14.פרק יד
קטגוריות: ש_ס / נב אהלות / אהלות עניינים - הרב מאיר קאופמן

ח' תמוז ע"א

**פרק י"ד**

**משנה א'**

**בביאור דיני זיז דמתניתין**

א]מבואר במתניתין דאיכא דין דזיז אפילו דאין בו טפח מביא את הטומאה לבית ועיין ברמב"ם בפיה"מ ובחיבורו דהוי דין דרבנן ועיין ברא"ש במשנה ד' דמבואר שצריך שיהיה בו רוחב טפח והחידוש שאפילו שאין בו משך טפח הוא טמא ובפשוטו טעמו שכל החידוש שזה מצטרף לבית ללא דין חבוט רמי אבל עד כמה שאין בזה טפח אין סיבה שזה יצטרף אמנם בראב"ד מבואר דהדין דהמשנה ד' דאוכל ג' אצבעות זה דוקא באין לו תורת זיז ומבואר דאם יש לו תורת זיז אפילו שזה לא טפח הוא טמא וכן סתימת הראשונים והחזו"א נקט שמשמעות התוספתא הובא בר"ש משנה ב' שצריך רוחב אצבע מבואר שאין דין טפח אמנם הרא"ש שם ביאר שהכוונה משך טפח ולא רוחב והנה לפ"ז יתכן שגדר הדבר לא שרק זה כחיבור לבית אלא שיש לזה חשיבות של טפח

עוד מבואר במתניתין דעד י"ב טפחים יש דין זיז ועיין א"ר שאם זה מעל שלשה נדבכים אפילו שזה תוך י"ב טפחים אין לזה תורת זיז והנה דעת הר"ש והראב"ד והרא"ש שהכוונה י"ב טפחים מעל הטפח אבל דעת הרמב"ם שמדובר תוך הטפח והכוונה י"ב טפחים מהקרקע והנה לכאורא לפ"ז מבואר שאומרים חבוט רמי אפילו שלא נכנס טפח דהניחא לר"ש כיון שיש חיבור של הקיר לכן זה לא חיסרון אבל לרמב"ם צ"ע והיה מקום לומר שזה מדין זיז אמנם מבואר שביותר גבוה מי"ב טפחים מועיל אם זה טפח ובהכרח שבדבר קבוע אין דין שיכנס טפח ועיין מה שכתבנו פ"י מ"ז

**בביאור דברי התוספתא**

ב]עיין בר"ש שהביא תוספתא שאם יש פתח עליון ופתח תחתון הזיז נחשב של העליון ולא של התחתון ועיין חזו"א י"א ב' שכתב שכל זה לענין להכניס טומאה לתחתון מהעליה אבל כנגד הזיז וודאי שיש טומאה עד למטה ומבואר חידוש שאפילו שהטומאה עד למטה בכל אופן היא לא נכנסת לבית ובפשוטו זה מצד שכל דין התפשטות רק עד כמה ששיך ליחס שהטומאה במקום ההתפשטות ועיין פ"י מ"ז מה שהבאינו בזה וצ"ע

ג]עוד מבואר בתוספתא דבפתח תחתון יותר גדול מעליון טפח מכל צד הזיז מתיחס גם לתחתון וכתב הר"ש שזה רק אם בולט טפח מכל צד ועיין חזו"א שתמה למה צריך מכל צד עוד צ"ב למה צריך טפח ואם נימא ששיעור זיז זה רק בטפח ונימא שהמקום האמצעי מתיחס רק לעליון יתכן שכדי שיהיה שם זיז לכן צריך טפח אאל שעדין צ"ב למה צריך שנים

**משנה ב'**

א]מבואר ברישא זיז שעל גבי הטפח מביא הטומאה בפותח טפח וצ"ע למה אין לזה דין זיז ומצאנו בזה כמה ביאורים בראשונים הרמב"ם ביאר שהכוונה שעל גבי הפתח זה תמיד למעלה מי"ב טפחים וזה כשיטתו לעיל ובהשגות הראב"ד משמע שהעמיד כגון שזה למעלה מי"ב טפחים מעל הפתח ובר"ש כתב שמדובר שהדלת סגורה ועיין חזו"א שדן האם הכוונה פרץ את פצימיו או שעצם זה שהדלת סגורה חשיב שעכשיו אין לזה תורת זיז וע"ש שנטה לביאור זה והנה אם הגדר כנ"ל מהרא"ש שזה רק מצטרף לבית א"כ וודאי מסתבר שבדלת סגורה זה לא שייך ועיין לקמן מ"ד דבנימוק"י משמע שגם כשהדלת סגורה יש לזה תורת זיז ע"ש אמנם בא"ר גרס זיז שעל גבי הפתח בפותח טפח וכו' והכוונה זיז שעל פתח של טפח שזה חלון שעשוי לתשמיש והמשנה מונה את כל סוגי החלונות ובכולם השיעור כל שהוא ור' יוסי חולק שבחלון של מאור או שיריו השיעור הוא כמילואו

ב]שעל גבי חלון רום אצבעיים ושעל גבי מלא מקדח כל שהוא ר' יוסי אומר מילואו : בביאור המשנה עיין ר"ש ורא"ש בתחילתו דביארו שהמשנה נקטה שני סוגי חלונות או שירי המאור שזה אצבעיים או של מאור שזה מלא מקדח ובשניהם השיעור הוא כל שהוא אמנם הביא מהתוספתא לבאר וכן הוא ברמב"ם שהכוונה שעל גבי חלון השיעור גובה הוא עד אצבעיים אלא דבר"ש הביא שגם הרוחב אצבע וביאר שזה כמו רוחב חלון דשירי המאור ומשמע שזה החלון שדיברו כאן אמנם ברא"ש וברמב"ם ביאור שמדובר בחלון של תשמיש שיעורו טפח ועל גבי מלא מקדח כל שהוא הכוונה שלא משנה המרחק וכן שלא משנה הרוחב ור' יוסי אומר מילואו הכוונה המרחק ומשמע שלענין הרוחב הוא מודה

והנה התוספתא אומרת שהרוחב אצבע ולדעת הרמב"ם שמדובר בחלון של תשמיש א"כ מוכח שלא צריך רוחב טפח דהינו דלא כרא"ש במשנה ד' אמנם עיין ברא"ש ביאר הכוונה שהמשך צריך להיות אצבע אמנם הנה לר"ש שמדובר בחלון של שיירי המאור א"כ וודאי שזה לא טפח וגם אין ענין בזיז שממשיך לאחר החלון וצ"ל שזה וודאי שעד כמה ששיעור החלון הוא פחות גם לזיז יש חשיבות בפחות ולכן גם ר' יוסי שאומר כמלואו זה לא טפח ובכל לפי החלון

**משנה ג'**

**ביאור המשנה**

א]הרמב"ם נקט שקי"ל כריב"נ ולדבריו אין כאן שום דין זיז כיון שמעל הפתח זה תמיד למעלה מי"ב טפחים אמנם הראב"ד נקט שצריך י"ב טפחים מעל הטפח וממילא גם לריב"נ משכחת לה דין זיז ופליג עוד דקי"ל כר' יהושע שיש לזה דין זיז עד מאה אמות

**ביאור התוספתא שהובאת בר"ש**

ב]עיין ר"ש שהביא תוספתא דזיז שהוא יוצא מהכותל אם הטומאה נראית בו הוא טמא ואם לא הוא לא טמא עיין חזו"א י"א י"ד שביאר שתמיד יש דין שדיה אבל הכותל לא מתיחס לזיז ולכן רק בטומאה נראית חשיב שהטומאה תחת הזיז ולכאורא זה מצד כלות האוהל אמנם צ"ע דהרי מהראשונים מוכח שלא ס"ל מדין דכלות האוהל וצ"ל שזה סברא שכה"ג אמרינן שדיה כל שזה נראה באוהל אפילו בזיז ועדין צ"ע מה זה שונה מפרח

**משנה ד'**

**שיטת הרמב"ם והראב"ד והר"ש והנימוק"י והרא"ש בביאור משנתינו**

א]עיין רמב"ם שכתב מפורש דמשנתינו מדובר באופן שיש לזה דין זיז וצ"ע א"כ מה המשנה אומרת שלא נכנס משם טומאה לבית הרי במשנה א' מפורש שהזיז גם מביא טומאה לבית ועיין חזו"א י"א י"ב' שכתב שמדובר שהטומאה כנגד שאר הזיז כל שהטומאה שתחת הזיז זה רק התפשטות הטומאה ובזה חידש ר' יהושע שזה לא נכנס לתוך הבית דהינו שהרי מצאנו שגוף הטומאה בוקע בפחות מטפח והתפשטות הטומאה לא בוקעת ה"ה כאן וצ"ב

וברי"ף בהלכות טומאה הביא ראיה ממשנתינו דאמרינן סוף טומאה לצאת ולא אמרינן סוף טומאה להיכנס ועיין בנימוק"י דנראה שלמד שכאן מדובר שהדלת סגורה ולכן הטומאה מהבית יוצא לזיז ולא נכנס לבית והנה לר"א וודאי דבעלמא טומאה לא נכנסת ורק כאן ס"ל שמצד דין זיז זה גם נכנס והנה מבואר עוד לביאור זה דאם היה נכנס טפח הטומאה היתה נכנסת לבית ובהכרח שזה מצד שאז זה היה זיז גמור וכה"ג מבואר במשנה א' שהטומאה נכנסת ולפ"ז מבואר שגם בדלת סגורה ויש זיז גמור הטומאה נכנסת ודלא כחזו"א שהבאינו במשנה א' והנה בפשוטו לפ"ז לר"י כה"ג זה לא זיז ולכן הטומאה לא נכנסת וצ"ע א"כ למה זה יוצא ומה יעזור סוף טומאה לצאת הרי אין כאן אוהל ולכאורא מוכח דעתו שכל שיש כאן חלק מאוהל גמור דהרי מדובר שזה רחב טפח הטומאה עוברת מאחד לשני ובפשוטו זה נסתר מפט"ו מ"ב בטבליות שקרנותיהם נוגעות זו בזו דמבואר שזה לא מעביר טומאה אלא שיתכן ששם מדובר שיש בליטה שאין בה טפח בשום מקום ולכן זה לא עובר ועיין חזו"א י"א ח' [ועיין רא"ש שהקשה דוכי חסר משניות שנתבאר בהן שיש דין סוף טומאה לצאת]

ובראב"ד העמיד משנתינו למעלה מי"ב טפחים וביאר שדעתו דר"א שכיון שזה סובב את כל הבית ס"ל שיש לזה מעלה של זיז אפילו שזה למעלה מי"ב טפחים ולפ"ז משמע שלר"י זה לא מטעם זיז וצ"ע א"כ למה הטומאה יוצאת לזיז הרי עד כמה שאין לזה דין של זיז א"כ זה פחות מטפח ואין סיבה שהטומאה תצא לזה ואם נימא דס"ל שכיון שזה חלק מאוהל שלם ממילא טומאה עוברת מאוהל לאוהל גם ללא חיבור טפח א"כ גם מהזיז לבית צריך להיכנס טומאה דהרי אין כאן עיקר וטפל כיון שזה לא מתורת זיז

ועיין חזו"א י"א י"ג שביאר שתמיד מקום הטומאה הוא יכול להתרחב ולא הפוך ולכן בטומאה בבית שהטומאה מגיעה עד פתחה וחשיב שאוהל העליון הוא עד קרקעו ממילא זה מצטרף לאוהל התחתון משא"כ בטומאה תחת הזיז שאוהל הטומאה נחשב בתקרה ושם זה לא נמשך לשום מקום ממילא אין סיבה שהטומאה תכנס בפנים וזה גם המחלוקת במשנה לקמן בעודף שזה סברא בחיבור אוהלים במקום שאין חבוט רמי גמור והסברא צ"ב למה זה רק סיבה לענין מקום שאין בו שיעור אוהל גמור

ועיין בראב"ד שאם זה תוך י"ב טפחים וודאי שהטומאה עוברת מהזיז לבית דאז הרי יש לזה תורת זיז ובפשוטו מבואר שכדי שיהיה זיז לא צריך טפח דהרי כאן אין מול הבית טפח ועוד משמע שגם אם הטומאה תהיה בכל שאר הזיז זה יעבור לבית דהינו שגם התפשטות טומאה ממקום שאינו מקום הזיז אם זה מגיע לזיז זה מטמא הבית אמנם אולי ס"ל שלכל המקום יש תורת זיז

ועיין רא"ש שגרס טומאה בבית תחת הזיז טהור ובטומאה תחת הזיז נחלקו ר"א ורבנן וע"ש שביאר שמדובר שאין רוחב טפח בשאר הזיז דאל"כ וודאי שזה היה מביא טומאה לבית וכן אם היה נכנס טפח בבית זה היה זיז גמור ורק שכאן זה לא נכנס טפח ולכאורא הכוונה שלר"א יש לזה תורת זיז לענין להכניס טומאה לבית ולר"י אין לזה תורת זיז כלל והנה מבואר שאם היה טפח בבית אפילו שאין לזה רוחב טפח הטומאה היתה עוברת לכל הזיז ומבואר שגם מה שלא מול הפתח יש לזה שם זיז אמנם לשאר הראשונים שהעמידו שיש כאן רוחב טפח אין לנו מקור לחידוש זה והחזו"א נקט מסברא פשוטה שזה וודאי שמה שלא מול הפתח אין לזה שם זיז והנה הר"ש שהעמיד שיש רוחב זיז בהכרח מטעם הנ"ל דפשיטא ליה שאין לזה שם זיז אמנם אין ראיה לשאר הראשונים אלא שמסברא אין לזה שם זיז רק שלרא"ש יש הכרח שזה זיז ולשאר הראשונים אין לנו הכרח לזה כלל ודו"ק

והנה כתב הרא,ש דבהכרח מדובר שאין בזה רוחב טפח דאם יש בזה רוחב טפח וודאי שהטומאה נכנסת לזיז מהבית שזה כמו המשנה לקמן בעודף טפח והרי הרא"ש גרס במתניתין שזה טהור והנה הר"ש כתב שמדובר ברוחב טפח ויתכן שזה כגירסתו שטמא ובאמת מדובר למעלה מי,ב טפחים וכהראב"ד שזה לא מדין זיז אמנם ברמב"ם מבואר שזה מדין זיז ואם נימא שדעתו שזה רחב טפח א"כ בהכרח שחולק בזה על הרא"ש וצ"ב מחלוקתם והנה מסברא דברי הרא"ש צ"ב דשם הגדר דאמרינן חבוט רמי להטפיל האוהל העליון לתחתון כיון שיש כאן נידון על חלק מאוהל וכיןם שזה על פחות מטפח זה רק סיבה שאם הטומאה בעיקר האוהל זה עובר לטפל ולא הפוך וכמו שביאר החזו"א י"א י"ב אבל כאן לא יעזור לומר חבוט רמי דהרי אין כאן משך טפח בתור המשך הבית וא"ש דעת הר"ש ובדעת הרא"ש מוכח שהוא סבר שכל שזה חלק מאוהל ומקום זה מחמת עצמו אין לו שם אוהל זה רק סיבה שתעבור לזה טומאה מאוהל גמור ולא שמכאן יעבור טומאה לאוהל אחר ולכאורא זה סברות בהעברת טומאה מאוהל לאוהל וצ"ע כיון דמבואר בגמ' שצריך להגיע לחבוט רמי אבל לא מעבירים טומאה מאוהל לאוהל א"כ כאן שאין חיבור טפח מה שיך שהטומאה תעבור וצ"ב

**סיכום הדברים**

העולה מהנ"ל בדעת ר' יהושע שדעת הרמב"ם שמשנתינו זה מדין זיזים וצ"ע לפ"ז האם מדובר ברוחב טפח וזה תלוי האם יש שם זיז במה שלא כנגד הפתח ודעת הראב"ד והנימוק"י שזה לא מדין זיזים ובדעת הר"ש מבואר שהעמיד ברוחב טפח ויתכן שזה מעיקר הדין וכמבואר הסברא ברא"ש ויתכן שס"ל שזה רק מצד דין זיזים אבל ללא זה אין שום סיבה שהטומאה תעבור מהבית לשם ובדעת ר"א לר"ש זה תלוי בנ"ל האם זה מדין זיזים ולראב"ד זה מדין זיז ובגר"א משמע שזה מעיקר הדין בגדרי העברת טומאה וצ"ע בכל זה

ב]מבואר בסיפא וכן בחצר שהיא מוקפת אכסדרא הנה בפשוטו כה"ג אין זה ענין לזיזים והניחא לדעת הראב"ד שכל אופן יש כאן דין שהטומאה יוצאת עליה אבל לראשונים שזה מדין זיזים צ"ל שגם לזה יש חשיבות של זיז ועיין חזו"א שהקשה על הרא"ששסתם אכסדרא וודאי שיש בה רוחב טפח וצ"ע

**משנה ה'**

**בביאור הדין דעודף טפח**

א]מבואר במתניתין דבעודף טפח הטומאה עוברת מאחד לשני ובפשוטו הוא מדינא דחבוט רמי ומבואר לפ"ז שגם באחד יותר גדול מהשני איכא לדינא דחבוט רמי וצ"ע לשיטות שביותר גדול לא אומרים חבוט רמי ועיין חידושי הגר"ח דדן שטומאה עוברת מאוהל לאוהל ולא צריכים להגיע לחבוט רמי כה"ג אמנם הוכיח שם שתמיד צריך להגיע לחבוט רמי ועיין סוגיא דחבוט רמי מה שכתבנו לבאר בזה

**בביאור הגר"ח והחזו"א בדינא דעודף פחות מטפח**

ב]מבואר בסיפא דבעליון עודף על התחתון פחות מפותח טפח לר"י הטומאה עוברת מהתחתון לעליון ולא מהעליון לתחתון ועיין בחידושי הגר"ח הלכות סוכה שנקט שדין משנה זו דהטומאה עוברת מהתחתון לעליון זה רק מדין זיזים ולכן הפוך זה לא עובר דהינו שכל החילוק הוא בסברת החידוש של זיזים דבזה עובר מהעיקר לטפל ולא הפוך [וצ"ב דממ"נ אם זה זיז הרי עובר תמיד ואם זה לא זיז כי הוא למעלה מי"ב א"כ מהיכי תיתי שזה מקצת זיז]

וע"ש שדן האם טומאה עוברת מאוהל לאוהל ללא חבוט רמי וכתב דלכאורא ממשנתינו מבואר שאין טומאה עוברת דהרי כאן המותר יש לו תורת אוהל כיון שזה חלק מאוהל טפח אמנםם אחרי זה כתב דיתכן לדון שלחלק המותר בתחתיו איו לו שם אוהל כי הוא פחות מטפח אמנם כתב שעדין זה שיפועי אוהלים של העליון וא"כ יש לו תורת אוהל גמור וא"כ למה שטומאה לא תעבור מאהל לאוהל ובהכרח שטומאה לא עוברת והנה לחזו"א ששיפועי אוהלים זה רק באלכסון ולא במקום ישר א"כ ה"ה כאן אין לדון מצד שיפועי אוהלים ולפ"ז אי מכאן הכרח שטומאה לא עוברת מאוהל לאוהל

והנה מבואר מדברי הגר"ח שגם אם למקום זה אין תורת אוהל אבל אם טומאה תחת המותר טמא שם מצד שהטומאה בוקעת למעלה ומתפשטת לשם וממילא זה יורד בחזרה כנגדו וצ"ע הרי התפשטות הטומאה לא בוקעת לפחות מטפח ומבואר דעתו שכיון שהשאר פתוח חשיב שיש כאן טפח ומה שבחלק הטומאה לא מתפשטת אין כאן חיסרון שטומאה לא בוקעת בפחות מטפח ורק בארובה שיש בה פחות מטפח חשיב שהטומאה לא בוקעת לפחות מטפח אמנם למה שדחה שכאן זה שיפועי אוהלים או שזה חלק מהאוהל א"כ יתכן שללא זה באמת היה כאן חיסרון שטומאה לא בוקעת לפחות מטפח

והנה עיין חזו"א י"א י"א שהקשה מה שונה משנתינו מטומאה בבית שהטומאה לא עולה לעליה והרי ארובת העליה זה כמו העודף של הזיז העליון והנה מבואר דפשיטא ליה שמשנתינו זה לא מדין זיזים דשם הרי זה לא זיז ולכאורא דבריו צ"ב דבאמת תמיד הרי הטומאה מתפשטת תחת הארובה לדעת רוב הראשונים ומה ששם זה לא עולה למעלה מצד שטומאה לא בוקעת לפחות מטפח משא"כ כאן שהשאר פתוח אין כאן חיסרון שטומאה לא בוקעת לפחות מטפח ובפשוטו מבואר דעתו דלא כגר"ח לעיל אלא דגם כאן איכא החיסרון דאין טומאה בוקעת לפחות מטפח ומה שכאן טומאה תחת המותר זה מתפשט בכל העליון ע"ש שביאר שזה נחשב כחלק מאוהל העליון דהינו כצד הראשון של הגר"ח

וע"ש שישב שבארובה שזה סגור מארבע צדדים חשיב כסתום על ידי התקרה ולכן אפילו טומאה כנגדו זה לא בוקע וכן בקדמה רגלו לטומאה אפילו כנגד הטומאה לא טמא משא"כ בסוגין שלאחר הזיז התחתון נגמר פעולת האוהל ממילא השאר יכול עדין להחשב כחלק מאוהל העליון שטומאה תחתיו או טומאה בעליון הטומאה מתפשטת תחת המותר והעליון

והנה בעיקר דינא דמתניתין ע"ש סקי"ב שביאר שכיון שזה חלק מאוהל כה,ג אמרינן חבוט רמי רק בתור להטפילו לאוהל התחתון אבל אין זה ממש מעיקר האוהל ולכן זה רק סברא שהטומאה מעיקר האוהל עוברת אליו דהינו מהתחתון לעליון אבל לא הפוך וזה דומה למחלוקת ר"א ור"י לעיל ובדין שקוף שיש מקום שזה לא מעיקר האוהל אלא רק בתור טפל לאוהל שמהאוהל אליו נכנס טומאה ולא הפוך

והנה למה דמבואר מדברי החזו"א דדינא דמתניתין אינו מדין זיזין אלא מעיקר הדין לכאורא היה מקום לומר דגם בבית ועליה כל סברת החזו"א שהטומאה לא עוברת ללמעלה כי זה סגור מארבע הצדדים זה רק ביחס ללמעלה אבל ביחס ללמטה הטומאה צריכה לעבור ולפ"ז גם לרא"ש שלא אומרים חבוט רמי לפחות מטפח ואם הטומאה מתחתיו הטומאה לא תעבור לבית אבל אם הטומאה בבית הטומאה תעבור לתחת הארובה ורק שלא תעלה למעלה שכאן שזה סגור אין זה כחלק מאוהל העליון או דנימא ששם יש חיסרון של אין טומאה עוברת בפחות מטפח משא"כ במשנתינו וכנ"ל בדעת הגר"ח

והנה באמת לא מצאנו דלדעת הרא"ש הטומאה לא עוברת מהבית לתחת הארובה ואדרבא יש מקום לדיק בפ"ח מ"ב שהטומאה עוברת שאת הדין של טלית פרוסה העמיד הרא"ש בטומאה בבית והעמיד הטלית כנגד הארובה שכה"ג זה לא חוצץ שלא תעבור טומאה לעליה וצ"ע מה שייך לומר שזה חוצץ הרי הטומאה לא מגיעה כלל למקום זה שהטלית צריכה לחצוץ ושמעתי שיש מקום לדחוק כגון שיהיה שם דבר המקבל טומאה אמנם לנ"ל א"ש שכה"ג הטומאה מגיעה מתחת לבית גם לרא"ש ורק מצד הטלית פרוסה זה לא בוקע אמנם גם לא זה יתכן שזה עצמו שלא דנים כאילו אין כאן מחיצה והטומאה תעלה למעלה חשיב שזה חוצץ בפני הטומאה וצ"ע

ועיין לעיל משנה ד' מה שכתבנו בביאור דברי הרא"ש במשנתינו

**למה אין כאן חבוט רמי מעיקר הדין**

ב]בפשוטו נחלקו הראשונים בסוכה כ"ב. האם אומרים חבוט רמי מאוהל טפח לחלל פחות מטפח וצ"ע לראשונים שאומרים א"כ למה טומאה תחת התחתון לא יגיע טומאה לפחות לתחת המותר ועיין חזו"א י"א י"ב שכתב לבאר שבאמת לכו"ע לא אומרים חבוט רמי לפחות מטפח ושם רק מצד שזה קל לסתום הטומאה מתפשטת וממילא כאן זה לא שייך אמנם עיין סוגיא דחבוט רמי שהארכנו להוכיח ממקומות בראשונים שכה"ג אמרינן חבוט רמי וא"כ צ"ע למה שכאן לא נימא חבוט רמי מעיקר הדין ובפשוטו כאן זה כמו כנוס טפח שלכו"ע אומרים חבוט רמי וצע"ג

ג] בעיקר הא דמבואר במשנתינו דבעודף זיז העליון פחות מטפח הטומאה רק יוצאת ולא נכנסת צ"ע דהרי הר"ש במשנה א' הביא תוספתא דבזיז על גבי זיז אם הוא בולט כל שהוא יש לו דין זיז וא"כ למה שלא יביא טומאה מעיקר הדין והנה לדעת הרמב"ם א"ש שמדובר שעל הפתח וכה"ג אין לזה תורת זיז ועיין ר,ש שכתב שהראשון גבוה מעל הקרקע טפח ועיין תוס' יו"ט שלשיטתו בהכרח לא מדובר בזיז מעל הפתח וא"ש שכאן אין את ההלכה הכללית של זיזים

**משנה ו'**

א]בביאור משנתינו עיין רמב"ם ור"ש בביאור השני דיש בין הזיז התחתון לקרקע טפח ובין הזיז העליון לתחתון פחות מטפח וכה"ג הטומאה לא בוקעת לתחתון ועיין חזו"א סימן י"ב סק"ז שכתב דמכאן מוכח שטומאה רצוצה לא בוקעת לתוך אוהל והנה טומאה באויר זה פשוט שלא בוקעת ורק כאן שזה רצוץ על ידי הזיז העליון הוקשה לו והוכיח שגם ברצוצה זה לא בוקע לתוך אוהל ועיין חידושי הגר"ח שהוכיח דבר זה מתוספתא ובחזו"א הקשה שהיה לו להביא ראיה ממשנתינו ועיין חזו"א י"ב ז' שהקשה דברמב"ם מבואר דטומאה בין הקורות זה כן בוקע לבית וצ"ע הגדרים בזה

והנה מבואר שאם טומאה ביניהם או מעליהם טמא עד לרקיע ועיין זכר טוב דהקשה דלכאורא בטומאה מעליו זה צריך להכנס מתחת העליון דהרי זה טומאה רצוצה וע"ש דהניחא לדעת הראב"ד דטומאה רצוצה לא בוקעת א"כ ה"ה כאן אבל לדעת הרמב"ם צ"ע ואולי לדעת הרמב"ם שכל דבר שהוא לא קרקע כמו שיש יש דין כפולין א"כ אם יהיה טומאה מעל העליון לא יכנס טומאה מתחתיו דנדון הזיז התחתון ככפולין וכאילו משם מתחיל אוהל התחתון אלא שצ"ב א"כ למה בטומאה מתחתיו לא נימא כן אמנם עיין לקמן דבדעת הר"ש מוכח שלא אומרים כפולים אלא למנוע הבקיעה של הטומאה ולא הפוך וא"כ א"ש הכל וצ"ע

ובפשוטו צריך לדחוק שבאמת זה נכנס ועיקר כוונת המשנה שלא יורד מתחת לתחתון אמנם היה לראשונים לפרש דבר זה

ועיין ר"ש בתחילתו שגרס שבין התחתון לקרקע גם לא היה טפח ובין העליון לתחתון לא היה טפח אבל שניהם יחד זה היה טפח וכה"ג נתחדש שדנים כאילו יש כאן טפח והטומאה לא בוקעת ללמעלה ועיין רא"ש שזה מדין כפולין וכבר תמהו דהרי דעתם שזה תלוי בדבר המקבל טואמה והרי זיז מחובר וודאי שאינו מקבל טומאה וא"כ אין בזה דין זיזים וצ"ל שכאן שהנידון לצרף את שני האוירים ולא לסלק מקום אטום כאילו אינו כה"ג גם בדבר המקבל טומאה אמרינן דין כפולין

והנה עיין לשון הר"ש שכתב שאין התחתון חוצץ כיון שאין מתחתיו טפח ולא מעל גביו טפח ומבואר שאם היה תחתיו טפח הטומאה לא היתה עולה למעלה דהינו שכל מה שדנים כאן דין כפולין זה כדי להחשיב הטומאה באוהל שלא תבקע אבל אם היה כבר אוהל ללא זה לא הינו דנים האוהל שמתחיל מהעליון

עוד מבואר בר"ש שאם היה מעל גביו טפח הטומאה לא היתה נכנסת דהינו שטומאה רצוצה לא בוקעת לתוך אוהל וצ"ל שמה שתמיד טומאה בקרקע בוקעת זה מצד ארצו של בית וכאן מסתבר שהמקום תחת הזיז זה לא טפל לאוהל של הזיז וממילא אין כאן הדין ארצו של בית ומצאנו כעין זה בכוורת פחותה שגם באין תחתה פותח טפח הטומאה לא נכנסת לבפנים וזה לא כארצו של בית וביאר המקד"ד שהוא מטעם הנ"ל

**משנה ז**

א] מבואר במשנה שגם טומאה תחתיהן טומאה בוקעת ויורדת לכאורא כאן חשיב טומאה באויר כיון שזה לא בתוך אוהל רוחב טפח וצ"ע א" לדעת הראב"ד שטומאה באויר לא בוקעת לקרקע א"כ כאן בתחתיהן למה זה בוקע ויורד וצריך לדחוק שמה שכתוב שזה יורד זה רק בביניהם שזה יורד מתחת לזיז התחתון וצ"ע