יא - בדין העומד אחורי ביהכנ_ס ומראה פניו בחלון
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / צירוף לציבור בב_ מקומות, וע_י רואין אלו את אלו, והמסתעף

אור ליום ד' ערב חג המצות תש"פ

סימן יא

בדין העומד אחורי ביהכנ"ס ומראה פניו בחלון

א] כתב הב"י בסימן נ"ה סי"ד, ז"ל, וכתב רי"ו וכו' והחלונות ועובי הכתלים כלפנים, ומשמע לי דהאי דחלונות ועובי הכתלים כלפנים כשראשו ורובו בחלון או על עובי הכותל הנראה מתוך הבית, ומצאתי שכתב רבינו הגדול מהר"י אבוהב בשם גאון דמכניס ראשו בחלון מצטרף עמהם למנין עשרה ולא חילק בכך, וכ"כ בארחות חיים וז"ל כתב רבינו האי מי שעומד אחורי ביהכנ"ס וביניהם חלון אפי' גבוה כמה קומות אפי' אינו רחב ד' ומראה להם פניו משם מצטרף עמהם לעשרה, עכ"ל, וכ"כ השו"ע שם סי"ד דמי שעומד אחורי ביהכנ"ס וביניהם חלון וכו' ומראה להם פניו משם מצטרף עמהם לעשרה.

והמג"א שם סקי"ב כתב דאף דבגמ' בפסחים פ"ה ב' משמע דהחלונות ועובי החומה דין גגין ועליות יש להם ואינן בכלל בית אא"כ הם שוים לקרקע העזרה, מ"מ הכא סתמו הפוסקים דבכל גונא הוא מצטרף, כיון שמראה פניו משם, ודמי להא דלגבי זימון מצטרפין ע"י שרואין זא"ז, וכ"כ הגר"א שם, וכ"כ המ"ב שם סקנ"ב.

ב] אמנם הנה כבר נתבאר בסימן ג' מש"כ רבים מרבוותא דמשמעות ד' השו"ע הוא דס"ל דהעומד ברשות אחרת אינו מצטרף לעשרה אף אם רואין זא"ז, ואף הא דהעומד בתיבה שבתוך ביהכנ"ס מצטרף, הוא רק משום שהיא לתשמיש ביהכנ"ס ובטילה לביהכנ"ס, ולפ"ז צ"ע דמ"ט המראה פניו מן החלון מצטרף.[[1]](#footnote-2)

וכבר עמד ע"ז המהריק"ש בערך לחם שם, וכתב בטעמא קמא, ז"ל, ואפשר דל"ד לעומד מן האגף ולחוץ, דהתם יכול ליכנס בלא טורח ולא נכנס, עכ"ל, והיינו דאף דדעת השו"ע דאין מצטרפין לעשרה ע"י ראיית פנים, כ"ז הוא כשיכול ליכנס בלא טורח ולא נכנס, אך כל שאינו יכול ליכנס בלא טורח ה"ה מצטרף ע"י ראיית פנים, וכן הסכים המחזיק ברכה שם אות ח'.

ג] והחקרי לב בח"א סימן כ"ט תמה ע"ז דמה טעם יש לחלק אם בידו ליכנס בלא טורח או שאין בידו ליכנס בלא טורח.

אך לכאו' משמעות ל' המהריק"ש הוא דהיינו דכל שיש בידו ליכנס בלא טורח "ולא נכנס" ה"ה מפקיע עצמו מן הצירוף, והיינו דעיקר הא דמהני רואין זא"ז, היינו משום הו"ל קביעות אחת דכל העשרה, וכל דבידו ליכנס ולעמוד עמהם ואינו נכנס, ה"ז ניכר שאין דעתו לקבוע עצמו יחד עם שאר הציבור, וע"כ אינו מצטרף עמהן אף שהן רואין זא"ז, ומשא"כ כשאין בידו ליכנס בלא טורח, שפיר הוא מצטרף עמהן ע"י שרואין זא"ז.

**ב**

ד] אך בעיקר הדברים צ"ע, דהרי עיקר הא דהן מצטרפין ע"י שרואין זא"ז, בפשוטו הוא נלמד ממה שמצינו לענין זימון דכל שרואין זא"ז מצטרפין, והרי לענין זימון הן מצטרפין אף כשיש בידם ליכנס לבית אחד בלא טורח, וא"כ מ"ט לענין תפילת הציבור אינם מצטרפין אלא כשיש בידם ליכנס בלא טורח.

ואי נימא דחלוק הוא דין הצירוף לתפילת הציבור מדין הצירוף לזימון, או דנימא דגם בזימון ל"מ הא דרואין זא"ז כשאין בכל חבורה כדי זימון, וע"כ לענין תפילת הציבור אינם מצטרפין כשיש בידם ליכנס בלא טורח, א"כ מנ"ל הך מילתא דכל שאין בידם ליכנס בלא טורח הן מצטרפין ע"י שמראה פניו, דמהיכ"ת למימר כן בלא מקור ע"ז מגמ'.

ה] וביותר יש לתמוה בזה, דהנה בחי' מהר"י אבוהב שם כתב, ז"ל, כתוב עוד באדם וחוה דהחלונות ועובי הכתלים אמרינן בפסחים שהם כלפנים וכו' ונ"ל שכן הדין בביהכנ"ס, ומאן יראה שמי שיש לו לו חלון בביהכנ"ס והכניס ראשו בחלון, מצטרף עמהם למנין, וכן כתוב בשם גאון, עכ"ל, והב"י שם השוה דבריו לד' רב האי דכל שמראה להם פניו משם מצטרף עמהם לעשרה.

והנה הרי בד' המהר"י אבוהב מבו' להדיא, דהא דהוא מצטרף עמהן בכה"ג, הוא מכח הא דהחלונות הוו כלפנים, שהרי ייסד דבריו ע"ד רי"ו דאף לענין ביהכנ"ס הוו החלונות כלפנים, ואי נימא דהא דהמראה פניו מן החלון מצטרף, הוא מכח דינא דרואין זא"ז, הרי אי"ז ענין להא דהחלונות כלפנים.[[2]](#footnote-3)

ו] ובע"כ מזה כמש"כ המהריק"ש שם בדרך בתרא, דהא דהמראה פניו מן החלון מצטרף, הוא כשמכניס ראשו בחלון, וכאשר כ"ה בל' המהר"י אבוהב, ובכה"ג הוא מצטרף מכח דינא דהחלונות כלפנים,[[3]](#footnote-4) - וכן הסכימו המלכי בקדש שהביא המחזיק ברכה שם, והמאמ"ר שם סקי"ד ובדברי מרדכי שם, והזרע אמת בח"א סימן י' ד"ה ומ"ש בש"ע, והחקרי לב בח"א סימן כ"ז וסימן כ"ח, והמשכנות יעקב בסימן ע"ה.

ואמנם נתחדש לפ"ז, דלדין הצירוף לעשרה, ל"ב שיהא ראשו ורובו במקום אחד עם הציבור, כמו שצידד כן הב"י מעיקרא, וכן נקט הגר"א שם בפשיטות, אלא סגי במה שמכניס ראשו שם.[[4]](#footnote-5)

**ג**

ז] ומשה"ק המג"א על עיקר דברי רי"ו דהחלונות כלפנים, ממה שאמרו בפסחים פ"ה ב' דהא דהחלונות כלפנים הוא כששוין לקרקע העזרה, כתב הזרע אמת שם בד"ה אכן כד דכל הא דבעינן שיהיו שוין לקרקע העזרה, הוא משום דאל"כ הוו בכלל גגין ועליות שלא נתקדשו, אך עיקר הא דהחלונות אינם חולקין רשות לעצמן, הוא בכל גוונא, וע"כ לענין צירוף מצטרף העומד בחלון אף אם אינו שוה לקרקע הבית, וכ"כ החקרי לב בסימן כ"ח בשם ס' מלכי בקדש, וכ"כ המשכנות יעקב בסימן ע"ד.

ויש להוסיף, והוא מבו' כן בד' המשכנות יעקב שם, דהנה בד' רי"ו שם מבו' דלא הביא מהא דהחלונות כלפנים לענין קדושת העזרה וירושלים, אלא מהא דהחלונות כלפנים לענין איסור הוצאה מבשר הפסח מן הבית, וזה כמש"כ הרמב"ם בפיהמ"ש בפסחים שם דהא דתנן התם דהחלונות כלפנים קאי גם לגבי איסור הוצאה מבשר הפסח, ובדינא דהחלונות כלפנים נתחדש דהחלונות הוו מכלל הבית, ואי"ז הוצאה מן הבית, וזהו דמדמי לה לענין תפילה, דהחלונות הוו מכלל הביהכנ"ס והעומד שם מצטרף עם העומדים בביהכנ"ס, - והנה הרי הא דהחלונות כלפנים לענין איסור הוצאה מבשר הפסח, הוא בכל גוונא, דכל הא דמוקמינן לה בכשהן שוין לקרקע, הוא רק לענין קדושת העזרה וקדושת ירושלים דגגין ועליות לא נתקדשו, וה"נ לענין תפילה מצטרף העומד בחלון עם העומדים בביהכנ"ס בכל גוונא.

1. והמהרי"ט בח"ב יו"ד סימן ד' כתב דהא דהמראה פניו בחלון מצטרף, הוא משום דמראה פניו דומה כמצטרף להן, ומבו' בדבריו שם דכל שהוא עומד ברשות חלוקה אין מצטרפין אף כשהן פתוחין זל"ז אלא שאינם פרוצים במלואם, והוא אף כשאין המחיצה אלא בגובה י"ט, אף דבכה"ג הן רואין זא"ז, - ולכאו' מכוון דבריו דלא סגי במה שרואין זא"ז, ורק כשבא ומראה פניו, הוי זה מעשה המורה על צירופו להן, וע"כ הוא מצטרף, - ועמש"כ המחזיק ברכה בסימן נ"ה אות ח', והחקרי לב בח"א סימן כ"ז בד' המהרי"ט, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-2)
2. ומצאתי בתו"ד החקרי לב בסימן כ"ח שהביא מס' מלכי בקדש שעמד בזה ע"ד המג"א שפירש דהא דכשמראה פניו מן החלון מצטרף הוא מכח הא דרואין זא"ז, דא"כ אי"ז ענין להא דהחלונות כלפנים, והחק"ל כתב בדעת המג"א דאה"נ דלא קי"ל כרי"ו שתלה לזה בהא דהחלונות כלפנים, אלא הוא מכח הא דמראה פניו, - אך אחר שזכינו לד' המהר"י אבוהב שייסד לדבריו ע"ד רי"ו דהחלונות כלפנים לענין צירוף, מוכח דאין הצירוף מכח הא דרואין זא"ז. [↑](#footnote-ref-3)
3. ומזה מוכח בדעת הב"י דס"ל דכל שהוא ברשות חלוקה אינו מצטרף אף דרואין זא"ז, דאל"כ מ"ט בעינן להא דהחלונות כלפנים, ותיפו"ל דהוא מראה פניו להם, וכבר הוכיח עד"ז המשכנות יעקב בסימן ע"ה מד' הארחות חיים. [↑](#footnote-ref-4)
4. והחקרי לב בסימן כ"ח ד"ה הן אמת כתב דהוא משום משום דעיקר הא דבעינן עשרה הוא משום דכל בי עשרה שכינתא שריא, ועיקר השראת השכינה ממעל לראשו היא, וע"כ סגי לזה בהכנסת הראש. [↑](#footnote-ref-5)