22. מקנה דבר שלא בא לעולם לכשתלד
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב מאיר קאופמן / קנינים

אד"ב ע"א

**סימן כ"ב**

**בדין מקנה לדבר שלא בא לעולם**

**א]בביאור דברי רשב"ם שר"נ מודה שלכשתלד גרע וסברתו כי הוי בעולם וסברת תוס' שזה סברות הפוכות והאם ר"נ זה גם ללא עובר**

**ב]האם לר"נ עובר יורש**

**ג]יוכיח מתוס' שגם עובר זוכה מיד זה קשור לנידון של דשלב"ל**

**ד]ביאור הסברא בזה ובביאור הסוגיא בב"ב קמ"א:**

**ה]מקומות שמצאנו שחל מיד ותלוי בנידון של לא בא לעולם ובדין התחיבות בלב"ל**

**ו]יוכיח מדברי הרשב"א שעד כמה שחל מיד זה לא תלוי בר"מ ורבנן וביאור הסוגיא דבב"ב הנ"ל והאם סתם חלות בלא בא לעולם הכונה שיחול מיד וממילא לא חל או שזה יכול לחול כשיבוא לעולם**

**ז]יוכיח מהרשב"א שגם ס"ל שזכית עובר זה ראיה שלכשתלד זה עדיף וישוב שיטתו**

**ח]בדין דעתו של אדם וכו' האם זה חל מיד והאם יש מזה ראיה לירושת עובר ולגדרי דבר שלא בא לעולם ותלוי בנ"ל**

**ט]האם דעתו וכו' אצל בנו מועיל בדשלב"ל**

**י]בביאור שיטת הרשב"ם בביאור דלדבר שלא בא לעולם**

**י"א]בדין כלתה בלכשתלד**

**המורם מהנ"ל**

**בביאור דברי רשב"ם שר"נ מודה שלכשתלד גרע וסברתו כי הוי בעולם וסברת תוס' שזה סברות הפוכות והאם ר"נ זה גם ללא עובר**

א]עיין בב"ב קמ"ב.: דדעת רב הונא דאפילו לר"מ דאדם מקנה דבר שלא בא לעולם כל זה דוקא לדבר שבא לעולם אבל אם מקנה לדשלב"ל זה לא מועיל ור"נ ס"ל שאפילו שאין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אבל אם אומר לכשתלד קנה ועיין תוס' בגיטין י"ג: וביבמות צ"ג: שנקטו שסברות רב הונא ור"נ הפוכות זו מזו וכן הוא ברשב"א בב"ב קמ"ב דהיינו שלר"נ בהקנאה לדבר שלא בא לעולם אין החיסרון של מקנה דבר שלא בא לעולם והנה היה מקום לדון שלדבריו אפילו אם יקנה לעובר שעדין לא נתעברה ממנו זה יועיל וכן הביא הקצוה"ח בשם הפנ"י אמנם הקצוה"ח הביא מהרשב"א בקידושין ס"ב: וכן נקט הגרעק"א שכל זה דוקא במעוברת והרשב"א הוסיף שצריך דוקא הוכר עוברה אבל אם היא לא מעוברת כה"ג לר"נ יועיל רק לר"מ אבל לא לרבנן דהינו שאפילו שבלדבר שלא בא לעולם זה יותר טוב כל זה במצב שהיא מעוברת אבל אם לא מעוברת כה"ג זה אותו מחלוקת ואפילו שזה עדיף אבל גם כה"ג לרבנן זה לא מועיל וצ"ל המקור לזה דר"נ דיבר רק על מעוברת ואין לנו מקור על יותר מזה ועיין חזו"א שכתב לדקדק מהתוס"ר בב"ב קל"א שמועיל לר"נ גם אם היא לא מעוברת אמנם אין זה מוכרח דשם כוונתו לר"מ וכמו שביארו האחרונים שזה כוונת תוס' בגיטין וכנ"ל ודו"ק

והנה מבואר במשנה דלאחר שאתגייר לרבנן אינה מקודשת ומבואר בתוס' שזה נחשב לדבר שלא בא לעולם וצ"ע למה לר"נ זה לא מועיל ושמעתי שכבר הקשה כן המאירי ולכאורא אם נימא דצריך מעוברת א"כ יתכן שעכו"ם שהוא מופקע מקידושין זה כמו אם היא לא מעוברת אמנם עיין חזו"א שכתב דזה וודאי כיון שהוא מופקע מאישות אם ישראל יש בזה גם החיסרון של דבר שלא בא לעולם ולא רק של לדבר שלא בא לעולם ע"ש

אמנם עיין רשב"ם שכתב בד"ה שתלד שס"ל לר"נ שעובר חשיב בא לעולם לגבי שיחול לכשתלד דהינו שיתכן שגם הוא מודה לסברא של ר"ה שלדבר שלא בא לעולם זה חיסרון יותר גדול ומה שאומר שמועיל לכשתלד זה מצד שס"ל שעובר זה נחשב יותר בא לעולם ולפ"ז בלא נתעברה גם ר"נ מודה לר"ה שלא חל אפילו לר"מ וא"ש סתימת הגמ' קל"א. וגיטין י"ג שלדבר שלא בא לעולם לא עוזר לכו"ע שזה גם לר"נ דשם מדובר בלא נתעברה עדיין ועיין רמב"ן בב"ב ע"ט שהאריך בביאור סברא זו וכתב שר"נ וודאי סובר שירושה מאליה עוזר כיון שהוא מחשיבו בעולם וכן ביאר שמה שלא קונה עכשיו כי הוא לאו בר קנין והנה לפ"ז במקנה עובר אין סיבה שלא יחול דשם אין החיסרון שהוא לא בר קנין ועיין בזה בסימן כ"א

אמנם עיין בהגהות אשר"י ובתוס' רי"ד שביארו שעובר הוא יותר בעולם אבל זה רק סיבה שיכול לחול לכשתלד ולא שהוא ממש בא לעולם ולכן כתבו שמועיל להקנות עובר לכשיולד [כן ביאר התרוה"ד סימן ר"ע]

ועיין הגהות אשר"י שכתב לבאר עוד בכוונת רשב"ם לשיטתו לעיל קל"א דאם מקנה דבר שלא בא לעולם שיחול כשיבוא לעולם לכו"ע זה מועיל וזה הסברא בר"נ אמנם התוס' שם וכל הראשונים חלקו על זה וכתבו שאדרבא כל המחלוקת אם אומר שיחול כשיבוא לעולם ואם אומר שיחול עכשיו לא חל כלום

והנה מבואר בגמ' בקידושין בפשוטו דהאומר לחברו אם ילדה אשתך נקבה הרי היא מקודשת שאם הוכר עוברה לראב"י היא מקודשת ועיין סימן כ"א שהארכנו דבפשוטו לא קי"ל להלכה כן וצ"ע לר"נ שלכשתלד מקודשת למה במקדש עובר זה אחרת ועיין רשב"א בקידושין שהביא את רב האי גאון שפסק כר"נ ובכל אופן פסק דבעובר אינה מקודשת וביאר שצ"ל שחלוק לדבר שלא בא לעולם שעובר נחשב בא לעולם מדבר שבא לעולם שעובר נחשב אינו בא לעולם וזה על דרך תוס' לעיל אמנם לדרך הרשב"ם זה לא שייך ועיין תוס' רי"ד דכתב בסוגין דבאמת לר"נ המקדש עובר לכשתלד היא מקודשת ובאמת הראשונים כולם בקידושין הקשו על הרמב"ם דבמקדש עובר מקודשת שצריך להיות שמזכה לעובר קנה דהינו שבאמת זה תלוי אחד בשני ולכאורא לרמב"ן שכל החיסרון שהוא לאו בר קנין לכאורא במקדש עובר צריך להיות שהיא מקודשת מיד אמנם יתכן כמו שביאר בגר"ח שאישות לא שייך בעובר ולכן וודאי שלא יכול לחול עכשיו ויתכן שזה סוג חיסרון שלכן גרע והוי דשלב"ל גם אם רוצים שיחול לכשתלד וצ"ע

**האם לר"נ עובר יורש**

ב] והנה בעיקר דברי ר"נ דלכשתלד קנה עיין רמב"ן בסוגין שנקט שר"נ ור"ה ס"ל שעובר לא יורש דהינו שאפילו שאין לו זכיה דממילא בכל אופן לכשתלד זה עוזר וכן מבואר ברא"ש ביבמות שלא הוכיח מר"נ שעובר יש לו ירושה אמנם עיין רמב"ן לעיל ע"ט: שנקט שר"נ בהכרח ס"ל שעובר יורש וצ"ב מחלוקתם אמנם בפשוטו זה תלוי בנ"ל האם סברת ר"נ שבאמת גם הוא מודה שלדבר שלא בא לעולם זה לא עדיף אלא שטעמו כי עובר הוא נחשב יותר בעולם א"כ רק עד כמה שהוא בר זכיה דממילא ורק שיש לו חיסרון במעשה הזכיה שיך לומר שאין חיסרון של דשלב"ל מה שעכשיו לא חל ויחול אחרי זה אבל הרא"ש נקט שסברת ר"נ בגלל שלכשתלד זה עדיף שבזה אין חיסרון של דשלב"ל א"כ אין שום מקור לומר שזה סיבה שיחול מיד ואפילו שכל המעלה כי יש עובר אבל יסוד הסברא שכאן דרגא כזו של לא בא לעולם לא איכפת לן וז"ב

**יוכיח מתוס' שגם עובר זוכה מיד זה קשור לנידון של דשלב"ל**

ג]והנה מבואר בגמ' דרב ששת ס"ל שהמזכה לעובר קנה מיד וכן ס"ל לשמואל דהמזכה לעובר קנה ובפשוטו הכוונה מיד וכמו שהגמ' ביבמות ס"ז. מוכיחה מדבריו שהוא יורש מיד ומשמע שגם זכיתו זה מיד ולכאורא לפ"ז אין זה ענין למקנה דבר שלא בא לעולם דתמיד הנידון במקום שעכשיו לא יכול לחול ורוצה לעשות כשיבוא לעולם אבל עד כמה שזה חל עכשיו א"כ זה בא לעולם ועיין תוס' ביבמות ס"ז.שכתבו שאפילו ששמואל ס"ל אין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אבל עובר חשיב בא לעולם וכוונתם לנ"ל

אמנם עיין תוס' בכתובות ז: שהקשו מה שמואל אומר המזכה לעובר קנה הרי הוא פוסק שאין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם ותירצו תירוץ ראשון כנ"ל שעובר זה בא לעולם עוד תירצו שס"ל כר"נ שעדיף מקנה לדבר שלא בא לעולם ממקנה דבר שבא לעולם ומבואר מדבריהם שאם היה ס"ל כרב הונא לא היה מועיל מקנה לעובר וצ"ב הרי עד כמה שזה חל עכשיו חזינן שהוא בא לעולם ומה זה ענין לחיסרון של דשלב"ל ובאמת מעיקר קושיתם שהקשו כאן וביבמות שהרי שמואל ס"ל אין אדם מקנה דשלב"ל משמע שאם הוא היה סובר שאדם מקנה א"ש ומבואר שאפילו שזה חל מיד בכל אופן שייך לומר שזה קשור לחיסרון של אין אדם מקנה דשלב"ל ועיין חידושי הגרעק"א הובא בליקוטים על בב"ב שתמה בזה איפה מצאנו שדבר שחל מיד זה תלוי במחלוקת ר"מ ורבנן ולכאורא היה מקום לדון דתוס' ס"ל שלשמואל זוכה רק לכשתלד והגמ' ביבמות שהוכיחה מזה שעובר יורש מצד שעד כמה שכאן מועיל לכשתלד חזינן שהוא קצת בעולם ובהכרח שירושה דממילא מועיל ולכן הקשו תוס שזה דשלב"ל אמנם זה אינו דמנ"ל לתוס' שזה שיטת שמואל הרי פשטות דבריו שזוכה מיד ועוד שא"כ אין מקום לקושית תוס' שבהכרח שעובר עדיף שהוא קצת בעולם שלכן הרי הוא יורש מיד

**ביאור הסברא בזה ובביאור הסוגיא בב"ב קמ"א:**

ד]והנה עיין סוגית הגמ' בב"ב קמ"א: דהיה אדם שאמר נכסי להאי דמעברא ורב הונא אמר דהוי מזכה לעובר והמזכה לעובר לא קנה והגמ' שואלת מהמשנה שאם תלד אשתי זכר יטול מנה ורב הונא אמר איני יודע מי שנאה והגמ' שואלת ולימא ר"מ דאדם מקנה דשלב"ל והגמ' עונה שלדבר וכו' לא מועיל והגמ' שואלת שיגיד שזה ר' יוסי דעובר יורש והגמ' דוחה שאין לדמות ירושה דממילא והגמ' שואלת שיגיד לכשתלד והגמ' דוחה שרב הונא ס"ל שגם לכשתלד לא קנה עכת"ד הגמ' והנה בפשוטו כל מה שר"מ אומר שאדם מקנה דשלב"ל זה רק אם אומר שיחול כשיבוא לעולם אבל אם אומר שיחול מיד זה לא חל אפילו כשיבוא לעולם וכמפורש בר"ן בנדרים פ"ה: ובראשונים כתובות נ"ט. ובפשוטו בנכסי להאי דמיעברא הכוונה שיחול מיד ולפ"ז רב הונא בתחילה אמר שעכשיו לא קונה כין שעובר אין לו זכיה וממילא גם כשיבוא לעולם לא זוכה והגמ' שואלת מהמשנה ומתרצת שזה כר"מ וכתב הגרעק"א שלכאורא הכוונה דכיון דאמר אם תלד הכונה לכשתלד וכה"ג גם רב הונא מודה שזה עוזר וכדין דשלב"ל והגמ' דוחה שלדבר שלא בא לעולם לא עוזר ואחרי זה הגמ' שואלת שאמר לכשתלד שכה"ג שאמר מפורש זה עדיף והגמ' דוחה שגם כה"ג זה לא עוזר אמנם עיין רשב"א ועדר"י ועוד ראשונים שהקשו מה הגמ' שואלת ולימא ר"מ הרי רב הונא ס"ל כר"מ וע"ש מה שיישבו והקשה הגרעק"א דלנ"ל אין מקום לקושיתם דרב הונא שאמר בתחילה שעובר לא זוכה עכשיו זה גם לר"מ וכיון שלא אמר שיחול אחרי זה ממילא זה לא חל כלל אבל במקרה שאומר שיחול אחרי זה באמת גם רב הונא מודה שזה עוזר ובפשוטו מקושית הראשונים חזינן שהבינו שכוונת הגמ' דבמשנה זה חל מיד והגמ' דנה שזה לר"מ ולכן הקשו הרי רב הונא גם ס"ל כר"מ ובהכרח שכוונתו שגם לר"מ לא מועיל ומבואר כנ"ל מתוס' ביבמות דגם עד כמה שיש נידון שזה יחול מיד זה תלוי בנידון של דשלב"ל

וצ"ל הביאור בזה דיסוד המחלוקת ר"מ ורבנן האם אפשר לפעול חלות על דבר שלא בא לעולם או לא ולר"מ שעוזר יש מקומות שמיד זה לא שייך דאין למי להקנות או שאין מה לקנות אמנם יש מקומות שעד כמה ששייך לפעול על דשלב"ל זה יכול לחול מיד דכאן יש מה להקנות ויש למי להקנות והנה כל זה עד כמה שיסוד החיסרון לא מצד שאין לו כח הקנאה לעכשיו דהרי כאן יש לו כח הקנאה אלא זה רק אם זה הלכה שאי אפשר לפעול על דבר שלא בעולם או שזה חיסרון בגמירות דעת וא"ש דברי התוס' לעיל דגם שמואל שס"ל שהמזכה לעובר מיד קנה היה מקום לומר שזה מצד אדם מקנה דבר שלא בא לעולם או שזה מצד שלדשלב"ל עדיף דהינו שכיון שהמציאות של עובר הוי לא בא לעולם לרבנן זה סיבה שלא יחול ולר"מ שזה לא חיסרון ממילא אפשר להחיל עליו וכאן שיש למי להקנות זה יהיה מיד

**מקומות שמצאנו שחל מיד ותלוי בנידון של לא בא לעולם ובדין התחיבות בלב"ל**

ה]והנה מצאנו עוד כמה מקומות שזה חל מיד ובכל אופן זה תלוי בר"מ ורבנן ולכל הפחות קשור לנידון של דשלב"ל א. עיין סימן כ"א שהבאינו לבאר לגבי הקנאת עובר בהמה דמבואר שיש חיסרון של דשלב"ל ובכל אופן לר"מ אין חיסרון ולכאורא זה חל מיד

ב. וכן עיין שם לגבי מכירת הפרי בתור סמדר דלר"מ זה חל מיד ולרבנן זה לא חל והוא על דרך הנ"ל

ג. עיין ביאור הגר"א ליור"ד סימן רל"ד סע"א שביאר שדעת הרמב"ם שלענין קדושת הגוף אין חיסרון של דבר שלא בא לעולם והוכיח מזה מהא דמבואר בגמ' שמקדיש עובר חל העובר והרי שם מדובר שזה חל מיד ולכן זה נפטר מבכורה וכן הוא מפורש בגמ' וכמו שהוכיח הקצוה"ח וא"כ צ"ע מה זה ענין לדשלב"ל דהרי עד כמה שזה חל מיד א"כ זה בא לעולם ומבואר כנ"ל שבדבר שאין חיסרון של אדם מקנה וכו' זה סיבה שיחול מיד

ד. עיין סימן ס' דמבואר שאפשר להתחיב בדבר שלא בא לעולם והקצוה"ח נקט שזה חל מיד והנתה"מ חלק עליו והוכיח מהא דספר התרומות למד דבר זה מדאיקני שזה לא חל מיד אמנם עיין שו"ת הרשב"א הובא בב"י סימן ס' דדימה התחיבות לדשלב"ל לדאירני ולמקומות שזה חל מיד אמנם לנ"ל א"ש דבדאיקני מוכח שחלות שיעבוד כיון שזה לא קנין גמור אין חיסרון של דשלב"ל ודימו הראשונים גם לענין התחיבות על דשלב"ל כיון שזה התחיבות אין בזה חיסרון וממילא בדאיקני זה לא חל מיד דלא שיך שזה יחול מיד משא"כ כאן שזה יכול לחול מיד זה חל מיד

ה.עיין בתוס' בב"מ ל"ג: דביארו את ספק הגמ' במקנה עבד לקנס דהנידון בתור דקל לפירותיו ובעבידי דאתו לכו"ע עוזר ובלא עבידי דאתו כמו בהמה לכפילא לא עוזר ובדרגא אמצעית הגמ' מסתפקת והנה מבואר בלשון הגמ' תבעי לר"מ תיבעי לרבנן ולתוס' שהסברא שעבידי דאתו זה סיחס לספק הגמ' עצמו וכמו שביאר הגרעק"א א"כ מוכח שיש מקום גם לומר שזה עצמו תלוי במחלוקת ר"מ ורבנן אפילו שעל הצד שזה חל הוא חל מיד דהרי הגמ' דנה שיחול כמו דקל לפירותיו .ועיין

ו.עיין כתובות נ"ט. דהגמ' מוכיחה שקונמות חל על דבר שלא בא לעולם מהא דאדם אוסר פירות חברו עליו ועיין סימן כ"ד סק,ג שהבאינו דבר"ן משמע שכוונת הגמ' להוכיח שאין כאן חיסרון של דשלב"ל וצ"ע הרי עד כמה שזה חל זה חל מיד באופן ומה זה ענין לדשלב"ל ומבואר כנ"ל שגם דבר שעד כהמ שחל הוא חל מיד אבל מצד הלכות דבר שלא בא לעולם כיון שזה חשיב חלות על דבר שלא בא לעולם זה לא היה צריך לחול ועיין סימן כ,ד סק"ג שהארכנו בזה ולשיטת הרשב"א בסוגיא שם ליכא ראיה ע"ש וצ"ע

**יוכיח מדברי הרשב"א שעד כמה שחל מיד זה לא תלוי בר"מ ורבנן וביאור הסוגיא דבב"ב הנ"ל והאם סתם חלות בלא בא לעולם הכונה שיחול מיד וממילא לא חל או שזה יכול לחול כשיבוא לעולם**

ו] אמנם עיין רשב"א בדף קכ"ז שכתב דמה שהגמ' רצתה לתלות את המשנה במחלוקת ר"מ ורבנן מדובר שהוא נולד לפני שהוא מת דאל"כ יש חיסרון של נפלו לו כשהוא גוסס דגם לר"מ לא עוזר אלא אם כשזה חל הוא בעולם ומבואר דפשיטא ליה שאין כוונת הגמ' שזה יחול מיד וזה עצמו תלוי בר"מ ורבנן ובפשוטו הטעם דעד כמה שזה חל מיד אין זה תלוי במחלוקת ר"מ ורבנן וכסברת הגרעק"א לעיל ובעיקר הדבר כן הוא בתוס' קל"א. בסופם דפשיטא להו מצד לשון המשנה שזה חל רק כשיולד אמנם בדעת הרשב"א לא יתכן שזה הביאור דהרי הוא ס"ל דבדבר שיכול לעשות מיד אין חיסרון של נפלו לו כשהוא גוסס ובהכרח שנקט שזה וודאי שלא יחול מיד ובהכרח מצד דאל"כ זה לא תלוי במחלוקת ר"מ ורבנן וז"ב

אלא שא"כ הדרא קושית הגרעק"א לדוכתא מה הקשו הראשונים שהרי רב הונא ס"ל כר"מ דהרי במקרה שרוצה שיחול מיד אם זה לא יכול לחול אין זה חל לכשיבוא לעולם ומבואר מדברי הרשב"א שיש לשונות שעד כמה שזה יכול לחול מיד זה מתפרש שיחול מיד אבל עד כמה שזה לא יכול לחול מיד זה יכול להתפרש שזה יחול כשיבוא לעולם

ובפשוטו כן מבואר בדבריו בקידושין דע"ש דהביא את שיטת הרמב"ן דבדשלב"ל ואמר מעכשיו זה רק עוזר שלא יוכל לחזור בו אבל זה לא עוזר לכלתה קנינו והקשה א"כ במקנה פירות דקל למה זה חל כשיבוא לעולם הרי לא מדובר שאמר שזה יחול כשיבוא לעולם ולכאורא כוונתו דהניחא לשיטתו דהמעשה קנין נגמר לגמרי ולכן אין חיסרון של כלתה א"כ אפילו שזה לא חל עכשיו זה יחול לכשבוא לעולם אבל לרמב"ן שהמעשה קנין לא נגמר א"כ כיון שהוא מצידו רצה שיגמר עכשיו ואם זה לא נגמר אין סיבה שיגמר אחרי זה דהרי אין לו דעת למעשה קנין אחרי זה וצ"ל שבאמת כה"ג לא יכול לחזור בו [וצ"ע איפה מצא הרשב"א כזה גמ' דהרי בב"מ מבואר שיכול לחזור בו ובהכרח שזה לא מעשה קנין גמור ] ומבואר מדברי הרשב"א דבכה"ג שעושה מעשה קנין סתמא אפילו שהכוונה שיחול מיד זה יחול כשיבוא לעולם וא"ש דברי הרשב"א בב"ב

אמנם הנה הגמ' בתחילה אומרת שהאומר לחברו אם ילדה אשתך נקבה הרי היא מקודשת לי דלראב"י היא מקודשת כמו באומר פירות אלו כשיביאו שליש ויתלשו יחולו תרומה והקשה הרשב"א הרי בנקיבה הוא לא אמר לכשתלד ואין לנו מקור מראב"י שיחול מיד ותירץ שצ"ל שלשון זה משמע לכשתלד עכ"ד הרי מבואר מפורש שעד כמה שזה משמע מיד זה לא יחול כשיבוא לעולם וצ"ע מה זה שונה מנכסי להאי דמיעברא ואולי יש חילוק בין מקנה דשלב"ל שבזה כל שלא חל מיד לא חל אחרי זה, לבין לדשלב"ל שגם אם לא חל מיד זה יכול לחול אחרי זה אלא שקשה מפירות דקל ואולי שם כיון שהדבר כלל לא נמצא בעולם וודאי אין סיבה לראות שיש כאן הקפדה שיחול דוקא מיד משא"כ בדבר שנמצא בעולם ורק שעכשיו לא יכול להחיל בפשוטו משמעות הדברים שיחול דוקא מיד וצ"ע בזה

ובעיקר דברי הרשב"א שנקט דמראב"י שאומר לענין תרומה שיחול כשיתלש שזה לא סיבה לומר במעוברת שזה יחול מיד חזינן כשיטתו לעיל דלא שיך לומר דהנידון שיחול מי דגם תלוי בדלשב"ל דאם ס"ל כן א"ש הגמ' שבתרומה צריך לכשיתלשו דעכשיו זה לא יכול לחול משא"כ בקידושין שזה יכול לחול עכשיו עד כמה שאין חיסרון של לא בא לעולם זה חל עכשיו וכמו שביארנו לענין להקנות לעובר ובהכרח שס"ל שעד כמה שזה חל עכשיו אין זה תלוי בנידון של לא בא לעולם ודו"ק ובענין זה עיין סימן כ"ג סקט"ו

והנה הר"ן שם לענין המקדש עוברה דן האם זה דוקא כשאמר לכשתלד או שלשון אם ילדה משמע כשתלד והביא הגמ' בב"ב שאומרת שנעמיד המשנה לכשתלד וכתב שאם לשון אם משמעו לכשתלד א"כ כוונת הגמ' לשאול הרי המשנה זה לכשתלד ואם אין משמעו כשתלד כוונת הגמ' שנעמיד בלכשתלד ומבואר מדבריו שעד כמה שצריך לומר כשתלד א"כ לכאורא עד עכשיו מדובר שלא אמר לכשתלד וכה"ג זה יכול לחול רק מיד וכמו שנקט לענין עובר ושלא יחול כשיבוא לעולם וא"כ מוכרח כגרעק"א לעיל אמנם אם נחלק בין לדשלב"ל או דשלב"ל א"כ אין ראיה שכאן גם אם המשמעות מיד זה יכול לחול אחרי זה ודו"ק

והנה לביאור זה בגמ' דלא כגרעק"א לעיל מבואר שאפילו גם אם לא אמר לכשתלד אבל הנידון שיחול לכשתלד זה לא מועיל ורק אם אמר מפורש לכשתלד זה מועיל וצ"ב החילוק והנה אם נימא שאם התנאי הוא מעכב א"כ הכוונה שמצד המעשה נעשה שיחול מיד ויתכן שזה אי אפשר לעשות בעובר לר"נ אמנם אם זה תנאי רגיל צ"ע החילוק ושמעתי לדון דהכוונה שיש אופן שעושה המעשה רק שהוא עדין לא חל ויש אופן שמכין מעשה שיחשב שהוא עצמו נעשה רק לאחר ל' וצ"ב ועיין הגהות אשר"י שכתב שלר"ת מוכח שצריך להגיד לכשתלד ורק אז לר"נ עוזר אבל אם דלא כרשב"ם יתכן שהכוונה דבסתמא זה מתפרש לכשתלד וכן כתב בביאור הגר"א סימן רי"א ועיין בזה בחזו"א

**יוכיח מהרשב"א שגם ס"ל שזכיית עובר זה ראיה שלכשתלד זה עדיף וישוב שיטתו**

ז]והנה עיין רשב"א קידושין ס"ב: שכתב שר"ש שס"ל שעובר קונה גם סובר כר"נ שלדשלב"ל זה עדיף מדבר שבא לעולם ולכאורא מבואר דעתו שגם דבר שחל מיד זה קשור לחיסרון של דשלב"ל וצ"ע מה שהוכחנו לעיל דס"ל דדבר שחל מיד לא יכול להיות תלוי בר"מ ורבנן ולכאורא אפש"ל שביסוד הדברים וודאי ס"ל שמצד החיסרון של דשלב"ל זה סיבה שעובר לא יזכה עכשיו ומזה שר"ש ס"ל שעובר זוכה חזינן שלענין לדשלב"ל יש פחות חיסרון אלא שעד כמה דמבואר בגמ' שזה עוזר שיחול מיד דהינו שכאן זה עדיף שזה סיבה שיחול מיד אין לנו שום מקור שבזה רבנן חולקים דכל מחלוקתם מצד שלא יכול לחול מיד אבל עד כמה שכאן לר"מ עדיף שזה סיבה לחול מיד א"כ גם לרבנן אין שום סיבה לומר שזה לא עדיף ומהיכי תיתי סתם לעשות עוד מחלוקת וצ"ע בזה ולפ"ז אין ראיה מהגר"א לעיל לענין קדושת הגוף שזה תלוי בר"מ ורבנן אלא שעד כמה שחל זה חל לכולם

**בדין דעתו של אדם וכו' האם זה חל מיד והאם יש מזה ראיה לירושת עובר ולגדרי דבר שלא בא לעולם ותלוי בנ"ל**

ח]והנה הגמ' אומרת למסקנא שמזכה לעובר לא קנה אבל בבנו קנה כיון שדעתו של אדם קרובה אצל בנו ועיין שטמ"ק בשם התוס"ר שחזינן שהחיסרון של דשלב"ל זה מצד גמירות דעת עכ"ד וצ"ב הרי כאן הנידון שזה חל מיד וכה"ג בהכרח החיסרון מה שאם זה לא בנו לא קנה מצד גמירות דעת אבל במקום שלא חל עכשיו אלא חל רק לאחר זמן כה"ג זה חיסרון מצד שאין לו כח לעשות והרי לא מצאנו בגמ' שהנידון האם זוכה עכשיו זה קשור לחיסרון של דשלב"ל ובאמת שיש גירסא בתוס"ר שהחיסרון לדשלב"ל מצד גמירות דעת אמנם לגירסא הפשוטה צ"ע כנ"ל ובפשוטו מבואר כנ"ל שגם הנידון שזה לא חל מיד זה מצד החיסרון של דשלב"ל אמנם עדין יתכן כמו שביארנו ברשב"א שדבר זה לא תלוי בר"מ ורבנן ודו"ק

והנה דנו הראשונים האם להלכה עובר יורש והרי"ף פסק שעובר לא יורש והרא"ש ביבמות ס"ז. הביא להקשות בשם הראב"ד שכיון דמבואר בגמ' שבבנו קנה חזינן שהוא בר קנין א"כ איך יתכן שבירושה הוא לא יזכה ועיין רמ"ה ורשב"א בסוגין שנקטו שמעיקר הדין הוא זוכה ולענין ירושה הוא לאו בר ירושה וצ"ב אמנם הרא"ש והראב"ד ובער"י בסוגין מכח זה נקטו שעובר יורש והרמב"ן ועוד ראשונים כתבו שכל הגמ' זה רק בשכיב מרע וזה תקנה דרבנן והוסיף הרמב"ן שזה רק חל כשיולד עכ"ד

והנה לכאורא מבואר מקושית הראשונים שפשיטא להו שזה חל מיד בבנו דאל"כ מה קשה להם מעובר לענין ירושה דהרי באמת עכשיו הוא לא יכול לרשת וצ"ב מנ"ל דבר זה וצ"ל שסתימת לשון הגמ' לא מדובר שאמר לכשתלד וכן משמע שזה חל מיד ובפרט לרא"ש שלכשתלד חל תמיד בהכרח כוונת הגמ' שכאן זה חל מיד אמנם לנ"ל שצריך אמירה לכשתלד אבל גם ללא זה לא חל מיד אין ראיה ודו"ק אמנם הרמב"ן הרי לאחר שתירץ שזה תקנה כתב שזה חל רק לכשיולד וא"כ לפ"ז יכל לתרץ שזה מעיקר הדין ורק שבעובר הנידון שיחול מיד ובפשוטו מבואר שנקט שעד כמה שעכשיו לא יכול לחול מיד א"כ לענין שיחול אחרי זה זה וודאי דשלב"ל ולא יעזור הסברא של דעתו של אדם דיש כאן חיסרון כח ורק עד כמה שהסיבה שעכשיו זה לא חל מצד גמירות דעת יעזור דעתו וכו' ובהכרח דלא כתוס"ר לעיל אלא שיש כאן שני נידונים אלא שא"כ יש כאן חידוש שגם חיסרון בגמירות דעת זה סיבה שלא יחול למתי שיבוא לעולם וצ"ב מסברת ר"נ שכשתלד אין חיסרון אפילו שעכשיו זה לא מועיל וביאר הרמב"ן כי זה רק חיסרון שאין לו יד וצ"ע ועיין לקמן מה שנכתוב בס"ד

והנה בעיקר סברת הגמ' שדעתו של אדם קרובה אצל בנו עיין חידושי הגר"ח שכתב בדעת הרמב"ם שבהכרח הנידון שיחול לאחר זמן שהרמב"ם כתב שאין אדם מקנה לדשלב"ל אבל בבנו קונה כיון שדעתו וכו' והרי עד כמה שברמב"ם מבואר שביאר שעובר לא זוכה כי זה דשלב"ל בהכרח שהנידון שיחול לאחר שיולד דאל"כ אלא שהנידון שיחול עכשיו אין זה ענין לדשלב"ל ועל זה כתב שבבנו זה מועיל דהינו לכשיבוא לעולם ע"ש [ועיין תור"י הזקן קידושין ס"ב: ובריטב"א הישן בב"מ ס"ו: שנקטו שכוונת הגמ' שבבנו זה חל כשיבוא לעולם] והנה לכאורא אין דיוקו מוכרח שיתכן שכוונת הר"מ שיש חיסרון שלא חל עכשיו ומה שלא חל לאחר זמן זה מצד דשלב"ל ובבנו אין החיסרון שיחול מיד אמנם גם אם נסכים אם דיוקו של הגר"ח למה דנתבאר מהרשב"א ושאר הראשונים שגם מה שלא חל מיד זה מצד דשלב"ל א"כ דברי הרמב"ם כפשוטו שלא חל מיד מצד דשלב"ל ובבנו זה חל

והנה עיין רשב"ם שכתב שמה שהגמ' אומרת שבבנו זוכה כיון שדעתו וכו' זה דוקא אם היא כבר מעוברת אבל אם היא לא מעוברת זה לא מועיל מצד שאין דעתו קרובה ולכאורא עד כמה שהסברא של דעתו זה סיבה שיחול מיד א"כ כאן שמיד זה לא יכול לחול דהרי אין למי ורק הנידון שלא יהיה חיסרון של דשלב"ל שיחול אחרי זה כה"ג לא מצאנו מקור בגמ' שזה מועיל ולכאורא מבואר דעתו שהסברא של קרובה אצל בנו זה רק חל כשיולד וממילא דימה גם אם אין עובר ורק מצד שאין קירבת הדעת זה לא חל אמנם אם נימא כמבואר לעיל בראשונים שגם מה שזה לא חל מיד זה קשור לחיסרון של לא בא לעולם א"כ א"ש שדימה שכמו שחזינן שבקרובה אצל בנו אין חיסרון של לא בא לעולם ומכח זה חל מיד ה"ה במקום שזה לא יכול לחול מיד לא יהיה החיסרון ויחול כשיבוא לעולם

**האם דעתו וכו' אצל בנו מועיל בדשלב"ל**

ט]ועיין בגליון הגרעק"א על השו"ע דהביא מהמבי"ט דבבנו מועיל להקנות גם דבר שלא בא לעולם ובפשוטו זה צ"ע דבגמ' מבואר רק כלפי דבר שיחול לחול עכשיו אבל כלפי דבר שלא יכול לחול עכשיו בזה לא מצאנו שיעזור אמנם לנ"ל שזה אותו סוג חיסרון א"ש אלא שמסברא היה מקום לדון דהרי מבואר בראשונים שבעובר יש פחות חיסרון של לא בא לעולם ורק על זה מצאנו שמועיל דעתו וכו' אבל לא מצאנו על לא בא לעולם [אמנם יתכן שלהלכה שקי"ל כר"ה הוא איפכא] ובאמת זה גם טענה על הרשב"ם שבאין עובר כלל זה גרע וכמו שלר"נ כה"ג לא מועיל לכשתלד ואולי הרשב"ם עדיפא מיניה נקט וצ"ע בזה

**בביאור שיטת הרשב"ם בביאור דלדבר שלא בא לעולם**

י]הנה מבואר בגמ' דר"ה ס"ל דאפילו שאדם מקנה דבר שלא בא לעולם אבל לדבר שלא בא לעולם גרע והקשו הראשונים הרי מבואר במשנה שלאחר שאתגייר מקודשת והרי יש כאן חיסרון של לדשלב"ל ותירצו תוס' ביבמות צ"ג: וכן הוא ברמב"ן בב"ב ע"ט: באריכות ובראשונים תחילת המפקיד ובעוד דוכתא ששם כיון שהוא נמצא בעולם ורק שאי אפשר לפעול עמו זה עדיף ומועיל גם לדבר שלא בא לעולם והקשו א"כ שיש סברא לחלק אם הדבר נמצא רק שלא יכול לחול לבין אם זה לא נמצא כלל א"כ מנ"ל דלר"מ שאדם מקנה דשלב"ל זה אפילו אם הדבר לא נמצא כלל כגון פירות דקל ותירצו או שלומדים מראב"י שמועיל לענין קידושין במעוברת או מהמשנה בכתובות שיכול לאסור מעשה ידי אשתו ע"ש

ולכאורא לולי דברי הראשונים היה מקום לדון שכל הסברא שלדבר שלא בא לעולם גרע זה כי אין אם מי לפעול וזה סברא מיוחדת בהקנאה לדשלב"ל ומתי שהמקדש בעולם לא שייך חיסרון זה כלל וכן לענין הקנאה של דשלב"ל בזה אין שום סברא לחלק אם הדבר קיים בעולם כלל כיון שאם מי שפועל הוא בעולם ושמעתי מהגר"ר שמולאביץ שהדבר מפורש ברשב"ם קמ"א: שגרס אימור דשמעת לר"מ בדבר שישנו בעולם והקשה הרש"ש הרי מועיל בפירות דקל שזה לא בא לעולם אמנם הביאור ברשב"ם שהעסק נעשה אם דבר שישנו בעולם וע"ש שכתב כגון לאחר שאתגייר הרי מפורש בראשונים שזה דוגמא של לא בא לעולם אלא שביארו שגם כה"ג זה מועיל אמנם ברשב"ם מבואר שזה דוגמא של בא לעולם אמנם לנ"ל א"ש שכל סברת רב הונא כי העסק אם אדם לא קיים אבל כאן שהמקדש בעולם חשיב שהעסק אם מי שבעולם ועיין ברשב"ם העיקרי לעיל קל"א. דבלאחר שאתגייר האיש והאשה נמצאים בעולם והוא כנ"ל וכן ע"ש בפירוש הרגיל שביאר שדשלב"ל עוזר כי חל התחיבות של המוכר למכור הדבר והוא על דרך הנ"ל וז"ב בכוונתו [ובאמת מבואר ברשב"ם בב"ב שדן שגם בלאחר שאתגייר זה עבידי דאתו חזינן שלא ס"ל מתירוץ הראשונים שאם הגוף בעולם זה עדיף ומתירוצם הוכיחו סברא זו ולנ"ל לרשב"ם אין שום מקור לסברא זו] ולפ"ז יתכן שאין מקום לסברת הראשונים שזה סברות הפוכות דלר"נ עדיף לדבר שלא בא לעולם מר"ה דיש כאן ויכוח האם יש חיסרון אחר האם שייך לפעול אם לא בא לעולם ואין זה ענין לדשלב"ל ולר"נ אין כזה חיסרון ולר"ה יש כזה חיסרון ולר"נ שאין כזה חיסרון אם נבוא לדון מצד דשלב"ל אדרבא לדשלב"ל זה עדיף וגם רב הונא היה מודה לזה וצ"ע

**בדין כלתה בלכשתלד**

י"א]עיין ברא"ש ושאר ראשונים שכתבו שמה שר"נ אומר לכשתלד קנה זה דוקא במשיכה וזה עומד עדין ברשות הזוכה דאל"כ יש חיסרון של כלתה קנינו וצ"ע למה לא ביארו שעשה בצורה של מעכשיו ששיטת התוס' והרשב"א שאין חיסרון של כלתה ויתכן שלדעת הרא,ש שסברת ר"נ שיש מעלה מיוחדת בלהקנות לכשתלד א"כ כל זה עד כמה שעושה את כל החלות לכשתלד אסל עד כמה שעושה את כל המעשה עכשיו לגבי זה יש חיסרון של דשלב"ל וצ"ע

**המורם מהנ"ל**

]דעת ר"נ דאפילו דאין אדם מקנה דשלב"ל אבל מקנה לעובר לכשתלד קנה ובביאור דעתו יש שביארו דללא בא לעולם יותר קל להקנות ויש שביארו כי הוא קצת בעולם ובדעת הרשב"ם ההגהות אשר"י לומד כי כל דשלב"ל שאומר שיחול לכשיבוא לעולם אין חיסרון

]דעת הרא"ש ורב האי גאון ורשב"ם שלכשתלד קנה ודעת רוב הראשונים שלא קנה וכן פסק השו"ע והרמ"א הביא את הרא"ש בתור י"א

]בפשוטו גם לר"נ זה רק אם יש עובר אלא שנחלקו הראשונים האם זה גם לר"מ או שלדעתו לא צריך עובר

]בפשוטו מבואר בגמ' שצריך לומר לכשתלד אמנם הגר"א נקט בדעת כמה ראשונים שהכוונה שכל שכונתו שזה יחול לכשתלד זה מועיל

]נחלקו הראשונים להלכה האם עובר יורש ירושה דממילא ומבואר בגמ' שבמקום שדעתו של אדם קרובה אצל בנו מועיל ויש ראשונים שזה מעיקר הדין ובפשוטו לפ"ז בהכרח שהוא יורש והרשב"א והרמ"ה כתבו שלא יורש אבל זוכה והרמב"ן נקט שזה תקנה בשכיב מרע

]בפשוטו דעתו של אדם וכו' זה חל מיד וכן מבואר ברוב הראשונים ובדעת הרמב"ם הגר"ח נקט לכשיולד וכן הוא לרמב"ן רק עד כמה שזה תקנה דרבנן בשכיב מרע שלא תטרף דעתו

]המבי"ט נקט שדעתו וכו' עוזר גם על דשלב"ל וצ"ע

]מצאנו כמה דברים שאפילו שזה חל מיד בכל אופן זה תלוי בר"מ ורבנן ולחלק מהראשונים משמע שגם עובר לר"מ זוכה מיד ולרבנן לא זוכה כלל והארכנו בפרט זה

]הראשונים כתבו שבלכשתלד צריך קימא באגם דאל"כ יש חיסרון של כלתה וצ"ע למה לא כתבו שעשו קנין של מעכשיו ולדעת הטור בהכרח שהיה מעכשיו של ר"י שרק לכן אין כלתה וצ"ע