כג - בדין המחיצה דדלתות
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובי חצירות - חוברת / עירובין ב / שיעורים עירובין פ_ק

**סימן כ"ב**

**בדין המחיצה דדלתות**

**א**

א] **עירובין ו' א',** ת"ר כיצד מערבין דרך רה"ר, עושה צוה"פ מכאן ולחי וקורה מכאן, חנני' אומר ב"ש אומרים וכו' ב"ה אומרים עושה דלת מכאן ולחי וקורה מכאן.

**והנה** בתשו' חדשות להגרע"א או"ח סימן ו' נקט בפשיטות, דהא דקאמר חנני' דעושה דלת מכאן, היינו שעושה דלת בפנ"ע בלא צוה"פ, עיי"ש, ומבו' בדבריו דדלת הויא מחיצה מעלייתא אף בלא צוה"פ, וכן נקט בפשיטות בתשו' פנים מאירות ח"ב סימן קמ"ג, וכ"כ בתשו' ברית אברהם או"ח סימן י"ח ובתשו' תשובה מאהבה ח"ג סימן רמ"ה, וכן נוטה דעת החת"ס בתשו' או"ח סימן פ"ח, וכ"כ האבנ"ז בכ"ד.[[1]](#footnote-2)

**אך** בתשו' הגר"נ אדלר זצ"ל שהובאה בתשו' בנין ציון סימן כ"ו נקט דל"מ דלת בלא צוה"פ, דבזמן שהדלת פתוחה וליכא מחיצה, ל"מ מידי הא דראוי לנעול ולעשות מחיצה, וכ"כ בתשו' פינות הבית סימן י"ב, וכן האריך החזו"א בסימן ע"ח, עיי"ש.

ב] **והנה** החזו"א שם סק"א נקט דהצד דמהני דלת בלא צוה"פ, הוא משום דמכח הדלת הו"ל כפתח, וע"כ לא איצטריך לאשמועינן דמהני, דכיון דצוה"פ מהני אף שאינו פתח ממש, כ"ש דדלת מהני.

**ועיי"ש** שהק' ע"ז דבע"כ צוה"פ בלא דלתות עדיפא מדלתות בלא צוה"פ, שהרי מקום שיש לו דלת בלא צוה"פ אינו חייב במזוזה, ומקום שיש לו צוה"פ בלא דלת חייב במזוזה, ואף לדעת הרמב"ם דהוא פטור מן המזוזה אי"ז משום דלא חשיב פתח, אלא משום דכתיב ובשעריך, - ועיי"ש בסק"ד שהק' עוד, ממה שאמרו לעיל ה' א' דבד' טפחים לא משכח"ל שיהיו בתים וחצירות פתוחין לתוכו, ופירש"י דהוא משום דאין פתח פחות מד' ואי' מקום הפצימין, ואם דלת בלא צוה"פ חשיב כפתח, א"כ משכח"ל שיעשה פתח ד' ע"י דלתות דל"ב פצימין.

ג] **אמנם** הנה האבנ"ז בסימן רע"ג סק"ט ובסימן רפ"ה כתב דהא דמהני דלת, אי"ז משום דחשיבא כפתח, אלא הוא משום דחשיבא כמחיצה, עיי"ש,[[2]](#footnote-3) וכ"כ השפ"א לעיל ב' ב', וכ"ה משמעות ד' תור"פ לעיל שם שכתב דכי איכא בי' דלתות הוי כמו סתום, וכ"כ הר"ן שם דדלת סתימה מעלייתא היא, (ומה"ט כתבו שם דודאי דמהני דלת ליותר מי', ונת' להלן סק"ז).

**ולפ"ז** שפיר י"ל, דאף דדלת בלא צוה"פ לא חשיבא כלל כפתח לענין חיוב מזוזה, וגם ל"מ לדינא דבתים וחצירות פתוחין לתוכו, מ"מ יש תורת מחיצה עלי'.[[3]](#footnote-4)

ד] **ובביאור** הך מילתא דדלת יש עלי' תורת מחיצה אף בשעה שהיא פתוחה, צ"ל כמש"כ האבנ"ז בסימן רפ"ג עפי"ד החת"ס בתשו' סימן צ', דהוא משום דכך דרכה של דלת להיות לפעמים פתוחה, וע"כ אף בשעה שהיא פתוחה חשבינן לה כמחיצה, עיי"ש,[[4]](#footnote-5) אך ד' החת"ס שם לא באו לפרש להא דמהני דלתות ננעלות בלילה אף שביום הם פתוחין, אלא להא דמהני דלתות הראויות לינעל אף שאינם ננעלות כלל, וכעי"ז כתב הדברי יחזקאל בסימן ה' סק"?.

**ב**

ה] **ובעיקר** הנידון בזה, הנה מצאנו דברים מפורשים בזה בד' הרשב"א בסוגיין, דהנה בהא דפרכינן וכי תימא בכך הוא דלא מערבא הא בדלתות מערבא והא א"ר יוחנן וכו', הק' הרשב"א, ז"ל, ק"ל דהא ודאי דאפי' לרבנן וכו' אבל בג' מחיצות דאורייתא לא איכפת להו אם דרך הרבים מפסקת בינתים דבקיעת הרבים לדידהו לא מבטלא מחיצתא וכו', והלכך אף כאן "שיש לו צוה"פ" ה"ה כדופן שלישי ולא מבטלה להו בקיעת הרבים, עכ"ל.

**והנה** הרשב"א לעיל מינה בד"ה הא בדלתות פירש דעיקר פירכת הגמ' היא לחנני' דסגי בדלת שאינה ננעלת, וע"ז פריך דמ"ט ל"ב שתהא הדלת ננעלת בלילה, עיי"ש, ולפ"ז הרי דממש"כ הרשב"א דהא דיש שם ג' מחיצות הוא משום דיש ברוח שלישית צוה"פ, אף דבד' חנני' לא נתפרש שעושה צוה"פ, מבו' להדיא דדלת ל"מ מידי בלא צוה"פ, והא דקאמר חנני' דעושה דלת מכאן היינו דלת כדרכה עם צוה"פ, וזהו שכתב הרשב"א דכיון דיש לו צוה"פ הוי כדופן שלישית,[[5]](#footnote-6) אך אלמלי הא דהי' לו צוה"פ, ל"ה חשיבא הדלת כדופן שלישית.[[6]](#footnote-7)

ו] **אמנם** הנה מד' התוס' נראה דיש ללמוד דדלת מהניא בלא צוה"פ, דהנה לעיל ב' ב' פרכינן, דאם רבנן גמרי מפתחו של היכל, לא תיהני ליה צוה"פ, דהא היכל צוה"פ הויא לו אפ"ה י' אמות הוא דרויח, ומשני דרב לטעמי' דל"מ צוה"פ ליותר מי', וכתבו התוס' שם, ז"ל, אבל לא תיהני לי' דלתות לא פריך, דפשיטא הואיל ואית ליה דלתות והן ננעלות דהויא כמחיצה מעלייתא, עכ"ל.

**ולא** נתפרש בד' התוס', דמהיכא פשיטא להו דמהני דלתות ליותר מי', ולכאו' הרי שפיר י"ל דכ"ה דצוה"פ ל"מ ליותר מי' לדעת רב, ה"נ דלתות ל"מ ליותר מי'.[[7]](#footnote-8)

**ובפשוטו** נראה דהתוס' למדו לזה, ממה שלא נתפרש בגמ' דל"מ דלת ליותר מי', וסתמו כפירושו דמהני אף ליותר מי', דאם ל"ה מהני דלת ליותר מי', מ"ט לא נתפרש דין זה.

**והנה** אי נימא דדלת בפנ"ע ל"ה מחיצה כלל, וכל הא דמהניא הוא מכח הצוה"פ, הרי שפיר י"ל דאף אם איכא גם דלת ל"מ ליותר מי', ולא נתפרש הדבר להדיא משום דהוי זה בכלל דינא דרב דל"מ צוה"פ ליותר מי', - ומהא דפשיטא להו להתוס' דדלת ל"מ ליותר מי', נראה דיש ללמוד דס"ל דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, וזהו דס"ל דממה שלא נתפרש דל"מ דלת ליותר מי', יש ללמוד דמהני דלת אף ליותר מי'.

ז] **ויש** ללמוד כן גם ממש"כ התוס' שם, דפשיטא הואיל ויש להן דלתות והן ננעלות דהויא כמחיצה מעלייתא, ואי נימא דדלת ל"ה מחיצה בפנ"ע ול"מ אלא מכח הצוה"פ, א"כ מאי פשיטותא דמהני זה אף ליותר מי', הרי שפיר י"ל דכ"ה דצוה"פ בפנ"ע ל"מ ליותר מי', גם צוה"פ ודלת ל"מ, ואף די"ל דמכח הדלת חשיב טפי כפתח ומהני אף ליותר מי', מ"מ שפיר י"ל דאף בכה"ג ל"מ ליותר מי',[[8]](#footnote-9) ובע"כ מד' התוס' דדלת הויא מחיצה בפנ"ע וחשיבא כמחיצה מעלייתא, וע"כ פשיטא דמהניא אף ליותר מי'.

**וכ"ה** מבו' להדיא ממש"כ בתור"פ לעיל שם, ז"ל, דודאי בדלתות ליכא למימר הכי, דכי איכא ביה דלתות הוי כמו סתום, ולהכי מהני גם ביתר מי', עכ"ל, ולהדיא בדבריו דהא דמהני דלתות ליותר מי', אי"ז משום דע"י הדלתות הוי פתח מעליא טפי דמהני אף ליותר מי', אלא הוא משום דע"י דלתות הוי כמו סתום, ול"ש בזה כלל הגריעותא דיותר מי', דכל הגריעותא דיותר מי' היא בדאיכא פתח יותר מי', אך כל דחשיב כסתום וליכא פתח כלל, ליכא להגריעותא דיותר מי', וכ"נ גם בד' הר"ן שם, - ולפ"ז יש ללמוד מדבריהם דדלת מהני בלא צוה"פ, ומשום דחשיבא כמחיצה, דאם ל"מ דלת אלא מכח הצוה"פ, הרי הא דמהניא אי"ז משום דחשיבא כמחיצה אלא משום דחשיבא כפתח, ושפיר י"ל דל"מ ליותר מי'.

**ג**

ח] **אמנם** צ"ע בזה בד' הר"ן שכתב בסוגיין כד' הרשב"א, דהכא איכא צוה"פ, ומבו' דל"מ דלת בלא צוה"פ, וע"כ אף לחנני' דעושה דלת מכאן, איכא גם צוה"פ, וזה דלא כמש"נ ללמוד מדבריו לעיל ב' ב' דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, וע"כ היא מועלת ליותר מי'.

ט] **ונראה** לישב, דהנה התוס' לעיל שם כתבו דהואיל ואית לי' דלתות "והן ננעלות" הוי כמחיצה מעלייתא, וצ"ע דמ"ט הצריכו שיהיו הדלתות ננעלות הרי מסקי' בסוגיין דבמבואות המפולשין א"צ לינעל, ול"ב דלתות ננעלות אלא ברה"ר, והרי דאף דלתות שאינם ננעלות הוו מחיצה.

**ונראה** ללמוד מד' התוס', דכל הא דדלתות הוו מחיצה בפנ"ע, היינו רק בדלתות ננעלות, אך דלתות שאינם ננעלות ל"ה מחיצה כלל, והא דמהני לחנני' דלת מכאן, הוא מכח הצוה"פ, אלא שהצריכו חכמים דלת להיכר דה"ז מובדל מרה"ר, וע"כ אף דדלתות ננעלות מועילות אף ליותר מי', משום דהוו מחיצה מעלייתא והו"ל כסתום, מ"מ דלתות שאינם ננעלות אינם מועילות ביותר מי', למ"ד דל"מ צוה"פ ליותר מי'.[[9]](#footnote-10)

י] **ויש** ללמוד כן גם מד' התוס' לקמן כ"ב א' ד"ה והא א"ר יוחנן, שכתבו דהואיל והי' לירושלים צוה"פ דחשיב כמחיצה וכו' ל"ה לרבים דבקעי לבטל המחיצה, ואפי' לרב דאתניי' צריך למעט מודה הוא דמה"ת מהני, עכ"ד.

**וצ"ע** דמ"ט הוצרכו התוס' לפרש דהי' לירושלים צוה"פ, ודמודה רב דמדאורייתא מהני צוה"פ ליותר מי', הרי אף אם ל"ה לירושלים צוה"פ ואף אם ל"מ צוה"פ ליותר מי', מ"מ הרי הי' לירושלים דלתות, ודלתות מהני ליותר מי', וכמש"כ התוס' לעיל ב' ב', ולא הי' לרבים לבטל המחיצה.[[10]](#footnote-11)

**ובע"כ** מד' התוס' דאף דדלתות ננעלות הוו מחיצה בפנ"ע ומועילין אף ליותר מי', מ"מ דלתות שאינם ננעלות ל"ה מחיצה כלל, ואינם מועילין אלא מכח הצוה"פ, וע"כ כל הא דל"ה לרבים דבקעי לבטל המחיצה, הוא רק משום שהי' לירושלים צוה"פ, והיא מועלת מדאורייתא ליותר מי', וכבר עמד בכעי"ז הדברי יחזקאל בסימן ה' סק"כ, עיי"ש.

?וכ"ה מוכח גם מד' הרשב"א והר"ן שם שהוצרכו לפרש דירושלים הי' לה צוה"פ או פסין, ולא כתבו דהי' לה דלתות.?

?ויש להוסיף, דלדרכו של הגרע"א בביאור ד' התוס' שם, הוא מוכח כן מדבריהם, דס"ד דהא דבעינן דלתות ננעלות הוא משום דהוי יותר מי', ומבו' לפ"ז דדלתות ננעלות הוו מחיצה המועלת בפנ"ע, דאם ה"ז מועיל רק מכח הצוה"פ, א"כ מאי ס"ד דהתוס', ודו"ק היטב, - והחזו"א דס"ל דדלתות ננעלות ל"ה מחיצה בפנ"ע, הוצרך לפרש ד' התוס' בע"א, עיי"ש?.

יא] **ולפ"ז** מתישב היטב סתירת ד' הר"ן, דאף דבדבריו לעיל מבו' דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, כ"ז הוא בדלת הננעלת בלילה, אך דלת שאינה ננעלת בלילה ל"ה מחיצה, ול"מ אלא מכח הצוה"פ, וע"כ שפיר נקט הר"ן בסוגיין דאף לחנני' דעושה דלת מכאן בעינן גם צוה"פ, דדלת שאינה ננעלת בפנ"ע לאו כלום היא, אך בדעת הרשב"א נראה דגם דלת ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, וכמש"נ להלן סק"כ, וכ"ה מבו' בד' תורי"ד וריו"נ שהבאנו לעיל סק"ה בהערה.

**ד**

יב] **ואמנם** צ"ע מקור ד' התוס' לחלק בזה, דאף דדלת ננעלת הויא מחיצה בפנ"ע ומהניא בלא צוה"פ, מ"מ דלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע ול"מ אלא מכח הצוה"פ.

**וביותר** צ"ע בזה, דהנה בפשוטו הני רבוותא דס"ל דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, למדו לזה ממה שאמרו דעושה דלת, ולא נתפרש דבעי גם צוה"פ, והסוברים דבעי נמי צוה"פ, ס"ל דסתם דלת יש בה צוה"פ, ובכלל מה שאמרו דעושה דלת נכלל גם צוה"פ, אך לדעת התוס' דדלת שאינה ננעלת ל"מ בלא צוה"פ, מנא להו דדלת ננעלת מהניא בלא צוה"פ.

יג] **ונראה** לישב, לפמש"נ בסימן כ"א ? בדעת התוס' דהא דמהני דלת לרה"ר, הוא משום דמחיצת דלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, ונת' שם לפרש בזה בתרי גווני, או דהוא משום דדלת הויא מחיצה גמורה, ואינה בטילה ע"י בקיעת הרבים, או דהוא משום דבדלתות הננעלות דכח המחיצה הוא משום שהיא ננעלת בלילה, ובשעה זו שהיא ננעלת ה"ה מונעת רגל הרבים, אין בקיעת הרבים מבטלת להמחיצה, עיי"ש.

**ולפ"ז** נראה דמזה הוא שלמדו התוס' דדלת ננעלת הוי מחיצה בפנ"ע בלא צוה"פ, דהרי עיקר הא דדלת ננעלת מהניא ברה"ר, הוא משום תורת מחיצת דלת שעלי', ומזה נלמד דדלת הויא מחיצה בפנ"ע דאם אינה מועלת אלא מכח הצוה"פ, אכתי היתה בקיעת הרבים מבטלתה, דאף דנימא דע"י הדלת הויא פתח מעליא טפי, מ"מ כיון דליכא מחיצה ממש במקום הפרוץ, הדין נותן דעכ"פ לדעת ר' יהודה תועיל בקיעת הרבים לבטלה.

יד] **ולפ"ז** י"ל דמה"ט נקטו התוס' דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, ואינה מועלת אלא מכח הצוה"פ, דהנה בעיקר מש"נ בדעת התוס' דל"מ בקיעת הרבים לבטל למחיצת דלת, צ"ע דא"כ מ"ט דלת שאינה ננעלת אינה מועלת ברה"ר, הרי אף דלת שאינה ננעלת מחיצה היא, וכדחזינן דהיא מועלת במבואות המפולשין לרה"ר, והדין נותן שלא תתבטל ע"י בקיעת הרבים.[[11]](#footnote-12)

**ונראה** דמזה הוא שלמדו התוס' דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה כלל בפנ"ע, ואינה מועלת אלא מכח הצוה"פ, וע"כ אינה מועלת ברה"ר דבקיעת הרבים מבטלת לה, כ"ה דהיא מבטלת לכל צוה"פ, ורק דלת ננעלת דהויא מחיצה גמורה בפנ"ע אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים.

טו] **ולפמש"נ** נראה, דלדעת הרשב"א בעבוה"ק ריש שער ג' דהא דמהני דלתות ננעלות ברה"ר הוא משום דעי"ז ל"ה המקום רה"ר משום שאינו מסור לרבים כל שעה, ונת' בסימן כ"א ?, הרי דבהלכות מחיצה לא מצינו דאיכא מעליותא לדלת ננעלת מדלת שאינה ננעלת, וכיון דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע בלא צוה"פ, וכמש"נ לעיל סק"ה ללמוד מד' הרשב"א בסוגיין, ה"נ דלת ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, וז"ב.

**ה**

טז] **ויש** להוסיף בענין זה, דלדעת רש"י והרשב"א דהא דמהני דלת ברה"ר הוא משום דאין המקום מסור לרבים כל שעה, הרי דגם אי נימא דדלת הויא מחיצה בפנ"ע בלא צוה"פ, אי"ז שייך כלל להא דמהני דלת ננעלת ברה"ר, וב' דינים חלוקים הם, דהא דמהניא דלת ננעלת ברה"ר הוא משום דאין המקום מסור לרבים כל שעה, והא דדלת הויא מחיצה, הוא משום דבדלת שהיא עשוי' לפתוח, אף בשעת פתיחתה חשבינן לה כמחיצה.

**ונפ"מ** בזה, דהנה נתבאר בסימן כ"א סקי"א דלדעת רש"י והרשב"א דהא דמהני דלתות ננעלות ברה"ר, הוא משום דאין המקום מסור לרבים ול"ה כדגלי מדבר, י"ל דאף בגוונא דגם בשעת נעילת הדלת אין עלי' תורת מחיצה, דהיא גבוהה ג"ט מן הקרקע וכיו"ב, מ"מ שפיר מהניא הדלת שלא יהא המקום רה"ר, משום דאינו מסור לרבים ואינו כדגלי מדבר.

**ופשוט** דכ"ז הוא בהא דמהניא הדלת שלא יהא המקום רה"ר, אך בהא דמהניא הדלת בתורת מחיצה, אי נימא דדלת הויא מחיצה בלא צוה"פ, ודאי דכל דגם דבשעת נעילתה אינה סותמת את הפתח, אין עלי' תורת מחיצה כלל, דא"א שתועיל דלת הנפתחת וננעלת יותר מאם היתה הדלת נעולה דל"ה מחיצה, וכ"כ בתשו' מהר"ם שי"ק או"ח סימן קס"א, עיי"ש, והשמועה שהביא שם בשם החת"ס לא נתבררה, ובד' החת"ס בתשו' או"ח סו"ס פ"ח מבו' דאין מקום להתיר בזה, וכ"כ בתשו' מהר"י אסאד או"ח סימן נ"ד וסימן צ', והביא כן בשם ס' דברי ב"ש, ומש"כ ע"ז בתשו' מהרש"ם ח"א סימן קס"ב (סוד"ה ובדין דלתות) לא נתפרש לן.

יז] **ועד"ז** נראה עוד, דהנה המאירי בסוגיין כתב דהא דמהני דלתות הראויות לינעל, הוא משום דכל שראויות לינעל רבים סבורים שהם ננעלות ואין בוקעין בה, וכ"כ בתשו' בית אפרים או"ח סימן כ"ו בתו"ד בדעת הרמב"ם.

**ובתשו'** מהרש"ם ח"ג סימן צ"ז כתב, ז"ל, גם לדידן דסגי בראויות לנעול, היינו נמי כשראוים לנעול בכל לילה ומשום דעכ"פ אינו מסור לרבים, שהרי עכ"פ אינו מסור להם לעבור בכל שעה מפני שסבורים הם דשמא ינעלו הדלתות, כמ"ש בשו"ת בית אפרים וכו', וא"כ הכא שמצד הממשלה א"א לנעול הדלתות כלל א"כ הדרך מסור לרבים שהרי יודעים שלא ינעלו הדלתות לעולם, א"כ פשיטא דהוי בכלל אין ראויות לנעול וכו', עכ"ל.

**אמנם** צ"ע בזה, דלכאו' ב' ענינים חלוקים הם, דמש"כ המאירי והבית אפרים דהא דמהני דלתות הראויות לינעל הוא משום דרבים סבורים שהם ננעלות ואין בוקעין בה, הוא בהא דמהני דלתות הראויות לינעל להיתר רה"ר, לדעת הסוברים דסגי בדלתות הראויות לינעל ול"ב דלתות ננעלות, וע"ז כתבו דחשיב דאינו מסור לרבים כיון דסבורים הם דשמא נעלו הדלתות, - אך הא דדלתות הראויות לינעל חשיבי כמחיצה, לדעת הסוברים דדלת הויא מחיצה בלא צוה"פ, אי"ז כלל משום שהרבים סבורים דשמא נעלו, דזה אינו טעם כלל שיהא עליהן תורת מחיצה, אלא הוא משום דדלת הויא מחיצה גם כשהיא פתוחה, ובזה שפיר י"ל דכל שהיא ראוי' לינעל, אף אם מכח גזירת המלך אין נועלין אותה, חשבינן לה כמחיצה.

יח] **ועד"ז** יש להעיר עוד, דהנה הראב"ן בסימן שמ"ט כתב דהערים שלנו ל"ה רה"ר מכמה טעמים, וגם משום שיש להן שערים לעיירות וראויים לנעול דלת בלילה, וכיון דראויין לנעול הרי הן כנעולין ואין חייבין עליהן משום רה"ר, עכ"ל, והאבנ"ז בכ"ד כתב ללמוד מדבריו, דעיקר הא דמהני דלתות הראויות לינעל הוא משום דהוו כנעולות, וכתב כמה מילי לפ"ז, עיי"ש.

**וגם** בזה יש להעיר, דד' הראב"ן קיימי לפרש הא דס"ל התם דמהני דלתות הראויות לינעל ברה"ר, וע"ז הוא שכתב דהוא משום דהוו כנעולות, אך לא בא כלל לפרש להא דמהניא דלת הראוי' לינעל בתורת מחיצה, אי נימא דהויא מחיצה בלא צוה"פ, - ואדרבה י"ל דאם הא דדלת הראוי' לינעל מהניא בתורת מחיצה הוא משום דהויא כמאן דנעילא, הי' בדין דתועיל אף ברה"ר, וכמו שעמד ע"ז האבנ"ז בכ"ד, ומהא דקי"ל דברה"ר ל"מ אלא דלתות ננעלות, יש ללמוד דלא חשבינן לה כנעולה, ואפ"ה יש תורת מחיצה עלי'.

יט] **ועד"ז** נראה לפרש מה שהביא המהרש"ם שם בשם הגאון מהרש"ק ז"ל, דבכמלית מהני אף דלתות דאין ראויות לינעל, אשר בפשוטו צ"ע דמהיכ"ת נימא כן.

**ולפמש"נ** הוא מתפרש היטב, והיינו משום די"ל דבתורת מחיצה דדלתות ליכא נפ"מ אם הן ראויות לינעל או לא, וכל הא דבעינן ראויות לינעל הוא במבוי המפולש לרה"ר, דבזה הוא דבעינן שיהיו הדלתות ראויות לינעל להיכר דה"ז מובדל מרה"ר, אך בכרמלית דל"ב לזה, שפיר מהני אף דלתות שאין ראויות לינעל.[[12]](#footnote-13)

?יש להוסיף, מש"כ הגר"ח בספרו בהל' שבת דלכאו' לפי דבריו מבו' דדלת הוי מחיצה בפנ"ע, ואי"ז מדין צוה"פ, - אך יש לדחות דהדלת מבטלת מזה תורת רה"ר, ותו הוי בכלל ההיתר שהתירו חכמים בב' מחיצות וצוה"פ.

אך בד' הגר"ח שם נראה דרק ב' מחיצות וצוה"פ ל"ה רה"י מה"ת, אך ב' מחיצות ודלת, הוי רה"י מה"ת, ומבו' דדלת הוי מחיצה בפנ"ע ואינה מדין צוה"פ.?

?מד' הריטב"א יש להוכיח דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בלא צוה"פ, דהריטב"א כ"ב א' כתב דפירכת הגמ' היא משום דאפי' בדלתות לא מערבא אם אינם ננעלות, וע"ז משני דבעינן שם ד' מחיצות וכתב הריטב"א דאף צוה"פ לא חשיבא כשם ד' מחיצות, ולכאו' הול"ל דאף דלתות לא חשיבי כשם ד' מחיצות, דהרי איירי דיש דלתות, ולא איירי בצוה"פ, ובע"כ דדלת שאינה ננעלת ל"ה מחיצה בפנ"ע, והמחיצה היא מכח הצוה"פ, ודו"ק.

?המאירי נ"ט א' כתב, ז"ל, ואתה צריך לפרשה בעיר שפתוחה בכניסה ויציאה אבל אין בה דלתות שאם היו שם דלתות היאך אמר עליה עושה לחי וקורה ומי גרעי דלתות מצורת פתח, עכ"ל, וראיתי בשם הגר"י בויאר שהוכיח מזה דדלתות מהני בלא צוה"פ.

עוד דקדק כן מל' הרא"ש בשבת ט' א', דמשמע דהדלת בפנ"ע מתרת.

?ועפי"ז י"ל דגם מה שאמרו לאחר שנפרצו בה פרצות, היינו דממילא כבר היא מסורה לרבים, וגם לדעת הרשב"א י"ל כן, ואין מכאן הוכחה דפרצה יותר מי' דאורייתא, אלא כל הא דמהני דלתות ננעלות, הוא רק כשאינה מסורה לרבים כלל, וצ"ע ובדיקה בזה.

אבנ"ז חו"מ ק"ז עמד דבירושלים דהיתה מפולשת מד' צדדים שפיר בעינן ב' דלתות.

ג] ולדעת התוס' צ"ב מ"ט מהני נעילת דלתות דתו לא אמרי' בזה דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, גם צ"ב דאם לא אמרי' בזה דארו"מ, א"כ מ"ט מ"מ מכח זה חשיבא הדלת מחיצה גרועה, ואשר מה"ט פירשו התוס' די"ל דבעי' ב' דלתות.

ובפשוטו הי' נראה שהטעם בזה הוא, דל"ח בקיעת רבים לבטל המחיצות, רק בקיעת הרבים שבידם לילך שם כל שעה, אך כל שדלתותי' ננעלות בלילה ובשעה זו נמנעת בקיעת הרבים, ל"מ בקיעה זו לבטל המחיצות, וכן נראה בל' רבינו אפרים שהביא הראבי"ה סימן שפ"ו, ז"ל, דהיכא דדלתותי' נעולות ולא בקעו בה רבים הוי רה"י, עכ"ל, וכ"ה ל' המאירי בשבת ד"ו., אין רה"ר גמורה מתערבת אלא בדלתות נעולות ממש שתתבטל הדריסה, עכ"ל.

ולפ"ז יל"פ דמה"ט הויא הדלת מחיצה גרועה, דהגם דליכא בקיעת רבים גמורה המועלת לבטל כח המחיצות לגמרי, מ"מ כבר נגרע כח המחיצה עי"ז, וע"כ בכה"ג לא סגי בג' מחיצות ובעי' ד' מחיצות, והוי זה דומיא דמש"נ ב?? בדעת התוס' דהא דהיכא דאיכא שם ד' מחיצות ס"ל לרבנן דלא ארו"מ, ובעי' שם ד' מחיצות ול"מ שם ג' מחיצות, הוא משום דבקיעת הרבים מגרעת כח המחיצות, וע"כ בכה"ג בעי' ד' מחיצות ולא סגי בג' מחיצות, וה"נ הכא דכוותה.

אמנם יש להעיר בזה, שהרי התוס' כתבו בדעת רש"י דכל דשלישית ע"י דלת רביעית נמי בעיא דלת, והרי דבעי' בדוקא דלת ברביעית, ול"מ שיעשה לחי או צוה"פ ברביעית, וזה צ"ב, דהגם דהכא הויא הדלת מחיצה גרועה וע"כ לא סגי בג' מחיצות אלא בעי' ד' מחיצות, מ"מ מ"ט בעי' שתהא המחיצה הרביעית דלת, ול"מ לחי או צוה"פ, וגם נ' מד' התוס' דל"מ ברוח הרביעית אלא דלת "ננעלת", שהרי ר' יוחנן אמר דאלמלי דלתותי' "ננעלות" בלילה וכו', ולפירש"י דבעי' ב' דלתות, מתפרש ד' ר' יוחנן שאלמלי ב' דלתותי' ננעלות בלילה הויא רה"ר, וצ"ב הטעם בזה.

ולכאו' נ' שהוא משום דאם עושה ברוח הרביעית לחי או צוה"פ או דלת שאינה ננעלת, בטלה מחיצה זו לגמרי ע"י בקיעת הרבים, ול"מ לדין מחיצה רביעית.

אמנם צ"ב, דכיון דברוח השלישית איכא דלת ננעלת, הרי עי"ז כבר ליכא בקיעת הרבים גמורה, ומעתה לכאו' בדין דגם המחיצה שברוח הרביעית לא תתבטל, שהרי בקיעת הרבים המבטלת למחיצות הוא בקיעת רבים משער לשער, וממילא דכל דברוח אחת איכא דלת ננעלת, הרי ע"י שהיא ננעלת ליכא בקיעת רבים המבטלת מחיצות גם ברוח השני', וא"כ הדר קשיא מ"ט לא יהני שיעשה ברוח רביעית לחי או צוה"פ, ומ"ט בעי' שיעשה דוקא דלת ננעלת, הרי לכאו' בלא"ה אין המחיצה שברוח הרביעית בטלה, כיון דלית בה בקיעת רבים גמורה.

שוב נתבוננתי דלק"מ, דאף דהדלת הננעלת אינה בטילה ע"י בקיעת רבים, מ"מ הצוה"פ שברוח השני' בטילה שפיר ע"י בקיעת רבים, דמה דבשעה זו א"א להם לבקוע עד השער השני, אי"ז טעם לבטל בקיעת הרבים מפתח זה.

י] כתב הרשב"א בעבוה"ק ריש שער ג', איזו היא רה"ר, כל מקום שהוא רחב ט"ז אמה על ט"ז אמה ומתקבצין שם בני אדם לסחורה ולעשות שם צרכיהם כשוקים שבמדינות, ואע"פ שדלתות המדינה ננעלות בלילה, וזו היא פלטיא שאמרו, וכן המבואות המפולשין ופתחיהן מכוונים זה כנגד זה ורחבין ט"ז אמה והעם עוברין ביניהן כדגלי מדבר והעגלות, במה דברים אמורים בשאין דלתותיהן ננעלות בלילה, היו דלתותיהן ננעלות בלילה אין זה רה"ר, שאין רה"ר אלא הנמסר לרבים בכל שעה, עכ"ל.

ודברי הרשב"א צריכים פירוש, דמ"ש מבואות המפולשין דכל שדלתותיהם ננעלות בלילה אי"ז רה"ר, ואילו פלטיא הויא רה"ר אף היכא שדלתותי' ננעלות בלילה.

והנה מל' הרשב"א נראה, דהא דפלטיא הויא רה"ר הגם שדלתותי' ננעלות בלילה, הוא רק משום דעכשיו פתוחין הן, ול"מ מה שהן ננעלין בלילה לתיקון הפלטיא, אך בזמן שהדלתות נעולות ל"ה הפלטיא רה"ר, וכן נקטו הרבה מן האחרונים בדעתו, וצ"ב הטעם בזה, וע' בית אפרים סי' כ"ו (מב:), ומשכנו"י סי' קכ"א (קכא.), ואבנ"ז סי' רס"ז.

י] והנה בפשוטו ביאור דינא דהרשב"א, הוא דאזיל לטעמי' דס"ל דהא דמהני דלתות ננעלות בלילה הוא משום שאין רה"ר אלא הנמסר לרבים כל שעה, ואשר ע"כ ס"ל דל"ש כ"ז אלא במבואות המפולשין דתורת רה"ר שעליהם הוא משום מה שהעם עוברין ביניהם מסרטיא זו לסרטיא זו, וע"כ כל שדלתותיהן ננעלות בלילה ואין מסורות לרבים למעברם ל"ה רה"ר, אך משא"כ פלטיא דתורת רה"ר שעלי' הוא משום שמתקבצין בה בנ"א לסחורה ולעשות צרכיהם, ע"כ ל"מ מידי מה שדלתותי' ננעלות בלילה, שהרי מקום זה מסור לרבים בכל שעה לסחורה ולעשות צרכיהם, וע"כ הדר דינא דאתו רבים ומבטלי למחיצותי'.

ומה"ט כתב המאירי בשבת ד"ו. דהיכא דהפלטיא עצמה דלתותי' ננעלות הויא רה"י אף לדעת הרשב"א, והיינו משום דכה"ג אין הפלטיא מסורה לרבים לסחורה ולעשות צרכיהם כל שעה, וע"כ הדר דינא דלא ארו"מ.

ואשר ע"כ כ"ז הוא בשעה שאין דלתותי' נעולות, אך בשעה שדלתותי' נעולות הויא שפיר רה"י, שהרי לפי המבואר הא דל"ה הפלטיא רה"י הוא משום דינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, ול"מ בזה דלתות ננעלות, כיון שכל כחם הוא היכא שהן גורמים שאין המקום מסור לרבים, ואשר ע"כ רק בשעה שהדלתות פתוחות ובקעי בהו רבים הוא דהוי רה"ר דארו"מ, אך בשעה שהדלתות נעולות ולא בקעי בהו רבים, הויא הפלטיא רה"ר מעליא.

יא] אמנם אכתי צ"ב בזה, דהגם דהפלטיא עצמה מסורה לרבים בכל שעה, מ"מ אם אתינן לדון משום דינא דארו"מ, אשר בזה יש לנו לדון על מקום המחיצות, הרי דהבקיעה שבוקעין במקום המחיצות ל"ה בקיעה דרה"ר, שהרי אין הדרך מסורה לרבים בכל שעה, וא"כ מ"ש בזה דינא דארו"מ, הרי דעת הרשב"א דלא אמרי' ארו"מ אלא ברה"ר בכל תנאי', וא"כ כיון שהבקיעת רבים אינה בקיעה דרה"ר, היאך אמרי' בזה לדינא דארו"מ.

ויש להקשות בנוס"א, דהגם דכלפי הפלטיא אמרי' דארו"מ, מ"מ הרי הרה"ר הסמוכה לפתח המדינה שפיר מהני לה המחיצות, וא"כ כיון שאין המחיצות בטלות במקומן, מ"ט אינן מועילות לגדור הפלטיא.

והנה קו' זו כבר עמד עלי' החזו"א במכתב, על מש"כ הראשונים דהגם דלר"י היכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא לא אמרי' ארו"מ, מ"מ אמצע הפילוש הוי רה"ר, ותמה החזו"א דכיון דאין הצוה"פ בטלה במקומה מ"ט לא תועיל לאמצע הפילוש, אמנם ע"ז י"ל, דלעולם הצוה"פ בטלה אף במקומה, ואך דהוי מקום זה רה"י משום ב' המחיצות דילי', אך הצוה"פ שפיר בטלה, והגם דלא אמרי' ארו"מ רק ברה"ר, י"ל דל"ב שיהא המקום בפועל רה"ר, אלא בעי' שיהא בקיעת רבים דרה"ר, והיכא דאיכא ב' מחיצות הוי שפיר בקיעת רבים גמורה כתנאי רה"ר, וע"כ הגם דבפועל מקום זה ל"ה רה"ר, מ"מ הצוה"פ בטלה משום דארו"מ, ועמש"נ בזה ב???, אך בדינא דהרשב"א, הרי אין המחיצה בטלה כלל במקומה, וא"כ מ"ט אינה מועלת לגדור הפלטיא.

ונראה ללמוד מזה בדעת הרשב"א, דדינא דארו"מ דהוי רק ברה"ר, אי"ז תלוי כלל בהבקיעה עצמה דבעי' שתהא בקיעה דרה"ר, אלא ה"ז תלוי בהרשות דאתינן לגדור, והיינו דרה"ר גמורה אינה נגדרת ע"י מחיצות דבקעי בהו רבים, ואף היכא דבקיעת הרבים אינה בקיעה בתנאי רה"ר, מ"מ כל היכא דהרשות היא רה"ר גמורה, אין המחיצות שאין מונעות רגל הרבים גודרות אותה.

וע' בדברינו ב? סק"א שנת' עוד בזה, דטעמא דהרשב"א בזה הוא משום דדינא דארו"מ אי"ז כלל ביטול על המחיצות שבוקעין בהן, אלא הוי ביטול על הרשות דל"מ לה המחיצות אלא בקיעת הרבים משויא לה לרה"ר, ואשר ע"כ דעתו דלחד מ"ד אמרי' ארו"מ אף אם לא בקעי רבים במקום המחיצות הנצרכות מדאורייתא, ואף לדידן דכה"ג לא אמרי' ארו"מ, הוא משום דכה"ג אלים כח המחיצות כנגד בקיעת הרבים, אך לעולם דינא דארו"מ אי"ז כלל ביטול על המחיצות שבוקעין בהן, אלא הוי ביטול על הרשות, דבקיעת הרבים משויא לה לרה"ר, ואשר ע"כ אין לנו לדון על בקיעת הרבים במקומה אם היא בתנאי רה"ר, אלא על הרשות, דכל דהרשות הויא בתנאי רה"ר, ל"מ לגודרה ע"י מחיצות שאין מונעות רגל הרבים ממנה.

ובזה ניחא דהגם דהמחיצות אין בטלות במקומן, מ"מ אינן מועילות לגדור הפלטיא, כיון דדינא דארו"מ אינו כלל ביטול על המחיצות, אלא הוי ביטול על הרשות דל"מ לה המחיצות, וא"כ מה לי שהמחיצות מועילות במקומן, הרי אף דהמחיצות מחיצות גמורות הן, מ"מ אינן מועילות לגדור רה"ר זו.

ולפ"ז נמצא, שלדעת הרשב"א אף הא דאמצע הפילוש הוי רה"ר, א"צ לפרש הטעם בזה דהצוה"פ בטלה אף במקומה, דבאמת נראה ברור דלדעת הרשב"א אין הצוה"פ בטלה במקומה, דכיון דמקום זה אינו רה"ר מהני לי' אף הצוה"פ, ואך דמ"מ ל"מ צוה"פ זו לגדור לאמצע הפילוש, דכיון דמקום זה הוי רה"ר, ל"מ לגדרו ע"י מחיצות שאין מונעות רגל הרבים, וז"פ, ועמש"נ עוד בזה ב?.

וראיתי באבנ"ז או"ח סו"ס רס"ז שתמה ע"ד הרשב"א, דמ"ט ל"מ דלתות נעולות בפלטיא משום הצוה"פ, דהגם דדלתות עצמן ל"מ בפלטיא, מ"מ הצוה"פ דמהניא אף בפלטיא בדין שלא תתבטל ע"י בקיעת הרבים, כיון דלא בקעי רבים במקום המחיצות, שהרי הדלתות ננעלות בלילה, עיי"ש בדבריו, ולמש"נ ניחא.

ובתשו' חסד לאברהם מהדו"ת סי' ל"ה מסיק, דדלת נעולה בלילה מהניא אף בלא צוה"פ, ודלת שאינה ננעלת בלילה אלא מהניא משום שהיא ראוי' לינעל, ל"מ בלא צוה"פ, עיי"ש בטעמו, וכן נקט השואל באבנ"ז או"ח סי' ר"ס רס"ז.

ושו"מ בתשו' בנין ציון סי' כ"ו, שהעתיק תשובה כת"י מהג"ר נתן אדלר, ז"ל, והגם דאיתא סי' שס"ד באו"ח די"א דסגי בדלתות ראוי' לנעול, זה מיירי שעושים כדרך דלתות שיש להם גיפופים דומי' דדלתות ירושלים דאיתא בעירובי' דף ו' דודאי הי' להם גיפופים ומשקוף כדאיתא בתוס' דף כ"ב, עכ"ל, ולכאו' דעתו דל"מ דלת בלא צוה"פ, אך אולי סגי בגיפופי בעלמא, וצ"ע בכונתו, ולפי הטעם שכתב לעיל מינה, לכאו' אף דלת הננעלת בלילה ג"כ לא תועיל בלא צוה"פ, אך בלשונו נ' דרק דלת הראוי' לינעל ל"מ בלא צוה"פ, עיי"ש.

וע' עוד באבנ"ז סי' ר"פ סק"א שהביא ראי' ברורה מד' הב"י דדלת מהניא בלא צוה"פ, והוא ממש"כ הב"י

ז] והנה מד' התוס' לעיל ד"ב: ומד' תור"פ וחי' הר"ן שם נ' ללמוד דדלת הויא מחיצה מצ"ע ול"ב צוה"פ, דהנה ז"ל התוס' שם, אלא מעתה לא תיהני לי' צוה"פ, אבל לא תיהני לי' דלתות לא פריך, דפשיטא הואיל ואית לי' דלתות והן ננעלות דהויא כמחיצה מעלייתא וכו', אבל האי פריך שפיר דלא תהני לי' צוה"פ, דאי הוה קרוי פתח אף כשגדול ביותר ע"י צוה"פ הי' לו לעשותו שוה לאולם, עכ"ל, וכעי"ז כתבו בתור"פ ובחי' הר"ן שם.

ובחי' הגרע"א שם הק' עמש"כ התוס' דפריך דלא תיהני לי' צוה"פ דאם וכו' הי' לו לעשותו שוה באולם, ז"ל, ק"ל הא באמת גם דלתות היו דמהני ודאי ביותר מי' והי' אפשר לעשותו שוה לאולם, וע"כ מטעם אחר הוא, וא"כ אין ראי', עכ"ל.

אמנם הישוב לד' התוס' מבו' בד' תור"פ שם, ז"ל, ומ"מ קשה דליפרוך נמי מדלתות, לא ליתהני דלתות ביותר מי', דהא הכא בהיכל דהוה בי' דלתות ואפ"ה ל"ה רויח אלא עשר, ואם איתא דמהנו א"כ לרחיבו לי' טפי, וי"ל דודאי בדלתות ליכא למימר הכי, דכי איכא בי' דלתות הוי כמו סתום, ולהכי מהני גם ביותר מי', עכ"ל, ומבו' כונתו, דהגם דודאי דלתות מהני ביותר מי' דהוי סתימה מעלייתא, מ"מ לא עשו מכח זה לפתח ההיכל יותר מי', דבפתח ההיכל הי' דינו שתהא הבדלתו ע"י "פתח", וע"כ הגם דמהני דלתות ביותר מי', הרי מ"מ ליכא ע"ז תורת פתח, אלא מהני משום דסתימה מעלייתא היא, וע"כ לא עשו כן בהיכל, דבעי' פתח, וכישוב זה נ' להדיא מל' התוס', שפירשו בתחילת דבריהם דהא דמהני דלתות ביותר מי' הוא משום דהויא כמחיצה מעלייתא, ונ' דלאו היינו דע"י דלתות הוי זה פתח אף יותר מי', אלא היינו משום דדלתות מחיצה גמורה הן, וע"כ מה לי דהוי זה יותר מי', ואשר ע"כ ניחא שלא עשו כן בהיכל דבעינן בי' פתח, וכבר כתבו כן הרבה מהאחרונים בישוב ד' התוס'.

והנה אי נימא דדלתות ל"מ בלא צוה"פ, הרי היינו דדלת ל"ה מחיצה כלל, אלא מהניא לבטל בקיעת הרבים, ותו מהניא מחיצת צוה"פ, ומש"כ התוס' דמהני דלתות ביותר מי' הגם דצוה"פ ל"מ ביותר מי', מבו' מד' החזו"א שם סק"ו לפרש דהדלתות משוו לי' פתחא אף ביותר מי', דהגם דצוה"פ לחוד לא מהניא לאשוויי פתחא ליותר מי', מ"מ בצירוף הדלתות איכא ע"ז תורת פתח טפי, וע"כ מהני אף יותר מי', א"כ הרי הדרא קו' הגרע"א לדוכתא, דהיאך מצינו ללמוד ממה שלא עשו פתח ההיכל יותר מי' דצוה"פ ל"מ ליותר מי', הרי בלא"ה הי' אפשר לעשותו יותר מי' משום הדלתות, דדלתות משוו לי' פתחא הגם דהוי יותר מי', וע' חזו"א סי' מ"ח סק"ב מש"כ בישוב קו' הגרע"א.

ט]

וראיתי להעיר גם מד' הרשב"א לעיל ד"ב: סוד"ה אלא מעתה, שנראה דעתו דלדעת רב ל"מ דלת ננעלת ליותר מי', עייש"ה, אך אי"ז ברור לי כ"כ, דיל"פ כונתו דל"מ דלת לתורת פתח ביותר מי', אך אה"נ תועיל דלת בתורת סתימה, ולמש"נ אזיל לטעמי' דס"ל דדלת ל"ה כלל מחיצה בפנ"ע, ול"מ אלא מכח הצוה"פ, וע"כ לרב דל"מ צוה"פ ליותר מי', אף דלת ל"מ מידי.

ונמצא דפליגי התוס' והרשב"א בדין דלת, דלדעת התוס' דלת הויא מחיצה מעליא בפנ"ע, ולפ"מ דמוכחי' מדר' יוחנן דדלת שאין ננעלת ל"ה מחיצה, הרי שהיא ל"מ אלא מכח הצוה"פ, ואילו לדעת הרשב"א דלת ל"ה כלל מחיצה בפנ"ע, ול"מ אלא מכח הצוה"פ.

ולפמש"נ לעיל סק"ח נ' שהתוס' והרשב"א לטעמייהו אזלי, שהרי נתבאר דהא דס"ל להתוס' דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, הוא משום שפירשו דהא דמהני דלת כנגד בקיעת רבים, הוא משום שבקיעת רבים אינה מבטלת מחיצת דלת, וע"כ מוכח מזה דדלת הויא מחיצה בפנ"ע, אך להרשב"א לטעמי' שדעתו כמו שהבאנו לעיל סק"ב דהא דמהני דלת ברה"ר הוא משום דעי"ז אין המקום מסור לרבים, הרי ליכא מקור כלל לומר דדלת הויא מחיצה, ושפיר י"ל דל"מ דלת רק היכא דאיכא צוה"פ דהויא כמחיצה.

] **נתבאר** לעיל סק"?, דהא דמהני דלת אף בשעה שהיא פתוחה, הוא משום דכך דרכה של דלת להיות לפעמים פתוחה, וע"כ אף בשעה שהיא פתוחה חזינן לה כנעולה.

**ובזה** נראה לפרש טעמא דב"ש דבעינן דאף ביום כשהוא יוצא ונכנס נועל, ונראה דהוא משום דכל הא דמהני הדלת אף כשהיא פתוחה, הוא משום דדרכה של דלת להיות לפעמים פתוחה, וע"כ ס"ל דל"מ אלא כשהיא פתוחה בשעה שבנ"א עוברים שם, דבשעה זו דרכה להיות פתוחה, אך כל שהיא פתוחה אף בשעה שאין עוברים שם, אין תורת מחיצת דלת עלי'.[[13]](#footnote-14)

] **ועד"ז** נראה גם בביאור דינא דדלתות ננעלות בלילה, דהנה בפירש"י בסוגיין בד"ה ירושלים ובד"ה חייבין עלי' כתב דבעינן נעילת דלתות בכל לילה, וכ"כ בפסקי רי"ד ובאו"ז סימן קכ"ט, וכ"כ הב"ח בסימן שס"ד ס"ג, וצ"ב דמ"ט בעינן שיהיו דלתותי' ננעלות בכל לילה, ולא סגי במה שהן ננעלות בליל שבת, או אף במוצ"ש.

**ונראה** דהטעם בזה הוא, דעיקר הא דמהני דלתות ננעלות בלילה, הוא משום דכל שהם נעולות בלילה בשעה שאין דרך בנ"א לעבור שם, הרי דהא דהם פתוחות ביום שדרך בנ"א לעבור שם, אינו מבטל את הדלת, דהרי אינם פתוחות אלא לצורך כניסה ויציאה, וכדרך הדלת שפותחין אותה לצורך כניסה ויציאה.

**ואשר** ע"כ כ"ז הוא כשדלתותי' ננעלות בכל לילה, דכיון דאין פותחין אותה אלא בשעה שדרך בנ"א לעבור שם, ע"כ אף בשעה זו חזינן לה כנעולה.

**אך** באמת אי"ז מתישב בד' רש"י, דהא דבעינן דלתות ננעלות הוא משום שאינה מסורה לרבים כל שעה, וע"ז תיקשי דמ"ט בעינן דלתות ננעלות בכל לילה, הרי אף אם אינם ננעלות בכל לילה כבר אינה מסורה לרבים.

בתורי"ד כתב, ז"ל, לחנניא אליב' דב"ה צריך לנעול פי' ופליגי עם ב"ש בחדא דלא מצרכי דלתות אלא לחד גיסא או א"צ לנעול ופליגי בתרתי, עכ"ל, וצ"ע דגם אם צריך לנעול, הרי סגי בנעילה בלילה, ודלא כד' ב"ש שצריך לנעול ביום.

ועד"ז צ"ע גם בד' התוס' וכמשה"ק הבית אפרים, וביותר צ"ע בד' תוס' הרא"ש שכתב, ז"ל, וקים ליה דב"ה לא בעו נעילת דלת כדאמרינן בסמוך, ובריתא נמי דייקא דלא קתני כשהוא יוצא ונכנס נועל כדקתני ב"ש, עכ"ל, וצ"ע דל"ה לי' למיתני כשהוא יוצא ונכנס נועל, שהרי לב"ה ל"ב לזה, אלא סגי בנעילה בלילה.

ולהנ"ל י"ל דאם נועל כל לילה שפיר דמי, ורק כשאינו נועל אלא בשבת הוא דבעינן שיהא נועל כשיוצא ונכנס, דבלא"ה לא חזינן לה כנעול בשעה שהוא פתוח, וצ"ע.

מש"כ האבנ"ז מד' הראב"ן דהוא כמאן דנעילי, צ"ע, דד' הראבי"ה שם לא באו לפרש להא דמהני דלת כמחיצה אף כשאינה ננעלת, אלא להא דמהני הדלת לבטל להרה"ר, אך לדידן דלבטל רה"ר בעינן דלתות ננעלות, הרי דבהא דדלת שאינה ננעלת יש עלי' תורת מחיצה, אין מקור לזה.

וע' גם בחזו"א סי' י"ד סק"ה, ז"ל, ומיהו נראה שאין הדלתות עושין כרמלית, אלא דאין רה"ר תוך רה"י אע"פ שיש בו סרטיות ופלטיות גדולות, וכשבוקעין תוך פרצות החומה מבטלי המחיצות, אבל הדלתות מאלמי כח המחיצות ונעשה רה"י תוכו, עכ"ל, וצ"ב כונתו.

אך צ"ב לפ"ז מש"כ התוס' דהואיל ושלישית ע"י דלת רביעית נמי בעיא דלת, וכבר נת' לעיל דבעלמא מהניא דלת ברוח שלישית ול"ב מחיצה ברוח רביעית, ורק הכא דאיכא בקיעת רבים המגרעת כח מחיצת הדלת, הוא דבעי' דלת גם ברוח רביעית, ולמש"כ הבית אפרים לכאו' כיון דדלת מחיצה מעלייתא היא ול"מ בקיעת הרבים לבטלה, א"כ בדין שיהא סגי בדלת ברוח שלישית, אמנם י"ל, דהגם דבקיעת הרבים אין מבטלת מחיצות גמורות, מ"מ מהניא לגרע כח המחיצה, וע"כ בעי' דלת גם ברוח רביעית, וצ"ע בזה.

ומד' הרמב"ן נראה ללמוד שדעתו ג"כ דבפלטיא ל"ב שתהא מפולשת משער לשער, וזה ממש"כ הרמב"ן במלחמות לקמן דכ"ב., בדין אמצע הפילוש, ז"ל, אבל כנגד הפרוץ אם יש בו "פלטיא" רחב ט"ז אמה על ט"ז אמה כו' וזה פלטיא גדולה האמורה בכל מקום, עכ"ל, וכבר ביאר האבנ"ז או"ח סי' רס"ה סקכ"א, שמש"כ הרמב"ן דרק בפלטיא כה"ג חייב, הוא משום דבמבואות המפולשין דתורת רה"ר שבהן הוא משום הוא משום שעוברים בהן מצד זה לצד זה, ע"כ כיון שאמצע הפילוש הוי רה"י מד' צדדיו, ל"ח כמפולש משער לשער, שהרי מפולש מכל צדיו לרה"י, ומשא"כ פלטיא דתורת רה"ר שעלי' אינו משום המעבר שבה, ע"כ הגם דמכל צדי' הוי רה"י הויא איהי גופה רה"ר, עיי"ש בדבריו.

וע' עוד בחי' הרמב"ן לקמן דנ"ט., ז"ל, וי"ל עוד שלא אמר ר' יהודה שתי מחיצות תורה אלא ברחב ט"ז שדרך הרבים עוברת שם ואין הרבים נקבעין ועומדין שם, דגמר ממדבר דליכא מחיצות, אבל פלטיא גדולה של עיר רחבה הרבה שהרבים מתקבצים שם לשוק והיא רחבה של עיר כיון שהרבים קבועים ועומדים שם כל היום זהו רשות הרבים גמורה, עכ"ל, ונ' דג"ז הוא משום דשאני רה"ר דפלטיא שאינה כלל משום מעבר הרבים, וע"כ ליכא למילף ממדבר דליכא מחיצות, כיון שאין המחיצות מגרעות כלל בשימוש הרבים בפלטיא זו, ול"ד לסרטיא ששימוש הרבים בה הוא להילוך, וע"כ ילפי' ממדבר דכל דאיכא ב' מחיצות דמגרעים בהילוך הרבים, ל"ה זה רה"ר.

וראיתי שכתבו בדעת הרמב"ן דבפלטיא ל"ב דומיא דדגלי מדבר, ודלפ"ז אף פלטיא מקורה הויא רה"ר, אך זה טעות, דודאי אף בפלטיא בעי' כל תנאי רה"ר דומיא דדגלי מדבר, ורק לענין ב' מחיצות לא מדמי' לדגלי מדבר אלא בסרטיא ולא בפלטיא, (דכ"ה דלא אמרי' דניבעי דומיא דדגלי מדבר שלא היתה אפי' מחיצה אחת, והיינו משום שזה אינו נפ"מ כלל בשם רה"ר, ה"נ בפלטיא לא מדמי' לדגלי מדבר דניבעי שלא יהיו ב' מחיצות), וז"ב.

ולפ"ד הרמב"ן הללו דהא דב' מחיצות מהני לר"י הוא משום דל"ה דומיא דדגלי מדבר, יל"פ מטעם אחר מה שחילק הרמב"ן במלחמות בין פלטיא למבואות המפולשין, והיינו דבמבואות המפולשין דתורת רה"ר שעליהן הוא משום שעוברים בהן הרבים משער לשער, הרי שכיון שמעבר הרבים הוי דרך מקום המוקף ב' מחיצות, אשר אינו דומיא דדגלי מדבר, ע"כ אין לנו לחשוב אמצע הפילוש לרה"ר, שמעבר הרבים אליו אינו דומיא דדגלי מדבר, ומשא"כ בפלטיא דתורת רה"ר שעלי' אינו משום מעבר הרבים, ע"כ שפיר הויא רה"ר, ודו"ק.

1. והאבנ"ז בסימן ר"פ סק"א הוכיח כן ממש"כ הב"י בסימן שמ"ה, ז"ל, ומשמע לי דהא דבעינן שיהיו דלתותי' נעולות בלילה דוקא שיש לה ב' פתחים וכו', שאם אין לה אלא פתח אחד וכו', עכ"ל, ואי נימא דל"מ דלת בלא צוה"פ הרי פשיטא דמהניא דלת שאין ננעלת במבוי שאינו מפולש משום הצוה"פ, ובע"כ שדעתו דדלת מהניא בלא צוה"פ, וזהו שהוצרך להשמיענו דאף דלת שאינה ננעלת מהניא לבדה במבוי שאינו מפולש.

   אך באמת משמעות ד' הב"י שם דמכוון דבריו הוא לפרש דל"ב דלתות ננעלות למנוע בקיעת הרבים, ודלא נימא דכשבאים להתיר את כל המדינה בעינן דלתות ננעלות אף כשאין לה אלא פתח אחד, עיי"ש, ולפ"ז אין ללמוד מדבריו דמהני דלת בלא צוה"פ. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובסימן רפ"ה שם כתב נפ"מ בזה בגונא דאין הדלת סותמת כל הפתח, דאם הא דמהני דלת הוא משום דחשבינן לה כפתח, י"ל דאם נשאר ריוח שאין בו דלת, הרי דאף שהוא פחות מי', מ"מ מקום הדלת מייתרו ליחשב כיותר מי', ואף דמקום הדלת נידון משום פתח אף שהוא יותר מי', מ"מ שאר הריוח שאין בו דלת אינו נידון משום פתח, כיון דבין הכל יש יותר מי' ופתחא ביותר מי' לא עבדי אינשי, אך כיון דהא דמהני דלת הוא משום דרואין אותה כנעולה והו"ל מחיצה מעלייתא, הרי דכל דאין בריוח יותר מי' הוא נידון משום פתח, אך עיי"ש בסימן רפ"ג שכתב מטעם אחר דל"מ בכה"ג, ונת' להלן סק"ד בהערה. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואמנם זה ניחא רק אם הא דבעינן צוה"פ לחצירות הפתוחין לתוכו, הוא משום דבעינן שיהא על הפתח תורת פתח, וע"כ ל"מ בזה דלת בלא צוה"פ, אך אי נימא כמש"נ בשיעור ד' סקכ"ה דהו משום דבעינן שיהא למבוי מחיצות, וכל דליכא צוה"פ וכל המבוי פרוץ אין עליו תורת מבוי, הרי דמהא דל"מ בזה דלתות בלא צוה"פ, יש ללמוד דדלת בלא צוה"פ אין עלי' תורת מחיצה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-4)
4. והאבנ"ז שם כתב לפ"ז, דכל שאין הדלת סותמת כל הפתח ל"מ, אף שהמקום הנשאר אינו יותר מי', דכל הא דמהניא הדלת אף כשהיא פתוחה, הוא משום דכך הוא דרך הדלת, הרי דכ"ז הוא כשהיא משמשת כדרך דלת, ואין דרך לעשות דלת שלא יסתום כל הרוח, שהרי נעשו הדלתות למנוע רגל העוברים כשירצה, עכ"ד. [↑](#footnote-ref-5)
5. שו"ר בדברי יחזקאל בסימן ה' סקט"ז שפירש בד' הרשב"א דמש"כ דיש לו צוה"פ, היינו דיש לו דלת דחשיבא כצוה"פ, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)
6. והעירו דיש ללמוד כן גם ממש"כ התורי"ד לקמן כ"ב א', ז"ל, וכי ננעלות דלתותי' הויא רה"י, ואע"ג דביום בקעי בהו רבים "מישתרי בצוה"פ בלחוד", עכ"ל, ולהדיא דהדלתות אינם מועילין להתיר ביום כלל, ול"מ הדלתות אלא דמכח זה הן ניתרין בצוה"פ, ואין בקיעת הרבים מבטלתן.

   וכ"נ גם בד' ריו"נ בסוגיין, ז"ל, וצע"ג היכי מיערבא בדלתות לבדן כיון שנקרא כרמלית וכו', אבל אם בנה לו עמוד מכאן ועמוד מכאן בב' ראשי המבוי אפשר לומר דמיערבא דהוי כחצר שיש לה ד' מחיצות ובדלתות ננעלות בלילה, עכ"ל, ובתשו' מהריב"ל ח"ג סימן ע"ד פירש בדבריו, ז"ל, דס"ל דמאי דקאמר בגמרא דר"ה מיערבא היכא שדלתותיו ננעלות בלילה, היינו היכא דאיכא בשני ראשיו מכאן ומכאן עמודים דהיינו משהו וכו', דהנך משהויין הוו כמחיצה, והדלתות אפיקו לי' לרה"ר מרה"ר ומשוי לי' כרמלית, והלחיים משוו לי' רה"י גמורה, עכ"ל, וצ"ע היא סגי בב' משהויין, הרי מבוי המפולש צריך צוה"פ ברוח שלישית, ולא סגי בפסין, וי"ל. [↑](#footnote-ref-7)
7. והנה אמנם יש מקום לפרש דהתוס' למדו לזה ממה שאמר ר' יוחנן דירושלים מהני לה דלתות ננעלות, אף דלקמן י"א א' דנו לומר דר' יוחנן ס"ל כרב דל"מ צוה"פ ליותר מי', והרי דדלת עדיפא מצוה"פ ומהניא ליותר מי'.

   אך לכאו' אי"ז מתישב, שהרי התוס' לעיל בסוגיא דמבוי עקום ולקמן כ"ב א' כתבו דאף לדעת רב מהני מדאורייתא צוה"פ ליותר מי', וא"כ ה"נ שפיר מהני דלתות ננעלות ליותר מי' שלא יהיו חייבין ע"ז משום רה"ר, ושפיר י"ל דמדרבנן ל"מ דלתות ליותר מי', והרי הא דא"ר יוחנן דבעינן דלתות ננעלות, מבו' בסוגיין ובסוגיית הגמ' לקמן כ"ב א', דהוא משום דאתרו"מ, והרי דאלמלי הא דאתרו"מ ל"ה בעינן דלתות והי' מהני הצוה"פ אף ליותר מי', וע"כ ה"נ מהני הדלתות ליותר מי', ואין ללמוד מזה דאף אם ל"מ צוה"פ ליותר מי', מ"מ דלתות מהנו אף ליותר מי'.

   וגם מהא דתניא הכא דכיצד מערבין דרך רה"ר עושה דלת מכאן וכו' אין ללמוד דמהני דלתות ליותר מי', שהרי בלא"ה צ"ל דאיירי כשאין הפתח רחב י' מדמהני לת"ק צוה"פ מכאן ולחי או קורה מכאן וא"כ ה"נ י"ל דהא דמהני דלת הוא רק בדליכא י'. [↑](#footnote-ref-8)
8. ובאמת כן נקט החזו"א בסימן קי"ב סק"ג, דלדעת רב ל"מ דלת ליותר מי', משום דדלת בזמן שהיא פתוחה אינה מחיצה וענין הדלת הוא רק דלא ליתו רבים ולבטלו מחיצתא, ועיי"ש שהוסיף דדינא דרב אינו אלא מדרבנן, ונראה שהוצרך לזה כ"ה דלא תיקשי היאך מהני דלתות בירושלים ליותר מי', וזה כמש"נ לעיל סק"ו בהערה, וצ"ע שלא הביא לד' התוס' המפורשים דמהני דלתות ליותר מי', ועי' בדבריו שם סק"ב שהזכיר לד' התוס'. [↑](#footnote-ref-9)
9. ועיקר הך מילתא דדלת ננעלת הויא מחיצה בפנ"ע אף בלא צוה"פ, ודלת שאינה ננעלת ל"מ אלא בדאיכא צוה"פ, כתב כן בתשו' חסד לאברהם תנינא סימן ל"ה, ועיי"ש במש"כ לפרש הטעם בזה, וצ"ב. [↑](#footnote-ref-10)
10. וכבר עמד בזה האבנ"ז בכ"ד או"ח סימן רס"ה סק"ב וסימן רע"ב סקי"ט וסימן רע"ט סק"ב וחו"מ סימן ק"ז דמ"ט הוצרכו התוס' להא דהי' לירושלים צוה"פ, ולא כתבו דהוא משום דהי' לירושלים דלתות, ועיי"ש במש"כ בזה דברים מחודשים. [↑](#footnote-ref-11)
11. והנה אמנם אי נימא דהא דדלת אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים הוא משום דהויא כסתימה גמורה, יש מקום לומר דדלת שאינה ננעלת ל"ה כסתימה גמורה, וע"כ היא בטילה ע"י בקיעת הרבים, אך אי נימא דהא דדלת אינה בטילה ע"י בקיעת הרבים הוא משום דתורת המחיצה שעלי' הוא מכח שהיא ננעלת בלילה ובשעה זו היא מונעת רגל הרבים, הדין נותן דגם דלת שאינה ננעלת לא תתבטל ע"י בקיעת הרבים, דאף דלת שאינה ננעלת הוי תורת המחיצה שעלי' מכח הא דהיא ראוי'ל לינעל ולמנוע רגל הרבים. [↑](#footnote-ref-12)
12. ובדעת שאר רבוותא דס"ל דכל הא דיש על דלת תורת מחיצה הוא רק כשהיא ראוי' לינעל, יש להסתפק אם הוא משום דעיקר המקור דדלת חשיבא כמחיצה הוא מהא דאמר חנני' דעושה דלת, ומשמע דמהני אף בלא צוה"פ, וכיון דהתם איירי בדלת הראוי' לינעל, לא מצינו דאף דלת שאינה ראוי' לינעל הויא מחיצה, - או הוא משום דס"ל דעיקר דינא דחנני' דמבוי המפולש לרה"ר צריך דלת, הוא משום דבעינן בזה מחיצה מעליא טפי דדלת, ואי"ז דין בפנ"ע דבעינן להדלת להבדילו מרה"ר, וע"כ מהא דל"מ אלא דלת הראוי' לינעל, יש ללמוד דדלת שאינה ראוי' לינעל אין עלי' תורת מחיצה דדלת. [↑](#footnote-ref-13)
13. אמנם הנה בד' הבית אפרים בסימן כ"ו ד"ה ומצאתי נראה שפירש, דהא דאמרי ב"ש דכשהוא יוצא ונכנס נועל, היינו דבשעה שמטלטלין במבוי בעינן שיהא נעול, כדי שיהא ג' מחיצות, ובשעה שהדלת פתוחה ל"מ מידי, וצ"ע דהיאך מצינו למימר דבשעה שהדלת פתוחה אסור לטלטל במבוי, דא"כ היאך הי' מותר לטלטל במבוי, הרי שמא פתחו עכשיו את הדלת. [↑](#footnote-ref-14)