חבורה דף לט עמוד א עמוד ב
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

חבורה דף לט. לט:

ת"ש ממעשה שעשו אנשי טבריא וכו' והנה ההוכחה של הגמ' היתה ממה שאסרו להם חכמים. והבינה הגמ' דהמעשה קאי על הסיפא שנאסר הטמנה בחולו ובאבק דרכים והמשנה הביאה שכן היה המעשה בהא דהטמינו בחמי טבריא. ודייקא הגמ' דבשלמא לרבה זה נאסר משום דדמיא להטמנה אלא לרב יוסף הרי ליכא כאן חשש של מזיז עפר ממקומו. וביארה הגמ' דלרב יוסף זה קאי על הרישא שנחלקו בתולדות החמה האם גזרו אטו תולדות האור וכנ"ל הוא חמי טבריא שרק דמיא לתולדות האור אבל לא הוי תולדות האור והמעשה הוא נאמר ע"י חכמים כקושיא על רבי יוסי דהנה מצינו שחכמים אסרו תולדות חמה וביארה הגמ' דרבי יוסי יסבור דזהו תולדות האור משום שחמי טבריא חלפי הפיתחא דגהינם. והנה הגמ' צריכה ביאור דהרי לכו"ע נאסרה הטמנה בדבר המוסיף הבל ורב יוסף גם מודה שנאסרה הטמנה בדבר המוסיף הבל והנה באמת מצינו בזה מחלוקת בראשונים דהראשונים הקשו למה רב יוסף פליג על הטמנה בחול. הרי חול הוא מוסיף הבל והרשב"א תירץ דלא נאסר משום הטמנה רק דבר שהוא מוסיף הבל מחמת עצמו מה שאין חול. והנה לפי"ז יש לדון בדעת הרשב"א דהוא הדין חמי טבריא אינם מוסיפים הבל מחמת עצמם ולא נאסרו בכלל הגזירה של מוסיף הבל והם שומרים חומם משום שכל הזמן מתווספים מים חדשים או משום שהם אמבטיה גדולה ורותחת שלא מצטננת. אלא דמבואר ברשב"א שהם חלוקים בדינם דחול לא נאסרה בו שהייה בער"ש גם לרבה משום שדרכו להצטנן עד שבת ובשבת אינו מוסיף הבל משא"כ חמי טבריא וממילא בהם נאסרה השהייה גם בע"ש וכמו שמבואר בר"ח דהמעשה שאסרו להם חכמים נעשה בע"ש.

והנה בתוס' ד"ה אלא מבואר תי' אחר לשאלה זו דכאן הרי הוא מטמין דבר שאינו מבושל כלל שהוא הולך ומתבשל בשבת וממילא בשבת עצמה סבר רב יוסף דאין איסור משום שאין חשש שיבואו להחליף את זה ברמץ שהרי הכל יודעים שנאסר לבשל בשבת. ורבה אסר אמנם אם מטמין בע"ש שם גם רב יוסף מודה שנאסרה ההטמנה בחול. והנה יש לעיין דהרי הציור הזה של חמי טבריא הרי הוא נעשה בע"ש ושם גם רב יוסף מודה שהוא נאסר משום הטמנה. והנה עיין ברמב"ן בע"ב שביאר דלא הוי הטמנה רגילה ושמא משום שזה הוטמן בתוך מים עיי"ש.

אמנם עוד יש לעיין דהרי אם המעשה הוא נעשה בע"ש אז מהו האיסור למעשה לרב יוסף הרי אין איסור בישול בחמה בע"ש וכל האיסור בישול הוא רק בשבת גם אם נאסרו תולדות חמה ומשום מה אסרו חכמים. וא"ת דיש כאן איסור שהייה בתולדות חמה ומשום כן הוא נאסר הנה הרשב"א כתב בע"ב שלא מצינו מי שאסר שהייה בתולדות חמה ולפי"ז יהא מבואר בתוס' דזה נאסר משום שהייה בתולדות חמה. דהרי בישול אין כאן אלא דהוא בכלל איסור שהייה. ולפי"ז התוספות פליגי על הרשב"א וסברי דנאסרה גם שהייה וגם בתולדות חמה ולכאורה כך צריך היה לצאת בחשבון

אמנם באמת נראה דיש לדייק מהתוספות דלא נאסרה שהייה אפילו בתולדות האור. וליישב את דברי הגמרא באופן אחר. דהנה התוספות בתחילת הסוגיא דנו מהו הציור של הסילון של צונן לתוך אמה של חמין. ובתחילה נתבאר בתוספות שני דרכים דרך אחד שהמעשה הוא נעשה בע"ש ומבואר בתוספות דמעשה העירוב עצמו הוא מותר דהרי הוא נעשה בע"ש ומשמע מלשונו של תוספות שהיו מערבין את המים הצוננין במים החמין דהיו מביאין צינור לתוך מעין שהתחתית שלו היא חמי טבריא והמים הצוננין מממלאין את כל בריכת המעיין ומתחממים על ידי העירוב. ובאמת דבר זה לא נאסר משום שכל הפעולה היא נעשית מע"ש ודימו לזה התוספות את הסוגיא לעיל שמשקין גינה בשבת על ידי הפעולה שנעשית בע"ש ופעולה זו מותרת ואינה נקראת זריעה והשקייה האסורות מן התורה וכנ"ל הרתחת המים הצוננין על ידי עירובן במים החמים לא נאסרה. ומשמע מלשונו של תוספות דכל מה שאסרו להם חכמים זהו את הרחיצה ואת ההשתמשות בשבת. וזהו משום גזירה שלא יבוא לערב בשבת תולדות חמה במים והטעם הוא משום שיש חשש שיבוא לערב בשבת מים צוננין במים שהם תולדות האור ואז יחשב מבשל מדאוריתא. והוקשה לתוספות דלכאורה חשיב גזירה לגזירה וביאר התוספות דהוי כולה חדא גזירה. והנה צ"ב מדוע באמת נחשב חדא גזירה הרי באמת זה שני גזירות. גזירה אחת שתולדות חמה נאסרו אטו תולדות האור וגזירה שנייה שנאסר עירוב בע"ש משום החשש שיבואר לערב בשבת. אמנם אפשר דהכוונה דהגזירה היה שתולדות חמה יהיו כתולדות האור ומה שנאסר באור נאסר בחמה דאם נחלק ביניהם עדיין יבואו לטעות וממילא גזרו שתולדות חמה יהיה כתולדות אור וממילא גזרו בתולדות אור בעירב בע"ש שמא יבוא לע"ש אז הוא הדין שנאסר העירוב בתולדות חמה. והנה יש לדון דמשמע דהאיסור עירוב בע"ש הוא משום שיש חשש שיבוא לערבם בשבת ויש לעיין מדוע זה לא נאסר בעירוב בע"ש משום שהייה בשבת ואפשר דכשמערב בע"ש זהו מתבשל מיד אמנם לכאורה הציור הוא שהצינור מקלח מים כל השבת ובאים מים גם בשבת ולכאורה המים האלה מתבשלים בשבת ויהא אסור משום שהייה. וממילא גזרו תולדות חמה אטו תולדות האור משום שהייה. ומדוע התוספות הוצרכו לחדש גזירה חדשה של שמא יבוא לערבם בשבת ולא אסרו משום הגזירה הקיימת של שהייה. ולכאורה מזה היה אפשר לדייק שסברו התוספות דגם בתולדות האור לא נאסר משום שהייה דשהיה זהו שמא יבוא לחתות ובאופן שיש אמבטיה רותחת שהיא תולדות האור ואין אש אין חשש חיתוי ולא אסרו משום שהייה וכל מה שאסרו הוא משום שם חדש שלא שמא יבוא לערב בשבת. ומכח זה נאסרה העירוב בע"ש בתולדות האור וגם בתולדות חמה שמא יבוא לערב בשבת. [ אמנם אין זה מוכרח לגמרי דאפשר דחד מתרי טעמי נקט.] עוד יש לדחות דאפשר שסברו התוספות דאיסור שהייה הוא רק במשהה על גבי כיריה אבל כאן שהוא מערב את המים במים ואינו מבשלם בפני עצמם אפשר שאין זה צורת שהייה שנאסרה דכאן הבישול הוא על ידי העירוב וזה נעשה מייד כשמגיעים הצוננין ומתערבין בחמין ואין זה דומה לשאר צורות השהייה אמנם יש לדון דאולי שהייה של כלי בתוך תולדות האור באמת מודים התוספות דנאסר. והנה מכל מקום משמע מלשונו של תוספות בדרך זו. דבאמת לא אסרו את עצם הפעולה כיוון שנעשית בע"ש אלא אסרו רק את הרחיצה. ומשמע שאת עצם ההבאה אם אינו רוצה להשתמש בשבת לא אסרו דאם אינו רוצה להשתמש בשבת לא חששו שיבואו לערב בשבת ומספיק שאסרו את הרחיצה.

ובפני יהושע מבואר דלא כדברינו, וסובר שהתוספות רק ביארו את סברת אנשי טבריא אמנם לחכמים שאסרו הכוונה שבוודאי אסרו את עצם העירוב. ובוודאי שאין זה נראה כלל מלשונם של התוספות ונראה כדביארנו.

ואם ההבנה כפשטות לשון התוספות יש להקשות אם כן מה הקשתה הגמרא על רב יוסף הרי שם לא מבואר כלל שנאסר הפעולה אלא רק הרחיצה אמנם בתחילה סברא הגמרא דהראיה היא לדין הטמנה. וכנראה כוונת התוספות כאן לבאר את ההבנה בדברי רבי יוסף שנאסר דבר זה מצד בישול בתולדות חמה וזה ראיה לרבנן והנה כוונת הגמרא דאם לא היה נאסר בישול בתולדות חמה בשבת בוודאי לא היה גזירת רחיצה על דבר שפעולת הבישול נאסרת בע"ש ומתבשל בשבת ובהכרח דהבישול עצמו בתולדות חמה בשבת נאסר והתוספות בתחילת דבריהם זהו דבר ברור שדיברו בדעת רב יוסף ועל פי זה הם ביארו את האיסור אמנם בדעת רבה באמת האיסור האחר וזהו איסור של הטמנה ברמץ ובוודאי פעולת ההטמנה עצמה נאסרה.

עוד ביארו התוספות דהעירוב היה בשבת וממילא זהו חדא גזירה של שמא יערב בשבת תולדות חמה אטו שמא יערב תולדות אור שהוא משום מבשל. והחשבון הוא כדאמרנו דזהו דעת רב יוסף דהנה בדעת רבה הרי מבואר דזהו נאסר אפילו בע"ש משום שמא יטמין ברמץ.

והנה עכשיו נבוא לחשבן את הגמרא לפי התוספות להלן דהנה הקשינו מהו האיסור לרב יוסף הרי הבישול הוא בע"ש הנה יש כאן תשובה או דזהו גזירה ונאסרה רק הרחיצה ולא נאסרה שם עצם הפעולה והוכחת הגמרא היא רק שבישול בחמה הוא נאסר או שזה היה בשבת והפעולה עצמה היא גם נאסרה. והנה יש לעיין עדיין את השאלה הראשונה הרי שם ההטמנה היתה בע"ש. והרי בהטמנה בע"ש גם רב יוסף מודה שהוא אסור ומה הקשתה הגמרא על רב יוסף. ואפשר שסברא הגמרא דכיוון שהוא מערב מים במים אין זה צורת הטמנה דהרי הוא מערבן ויש לעיין דאם לדעת רבה מדוע נאסר הרי אין זה צורת הטמנה. ובאמת התוספות הקשו מרב חסדא שלמד מכאן לאסור הטמנה ואפילו מבעוד יום והנה התוספות משמע שהקשו על הדרך השנייה דאפילו אם נאמר דעירוב מים במים נחשב הטמנה אבל מה הראיה שנאסר משום ההטמנה שהיתה בע"ש אפשר שנאסר משום ההטמנה שעושה בשבת עצמה ומזה הקשו על הפירוש השני. והנה לא משמע שפרכו את הלשון השני ואפשר שהבינו שלפי רבה לא יתבאר שהמעשה באמת היה בשבת אלא בע"ש ומכל מקום זהו הערה על הפי' השני שרבה ורב יוסף יחלקו באוקימתא של הציור של המעשה של אנשי טבריא. והנה באמת אם נלך אם הפירוש השני בגמרא אז באמת נאמר שהמעשה היה בשבת ובאמת מצד העירוב של ע"ש ברור שאין כאן איסור הטמנה דהרי עד שבת הכל נתערב ואין כאן חמים וקרים וכל האיסור הטמנה הוא רק היכן שמערב מים חמים בצוננין שנאסר משום הטמנה בשבת שעכשיו הוא מערבם ולא אמרינן דבשבת כיוון שניכר שהוא מבשל ליכא כאן איסור הטמנה. והנה באמת לדרך הראשונה זה צ"ע רק אפשר שגם לדרך זו כל הנידון לאסור הוא רק על המים שבאים ממילא בשבת ודנים אותם כמו הטמנה בשבת אבל על המים שבאו מע"ש פשיטא שאין בהם הטמנה דעד שבת זה התערב ורק הם אלו שנאסרו ואותם דימתה הגמרא להטמנה בשבת הגם שההטמנה הזו נעשית בע"ש. ולכן לרבה יאסר ולרב יוסף יהא מותר. והנה ניתן אולי לדייק כן מרש"י במשנה דמבואר אם בשבת אותן שבאו בשבת כך רש"י פירש במשנה ומשמע דבאמת המים שבאו מע"ש לא נאסרו ויש לעיין דהרי אליבא דרבה וכן רב חסדא שהוא משום שהייה שיאסרו גם המים שהגיעו בע"ש שהרי גם הם נאסרו משום שהייה. ויש שהבינו שרש"י דיבר אליבא דרב יוסף שהאיסור הוא משום בישול בתולדות חמה ובזה לא נאסר רק המים שהגיעו בשבת והבינו שאפילו שלפי רב יוסף אסרו אולי לפתוח צינור משום גזירה אבל מכל מקום לא אסרו שמא יערב רק על המים שהגיעו בשבת אבל באמת לפי רבה באמת נאסרו כל המים אמנם הרי רש"י פירש את הלשון של המשנה שבשבת הכוונה מים שהוחמו בשבת ומשמע שלכולי עלמא זהו הביאור במשנה אמנם אפשר שהביאור הוא כדביארנו בדעת התוספות. דגם משום הטמנה לא נאסרו רק המים שהגיעו בשבת שהמים שהגיעו קודם השבת אינם נחשבים מוטמנים בשבת כיוון שנתערבו אז אע"פ שהפעולה נאסרה לעשותה בע"ש אבל היא נאסרה מע"ש רק על המים שיגיעו בשבת מכוחה שהם המים שנחשבים מוטמנים. ולפי"ז דברי התוספות בדעת רב יוסף הם כמין חומר וזה שני הביאורים בדעת התוספות בדעת רב יוסף מה היתה הוכחת חכמים על הרישא כדעתם.

והנה מצינו שר"י פליג בתוספות שם ור"י ביאר דעירוב צונן בחמה ואפילו בשבת אין בו משום הטמנה כלל. ואם זה נעשה בשבת אז כלל ליכא למילף מינה דשם שייך לומר שנאסר משום מבשל בתולדות חמה וחכמים לא היו מביאין מזה כלל ראיה להטמנה דאולי זה משום הבישול שנעשה בשבת בתולדות חמה. וכנראה התוספות שלא סברו כר"י באמת יש להקשות עליהם מה היתה הראיה של חכמים שהביאו את המעשה הזה ראיה להטמנה אולי באמת פעולה זו נאסרה משום שבאמת הרי הוא מבשל בתולדות חמה וכחכמים ואפשר דקים להו שהטעם שאסרו היה גם משום הטמנה ואסרו מכח שני טעמים וכן מבואר ברשב"א

והנה הר"י פירש דזה היה צינור שעבר בתוך חמי טבריא ולא נתערבו המים כלל ובזה דמיא להטמנה. והנה לפי"ז כאן נאסרה ההטמנה גם על המים שהגיעו מע"ש והתחממו בשבת ולא רק על המים שהגיעו בשבת כשאר הדברים שנאסרה בהם הטמנה בדבר המוסיף הבל והנה לפי"ז יש לעיין דהרי רב יוסף גם מודה ונראה ברור דבאמת התוספות להלן דחילק חילוק זה הוא מתאים רק אם שני התירוצים הראשונים של התוספות ולא אם דרכו של ר"י והביאור בר"י יהא כמו התי' השני בתורא"ש שזה המהלך בראשונים גם כן דלא דומה כלל הטמנה ברמץ להטמנה בחול וכן להטמנה בחמי טבריא וסבר דלא שייך כלל שם מהות של הטמנה ושייך לדון או משום שחמי טבריא אינם מוסיפים חום משום עצמם או משום שלא שייך כלל איסור הטמנה בצונן. ודלא כהמבואר בתוס' להלן. וכל מה ששייך לאסור זהו משום מבשל והנה יש לעיין לדעת ר"י דכיוון שהמעשה היה בע"ש מדוע נאסר לדעת רב יוסף לחכמים פעולה זו הרי היא היתה בע"ש ואין איסור בישול בע"ש אז או שיסבור הר"י דיש איסור שהייה גם בתולדות חמה. או שיסבור שהמעשה באמת נעשה בשבת. ואחד מהשנייים וצריך לידע מה פחות דוחק בהעמדת שיטה זו.