ממונא לא בטיל
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח

קצת מ"מ בענין ממונא לא בטיל

א. בשער"י ג-כג נקט דממונא לא בטיל כלל שאינו חלות דין בחפץ, ומ"ש נדרים נח. דהקדש בטיל היינו דאיסור מעילה בטל, וכ"נ בנתיה"מ-רכט [ואף אי ממונא לא בטיל היה צריך לשלם דמים ומה שנתחדש דממונא לא בטיל היינו שגם החפץ ממש שלו].

בגרש"ר מכות עמ' תע הביא משו"ת הרי"מ הטעם דממונא לא בטיל שאין כאן סתירה ביניהם אבל בהקדש שנותן דין איסור שפיר חשיב סתירה ובטיל גם דין הממון שבו.

אבל יש אחרונים שנקטו דממונא בטיל ותו אין החפץ של הבעלים, ומ"ש דלא בטיל היינו שיש לו תביעה על האדם מתורת ממוני גבך, וחייליהו ממש"כ הג"א פ"ה דע"ז שחייב לתת לו דמים לחוד ואי"צ לתת לו חפץ דוקא, כ"נ בפר"י א-טו ופמ"ג יו"ד מ"ז קט-א ובכור"י תרמט-יא.

[ובשער"י ג-כד תמה על הפמ"ג מנ"ל זה ולמה לא יצטרך לתת לו חפץ, אבל כדבריו מבואר בהג"א ע"ז.

בפמ"ג כתב שאף שנתערב לשמעון חתיכה של איסור צריך לשלם דמים מעליא ולא רק דמי האיסור כנראה משום דהשתא הותר והרי הוסיף לו ממון כדמי חתיכה המותרת, ועי' בהערות לש"ש ו-ד מש"כ בזה].

ב. אמנם כל האחרונים אלו לא צידדו כן אלא ע"י ביטול, אבל בנתערב חד בחד וודאי יכול לתבוע ממנו חפץ ממש ולא רק דמים, ומה"ט קי"ל שאם אבד אחד מהם פטור משום המע"ה.

וצריך לבאר לפי"ז מהו תביעה זו שיכול לתבוע חד מינייהו ממ"נ ולמה לא יאמר לו קח את שלך ומספק א"י ליקח א"א מהם, וכנראה הביאור הפשוט בזה שאם מעמיד את שניהם לעצמו ואינו נותן לו אחד הרי הוא כגזלן ולכךמחוייב להעמיד לחבירו אחד מהם.

אבל בשערי חיים גיטין-כט יצא לדון באופן מחודש דאף בלא דין ביטול עצם מה שנתערב לו אצל חבירו ממון כבר פקע בעלותו שהרי על כ"א יכול לומר המע"ה, ואין בו אלא דין ממוני גבך על האדם, ומש"כ ההג"א שנותן לו דמים אינו מתורת ביטול ברוב רק מעצם דין המע"ה.

ולפי"ד צ"ע למה אם אבד אחד מהם יכול לומר לו שהיה זה הרי התביעה על האדם ולא על החפצים, וכנראה פשוט שהתביעה היא או חפץ או משתרשי שהרי בוודאי יכול שלא לזכות מתורת המע"ה ולתת לו חפץ ולאו דוקא דמים א"כ לעולם התביעה היא או חפץ או ממוני גבך, ואם אבד אחד מהם אבדה לו תביעתו.

[באחרונים דנו בנתבטל איסור אכילה של אחד בשתי חתיכות של חבירו והותר באכילה, הרי מסתבר שהשבח של הממון שייך לשניהם ויחלוקו, עי' עמודי אור, ואכ"מ.

אבל כתב המרחשת בסוף ח"א דה"מ באיסור אכילה אבל באיסוה"נ שאינו ממון אין השבח אלא לבעל החתיכות של ההיתר ולא לבעל האיסור, והטעם כתב משום שאינו ממון, וכנראה זה ע"ד השער"י שהבאנו במקו"א דכל שאין דין ממון אין בעלות על מה שיוצר ואין בו תביעת משתרשי].

ע"ע בכ"ז בש"ש ו-ד, וזכורני גם דברים בגליא מסכת-ד, ולא רשמתי אלא לזכרון.