17העושה מלאכה לצורך מצוה אם חשיב כמלאכה הצריכה לגופה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / כללי המלאכות / קונטרס דעת המחשבת

**העושה מלאכה לצורך מצוה אם חשיב כמלאכה הצריכה לגופה**

עי' בגמ' שבת קו. דמבואר שמילה והבערת בת כהן הוי מלאכה הצריכה לגופה [ולכן איצטריך קרא למישרי מילה בשבת, דאל"כ היה אסור, וא"כ דחשיב מלאכה הצריכה לגופה].

וכן הוכיחו התוס' קה: (ד"א הא), וכתבו דלכן הקורע על מתו הו"ל מלאכה הצריכה לגופה, משום שהיא צורך מצוה. וכן הוכיחו מהא דהמוציא שופר לרה"ר חייב, (שהרי משום הא גזרו שלא לתקוע בשופר בשבת), אע"פ שאינו מוציא אלא לצורך מצוה.

אמנם הרשב"א שם הקשה על התוס' מהגמ' צד: שהמוציא את המת לקוברו הו"ל מלאכה שאצל"ג,. וחזינן שאע"פ דאינו מוציאו אלא לצורך מצוה בלבד, מ"מ חשיב שאצל"ג. [ועי' במאירי צד: שכתב שאולי הגמ' שם איירי דוקא במת נכרי, שאין בזה מצוה, אולם לבסוף חזר בו, עיי"ש]. ולכן כתב הרשב"א שהקורע על המת הו"ל מלאכה שאינה צל"ג. וכ"כ הרמב"ן שם. אלא דצ"ב שהרי בגמ' קו. מבואר דהו"ל מלאכה הצריכה לגופה.

ואולי יתכן בדעת הראשונים דיש חילוק בין המצוות לענין מלאכה הצריכה לגופה, דיש מצוות שעניינם הוא התועלת והנקיון של האדם עצמו, ומטרת המצוה היא עבור האדם עצמו, ובמצוות אלו העושה אותם נחשב כעושה מלאכה הצריכה לגופה, אולם ישנן מצוות שעניינם הוא עבור השני, ובמצוות אלו יתכן דחשיב כמלאכה שאינה צריכה לגופה, כיון שאין לאדם עצמו צורך בהם ומהותה של המצוה היא רק עבור אדם אחר. ולפי"ז יתכן לבאר דדעת הרמב"ן והרשב"א דדוקא מילה וכיוצ"ב שיש תועלת לאדם עצמו מהמצוה, הרי זו מלאכה הצריכה לגופה, אולם בקריעה ומוציא את המת לקוברו הרי כל מהות המצוה היא רק עבור המת, להוציאו לקבורה ולקרוע עליו, ולכן בכה"ג חשיב כמלאכה שאינה צריכה לגופה.

אמנם בדעת התוס' אכתי צ"ב מהו החילוק בין קריעה על מתו דחשיב כמלאכה הצריכה לגופה לבין הוצאת המת לקוברו דלא חשיב צורך מצוה, והרי לכאו' תרווייהו הם לצורך המת ולא לצורכו, שהרי גם קריעה יסוד הדין הוא עבור המת להראות כבוד מתו, וכמבואר ברש"י בסוכה (כה.). [ואולי התוס' ס"ל שגדר המצוה בקריעה אינו משום כבוד המת אלא מישך שייכא לקורע עצמו. וצ"ע].

**נטילת צפורניים לצורך טבילה**

עי' בבה"ל סי' שמ ס"א (ד"ה וחייב) שכתב בשם האחרונים שקציצת צפורניים לצורך טבילה הוי משאצל"ג, מכיון שאין כוונתה להתייפות אלא רק לצורך הטבילה. וצ"ל שאע"פ שעושין כן לצורך מצוה, מ"מ לא הוי צריכה לגופה משום שאין מצוה בעצם הגזיזה, אלא שהצפורניים מעכבות מלקיים את המצוה משום דהוי חציצה.

[ובספר נתיבות שלום (סי' כט) העיר שבגוונא שאכן יש לה יפוי בנטילת הצפורניים, הרי הוי מלאכה הצריכה לגופה, ובכה"ג הרי אין להקל ע"י עכו"ם, וא"כ מי שנצרך להיות בכה"ג יש לו לברר אם יש לה כוונה גם להתיפות בזה או לא. וע' שם].