מראה מקומות לז לח 6
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

**מראה מקומות לז:- לח: 6**

**תוד"ה א"ר ששת.** פסק ר"ח דהלכה כר"ש אמר ר"י באמת שכן הוא מבואר בדברי הר"ח בע"א בשם יש מי שאומר. אמנם בדברי הר"ח בע"ב משמע שפוסק כרב שמואל בר יהודה בדברי רבי יוחנן. ויש לשון האם ניתן לפרש בכוונתו, שסבר כבעל המאור הובא לעיל. או כרב האי גאון הובא ברשב"א שסבר דלא פליגי אלא דבעינן לחדש שאפי' במבושל כל צרכו שייך להשהות. אמנם עיין ברא"ש סי' א' שכתב שהר"ח לא הכריע באינו נתבשל כל צרכו. כנראה משום שהר"ח הביא שם את ההלכה בשם יש מי שאומר. אבל בנתבשל כל צרכו פסק כרב שמואל בר יהודה אליבא דר"י.

**עיין תו"י אות ב',** וצ"ע על דבריו דלכאורה מאי נפק"מ אם שייך ביה בישול או לא הרי לכאורה הנידון הוא חשש חיתוי. ואפי' אם מדאוריתא נחשב כמבושל מכל מקום משום חשש שיצטנן יש חשש שיחתה בגחלים ומשום כן נאסר להחזיר. והנה תירץ התו"י דבתבשיל אפי' מבושל מבעוד יום שייך בישול. והנה יש לעיין דלפי"ז מבואר חומרא דאפילו במבושל כל צרכו שייך בו בישול דאוריתא ודלא כהרמב"ם והרא"ש שהבאנו לעיל ועוד דחזרה לכאורה נאסרה גם בחמין שהוא מצטצק ורע לו ואטו שם גם ייחשב כמבשל.. ויש לעיין לפי' התו"י, אם כן מה מהני מה דהוא גרוף וקטום לבית הלל הרי עדיין חשיב מבשל. **אמר ליה אביי לרב יוסף מהו לשהות**. תוד"ה מהו לשהות מבואר בתוס' דהשאלה היתה רק על מצטמק ויפה לו ולא על מצטמק ורע לו ויש לעיין דלעיל ר"מ ור"י אסרו גם מצטמק ורע לו ומדוע לא שאל לו על זה עיין מהרש"א והגהות ראמ"ה. **בר מינה דרב יהודה כיוון דמסוכן הוא בשבת נמי שרי ליה**. הדבר צ"ע האם ההתר הוא משום פיקוח נפש ואם כן פשוט הוא או דאין המכוון דהוי ממש פיקוח נפש דבשביל זה לא בעינן דווקא חמין אלא מכיוון דאיסור שהיה הוא דרבנן הקילו בזה במקום צורך רפואה. עיין ר"ח ועיין פי' רש"י. עיין ריטב"א ורשב"א.

**אמר רב נחמן וכו'** הראשונים הקשו, להשיטות שפוסקות כחנניה דלפי"ז כל הנידון בגמ' מהו מצטמק ורע לו מהו מצטמק ויפה לו אינו נוגע להלכה. ויל"ע האם יש כן נפק"מ לדידן. **מצטמק ורע לו**. הפמ"ג במשבצות זהב רנט. ג דן מה הדין אם בקדירה אחת יש גם מצטמק ורע לו וגם מצטמק ויפה לו.

**דף לח: לדברי האומר מחזירין אפי' בשבת.** עיין תוס' וכן כתבו לעיל התוס' לו: ד"ה וב"ה דעיקר פלוגתתם היא בחול. והתוספות הסיקו דזמן האיסור חזרה בע"ש הוא מזמן שאינו יכול להרתיח אם נתן שם דבר צונן. וכן פי' הריטב"א ובשיטה לר"ן. ועיין רא"ש סי' ב' שהאיסור בחול הוא דווקא בנתן דבר שנתבשל כל צרכה שאז שייך לטעות בע"ש אטו שבת. והבאנו מר"ת בספר הישר שיסוד האיסור הוא משום חשש חיתוי. שאם יתן בע"ש ולא ירתח יבוא לחתות בשבת כדי למהר בישולו ודייקנו שהתוספות לא הקילו כהרא"ש וכן הסמ"ג פליג להדיא על הרא"ש. והבאנו מביאור הגר"א דביאר דבחזרה בע"ש הקפידו רק שיהא גרוף וקטום ולא על שאר ההלכות שהוזכרו בסוגייתנו לגבי חזרה. ועיין בית יוסף.

**עיין פי' רש"י ד"ה מחזירין** ומדבריו מבואר דלא כתוס' דליכא איסור חזרה בע"ש. ועיין רשב"א שהקשה לפי' של רש"י מה הראיה של הגמ' ממעשה דר' חייא רבה שמא המעשה הזה היה בלילה ולא ביום. ואפשר דאם לא כן מה בא להשמועינו דזה פשיטא שהלכה כבית הלל. ובהכרח שמעשה היה ביום .וכן דייק הבית יוסף בסי' רנג שסברו הרי"ף והרמב"ם פ"ג ה"י שלא חילקו בחזרה בע"ש. הבעל המאור כתב דבא לחדש שהתירו נמי משתחשך ולא רק בבין השמשות. ועיין רמב"ן ור"ן דחידשו על פי משמעות הירושלמי שכל החילוקים שהוזכרו בסוגייתנו לענין חזרה הוא רק בנוטל מעל הכירה בע"ש ומחזיר בשבת. דמיחזי כשהיה חדשה אבל סילקה בשבת מותר להחזירה בכל גוונא וביאר הר"ן לפי"ז דמחזירין בשבת הכוונה אפי' שהנטילה היא מבעוד יום. ויש לעיין לדבריו מה היתה ההוכחה מרבי חייא . ועיין פי' הר"ן על הרי"ף בתחיל פירקין דביאר דאיסור חזרה בע"ש הוא רק לבית שמאי שסוברין לעיל יז: שבעינן שתגמר המלאכה מע"ש. ולפי"ז ביאר הלשון מחזירין אפי' בשבת. שלא תאמר שמחלוקתם היא רק בחול. קמ"ל דבית הלל התירו חזרה בשבת גם כן.

**לא שנו אלא שעודן בידו אבל הניחן ע"ג קרקע אסור**. יש לעיין מה הדין אם הם גם בידו וגם על גבי קרקע. עיין ביאור הלכה סי' רנ"ג אות ב' מה שהביא בשם חי' רע"א ועיין אבי עזרי. שבת פ"ג ה"י. ועיין או"ש שם.

**אמר חזקיה משמיה דאביי הא דאמרת עודן בידו מותר וכו'**. הנה נחלקו הראשונים להלכה כאיזה לישנא פוסקים. עיין בפי' ר"ח וברשב"א בשם ר"ה גאון שפסקו כלישנא קמא. ועיין ברשב"א מה שביאר בדבריהם. ועיין רי"ף בעה"מ רא"ש סוף סי' ב' וכן פסקו הטור והרמ"א. ולעומת זאת עיין ריטב"א שיטה לר"ן בשם הרא"ה מאירי הגהות מימוניות פ"ג דשבת סק"ד. בשם התרומה ופסקי הרי"ד והריא"ז פסקו לקולא כל"ב. ועיין להלן מח. תוד"ה דזיתים בסופו. ועיין בשו"ע רנ"ג ב. ועיין משנ"ב סקנ"ו ובביאור הלכה שם. ובשער הציון אות נ. ועיין ברמ"א שהביא שיטת הר"ן להקל בנטל בשבת והחזיר בשבת ועיין במשנ"ב סעיף סז. ועיין חזו"א לז יב. ויש לעיין מה הדין בכבתה האש תחת הקדירה ובא להעבירה לקדירה אחרת האם נחשב כמונח ע"ג קרקע.

**בעי רב ירמיה וכו'** עיין ר"ח רא"ש וטור ועיין תפארת שמואל אות י' ועיין רמב"ם פ"ג ה"י ובמפרשי הרמב"ם שם. ועיין בביאור הלכה רנ"ג ב' ד"ה ולא הניחה ובחזו"א. לז יב.

**תוד"ה פינה ממיחם למיחם**. הובאו עוד דרכים לתרץ קושית התוס', עיין תורא"ש, ועיין ר"ן שהביא ב' תירוצים, ועיין מאירי.