אתרוג
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי

**אתרוג**

1. סגולות לאכילת אתרוג.
   1. **הוו לה בני ריחני**.
      1. כתובות (דף סא.), מנורת המאור (פרק כ' דרך ארץ עמ' תל"ח) – "דאכלה אתרוגא, **הוו לה בני ריחני**. ברתיה דשבור מלכא אכלה בה אמה אתרוגא, והוו מסקי לה לקמיה אבוה בריש ריחני".
   2. **סגולה היא למעוברת שתלד בנקלו למקשה לילד שתלד בריווח ולד של קיימא אם תאכל מאתרוג באותה שעה**.
      1. כה"ח (סי' תרס"ד ס"ק ס') – "והאתרוג עושין אותו מרקחת בסוק"ר אחר החג להעלותו על השלחן בליל ט"ו בשבט ר"ה לאילנות בכלל הפירות שיברכו עליו מאנשי הבית איש או אשה ומ"ג אם היא הרה ללדת וגם ליתן ממנו למקשה לילד שאומרים שהיא סגולה שתלד בריוח ולא בצער ויצא הולד בר קיימא לחטו"ל כשאוכלת ממנו באותה שעה".
      2. פסקי תשובות (סי' תרפ"ה הע' ס"ד, עי' סי' תרס"ד סוף אות ז' [לשונו לקמן]) – "ובאורחות חיים ספינקא סי' תרפ"ד סעי' ט' אות ח' דסגולה היא למעוברת שתלד בנקל ולמקשה לילד שתלד בריווח ולד של קיימא אם תאכל מאתרוג באותה שעה".
      3. מועדים לשמחה (ח"ג עמ' כ"ח).
      4. פרדס אליעזר (עמ' ק"י).
   3. **סגולה לרפואה**.
      1. מועדים לשמחה (ח"ג עמ' ל"א).
   4. מראי מקומות.
      1. פסקי תשובות (סי' תרס"ד סוף אות ז', הע' כ"ח) – "ובליקוטי מהרי"ח, ובגמ' כתובות ס"א ע"א "דאכלה (אשה מעוברת) אתרוגא הוי ליה בני ריחני", וע"ע מד"ר ויקרא ל"ז ב' מעשה נפלא מסגולתן של האתרוגים שהשתמשו בו למצוה, ובמשמרת שלום מוסיף לאכול ממנו בחג מתן תורה דאתרוג בגי' תורה, ובעצרת דנים על פירות האילן".
2. ט"ו בשבט: להתפלל על אתרוג כשר יפה ומהודר שיזמין הש"י בעת המצטרך למצוה.
   1. בני יששכר (מאמר חדש שבט מאמר ב' אות ב') – "ר"ה לאילן, לא אמר לאילנות כמו באינך, יש לרמז מה **שקבלנו מרבותינו** להתפלל בט"ו בשבט על אתרוג כשר יפה ומהודר שיזמין הש"י בעת המצטרך למצוה, כי הנה זה היום אשר עולה השרף באילנות [רש"י ר"ה יד ב ד"ה הואיל], והוא כפי הזכות של כל אחד מישראל, הנה מה טוב ומה נעים שיתפלל האדם ביום ההוא ראשית יסוד הצמיחה, שיזדמן לו הש"י לעת המצטרך את הפרי עץ הדר, והנה תפלתו תעשה פירות, וזהו שרמז התנא באומרו לשון יחיד לאילן, להורות על האילן המיוחד המבואר בתורה למצוה".
   2. בן איש חי (לשון חכמים ח"א סי' ל"ח) – "בט"ו בשבט ראש השנה לאילנות על כן טוב ונכון לומר ביום ט"ו בשבט בשחרית פסוקים אלו ובקשה זו וידוע הוא שיש **קבלה אצל חכמי אשכנז** ז"ל שצריך לבקש ביום ט"ו שבט בפרטות על האתרוג שיזדמן לישראל אחרוג טוב ... ויהר"מ ה' או"א שתברך כל האילנות האתרוג להוציא פירותיהם בעיתם ויוציאו אתרוגים טובים יפים ומהודרים ונקיים מכל מום. ולא יעלה בהם כל חזזית ויהיו שלמים ולא יהיה בהם שום חסרון ואפילו עקיצת קוץ ויהיו מצויים לנו ולכל ישראל אחינו בכל מקום שהם לקיים בהם מצות נטילה עם מצות נטילה עם הלולב בחג הסוכות שיבא עלינו לחיים טובים ולשלום כאשר צויתנו בתורתך על ידי משה עבדך ולקחתם לכם ביום הראשון פרי עץ הדר כפות תמרים וענף עץ עבות וערבי נחל. ויהר"מ ה' או"א שתעזרנו ותסייענו לקיים מצוה זו של נטילת לולב והדס וערבה ואתרוג כתקנה בזמנה בחג הסוכות שיבא עלינו לחיים טובים ולשלום בשמחה ובטוב לבב ותזמין לנו אתרוג יפה ומהודר ונקי ושלם וכשר כהלכתו. ויהר"מ ...".
   3. ליקוטי מהרי"ח (סדר דיני ומנהגי ר"ח שבט ד"ה ט"ו) – "ועיין בספר בני יששכר שמקובל מרבותינו להתפלל בט"ו בשבט על אתרוג כשר ומהודר וכו' ע"ש".
   4. מראי מקומות – אשי ישראל (סוף פרק מ"ח), פרדס אליעזר (עמ' קי"א).
      1. ***הגרח"ק זצ"ל (דברי שי"ח חקנ"ו עמ' ב'. וכן עי' לקמן) – "בט"ו בשבט לא אומר שום בקשות או תפילות וגם לא על אתרוג. [ואף שיש לזה מקור באיזה מהספרים, ואמר לי שטעמו שהרי מה שכתוב ט"ו בשבט ר"ה לאילנות, הכוונה למעשר ולא לדין.]".***
3. ***האם מותר להתפלל לאתרוג בשבת: כשחל ט"ו בשבט בשבת.***
   1. *מותר להתפלל****.***
      1. הגריש"א זצ"ל (ישא יוסף ח"ג [או"ח ח"ב] סי' ע"ט) – "ושמע את נוסח התפילה והתחינה שכתב הבן איש חי (לשון חכמים ח"א סי' לח), אמר שאפשר לאומרה בשבת הואיל והנוסח הוא בקשה רוחנית שיהא לו אתרוג כשר, ואף מה שמוזכר שם יין - הריהו מבקשו בעיקר לצורך קידוש והבדלה".
      2. ***קובץ הלכות (שבת ח"א פרק ט"ו הע' כ"ו) – "וכן תפילה על אתרוג נאה כשחל ט"ו בשבט בשבת מותר שזהו לצורך קיום מצות עשה בהידור".***
      3. ***חוט שני (וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') – "שמותר להתפלל על זה בשבת מכיון שהוא צורך מצוה וצורך גבוה".***
      4. ***משנת יוסף (ח"ו סי' פ"ג) - לשונו לשונו לקמן.***
      5. ***הגר"י זילברשטיין שליט"א (וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') - לשונו לשונו לקמן.***
      6. ***שבט הקהתי (וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') - לשונו לשונו לקמן.***
      7. ***משאת שבת (עמ' תקס"ז סעי' מ"א) – "בט"ו בשבת המנהג להתפלל על אתרוג טוב ומתפללים גם על שאר פירות שיתברכו האילנות ומותר להתפלל כן גם בשבת".***
      8. תפילה כהלכתה (פרק כ"ג הע' שע"ה\*) – "ונראה שאף בט"ו בשבט שחל בשבת ניתן לבקש הבקשה הנ"ל הערה הקודמת, שהרי אין זו בקשה חומרית".
      9. פסקי תשובות (סי' רפ"ח אות ז')***.***
   2. *מחמיר: אסור להתפלל****.***
      1. ***קנה בושם (היכל הוראה סוף סי' נ"ו) – לשונו לשונו לקמן.***
      2. ***הגר"ש דבילצקי זצ"ל (מבקשי תורה כרך א' ריש עמ' ק"ז) – "ובמנין ותיקין של הגר"ש דבלצקי שליט"א בישיבת תפארת ציון בבני-ברק, נוהגין לאומרו אחרי שחרית בט"ו בשבט. וכשחל ט"ו בשבט בשבת מקדימין לאומרו ביום שישי אחרי תפלת שחרית משום שא"א בשבת תחנונים".***
      3. *עי' הגרח"ק* ***זצ"ל*** *(אסיפת יצחק י"ט שבט תש"ע) – שאלה: "****האם מותר לומר התפלה מבעל הבן איש חי על האתרוג, בט"ו בשבט שחל בשבת". תשובה: "בעצרות נדונין על האילן".***

עי' הגרח"ק ***זצ"ל*** (עלי שי"ח עמ' קל"ד אות נ"ב, דברי שי"ח חקנ"ו סוף עמ' ב', עי' שונה הלכות תורת המועדים סוף סי' תרפ"ד) – "שאלה: האם מותר להתפלל על האתרוג בט"ו בשבט שחל להיות בשבת. תשובה: בעצרת נדונין על פירות האילן".

עי' הגרח"ק ***זצ"ל*** (תשובות הגר"ח או"ח אות קס"ח ***[דפו"ח אות תתתתקע"ב]***) – "האם מותר להתפלל על האתרוג בט"ו בשבט שחל בשבת, ואם אסור בפה האם מותר במחשבה. תשובה: במחשבה מותר".

* + - 1. אמנם עי' הגרח"ק ***זצ"ל*** (וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') – "שמותר להתפלל על זה בשבת מכיון שהוא צורך מצוה וצורך גבוה".
    1. היכל הוראה (סי' נ"ו) – "שאין לאמרו כי גם זה נחשב לתחנונים, וכמו שמצינו שמדלגים על היהי רצון שלאחר קריאת התורה כמובא בלבוש וכ"פ במשנ"ב סי' תכט ס"ק ח, ואין להקשות ע"ז מהיה"ר שאנו אומרים בסוף השמו"ע דהתם שאני שהוא מסדר התפילה הקבוע ולהכי אינו נחשב כתחינה, והנה עצה טובה שיקדים התפלה מער"ש, וכן נראה דאפשר שיהרהר בתפלה זו אבל לא יאמרנה בפה. ושוב מצאתי בפנקסי שכבר בא דבר זה לידי בט"ו בשבט תשס"ז שגם אז חל ט"ו בשבט בשבת כמו השנה ואז דברתי עם אאמו"ר מרן הקנה בשם זצוק"ל אודות ענין זה ואמר לי שאין להתפלל תפלה זו בשבת".
  1. מראי מקומות – בקשות בשבת (פרק ד' סעי' י"א).
     1. עי' סי' רפ"ח [בקשות בשבת], לשיטות ומראי מקומות.

1. ***האם סוחר אתרוגים מותר לומר תפילה זו בשבת: כשחל ט"ו בשבט בשבת.***
   1. **מחמיר: אבל *מותר לו להתפלל על האתרוג הפרטי***.
      1. ***משנת יוסף (ח"ו סי' פ"ג) – "גם להירושלמי אין התפלה על אתרוג נאה בכלל שאלת צרכיו, דלעולם אצלו בדעתו כאילו כל מלאכתו עשויה, ואתרוג אינה מלאכתו, כי אם לצורך מצוה, וגם אין תפלה זו גורמת דאגה בלבו, להסר ממנו עונג שבת. - ולפ"ז לסוחר אתרוגים יהא אסור (לפי הירושלמי) להתפלל בשבת שיגדלו השנה אתרוגים נאים, שבזה מראה בדעתו שאין מלאכתו עשויה, וחושב על מלאכתו ופרנסתו בשבת".***
      2. ***הגר"י זילברשטיין שליט"א (וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') – "שדוקא לאדם פרטי מותר להתפלל מכיון שתפילתו היא באמת לצורך מצוה ולצורך גבוה, אבל סוחר אתרוגים אסור לו להתפלל על הצלחת האתרוגים באופן כללי, מכיון שהוא מתפלל בזה על הצלחת פרנסתו, ואין מתפללים על צרכיו בשבת קודש. ומכל מקום מותר לו להתפלל על האתרוג הפרטי שיברך עליו שיהיה נאה ומהודר"***.
      3. ***פסקי תשובות (סי' רפ"ח הע' נ"ו) – "ובשו"ת משנת יוסף ח"ו סי' פ"ג אם הוא סוחר אתרוגים לא יאמר התפילה, דכוונתו לשם מסחרו, וצריך שיהיה כאילו כל מלאכתו עשויה".***
   2. **מיקל: מותר להתפלל**.
      1. שבט הקהתי (***וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') – "***מש"כ האליה רבה סימן א ס"ו וז"ל: כתב לבוש האורה פרשת ואתחנן [דברים ג, כג] הא דאין אומרים תחנון בשבת ויו"ט, היינו בתחינה השוברת לבו של אדם, אבל בקשה שיתן לו הקדוש ברוך הוא מתנות רבות מותר, וזה טעם שסדרו בקשות במעמדות דשבת, ע"כ. ולפ"ז פשוט שמותר לבקש על אתרוג נאה ומהודר בשבת, ואף לסוחר אתרוגים מותר, שאין זו בקשה השוברת לבו של אדם, ובפרט שאין אומרים תפילה זו בציבור אלא ביחיד, ובודאי יש להקל בדבר שאין בזה פגיעה בכבוד השבת".
      2. הגר"מ שפרן ***(וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') – "***שגם סוחר אתרוגים מותר לו לומר את הנוסח הקבוע המתוקן לאומרו ביום ט"ו בשבט, דמכיון שזהו היום המיועד לתפילה זו והוא אומר נוסח תפילה קבוע ושוה לכל נפש מותר לו לאומרו אע"פ שיש לו כוונה מיוחדת לצורך פרנסה. והראיה ממנהג רוב העולם לומר 'ריבון העולמים' בליל שבת אע"פ שיש שם כמה בקשות פרטיות, והטעם מכיון שהוא נוסח קבוע ושוה לכל אדם לא חשיב בקשת צרכיו, והוא הדין בנידון דידן".
   3. מראי מקומות.
      1. הגרי"מ שטרן ***(וישמע משה חקמ"ו [פר' בשלח תשע"ז] עמ' ג') – "***שיתפלל שיהיה לכל אחד מישראל אתרוג מהודר, וע"ז מותר להתפלל בשבת, ואף אם הוא סוחר אתרוגים וכוונתו גם על הצלחת פרנסתו מותר לעשות זאת מכיון שאין מתפלל על זה להדיא".
2. האתרוג של הד' מינים.
   1. **שאכל בט"ו בשבט**.
      1. עי' בן איש חי (שנה א' פר' ראה אות י"א) – "וגם אותם הקונים אתרוג לנענוע מצניעין אותו עד ט"ו בשבט ואוכלים אותו ...".
      2. ליקוטי מהרי"ח (סדר דיני ומנהגי ר"ח שבט ד"ה ט"ו) – "והמנהג שהאתרוג אשר יצאנו בו ידי מצוה בסוכת מטגנין אותו אחר הסוכה ואוכלין אותו בט"ו בשבט".
      3. כה"ח (סי' תרס"ד ס"ק ס') - לשונו לעיל.
      4. פרדס אליעזר (ריש פרק ג').
      5. מועדים לשמחה (ח"ג עמ' כ"ז, עי' הע' ס"ד).
      6. פסקי תשובות (סי' תרס"ד סוף אות ז', הע' כ"ח) – "והאתרוג נוהגים לעשות ממנו מרקחת להעלותו על השלחן בט"ו בשבט שיתברכו בו אנשי הבית וסגולה היא למעוברת שתלד בנקל. [יפה ללב שם הו"ד באורחות חיים ובאלף המגן שם]".
   2. מראי מקומות.
      1. הגרח"ק ***זצ"ל*** (אסיפת יצחק ז' אב תשס"ו) – שאלה: "מה צריכים לעשות אם האתרוג אחר סוכות". תשובה: "*לאכלו*".
      2. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק כ"ח תמוז תשס"ו) – שאלה: "מה צריך לעשות אם האתרוג אחרי סוכות". תשובה: "אפשר לאכלו, או להשתמש בו לבשמים".
      3. ספר חסידים (בן אחותו של רבינו הרא"ש), הו"ד במועדים לשמחה (ח"ג סי' א' הע' ס"ד, בקצת שינוי) – "בימים ההם בא לעולם ביום חג פסח וביום שבועות קור גדול ושלג ומשחית כל פרי אתרוגים ולא יכול למצא לחג הסוכות בכל מדינות אשכנז שום אתרוג ... מפני העבירות שעושין הבעלי הבתים ההולכים בשרירות לבם ... אחר הסוכות המה נתנו על ידי דורון כמנחת חטין האתרוגים שברכו וקדשו עליו כל ימי החג האסיף. ושלחו לעכו"ם. ועל זה נאמר נתנו הטהורים לטמאים ומזלזלים במצוה. וכן לא יעשה כי אפילו דערבה וההושענות מניחים בבתי כנסיות ולהניח עד זמן לאפות מצות פסח להאיר בהסקת התנור לקיים מצוה גוררת מצוה. וזה הולך והביא מצותו וקדושתו לעכו"ם ונמצא מצוה גוררת עבירה כי יש לחוש שהעכו"ם מטבל בו ואתא חילול השם מזה כי כל דבר שעושין ממנה מצוה חל קדושה עליו כגון רצועות וגידין מתפילין או ציצית אפי' לאחר שפסלו ועוברים צריכים לגניזה ואותה עבירה שעושים עם האתרוגים גורמת המכשול היאך דלא יכולנו לקיים המצוה בזמנה כי כל ישראל ערבים זה בזה ואיש אחד יחטא ועל כל העם יקצוף. לכן אשרי האיש אשר לא הלך וכו' רק תוכל **לעשות מן האתרוגים מעשה מרקחת** ולכבד עמו הלומדים תורה ולתת ממנה לאנשי אמת אנשי חיל לסעודת מצוה ולברך עליו כהלכתן".
3. ברכה: באכילת קליפת אתרוג.
   1. **שהכל**.
      1. בן איש חי (שנה א' פר' פינחס אות ד') – "קליפת אתרוגים או קליפת פרי שקורין בערבי פרטקא"ל שדרכם לבשלם בסוכ"ר, י"א שמברך בפה"ע וי"א בפה"א וי"א שהכל, ומן הדין יברך שהכל משום ספק".
   2. **בורא פרי העץ**.
      1. חי' רשב"ץ (ברכות דף לו: ד"ה ויש) – "אבל האתרוגים ודאי אדעתא דקלפתן נטעי להו והוא הוה עיקר הפרי ועליו מברכינן בורא פרי העץ ... ומשמע נמי מהכא שעל הבשר שבפנים גם כן מברכינן בורא פרי העץ שהוא נמי מעקר פרי האתרוג דומיא דביצה ועל שניהן מברכינן בורא פרי העץ".
      2. ט"ז (סי' ר"ה ס"ק ג') – "אתרוג המטוגן בדבש וכן כל דבר שגדל על העץ ועושין מהם קונפעקט"א שקורין בל"א איין גמאכטס יש לברך בפה"ע".
      3. מור וקציעה (סי' ר"ה על הב"י) – "אתרוג שאינו ראוי לאכילה אלא ע"י טיגון וריקוח, דפשיטא דמברך עליו בפה"ע".
      4. פנים מאירות (ח"א סוף סי' ס"ה) – "ועל האתרוג המטוגן בדבש אף שבלא דבש אינו ראוי לאכילה כלל מ"מ כיון דהוי פרי למעשרו' דהילכתא כרבנן דאמרו דאתרוגי' חייבי' גדולי' וקטני' ראוי לברך בפ"ע כאגוז גמור המטוגן בדבש ואף אם מבשלי' בלא דבש ישתנה לגרעות' מ"מ פרי עיקר וכן שומשמי' שמטגני' ראוי לברך פרי אדמ' דלא כקצת הטועי' ומברכי' שהכל".
      5. קיצור שו"ע (סי' נ"ב סעי' י"ב) – "על אתרוג מטוגן בדבש או בסוכר יש לברך בורא פרי העץ".
      6. שלחן הטהור (סי' ר"ב סוף ס"ק ב').
      7. כה"ח (ס"ק נ"ה, עי' ס"ק נ"ו).
      8. חזון עובדיה (ברכות עמ' קכ"ח אות ח', הליכות עולם ח"ב עמ' צ"ו, מעין אומר ח"א פרק י' סי' ד' [לשונו לעיל]) – "אתרוג שנעשה מרקחת בדבש או עם סוכר, ברכתו בורא פרי העץ".
      9. שבט הלוי (שערי הברכה פרק י"ז הע' ל"ז, מבית לוי חי"ז עמ' ל"ז הע' ו') – "בשם החת"ס שכל מחלוקת הט"ז והמג"א היא רק בקליפות מרנצי"ן אך בקליפות אתרוג עיקר הפרי הוא הקליפה, וכמו שמצוי באתרוגים לא מורכבים".
      10. חוט שני (ברכות סוף ס"ק כ"א [עמ' קפ"ה]) – "וקליפות של אתרוגים שהדרך היחידה של אכילתו הוא ע"י שמרקחין אותו, וכיון שזה עיקר האוכל של הפרי, לכו"ע מברכים עליו בורא פרי העץ".
      11. פתחי הלכה (פרק ט' סעי' מ"ב).
      12. פסקי תשובות (סי' ר"ב אות ח' ד"ה ולכן, עי' הע' מ"ב) – "האתרוג שאינו ראוי לאכילה אלא ע"י בישולו וריקוחו בסוכר וכדו', ברכתו לאחר הבישול והריקוח בורא פרי העץ, מפני שהדרך לקטוף האתרוגים למצוה לפני הבשלתן המוחלטת, ולהכשירן לאחר החג לאכילה ע"י בישולן וריקוחן".
   3. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ו סי' צ').
      1. שבט הלוי (מלבושי מרדכי סי' ה' הע' כ"ט) – "ואם יש לפניו אתרוג שקיימו בו מצות ד' מינים ושאר פירות ששוים במעלתם **יש מקום להקדים האתרוג**, וכמש"כ הטור (סי' רצז) לגבי ברכת הריח ...".
      2. לענין ברכה על הריח של האתרוג - עי' סי' רט"ז סעי' י"ד, לשיטות ומראי מקומות.
      3. לענין שהחיינו - עי' לקמן.
4. האם יש שהחיינו על אכילת אתרוג.
   1. **מברך שהחיינו**.
      1. בן איש חי (שנה א' פר' ראה אות י"א) – "ומנהגינו בביתנו שנאכל אתרוג קודם יום טוב של חג הסכות, ונברך עליו שהחיינו".
      2. ***יביע אומר (מעין אומר ח"א פרק י"א סי'*** מ"ב) – "שאלה: האם **אשה** מברכת ברכת 'שהחיינו' על אכילת אתרוג, שהרי המשנה ברורה הביא שכיון שדר על העץ כל השנה לא מברכים. תשובה: יכולה לברך, לא קיי"ל כך".
   2. **אין מברך שהחיינו כל השנה, שדר על האילן משנה לשנה**.
      1. הלכות קטנות (ח"א סי' רל"ג, ח"ב סי' רנ"ז) – "שאלה מהו לברך שהחיינו על האתרוג. תשובה מסוגיית פ"ק דר"ה (י"ד:) משמע דאין בו חידוש שדר ב' וג' שנים באילן ומדינא הו"ל לידון כירק לכל דבר".
      2. בא"ה (סי' שכ"ה ס"ק י"א).
      3. כתב סופר (או"ח סי' כ"ג) – "כל שמתקיים משנה לשנה בקרקע א"מ שהחיינו ואתרוג דר באילנו משנה לשנה וע"כ נקרא הדר ושמו מוכיח עליו, וטוב לברך על פרי חדשה ולהוציא בו גם את זה כמבואר שם בכיוצא בו".
      4. חסד לאלפים (סי' שכ"ה ס"ק כ') – "על האתרוג ועל ירק חדש אינו מברך שהחיינו".
      5. מ"ב (סי' שכ"ה ס"ק ט"ז) – "כגון אתרוג וכה"ג שדר באילנו משנה לשנה שכיון שעומד בירקותו כל השנה אין הנאה נרגשת בחידושו".
      6. ותן ברכה (ח"ב עמ' ט').
   3. **אין מברך שהחיינו בט"ו בשבט, אם כבר בירך שהחיינו בשעת נטילת ד' מינים**.
      1. לקט יושר (עמ' קמ"ט ד"ה יום) – "ולעולם כשאכל האתרוג אינו עושה שהחיינו על האכילה כיון שעשה שהחיינו על המצוה. ואמר אפילו אם עשה שהחיינו על הראיה אינו צריך לברך שהחיינו על האכילה".
      2. מהר"י אשכנזי (או"ח סי' ט').
      3. האלף לך שלמה (או"ח סי' צ"ב) – "אם לברך שהחיינו על מרקחת אתרוג הנה ודאי מי שבירך שהחיינו על נטילת לולב אין לו לברך עוד על אכילת המרקחת והוי ברכה לבטלה כי לדינא דש"ס הוי עיקר הברכה של שהחיינו בשעת ראי' לא בשעת אכילה רק עתה נהגו להמתין על שעת אכילה אבל אם כבר בירך בשעת ראי' אין לו לברך יותר והוי ברכה לבטלה".
      4. בן איש חי (שנה א' פר' ראה אות י"א) – "קהל עדתינו אינו מצוי אצלם לאכלו קודם סוכות, ורק אוכלים אותו בט"ו בשבט שמביאים למכור, וגם אותם הקונים אתרוג לנענוע, מצניעין אותו עד ט"ו בשבט ואוכלים אותו, ואלו אין צריכים לברך שהחיינו, מפני שכבר ברכו שהחיינו ביום טוב ראשון של סוכות בנטילת הלולב. ובזה נפטר האתרוג גם מברכת שהחיינו של אכילה, וכמו שכתבו האחרונים ז"ל, וכן העליתי בסה"ק מקבציאל".
      5. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"א עמ' קכ"ב).
      6. פסקי תשובה (סי' צ"ט).
      7. ***חוט שני (הל' ברכות הודאה סי' שכ"ה ס"ק ח' אות*** ו').
      8. ילקוט יוסף (סי' שכ"ה סעי' ח', קיצור שו"ע או"ח סי' תרפ"ד מנהגי ט"ו בשבט סעי' ח') – "יש נוהגים לרקח האתרוג בסוכר ולעשותו ריבה ולאוכלו בליל ט"ו בשבט, ואין לברך עליו שהחיינו לכל הדיעות, הואיל וכבר בירך עליו שהחיינו בעת נטילתו עם הלולב ביום טוב של חג סוכות, ובזה יצא ידי חובה גם מברכת שהחיינו שעל האכילה, שהרי הוא כבירך בשעת ראייה על פרי חדש, שאינו חוזר ומברך בשעת אכילה. **אולם אשה צריכה לברך שהחיינו** בט"ו בשבט בעת אכילת האתרוג, אחר שאינה מברכת על הלולב. [ילקו"י מועדים עמ' רנ]".
         1. כתב סופר (או"ח סי' כ"ג) – "נ"ל הגם דיוצא בברכה על הראי', וי"ל גם לפי מנהגינו דאין מברכין על הראי' לפי שלא כ"א נהנה בראי' בעלמא ובתשובה א' בארתי דוודאי אין שמחה בראי' פרי כמו רואה אדם שחביב עליו, והשמחה היא כשרואה הפרי על לעתיד שיאכל ממנה כשירצה והיינו רבותא דכ' המחבר אפ' כשרואה ביד אחר ל"מ כשרואה שלו שיוכל לאכול ברצונו אפי' כשרוא' ביד אחר או על האילן דצריך תלישה מ"מ מברך על ראי' גמר פרי שיוכל לקנות ולאכול, ויש הרבה ב"א שאינם שמחים משו"ה מפני שיכולי' להנות ממנו עד שאוכלים, ושם בארה נ"מ לדינא, וי"ל דבראי' האתרוג כולם שמחים דשמחה היא לו כשראה דבר שיוכל לקיים בו מצות ה' והא על עשי' המצוה מברכי' מה"ט, והגם שאפשר לומר כן, מ"מ כיון שנוהגי' שא"מ על הראי' כלל הו"ל כמכוין שלא לצאת בברכת שהחיינו שמברך על המצוה לצאת גם על הראי' ואכילת הפרי וכיון שכונתו שלא לצאת לכ"ע ל"י וכ"ש בדבר דתלי' בדיבור ואחר כונת הלב הן הן הדברים דלא יצא כשמתכוין שלא לצאת".
   4. מראי מקומות – כה"ח (סי' תרס"ד ס"ק ס'), יביע אומר (ח"ד או"ח סוף סי' נ'), נטעי גבריאל (פורים פרק ה' סעי' ו'), פסקי תשובות (סי' שכ"ה הע' קכ"ד, סי' תרפ"ה הע' ס"ה), ברכות דוד (עמ' רל"ב).
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"א פרק ל"ט אות ט') – "כשאוכל מרקחת אתרוגים מברך ברכת 'שהחיינו', וזה אף שברך כבר 'שהחיינו' בזמן נטילת הלולב, דאין לכך שייכות עם האכילה".