טבילת כלים ג
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / טבילת כלים

**שיעורי הלכה**

**הדינים הנידונים**

* **כלים שאינם נוגעים במאכל.**
* **כלים שנוגעים במאכל קודם שראוי לאכילה.**
* **כלים שאין עושין עמהן תיקון חשוב.**

*שיעור ג'*

**טבילת כלים [יו"ד סי' קכ]**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**השיעורים נמסרים במוצש"ק בית הכנסת 'בית תפילה' נוה יעקב ירושלים**

[סעיף ד] **טריפיד"ש ששופתים עליהם קדירות, אינם טעונות טבילה.** **אבל פדיליא"ש, טעונות טבילה מפני שנותנים עליהם המאכל עצמו.**

## כלים הפטורים מטבילה מחמת שאינם כלי סעודה

**פירוש** הטריפיד"ש היינו 'חצובה' וביאר הגר"א (ס"ק י) שהטעם שאי"צ להטבילו הוא כמו שאמרו בגמרא (ע"ז עה:) שכלי סעודה אמורים בפרשה, והיינו דכתיב 'כל אשר יבא באש', וביאר הרשב"א שרק דבר שצריך להכשירו באש הוא בכלל חיוב טבילה, ולכך דוקא כלי סעודה שבולעים איסור שיש בהם חיוב טבילה. ומהאי טעמא חצובות אינם צריכים טבילה, שכיון שאין האוכל נוגע בהם אלא רק הקדירה, הרי שתי קדירות הנוגעות זו בזו אין אוסרין זה את זה בנגיעה (רמ"א סי' צב ס"ח).

**מיהו** הט"ז בריש הסימן (ס"ק א) הביא דברי רש"י בסוגיא שביאר הדרשה מדכתיב כל אשר יבא באש ואין דרך להשתמש באש אלא כלי סעודה, ולפי"ז אין הגדר כמו שכתב הגר"א שרואים אם בולע או לא, אלא העניין הוא שרק כלים שמתמשים בהם לסעודה צריכים טבילה, ולכך חצובות שאינם כלי סעודה אלא רק מחממים דברים אחרים, אינם חייבים טבילה.

**והנה** המגשים שבתנור יש שרגילים שאינם נותנים לאוכל ליגע באותם מגשים אלא מניחים האוכל בתוך נייר כסף וכדו', ולכאורה לפי מה שנתבאר אין המגשים צריכים טבילה, כיון שאין האוכל נוגע בהם, אמנם דעת הגרש"ז להצריך טבילה משום שאין לנייר כסף שם כלי. מיהו אין להביא ראיה לזה ממה שנתבאר לעיל שכלי המצופה אבר אפילו אם מצופה רק מבחוץ צריך טבילה, ואף שאין האבר נוגע באוכל, שיש לחלק שדוקא בכלי אחד כל שיש בו גם מתכת חייב טבילה.

**אכן** יש המשתמשים בתבנית חד פעמית, ואינם צריכים כלל לתבנית של התנור אלא שנותנים תבנית בתוך התנור כדי להגביה את התבנית החד פעמית שלא תיגע בקרקעית התנור, ובזה לכאו' ברור שאין חיוב טבילה על התבניות של התנור. אמנם אסור להשתמש באופן עראי בתבניות בלא טבילה, כמו שמבואר להלן סעי' ח' לגבי מספריים של קפלים.

[סעיף ה] **סכין של שחיטה יש מי שאומר שאינו צריך טבילה.** הגה: ויש חולקין. וטוב לטובלו בלא ברכה.

## דין סכין של שחיטה - כלים שמשתמש בהם למאכל שעדיין אינו ראוי לאכילה

**והמחלוקת** היא שדעת המרדכי (חולין סי' תקעז) שאין הסכין צריך טבילה כיון שאחר שמשתמש בסכין לשחיטה עדיין אין הבהמה ראויה לאכילה, וזה לא נחשב כלי סעודה, והוכיח כן ממה שאמרו (ע"ז ח:) גבי סכין של ע"ז שמותר לשחוט בה משום שהשחיטה קלקול הוא ולא חשיב הנאה, והעמידו בגמרא כגון שליבנה באור שאין בה חשש שמנונית, והקשה המרדכי אמאי לא אמרו גם שצריך להטביל את הסכין, ומזה הוכיח שסכין של שחיטה אינו צריך טבילה.

**והנה** הרמ"א כתב שטוב לטבול את הסכין בלא ברכה, ומשמעות לשון 'טוב' שגם הרמ"א מודה שבאמת מעיקר הדין אינו חייב לטבול אלא שטוב להחמיר, וכן מצינו בכמה מקומות לבאר כך לשון 'טוב' ברמ"א.

**אולם** הגר"א (ס"ק יג) כתב לבאר דעת החולקים על המרדכי, דס"ל שמה שלא אמרו בסכין של עכו"ם שצריך טבילה הוא משום שהעמידו דמיירי התם בסכין שאולה שאי''צ טבילה (כמבואר בע"ז עה:), ודעתם שעל כרחך מיירי התם בסכין שאולה וכמו שיתבאר.

**דהנה** עכו"ם שמכר ע"ז שלו הרי זה מבטל את הע"ז, והטעם משום שאם היה מאמין בע"ז שלו לא היה מוכרה וכשמוכרה הרי הוא מבטל אותה, ונחלקו הראשונים אם דין זה נאמר דוקא במוכר ע"ז עצמה אבל כשמוכר משמשיה אין המכירה ביטול לע"ז משום שעשוי הגוי למכור משמשי ע"ז, אבל יש ראשונים שסוברים שגם אם מכר הגוי משמשי ע"ז הוי ביטול.

**והנה** סכין של שחיטה אינה אלא משמשי ע"ז, ודעת המרדכי שהעמיד הסוגיא במוכר הסכין על כרחך ס"ל שבמכירת משמשי ע"ז אין העכו"ם מבטל הע"ז, ולכך יכול להעמיד דמיירי במכר לו העכו"ם, ועל כן הוכיח שאין סכין של שחיטה צריכה טבילה.

**אולם** הרמ"א פסק (סי' קמו סעי' ח) שמשמשי ע"ז אם מכרום יש ביטול, וא"כ שוב ליכא ראיה כהמרדכי, שהרי על כרחך מיירי בסכין שאולה, ושמא מה שאי"צ טבילה הוא משום שהסכין שאולה.

**וכתב** הגר"א שהרמ"א שכתב כאן להחמיר הוא כשיטתו, וא"כ לפי"ז הרמ"א החמיר בזה לדינא, וצ"ב למה כתב לשון 'טוב'.

**ובדעת** המחבר בדין משמשי ע"ז, מצאנו סתירה בזה, שבסי' קלט סעי' יב הביא ב' דעות אם בטל הע"ז במכירת התשמיש ע"ז, אולם שם סעי' ט סתם שמכירה מבטלת, וכבר עמד הש"ך על סתירה זו. ומעתה יקשה מאוד שהרי דעת המחבר שיש ביטול במכירה, וא"כ מוכרחים להעמיד את הסוגיא בסכין שאולה, ומעתה נדחית כל ראיית המרדכי, וא"כ מהיכן הוציא השו"ע דינו שסכין של שחיטה אינו צריך טבילה.

הגה: הברזלים שמתקנים בהם המצות, אינם צריכים טבילה.

## ברזלים שמתקנים בהם את המצות

**ובפשטות** דין זה שווה לדין הקודם, שכמו שסכין של שחיטה אינו צריך טבילה, הוא הדין הברזלים של המצות, שכיון שאחר שמשתמש בברזלים עדיין צריך לאפות המצות, אין הברזלים נחשבים כלי אכילה. וכן מבואר בט"ז (ס"ק ז) ובגר"א (ס"ק יד), אלא שא"כ קשה שהרי הרמ"א כתב שטוב להחמיר להטבילם בלא ברכה, ואמאי לגבי דין הברזלים סתם שאי"צ טבילה.

**והש"ך** (ס"ק יא) מחמת שהוקשה לו דברי הרמ"א, ביאר שמה שכתב הרמ"א להצריך טבילה בלא ברכה לסכין של שחיטה, הוא משום שראוי הסכין להשתמש בו למאכל אחר, לכך צריך להטבילו אע"פ שעכשיו משתמש בו לשחיטה שאי"ז צורך מאכל.

**מיהו** לפי מה שביאר הגר"א במחלוקת אם סכין של שחיטה חייב טבילה, אין מובן לדברי הש"ך, שלדעות שמחמירים בסכין של שחיטה ליכא ראיה כלל מהסוגיא שאין סכין נחשב כלי סעודה, וא"כ למה יהא חילוק בין ראוי לתשמיש אחר לאינו ראוי.

**והגר"א** (ס"ק יד) הרבה להשיב על הש"ך, חדא שאסור להשתמש בסכין שחיטה וא"כ אינו ראוי לתשמיש אחר, וגם מצאנו שבנ"א מקפידים בזה וכמו שמבואר בהל' שבת שסכין של שחיטה מוקצה מחמת חסרון כיס. ועוד הקשה הגר"א שמה שראוי להשתמש בו לאוכל אינו סיבה להצריך טבילה, וכמו שמבואר להלן (סעי' ח) גבי מספריים של קלפים שאינם צריכים טבילה ואע"פ שיכול להשתמש בהם למאכל.

**והחלקת** בנימין כתב ליישב דעת הש"ך, שאע"פ שסכין שחיטה אינו ראוי לאכול וכן בברזלים של המצות, מ"מ זה שימוש של אוכל ובזה שייך ראוי, אבל אם משתמש לדברים אחרים לגמרי שאינם אוכל כלל ודאי לא עלה בדעת הש"ך שיהא חייב לטבול מחמת שראוי להשתמש בו לאוכל.

## כלים שאינם עושים במאכל תיקון חשוב

**והפר"ח** (ס"ק יד) כתב לבאר דין זה של הברזלים באופ"א, וס"ל שמה שאין צריך לטבול את הברזלים של המצות הוא משום שאין הברזלים עושים תיקון גדול בכלי. ועולה מדבריו חידוש גדול לדינא, שכל כלי שמשתמש בו למאכל אם אין עושה בו תיקון חשוב אינו חייב טבילה.

**וכבר** נחלקו בזה גדולי האחרונים, דעת הפרישה שהחותך ירק במספריים אינו צריך טבילה, וטעמו משום שאי"ז תשמיש חשוב, אמנם הפרי תואר (ס"ק ז) חולק על הפרישה וס"ל שצריך לטבול המספריים שדעתו שאף שימוש מועט מצריך טבילת הכלי.

**והש"ך** (שם) פסק כהפרישה, אלא שלא כתב לבאר היתר המספריים מחמת מה שהבאנו מהפר"ח ששימוש מועט אי"צ טבילה, אלא דעתו שהמספריים משתמש בהם לירק כשהוא חי ואינו עומד לאכילה, ולכך פסק כהפר"ח משום שהמספריים אינם עומדים לשימוש אחר, ודין המספריים כדין סכין של שחיטה [ודוק בדבריו].

והוא נפק"מ למעשה במי שלוקח מספריים של נייר לצורך שימוש קטן באוכל אם שרי בלא טבילה, והלכה למעשה ראוי להחמיר.