א (ב) - בד_ ר_ז דלמעלה מכ_ פסולה משום דאין יושב בצל סוכה, ובטעמא דמאן דפליג
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים

אור ליום ד' ז' אייר תשע"ד

**א**

א] סוכה ד"ב., ושחמתה מרובה מצילתה פסולה, ובחי' הריטב"א כתב, ז"ל, וכי תימא והא ר' יהודה ל"ב צל סכך מדקא מכשיר למעלה מעשרים אמה דליכא צל סכך אלא צל דפנות כדאיתא בגמ', י"ל דנהי דלא בעי רבי יהודה שיהא הסכך עושה צל כמות שהוא עכשיו, מ"מ בעי שיהא ראוי להסך ולעשות צל, דבלא"ה לא מיקרי סכך כלל כיון דקליש כולי האי דלא חזי למעבד צל, עכ"ל, ולקמן בסוגיין הוסיף הריטב"א לפרש, ז"ל, ור' יהודה מכשיר מכיון שראוי לעשות צל כשמשפילין אותו כדפרישנא במתניתין, עכ"ל, וכעי"ז כתב הרא"ה.

אמנם הר"ן כתב, ז"ל, דאע"ג דר' יהודה לא בעי שיהא הסכך מיצל תחתיו כיון שהוא מכשירו למעלה מכ' אמה כדמוכחא בגמ' וכו', אפ"ה בעי מיהא שיהא מיצל, וכל שחממ"צ אין כאן צל, עכ"ל, ומ' דלא סגי במה שהוא ראוי להצל, אלא בעינן שיהא מיצל בפועל, ואך דל"ב שיהא מיצל תחתיו, וזה צריך פירוש, אך בערול"נ פירש בד' הר"ן כד' הריטב"א, דסגי במה שהוא ראוי להצל, וצ"ע.

ב] והי' מקום לפרש בד' הר"ן, דאע"ג דסכך למעלה מכ' אינו מיצל על קרקע הסוכה, מ"מ ה"ה מיצל על חלל הסוכה הסמוך לו, וסגי בהכי להכשר הסוכה, אך אי"ז במשמעות דבריו, שכתב דל"ב שיהא מיצל "תחתיו", ולפי הנ"ל הרי בעינן שיהא מיצל תחתיו, ואך דל"ב שיהא מיצל על הקרקע שתחתיו, אלא סגי במה שהוא מיצל על החלל שתחתיו.

ובאבנ"ז סימן תס"א סק"ו פירש בד' הר"ן דהיינו, דהא דסוכה למעלה מכ' כשרה אף דאין הסכך מיצל תחתיו, הוא משום שהוא מיצל על המקום שחוץ לסוכה, וסגי בהכי, ועיי"ש שפירש בגדר הדברים, דהא דבעינן צממ"ח אי"ז דין בסוכה דבעינן שיהא צממ"ח, דא"כ ודאי דל"מ מידי מה שהוא מיצל חוץ לסוכה, אלא הוי זה דין בהסכך, דאין שם סכך עליו אלא כשהוא מיצל, ולזה מהני מה שהוא מיצל חוץ לסוכה, עכ"ד, וזה חידוש.

ג] והנה לקמן בסוגיין מפרש ר"ז דטעמא דסוכה למעלה מכ' פסולה, הוא משום דלמעלה מכ' אין אדם יושב בצל סוכה אלא בצל דפנות, ופריך עלה אביי, דאלא מעתה העושה סוכתו בעשתרות קרנים הכי נמי דל"ה סוכה, וצ"ב דמ"ט לא קשיא לי' לאביי בעיקר דינא דמתניתין דחממ"צ פסולה, והרי דאין הסוכה כשרה אלא כשהסכך מיצל, וא"כ מ"ט העושה סוכה בעשתרות קרנים כשרה.

והנה לדעת הריטב"א דטעמא דמאן דמכשר למעלה מכ' אמה, הוא משום דהסכך ראוי לעשות צל, ובזה הוא דפליגי ר' יהודה ורבנן אם סגי במה שהסכך ראוי לעשות צל, או בעינן שיעשה צל, הרי דזהו דפריך אביי מהעושה סוכתו בעשתרות קרנים, דהניחא אי נימא דאף בסוכה למעלה מכ' סגי במה שהסכך ראוי להיות מיצל, ע"כ ה"נ בעושה סוכתו בעשתרות קרנים כשרה, משום דהסכך ראוי להיות מיצל, אך אם פסלינן למעלה מכ', ולא סגי במה שהוא ראוי להיות מיצל, אלא בעינן שיהא מיצל בפועל, א"כ מ"ט העושה סוכתו בעשתרות קרנים כשרה אף דבפועל אין הסכך מיצל.

אך לפמש"נ בד' הר"ן דס"ל דאף למאן דמכשיר למעלה מכ', בעינן שיהא הסכך מיצל בפועל, והא דמכשרינן למעלה מכ' הוא משום דהוא מיצל על חלל הסוכה הסמוך לו או משום דהוא מיצל על המקום שחוץ לסוכה, ועיקר הפלוגתא היא אם בעינן שיהא מיצל על קרקע הסוכה, או סגי במה שהוא מיצל על החלל הסמוך לו או על המקום שחוץ לסוכה, א"כ לכאו' הו"ל לאביי למיפרך גם על עיקר הא דחממ"צ פסולה, משום דאין הסכך מיצל, דמ"ש מהעושה סוכתו בעשרות קרנים דכשרה, אף דאין הסכך מיצל.

ד] ובפשוטו לק"מ, דעיקר הא דפריך אביי, הוא משום שפירש לד' ר' זירא, דהא דלמעלה מכ' אמה פסולה, אי"ז משום שאין הסכך מיצל, אלא הוא משום דא"צ לצל הסכך כיון דאיכא צל דפנות, וע"ז הוא דפריך דא"כ מ"ט בעושה סוכתו בעשתרות קרנים כשרה, אף דא"צ לצל הסכך, וע"ז משני ר' זירא, דאין טעם הפסול בלמעלה מכ', משום דאיכא צל דפנות וא"צ לצל הסכך, אלא טעם הפסול הוא משום דאין הסכך מיצל, דדל דפנות ליכא צל סוכה, (ובזה מתפרש מש"כ התוס' בע"ב דהא דלא קאמר דכולהו לא אמרי כר' זירא משום קושיא דאביי, הוא משום דר' זירא שני לאביי שפיר, והיינו דלפ"מ שפירש ר' זירא לדבריו, לא קשיא כלל קו' דאביי), וע"כ לא פריך אביי אעיקר דינא דחממ"צ פסולה, דבזה ודאי פשיטא לי' דבעשתרות קרנים חשיב הסכך כמיצל, כיון דדל עשתרות קרנים איכא צל סוכה, ולא פריך אלא אהא דפסלינן למעלה מכ' משום דאיכא צל דפנות וא"צ לצל הסכך.

וי"ל עוד, דלמאן דס"ל דלמעלה מכ' כשרה, וסגי במה שהוא מיצל בחלל הסוכה הסמוך לו או על המקום שחוץ לסוכה, אף שאינו מיצל על קרקע הסוכה, והרי דל"ב דיועיל הסכך בפועל להצל על הסוכה, וכל הא דבעינן שיהא מיצל, הוא כ"ה שיהא עליו שם סכך, ע"כ ודאי דיש להכשיר בעשתרות קרנים, כיון שהסכך מצ"ע מיצל, ויש תורת סכך עליו, ולא פריך אביי אלא אהא דמפרש ר' זירא דטעם הפסול דלמעלה מכ' הוא משום דאין הסכך מיצל על קרקע הסוכה, והרי דלא סגי במה שהסכך הוא סכך המיצל ויש עליו שם סכך, אלא בעינן שיועיל הסכך בפועל להצל על הסוכה, וזהו דפריך דא"כ מ"ט מכשרינן בעושה סוכתו בעשתרות קרנים, אף דאין הסכך מועיל בפועל להצל על הסוכה.

**ב**

ה] ואמנם בעיקר ד' הר"ן נראה לפרש בע"א, דהנה נת' בסימן א' (א) שנחלקו הראשונים בטעם הא דכל דהוי כי הדדי למעלה ולמטה הוי חממ"צ ה"ה פסולה, דדעת הרמב"ן והר"ן הוא, משום דעיקר המחיצה דסכך היא לגדור מן החמה, וכל דמכח פירצת האויר רבה החמה על הצל למטה, הו"ל כפרוץ מרובה על העומד, ולדעת הרי"ד והרא"ש הוא משום דאיכא דין בפנ"ע בסיכוך, שלא יהא חממ"צ, ונת' שם כן גם בדעת הרמב"ם והריטב"א.

ונת' שם סקכ"א, דנפ"מ בזה בסיכוך דקנה עולה וקנה יורד, ומכח זה החמה מרובה על האויר, דלדעת הרי"ד והרא"ש דאיכא דין בפנ"ע בסיכוך שלא יהא חממ"צ, הרי דמכח זה יש לפסול בכה"ג דקנה עולה וקנה יורד וחממ"צ, ואין להכשיר בזה אלא אם סגי במה דאם החמה בראש כל אדם הוי צממ"ח, או משום דסגי במה שהסכך ראוי להצל, אך לדעת הרמב"ן והר"ן דליכא דין בפנ"ע בסיכוך שלא יהא חממ"צ, והא דפסלינן בגונא דהוו למעלה כי הדדי ולמטה חממ"צ, הוא משום דבכה"ג חשיב דפירצת האויר מרובה על העומד, הרי דכ"ז הוא היכא דהחמה רבה על הצל מכח פירצת האויר, אך בכה"ג דקנה עולה וקנה יורד דאמרינן לבוד וחבוט רמי וחשיב דהוי כל הסיכוך בשוה ולי"ב פירצה כלל, הרי דאף דהחמה נכנסת דרך הרוחים שבין חלקי הסיכוך והיא רבה על הצל, אי"ז פוסל.

ו] ולפ"ז נראה דלדעת הרמב"ן והר"ן אין מקום כלל לפסול בסוכה למעלה מכ' מכח דינא דחממ"צ, דאף דבכה"ג אין הסכך מועיל להצל על קרקע הסוכה, הרי מ"מ הסכך גודר גדירה מעליא מן החמה שכנגדו שלא תיכנס לסוכה, דזהו עיקר דין המחיצה דהסכך לגדור מן החמה שכנגדו, ומה דהחמה נכנסת לסוכה מן הצד, אי"ז פוסל, דרק חמה הנכנסת דרך פירצה שבסכך פוסלת, וכנ"ל.

והא דלר' זירא סוכה למעלה מכ' פסולה משום דאינו יושב בצל סוכה, היינו משום דלדידי' איכא דין נוסף בסוכה שיועיל הסיכוך בפועל לצל, וכדכתיב וסוכה תהי' לצל יומם, וע"כ כל דהוי הסכך למעלה מכ' ואין מכחו צל בקרקע הסוכה, ה"ה פסולה.

ז] ולפ"ז נראה דזהו מש"כ הר"ן דאף לדעת ר' יהודה דסוכה למעלה מכ' אמה כשרה ול"ב שיהא הסכך מיצל תחתיו, מ"מ בעינן שיהא מיצל, וע"כ כל דחממ"צ פסולה, והיינו דהגם דר' יהודה פליג על עיקר הך דינא, וס"ל דל"ב כלל שיועיל הסכך להצל בפועל על קרקע הסוכה, ואי"ז משום דהוא ראוי להצל אם היו משפילין אותו, אלא הוא משום דל"ב כלל שיועיל לצל, מ"מ בעינן שיגדור הסכך מן החמה שכנגדו, וע"כ כל דחממ"צ ופירצת האויר רבה על העומד, ה"ה פסול.

ח] והריטב"א דהוצרך לפרש דטעמא דר' יהודה הוא משום דסגי במה שהסכך ראוי להצל כשמשפילין אותו, אזיל לטעמי' דס"ל דהא דחממ"צ פסולה, הוא משום דאיכא דין בפנ"ע בסיכוך שיהא מיצל על הסוכה ולא יהא חממ"צ, ומכח זה יש לפסול גם בסכך למעלה מכ', כיון שאינו מיצל על הסוכה, וע"כ הוצרך לפרש, דטעמא דמאן דמכשיר בסוכה למעלה מכ', הוא משום דהסכך ראוי להצל כשמשפילין אותו.

וצריך להוסיף בזה בדעת הריטב"א, דהגם דקי"ל דחמתה מחמת סכך ולא חמתה מחמת דפנות, וכל דהוי חממ"צ מכח החמה הבאה מן הצד ה"ה כשרה, היינו רק משום דבאמצע היום מועיל הסכך להצל מן החמה, אך בסוכה הגבוהה למעלה מכ' דאף באמצע היום אין הסכך מועיל להצל מן החמה, וכמש"כ הריטב"א ב' דרכים בזה, לא חשיב כחמתה מחמת דפנות, וה"ה פסולה, ואף מאן דמכשיר, הוא רק משום דהסכך ראוי להצל כשמשפילין אותו.

ט] ולפ"ז נראה לדעת הר"ן, דע"כ ל"ה מצי אביי למיפרך על עיקר הא דחממ"צ פסולה, מהא דהעושה סוכתו בעשתרות קרנים דכשרה, דשאני העושה סוכתו בעשתרות קרנים, דהסכך גודר מן החמה, ומה דבלא"ה אין החמה נכנסת לשם וא"צ לגדירה זו, אי"ז גריעותא כלל, ודמי למחיצות שבת שכתבו התוס' לקמן ד"ד. שהם למנוע רגל הרבים, ופשוט דיש עליהן תורת מחיצות אף במקום דבלא"ה אין הרבים יכולין ליכנס לשם, כיון דאף הן מונעין רגל הרבים, ומשא"כ בסוכה דחממ"צ דאין הסיכוך גודר מן החמה, - ולא פריך אביי, אלא אהא דמפרש ר' זירא דלמעלה מכ' פסולה משום דליכא צל סוכה, אף דהסיכוך גודר מן החמה שכנגדו, ומ"מ כיון שאינו מועיל להצל על הסוכה ה"ה פסולה, וע"ז פריך מהעושה סוכתו בעשתרות קרנים דכשרה, אף דאין הסיכוך מועיל להצל על הסוכה, וז"ב.

**ג**

י] ועיקר הך מילתא שנת' בד' הר"ן דדינא דר' זירא דאדם יושב בצל סוכה, אינו חד דינא עם דינא דחממ"צ פסולה, דדינא דחממ"צ פסולה הוא דבעינן דהסכך יגדור מן החמה, וכל דפירצת האויר ניכרת בקרקע יותר מצל הסיכוך, ה"ה פסולה, אך דינא דאדם יושב בצל סוכה הוא דיועיל הסיכוך בפועל לצל, לכאו' הוא מוכח כן גם ממש"כ הר"ן דהא דמודה ר' יהודה דסוכה למטה מכ' אמה כשרה, אף דבפועל אינו מיצל תחתיו, הוא משום דמגין הסכך וממעט חום החמה למי שהוא יושב תחתי' שאינו מתחמם בה כ"כ כאילו הי' מגולה.

והנה בדינא דחממ"צ מוכח דלא סגי בהא דהסכך ממעט את החמה במחצה מקרקע הסוכה, שהרי בגונא דהוו כי הדדי למעלה, הרי הגם דנכנס מעט מן החמה באלכסון וע"כ הוי חממ"צ, הרי מ"מ כיון דהסכך מיגן מפני החמה הבאה כנגדו, נמצא דמתמעט החמה ברוב הסוכה, ואפ"ה ל"מ, וגם בפשוטו גם בכל סוכה דחממ"צ מעט, מהני הסכך למעט חום החמה מרוב הסוכה, - ובע"כ דב' דינים חלוקים הם, דדינא דחממ"צ הוא, שיגדור הסכך מן החמה, וכל דהחמה רבה על הצל בקרקע, חשיב דפירצת האויר מרובה על הסכך, ול"מ מה שהסכך ממעט את החמה, ומשא"כ דינא דאדם יושב בצל סוכה, דהוא דבעינן דיועיל הסיכוך בפועל לצל, הרי דבזה סגי מה דהוא ממעט מעט מן החמה.

יא] ויש להוכיח כן עוד, דהנה הריטב"א בסוגיין כתב בשם התוס', דהא דלמעלה מכ' ליכא צל סוכה אף בחצי היום, הוא משום דביומי תשרי אפי' בחצי היום נוטה לצדדין, והצל דאיכא בסוכה הוא מחמת דפנות, ולכאו' זה שלא כד' התוס' לקמן דכ"ב. שכתבו דכיון דאי קיימה חמה בראש כל אדם היתה צילתה מרובה אין לפסול בשביל חמה הבא מן הצד באלכסון ועושה אותה חמתה מרובה.

ומוכח בזה דב' דינים הם, דדינא דחממ"צ הוא דיגדור הסכך מן החמה, ולזה סגי במה שהסכך גודר מן החמה הבאה מכנגדו, ומשא"כ דינא דאדם יושב בצל סוכה, דהוא דיועיל הסכך בפועל לצל, הרי דכיון דביומי תשרי החמה נוטה לצדדין וכל שהסכך למעלה מכ' אינו מועיל בפועל לצל, ה"ה פסול.[[1]](#footnote-2)

יב] ולכאו' מוכח כן עוד, דבדינא דאדם יושב בצל סוכה, חזינן דל"ב שיהא צממ"ח, שהרי אף דסוכה למעלה מכ' פסולה משום דאינו יושב בצל סוכה, מ"מ כל שהיא פחותה מכ' אמה ה"ה כשרה, ואף אם היא גבוהה מכ' אמה, מ"מ אם היא רחבה יותר מד' אמות על ד' אמות ה"ה כשרה משום דאיכא צל סוכה, ולכאו' פשיטא דגם בהני גווני, ליכא בפועל בסוכה צממ"ח, שהרי אף דאינה גבוהה כ' אמה, מ"מ כיון שהחמה נכנסת באלכסון, ודאי דהוי חממ"צ, עכ"פ כשיש חלונות בסכך, ואין הסיכוך אלא על רוב הסוכה, וה"נ אף היכא דהיא רחבה מד' אמות, ודאי דהוי חממ"צ, דל"מ הא דהיא רחבה מד' אמות, אלא דעי"ז מועיל הסכך להצל על מיעוט הסוכה, - ובע"כ מזה דדינא דאדם יושב בצל סוכה הוא דין בפנ"ע דבעינן שיועיל הסיכוך לצל, ולזה סגי במה שהוא מועיל להצל מעט על הסוכה.

וצריך להוסיף, דהא דבהך גוונא מתקיים דינא דצממ"ח, אף שהחמה באה באלכסון, הוא משום דלדינא דצממ"ח סגי במה שהוא מיצל מן החמה הבאה מכנגד הסכך, והחמה הבאה מן הצד אינה מגרעת כלל, - ולא מיבעיא לדעת התוס' לקמן דכ"ב. דסגי במה דצממ"ח אם היתה החמה בראש כל אדם, אלא אף לדעת רש"י ודעימי' דפליגי ע"ז, כ"ז הוא בדהוי חממ"צ מכח החמה הבאה מכנגד הסכך, אך כל דהוי חממ"צ מכח החמה הבאה מן הצד, אי"ז מגרע כלל.

יג] עוד יש להוכיח כן, לדעת ר"ת ודעימי', דס"ל דכל דהוי למעלה כי הדדי כשרה, אף אם למטה חממ"צ, ותיקשי דעכ"פ לדעת ר' זירא דסוכה למעלה מכ' פסולה משום דאין יושב בצל סוכה, יש לנו לפסול גם בכה"ג דלמעלה הוו כי הדדי.

ובע"כ מזה דלדינא דאדם יושב בצל סוכה, סגי במה שהסכך מיצל מעט על הסוכה, וע"כ שפיר מכשרינן בגונא דהוו כי הדדי למעלה, אף דלמטה חממ"צ.

יד] וקשיא טובא לפ"ז בד' הריטב"א, דבדבריו מבו' דמהא דחממ"צ פסולה יש ללמוד דכו"ע מודו להך דינא דאדם יושב בצל סוכה, ואך דלמאן דמכשיר למעלה מכ' ס"ל דסגי במה שהוא ראוי להצל אם היו משפילין אותו, ולמאן דפסל למעלה מכ' ס"ל דבעינן שיהא מיצל במקומו, - וצ"ע דהיאך מצינו למימר דהא דהסכך למעלה מכ' כשר ול"ד להא דחממ"צ פסולה הוא משום דהוא ראוי להצל אם היו משפילין אותו, הרי גם אם היו משפילין אותו הי' חממ"צ, שהרי החמה הבאה באלכסון נכנסת למקצת הסוכה, ובע"כ דהא דהסיכוך כשר ולא חשבינן לי' כחממ"צ, הוא משום דלענין זה סגי במה שהוא מיצל מן החמה הבאה מכנגד הסכך, והחמה הבאה מן הצד אינה מגרעת כלל, וע"כ שפיר מכשרינן אף למעלה מכ' אמה, אף שהחמה באה מן הצד.

ולפ"ז קשיא, דמ"ט הוצרך הריטב"א לפרש דמאן דמכשיר למעלה מכ', הוא משום שהוא ראוי להצל אם היו משפילין אותו, הרי להך מ"ד לא מצינו כלל דבעינן שיהא יושב בצל סוכה, שהרי הא דחממ"צ פסולה, בע"כ דאי"ז מכח הך דינא דאדם יושב בצל סוכה, שהרי אף כשמשפילין את הסכך, הוי חממ"צ, וכנ"ל, וצע"ג.

טו] ובאמת דגם בד' הר"ן צ"ע, דמשמעות דבריו דלרבנן דפסלי למעלה מכ', מתפרש הא דחממ"צ פסולה, ורק לדעת ר' יהודה דמכשיר למעלה מכ', הוצרך לפרש דאיכא דין בפנ"ע שיהא מיצל, וצ"ע, שהרי גם לרבנן דפסלי למעלה מכ' משום דאינו יושב בצל סוכה, בע"כ דדינא דחממ"צ פסולה הוא דין בפנ"ע, וכנ"ל, שהרי בדינא דיושב בצל סוכה, מהני אף דאין עושה צל אלא על מיעוט הסוכה, וגם סגי במה שהוא ממעט החמה אף שאינו עושה צל גמור.

טז] ולכאו' בעכצ"ל בזה, דהאמנם דדינא דחממ"צ פסולה הוא דין בפנ"ע, מ"מ למ"ד דאף אם אין הסכך מועיל כלל לצל, ה"ה כשרה, והרי דמטרת הסיכוך אינה כלל לצל, הי' בדין דאף אם חממ"צ תהא כשרה, וזהו שעמדו הראשונים דמ"ט חממ"צ פסולה אף לדעת ר' יהודה, - אך עיקר הדברים צ"ב רב, וצ"ע.

1. ומצאתי באבנ"ז סימן תס"א סק"ז שרמז לישב לפ"ד התוס', לעיקר קו' הריטב"א והר"ן, דלר' יהודה דלמעלה מכ' כשרה, מ"ט היכא דחממ"צ פסולה, ולפ"ד התוס' ניחא, דהרי הא דלמעלה מכ' ליכא צל סוכה, הוא משום שהחמה באה באלכסון, אך לדינא דצממ"ח הרי סגי במה דצממ"ח כשהחמה עומדת באמצע הרקיע, וע"כ אף כשהסוכה גבוהה למעלה מכ', מתקיים בה דינא דצממ"ח. [↑](#footnote-ref-2)