כלים פי_ז מ_ז
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_מ

**כלים פי"ז מ"ז**

א] **ר' יהודה אומר הגדולה שבארץ ישראל היא הבינונית שבמדינות,** במלאכ"ש תמה, דהיאך יתכן דנתקללה כ"כ א"י אפי' בימי התנאים, דגדול שבה כבינונית שבחו"ל, ועיי"ש שכתב דלהספרים דגרסי הקטנה שבא"י ניחא, וכן גרס באלי' רבה, ועי' בחי' הגר"א ובתפא"י ובסד"ט.

ב] הרמב"ם בפיהמ"ש כתב דאין הלכה כר' יהודה, ומבו' דמפרש דר' יהודה אתא לאפלוגי את"ק, ובביאור הפלוגתא כתב במשנ"א, דת"ק סבר דכל מדינה בבינונית דידה משערין ובא"י נמי בבינונית דידה, ור"י סבר דבבינונית של כל העולם משערינן, והגדולה שבא"י היא הבינונית של העולם ומשערין בא"י בגדולה, וכ"כ בתפא"י, וכעי"ז כתב בשו"ת מהר"ם שיק יו"ד סימן נ"ז, הובא בס' שש"ת סימן י', ולמד מזה דלכו"ע אין משערין בפירות א"י, אלא משערין בפירות כל מדינה ומדינה, ולדעת ר' יהודה משערין בבינונית של העולם, ועיי"ש שהוכיח כן מתשו' הגאון שהביא שם סימן ט'.

ועיי"ש בס' שש"ת שהביא מס' אחד שכתב להוכיח דצריך לשער דוקא בפירות א"י, ממש"א בריש עירובין וריש סוכה, דכל הפסוק לשיעורין נאמר, ופירש"י בסוכה דהפסוק מדבר בשבחה של א"י שאפי' בד"ת צריכין לשער בפירותי' איסורין שבתורה, עכ"ל, והרי דמשערין בפירות דארץ ישראל, ועיי"ש שכתב דאי"ז ראי' כלל, דאין כוונת רש"י שצריכין דוקא ככמות וכגודל של פירות א"י, אלא שצריכין דוקא אותן מינים שמצויין בה בא"י, וכאשר כ"ה להדיא בפירש"י ברכות דמ"א, ז"ל, שבחה של א"י שיש בה פירות ששיעורי תורה נתלין בהן, עכ"ל, הרי דזהו שבחה שנמצאים בה פירות הנצרכים לשיעורין, ולא שמוכרחים לשער דוקא ככמות וכגודל של אותן פירות, עכ"ד, אך לכאו' אי"ז כדעת ר' יהודה דס"ל דאף בא"י אין משערין בגרוגרת שלה.

ג] אמנם בערול"נ שפ"א ורש"ש סוכה ד"ו. נקטו דמהא דכל הפסוק לשיעורין נאמר, יש ללמוד דמשערינן בפירות דארץ ישראל, עיי"ש בדבריהם, וכן האריך בזה בס' שיעו"ת סימן ד', ודבריהם צ"ע ממשנתינו, ועיי"ש בשיעו"ת מש"כ בזה, וצ"ע, ובחזו"א סימן כ"ג סק"ט מ', דלרבנן משערין בכל העולם בבינונית דארץ ישראל, ולפ"ז ניחא.

והנה בערול"נ שם כתב ללמוד לזה, ממש"א בירושלמי ביכורים פ"א ה"ג, דהא דלא כתיב בהך קרא גריס ועדשה, הוא משום דאינם משתערין בפירות הארץ, אלא כגריס הקלקי וכעדשה המצרית, כן פירש בפי' רש"ס שם, וצ"ע, דלכאו' מכוון הירושלמי הוא דכיון דגם בארץ ישראל משערין בגריס הקלקי וכעדשה מצרית, ע"כ לא כתיבי בקרא, דאי"ז שבח דארץ ישראל, שהרי אין משערין בפירותי', ומשא"כ בשאר השיעורין דכתיבי בקרא, דמשערין בא"י בפירותי', הוי זה שבח דא"י שנמצאים בה הפירות הנצרכים לשיעורין, אך לא למדנו מזה דגם בשאר מדינות משערין בפירות דא"י, ועי' בשו"ת חת"ס או"ח סימן קפ"א דמבו' בדבריו כן, דממש"א דכל הפסוק לשיעורין נאמר יש ללמוד דבא"י משערין בפירותי', אך לעולם בשאר מדינות משערין בפירותיהן, עיי"ש, ועי' חזו"א סימן כ"ג סק"ה וסק"ז ובקונט' השיעורים סקי"ג.

ד] ובס' מצוות זמניות לתלמיד הרא"ש הל' פסח סימן ד' כתב, ז"ל, וכשנרצה לשער שיעור הזית ר"ל כזית אגורי, והוא מין זית ארץ ישראל, והוא כגדול שבזיתים אשר בארצנו זאת, עכ"ל, והובאו דבריו בס' מידות ושיעורי תורה בסוה"ס, ומבו' מדבריו דמשערין בכל מקום בזיתים שבארץ ישראל, אך יתכן דהיינו רק משום שיש מיני זיתים חלוקים, וכיון שנמסרו השיעורים בפירות דא"י, ע"כ משערין כפי מין הזית דארץ ישראל, אך לעולם י"ל דכל שאותו המין קיים גם במקומות אחרים, משערינן במקומות אלו כפי הבינוני שבהן.

ה] וביש"ש חולין פ"ג סו"ס פ"ח כתב, במש"כ התוס' דכזית הוא חצי ביצה, אף שאין עתה בנמצא שיהא זית דומה לחצי ביצה כלל וכלל, הוא משום שפירות של ז' מינים שנשתבחה בהן א"י היו משונים בגדלותם לפי הטבע של עתה, עכ"ד, ולכאו' מבו' מדבריו דמשערין בכל מקום לפי פירות שבארץ ישראל, וע"כ משערין כזית בכל מקום כפי זית שבארץ ישראל.

ובאמת דד' היש"ש אתיין לטעמי', דהנה ממש"כ דהא דכזית הוא כחצי ביצה, אף שאין עתה בנמצא כן, הוא משום שכן היו הזיתים שבארץ ישראל, הרי מבו' דאף שעכשיו נתמעטו הזיתים שבא"י, משערינן לפי הזיתים שהיו בזמנם, וע"כ ה"נ אין משערין בכל מקום ומקום כזית של מקום זה, שהרי הא דמשערינן כזיתים שבזמנם בע"כ דהיינו דאין עיקר השיעור כזית, אלא עיקר השיעור הוא מידת נפח מסוים, והאופן לשערו הוא כזית, וע"כ אף שנתקטנו הזיתים, לא נתקטן השיעור, וע"כ נמי אין מקום לשער בכל מקום ומקום כפי הזית שבמקום זה, אך לדעת הסוברים דכל שנתמעטו הזיתים יש לשער כפי הזית שבזמן זה, עמש"נ להלן מ"ח אות ה', י"ל דה"נ יש לשער בכל מקום ומקום כזית של מקום זה.