תליות
קטגוריות: ש_ס / נ נדה / נדה - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים מהדו_ק / כתמים

אור ליום ועש"ק בא ה' שבט תשס"ו

א] שו"ע יו"ד סי' ק"צ סי"ז, מצאה כתם למעלה מהחגור וכתם למטה ממנו, ויודעת שלא נזדקרה, טהורה, שאני אומר כמו שהעליון בא מעלמא כך בא התחתון, בד"א כשיש בעליון כגריס ועוד או יותר, שודאי מעלמא בא, שהרי אין לתלותו בכנה, אבל אם אין בו כגריס ועוד, אין תולין אותו מעלמא, דשמא דם כנה הוא, ואם יש בתחתון כגריס ועוד, שאין לתלות בכנה, טמאה.

ובגליון הגרע"א שם כתב, ז"ל, אבל אם אין בו כגריס ועוד, ואף לדעת הי"א דלעיל ס"ו, מ"מ כיון דנאמר דלאו מגופה הוא שוב י"ל דדם כינה הוא ואין ראי' שנתעסקה, אח"כ ראיתי שכ"כ בתפארת למשה, עכ"ל, אמנם בחוו"ד שם סקי"ב כתב, דאם הוא על בשרה לכאו' יש קולא להרמב"ם בסעיף ג' דס"ל דאפי' פחות מגריס אינו תולה במאכולת וטהורה, וצ"ע.

ולכאו' פלוגתא זו תליא בפלוגתת הראשונים בביאור טעמא דהרמב"ם דכתם שעל בשרה אין לו שיעור, דאם טעמו משום דאמרי' דכיון שנמצא על גופה אמרי' דחזקה מגופה אתא, הרי ודאי צדקו ד' הגרע"א, דבכתם שלמעלה מן החגור, כיון דאמרי' שאינו מגופה, שוב יש לתלותו בדם מאכולת.

אך אם טעמו של הרמב"ם הוא משום דבבשרה לא שכיחי מאכולות, וע"כ לא תלינן הכתם בדם מאכולת, הרי שפיר י"ל כד' החוו"ד, דע"כ אף אם הכתם העליון הוא פחות מכגריס, יש לתלות הכתם התחתון בהעליון, כיון שאין לתלות הכתם העליון בדם מאכולת, שהרי בבשרה לא שכיחי מאכולות. [[1]](#footnote-2)

אמנם החוו"ד גופי' שם סקכ"ב כתב דאין לפרש טעמו של הרמב"ם משום דבבשרה לא שכיחי מאכולות, אלא טעמו משום דכיון דבבשרה אישתכח ומבשרה קחזיא תלינן בבשרה דרגלים לדבר, ולפ"ז לכאו' פשיטא דאף לדעת הרמב"ן אין לתלות כתם תחתון בכתם עליון פחות מגריס, וכנ"ל, וצ"ע בד' החוו"ד.

אמנם י"ל, דאף אם טעמו של הרמב"ם הוא משום דבבשרה לא שכיחי מאכולות, היינו רק דמה"ט תלינן שבא הדם מן המקור דשכיחי שם דמים, ולא תלינן במאכולת דלא שכיחא, אך כל שנמצא הכתם למעלה מן החגור, שלא בא מגופה, ודאי עדיף טפי לתלות שבא מדם מאכולת, מאשר לתלות שעברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, ולפ"ז בדין דכה"ג לא נתלה הכתם התחתון בעליון, וצ"ע בזה.

ב] והנה משמעות ד' הגרע"א דכל הלכה זו אתיא אף כשיטת הרמב"ם, ולפ"ז הרי דגם מש"כ השו"ע דבכה"ג שאין בעליון כגריס, הרי דאם יש בתחתון כגריס ועוד טמאה, הוא גם לשיטת הרמב"ם, דהגם דס"ל דכתם הנמצא על בשרה טמא אף בפחות מגריס, ולא תלינן לי' במאכולת, מ"מ בכה"ג שנמצא כתם גם למעלה מהחגור דתלינן לי' במאכולת, תלינן גם להכתם שמתחת החגור במאכולת.

אמנם צ"ב הטעם בזה, דהנה ביסוד הדין דתולין עליון בתחתון פירש הרא"ש בסימן ח', ז"ל, ואע"ג דאמרי' לעיל דתולין תחתון בעליון היינו כשהן מין א', "דאמרי' שבפעם אחת נתלכלך חלוקה למטה ולמעלה", עכ"ל, וכעי"ז כתב בספה"י לר"ת סי' קס"ח, ז"ל, שאותן שלמעלה מן החגור אמרינן עברה ולאו אדעתה, דמאותו מקום לא באו דאם כן הוה לי' לאישתכוחי למטה מן החגור, אלא ודאי דאע"ג דאמרינן בתחלת פירקין ספק עברה ספק לא עברה טמאה ולא אמרינן עברה ולאו אדעתה, היינו היכא דמצינן למימר מאותו מקום באו, א"כ ודאי עברה ובאותה שעה שבאו למעלה מן החגור באו למטה מן החגור ומעלמא, שאם ודאי עברה אפי' לא היו דמים למעלה מן החגור והיו למטה תולין בדם צפור, והכא כמו ודאי עברה היא כיון שיש טיפי דמים למעלה מן החגור, עכ"ל.

ולפ"ז הרי ל"ש ה"ט אלא כד תלינן שבא הכתם העליון מעלמא, דבזה יש לתלות דבפעם א' נתלכלך חלוקה למטה ולמעלה, אך כד הוי הכתם העליון פחות מגריס דלא תלינן לי' בעלמא, אלא תלינן לי' במאכולת, הרי אין טעם כלל להתיר הכתם התחתון, שהרי לא בא הכתם התחתון מאותה מאכולת שבא ממנה הכתם העליון, שהרי ב' הכתמים יחד הם יתירים מגריס.

ומצאתי בהפלאה שם ס"ו שעמד בזה, וכתב דהא דבכתם הנמצא על בשרה אין תולין במאכולת, היינו רק לחומרא, דאמרי' דכל בשרה בדוק אצל מאכולת, ומה"ט הוא דאין תולין תחתון בעליון היכא דהעליון הוא פחות מגריס, דבכה"ג אדרבה יש לחוש להחמיר ולתלות במאכולת אף בבשרה, ואשר ע"כ היכא שגם התחתון הוא פחות מגריס יש להתירו ממ"נ, עכ"ד, אמנם הדברים מחודשים, דבפשוטו הא דלא תלינן כתם שעל בשרה במאכולת הוי זה בתורת ודאי, ואי"ז ספיקא בעלמא, וגם בד' הגרע"א מבו' דהא דאין תולין תחתון בעליון היכא שהעליון הוא פחות מגריס, אי"ז מה"ט, אלא הוא משום דכל דלאו מגופה הוא תו י"ל דדם כינה הוא, ואי נימא הכי הרי צ"ב, דמ"ט היכא שהתחתון והעליון אין בהן כגריס תלינן התחתון במאכולת אף לדעת הרמב"ם.

ג] אמנם הנה מצינו דכוותה לדעת הראב"ד והרשב"א, דהנה בהא דכתם למעלה מן החגור טמא אף שהוא יותר מגריס, פירש הראב"ד בשער הכתמים ריש סימן ב', ז"ל, הכתמים שנמצאו ממנו ולמעלה אינה חוששת להן, ואע"פ שאין לה במה לתלות, והטעם לפי שאינם מכוונים במקום ראיה, ונאמר בודאי זאת עברה בשוק של טבחים ואינה זוכרת, או שמא מאכולת נתמעך בה, ואע"פ שאין תולין במאכולת יותר מגריס כדאמרינן לקמן, כאן תולין ביותר מגריס לפי שאינו מקום ראי' וכו', עכ"ל, וכעי"ז כתב הרשב"א בתוה"ב שער הכתמים, ז"ל, כל שהוא למעלה מן החגור לעולם טהורה, ואפי' אין לה במה לתלות, ואומרין שמא נתעסקה בכתמים ולאו אדעתה, או שמא מאכולת נרצפה שם זו אצל זו עד שיעשה יותר מגריס, עכ"ל.

וצ"ב דא"כ מ"ט תולין תחתון בעליון, והובא דין זה דתולין תחתון בעליון בראב"ד שם סימן ג', ובחי' הרשב"א בסוגיין, דהניחא אם תלינן להכתם העליון שעברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, הרי דשפיר י"ל דממקום שבא הכתם העליון בא גם הכתם התחתון, אך כיון דיש לתלות להכתם העליון דשמא נתמעך בה מאכולת שדמה יותר מגריס, או שנתמעכו בה כמה מאכולות, הרי לכאו' אין טעם כלל להתיר את הכתם התחתון.

ועד"ז ילה"ק למש"כ הלבוש והמעדיו"ט, דהא דאין תולין כתם יותר מגריס בב' מאכולות, הוא משום דא"כ ביטלת גזירת כתמים, אך מעיקרא דדינא שפיר יש לתלות בב' מאכולות, וקשיא דא"כ מ"ט תולין תחתון בעליון, הרי יש לתלות שהעליון בא מדם ב' מאכולות, וא"כ אין טעם להתיר להכתם התחתון.

ואשר מוכרח מזה, דס"ל להראב"ד והרשב"א דהא דתולין תחתון בעליון, אין הטעם כמש"כ ברא"ש דאמרי' שבפעם אחת נתלכלך חלוקה למטה ולמעלה, אלא הטעם בזה הוא דהגם שאסרו חכמים כתם יותר מגריס, ולא תלינן לי' במאכולת או שמא עברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, מ"מ כל דאיכא כתם א' דתלינן לי' בהכי, תו תלינן בהכי גם לשאר הכתמים, ואשר ע"כ כל שיש עלי' כתם למעלה מן החגור, דע"כ תלינן שבא מדם מאכולת יותר מגריס, תו תלינן בהכי גם להכתם התחתון.[[2]](#footnote-3)

ויש להוסיף בזה, דהנה בפשוטו הא דכתם למעלה מן החגור מותר, ל"ב בזה לדין תלי', אלא כיון דא"א שיבא שם דם מן המקור, אי"ז כלל כתם האסור, אמנם הנה בל' הראב"ד והרשב"א נ', דכל הא דשרינן לכתם למעלה מן החגור הוא רק מדין תלי', והיינו דהגם דבכתם למטה מן החגור אין תולין דילמא עברה בשוק של טבחים וגם לא תלינן במאכולת יותר מגריס, מ"מ בכתם למעלה מן החגור שרחוק הדבר שבא מן המקור, שאין מחזיקין טומאה ממקום למקום, ע"כ תלינן דדילמא עברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, או שמא נתמעכה בה מאכולת יותר מגריס, אך אלמלי דין תלי', הי' כתם זה אסור, דהא דאין מחזיקין טומאה ממקום למקום, היינו רק דמה"ט יש לנו לתלות אף בתליות רחוקות.

ולפ"ז נ', דמה"ט הוא דתולין תחתון בעליון, דכיון דאף הכתם העליון התירו הוא מדין תלי', הרי דבזה אמרי' דכל דאיכא דין תלי' על הכתם העליון, תו תלינן בהכי גם להכתם התחתון, אך אילו ל"ה בעינן בהכתם העליון לדין תלי', אלא הי' התירו משום דא"א שיבא שם דם מן המקור, הרי ל"ה זה טעם להתיר הכתם התחתון, אא"כ נימא כד' הרא"ש דאמרי' שבפעם א' נתלכלך חלוקה למטה ולמעלה.

ולפ"ז ניחא גם הא דשרינן היכא שב' הכתמים הוו פחות מגריס, ואף לדעת הרמב"ם דכתם שעל בשרה אין לו שיעור, אלא כיון דתלינן להכתם העליון במאכולת, תו יש לתלות בהכי גם להכתם התחתון, וכמש"נ.

ד] ולפ"ז נ' די"ל עוד, דהנה בהא דהיכא דהכתם העליון הוא פחות מגריס אין תולין תחתון בעליון, בפשוטו הטעם בזה, דכה"ג תלינן שבא הכתם העליון מדם מאכולת, וע"כ ליכא טעם לתלות בזה להכתם התחתון.

אמנם לפ"ז הי' בדין, דבזה"ז דלא שכיחי מאכולות, הרי דהגם שכתב החת"ס דמ"מ יש להתיר כתם פחות מגריס, משום דבזמן חז"ל הוו שכיחי מאכולות ולא גזרו על כתם זה, אך מ"מ לגבי דינא דתולין תחתון בעליון, הי' בדין דאף היכא שאין בכתם העליון כגריס, מ"מ כיון דלא שכיחי מאכולות, ולא בא הכתם העליון מדם מאכולת, אלא בע"כ דעברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה וכל כה"ג, הרי מכח זה יש להתיר אף להכתם התחתון, וזה לא שמענו.

אך לפמש"נ י"ל, דכל הא דתולין הכתם התחתון בעליון, הוא רק היכא שהיתר הכתם העליון הוא מכח דתלינן שעברה בשוק של טבחים וכה"ג, דתו תלינן בהכי גם להכתם התחתון, אך היכא שהכתם העליון הוא פחות מגריס, אשר בכה"ג אין התירו משום דתלינן שעברה בשוק של טבחים, אלא בלא"ה אינו אסור משום שהוא פחות מגריס, אין להתיר להכתם התחתון.

ועד"ז י"ל גם בשאר גווני שכתבו האחרונים דל"ש לתלות במאכולת, ואך דמ"מ לא גזרו על כתם פחות מגריס, וכגון בכתם שחור, לפי סתימת הפוסקים הקדמונים דאף בזה לא גזרו על פחות מגריס, הגם דבזה ליכא למיתלי במאכולת (כמש"כ הראב"ד), דלכאו' הי' בדין דאם הי' הכתם העליון כן, כיון דבע"כ עברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, יתלו להכתם התחתון בעליון, אך למש"נ אף בכה"ג לא יתלו להכתם התחתון בהעליון, כיון שהיתר העליון אינו משום דתלינן שעברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, אלא משום שהוא פחות מגריס.

אך שוב העירוני בעיקר הדברים, דלפ"ז נמצא דהיכא דהוי הכתם שלמעלה מן החגור על דבר שאינו מקב"ט או על בגדי צבעונים, אשר בכה"ג אין התירו מדין תלי', לא יהא בזה להדין דתולין עליון בתחתון, וזה לא שמענו, וצ"ע בזה.

ה] ונ' עוד לפ"ז, דהנה בהא דקי"ל דאף בכגריס תולה ורק יותר מגריס אינה תולה, פירש"י בחולין דנ"ה. ד"ה חוץ, ז"ל, ששנינו בנדה דהרואה כתם של דם בבגדה כגריס טמא דמספקינן לה בדם נדה, אע"ג דכי משערת לי' במצומצם חומרא הוי, ל"ה טמאה אלא ביותר מכגריס אבל כגריס עצמו מחזקינן לי' בדם מאכולת, והיינו להקל, "דאע"ג דכגריס שיעורו" בעינן כגריס ועוד וכו', וטעמא משום דכתמים עצמן דרבנן וכו', עכ"ל, וכ"ה בחי' הרשב"א שם.

ומבו' בד' רש"י והרשב"א, דלעולם עיקר שיעור כתם הוא בכגריס, ואך דכיון דכתמים דרבנן מקילינן שלא לשער בגריס מצומצם.

ולכאו' לפ"ז הי' בדין, דהגם שאין תולין תחתון בעליון היכא שיש בעליון פחות מגריס, מ"מ אם יש בעליון כגריס מצומצם יתלו בו, דהגם דמקילינן לתלות כתם כגריס במאכולת, הרי היינו רק משום דמקילינן בכתמים דרבנן, אך כאשר דייני' לתלות כתם תחתון בעליון, אשר בזה אדרבה הוי חומרא לתלות העליון במאכולת, שמכח זה אין תולין בו הכתם התחתון, הי' בדין שאף אם הכתם העליון כגריס, לא נתלה אותו במאכולת, ותו ממילא יש לנו להתיר אף את הכתם התחתון, ובד' הרשב"א בסוגיין מבו' להדיא וכ"ה מבו' גם בד' התוס' וש"ר דכל שאין בהכתם העליון כגריס ועוד, אין תולין בו הכתם התחתון.

אמנם באמת בספה"י לר"ת סי' קס"ח כתב כן, ז"ל, ומיהו דלא תיקשי מתני' דקאמר רב חסדא דכגריס כמו ממאכולת, ובכאן קאמר דאינו ממאכולת אלא עברה ולא אדעתה ולפיכך תולה התחתון בעליון, זה אינו דרב חסדא סבר פעמים שיש כגריס דם ממאכולת, ומיהו מילתא דלא שכיחא הוי, ואעפ"כ הכא והכא לקולא דבכל מקום מקילין בכתמים, עכ"ל, וכ"ה מבו' בל' הראב"ד בבעה"נ סימן ג', דאף היכא שהכתם העליון הוא כגריס, תולין בו הכתם התחתון.

ולמש"נ י"ל, דאף דס"ל להרשב"א דכל הא דכתם כגריס מותר הוא רק משום דכתמים דרבנן, מ"מ כיון דכתם כגריס מותר, הרי ממילא דכל שהכתם העליון הוי כגריס, יש להתירו אף בלא התלי' שעברה בשוק של טבחים, וע"כ א"א לתלות בו הכתם התחתון, דכל הא דתולין הכתם התחתון בעליון הוא רק היכא שהיתר הכתם העליון הוא מכח דתלינן שעברה בשוק של טבחים ודכוותה, וכמש"נ.

ובדעת ר"ת דפליג ע"ז, נ' דאזיל לטעמי' שם שפירש דהא דתולין תחתון בעליון, הוא משום דמכח הכתם העליון ידעי' שעברה בשוק של טבחים, וע"כ מכח זה יש להתיר להכתם התחתון, והבאנו דבריו לעיל סק"ב, ולפ"ז הרי דכל דהוי הכתם העליון כגריס, דלקולא אמרי' דלא מסתברא מילתא לתלותו במאכולת, אלא תלינן שעברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, תו ממילא יש להתיר להכתם התחתון, אך הרשב"א לטעמי' דהא דתולין תחתון בעליון הוא משום דכל שתלינן להכתם העליון בהכי, יש לתלות בכך גם להכתם התחתון, וע"כ ל"ש ה"ט היכא שהכתם העליון הוא כגריס, דאין התירו מכח תלי' זו, אמנם בדעת הראב"ד בזה צ"ב, שהרי לפמש"נ דעתו כדעת הרשב"א ביסוד הדין דתולין תחתון בעליון, וא"כ הי' בדין דהיכא שהכתם העליון הוא כגריס שאין התירו מכח תלי' זו לא יתלו בהכתם התחתון, וצ"ע בזה.

ויש להוסיף עוד, דהנה בדין מקומות שהפשפש והרחש מצויין אם תולין בה כתורמוס אע"פ שלא הרגה, כתב הש"ך סי' ק"צ סקי"א, דאף אם פליגי בזה הראשונים, בכתמים שומעין להקל, וכתב ע"ז הגרע"א בגליון, ז"ל, ויש בזה צד חומרא, באם מצאה למעלה מהחגור כתורמוס ולמטה מהחגור יותר מתורמוס, עכ"ל.

ונ' מד' הגרע"א דהגם דכל הא דכה"ג תולין כתם כתורמוס בפשפש, הוא רק משום דבכתמים שומעין להקל, מ"מ מכח זה יש לאסור היכא שהכתם העליון הוא כתורמוס והכתם התחתון הוא יותר מתורמוס, וצ"ב הטעם בזה, דהרי בנידו"ז הרי אדרבה יש לנו להקל ולומר דאין תולין הכתם העליון בפשפש.

ולמש"נ י"ל, דכיון דהכרעת הדין היא דהיכא דשכיחי פשפשין תולין כתם כתורמוס בפשפש, תו ממילא אין היתר הכתם העליון מיוסד על תלי' דעברה בשוק של טבחים ודכוותה, וע"כ אין לנו להתיר להכתם התחתון, דרק היכא דהיתר הכתם העליון הוא מכח תלי' זו, הוא דתולין בזה אף להכתם התחתון, ועדין צ"ע בזה.

ו] ועד"ז נ' בהא דאמר רבא בסוגיין דנמצא עלי' מין אחד תולה בו כמה מינין, ופירש"י, ז"ל, נמצא עלי' מין אחד, "מדבר הדומה לכתם כגון קילור או שרף" ואחר כך מצאה על חלוקה כתם אפי' אין מראיתו דומה לאותו המין תולה בו, עכ"ל.

ובהגה' הרש"ש כתב ע"ד רש"י, ז"ל, לפ"מ דמסיק טעמא דכ"ה דבהאי לא ידעה וכו', אפי' שארי צבעים נמי, ול' הרא"ש דלפ"ז אם נמצא עלי' שום לכלוך נימא דכי היכי דבא עלי' לכלוך זה וכו', ואפשר לדחוק גם ל' רש"י לכונה זו, עכ"ל.

וכד' הרש"ש מצינו בשו"ת הרמ"א סי' צ"ז בתו"ד, ז"ל, ואין לחלק ולומר דלא תלינן מין בשאינו מינו אלא דוקא אודם באודם, אע"פ שחלוקים במראיתן כגון שאחד שחור והשני אדום והג' כרכומי, דמ"מ כולם מין אודם הם וכולם נקראים דם, אבל מראה אדום בלבן וירוק דלמא לא תלינן, דזה אינו, דהא כתב שם הרא"ש דהלכתא כלישנא בתרא דלא תלינן מין בשאינו מינו רק בשנתעסקה בתרנגולת, וכתב דאי לא תימא הכי אשה שנמצא עלי' שום לכלוך על חלוקה לא יטמא לה שום כתם, דנימא כי היכי דבא עלי' לכלוך זה בלא דעת ה"נ בא הכתם מעלמא בלא ידיעתה עכ"ל, ומדקאמר שום לכלוך משמע דאפילו משאר מראות קאמר. ועוד דאי דוקא ממראה אודם קאמר מהו הראי' שלו, דהרי זהו עיקר הנדון שחולקין עליו. אלא ש"מ דבמקום דאזלינן ותלינן מין בשאינו מינו אין חילוק בין מראה למראה, עכ"ל.

אמנם פשטות ל' רש"י נראה דרק בשמצאה מין א' מדבר הדומה לכתם הוא דתולין בו מין אחר, ובאמת בזה מיושב משה"ק הרא"ש ע"ז דא"כ אשה שנמצא עלי' שום לכלוך על חלוקה לא יטמא לה שום כתם, ולפ"ד רש"י ניחא, וכמש"כ כן הרמ"א דאם לא תלינן מין בשאינו מינו רק במראה אודם ליתא לראית הרא"ש.

ואמנם צ"ב הטעם בזה, וכמשה"ק הרש"ש, דכיון דהא דתלינן מין בשאינו מינו, פירש"י דהוא משום דאמרינן דכי היכי דניתז עלי' האי מין בדלא ידעה הכי נמי הוה עלה מינא אחרינא ולא ידעה, א"כ מאי נפ"מ אם נמצא עלי' מין א' מדבר הדומה לכתם, או שנמצא עלי' מראה אחר, ואולי כל שנמצא עלי' מראה אחר, אי"ז ראי' שאינה נזהרת כלל, דאכתי תלינן שהיא נזהרת שלא יותז עלי' מראה אדום.

ונ' בביאורו, דעיקר דינא דנמצא עלי' מין א' תולה בו כמה מינים, הוא שכל שנמצא עלי' כתם א' דיש לנו לתלותו שניתז עלי' בלא ידיעתה, שוב אנו תולים אף שאר הכתמים שניתז עלי' בלא ידיעתה, וע"כ רק בשנמצא עלי' מין א' מדבר הדומה לכתם, אשר הא דשרינן לכתם זה הוא משום דין תלי', דהגם דחזינן שהוא דומה לקילור או לשרף, ומה"ט תולין בזה הגם דליכא תלי' לפנינו, מ"מ אילו היו יודעין בודאי שלא ניתז עלי' קילור או שרף הי' כתם זה אסור, כיון דהוי מראהו נוטה לאדום, וע"כ כל התירו הוא משום דין תלי', הוא דאמרי' דמכח זה איכא דין תלי' גם על שאר הכתמים, אך משא"כ היכא שנמצא עלי' מין א' ממראה אחר דאינו כלל מראה האסור, ול"ב בי' לדין תלי', אין תולה מינים אחרים, דאף דחזינן דניתז עלי' מין א' בלא ידיעתה, אי"ז טעם לתלות שניתזו עלי' מינים אחרים בלא ידיעתה, ורק היכא דחייל דין תלי' זה ושרינן מכח זה להכתם, הוא דאמרי' דמכח זה יש להתיר גם לשאר הכתמים, דאפשר שגם הם ניתזו בלא ידיעתה, וזה ע"ד מש"נ לעיל ס"ק ד' ה' בדינא דתולין תחתון בעליון, דהוא רק היכא שהיתר העליון הוא מדין תלי' שעברה בשוק של טבחים ולאו אדעתה, וה"נ הכא דכוותה.

ולפ"ז היכא שיהא אותו המין על דבר שאינו מקב"ט או על בגדי צבעונים, דבכה"ג אין התירו מדין תלי', לא יתלו בו כמה מינים, וצ"ע בזה.

ז] ונ' מקור גדול למש"נ בדעת רש"י, דהנה יש להסתפק בהך דינא שנמצא עלי' מין א' מדבר הדומה לכתם שנראה שאינו דם שתולה בו כמה מינים, אם דין זה הוא אף בגונא שהי' כתם זה פחות מגריס.

ובפשוטו הי' נ', דכיון דתלינן שמין זה הוא קילור או שרף, ומכח זה תלינן דכ"ה דניתז עלי' מין זה ולא ידעה ה"נ ניתז עלי' מין אחר, א"כ ליכא נפ"מ אם הוי יותר מגריס או פחות מגריס, דאף אם הוי פחות מגריס, הרי כיון שניכר שאי"ז דם, לא תלינן לה בדם מאכולת, אלא תלינן שניתז עלי' קילור או שרף ולא ידעה, וע"כ שפיר יש לתלות דה"נ ניתז עלי' מין אחר ולא ידעה.

אמנם הראוני בפסקי ריא"ז בסוגיין, ז"ל, נמצא עלי' מין א' שהוא ידוע שאין דם תולה בו מיני כתמים הרבה, אומרים כשם שניתז עלי' מין זה ולא ידעה בו, כך ניתז עלי' כתמים הללו ולא ידעה בהן, "והוא שהי' אותו המין יותר מגריס שאינו דומה לדם מאכולת", עכ"ל, ומפורש בדבריו דאם הוי פחות מגריס אין תולה בו מינים אחרים, וצ"ב הטעם בזה וכנ"ל.

ולמש"נ ניחא, דכל הא דנמצא עלי' מין א' תולה בו כמה מינים, הוא רק היכא שהיתר מין זה הוא משום דתלינן שניתז עלי' ולא ידעה, ובכה"ג הוא דאמרי' דתלינן בזה גם לשאר הכתמים, אך היכא שכתם זה הוא פחות מגריס, דשרי אף בלא תלי' זו, אין להתיר לשאר הכתמים, וכמש"נ כן לעיל לענין תליית תחתון בעליון, דהיכא דהעליון הוא פחות מגריס, הרי דאף בזה"ז דלא שכיחי מאכולות, מ"מ כיון דהכתם העליון שרי אף בלא תלי' זו דעברה בשוק של טבחים, אין להתיר להכתם התחתון.

והיינו דהגם דבסברא זו דכ"ה דניתז עלי' מין זה ולא ידעה ה"נ ניתז עלי' מין אחר, ליכא נפ"מ אם כתם זה הוא יותר מגריס או פחות מגריס, מ"מ ל"מ ה"ט אלא היכא דשרינן לכתם זה מכח תלי' זו, שמכח סברא זו תלינן בהכי גם לשאר הכתמים, אך היכא דהיתר כתם זה אינו מכח תלי' זו, לא תלינן בהכי לשאר הכתמים, וזה ע"ד מש"נ בדעת רש"י, דמה"ט היכא שמין זה אינו מדבר הדומה לכתם, לא תלינן בהכי לשאר הכתמים.

1. ובמהר"ם לעיל די"ד., ז"ל, דהא עכ"פ צ"ל שאותו כתם הנמצאה על יריכה צ"ל כגריס ועוד, ואע"ג שכתבו מקצת פוסקים דכתם הנמצא על בשרה לא בעי' כגריס ועוד, היינו במקום שנוכל להסתפק שמא מן המקור נפל, אבל הכא איירי בנמצא ביריכה במקום שאין דם המקור יכול ליפול שם וכו', וא"כ עכצ"ל שיש באותו כתם כגריס ועוד, עכ"ל.

   ולפמש"נ דבריו תליין בטעמא דלא תלינן כתם שבבשרה במאכולת, דאם הטעם הוא משום דבגופה אשתכח וחזקה מגופה אתאי, הרי דכל שאין דם המקור יכול ליפול שם שפיר יש לתלותו במאכולת, אך אם הטעם משום דלא שכיחי מאכולות בבשרה, הרי דאף בשנמצא במקום שאין דם המקור יכול ליפול שם, אין לנו לתלות במאכולת. [↑](#footnote-ref-2)
2. אמנם ראיתי להעיר בזה, במש"כ הגרע"א בגליון סי' ק"צ סי"ז, דאף בג' ימים הראשונים תולין תחתון בעליון, משום דהוי כאילו ידענו שנשפך דם על החלוק ולא ידענו כמה, עכ"ד, ולכאו' כ"ז הוא לפ"מ שפירש הרא"ש ביסוד דינא דתולין תחתון בעליון, אך למש"נ מד' הראב"ד והרשב"א דיסוד הדין הוא דכל שתולין כתם א' בדעלמא תולין אף לשאר הכתמים, שפיר י"ל דבג' ימים הראשונים אין תולין בכך.

   אמנם בעיקר הדבר י"ל, דגם על הא דאין תולין בג' ימים הראשונים מהני דינא דתולין תחתון בעליון, והיינו דהגם דליכא דין תלי' בג' ימים הראשונים מ"מ כל דאיכא כתם למעלה מן החגור דבע"כ תלינן לי' בדעלמא, תו תולין אף לשאר הכתמים, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-3)