ה בדין טבילת כל הכלי
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב מאיר קאופמן

בס"ד כ"ו כסליו ס"ח [הוספתי ושיניתי שלהי ניסן ס"ח]

**סימן ה**

**בדין טבילת כל הכלי בטומאה וטבילת כלים**

א]בחילוק בין טומאת אחורים שלא צריך לטבול את תוכו לטומאת תוכו שצריך לטבול את כולו ביאור החזו"א בזה

ב]בדין ידות הכלים שעומדים להינטל שלא צריכים טבילה האם יש חסרון של ביאת מים דעות הראשונים בזה

ג]לשיטות דאיכא חיסרון הטעם שצריך ריבוי לשערות וכן ריבוי לטבילת חצי גוף

ד]לנ"ל בדין חציצה על החלק שלא צריך טבילה מצד עצמו וראיה מהר"ש שאיכא בו דין חציצה וכן מדין מעמיד בכלי מתכות

ה]ביסוד הקה"י להוכיח מהר"מ דאיכא דין בטבילה שגשם אחד צריך לטבול את כולו

ו]מה שיש לבאר שזה הלכה של כלי אחד אמנם לא לפי גדרי חלות טומאה

ז]ראיה עצומה ליסודות הנ"ל מדין ידות הכלים שאין להם דין יד וצריכים טבילה וביאור הא דצריך פסוק לשערות

ח]ישוב לנ"ל על קושית החת"ס שידות לעניין טבילת כלים אינם בכלל חיוב הטבילה

ט]בדין טבילה בכלי של פרקים על החלק שלא נוגע באוכל וישוב המנהג לפי החת"ס הנ"ל

י]דברי האגר"מ לעניין טבילת הגוף החשמלי והתימא בדבריו ובדין טבילת חוט החשמל

י"א]יוכיח מדברי הר"ש פכ"ה דכלים שטומאת גבו שלא צריך טבילה בכולו זה קולא דרבנן

**בדין טבילת כל הכלי בטומאה וטבילת כלים**

א]עיין כלים פכ"ה מ"ה דכלי שיש בו שני בית קיבול רובע וחצי רובע ונטמא אחד השני טהור לעניין טומאת משקין דרבנן אמנם מבואר במשנה וכשהוא מטביל מטביל את כולו ועיין חזו"א סימן כ"ט סקי"ב שהקשה מאי שנא מנטמאו אחוריו במשקין שלא נטמא תוכו דמבואר בגמ' זבחים ע"ט. וכן הוא ברא"ש מ"ד שמספיק לטבול את אחוריו דהיינו שלא צריך לטבול אלא את המקום הטמא וע"ש שכתב לבאר שהדין שצריך לטבול בנטמא תוכו את כולו מצד שאין לזה שם טבילה אם המים לא הקיפו אותו מסביב ולכן רק בטומאת גבו שרק פני הכלי טמא דהיינו שאחד שיגע על שפת הכלי לא יהיה טמא ואפילו אם ננקוט כמו שכתב החזו"א סכ"ט סק"ט שגם שפת הכלי טמא אבל אם יגע מתוכו בפינה יהיה טהור חזינן שאין כאן גשם טמא וא"כ חשיב שהמקום הטמא מוקף במים משא"כ בטומאת תוכו שחצי מהדופן הרי טמא כמבואר בר"ש א"כ לא יעזור לטבול חציו דגם חצי זה לא נטבל במים ועיין לקמן סק"י שהוכחנו דלא כחזו"א

ב]והנה מבואר במשנה מקואות פ"י דידות הכלים מטבילן עד מקום המידה דהיינו שאם יש חלק מהיד שעומד להינטל לא צריך לטובלו ור' יהודה חולק והגמ' בחולין ע"א. אומרת שטעמו דר"מ כי כל העומד להיחתך כחתוך דמי והקשו התוס' ושאר הראשונים למה אין חיסרון של חציצה שהחלק שלא צריך טבילה הוא חוצץ על החלק שצריך טבילה וע"ש שתירצו שזה בית הסתרים ובכלים אין חסרון של חציצה בבית הסתרים ובר"ש כת"י ביאר כוונתם כי זה אינו מקפיד והקשה החזו"א מקואות קמא ס"י סק"א שלכאורא כאן יש חיסרון לא רק משום חציצה אלא עד כמה שחלק מהיד בחוץ א"כ על מקום זה אין ביאת מים ועל זה לא יעזור תירוץ הראשונים הנ"ל וחזינן מהראשונים שזה לא חיסרון[[1]](#footnote-2)

אמנם ע"ש במאירי בשם הראב"ד שוודאי צריך לטבול הכל והנפק"מ רק אם יהיה חציצה על היד שעומדת להינטל שעד כמה שיש על זה דין טבילה א"כ זה חציצה ואם אין על זה דין טבילה אין חיסרון של חציצה ומבואר שס"ל כסברת החזו"א אמנם לכאורא הראשונים שלא ביארו כך חזינן שלא ס"ל כך וא"כ הדרא קושיא לדוכתא למה בנטמא תוכו צריך לטבול הכל הרי חזינן לכאורא שכל שהיה מים על המקום שאפשר לטובלו חשיב טבילה דהיינו שאין דין שיהיה מוקף במים וא"כ גם כאן שלא הכל טמא יועיל טבילה גם אם הוא לא יהיה מוקף במים והנה יש שכתבו ששם הטעם שכיון שאם לא יהיה היד זה יהיה מוקף במים חשיב כאילו הכל מוקף במים ולכאורא גם כאן זה שייך דעד כמה שיטבול חצי כגון את הרובע יש מצב שלולי החצי רובע הכל היה נטבל עוד יתכן הביאור דרק על המקומות הגלוים צריך שיבאו מים ועל ידי זה חשיב שהדבר טבול ועיין בזה עוד לקמן וצ"ע כנ"ל

ג]ובעיקר הסברא הנ"ל שמעתי להעיר א"כ מה צריך פסוק שצריך לטבול השערות הרי אם חלק השערה לא במים א"כ המקום שתחתיו לא מוקף במים ודוחק לומר שנפק"מ לחציצה וכן בנט"י הרי מקום חיבור היד לזרוע לא טבול והנה על נטילה זה לא קשה דהרי כך תיקנו חז"ל אמנם על טבילת ידים שלכאורא אין כאן עוד תקנה נוספת א"כ למה זה מועיל ויש מקום לומר שיסוד הדין שצריך לטבול המקומות הגלוים וע"י זה נחשב הכלי טבול וכל מה שהוקשה לראשונים בידות מצד שס"ל שעד כמה שלא צריך לטבול מחמת שזה עומד להיקצץ זה נחשב גם מקום גלוי וצ"ע בזה

עוד יש לדון הרי צריך פסוק שאי אפשר לטבול חצי ועוד חצי ומה צריך פסוק תיפו"ל שאין לזה שם מעשה טבילה עד כמה שהכל לא מוקף במים ולנ"ל א"ש שכאן חשיב שכל המקומות הגלוים של החלק הנטבל הוקפו במים אמנם יתכן שמהפסוק שיש דין לטבול הכל יחד לומדים הגדר הנ"ל

ושמעתי לדון עוד דאם נימא שכל הסברא שבאמת אין חיסרון בידות שזה לא מוקף במים מצד שלולי היד היה שם ביאת מים א"כ יתכן שזה רק סברא בדבר שהוא לא מגוף הדבר א"כ שייך לומר שהכלי מצד עצמו הוא מוקף במים אבל עד כמה שיהיה דבר שהוא מגוף הכלי ורק שהוא לא צריך טבילה כה"ג לא שייך לדון שכיון שלולי זה היה מגיע מים חשיב שזה טבול ולכן כאן ברובע וחצי רובע לכו"ע יש חסרון ובגדרי הדברים מה נקרא כלי אחד זה כמו שנתבאר לקמן סק"ו-ז

ד]ונראה עוד להוכיח דכאן אין החיסרון מצד סברת החזו"א ואפילו לראשונים שיש כזה חיסרון דהר"ש במשנה ה' הרי הביא התוספתא שאם נטמא הרובע שצריך לטבול גם החצי רובע ה"ה אם יהיה חציצה על החצי רובע שזה מעכב ועד כמה שכל הדין טבילה דאל"כ אין כאן ביאת מים מסביב א"כ זה לא סיבה לחציצה וכמבואר במאירי הנ"ל שביאר שכוונת רבי מאיר שאין כאן חיסרון חציצה על היד שעומדת להיקצץ ועיקר הדבר מבואר בב"י סעיף כ"א שנקט שצפורן המדולדלת שאינו מקפיד ולא חוצץ ה"ה אם יהיה על זה חציצה זה לא יחצוץ דחציצה על דבר שלא צריך ביאת מים מצד עצמו אין על זה דין חציצה[[2]](#footnote-3)

וכן עיין שבת ט"ו: שהגמ' דנה שכלי זכוכית מקבל טומאה מצד שזה כמו כלי חרס ולפ"ז נקטה הגמ' שלא מועיל טבילה והגמ' שואלת מהמשנה בכלים פ"י דאלו חוצצים בכלים הזפת והמור בכלי זכוכית ומבואר שיש בזה דין טבילה והגמ' דוחה שמדובר שזה ניקב וסתמו במתכת וזה טמא מדין מעמיד והנה שם מדובר שהדין טבילה הוא ביחס לדין מעמיד ולכאורא רק המתכת חייב טבילה וא"כ מה איכפת לן שיש חציצה על הזכוכית הרי הוא עצמו לא צריך טבילה וכל טבילתו כדי שהכל יהיה מוקף במים וכה"ג אין בזה חציצה וכנ"ל אלא מבואר דאיכא טעם אחר דצריך לטבול את כולו ולכן יש בזה חיסרון חציצה

והנה יש שרצו לדון דהגדר במעמיד שכאילו הכל מתכת ולפ"ז יתכן שרק לכן צריך לטבול את כולו אמנם לכאורא נראה להוכיח לא כך דהראשונים דנו דין מעמיד גם לעניין שהכלי של הישראל והעכו"ם עשה המעמיד שיהיה חייב טבילה ועד כמה שכל הטומאה רק כי כאילוהכל מתכת א"כ זה רק סברא ביחס לקביעת המין ולא ביחס לבעלות הכלי אלא בהכרח שדין טומאתו גם מצד חלק זה לבד וא"כ מהיכי תיתי שיש עוד דין שהכל טמא ודו"ק ועין קה"י ר"ה סימן י"ז מה שכתב להוכיח כן עוד מתוס' ועיין כלים סימן ט סק"ט מה שכתבנו לדחות ראיה זו

אמנם מצאתי באיסור והיתר לרבינו יונה שער נ"ח דין ע"ז שכתב וז"ל ואפילו כלי עץ שניקב והטיל בו טלאי של מתכת צריך להטבילו דהכל הולך אחר המעמיד ונחשב ככולו מתכת ואף על פי שאין מטבילו אלא מחמת הטלאי מכל מקום צריך שיכסה את כל הכלי ולא סגי שיכסה רק הטלאי לבדו דאף העץ נחשב כמתכת דבטיל הוא לגבי כיון שהוא מעמידו עכ"ל ומבואר שכל הכלי חשיב כלי ברזל ומבואר עוד שרק לכן צריך לטבול הכל וצ"ע דזה נגד משנה מפורשת דרובע וחצי רובע צריך לטבול את כולו ובהכרח או כהחזו"א שיש דין שיהיה מוקף מים או כדלקמן וצע"ג

ה]והנה עיין בפיה"מ כאן שכתב וז"ל ואע"פ שאחת משני המידות היא שנטמאה הואיל והן גוף אחד עכ"ל ועיין קה"י ח"ג סימן ב' דהוכיח מכאן שיש הלכה מהלכות טבילה שדבר שהוא גוף אחד אין לזה שם טבילה אלא אם כן טבלו את הכל ואחרת אין לזה שם מעשה טבילה ולא מצד שהכל טמא ולכן כאן אפילו שלא הכל טמא אבל אין לזה שם מעשה טבילה אלא א"כ יטבלו את הכל ובזה ביאר גם לשיטות שתמיד לא חל טומאה על היד של הכלי אלא זה רק להכניס ולהוציא ובכל אופן הרי צריך לטבול ואין לומר כי יש חציצה על מקום היד דמבואר בתוס' בחולין ע"ג. שגם ביד מחוליות צריך להטביל את היד

ו]ויש שרצו לומר שגדר הדברים לא אם זה גשם אחד אלא אם זה כלי אחד וכל שבדיני התורה זה כלי אחד כה"ג יש דין לטבול את כולו אבל אם יהיה גשם אחד שרק חלקו נחשב כלי כגון המבואר פ"כ בחוקק בקורה שרק מקום המושב טמא כה"ג מצד הלכה זו לא יצטרכו לטבול אלא על המקום שיש לו שם כלי והנה ברובע וחצי רובע יש לדון האם זה שני כלים בדיני התורה או שזה כלי אחד ועיין חזו"א כלים ס"ג סקי"א שנקט דמהא דאם נטמא בשרץ אחד מהם הכל טמא חזינן שזה כלי אחד [ועיין פכ"ה דכלים משנה ג' סוף סק"א מה שכתבנו לדון בזה] וכן ראיתי בחידושי הגר"ג נדל זצ"ל במשנתינו שהוכיח מהתוספתא שאם לא גמר לחוק אחד מהם גם השני טהור חזינן שזה כלי אחד ולפ"ז יתכן שרק כאן הר"מ כתב סברא זו ולפ"ז לעניין ידות שללא פרשת ידות זה לא כלי אחד עדיין קשה למה לא צריך טבילה אם לא נימא שהם עצמם טמאים

אמנם נראה שאין זה נכון דידות וודאי שמצד השם כלי הוא משמש יחד וזה כלי אחד ורק שלעניין טומאה זה חל רק על כלי מעשה וכאן אין לזה שם כלי מעשה ולכן זה טמא רק מפרשת ידות אבל עד כמה שכאן הדין במעשה טבילה לא קשור למה שטמא אם כן יד וודאי שזה כלי אחד ובאמת שנראה שהסברא הנ"ל צ"ב דעד כמה שהדין טבילה לא קשור לדין טומאה א"כ למה שזה יהיה קשור לשם כלי שלו אם לא דנימא דצריך קשר ביניהם אמנם וודאי שלא הקובע שם כלי לדיני טומאה של שאר דיני התורה והנה יש לדון אם לא היה דין שרק כלי מקבל טומאה אלא כל דבר מקבל טומאה ובאמת מצאנו כזה וכגון בטומאת נגעים שכל מה שנכנס לבית טמא האם כה"ג צריך להטביל את כל החתיכת עץ יחד או שכיון שאין קשר אין צריך ואם נימא שצריך א"כ אין סיבה שהיום שיש דין שרק כלי טמא שזה יהיה אחרת וכנ"ל אם לא דנימא שכל שאין לזה שום שימוש זה נחשב דבר אחד אבל אם אדם יחקוק כסא בקורה כה"ג שהקורה הוא משמש והשאר אין לו שום שימוש הוא לא אחד אם הכסא וכן יתכן שאם אדם יחבר פטיש אם מזלג שאין שום קשר ביניהם שם זה יחשב כשני כלים וגם לעניין טומאה אם נטמא אחד לא יטמא השני ואין זה דומה לרובע שזה שימוש משותף ואפשר יותר לראות את זה ככלי אחד ועיין לקמן סוף סק"ז ראיה להגדרה זו

ז]ושמעתי לזה מהגר"א מאירוביץ שליט"א ראיה ברורה דהנה מבואר במשנה פ"י ממקואות מ"ה כל ידות הכלים שהם ארוכים ועתיד לקצוץ מטבילם עד מקום המידה ר' יהודה אומר עד שיטביל את כולו שלשלת דלי גדול ד' טפחים ושל קטן עשרה מטבילן עד מקום המידה וכו' עכ"ל המשנה ובגמ' בחולין ע"ג: מבואר שטעמו דרבי מאיר זה מצד כל העומד להיקצץ כעשוי דמי והראבי"ה קישר את זה לדין כל העומד של כל הש"ס והנה בפשוטו השיעורים של המשנה זה ביאור לרישא דהיינו דמה שזה לא חוצץ בארבעה טפחים זה מצד כל העומד והנה לעניין טומאת ידות מבואר במשנה בכלים פי"ד מ"ג את אותו שיעור ושם משמע שדין זה הוא גם לר"י שלא ס"ל כל העומד וגם אם הוא לא עומד להורידו והטעם דאין לזה שם יד כיון שזה לא נצרך לכלי וככל הני שיעורי דפכ"ט דכלים והדברים מפורשים בדברי הר"מ דבהלכות מקואות פ"ג הכ"ה כתב שלא צריך לטבול בשיעור יותר מד' טפחים והוסיף כי זה עומד להינטל ובהלכות כלים בפ"ט הט"ו מהלכות כלים כתב שרק עד שיעור זה יש לו תורת יד כי הוא נצרך לכלי וצ"ע א"כ מה טעם דר' יהודה שצריך לטבול הרי חזינן שאפילו דין יד אין לזה אלא בהכרח דאיכא הלכה שגשם אחד צריך לטבול את כולו ולכן כאן ללא כל העומד אפילו שהוא לא חלק מהכלי צריך לטבול את כולו

אלא שעדיין צ"ב עד כמה שיסוד הדין הוא גשם אחד א"כ מה עוזר עומד להקצץ הרי זה עדיין גשם אחד ואינו מוכרח דיתכן שדנים שזה כבר כתלוש וכאילו זה לא גשם אחד אמנם היה מקום לומר כנ"ל סק"ו שרק דברים מחוברים שיש קשר בינהם כה"ג דנים את זה כדבר אחד וגם שימוש של יד שאין לו דין יד אבל הוא הרי משמש כאחד ורק שאין לו דין יד חשיב דבר אחד ע"ש ולפ"ז אם יחבר פטיש ומזלג שאין שום קשר בינהם יתכן שלא צריך לטבול את שניהם

ונראה עוד קצת ראיה לזה דהרי מבואר בגמ' שצריך ריבוי לשערות ויש שיטות בראשונים שדין חציצה בו הוא כשאר הגוף וצ"ע הרי גם אם אין בו דין טבילה אבל הוא וודאי גשם אחד וא"כ מצד זה צריך בו טבילה אמנם לנ"ל שזה לא סתם הלכה של גשם אחד אלא דבר שהוא נחשב אחד מצד השימוש שבו א"כ יתכן שביחס לגוף האדם כל דבר נידון כדבר נפרד ויש לעיין לפ"ז מה נתחדש בפסוק האם באמת שגם הוא צריך טבילה מצד עצמו או שזה רק מצד שגם זה בכלל הדבר אחד וכנ"ל ואולי נפק"מ לנט"י האם יש דין נטילה על השערות דאם זה ריבוי לעניין טבילת גופו אולי כאן לא החמירו אבל אם נתחדש שזה חשיב חלק מהגוף וממילא חסר במעשה טבילה מסתבר שגם כאן זה כך

ח]והנה בשו"ע יור"ד סימן ק"כ סעיף י"ב מובא שלעניין טבילת כלים צריך לטבול גם את היד ורק אם עומדת להיקצץ לא צריך לטובלה וכדין טבילה מטומאה וראיתי מביאים מחידושי חת"ס על השו"ע שם סקי"ג דהקשה דהרי הכלל דמה שצריך הגעלה צריך טבילה ומה שלא צריך הגעלה לא צריך טבילה דהרי דין טבילה נאמר בפרשת גיעולי מדין וא"כ לשיטות שחם מקצתו לא חם כולו א"כ היד לא צריכה הגעלה ושגם לא תצטרך טבילה ולכן הכריע שאם טבל ללא היד שצריך לחזור ולטבול מצד השיטות שחם מקצתו חם כולו לא יחזור ויברך עכ"ד

והנה דבריו הם נגד השו"ע שמקורו בראשונים ולנ"ל הטעם פשוט שגם אם ננקוט שאין עליו מצד עצמו דין טבילה אבל כיון שהוא דבר אחד אם הכלי אם לא יטבלו אותו אין כאן מעשה טבילה על שאר הכלי מצד שצריך לטבול את כל הכלי וכמו ברובע וחצי רובע וכמו ידות הכלים למאן דאמר שלא ס"ל כל העומד להיקצץ שאפילו שהוא לא מקבל טומאה הוא צריך טבילה ובאמת אם יטבול הכלי ללא יד והעכו"ם יחבר את היד אח"ז לא יצטרכו לטבול עוד הפעם בגלל היד ויתכן עוד שגם אם זה כן בולע אבל אין לזה שם כלי אכילה ולא צריך לחזור ולטובלו עיין סימן ט סק"ט

ט]והנה ידוע הנידון בדין טבילה של כלי של פרקים כגון מיקסר האם כולו צריך טבילה ויסוד הנידון כיון שלגבי טומאה גם חלק החשמל הוא טמא דהוא הרי וודאי לא גרע מיד שלו דהרי אין לו שום שימוש בלעדיו וא"כ גם כאן כולו צריך טבילה אמנם שמעתי מהגר"נ קופשיץ שליט"א דכיון דכאן הדין טבילה הוא רק על כלי אכילה א"כ אפילו שלעניין טומאה זה יקבל טומאה אבל חיוב טבילה בקונה מהעכו"ם לא יהיה על זה עכ"ד אמנם בפשוטו סברא זו ניסתרת מהדין שמבואר בשו"ע שצריך לטבול את הידות אמנם לנ"ל א"ש דיתכן שבאמת אין לו דין טבילה מצד עצמו אלא שיש כאן הלכה במעשה הטבילה שאין לזה שם טבילה אלא אם טובל את כולו וכל זה שייך במחובר אמנם עד כמה שזה מתפרק וא"כ יש פה מעשה טבילה גמור על החלק שנוגע באוכל א"כ אין סיבה לטבול את השאר

ועיקר הסברא חזינן בדברי החת"ס הנ"ל סק"ח שבאמת נקט שהידות הם לא כלי אכילה ואין להם דין טבילה מצד עצמם ובזה נתישב המנהג לא לטבול את כולו ולפ"ז נראה שגם סכין חשמלי שהוא ממש מעצם הכלי לא יצטרכו לטבול רק את הסכין ולא את יד הסכין שמתפרק שהוא גוף החשמל ודו"ק

אמנם בפשוטו בסברא זו נחלקו הראשונים דעיין תוס' בע"ז ע"ד: וברא"ש שנקטו לעניין כלי חרס שהמעמיד שלו מבחוץ הוא מתכת שאפילו אם בעלמא הולכים לפי המעמיד אינו צריך טבילה בקונה מהעכו"ם כיון שכלי סעודה אמורים בפרשה ומבואר שנקטו שרק החלק שהוא עצמו משמש את האוכל רק עליו חל החיוב טבילה אמנם יש מהראשונים שחייבו כה"ג וחזינן לכאורא דלא כסברא הנ"ל והשו"ע והגר"א פסקו כרא"ש והש"ך חשש לחולקים וצ"ע ועיין סימן ט סק"ט שהארכנו בביאור הדברים בגדר דין טבילת כלים ע"ש

י]והנה עיין שו"ת אגר"מ ח"א סימן נ"ז-נ"ח שכתב לעניין טבילת כלים בכלי חשמלי שבחלקו מניחים האוכל ובחלקו מונח הגוף חימום שלא צריך לטבול את מקום הגוף חימום כיון שחלק זה אין לו שם כלי אכילה ויש כאן שני כלים מחוברים ומספיק להטביל את הכלי אכילה ומצד שאין ביאת מים על מקום החיבור לזה אפשר לסמוך על הראשונים שאין חיסרון של ביאת מים בבית הסתרים וכל מה שמבואר לענין ידות שעומדים להקצץ שרק לכן מספיק עד מקום המדה כי שם לולי זה היה צריך טבילה גם עליהם וע"ש שהוסיף שיש לו ראיה שזה שני כלים דהרי לעניין כלי חרס מבואר שאם נטמא תוכו של אחד מהם לא נטמא השני עכ"ד

והנה בפשוטו דבריו תמוהים דהרי זה מפורש ברובע וחצי רובע דאפילו שנטמא אחד צריך לטבול שניהם והביאור בהכרח כנ"ל שיש דין לטבול את כל הכלי והוא כלי אחד או שכאן יש יסוד של גשם אחד וכמבואר ברמב"ם ומה שהוכיח מכלי חרס כבר הבאינו מהחזו"א שדייק אדרבא מהא דלעניין שרץ נטמא כולו חזינן שזה כלי אחד ומה שכתב שמה שצריך להגיע לדין עומד להיקצץ דללא זה הוא חלק מהכלי אדרבא הרי מבואר דלר' יהודה שאין עומד להיקצץ ואין לו דין יד בכל אופן זה צריך טבילה וכנ"ל אם לא נימא דס"ל שיד הוא יותר חלק מהשימוש ולכן זה כלי אחד ורק שבהלכות ידות אין לו דין יד משא"כ גוף החשמל, אמנם מסברא וודאי שזה לא פחות מיד וודאי שהמקום שבו החשמל הוא כלי קיבול לחשמל וזה כמו רובע וחצי רובע שיש פה שני כלי קיבול וכל דברי הגאון הנ"ל כי למד שגם רובע וחצי רובע זה שני כלים לעניין טבילה

והנה ידוע גם הנידון של חוט חשמל האם צריך לטובלו בטבילת כלים דהוא לא כלי אכילה ומצד עצמו אין לו דין טבילה ומצד מקום החיבור אין כאן חיסרון טבילה דזה בית הסתרים אמנם לנ"ל שזה כלי אחד וודאי צריך לטבול את הכל וכמו בידות אלא שכאן יש מקום להתעקש שזה לא כמו רובע ולא כמו ידות ואין זה מסתבר כלל וככל הנ"ל[[3]](#footnote-4)

י"א]והנה בעיקר הדבר דהדין שטומאת אחוריו לא צריך לטבול את כולו לנ"ל שאין זה חיסרון רק מצד שצריך מים סביבותיו אלא שיש דין במעשה הטבילה בהכרח שכאן היה קולא דרבנן מיוחדת ודבר זה מוכח מדברי הר"ש בפכ"ה דכלים מ"ג דר' שמעון ס"ל דמידות יין ושמן יש לזה דין אחורים שאם נטמא גבו לא נטמא תוכו ובכל אופן צריך להטביל את כולו וביאר הר"ש הטעם לא שלגבי טבילה דנו שהכל טמא אלא כי הרי אחוריו טמא והכוונה לכאורא שכאן זה כמו העיקר הדין שגם אם לא הכל טמא צריך לטבול הכל אמנם מעצם המשנה אין ראיה דהרי אפשר לבאר כמבואר בר"מ שלר' שמעון הכלי טמא גם בפנים אלא שהוא לא מטמא אמנם בר"ש מפורש כנ"ל וז"ב

ובאמת דבעיקר הגדר שנטמא גבו לא צריך לטבול את כולו יש לבאר לנ"ל שמדרבנן דנים את זה כשני כלים נפרדים ולכן גם לענין טומאה לא ניטמא כולו ולכן לא צריך לטבול את כולו וכמו יד שעומדת להיקצץ וכאן ס"ל לר"ש שלענין דין הטבילה זה כן נחשב כלי אחד אמנם זה רק שייך כנ"ל סק"ז שהקובע מה שנחשב אחד בשימושו אבל אם הקובע גשם אחד לכאורא זה לא שייך וצ"ע

י"ב]והנה בעיקר הדין דאיכא הלכה לטבול את הכל בבת אחת עיין ב"י ריש סימן קצ"ח דהביא בזה שני דרשות א. מתו"כ פ' אמור כי אם רחץ בשרו במים ובא השמש וטהר מה ביאת שימשו כולו כאחד אף ביאתו במים כולו כאחד ב.בגמ' עירובין ד. ורחץ את כל בשרו וברש"י שם דמשמע כל גופו כאחד

והנה עיין חידושי ר' ראובן על מקואות שדן שכל החיסרון כי צריך שהטהרה יחול על הכל בבת אחת והנה לפ"ז בכלי שלא כולו טמא יספיק לטבול חציו אמנם הוכחנו לעיל מראיות ברורות לא כך אלא שגם כה"ג צריך לטבול את הכל ובהכרח שזה הלכה מהלכות טבילה שאין לזה שם מעשה טבילה רק אם הכל נטבל כאחת והנה לכאורא גדר הדברים לחזו"א כי צריך שהכל יהיה מוקף במים ולפ"ז לכאורא בכלי של חוליות יוכלו לטובלו בפעמים וזה וודאי אינו אם לא דנימא דאיכא בזה שני הלכות ואולי לכן צריך שני דרשות וכל זה דוחק אמנם לנ"ל שיש הלכה שדבר אחד אין לזה שם מעשה טבילה אלא אם טובלים הכל יחד גם כה"ג יצטרכו לטבול הכל כאחת. ועיין

1. כ"ח אד"א ס"ח

   ועיין ר"ש פי"ט מ"ב לעניין חבל היוצא מן המיטה שרק עד עשרה טפחים הוא חיבור שהביא תוספתא שגם לעניין טבילה צריך לטבול עד עשרה טפחים והנה שם לא שייך לומר שזה של פרקים ובהכרח או שזה כמו בית הסתרים או שהנידון לעניין חציצה וכהראב"ד [↑](#footnote-ref-2)
2. ולכאורא נפק"מ בזה בסתימה שלא חוצצת כי אינה מקפיד כגון סתימה קבועה שיש עליה חלק בולט שעומדים להורידו דהוי מקפיד על גבי אינו מקפיד שאין בזה חיסרון חציצה.ועיין [↑](#footnote-ref-3)
3. ושמעתי בשם הגר"נ קופשיץ שליט"א שיש שדנו שאם את תיקון החשמל עשה ישראל חשיב גמר מלאכה ביד ישראל וזה פטור מטבילה שכל זה אם הוא חלק מהכלי אבל אם נדון שזה לא חלק מהכלי וזה סתם עוד חלק להעביר חשמל א"כ זה גם לא מחסר בשם כלי שהוא המקבל שבדבר ודו"ק בזה [↑](#footnote-ref-4)