נד בביאור ד_ התוס_ בדין עמוד שאין מופלג מן הגג ד_ט ובין חריץ פחות מד_ט
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובי חצירות - חוברת

**נד**

**בביאור דברי התוס' בדין עמוד שאין מופלג מן הגג ד"ט**

**ובדין חריץ פחות מד"ט**

א] **עירובין** ד"צ., תוד"ה כרמלית ורה"י קמיבעיא לי', ז"ל, וכגון שהעמוד מופלג מן הגג ד', דאי בסמוך לו ל"ה עמוד רה"י דנפרץ במלואו לגג וכגג דמי וכו', עכ"ל, וכ"כ בתוס' הרא"ש.

**ובגאו"י** תמה ע"ד התוס', ז"ל, לא ידענא בסמוך נמי הא מחיצות ניכרות נינהו ואמרי' גוד אסיק, עכ"ל, והיינו שהרי ליחשב מחיצות ניכרות ל"ב שיהא ריוח ד' ביניהם, וכמש"כ רש"י בדפ"ט. ד"ה במחיצות הניכרות, ז"ל, שאין הבתים מחוברין ויש אויר ביניהם ומחיצות הבתים נראין לעומדין מן הגג כשמסתכלין תחת רגליהם, עכ"ל, ונ' להדיא דאף בשיש ריוח מועט נמי חשיבי מחיצות הניכרות, וא"כ מ"ט הצריכו התוס' שיהא העמוד מופלג ד' מן הגג, הרי אף במופלג פחות מד' לא חשיב פרוץ למקום האסור, כיון דהוו מחיצות ניכרות ואמרי' גוד אסיק.[[1]](#footnote-2)

**ולפ"ד** החזו"א שהבאנו בסימן נ"ג, נ' לישב ד' התוס' בפשיטות, שהרי לדעתו לכל מילי ודאי ל"מ מחיצות שאינן ניכרות, משום דהוי זה כסילוק מחיצות, ולפ"ז נ' פשוט דלהא דגג חשיב רה"י היכא שאינו בולט, ל"מ הא דכתלי הבית הוו מחיצות לתוכן, שהרי כלפי תורת מחיצה זו איכא סילוק מחיצות, וכ"ה להדיא בחזו"א או"ח סי' ק"נ סק"ה, הבאנו דבריו להלן סק"ט, אלא הא דחשיב הגג רה"י הוא רק משום הא שכתלי הבית הוו מחיצות כלפי חוץ, דעל תורת מחיצה זו ליכא סילוק מחיצות, אא"כ הגג בולט, דאיכא סילוק מחיצות אף על מחיצת הכתלים כלפי חוץ.

**ולפ"ז** נ', דאף היכא דאיכא ריוח בין הגגין וניכרות המחיצות ל"ש למימר גוד אסיק, אא"כ יש ביניהם ריוח ד' טפחים, דאי ליכא ביניהם ריוח ד' טפחים, הרי נמצא דכתלי הבית אין להם כלל תורת מחיצה כלפי חוץ, דהוי כחריץ פחות מד"ט שאינו מחיצה, וכל תורת מחיצה שלהם הוא כלפי תוך הבית, ועל תורת מחיצה זו הרי איכא סילוק מחיצות.

**והא** דמודה רב דהיכא דאיכא ריוח בין הבתים אמרי' גוד אסיק, הוא משום דרב מודה ליסוד ד' שמואל שפירש החזו"א דהוא משום דלרבנן דאמרי כשם שדיורין חלוקין למטה כך דיורין חלוקין למעלה, מה"ט אין א' אוסר על חבירו וכמש"כ התוס' שם, וע"כ אף שמן הדין אין מחיצה שאינה ניכרת כלום, מ"מ הכא שעיקר האיסור משום תקנת עירוב חצירות שפיר מהני חילוק דיורין למטה שלא יאסרו זע"ז, ואך דס"ל לרב דמ"מ אם אין ניכר כלל המחיצה ל"מ, ולזה מהני שיהא ריוח מעט בין הבתים, אך לעולם כל דליכא ריוח ד' בין הגגין ליכא למימר גוד אסיק מדינא.

**ועד"ז** צ"ל לדעת החזו"א, במה שהביא הריטב"א די"א דגם לדעת רב דלא אמרי' גוד אסיק במחיצות שאינן ניכרות, מ"מ אם המחיצות שלמה עודפות וניכרות למעלה, הגם שאין בהן י' טפחים למעלה, אמרי' בהו גוד אסיק, דכבר חשיבי כמחיצות הניכרות, ולפ"ד החזו"א צ"ל דג"ז אינו מדינא, אלא לגבי חילוק דיורים סגי בזה.

**ולפ"ז** הרי בגונא דהתוס' דהגג דינו ככרמלית והעמוד פרוץ לו, שפיר אסרו התוס' היכא שאין העמוד מופלג ד' טפחים, כיון דכל כה"ג ל"ש למימר גוד אסיק מדינא, דהוי כחריץ שאין בו ד' טפחים דלא אמרי' גוד אסיק, וכמש"נ.

**ומצינו** כן להדיא בד' החזו"א, והוא במש"כ בחי' הגר"ח פי"ד משבת בדעת הרמב"ם, דגג הסמוך לרה"ר פירושו הוא שסמוך בתוך ד' לרה"ר, אבל כותלי הבית במקומן באמת גבוהין י' וכו', וע"כ אי משום דין מחיצות ורה"י באמת הוי רה"י גמור כיון דהמחיצות במקומן גבוהות י' וכו', עכ"ל, ובגליונות חזו"א שם פליג ע"ז, וכתב דכה"ג לא חשיבא מחיצה להתיר את הגג, משום דחריץ פחות מד"ט לא חשיב מחיצה כלל, והביא כן מכ"ד, עכ"ד,

**וכבר** נת' בסימן נ"ג סק"ו בהערה, דודאי מודה הגר"ח לדין זה דחריץ פחות מד"ט ל"ח מחיצה כלל, ואך דשאני הכא דאית בהו תורת מחיצות לתוכן, וע"כ שפיר אמרי' בהו גוד אסיק היכא שיש ריוח בין הבית לרה"ר, וניכרות המחיצות.

**אך** החזו"א דפליג ע"ז, הוא משום דס"ל דכל כה"ג לא חשיב מחיצות הניכרות למימר בהו גוד אסיק מדינא, משום שכלפי חוץ לי"ב תורת מחיצות, דהוי כחריץ שאין בו ד"ט, ומה דאי"ב תורת מחיצות כלפי פנים, ל"מ מידי, דע"ז איכא סילוק מחיצות, וכנ"ל, וזה להדיא כמש"נ ע"פ דבריו בביאור ד' התוס'.

ב] **ויש** להוסיף בזה עוד, דלפ"ד הגר"ח גופי' בפ"ד מסוכה בדעת הרמב"ם מוכח דמהני הא דכתלי הבית הוו מחיצה לתוכן למימר גוד אסיק, והחזו"א לטעמי' פליג שם ע"ד הגר"ח.

**דהנה** בחי' הגר"ח פ"ד מסוכה כתב בדעת הרמב"ם, דהא דבסיכך ע"ג עמוד ל"מ, הוא משום דבעמוד שאין מחיצותיו ניכרות במקומן לא אמרי' גוד אסיק כלל, ואי"ז דין מסוים בסוכה, ובי' לפ"ז מה שפסק הרמב"ם דבנעץ ד' קונדיסין על ד' זויות הגג וסיכך על גבן הואיל והסיכוך על שפת הגג כשר ורואין את המחיצות התחתונות כאילו הן עולות למעלה עד שפת הסיכוך, דהוא משום דבגג דמינכרי מחיצות במקומן ואמרי' בהו גוד אסיר וכמבו' בעירובין דף פ"ט, וממילא דהוי דינו דכשר לסכך על גביו, עכ"ד.

**והנה** לפ"ד הגר"ח הרי נמצא, דכל הא דאמרי' בגג גוד אסיק, אי"ז כלל משום תורת מחיצות שיש על כתלי הבית כלפי חוץ, שהרי מחיצות אלו אין ניכרות ודמי לעמוד דלא אמרי' בי' גוד אסיק, אלא משום תורת מחיצות שיש עליהן לתוכן, שמחיצות אלו ניכרות במקומן, ולפ"ז שפיר נקט הגר"ח דהיכא דאין בין הגג לרה"ר ד"ט נמי אמרי' גוד אסיק והוי הגג רה"י, דהגם דבכה"ג ליכא על כתלי הבית תורת מחיצה כלפי חוץ, הרי בלא"ה הא דאמרי' בכתלי הבית גוד אסיק אי"ז כלל משום תורת מחיצה דילהו כלפי חוץ, אלא משום תורת מחיצה דילהו כלפי פנים, וע"כ לא איכפת לן כלל במה שאין ביניהם לרה"ר ד"ט ואין עליהם תורת מחיצה כלפי חוץ, וז"ב.

**אך** בגליונות חזו"א שם כתב בתו"ד, ז"ל, ושמואל דס"ל התם דאף מחיצות שבאמצע הגג אמרי' בהו גוד אסיק, אינו אלא לענין עירובי חצירות וכו', אבל לענין סוכה ודאי ל"מ מחיצות שכנגד אמצע הגג וכו', ושפיר י"ל דבעי' בסוכה מחיצות הניכרות, "ולא מצינו שהיכר מחיצות שבבית יועיל לענין גוד אסיק אלא כאן לענין סוכה", עכ"ל.

**ובחזו"א** או"ח סי' ק"נ סק"ה, ז"ל, שפת הכותל הפנימי לא אמרי' בה גוד אסיק, דתקרה מבטל לה, רק בשפה החיצונה אמרי' גוד אסיק, ומ"מ מהני מה שניכר בפנים לחזק מחיצה הנעשה ע"י גוד אסיק בשפה החיצונה ליחשב מחיצה ניכרת, כיון דלענין שבת הוי מחיצה בכל אופן, עכ"ל.

**ופשוט** דהחזו"א אזיל בזה לטעמי', דס"ל דל"ש כלל למימר גוד אסיק במחיצה שאינה ניכרת משום דאיכא בזה סילוק מחיצות, וע"כ ל"ש למימר גוד אסיק על כתלי הבית מכח מה שהן מחיצות לתוכן, וכל הא דמהני הא שניכרות מחיצות הבית לתוכן הוא רק כלפי סוכה.

**ואשר** ע"כ לטעמי' השיג החזו"א ע"ד הגר"ח בפי"ד משבת, ודעתו דכל שאין ד"ט בין כתלי הבית לרה"ר ל"ש כלל למימר גוד אסיק, משום דליכא תורת מחיצה על כתלי הבית כלפי חוץ, דמכח מה דאיכא עליהם תורת מחיצה לתוכן, ל"ש כלל למימר גוד אסיק, דע"ז איכא סילוק מחיצות, וכנ"ל.

ג] **והנה** למש"נ בסימן נ"ג להוכיח מד' הראשונים שלא כד' החזו"א, אלא הא דס"ל לשמואל דאמרי' גוד אסיק במחיצות שאינן ניכרות אי"ז דין מסוים לגבי איסור דיורין, אלא הוי זה מדינא, הרי לכאו' ה"נ הא דס"ל לרב דהיכא דאיכא ריוח מועט בין הגגין אמרי' גוד אסיק אי"ז דין מסוים לגבי איסור דיורין, אלא הוי זה מדינא.

**וכן** מוכח גם ממש"כ הריא"ז לעיל דפ"ד: הבאנו דבריו בסימן נ"ג סק"ח, דכל דניכר מקצת מן הכותל אמרי' בה גוד אסיק אף לאשויי הגג לרה"י, ואי נימא כד' החזו"א דמחיצה שאינה ניכרת ל"מ מדינא משום דהוי כסילוק מחיצות, הרי אף בכה"ג שמקצת הכותל ניכר ל"ש לומר גוד אסיק, ובע"כ מד' הריא"ז דלא חשבינן לזה כסילוק מחיצות, וע"כ שפיר אמרי' בזה גוד אסיק אף לאשוויי הגג לרה"י.

**ולפ"ז** הרי הדר צ"ב ד' התוס' שכתבו דאם אין העמוד מופלג ד' מן הגג אסור משום שנפרץ לגג דהוי ככרמלית, וזה צ"ב דכיון דאיכא ריוח ביניהם והוו המחיצות ניכרות, מ"ט לא אמרי' בזה גוד אסיק להתיר את העמוד.

ד] **וע"כ** נ' לבאר ד' התוס' בהקדם, דהנה בהא חריץ שאין בו דע"ד ל"ה מחיצה, מבו' בפירש"י ותוס' וריטב"א דע"ח: ורשב"א דע"ו: דהוא משום דמיפסע פסעי לי', וכ"כ בשו"ת חכם צבי סי' ה', ז"ל, היינו טעמא דבחריץ כו"ע מודו דבעינן ד' טפחים, אף דבהרחיק הכותל מכותל איכא מ"ד דסגי בג' טפחים דנפיק לי' מתורת לבוד, משום דשם לא שייך דריסת הרגל, לאפוקי בחריץ דשייך דריסת הרגל בעינן ד' טפחים, ובהכי סגי דמה לי ד' טפחים או ד' אמות כיון דאין נוח לפסעו וכבר נפק לי' מתורת לבוד וגם איכא מקום חשוב בודאי אמרינן גוד אסיק מחיצה, עכ"ל.

**אך** בשו"ת נפש חי' סי' כ"ה כתב דא"צ לזה, אלא כיון דליכא ד' בין המחיצות ל"ח מחיצות במקומם שאין מחיצות לפחות מד', וע"כ לא אמרי' ע"ז גוד אסיק, וכ"כ החזו"א בסי' ק"ח סקי"ג.

**וצ"ב** בד' הראשונים שהוצרכו לפרש הטעם דל"ה מחיצה משום דמיפסע פסעי לי', ותיפו"ל דלא הוו המחיצות מחיצות במקומן שאינם מחיצות לרוחב ד', וא"כ ל"ש למימר בהו גוד אסיק, וכמו שהביא כן החזו"א מד' רש"י בשבת ד"ט. ד"ה פתח נעול, ז"ל, וליכא למימר יורד וסותם דכל מחיצה שאין בין חלל המחיצות ד' טפחים אינן מחיצות ול"ש בוה תורת גוד אחית, עכ"ל, וע' עוד בפירש"י שבת דק"א. ד"ה אין, ז"ל, שאין ברחבן ד' מלמטה לפיכך אין מחיצותיהן מחיצות, עכ"ל, וא"כ ה"נ ל"ש למימר בהו גוד אסיק כיון שאין בין חללן ד"ט.[[2]](#footnote-3)

**ועיי"ש** בחזו"א שכתב דמש"כ הראשונים דמיפסע פסעי לי', היינו ליתן טעם דמחשב חד חצר ולא משגחינן בהפסק חריץ, דהא מקום החריץ ע"כ לאו חצר הוא, וא"כ איכא הפסק בין החצירות, ולזה יהבו טעמא דמיפסע פסעו לי' ואי"ז הפסק, עכ"ל, ולא זכיתי להבין הדברים.

**אמנם** נ' פשוט בזה, דהאמנם אם באנו לדון דנימא גוד אסיק על מחיצות החריץ לאשווייי להאויר שכנגד החריץ רה"י, ודאי דל"ש כלל למימר בזה גוד אסיק, כיון שאין בין המחיצות ד"ט, אך הרי אתינן לומר גוד אסיק על כל א' מכתלי החריץ, ולגדור המקום שמעבר לחריץ, ומקום זה הרי יש בו ד"ט, וע"כ שפיר מצינו למימר בזה גוד אסיק.

**והנה** אמנם הנפש חי' והחזו"א נקטו דלא מצינו למימר גוד אסיק לענין זה, דכיון שבמקומן אין לכתלי החריץ תורת מחיצות שאין ביניהם ד"ט, ל"ש לאסוקינהו, אך בדעת הראשונים נ' דשפיר חשיב דאף במקומן יש להן תורת מחיצות, דדמי לעמוד דאמרי' בי' גוד אסיק משום שמחיצותיו איכא עלייהו תורת מחיצות כלפי תוך העמוד, והגם שהעמוד אטום, וה"נ הכא דכוותה.

**ויש** להוסיף, שבד' החזו"א נ' דס"ל, דהא דבעמוד אמרי' גוד אסיק אי"ז כלל משום הא דמחיצותיו איכא עלייהו תורת מחיצות כלפי תוכן, אלא משום דאית להו תורת מחיצות כלפי חוץ, וע"כ ה"נ בחריץ הא דאיכא לכתליו תורת מחיצות, הוא רק משום דהוו מחיצות כלפי חלל החריץ, וע"כ כל דאין חללו ד' ולית להו תורת מחיצות כלפי חללו, ל"ש למימר בהו גוד אסיק.[[3]](#footnote-4)

**והעירוני** דיש להביא מקור למש"נ, דהא דאמרי' בעמוד גוד אסיק הוא משום מה דמחיצותיו איכא עלייהו תורת מחיצות כלפי תוך העמוד, ולא משום מה דהוו מחיצות כלפי חוץ, ממש"א בסוכה ד"ד: דסיכך ע"ג עמוד ל"מ משום דבעי' מחיצות הניכרות וליכא, ודעת הראשונים שם דהוי זה דין מסוים בסוכה, והיינו דהגם דאמרי' גוד אסיק בעמוד, מ"מ ל"מ לסוכה כיון דלי"ב מחיצות הניכרות, ואי נימא דהא דאמרי' בעמוד גוד אסיק הוא משום מה דמחיצותיו איכא עלייהו תורת מחיצות כלפי חוץ, א"כ הרי מחיצות אלו הן מחיצות הניכרות, ומ"ט ל"מ זה לסוכה, ובע"כ דהא דאמרי' בעמוד גוד אסיק הוא משום דאיכא על מחיצותיו תורת מחיצות כלפי פנים, וע"כ ל"מ זה לסוכה, משום דמחיצות אלו אינם ניכרות, ולהלן סק"ו נתבאר לבאר הטעם דלא מצינו כלל לדון משום מה דאיכא על מחיצותיו תורת מחיצות כלפי חוץ.

ה] **ואשר** ע"כ הוצרכו הראשונים לפרש דהא דחריץ פחות מד' ל"ה מחיצה הוא משום טעם אחר, דמיפסע פסעי לי'.

**ונ'** דאי"ז ענין לדין אתו רבים ומבטלי מחיצתא, אלא היינו דכל מה דחזינן לכתלי החריץ כמחיצות על הרשות שלמעלה, הוא רק אם אין עוברין מעל החריץ, דבכה"ג הוו כתלי החריץ מחיצות על הרשות שלמעלה, אך כל שעוברין מעל החריץ, לא חזינן לכתלי החריץ כלל כמחיצות על הרשות שלמעלה, דעיקר מחיצה הוא שמבדלת הרשות, והכא שאין מבדלת כלל דפסעי מעל המחיצה, ל"ח מחיצה כלל, ול"ד לצוה"פ דפסעי בה, שאין פוסעין מעל המחיצה, אלא בפתח עצמו, וזה עצמו כל מחיצת צוה"פ, ע' הגר"ח בספרו, ויש להוסיף בזה, לפ"ד החזו"א דדין גוד אסיק הוא דהמחיצות שלמטה גודרות אף למעלה, וע"כ בעי' שנראה המחיצות כמחיצות על המקום שלמעלה, וכל דמיפסע פסעי לי' ל"ה כלל מחיצות על הרשות שלמעלה, וע"כ הוא דל"מ.

**ומה"ט** גם היכא שנתן נסר על החריץ לרחבו ל"ה החריץ מחיצה, והחזו"א נתחבט בזה לפי דרכו, דמ"ט ל"ה צידו השני של החריץ מחיצה, והוי שפיר מחיצה הניכרת, ועיי"ש מש"כ בזה,[[4]](#footnote-5) ולמש"נ מבו' הטעם בזה בפשיטות, דכל שנתן עליו נסר ומיפסע פסעי לי', לא חזינן למחיצות החריץ כלל כמחיצות כלפי הלמעלה.

ו] **והאמנם** צ"ע בזה, דמ"ש מגגין השוין דלשמואל חשיב מחיצה, משום גוד אסיק, ונת' בסימן נ"ג סק"ד בדעת הרשב"א דחשיב מחיצה דאורייתא, ודעתו דאף גג מערה חשיב רה"י דאורייתא לשמואל, וא"כ מ"ש גג חריץ מגג מערה.

**והנה** אמנם דבחריץ שאין בו ד' י"ל דלא מצינו לדון משום גג מערה, דלזה בעי' שיהא לזה תורת מחיצה במקומו, וזל"ש בשאין בו ד' ואין ע"ז תורת מחיצה במקומו, והטעם בזה הוא דכל דאית לי' תורת מחיצה למטה, שפיר מצי הוי מחיצה למעלה אף דשם אין המחיצה מבדלתו כלל מרה"ר, אך משא"כ היכא דליכא מחיצה למטה, וכל מה דבעי' לעשותו מחיצה הוא כלפי הלמעלה, בזה ל"מ רק אם ה"ז מבדילו וחשיב כמחיצה כלפיו.

**אך** בנתן עליו נסר קשיא, דבכה"ג הרי במקומו יש בו ד' ויש עליו תורת מחיצה, וא"כ מ"ש מגג מערה.

**וי"ל** דאה"נ דין זה הוא דלא כשמואל, אך ילה"ע בזה, דבפשוטו כל הא דפליג רב הוא משום דאין המחיצות ניכרות, אך הכא הרי מחיצת החריץ שבצד השני ניכרת, ומ"ט לא אמרי' בה גוד אסיק, וע' בזה בנפש חי' ושערי ציון וחזו"א.

**אך** נ' דכל הא דגג המערה חשיב רה"י, הוא רק כלפי המקום שמעל המערה, אך אה"נ כלפי הצד השני לא חשיב אפי' כמחיצה אחת, ומקום המוקף בג' מערות לא חשיב כלל רה"י.

**ונ'** ללמוד כן, ממש"א בסוכה ד"ד: דבעמוד אין מחיצותיו ניכרות, ונת' לעיל סק"ד דמוכח מזה דתורת מחיצה שעל העמוד הוא משום מה דהוי מחיצה לתוכו, ולא משום מה דהוי מחיצה לחוצה לו, וצ"ב דמ"ט לא יהא עליו תורת מחיצה משום מה שהוא מחיצה לחוצה לו ונימא שפיר גוד אסיק, ובע"כ מוכח מזה דמה דאית לי' תורת מחיצה לחוצה לו אי"ז כלל טעם דנימא גוד אסיק לגדור הצד השני, דל"מ גוד אסיק, רק אם היו המחיצות מחיצות כלפי מקום זה עצמו, ולא כלפי הצד השני.

**ועיקר** הדין דמתחלק דהוי מחיצה כלפי צד זה, מצינו לקמן דצ"ה. ובסוכה די"ט. ובפירש"י שם, בדין פי תקרה, דלחד מ"ד ל"מ רק להמקום שנעשית התקרה לו, ול"מ להיות מחיצה להצד השני, והרי דשייך שיתחלק הדבר, וה"נ בגוד אסיק דכוותה, ל"מ גוד אסיק רק אם במקומו הוי מחיצה לרוח זו, ודו"ק.

ז] **ולפ"ז** נ' לישב ד' התוס דס"ל דבעי' שיהא העמוד רחוק ד"ט מן הגג, ול"ד לדין גגין השוין דכל דרחוקים מעט זמ"ז סגי.

**ולפמש"נ** נ', דהא דבגגין השוין סגי בריחוק מעט, ול"ד לחריץ פחות מד' טפחים שאינו מחיצה משום דמיפסע פסעי לי', הוא משום דמחיצות הבתים אית להו תורת מחיצה למטה, ובכה"ג ה"ה מועילים להבדיל אף למעלה, וכנ"ל.

**ומשא"כ** בגונא דהתוס' בעמוד שאין לו חלל, שאין עליו תורת מחיצה למטה, הרי דבזה בעי' שיהא מובדל מן הבית ד"ט, דבלא"ה הוי דומיא דחריץ שאין בו ד"ט דל"ה מחיצה כלל.

**והגם** דהבית מובדל מן העמוד מכח מחיצות הבית ואף בדליכא ד', כיון דאיכא עלייהו תורת מחיצה למטה, מ"מ ל"מ זה להבדיל את העמוד מן הבית, וכמש"נ לעיל סק"ו בדין נתן עליו נסר, ואשר ע"כ שפיר יש לאסור העמוד משום שפרוץ לבית, ודמי לדינא דלקמן דצ"ג: בגידוד ה' ומחיצה ה', דהעליונה אסורה משום דפרוצה לתחתונה והתחתונה אינה פרוצה לעליונה.

1. וע' בסימן נ"ג סק"ו בהערה שנת' לדון בדעת התוס', דפליגי באמת ע"ד רש"י, וס"ל דכל דליכא ריוח ד"ט בין הבתים ל"ח מחיצה הניכרת, כיון דבכה"ג אינו ניכר שיש על הכתלים תורת מחיצה, דהוו כחריץ שאין בו ד"ט, והגם דהוו מחיצות לתוכן, הרי מחיצה זו אינה ניכרת וע"כ בכה"ג לא אמרי' גוד אסיק.

   ושו"ר באבנ"ז סי' ער"ב סק"א, שדן גם בדעת רש"י דלא חשיב מחיצות ניכרות רק אם יש ביניהם ריוח ד' טפחים, שניכר להעומד על הגג דאיכא עלייהו תורת מחיצות, ובי' בזה ד' רש"י לעיל דפ"ט: ד"ה אבל אין בהם, שכתב דאלמא אף במחיצה שאין ניכרת אית לי' לשמואל גוד אסיק, דאי לאו דמחוברין הן אין דריסה מזע"ז, אשר צ"ע שהרי י"ל שיש ביניהם ריוח פחות מד', ואיכא מחיצות הניכרות, ומ"מ יש דריסה מזע"ז, ובע"כ דכל שאין ביניהם ריוח ד' חשיבי מחיצות שאין ניכרות, עכ"ד, אך עיי"ש בתחילת דבריו שכתב לפרש ד' רש"י, דל"ח מחיצה הנזרסת רק אם אין ריוח כלל ביניהם, אך אם יש ריוח ביניהם, הגם שהוא פחות מד' ונוח לפסוע מזל"ז, מ"מ לא חשיב מחיצה הנדרסת. [↑](#footnote-ref-2)
2. אמנם לדעת הסוברים דלהא דעמוד הוי רה"י ל"ב כלל לדין גוד אסיק, מבו בפשיטות הא דבעי' להא דמיפסע פסעי לי', דאל"ה היו המקומות מובדלין זמ"ז ע"י החריץ, ואף דל"ש בזה דין גוד אסיק כיון שאין עליהם תורת מחיצה במקומם. [↑](#footnote-ref-3)
3. ובאמת לדעת החזו"א גופי' מוכח כן, דהא דאמרי' בחריץ ובעמוד גוד אסיק הוא משום הא דאיכא עלייהו תורת מחיצות כלפי חוץ, דל"ש כלל לומר דנימא בזה גוד אסיק משום הא דאיכא עלייהו תורת מחיצות כלפי תוכם, שהרי כלפי תורת מחיצה זו איכא סילוק מחיצות, וכמש"נ בזה לעיל סק"א, ונת' שם דאף בבית ל"ש למימר גוד אסיק רק משום דאיכא על כתליו תורת מחיצות כלפי חוץ, והבאנו שכ"ה מפורש בד' החזו"א. [↑](#footnote-ref-4)
4. וראיתי בנפש חי' שכתב בזה, דבנתן עליו נסר לעולם לא נתבטלה המחיצה, ואך דמ"מ מערבין אחד משום דמיפסע פסעי לי' והוי כפתח, ועיי"ש שכתב לפ"ז דלעולם אי"ז פרצה ואף בשנתן הנסר ביותר מי, אך זה שלא כד' הרמב"ם שכתב להדיא דאם נתן עליו נסר לרחבו מערבין א' ואין מערבין שנים, והרי דחשבי' לה כפירצה. [↑](#footnote-ref-5)