מראי_מקומות_רצו_1
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

בס"ד

**סי' רצ"ו**

**מס' 1**

**מקור להבדלה**

הגמ' בשבועות יח: "אמר רבי יוחנן כל המבדיל על היין במוצאי שבת וכו'.

ונחלקו הראשונים האם הבדלה דאוריתא, או דרבנן והפס' אסמכתא.

בדעת הרמב"ם נקט הרה"מ שזה דאוריתא, עיין בפכ"ט מהל' שבת הל' א'.

ועיין בתורה תמימה [שמות כ-נג] שציין לזה מקור.

ועיין במנ"ח מצוה לא-טז שדן האם **ביו"ט** זה דאוריתא.

ועיין עוד בקוב"ש ביצה אות י.

ועיין עוד במ"ב סק"א ובשעה"צ סק"א.

★והנה המנ"ח [לא-ה] מקשה לרמב"ם שזה דאוריתא למה אין **דין זכירת יציאת מצרים בהבדלה**, הרי ילפינן **דזכור זה ביציאת מצרים** [בשלמאאם המקור **"להבדיל**" שפיר, אבל אם המקור **זוכרהו** בכניסתו ויציאתו קשה, דהרי **זכירה זה ביציאת מצרים**.

ויש שתירצו, דיש להסתפק האם כניסתו ויציאתו זה **שתי מצות** שונות, אחד בזמן כניסה ואחד בזמן יציאה או מצוה אחת לקדש את **השבת** ואיך מקדשהו ע"י שמזכיר שבח השבת בכניסתו ויציאתו [השבת התקדשה בתחילה וסוף] וא"כ אי נימא שזה מצות אחת י"ל דסגי בהזכרת יציאת מצרים בחד זימנא, **בשבת הוזכר יציאת מצרים.**

**א.** ולפ"ז מי שלא קידש כל השבת [כגון חולה שאין לו סעודה] **בהבדלה** יצטרך להזכיר יציאת מצרים **וזו לא שמענו.**

**ב.** **קטן שהגדיל במוצ"ש** אם נסבור שגם מי שאין לו שבת חיב בהבדלה [כלפי הדאוריתא לקטן אין שבת] יתחייב **להזכיר בהבדלה יציאת מצרים וזה חידוש.**

**ג.** קטן שהגדיל במוצ"ש וחל יו"ט במוצ"ש ומקדש יקנה"ז, י"ל האם הזכרת יצי"מ שמזכיר ליו"ט תעזור לו להבדלה [אם נסבור שכה"ג חיב להזכיר יצי"מ בהבדלה] ולא מסתבר דיצי"מ שמזכיר בקידוש היו"ט של מחר, תעזור לו להבדלת השבת לשעבר וי"ל.

★יש קושיא איך מזמינים לעשות מלאכה פועל שאינו מבדיל, הרי הוא לפני הבדלה, ונאסר במלאכה עד שיבדיל, והמעסיקו מכשילו, וא"כ עובר בלפני עיור, ולכאורה גם ביום ראשון **יאסר להזמין פועל.**

ויש דתירצו דעד כמה שרח"ל אין לו שבת, לא שייך להבדיל [חוטא נשכר].

וזה לא מסתבר, אבל כלפי קטן שהגדיל בזה י"ל דהיות ולא היה לו שבת דלא **מחויב בשבת** אין לו חובת הבדלה.

★אין מבדילין על הפת, יו"ט שחל במוצ"ש יש אומרים דאגב דמקדשים על הפת מבדילין עליו ג"כ [שו"ע].

יש להסתפק:

**א.** שמע קידוש והבדלה על הפת, והמקדש אכל סעודתו ויצא ידי חובתו, אבל השומע לא אכל, וממילא התבטל קידושו ששמע, ולא יצא ידי חובת קידוש.

א"כ גם חובת הבדלה לא יצא, דהרי כל מה דמהני הבדלה על הפת זה **אגב הקידוש**, וכאן שבטל הקידוש בטל ההבדלה ג"כ. **אשכחנא דסעודה מעכבת בהבדלה**.

**ב.** במעריב של יו"ט שחל במוצש"ק שכח ולא הזכיר ותודיענו [דהיינו לא הבדיל בתפילה] ואח"כ קידש ומשום איזו סיבה לא יצא בקידוש [כגון טעה בנוסח הקידוש] א"כ יוצא שאכל לפני הבדלה, והרי מי שלא הבדיל בתפילה וטעם לפני הבדלה, **חוזר ומתפלל** [וא"כ הכא ג"כ **אכל לפני הבדלה** במקרה שקידש והבדיל על הפת והקידוש התבטל וממילא גם הבדלה וכנ"ל].

ויש לומר דכל הטעם דחוזר ומתפלל היות ו"שנה בחטא" שטעם לפני הבדלה [למרות שהיה בטעות אבל היה כאן עבירה] **וגם** טעה בתפילה [דהיינו ששכח להזכיר בתפילה] קנסינן ליה שיחזור ויתפלל, משא"כ הכא מאי בעי ליה למיעבד ביחס להבדלה, דכלפי דיני הבדלה לא היה לו כל טעות, ויל"ע.

**ג.** ביו"ט שחל בשבת ובן א"י שנמצא בחו"ל, שמע הבדלה מבן חו"ל, ואצל הבן חו"ל הוה **קידוש והבדלה** ומבדיל **"בין קודש לקודש"** י"ל דיוצא ממנו ידי חובת הבדלה, למרות שהבן א"י צריך המבדיל בין קודש לחול זה לא מעכב דהרי יש כאן הבדלה איה"נ הבדלה פחותה בין קודש לקודש ואין כאן הבדלה מעולה בין קודש לחול אבל אולי זה לא מעכב.

ואם נימא שיצא, י"ל בכה"ג שבן חו"ל קידש והבדיל על פת, **וכלפיו** מהני להבדיל על הפת **אגב הקידוש**, האם מהני לשומע דאצלו זה הבדלה גרידא, ובהבדלה א"א להבדיל על הפת.

★ברמ"א "ונהגו לומר קודם הבדלה שעושים בבית וכו' **לסימן טוב**" כתב בדוקא הבדלה שעושים בבית, לא הבדלה שמבדילים בביהכנ"ס. [דזה הוזכר בסימן הקודם], ושם לא צריכים לומר פסוקים לסימן טוב, מפני **דהציבור אמר ויתן לך,** שכל אמירת **ויתן לך בשביל הסימן טוב**, ממילא אין ענין לומר שנית לפני הבדלה.

★במ"ב [ס"ק ט] "ואך שיזהר לשתות ממנו עכ"פ כמלא לוגמיו שהוא רוב רביעית ואם לאו **לא יצא**" מיריי שבכוס יש שיעור, רק לא שותה כשיעור וע"ז כתב **דלא יצא**.

מוכח **דבהבדלה ג"כ יש דין נשפך היין שלא יצא יד"ח**, דלא כאחרונים דכתבו דבהבדלה לא פסלינן מחמת נשפך יין [אם היה בכוס שיעור רק לא שתו ממנו].

★הטור מביא פרקי דר"א "מקרב ידו לאור הנר ואומר בורא מאורי האש, וכיון שמרחיק ידו מן האש אומר ברוך וכו' המבדיל בין קודש לחול וכו' ועיין ב"ח שביאר דיש שיכות בין נר להבדלה משא"כ בשמים דלית להו שיכות עם המבדיל.

ועיין פרישה אות ה'.

★ונחלקו בגמ' בסדר אמירת הברכות, לדינא **י**ין, **ב**שמים, **נ**ר, **ה**בדלה. [וסימנך יבנה].

וטעם סדר הדברים, **גפן ראשון,** דהוא גורם לכל, **והבדלה אחרון** דכמה דמאחרים את יציאת השבת עדיף [הבדלה זה ביטוי ליציאת השבת].

ובשמים קודם לנר, **א.** לב"ח הנ"ל, דנר והבדלה מישך שייכי.

**ב.** בערוה"ש ביאר דבשמים תדיר יותר מאש עי"ש.

★ברמ"א "ובשעת הבדלה **יתנו עיניהם בכוס ובנר** וכו' בכוס מפני שלא יסחו דעת, ובנר מ"ט עיין ביאור הגר"א.

ולדברי הב"ח דלעיל שפיר דנר קשור להבדלה וכחלק מהכוס.

★שופכים מן הכוס לאחר הבדלה ומכבים בו הנר וכו'.

ופמ"ג [א"א-ד] "מכבים בו הנר להודיע שלא הודלק כ"א לנר מצוה", מבואר מדבריו שיש **ענין** לכבות את נר הבדלה **להודיע** שלא הודלק רק לצורך מצוה.

וצ"ע דהרי אין ענין בהדלקת נר, העיקר היא ברכת הנר, והולך בדרך ורואה נר מרחוק ג"כ יכול לברך.

ובלבוש [שהוא מקור הפמ"ג] כתב "שלא הודלק נר זה אלא למצוה לנר של הבדלה **ולברך עליו**" כונתו דיש ענין להודיע שהוא נר **של ברכה**.

עכ"פ מי שמברך על גפרורים מפסיד ענין זה, דהרי נכבה מאליו, **לא שמכבה. ומודיע** שזה רק לנר מצוה.