כלים פט_ז מ_ג
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_מ

**כלים** פט"ז מ"ג

א] **הקנונין וכו',** בחי' הגר"א פירש דהא דקנונים קטנים אין מקב"ט עד שיחסום ויקנב, וקנונים גדולים מקב"ט משיעשה ב' דורין, הוא משום דבקנונים הגדולים משתמשין אף בב' דורין שמחזיקין הרבה, עכ"ד, וכן הוא גם בשאר הכלים דתנן במתניתין דמשיעשה דור א' ומשיעשה ב' צפירות או צפירה א', וכ"כ הראב"ד פ"ה מכלים ה"א, ז"ל, הערק משיעשה בו צפירה וכו', והטעם מפני שאדם משתמש באלו במה שהן משא"כ בשאר כלים שהזכיר למעלה עכ"ל.

אמנם הרמב"ם שם פירש בטעם כל הני כלים שטמאין קודם שגמר לעשות את דפנותיהן, ז"ל, אע"פ שלא גמר גביהן מקבלין טומאה שהרי נראו למה שנעשו וצורת הכלי עליהן, הא למה זה דומה לבגד שנארג מקצתו, עכ"ל, ובחזו"א סימן כ"א סק"ג הק', דאם הטעם משום שיש עליהן צורת כלי, א"כ סלים וכלכלות ושאר כלים נמי, ועיי"ש במש"כ דגם באריג נראה דאין האריג טמא כל שאינו עומד לתשמיש, ויתבאר בזה בעזה"י במקומו, אך באמת בל' הרמב"ם מבו' דלא סגי במה דצורת הכלי עליהן, אלא הוא רק משום שנראו למה שנעשו, ולפ"ז ניחא שאני סלים וכלכלות ושאר כלים, שקודם שגמר עשייתן, עדין לא נראו למה שנעשו, וע"כ אף שצורת הכלי עליהן אינם מקבלין טומאה.

ב] והנה בד' הרמב"ם בפיהמ"ש משמע, דטעם הא דשאני קנונים גדולם דמקב"ט משיעשה ב' דורין, מקנונים קטנים שאין מקב"ט עד שיחסם ויקנב, אי"ז משום דקנונים הקטנים אין ראויים למלאכתן בלא עשיית כל הדפנות וקנונים הגדולים ראויים, אלא הוא משום דקנונים הגדולים אינם עשויים באריגה, אלא קולעים וכו' ופותלין קליעה זו עד שתהא ארוכה, ואח"כ חוזרין ותופרים מאותה קליעה כל צורה שירצו, עיי"ש בדבריו.

ונ' בכונתו, דבקנונים קטנים שהם עשוין באריגה, הרי אינם ראויין למלאכתן בלא חסימה וקניבה, וע"כ אינם נטמאין בעשיית ב' דורין, שהרי עדין הן מחוסרין חסימה וקניבה, שהרי אין עושין חסימה וקניבה עד גמר עשיית הדפנות, ומשא"כ בקנונים הגדולים שאינם עשוין באריגה, וא"צ חסימה וקניבה, ע"כ כל שעשה להן ב' דורין ונראו למה שנעשו וצורת הכלי עליהן, ה"ה מקבלין טומאה.

ג] אך הנה הר"ש בשלהי מתניתין הוכיח מהתוספתא דאף קנונים הגדולים עשוים מנצרים קטנים ואורגין אותם כשק, ולדעתו בע"כ לפרש טעם החילוק בין קנונים קטנים לקנונים גדולים כד' הגר"א, וצ"ע דא"כ מ"ט הן מקבלין טומאה משעשה להן ב' דורין, דהגם דל"ב שיעשה כל דפנותיהן, מ"מ מ"ט הן מקבלין טומאה בלא חסימה וקניבה, ועמד בזה בס' דעת יוסף, עיי"ש, וכנראה צ"ל, דכיון שדעתו להגבי' דפנותיהן, ע"כ אין הדרך לחסום ולקנב עד שיעשה כל הדפנות, וע"כ עכשיו לא חשיבי כמחוסרין חסימה וקניבה, וצ"ע בזה.

ד] ובעיקר הך דינא דכל שעשה ב' דורים וכו' ה"ה מקבלין טומאה, אף שדעתו להוסיף ע"ז, עי' במשנ"א שעמד דמ"ש ממש"א בחולין דכ"ה. דמחוסר חטיטה טהור אפי' חק קפיזא בקבא, ועיי"ש מש"כ בזה, וצ"ע, אמנם למש"כ הראב"ד והגר"א דטעם הא דהן מקב"ט, הוא משום שאדם משתמש בהן במה שהן, י"ל דשאני חק קפיזא בקבא, שאין דרך להשתמש בו קודם שיגמור חטיטתו, אך לדעת הרמב"ם דסגי במה שנראו למה שנעשו קשיא.

ובס' טהרת הכלים כתב לישב בזה, דשאני כלי שעשה מקצת דפנותיו, דאותו מקצת גמורה היא, ואך שהוא עתיד להוסיף עלי', ומשא"כ בשחקק ודעתו לחקוק עוד, הרי עתיד לעשות השינוי בגוף הכלי הזה עצמו, והמקום שמשתמש בו כעת סופו להחקק ולצאת וכלי אחר יבא במקומו, וא"כ הכלי הראשון עדין לא נגמר.

ה] **משיעשה ב' דורין,** הרא"ש פירש דהיינו שיסבב גובה הדופן ב' פעמים, אך באלי' רבה פירש דהוא הדור הקיצונה שבשולים שרחבה מכל שלפנים הימנה, והיא מקפת כל השולים, והדור שעליו שעושין עוד דור א' גדולה כמוה לארוג עליו כל האריגות של דופן, וכ"ה בביאור הגר"א לתוספתא ובזר זהב, ועי' להלן אות ד'.

ו] **ים נפה וכו' משיעשה דור א' לרחב שלהן,** לפי' הרא"ש שהבאנו לעיל אות ב' היינו שיסבב גובה הדופן פעם א', ומבו' לפ"ז דים נפה אינו מקב"ט אלא בשיש לו דפנות, ונת' בזה לעיל פט"ו מ"ג אות ב', אך האלי' רבה פירש דהיינו, שמשתמש בדור א' של קצה השולים בלא תוך כלל, ולפ"ז מבו' דים נפה מקב"ט אך בלא דפנות, ועמש"נ בדעתו לעיל שם אות ד'.

ז] **שם בר"ש, תניא בתוספתא וכו' משיעשה ב' דורין וכו' חוץ מזה שעל האריג,** בסד"ט פירש דהיינו שב' הדורין או דור א' וב' צפירות או צפירה אחת שאמרו, הוא חוץ מזה הדור או הצפירה שעושין ע"ג האריג, שבהשלמת אריגת השולים אורג סביב דור או צפירה אחת להחזיק אריגת השולים שלא יתפרק.

ובחס"ד כתב דמשמע דלפרש משנתינו אתא ולא לחלוק, אך מד' הרמב"ם רפ"ה מכלים שלא העתיק אלא ל' משנתינו, משמע דס"ל דהתוספתא פליגא אמתניתין והלכתא כמתניתין, עכ"ד.

ח] **שם, נפה,** הגר"א הגי' ים נפה, ואזיל לטעמי' דס"ל לעיל פט"ו מ"ג דים נפה ונפה ב' כלים הם, וכן דעת הרמב"ם שם, וכיון דבמתניתין תני להך דינא בים נפה, צ"ל כן גם בד' התוספתא, אך הר"ש דגריס נפה, אזיל לטעמי' לעיל שם דס"ל דים נפה היא נפה עצמה, עיי"ש.