מראי_מקומות_שכ-חולב
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**בענין איסור חליבה**

★ בגמ' שבת צה "חולב חייב משום מפרק".

1. עי"ש ברש"י דהוא תולדה **דדש,** וכן הוא ברמב"ם פ"ח הל' י' דחולב חייב משום דש.

ועי' בתוס' עג: ד"ה מפרק שהביא קושית ר"ת דהרי אין דישה אלא בגדו"ק, בדוחק לחלק בין חלזון לבהמה וכו'.

1. ר"ת חולב חייב משום **ממחק** דכשחולב ממחק את הדד ומחליקו. ולכאו' כוונתו דלפעולת החליבה נצרך המיחוק כי אחרת זו מלאכה שאין צריכה לגופה.
2. יש דפירשו דחולב משום קוצר [הובא ברש"י צ"ה ד"ה מפרק, ורש"י דחה פירוש זה] וכן הוא בירושלמי [פ"ז מ"ב בסופו] **"החולב** והרודה חלת דבש **חייב משום קוצר"** .
3. דעת היראים שחולב משום **טוחן**.
4. דעת ר"ש ב"ר אברהם דחייב משום תולדה ד**גוזז**. [שטמ"ק כתובות ס]**.**
5. דעת הסמ"ק משום **בורר** [וכן הובא ברשב"א קמד ע"ב].
6. דעת הרמב"ן [קמד ע"ב ד"ה 'ולרבנו הגדול'] איסורו רק **מדרבנן**, וכן הוא בריטב"א [כתובות ס].

קושית תוס' על דברי ר"ת שאם החיוב מצד ממחק אמאי מותר חליבה לתוך קערה, קושיה זו קשה גם לשיטות שחולב חייב משום גוזז או קוצר. [מאירי שבת עג ע"ב].

★ דעת הרמב"ם שחולב לתוך אוכל פטור אבל אסור. [והובא במ"ב ש"ה עא].

דהיינו שאפילו שמקשה הבא לאוכל חשיב כאוכל ואינו חייב על זה, בכ"ז מדרבנן נאסר לחלוב לתוך אוכל, וצ"ע מאיזה טעם נאסר מדרבנן.

1. הגר"ז נקט דדמי לדש, עי"ש [ש"ה כח].
2. החזו"א [נ"ו א] מצד איסור מוקצה.

★ חלב שנחלב ע"י גוי [למרות שהותר משום צעב"ח] בכ"ז החלב נאסר בשתיה מדין משקין שזרעו [ש"ה כ]. וא"כ נהפך למוקצה.

ואם נחלב באיסור יש כאן איסור נוסף מצד משקין שזבו.

★חליבת פרות הותרה מפני צעב"ח ע"י גוי [שו"ע].

כשאין לו גוי עי' בחזו"א [נו ד] שהותרה חליבה לאיבוד, עיש"ה.

והיינו שחולב ע"ג קרקע או כלי מאוס שמראש החליבה הולכת לאיבוד, אבל אם חולב לכלי ודעתו אח"כ לשפוך לא מהני.

וכעי"ז בבי"י [של-ח] "אבל **בקרקע** מותר לחלוב". וע"ע בט"ז [שכ יב] וז"ל "עכ"פ לא ישאב משם תוך כף ולשפוך לחוץ דאע"ג דישליכנו לאיבוד מ"מ כאן בשעה שהוא שואב לתוך הכף עושה איסור גמור והוה תולדה דמפרק וכו'".

ועי' בפמ"ג משב"ז [שכ יב] שהביא את קושית הא"ר הרי לא ניח"ל במשקה ששואב ומתרץ הפמ"ג "ואפשר מפני **מראית עין** מדרבנן וכו'". עכ"ל. אמנם מלשון הט"ז משמע שזה איסור דאו'.

וע"ע בביאה"ל שכ יח.

וכן הוא בחזו"א נה-ו "אף אם חולב ע"מ לשפוך **נראה דחייב** דכיון דהוא בכלי ועביד דממלך ורוב בנ"א אינם מאבדים וכו'".