחשב רק יחיד, ואחר שהוא עולה לגדולה נחשב כמו הכלל. ואם תאמר למה לא כתב לך 'מחלת' בשאר נשואים, ולמה כתב כאן, ויש לומר דודאי היה לבת ישמעאל ב' שמות, והכתוב קור אותה אצל נשואיה "מחלת" (לעיל כח, ט) לומר כי מוחל עונותיה על ידי נשואים, ומדלא קראה בשם אחר דרשו כך".
   2. **רק עם תשובה, או אפילו בלי תשובה**.
      1. אפילו בלי תשובה.
         1. אבן ישראל (ח"ז סי' ל"ו אות ט') – "מה שתמה הגרש"ז דנפלא הדבר דמי שהוא על ברית מילה שימחלו לו עונותיו אע"פ שלא עשה תשובה, ויוהכ"פ שמפורש לן בקרא שמכפר, אינו מכפר אלא בתשובה, פלא זה יש גם בהא דאמרו חז"ל דחתן מוחלין לו עונותיו, וזהו אפילו בלא תשובה דהרי ילפינן לה מעשו דכתיב ויקח את מחלת הביאו רש"י בחומש, דבודאי לא עשה תשובה, דלכך כתבה התורה הילפותא אצל עשו, וגם מפורש בחז"ל במגילה דף י"א ע"א על קרא דהוא עשו דהוא ברשעו מתתילתו ועד סופו".
      2. **רק עם תשובה**.
         1. חופת חתנים (דיני החופה אות א'), הנשואין כהלכתם (פרק ו' הע' נ') – "והדבר ברור דאינו מכפר כי אם לשבים ולמאמינים דלא עדיף מיה"כ עצמו".
         2. העמק דבר (בראשית פרק כ"ח פסוק ט') – "בת ישמעאל בן אברהם. כ"ז אריכות יתירה, ומה מקרא חסר לכתוב את מחלת בתו, וגם הפסיק על פי מסורה יש להבין, כל זה בא ללמדנו על מדרש חז"ל שהובא בהרח"ד שמתחלה הלך עשו לפתות את ישמעאל להרוג את יצחק, וגם על הדרש שהביא פירש"י להלן ל"ו ג' מחלת שנמחלו עונותיו, וזה אי אפשר בלי תשובה, והיינו שדייק הכתוב דמתחלה בא אל ישמעאל, ולא משום שהוא בן אברהם, אלא מחשבת רשע היה בלבו, אך אחרי שמת ישמעאל הרהר עשו תשובה ולקח בתו באשר שהיא בת ישמעאל בן אברהם ונמחלו עונותיו, ובשביל שנשתנה הדבר ממה שעלה על הדעת של עשו, מש"ה בא פסיק בינתים".
         3. תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ה) – "ופשוט דכמו שהיוה"כ מכפר כ"א לשבים ולמודים במחילתו ה"ה בחתן וכלה יום החופה ולכן אותן הבחורים והבתולות העושין כל מה שתאוה לבם ואם מוכיחים להם אומרים שעדיין יש להם יום החופה אין יום החופה מכפר להם כמו ביה"כ. ספרי מוסר. (וק' צ"ע ממדרש ב"ר עה"פ ויקח את מחלת וגו'. ודו"ק)".
         4. אמרי אמת (ליקוטים עמ' ק'-ב') – "ומה שמוחלים להחתן זה דוקא כשעשה תשובה, שכל ד' חלוקי כפרה מכפרים דוקא כשתשובה עמהם, ורק רבי סובר שיו"כ מכפר אף בלא תשובה".
         5. דובב מישרים (ח"א סי' כ"ב) – "אמנם תירצו בטוב טעם, דהא מהג' שמוחלין להם הוא חתן ביום חופתו [ירושלמי ביכורים פ"ג ה"ג], וא"כ ממילא אם הרהר תשובה בלבו והיא מקודשת לו, א"כ ממילא גם חטאו נמחל לו ויש לו כפרה, שפיר לא מקרי רשע כיון דשב וגם חטאו מתכפר לו, וממילא היא מקודשת לו דגיטו וידו באין כאחת [עי' קידושין כ"ג ע"א], דע"י הקדושין באמת לא נקרא רשע".
            1. פמ"ג (פתיחה כוללת ח"ג אות י') – "ולענין קידושין הרהור בלב סגי דתו לא מקרי רשע משהתחיל לקבל תשובה בלבו ולעזוב דרך רשע".
         6. כה"ח (סי' תקע"ג ס"ק ח') – "ולפ"ז צריך להתודות ביום ההוא על כל עונות ולחזור בתשו'".
         7. ברכת המשנה (עמ' ל"ד) – "בעת ביקורו (הה"ק מקוזמיר) בווארשא בא אליו חתן ביום חופתו, והי' לבוש כלבוש הדייטשען (לבוש הגרועים בעת ההוא) אמר הרה"ק ז"ל אי' שלשה מוחלין עוונותיהן וא' מהם חתן ביום חופתו ורז"ל למדו זאת מפסוק וילך עשו ויקח את מחלת בת ישמעאל ולכאורה מה שייכות יש בין נשואי עשיו ומחלת למחילת עוונת לחתן, אלא מכאן הלימוד אף כשהחתן הוא כעשו והכלה כמחלת אם עשו תשובה מוחלין להם כל עוונותיהם. (כללי אורייתא - אות ש)".
         8. עי' קהילות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' רע"ז אות מ"א) – "שאלתי את מו"ר (שליט"א) זצוק"ל מש"כ חתן ביום חופתו נמחלין לו כל עוונותיו האם זה גם בלי תשובה ואמרתי ששמעתי ממישהו בשם מרן החזו"א זצוק"ל שאמר שמוחלין אפי' בלי תשובה והוכיח מזה שלומדים הדבר ממחלת ועלי' נאמר שהוסיף רשעה על רשעתו כמובא בפרש"י עה"ת סוף תולדות, א"כ מוכח שלא עשתה תשובה ואמר לי מו"ר שלא אקבל מה שאומרים בשם מרן החזו"א הכל אומרים בשמו, ועל עצם השאלה אמר לי מו"ר שבתשובה גופה יש כמה דרגות ובאלה שנאמר בהן שנמחלים עונותיהם הנ"ל וכיוצ"ב הכונה שם שהתשובה בהם יותר קלה (א"ה, אמרו לי שכתוב בשם האדמו"ר מקוצק זצ"ל שמפרש ביום חופתו הכונה שדי כאן בהרהור תשובה שימחלו לו)".
         9. הגרשז"א זצ"ל (ישמח לב ח"א עמ' מ"ז אות ס"ד).
         10. הגרח"ק שליט"א (דרך שיחה ח"א עמ' תקע"ט) – "תשובה: ודאי שצריך תשובה, רק שקשה כי המקור הוא מעשיו, שנשא את מחלת בת ישמעאל, וכי עשה תשובה. וצ"ל שקרויה מחלת על שום שזה מצב שיכול לעשות תשובה סגי לקרוא לה 'מחלת', והענין שמוחלין לו כי זה מצב חדש. [עיין בראשית ל"ו, ג']".
         11. נהרות איתן (ח"א סי' נ"ז אות ב') – "דחתן ביום חופתו צריך לשוב בתשובה כדי שעוונותיו יהיו נמחלים כמו ביום הכיפורים, וצריך לזה הרבה ישוב הדעת והתבוננות כדי שיהרהר בתשובה בצורה הנכונה ויגיע למדרגות הנעלות הטמונות ביום הגדול והנעלה הזה".
      3. מראי מקומות – דבר תורה (פר' וישלח עמ' רמ"א), הרי"י פרלמן והר"א גפני (מבקשי תורה חוברת כ"ג סי' רפ"ו, עמ' כ"ב).
         1. שד"ח (אסיפת דינם מער' חתן וכלה סוף אות ד'), הו"ד בילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א דרשות סוף דרשה ה' - לאירוסין ושבע ברכות) – "ודע דבעיקר הטעם שכתבו הקדמונים לתענית החתן ביום חתונתו לפי שיום סליחה וכפרה הוא לו שנמחלים עונותיו ראיתי לשעבר באיזה ס' שפקפק שא"כ **למה לא ינהגו כן כל מי שעולה לגדולה** שהרי בדברי רז"ל נזכר גם מי שעולה לגדולה שנמחלים עונותיו ומעולם לא שמענו מי שעולה לגדולה ושררה שמתענה ביום עלותו לגדולה (כעת איני זוכר מי בעל דברים, כמדומה לי שלא מצא ישוב לזה) ונ"ל הדל, ליישב, דהנה לשון הירושלמי בפ"ג דביכורים ה"ג הוא, תני תנא, חכם, חתן, נשיא, גדולה, מכפרת ויליף כולהו מקראי ... על כולם לשון מחילה, גם לשון המדרש בראשית רבה סוף פרשת תולדות, הוא כן, מחלת, שמחל לו הקב"ה על כל עונותיו, ולשון כפרה, הוא לשון קינוח ונקיון, ולשון מחילה הוא שנמחל לגמרי כמ"ש מרן הב"י ביו"ד רס"י רכ"ח בשם תשו' המיוחדות להרמב"ן סי' רס"ב, שמה שאומרים בהתרת נדרים, מחול לך, ר"ל שיהא כאילו לא היה, שחכם עוקר הנדר מעיקרו, אמנם גבי חתן מצינו בתלמודין (יבמות דף ע"ב) אמר ר' חמא בר חנינא כיון שנשא אדם אשה עונותיו **מתפקקים** שנאמר מצא אשה מצא טוב ויפק רצון מה' ופירש"י מתפקקים נסתמים, וכתב הרב מוהר"י פינטו בדרשותיו סי חיי שרה, הביא דבריו הרב נחמד למראה בח"א דף קצ"ז ע"ג, שדקדקו חז"ל לומר שעונותיו נסתמים, לומר **שאינן נמחלים, אלא תלוים ועומדים, אם לא ישוב לכסלה, מוטב, ואם ישוב, מגלגלין עליו את הכל**, ופוקדים לו עונותיו ראשונים, ונמצא לפי זה, דפליגי גבי חתן, ש"ס דילן, עם הירושלמי והב"ר הנ"ל, אבל גבי חכם ונשיא לא מצינו דפליגי, ונוכל לומר דלכ"ע עונותיהם נמחלים לגמרי, ולכן **רק גבי חתן** דלפי דברי ש"ס דילן הדבר תלוי ועומד, נהגו להתענות, לעורר את לבבו, לשוב אל ה' תשובה שלמה, ולא יהא הדבר תלוי ועומד, אלא ימחלו לו עונותיו מחילה גמורה, כי עת רצון היא לגבי חתן, להיות תשובתו רצויה ומקובלת. בעת ובעונה הזאת, ושב ורפא לו, וכל עונותיו אשר עשה, לא יזכרו לו, והיו כלא היו".
         2. אילת השחר (פר' וישלח פרק ל"ו פסוק ג') – "והנה ממ"נ דלעושים תשובה מוחלים אפי' אם אינם מג' אלה, ואם לא עשו תשובה למה ימחלו להם העונות, וכי אם עשו הי' נושא בכל יום אשה נכריה הי' מתכפר לו כל עם עונותיו, ואולי כיון שיש בדבר זה ישוב העולם זה זכות גדול שמכפר, ואולי הוא עשה קצת תשובה (ובמד"ר ס"ז י"ג איתא שהי' דעתו להתגייר, ולכאורה הכונה שהי' דעתו לעשות תשובה, שהרי עשו הי' ישראל מומר כדאיתא בקידושין י"ח א' ולא הי' צריך להתגייר). ויתכן שבזמן התרגשות יותר קל להשתנות, וכשאדם מוכן לדבר נותמים לו אפשרות משמים, ואם ישנה את דרכו ימחלו לו (וזה דוקא אם יעשה תשובה, אמנם הגור ארי' מפרש שהטעם שמוחלין לג' אלו משום שנחשבין בריה חדשה, ולסברא זו יתכן שנמחל אפי' בלי לעשות תשובה) ... וכן יל"ע במה דאמרו בשבת (קי"ט ב') כל העונה איש"ר מברך בכל כוחו קורעין לו גזר דינו וכו' אפילו יש בו שמץ של ע"ז מוחלין לו, האם הכונה דוקא בעושה תשובה, וכן במי שברך בשבת לאחר קריאה"ת אומרים וכל העוסקים בצרכי ציבור באמונה הקב"ה ישלם שכרם וכו' ויסלח לכל עונם, ואם הכונה אפילו בלא תשובה נמצא דהעוסק בצרכי ציבור באמונה כל הציבור מבקשין שהקב"ה יסלח לכל עונו אפילו בלי עשיית תשובה. ועי' בט"ז (או"ח סימן רמ"ב) בענין כל המשמך את השבת כהלכתו אפילו עובד ע"ז כדור אנוש מוחלין לו, דאיכא למידק אי לא עשה תשובה שבת מאי מהני ואי עשה תשובה שבת למה לי, ונראה דמיירי שעשה תשובה אלא דתשובה לא מהני שיהא מוחלין לו כדאיתא בפרק יוהכ"פ עבר על כריתות ומיתות בי"ד תשובה תולה ומיתה ממרקת קמ"ל כאן דאם בעשותו תשובה שומר שבת כהלכתו מהני תשובה שיהא נמחל לו עכ"ד, ויל"ע בשומר שבת כהלכתו דמוחלין על כל עונותיו א"כ לא יצטרך לכפרת יוהכ"פ".

אילת השחר (פר' כי תצא פרק כ"ד סוף פסוק ה') – "הבעל הטורים מביא לכל דבר נקי יהיה לביתו שהנושא אשה מוחלין לו על כל עוונתיו, והנה אם עושה תשובה למה נצרך למחילה זו של הנושא אשה, ואם לא עושה תשובה למה ימחלו לו על עוונתיו, והי' אפשר לומר דנשיאת אשה זה מצוה גדולה שמכפרת, אמנם בירושלמי (ביכורים פ"ג ה"ג) דרשו כן על עשיו כשנשא את מחלת בת ישמעאל, ועשיו לא התכוין לשם מצוה, ואולי מ"מ כיון שיש בדבר זה ישוב העולם זה זכות גדול שמכפר וצ"ב".

* 1. **עבירות שבין אדם לחבירו**.
     1. מוחלים.
        1. אמרי אמת (ליקוטים עמ' ק'-ב', בית אמת עמ' צ"ב) – "הסתפק אם חתן מוחלים לו דוקא על עבירות שבין אדם ומקום או אף עבירות שבין אדם לחבירו, והאם רק ביום חופתו או גם בכל שבעת ימי המשתה ואם לכלה גם מוחלים ואולי אפשר לומר שהרי לומדים מעשיו ומחלת שמוחלים על עונותיהם ושם היו עבירות בין אדם לחבירו גם, ומחלת זו הכלה".
  2. **על חיובים בדיני שמים, או אפי' על נתחייבו להיענש בדיני אדם**.
     1. רק על חיובים בדיני שמים.
        1. אילת השחר (פר' וישלח פרק ל"ו ריש פסוק ג') – "והנה מחילה זו היא על חיובים בדיני שמים, אבל אם נתחייבו להיענש בדיני אדם לא יפטרו ע"י שישאו נשים או יעלו לגדולה".
  3. **האומר אחטא ואח"כ אשא אשה**.
     1. אינו מכפר.
        1. תוספת אדם (על ח"א כלל קל"ב אות נ"ה) - לשונו מובא לעיל.
        2. אילת השחר (פר' וישלח פרק ל"ו ריש פסוק ג') – "והנה האומר אחטא ואח"כ אשא אשה מסתמא הרי זה כאומר אחטא ויום הכיפורים מכפר דתנן ביומא (פ"ה ב') דאינו מכפר".
  4. **נגעים**.
     1. אמרי אמת (ליקוטים עמ' ק'-ג') – "איתא במשנה [נגעים ג-ב] חתן שנראה בו נגע נותנים לו שבעת ימי המשתה לו ולביתו ולכסותו, הלא נגעים באים על חטא, וכיון שחתן מוחלין לו כל עוונותיו, מנין לו נגעים, [ותירץ כ"ק אדמו"ר שליט"א דאי' בגמ' שיש נגעים שהם יסורים של אהבה, א"כ יכולים גם בחתן להיות, השיבו אדמו"ר זצ"ל] כי במשנה אי' גם נגעי בתים ובגדים, ולא נזכר שגם הם יסורים של אהבה".
     2. אבן ישראל (על התורה ריש פר' תזריע) – "ובזה מובן מה דתנן במסכת נגעים (פ"ג מ"ב) דנותנים לחתן שבעת ימי המשתה, ורואים את הנגעים שלו לאחר שבעת ימי המשתה, ואי נימא דנגעים הוא רק בגדר עונש, א"כ חתן דמוחלין לו כל עונותיו, אמאי יש לו עוד נגעים, אלא משום דתרתי איכא, ואף שלא מגיע לו עונש, מ"מ הרי נפשו מושחת, וצריך להדריכו לישרו, ולכן רואין את הנגעים שלו אחר ז' ימי המשתה".
     3. פרדס יוסף (פר' תזריע סוף אות ל"ו, עמ' שי"ג) – "דחתן מוחלין לו עוונותיו ומאין לו נגעים שבאים על עוונות. וי"ל אם מוחלין לו עוונות חמורים אז נתעוררו חטאים קטנים ודקים שרק יחשבו אצל צדיקים גדולים שמדקדק עמהם כחוט השערה, ועל החטאים החדשים יבואו ג"כ נגעים ואמרה התורה שאינם מטמאים".
        1. מדקדק עם צדיקים כחוט השערה – הגרח"ק שליט"א (אשיחה ח"א סוף עמ' מ"ה, לשונו מובא לקמן).
     4. מראי מקומות – כרם אליעזר (נגעים ח"א סי' נ"ה).
  5. מראי מקומות – הר"מ טויב (ביכורים ח"ב עמ' תקנ"ו).
     1. בית ישראל (דף על הדף יומא דף יג:) – "בתוס' מביאים בשם הירושלמי בהא דמתקינין לו אשה אחרת, שמשמע שרק מזמינין לו שאם תמות אשתו ביוהכ"פ יקדש את השני' ויכניסה לחופה ויקיים בזה וכפר בעדו ובעד אשתו ביוהכ"פ. כ"ק אדמו"ר בעל הבית ישראל מגור זצ"ל הקשה, הרי בירושלמי (פ"ג דביכורים ה"ג) הוא מקור המאמר דחתן מוחלין לו על כל עוונותיו ע"ש. וא"כ יוקשה כאן, דהרי אם תמות אשתו של הכה"ג והוא ישא אשה אחרת ביוהכ"פ, הרי ברגע שמכניסה לחופה, הוא מקבל דין של חתן, והיא מקבלת דין של כלה, וחתן וכלה ביום חופתם מוחלים להם על כל עוונותיהם, שוב לא יתקיים הפסוק: 'וכפר בעדו ובעד ביתו', שהרי הכה"ג ואשתו החדשה שניהם מחולים ועומדים מכח החופה, וסיים אדמו"ר זצ"ל, דמוכח כאן, **דגם חתן וכלה שמוחלין להם על כל עוונותיהם עדיין זקוקים לכפרת יוה"כ**, עכ"ד".
     2. הגרח"ק שליט"א (אשיחה ח"א סוף עמ' מ"ה) – "בירושלמי בכורים (פ"ג ה"ג) איתא וכי מחלת שמה והלא בשמת שמה, אלא מלמד שנמחלו לו עונותיו, מכאן לחתן שמוחלין לו עונותיו. וצ"ב מדוע לא נמחלו עונותיו של יעקב אבינו ביום חופתו כמו אצל עשיו, וא"כ לא יענש עבור עשרים ושנים שנים אלא רק חמש עשרה. ועל שבע שלפני חופתו לא יענש כלל. תשובה: הקב"ה מדקדק עם צדיקים כחוט השערה".
        1. מראי מקומות – פרדס יוסף (פר' תזריע סוף אות ל"ו, לשונו מובא לעיל).
     3. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א דרשות דרשה ה' - לאירוסין ושבע ברכות) – "בירושלמי (פ"ג מביכורים משנה י"ג) נאמר, ג' מוחלין להם על כל עוונותיהם, גר, העולה לגדולה, והנושא אשה. ולכאורה, **על איזו זכות כל העולה לגדולה מוחלין לו** על כל עוונותיו. אדרבה הרי יש לו מעתה מקום להתגאות. והגאווה מוציאה את האדם מן העולם. וכן הנושא אשה שמוחלין לו על כל עוונותיו, על מה ולמה. והרי בודאי התבטל מלימוד התורה בהיותו טרוד בהקמת הבית, וכל הכרוך ב"נושא אשה", אם כן למה נמחלין לו כל עוונותיו. והנה המקור לזה שחתן מוחלין לו על כל עוונותיו, למדו ממש"כ אצל עשו, וילך עשו אל ישמעאל ויקח את מחלת בת ישמעאל, וכי מחלת שמה והלא בשמת שמה, אלא מחלת מלשון שמוחלין לו על כל עוונותיו. והשאלה נשאלת וכי בשביל שעשו נשא אשה ימחלו לו על כל עוונותיו החמורים והקשים ביותר שעשה בימי חלדו ...".

1. שאר תענתים: האם החתן והכלה צריך להתנות בשבע ברכות.
   1. **ד' תעניתים: בין בזמנו, ובין בנדחה**.
      1. עי' או"ח סי' תק"נ סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.
   2. **תענית אסתר**.
      1. *עי' סי' תרפ"ו סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.*
   3. **תענית בכורות: חתן בשבע ברכות, או סעודת שבע ברכות - האם פוטר מתענית בכורות**.
      1. עי' יו"ד סי' רמ"ו סעי' כ"ו, לשיטות ומראי מקומות.
   4. **יארצייט: בשבע ברכות**.
      1. אין מתענין.
         1. אשל אברהם (אופנהיים, או"ח סי' תקע"ג).
         2. הגריש"א זצ"ל (***ישמח לב ח"ד עמ' נ"א אות ז') – "הרגיל להתענות בר"ח אלול או ביום סליחות, ועתה הוא חתן אם יש לו להתענות. והשיב דחיוב להתענות בודאי אין עליו, מ"מ אפשר דאם רוצה להתענות מותר לו, ועדיף שלא יתענה. ושאלתי אם צריך התרה והשיב שאין צריך. וכן אמר שדין תענית יא"צ כנ"ל".***
      2. מראי מקומות – נטעי גבריאל (נשואין פרק ע"ט סעי' ו').
2. שאר עינינים.
   1. הזמנה לנישואין (בענין למה רק מקפיד לא להזמין במילה)
      1. מר"מ - תשובות והנהגות (ח"ב סי' תרמ"ט ).