יז - בדין ריבוע העיר
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תחומין מהדו_ב

**סימן יז**

**בדין ריבוע העיר**

**א**

א] **עירובין נ"ב ב',** כיצד מעברין את הערים, בית נכנס בית יוצא וכו' מוציאין את המדה כנגדן ועושין אותה כמין טבלא מרובעת כדי שיהא נשכר את הזויות.

**והנה** הגאו"י לקמן נ"ז ב' ד"ה והריטב"א אמר כתב דמהא דתנן כיצד מעברין את "הערים" מבו' דדין עיבור הוא דין מסוים בעיר, ועיי"ש שעמד לפ"ז במש"כ התוס' לקמן נ"ז א' ד"ה רב הונא דאף בב' בתים שהם בתוך ע' אמה ושירים מודדין מן האחרון, אף שאינם עיר, ועמש"נ בזה בסימן ט"ז, וכתב דצ"ל לדעתם דהא דנקט ערים הוא משום דינא דמוציאין את המדה כנגדן, דעיר מוציאין כנגדה ומעברין אותה, ובבית אפי' גדול הרבה ובתוך ע' אמה ושירים בית קטן הימנו, אין מוציאין את המדה כנגד הקטן לרבעו כנגד הגדול.

**ונתחדש** בדבריו דדין ריבוע הוא דין מסוים בעיר, אך בבתים אף דהוו כד' אמות, לית בהו לדין ריבוע.

**אך** החזו"א בסימן ק"י ריש סקכ"א נקט בפשיטות דדין ריבוע הוא אף במקום המוקף מחיצות שאינו עיר, דכיון דנחשב כד' אמות, אף יש בו לדין ריבוע, עיי"ש, וכ"נ גם בדבריו שם סקכ"ג (סוד"ה מיהו משמע).

ב] **ויש** להביא סמך לדברי הגאו"י, מהא דתניא לקמן נ"ה א' כיצד מעברין את הערים, ארוכה כמות שהיא, עגולה עושין לה זויות וכו', ומשמע דדין ריבוע הוא דין מסוים בעיר.

**וכ"נ** ממש"כ הרמב"ם בפכ"ח משבת ה"י, ז"ל, יושבי צריפין אין מודדין להן אלא מפתח בתיהן, ואם יש שם ג' חצרות וכו' הוקבעו כולם "ומרבעין אותה" ונותנין להם אלפים אמה לכל רוח כשאר העיירות, עכ"ל, וכ"כ השו"ע בסימן שצ"ח ס"י, ומשמע דדין ריבוע הוא דין מסוים בעיר, וזהו דקמ"ל דכל שהיו שם ג' חצירות של ב' ב' בתים הוי דין כולה כעיר, ויש בה לדין ריבוע.[[1]](#footnote-2)

**ב**

ג] **ונראה** דהרמב"ם לטעמי' אזיל, והעירוני לעיקר הדברים, דהנה הרמב"ם בפיהמ"ש בפירקין כתב בהא דתנן דהנותן עירובו בעיבורה של עיר לא עשה ולא כלום דעיבורה של עיר עבורה של עיר, הם ההוספות שמצרפים לעיר ואח"כ מודדים האלפים אמה לכל רוח, כגון זה שנוסף בה כשמרבעין אותה אם היתה עגולה וכו', וכ"כ הרמב"ם בפיהמ"ש בנדרים פ"ז בהא דתנן דהנודר מן העיר אסור בעיבורה דאותן ההוספות שנוספין לעיר כשמרבעין אותה וכו' נקרא עיבור העיר והרי הוא כעיר ודינו כדינה, - ונתחדש בדבריו דריבוע העיר הוא מכלל עיבור העיר.[[2]](#footnote-3)

**ולפ"ז** נראה דע"כ לדעתו ודאי דדין ריבוע הוא דין מסוים בעיר, דהרי דין עיבור הוא דין מסוים בעיר, וכמש"נ בסימן ט"ז, וכיון דיסוד דינא דריבוע הוא דהוא מתעבר עם העיר, ע"כ ל"ש דין ריבוע אלא בעיר.[[3]](#footnote-4)

ד] **וצ"ע** לפ"ז בד' החזו"א שנקט בסימן פ' לדף נ"ה א' דריבוע העיר הוא בכלל עיבור העיר, וכ"ה מבו' גם בדבריו בסימן ק"י סקט"ז, ולפ"ז הדין נותן דדין ריבוע הוא דין מסוים בעיר שיש בה לדין עיבור, ובשאר מקומות שביתה דליכא לדין עיבור אף ליכא לדין ריבוע, ומ"ט פשיטא לי' דאיכא דין ריבוע בכל מקום המוקף מחיצות.

ה] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה החזו"א בסימן ק"י סקכ"ג סוד"ה מיהו משמע נסתפק בעיר המוקפת מחיצות, אם מרבעין אותה לפי מחיצותי' או לפי בנין הבתים, וכתב דמסתבר דמרבעין לפי מחיצותי'.

**וצ"ע** דלפי דבריו דריבוע העיר הוי מעיבורה של עיר, ובמקום המוקף מחיצות דאינו מכלל העיר ל"ש הך דינא, הדין נותן דאף כשהעיר מוקפת מחיצות, יהא ריבוע העיר עצמה מכלל העיר, - והגע עצמך, שהרי לענין נדרים דהנודר מן העיר אסור בריבועה, ודאי דיהא אסור בריבוע העיר המוקפת מחיצות לפי בנין הבתים, שהרי דין ריבוע המקום המוקף מחיצות הוא דין בפנ"ע לגבי מדידת התחום, ול"ש לענין נדרים, וא"כ אף לענין תחומין הדין נותן דירבעו את העיר לפי בנין הבתים,[[4]](#footnote-5) וצ"ע בזה.

**ג**

ו] **והנה** מד' כמה מקמאי נראה דפליגי ע"ד הרמב"ם ודעימי' וס"ל דריבוע העיר אינו מכלל עיבורה של עיר, והאריך בזה בס' קרית אריאל פרק ו', עיי"ש,[[5]](#footnote-6) ולדעתם מסתברא מילתא דדין ריבוע אינו דין מסוים בעיר, אלא הוא בכל מקום שביתה.

**והנה** אמנם ד"ז תליא במה שיש להסתפק לדעות אלו דריבוע העיר אינו מכלל עיבור העיר, אם היינו דריבוע העיר אינו כלל מכלל העיר, וכל דין ריבוע הוא דין במדידת התחומין, או היינו דריבוע העיר חשיב כעיר עצמה, ול"ב בזה לדינא דעיבור העיר כעיר, - ובזה תליא דין ריבוע דשאר מקום שביתה, דאי נימא דריבוע העיר אינו מכלל העיר, והוא דין במדידת התחומין, מסתברא דבכל מקום שביתה איכא לדין ריבוע, אך אי נימא דריבוע העיר חשיב כעיר עצמה, הרי דדין ריבוע הוא דין מסוים בעיר, ואינו שייך בכל מקום שביתה.

ז] **ומצאנו** בספר בירורי המדות לתלמיד הנוב"י בסימן כ"ו, שכתב דהריבוע לא חשיב בכלל העיר, ואי"ז אלא דין במדידת התחומין,[[6]](#footnote-7) ועיי"ש שהוכיח כן מהא דילפינן בנדרים נ"ו ב' דעיבור העיר כעיר, מדכתיב ויהי בהיות יהושע ביריחו, וא"א לומר שהי' בתוכה שהרי היתה סגורה ומסוגרת, ובע"כ שהי' בעיבורה, ואם הריבוע הוי בכלל עיקר העיר, הרי י"ל שהי' יהושע בריבועה של יריחו, ואמנם דמהתם אין להוכיח דאין הריבוע מכלל עיבור העיר, אלא מוכח מהתם דל"ה בכלל עיקר העיר.[[7]](#footnote-8)

**ועיי"ש** בתו"ד שכתב לפרש, דהא דריבוע העיר ל"ה כעיר, הוא משום דדין ריבוע אינו דין מסוים בעיר, אלא הוא דין בכל מדידת תחום, ומוכח לפ"ז דדין ריבוע הוא בכל מקום שביתה.

ח] **אך** שמא יש לדחות, דלעולם ריבוע העיר הוא מכלל עיקר העיר, והוא דין מסוים בעיר, והא דלא מוקמינן לקרא דיהושע שהי' עומד בריבוע, הוא משום דדין ריבוע הוא דין מסוים לענין שבת, כמו שאמרו לעיל נ"א א' דכזה יהיו כל שובתי שבת, אך לענין שאר מילי ל"ה הריבוע מכלל העיר.[[8]](#footnote-9)

**ד**

ט] **ובעיקר** נידון זה אם ריבוע העיר הוי מכלל העיר, או אי"ז אלא דין במדידת תחומין, הנה נפ"מ רבתא בזה במה שדנו בב' עיירות שריבועיהן מובלעין זב"ז, אם חשיבי כעיר אחת, דאם הריבוע הוי מכלל עיקר העיר, הרי הדין נותן דכל שריבועי הערים מובלעין זב"ז חשיבי כעיר אחת,[[9]](#footnote-10) אך אם דינא דריבוע הוא במדידת התחומין ואינו מכלל עיקר העיר, ל"מ הא דריבועי הערים מובלעין זב"ז לחשבן כעיר אחת.

י] **ולכאו'** יש ללמוד לדין זה, וכבר עמדו בזה, ממש"כ בחי' המאירי לקמן נ"ז ב' ד"ה ובכפרים המשולשים, ז"ל, וכן יוצא לנו להחמיר מדברי הראב"ד, דכשנותנין קרפף לב' עיירות ר"ל קרפף לזו וקרפף לזו שהם קמ"א ושליש, אם שתיהן עגולות או אחת מהן עגולה, אע"פ שאנו מרבעין אותה לענין מדידת תחום אלפים אמה, אין אנו מרבעין אותה לענין נתינת קרפף, ואין מודדין לענין קרפף אלא מגבנינות העיגול לא מזויותי' אחר הריבוע, כי בדבר זה דין הוא להחמיר לשיטתו, עכ"ל,[[10]](#footnote-11) וכ"כ המאירי בבית הבחירה שם בקצרה בשם הראב"ד.

**והנה** מבו' מזה, דאם היו נותנים קרפף לתוספת הריבוע, הרי דכל שאין ב' ריבועי הערים קמ"א ושליש היו מצטרפין יחד, וכל הא דאינם מצטרפין, הוא משום דאין נותנין קרפף לריבוע הערים.

**ויש** ללמוד מזה דב' ערים שאחת מהן מובלעת בריבוע העיר השני', או דריבועי הערים מובלעין זב"ז, מצטרפין זל"ז וחשיבי כעיר אחת, ומה"ט אם היו נותנין קרפף לריבוע היו ב' העיירות מצטרפות זל"ז, אף דצירופן הוא רק ע"י הריבוע, שהרי בין הערים עצמם יש יותר מקמ"א אמה ושליש,[[11]](#footnote-12) - ואף למש"כ הראב"ד דאין נותנין קרפף לריבוע, הרי אי"ז משום דהריבוע אינו מכלל העיר, אלא הוא ע"ד הא דס"ל דאין נותנין קרפף לעיבור העיר, אך לעולם הוי הריבוע מכלל העיר, וכל שעיר אחרת מובלעת בריבוע עיר זו, או דהריבועים מובלעין זב"ז, ה"ה מצטרפות זל"ז.

**ה**

יא] **ולדעת** הרמב"ם ודעימי' דריבוע העיר הוא מכלל עיבור העיר, לכאו' הדין נותן דכל שריבועי הערים מובלעין זב"ז הם מצטרפין לעיר אחת, ודמי להיכא דקרפיפות הערים מובלעים זב"ז, דהם מצטרפים לעיר אחת, וכן צידד החזו"א בסימן ק"י סקט"ז, אך בסימן פ' לדף נ"ה א' ד"ה ב' בתים, נקט דעיר הנכנסת בתוך ריבוע דעיר אחרת, לא חשיבא כעיר אחת עמה, עיי"ש.

יב] **אך** נראה דיש לדון בזה, דהנה לקמן נ"ז ב' אמרינן דאף לר"מ דנותנין קרפף לעיר אחת, מ"מ איצטריך לאשמועינן בב' ערים שיש לזו ע' אמה ושירים ולזו ע' אמה ושירים עושה קרפף את שניהם להיות אחד, דס"ד דחד לחדא וחד לתרתי, וקמ"ל דלתרתי תרי יהבינן להו, - וצ"ע דמאי ס"ד, הרי כיון דלכל עיר נותנין קרפף, הרי הקרפף הסמוך לכל עיר הוי מכלל אותה עיר, ונמצא דב' העיירות מחוברות זל"ז ע"י עיבוריהן, ומאי ס"ד שלא יהיו כעיר אחת, ובגמ' משמע דלא זהו הא דקמ"ל, אלא קמ"ל דלב' ערים נותנין ב' קרפיפות.

**ונראה** ללמוד מזה, דלעולם אין ב' עיירות מצטרפות זל"ז ע"י שעיבוריהן מובלעין זב"ז, דבעינן שיהא חיבור בין העיירות עצמן, ולא סגי במה שעיבוריהן מחוברין, והא דב' עיירות דיש ביניהם ב' קרפיפות הוו כעיר אחת, הוא משום דמקום הקרפף המשמש את העיר, אינו מפסיק בין העיירות, דרק כשיש בין העיירות מקום דאינו משמש את העיירות הוא מפסיק ביניהם, אך מקום המשמש את העיירות אינו מפסיק ביניהם, וע"כ שפיר ס"ד דאף לב' עיירות סגי בחד קרפף, וכל שיש ביניהם יותר משיעור קרפף אחד, נמצא דיש ביניהם מקום דאינו נצרך לתשמישם, והוא מפסיק ביניהם, וקמ"ל דלתרתי תרי יהבינן להו, ונמצא דב' הקרפיפות משמשות את העיירות, וע"כ אי"ז מפסיק ביניהם.

**ולפ"ז** הדין נותן דאף אם ריבוע העיר הוי מכלל עיבור העיר, מ"מ ב' עיירות שריבועיהן מובלעין זב"ז אין מצטרפין, דאין ב' עיירות מצטרפות ע"י שעיבוריהן מובלעין זב"ז, אלא כשהעיבור משמש את העיר, וצ"ע בזה.

**ו**

יג] **בעיקר** מש"נ לדון דדין ריבוע הוא רק בעיר, אך בשאר מקום שביתה ליכא דין ריבוע, לכאו' אף אם ליכא דין ריבוע בהמקום שביתה עצמו, ליכא נפ"מ בזה, כיון דדינא הוא דמרבעין את התחומין.

**אך** באמת קשיא כן בעיקר דינא דמתניתין דמרבעין את העיר עצמה, דמ"ט בעינן לדין ריבוע העיר, הרי בלא"ה יש לו אלפים אמה כנגד כל ריבוע העיר, מדינא דריבוע התחום, דכיון דכנגד הבית הבולט יש לו אלפים אמה, הרי דמדינא דריבוע התחום יש לו אלפים אמה כנגד כל ריבוע העיר.[[12]](#footnote-13)

יד] **ולכאו'** יש ללמוד מזה, כמו שנקט הנובי"ת או"ח סימן נ', דליכא דין בפנ"ע דיהיו התחומין מרובעין, ויסוד דינא דריבוע התחום הוא ד"נותנין פאות" לתחום, ויש לו אלפים אמה מרובעות אף בצדדים,[[13]](#footnote-14) ועיי"ש שכתב מכח זה, דאף דעיר קטנה המובלעת בתוך אלפים אמה דהתחום, נידונת כד' אמות למדידת התחום, מ"מ כל שאינה עומדת כנגד כל רוחב העיר, אין לו בצדדים, אלא אלפים אמה, וכ"ה מוכח לדעת ר"ת שהביאו התוס' לעיל נ"א א' דנותנין אלכסון דאלפים אמה לכל צד, ונמצא דלעולם אין התחומין מרובעין.

**ולפ"ז** ניחא דע"כ הוא דבעינן לדין ריבוע העיר, דאם לא היו מרבעין את העיר, לא היו מרבעין אח"כ את התחומין, אלא היו נותנים לו אלפים אמה בכל מקום ומקום, ואף בקרנות.

טו] **אך** הנה החזו"א בסימן ק"י סקי"ד ד"ה בשע"ת תמה ע"ד הנוב"י, ונקט בפשיטות דדין ריבוע התחום הוא דבעינן שיהיו התחומין מרובעין, עיי"ש, ולפ"ז הדק"ל דמה בעינן לדין ריבוע העיר.

**והנה** אמנם י"ל דנפ"מ בדין ריבוע העיר, בגונא דיש עיר אחרת המובלעת בתוך אלפים אמה של ריבוע העיר, אך בלא ריבוע העיר, אינה מובלעת בתוך תחומו, דבכה"ג אין העיר נידונת כד' אמות, אלא אם מרבעין תחילה את העיר, והעיר האחרת מובלעת בתוך אלפים אמה דתחומו.

**אך** הנה אי"ז מתישב בד' רש"י בד"ה מוציאין דמבו' בדבריו דאלמלי דין ריבוע העיר לא היו התחומין שוה לב' הקרנות. וכ"ה מבו' גם בדבריו לקמן נ"ה א' ד"ה עגולה, וצ"ע בזה.

טז] **ועכ"פ** נמצא דאף אם איכא דין בפנ"ע שיהיו התחומין מרובעין, מ"מ נפ"מ בנידון זה אם דין ריבוע הוא רק בעיר או הוא בכל מקום שביתה, בגונא דיש עיר אחרת המובלעת בתוך אלפים אמה של ריבוע הרה"י, ובלא ריבוע הרה"י, אין העיר מובלעת בתוך תחומו, דבכה"ג אין העיר נידונת כד' אמות, אלא אי נימא דאיכא דין ריבוע בכל מקום שביתה, ומרבעין תחילה את הרה"י, והעיר מובלעת בתוך אלפים אמה.

**ז**

יז] **ובעיקר** מש"נ עפי"ד הנוב"י, דאף דנותנין פאות לתחומין, מ"מ בלא דין ריבוע העיר, לא היו מרבעין אח"כ את התחומין, נראה מקור נאמן לזה, ממה שאמרו לקמן נ"ז א' דלענין מגרש אין מרבעין את העיר, וכל שהעיר עגולה נותנין לה מגרש בעיגול, עיי"ש.[[14]](#footnote-15)

**והנה** בסוגיית הגמ' שם מבו', דכל שהעיר מרובעת נותנין לה מגרש בריבוע, ונותנין בקרנות אלף על אלף למגרש, עיי"ש, ומבו' לפ"ז דאף דדין נתינת פאות הוא גם במגרש, דאל"כ ל"ה נותנין במגרש אלא אלף אמה באלכסון, אפ"ה בעיר עגולה הוי המגרש בעיגול כיון דאין מרבעין את העיר.

**ולפ"ז** הרי דה"נ הוא לענין תחומין, דאף דנותנים פאות לתחומין, מ"מ בעיר עגולה היו נותנים את התחומין בעיגול, וכל הא דנותנים את התחומין בריבוע, הוא מכח דין ריבוע העיר, וכמש"נ.

1. דאל"כ מ"ט הביא להא דמרבעין אותה, הרי אי"ז דין מסוים מכח הא דהוו עיר, - והאמנם דאם ל"ה עיר לא היו מצורפין זל"ז ול"ה מרבעין את כולם יחד, אך אי"ז עיקר הדין. [↑](#footnote-ref-2)
2. וכ"כ השאילתות בשאילתא מ"ח דהא דבעיר דחד גיסא עייל וחד גיסא נפיק וכו' מרבעין אותה, הוא משום דעיבור העיר כעיר, וילפינן לה מקרא דויהי בהיות יהושע ביריחו, וכ"נ בד' הריא"ז בריש פירקין. [↑](#footnote-ref-3)
3. ויש להוסיף, שהרי הרמב"ם בפיהמ"ש בנדרים פירש דהא דהנודר מן העיר אסור בעיבורה, היינו דהוא אסור בריבוע העיר, והרי הדבר פשוט דהנודר מן הבית אינו אסור בריבועו, ואף אם איכא דין ריבוע בבית, הוא דין במדידת התחומין, אך אין הריבוע בכלל הבית, וה"נ הוא דהא דמפרשינן בנדרים שם לקרא דויהי בהיות יהושע ביריחו, שהי' בעיבורה של יריחו, ופשוט דאף אם איכא דין ריבוע בבית, א"א לומר ויהי בהיות יהושע בבית, כשהוא חוצה לו בתוך ריבועו, וכיון דדין ריבוע דעיר, אשר היינו דחשבינן לי' מכלל העיר, ל"ש כלל בבית, מהיכ"ת נימא דאיכא כלל דין ריבוע בבית. [↑](#footnote-ref-4)
4. ואמנם שמא דברי החזו"א שם קיימי בעיר המוקפת חומה, וכמו שסיים דמסתבר דמרבעין את "חומתה", וכיון דבעיר המוקפת חומה הוי כל המקום המוקף חומה מכלל העיר, שפיר מרבעין את חומתה, והוי כל הריבוע מכלל עיבור העיר, אך לכאו' אי"ז מתישב, דא"כ מה נסתפק החזו"א בדין זה, ולכאו' הדבר פשוט דכיון דכל המקום המוקף חומה הוי מכלל העיר, דיהא דין הריבוע לפי חומת העיר, ולא לפי בנין הבתים. [↑](#footnote-ref-5)
5. וכן נראה ממש"כ בחי' המאירי לקמן נ"ה א' בהא דתניא כיצד מעברין את הערים וכו' עגולה עושין לה זויות, וכתב ע"ז, ז"ל, לשון מעברין ל"ד, שהרי בענין ריבוע משתעי ברישא, ואפשר שלשון זה מונח על כל תיקון מדידה, עכ"ל, והרי דריבוע העיר אינו חשוב כעיבור, אך העירו דיש מקום לפרש לדבריו, דהוא משום דברישא איירי בעיר מרובעת דאין מעברין בה כלום, - וכ"נ גם בד' המאירי לקמן ס' א' שכתב דכל העיר ששבת בתוכה וריבועה ועיבורי' וכו', ושם ב' כתב דיש לו וכו' חוץ לעיבורה וריבועי', והרי דריבוע ועיבור תרי מילי נינהו. [↑](#footnote-ref-6)
6. ועיי"ש שכתב לפ"ז בדינא דכלתה מידתו בסוף העיר, דכל שכלתה מידתו קודם הריבוע, חשיב ככלתה מדתו בסוף העיר. [↑](#footnote-ref-7)
7. ועיי"ש בסימן כ"ז דהוכיח לפ"ז דגם חלל הקשת והגאם לא חשיב מכלל עיקר העיר, דאל"כ מ"ט לא מוקמינן לההיא דיהושע בכה"ג, ויש להוסיף, דאין לישב דקים להו דיריחו לא היתה עשוי' כקשת, שהרי ל"ב שתהא כולה עשוי' כקשת, וסגי שיהא בה שקע אחד מועט, דשקע זה דינו כדין עיר העשוי' כקשת דהיא כמלאה בתים וחצרות.

   וקשיא מזה על מש"כ החזו"א בסימן ק"ט סקט"ו דאף למש"כ הרמב"ן דאם הוציאוהו נכרים ונתנוהו בעיבורה של עיר אינו מהלך את כולה, מ"מ כל שנתנוהו בחלל הקשת מהלך את כולה, דחלל הקשת הוי כתוך העיר, ובדבריו בסימן ק"י סקי"א משמע דכל שנכנסת עיר לתוך חלל הקשת, חשיבי כעיר אחת, עיי"ש, (ול"ד לעיר הנכנסת לתוך ריבוע העיר, דלא פסיקא לי' להחזו"א שם סקט"ז דחשיבי כעיר אחת), וצ"ע. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך באמת אי נימא כן דדין ריבוע הוא דין מסוים לענין שבת, נוטה טפי דאין הריבוע מכלל העיר עצמה, דאם הוא מכלל העיר עצמה מסתברא מילתא דאין לחלק דלענין שבת הוא מכלל העיר ולענין שאר מילי אינו מכלל העיר. [↑](#footnote-ref-9)
9. ואמנם יש מקום לדון בזה, דהרי אחר שיתחברו ב' הערים להיות כעיר אחת, ישתנה צורת הריבוע, ויתכן שכבר לא יהא ביניהם חיבור, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-10)
10. והנה המאירי העמיד לדין זה בדין ב' קרפיפות שבין ב' ערים, אך לכאו' נפ"מ בזה גם לדעת ר"מ דנותנין קרפף לעיר אחת, דאין נותנין קרפף לתוספת הריבוע, - והעירו דא"כ נמצא דלעולם בעיר עגולה לא יהיו התחומין מרובעין, דאף דמרבעין את העיר, מ"מ אחר שנותנין קרפף רק לעיר עצמה ולא לריבוע, נמצא דאין התחומין מרובעין, - אך נראה דאי"ז כן, דאף דביסוד הדין אין נותנין קרפף לריבוע, מ"מ כיון דנותנין קרפף לעיר עצמה, מרבעין את העיר אחר נתינת הקרפף, ונמצא דשפיר הוו התחומין מרובעין. [↑](#footnote-ref-11)
11. והיינו דאי נימא דעיר המובלעת בריבוע העיר השני' אינם מצטרפות זל"ז, מאי ס"ד דיהיו נותנין קרפף לריבוע העיר, ועי"ז יצטרפו ב' העיירות, הרי לא עדיף הקרפף הניתן לריבוע מהריבוע עצמו. [↑](#footnote-ref-12)
12. ואמנם אי נימא דריבוע העיר חשיב כעיר עצמה, הרי דנפ"מ בדין ריבוע העיר, דהנותן שם עירובו לא עשה ולא כלום, אך כבר נת' להלן סקט"ו דבד' רש"י מבו' דאלמלי הא דמרבעין את העיר לא היו התחום שוה לב' הקרנות. [↑](#footnote-ref-13)
13. ועיי"ש שהוכיח כן ממש"כ הרמ"א בסימן שצ"ט ס"ח דאם מדד ומצא מדתו במזרחית צפונית יתירה על שכנגדו במזרחית דרומית, מותח החוט של סימן התחום מזה לזה באלכסון, והוא מד' התוס' לקמן נ"ט א' ד"ה למקום שריבה, והרא"ש בסימן ח', - ועמש"כ בס' ברורי המדות, לתלמיד הנוב"י, אשר הוא השואל בתשו' נוב"י שם, לדחות בזה, ומש"כ החזו"א שם לדחות, ומה שהביא מד' הגר"א שם שנחלק על דין זה, הנה לא נתפרש בד' הגר"א דהוא מדינא דריבוע, וי"ל דהוא דין במדידת תחומין, דמידת התחום נקבעת כפי המדידה במקום אחד, ועמש"כ בזה בס' קרית אריאל פ"ח הערה י"ט, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-14)
14. והנה פליגי התם אמוראי לפי' התוס' ופי' בתרא ברש"י, בעיקר דין נתינת מגרש, אם נותנין לתחומין ולקרנות, או אין נותנין אלא לתחומין, או אין נותנין אלא לקרנות, וצ"ע לפ"ז היאך הוא דין נתינת מגרש בעיר עגולה, דכיון דאין מרבעין אותה, נמצא דליכא קרנות כלל. [↑](#footnote-ref-15)