קעג יח-יט_2
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות רבית - הרב יהושע ננקנסקי

**קעג סי"ח – סי"ט**

**סי"ח**

★מקור הדברים בתשובות הריב"ש [סי' שח].

★לשון החכ"א [קלב-יט] "אסור להלוות כ' זהובים על אחריות הסחורה ההולכת בספינה או משאר מקום שיש אחריות הדרך והמלוה מקבל עליו כל האחריות עד שובה ונגד זה יתן לו הלווה בביאת הסחורה כ"ד זהובים אפילו הכי אסור דלא יצא מידי הלוואה דכיון דנותן מעות ומקבל מעות **הוי אבק ריבית**".

והו"א להתיר **א.** לשון השואל בתשו' הריב"ש משום דהוי **קרוב לשכר והפסד.**

**ב.** היות ויש צד שהמלווה לא יקבל את הקרן חסר בשם הלוואה [ט"ז לא].

וע"ז קמ"ל דגם כה"ג נחשב הלוואה ולכן נאסר.

★האיסור הוא רק מדרבנן, כן הוא בריב"ש וברמ"א [לקמן קעו-א].

ויש דפליגי דהוי ריבית קצוצה [ט"ז] היות והזכירו לשון הלוואה.

וע"ע ברדב"ז [תצז] דכל הלוואה אפי' שיש צד שהמלווה יפסיד את הכל לא נפיק מכלל הלוואה, ונאסר להלוות בריבית.

ולכן מלווה לכהן או עני והתנו שהפרעון יהיה במעשרות שיהיו למלווה, ואם לא יהיה למלווה מעשרות לא יפרע לו כלל, בכ"ז נחשב הלוואה ונאסר להלוות בריבית.

ובגמ' בגיטין [ל.] שהתירו לפסוק עם כהן ועני על המעשרות מה"ט שאולי לא יגבה כלל ויפסיד את הכל זה קולא רק גבי איסור דרבנן [התם מיירי באיסור פסיקה].

★אם נותן את הדמים בתורת קנין שקונה את סחורת הספינה עי' לקמן [קעד].

★בדברי הרמ"א דהוי כמי שיש לו חלק ברווח הסחורה.

עי' ט"ז.

וע"ע חו"ד [כח].

**סי"ט**

★ההיתר בסי"ט דתשלום דמי הביטוח אינם הלוואה.

ולכאו' יש עוד טעם דגם אם לו יצויר היינו מחשבים את התשלום בתורת הלוואה, מה שמקבל יותר אין זה מחמת הזמן דהרי גם אם היה ניזוקת הספינה **מיד** חייב. בהכרח שהתשלום הוא לא עבור הזמן, וזה עוד סיבה להתיר.