סימן כג.בדין מסירת דמי שביעית לעה ולגוי
קטגוריות: ש_ס / ה שביעית / שביעית עניינים - הרב מאיר קאופמן

**ה' אלול ס"ז**

סימן כ"ג

בדין מסירת דמי שביעית לע"ה או לגוי

**א]ביאור האיסור מסירת ד"ש לע"ה ובחילוק בין מופקר לשמור ובדין חשוד**

**ב]בדין איסור נתינה של פירות שביעית לעכו"ם ובדין מסירת דמים והאם חל ע"ז קדו"ש**

**ג]ביסוד האיסור לתת לעכו"ם לאכול פירות שביעית**

**ד]המורם מהנ"ל**

א]**עיין גמ' סוכה ל"ט ע"א דתניא אין מוסרין דמי שביעית לע"ה וכו' בד"א בלוקח מן המופקר אבל בלוקח מן המשומר אפילו בכחצי איסר אסור ודעת הרמב"ם שאפילו כ"ש אסור ודעת הרמב"ן שפחות משיעור זה מותר והנה בטעם האיסור למסור רש"י ביאר וכן הבעה"מ כי הוא ישאיר את זה לאחר הביעור והראב"ד ביאר כי הוא יעשה אם זה סחורה ועל דרך זה בתוס' שם ובר"ש פ"ז שיקנה מזה עבדים או בהמה טמאה והוסיפו שאסור הרי לאכול פירות שביעית דבר שדרכו חי לאוכלו מבושל ונראה שזה רק טעם במסירת דמים לא בעד אתרוג אבל אם זה בעד אתרוג שאין כאן חשש יותר מאשר הדבר הקודם אין סיבה לאסור ורק לעניין אחר הביעור או סחורה שזה יותר מצוי בכסף יש כאן חשש הכשלה ועין לשון רש"י שזה אסור מצד לפני עיור דהיינו מחשש שמכשילים את החשוד שיעשה איסור**

**ובחילוק בין משומר למופקר דעת ר"ת שמשומר אסור אמנם הראשונים תמהו שא"כ פשיטא שלא יקנה אצלו ולכן ביארו שכאן אין איסור מצד משומר והטעם שאסור רש"י וכן בר"מ וכן בר"ש ריש פ"ט ביארו שזה מצד מסירת הדמים שכיון שהוא חשוד להביא מהמשומר הוא חשוד גם על הדמים ולפ"ז בהקפה שאין חסרון מצד הדמים יהיה מותר והנה רש"י ביאר שהכוונה שראו שלקח מהמשומר אמנם הרמב"ם ביאר שהחילוק כמבואר ריש פ"ט שיש חילוק בין דברים שנלקטים מההפקר לדברים שגודלים ע"י זריעה ע"ש והרמב"ן ביאר שיש כאן איסור של מסייע לעוברי עבירה ולכן כאן לא הותר מזון ג' סעודות ולפ"ז גם בהקפה יהיה אסור ועיין סימן כ"ב סק" דהחזו"א החמיר כהרמב"ן ולכאורא דעת רוב ראשונים כרש"י**

**כ שבט ס"ח**

**[והנה דנו הראשונים האם סתם ע"ה חשוד על השביעית ועיין תוס' בסוכה שכתבו שאין לומר שהכוונה משומר שהוא חשוד על השביעית דא"כ גם קצת אסור וצ"ב הכונה אמנם תוס' בכורות י"א ע"א כתבו שסוגין לר"ת שסתם ע"ה לא חשוד א"כ צריך להעמיד בחשוד ולראשונים שחולקים העמידו בסתם ע"ה וכן רש"י והרמב"ם העמידו משומר שהוא חשוד ומבואר שרישא זה בסתם הע"ה שהוא חשוד לעניין למסור לו את הדמים ועיין סימן כ"ד שהארכנו בזה]**

**והנה הטעם שהותר מזון ג' סעודות עיין רש"י מצד כדי חייו של הע"ה שיוכל לקנות בזה לצורך סעודת שבת כדי מזון ג' סעודות ועין ר"י מלוניל שזה גם היתר לצורך החבר שיהיה לו ג' סעודות לשבת וקבעו שזה שיעור גם לשאר ימות השבוע ויש לעין באחד שיודעים שלא ינהג בדמים בקדושת שביעית האם גם כה"ג התירו או רק בסתמא כשלא ידוע והוא ע"ה ולכאורא לרש"י שביאר שבלוקח מהחשוד אסור מצד הדמים חזינן שכשיש סיבה לחוש שלא ינהג בקדו"ש אסור וא"כ כה"ג שיודעים שהוא לא נוהג כדין וודאי שאסור וכבר הובא לעיל שזה דעת רוב הראשונים**

**והנה מבואר בתוספתא שביעית פ"ו אין מוכרין לחשוד על השביעית אלא מזון ג' סעודות בד"א בדבר המתקיים אבל בדבר שאין מתקיים אפילו מאה סעודות מותר ועיין חזו"א סי"ב סקי"ז דמבואר דלא נחוש שלא ינהג בזה כדיני קדו"ש כגון שיפסיד או ישנה באכילתם כגון מחי למבושל דאין זה דבר שכיח ולכאורא זה דלא כר"ש שהובא לעיל שכתב שחוששים שישנה מחי למבושל [[1]](#footnote-2)**

**ב]עיין תוספתא שביעית פ"ו מי"ב אין מוכרין ואין לוקחין מן הגוי ומן הכותי פירות שביעית אחרים אומרין מוכרין לכותים עד ארבע איסרות וכל מחלוקתם לעניין כותי אבל עכו"ם וודאי אסור**

**והנה צ"ב למה אסור למכור לו פירות שביעית הרי הוא לא מצווה על דיני שביעית והיה מקום לומר שהרי הוא יעשה בזה סחורה והוא ישאיר את זה לאחר זמן הביעור וחשיב גרם הפסד אמנם לכאורא כל דינים אלו הם דין על הגברא ואין אנו מצווים לדאוג שזה לא יקרה ולעניין ע"ה מפורש ברש"י שכל האיסור מצד לפני עוור ולא מצד שהוא לא ינהג בזה קדו"ש וזה איסור מצד הנותן עצמו ובפשוטו זה לא סיבה לאסור וכנ"ל**

**והביאור הפשוט בזה דעיין תו"כ פ"א ו' והיתה שבת הארץ לכם לאכלה ולא לאחרים ועין ראב"ד ור"ש שם שביארו שהכוונה שאין נותנים פירות שביעית לגוי כדי לאכלן חוץ משכירו ותושבו או אכסניא של מלך ובפשוטו שהחשיבה התורה את אכילת עכו"ם אם זה לתועלת העכו"ם כהפסד פירות שביעית ולכן אסור למכור לו כי הוא הרי יאכל את זה וחשיב מסירה להפסד וכן ביאר במהרי"ט ח"א סימן מ"ג ד"ה ונמצא ע"ש ובפשוטו מבואר מזה שאסור להפסיד פירות שביעית גם ע"י גרמא ועיין**

**והנה מבואר שגם אסור לקנות מהם פירות שביעית ובפשוטו הטעם מצד מסירת מעות שביעית לע"ה דהרי לדמים יש קדו"ש והנה צ"ב הטעם דעד כמה שאין כאן חשש מצד סחורה או שישאיר את זה לאחר הביעור וכנ"ל שהרי העכו"ם לא מצווה על זה וכל החשש רק מצד הפסד הפירות א"כ מה ההבדל אם יש אצלו פירות או דמי שביעית ומבואר חידוש שדנים על כל חפצא בנפרד וביחס לדמים אלו יש כאן העמדה להפסד**

**אמנם ע"ש במהרי"ט שדן מסברא שכיון שאצל הישראל לא היה לזה עדיין קדו"ש וכל מה שחל על זה קדו"ש הוא רק אצל העכו"ם כה"ג לא חשיב שהישראל מפסיד את זה ומה שבע"ה אסור זה רק מצד לפני עוור**

**ובחזו"א ס"י סקי"ד דן עוד שלא חל קדו"ש כה"ג אצל עכו"ם דהגמ' בע"ז ס"ד אומרת שדמי ע"ז ביד עכו"ם מותרת דדין כל שאתה מהיה ממנה הרי הוא כמהו בישראל נאמר ולא בעכו"ם והרי הגמ' אומרת שזה שני כתובים הבאים כאחד ע"ז ושביעית חזינן שזה אותם דינים אלא שדן שאולי זה רק עכו"ם אם עכו"ם אבל עכו"ם שמוכר לישראל חל על זה דין דמי ע"ז**

**אמנם ע"ש וכן במהרי"ט שכתבו להוכיח שאין איסור לקנות מעכו"ם א, מהגמ' יבמות שעכו"ם שמוכר פירות שביעית מותר לקנות אם אין חשש שמור ב, החזו"א הוכיח מהירושלמי דמאי פ"ב ה"א דמותר לקנות מעכו"ם בשביעית דהכותים זה מיעוט ע"ש והנה היה אפשר לדחוק שמדובר בצורה שבהקפה וכדו' שלא חל קדו"ש על הדמים אמנם וודאי שאין זה משמעות הדברים**

**וע"ש שביארו כוונת התוספתא מצד שמצוי שזה משדות ישראלים ששומרים וכה"ג אסור כמו שביאר הרמב"ן סוף יבמות שזה מסיע לחשודים אמנם למה שהבאינו לעיל מרוב הראשונים שזה רק מצד דמי שביעית א"כ כאן זה לא יעזור וצ"ע**

**ועיין במשמרת השביעית פי"ח הערה 28 שהביא דהשל"ה ס"ל שכה"ג בעכו"ם חל ע"ז קדו"ש אמנם ס"ל שאין לאסור מצד המסירת דמים ורק דן שמא העכו"ם יביא את זה אחרי זה לישראל ובשם הרש"ס הביא שזה אסור גם מצד נתינת דמים לע"ה וכפשטות התוספתא והחזו"א בסדר השביעית נקט להיתר שלא חל גם דמי שביעית כה"ג**

**ג]בעיקר האיסור להאכיל לגוי מבואר שלשכיר ולתושב ולאכסניא מותר ועיין חזו"א סי"ג סקכ"ו שלא מסתבר כאילו חילוקים בדאוריתא ושהאיסור להאכיל לגוי זה רק דרבנן ולכאורא היה מקום לומר שכה"ג שנותן למי שצריך לתת לו זה הנאה שלו ואין כאן איסור אלא שעיקר הקושיא מאכסניא שזה אורחו אמנם הראב"ד והר"ש בתו"כ ביארו שזה אכסניא של מלך וא"כ זה הנאה שלו אמנם גם אם ננקוט שזה אורח יתכן שכיון שהוא למעשה צריך להאכילו חשיב הנאתו וצ"ע**

**והנה בעיקר דין התוספתא לכם ולא לאחרים עיין חזו"א סי"ד סק"ד שהקשה דהרי מבואר בירושלמי ששביעית זה הפקר גם לנכרים וע"ש מה שישב שמצד דיני הממונות זה הפקר גם לעכו"ם אמנם בראשונים מבואר שכוונת התו"כ שלישראל אסור להאכיל עכו"ם ולא שזה לא הפקר לעכו"ם ויתכן שיש לו גם היתר זכיה ובפרט אם ננקוט כנ"ל שזה רק איסור דרבנן לא קשה כלל שזה אסמכתא בעלמא**

**ד]**

המורם מהנ"ל

**א)אין מוסרין דמי שביעית לע"ה אלא מזון ג' סעודות**

**ב)כ"ז בלוקח מהמופקר ולא מהשמור ודעת הרמב"ן מצד מסייע לאיסור שמור ולפ"ז גם בהקפה אסור וכן נקט החזו"א ודעת הרמב"ם ועוד ראשונים שזה מצד דמי שביעית וא"כ בהקפה מותר ולכאורא זהו דעת רוב הראשונים (סק"א)**

**ג)לכאורא בידוע שמשתמש אם דמי שביעית שלא כדין אסור אפילו פחות מג' סעודות (סק"א)**

**ד)מותר למסור פירות שביעית לע"ה מזון ג' סעודות ואם זה דבר שלא משתמר מותר אפילו יותר ולא חישינן שהוא יפסיד את זה (סק"א)**

**ה)אסור למכור פירות שביעית לעכו"ם (סק"ב)**

**ו)מותר לתת לשכיר שבוע או תושב (סק"ג)**

**ז)מבואר שמותר לאכסניא ובר"ש וראב"ד שהכוונה של מלך שמזנותיו עליו והאחרונים נקטו שגם אורח וצ"ע (סק"ג)**

**ח)למסור דמי שביעית לעכו"ם לא בעד פירות וודאי אסור (סק"ב)**

**ט)למסור פירות שביעית לעכו"ם בעד דמים הרש"ס וכן פשטות התוספתא שחל קדושה על הדמים ואסור המהרי"ט נקט שאפילו אם חל אין איסור מצד נתינת דמים וכן נקט השל"ה אלא שאסר שמא זה יגיע לישראל אח"ז והחזו"א נקט שלא חל על זה כה"ג קדו"ש (סק"ב)**

**י)לכאורא לקנות מחנות ישראל פירות נכרי גם אם ננקוט שיש איסור רק על המוכר והוא סומך על המתירים עדיין שיאסר מצד דמי שביעית אמנם לצד במהרי"ט שכה"ג שכל השם שביעית חל אצלו אין איסור רק מצד לפני עוור יהיה מותר אמנם החזו"א היה פשיטא ליה דלא כסברא זו [הוספה:אמנם לכאורא כיון שהאיסור רק מצד לפני עור אם יש לו על מי לסמוך גם בשימוש של הפירות א"כ סיבה לאסור וכמו שלגוי ללא איסור מיוחד לא היה איסור אלא שיש כאן איסור מצד שזה יגע לאנשים אחרים שלא יודעים ההלכות וכמו שחשש המהרי"ט ]**

1. **ובפשוטו מבואר מזה ששאריות של הצלחת לא צריך לשמור בקדו"ש דאל"כ וודאי דהוא שכיח שנשאר קצת מסעודתו וזורקים את זה וצ"ע** [↑](#footnote-ref-2)