לח - סימן שט_ו ס_א
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## טעם הא דעשיית אהל לא חשיבא כבנין גמור

א] הרמב"ם בפ"י משבת הי"ג כתב דהעושה אהל קבוע ה"ז תולדת בונה וחייב, והמ"ב בסק"א כתב דהיינו דכשפורס מחצלת או סדינין וכיו"ב אי"ז בנין ממש אלא דה"ז תולדת בונה.

ובטעם הא דעשיית אהל אי"ז בנין גמור מצינו כמה דרכים, דהפנ"י בסוכה ט"ז ב' כתב דעיקר החילוק שבין בנין לאהל הוא דבנין הוא בבנין קבוע שמתקיים לימים רבים, משא"כ אהל לגבי בנין הוי בנין עראי, אלא דאפ"ה חייב משום תולדה דבונה כיון שדרך אהל בכך, - ובחי' הר"מ קזיס בר"פ תולין כתב דכיון דלא קבע את האהל במסמרים או ביתידות ל"ה בכלל בונה, ולי"ב אלא משום עשיית אהל, - והאבהא"ז בפ"י משבת הי"ז כתב דהוא משום דהאב דבונה הוא רק בבנין שע"י קיבוץ חלקים, ובעשיית אהל דליכא קיבוץ חלקים אינו אלא תולדה, - והקה"י בשבת סימן ל"ז כתב דהאב דבונה הוא במחובר לקרקע, שיסוד בנין הוא חיבורו לקרקע, והעושה אהל קבע כגון פורס סדין על עמודים ולא חיברן לקרקע אינו אלא תולדה.[[1]](#footnote-2)

ב] ובהך מילתא דעשיית אהל אי"ז בנין גמור, הנה בזה מתפרש הא דאינו חייב באהל פחות מטפח ובשאר גווני דאין ע"ז תורת אהל, וכן בעשיית מחיצה ליכא איסורא אלא כשיש ע"ז תורת אהל, (וכמש"נ להלן סק"ה), ולא אמרינן דיהא בזה משום בנין, והיינו משום דעשיית אהל אי"ז בנין גמור, וכל הא דהו"ל תולדת בונה הוא מכח הא דנעשה בזה אהל, וכל דאין ע"ז תורת אהל לי"ב משום בנין.[[2]](#footnote-3)

ג] ויש להוסיף, דהנה בתשו' נובי"ת או"ח סימן ל' נקט בפשיטות דבפתיחת מטריה יש מקום לחייב משום אהל דאורייתא, והרי דאף דאי"ז מחובר כלל לקרקע וגם אי"ז מאהיל על מקום מסוים, (כמש"כ הנוב"י שם), מ"מ יש בזה משום בונה, ולא אמרינן דאין בנין בכלים, והיינו משום דעשיית אהל הוא תורת בנין בפנ"ע, ובנין זה דאהל א"צ שיהא מחובר לקרקע, [וזהו מש"כ בפירש"י בביצה כ"ב א' (ד"ה אין תורת בנין בכלים), דאין בונה אלא בבתים ואהלים].

## עשיית אהל כשאינו קבוע במסמרים

ד] במש"כ המהר"מ קזיס דחיוב אהל הוא אף כשאינו קבוע במסמרים אלא בהנחה בעלמא, כ"ה מבו' בד' הפמ"ג בכ"ד שנקט דהנחת סכך בקביעות אסורה מדאורייתא משום אהל קבע, וכ"כ הפמ"ג הכא במש"ז סק"ח דכל שמניח סדין ע"ג ד' קונדסין שיהא שם לזמן מרובה אף בלא קשירה חייב, (והביאו השעה"צ בסק"ב), וכ"כ החת"ס בביצה ל"ב ב' דבאהל שבמשכן ג"כ היו היריעות פרוסות בלא שום בנין וחיבור, עיי"ש.

אך בתשו' עטרת חכמים או"ח ריש סימן ו' נקט דליכא חיוב בעשיית אהל קבע אלא כשהוא מחובר או קשור אך בהנחה בעלמא ל"ה בכלל בנין, (ונחלק ע"ד הפמ"ג בכ"ד שנקט דהנחת סכך בקביעות אסורה מדאורייתא משום אהל קבע), וכ"נ גם בתו"ד הבית מאיר הכא דאהל קבע אינו אלא כשהוא מחובר ביתידות, וכ"נ להדיא בד' הפסקי רי"ד בביצה ל"ב ב', דליכא חיוב בעשיית אהל אלא כשהוא מחובר בטיט.

## טעם היתר עשיית מחיצה שאינה מתרת

ה] השו"ע בס"א כתב דאין עשיית מחיצה אסורה אא"כ נעשית להתיר סוכה או להתיר טלטול, והראשונים בכ"ד למדו לדין זה ממה שאמרו בעירובין מ"ד א' דעשיית דופן שלישית דסוכה אסורה ועשיית דופן רביעית מותרת, והיינו משום דדופן שלישית דסוכה הויא מחיצה המתרת ודופן רביעית אינה מחיצה המתרת.

וביסוד הדין בזה נחלקו הראשונים, דמשמעות ד' התוס' בשבת קכ"ה ב' דהיינו משום דעשיית מחיצה שאינה מתרת לא חשיבא כעשיית אהל כלל, וכל עיקר הא דחשבינן לעשיית מחיצה כעשיית אהל הוא כשהיא מתרת, וכ"ה מבו' בד' הריטב"א בעירובין מ"ד א' דכל שאין המחיצה מועילה להתיר לאו מידי קעביד, (ומה"ט מותר לעשות דופן שלישית כשהיא פסולה לסוכה), וכ"כ היראים בסימן ער"ד דכל דאין המחיצה מועלת להתיר אין בה משום עשיית אהל כלל דכל דבר הנטוי מן הצד אינו נקרא אהל, ורק היכא שהיא מועלת להתיר ונעשה עי"ז רה"י או סוכה כיון דאהני מעשיו הוי כאהל עראי מלמעלה ואסור, (ומה"ט הוא דליכא איסור בעשיית דופן רביעית של סוכה כיון דאי"ז גורם הכשר ולאו מידי קעביד), וכ"כ האו"ז בסימן ע"ח אות ו' דכל שעושה מחיצה לצניעות ל"ה כאהל ומותר לעשותה לכתחילה, וכל דהוא עושה רשות לעצמו כגון שמתכוין לעשותו רה"י ולהתיר בטלטול שייך ביה אהל, וכ"ה מבו' בד' המרדכי בשבת סימן שי"א בשם המהר"ם, וכ"ה משמעות ד' הטור הכא, וכ"כ המ"ב בסק"ג דעיקר אהל הוא הגג שמאהיל עליו ולכן גזרו בו משום אהל קבע ומשא"כ מחיצות עראי לחוד לא נחשב כאהל כלל.

אך בד' התוס' בעירובין מ"ד א' (ד"ה פקק החלון) ובסוכה ט"ז ב' (ד"ה פירסו) והרשב"א והריטב"א והר"ן בשבת שם מבו' בפשוטו דלעולם עיקר איסור עשיית מחיצה הוא אף במחיצה שאינה מתרת, וכל הא דעשיית דופן רביעית מותרת הוא משום דהו"ל מוסיף על אהל עראי, ומשא"כ בדופן שלישית המועלת להתיר חשיב כעשיית אהל מתחילה וה"ז אסור, [ומה"ט כתבו התוס' בעירובין שם (ד"ה ר"מ) דאף בגונא דהמחיצה פסולה ואינה מועלת להתיר את הסוכה לא הותר לעשותה אלא משום דחשיבא כתוספת בעלמא].

## עשיית מחיצת עראי לכתחילה כשאינה מתרת

ו] ונפ"מ בזה הוא במה שנסתפק הפמ"ג באש"א סימן שי"ג סק"א לדעת התוס' אם מותר לעשות מחיצת עראי לכתחילה כשאינה מתרת, וד"ז תליא בפלוגתא זו, דלדעת הסוברים דהתירא דמחיצה שאינה מתרת הוא משום דעיקר הא דעשיית מחיצה חשיבא כעשיית אהל הוא כשהיא מתרת, הרי דאף עשיית מחיצה שאינה מתרת לכתחילה שרי, דאי"ז כלל עשיית אהל, אך לדעת הסוברים דהתירא דמחיצה שאינה מתרת הוא משום דהו"ל כמוסיף על אהל עראי, הרי דלא הותר לעשות מחיצה שאינה מתרת אלא בדהויא תוספת, אך לעשותה מתחילה אסור.

ז] והריטב"א בעירובין שם כתב דמותר לעשות ב' מחיצות ראשונות בסוכה משום דליכא שום הכשר סוכה ולא הכשר רשות, ולכאו' הוא לטעמיה שם דעשיית מחיצה שאינה מתרת לאו מידי היא, וע"כ כל שעושה ב' מחיצות לסוכה דאי"ז מועיל כלל להכשיר לי"ב איסורא, אך לדעת הסוברים דאף עשיית מחיצה שאינה מתרת חשיבא כעשיית אהל, וכל הא דעשיית דופן רביעית מותרת הוא משום דהו"ל מוסיף על אהל עראי, יש לאסור בעשיית ב' מחיצות ראשונות בסוכה.

אך הנה הריטב"א בשבת שם כתב ג"כ להך מילתא דעשיית מחיצה ראשונה או שניה מותרת, אף דבדבריו שם מבו' דעיקר איסור עשיית אהל הוא אף במחיצה שאינה מתרת, (ולא הותר עשיית דופן רביעית אלא משום דהו"ל מוסיף על אהל עראי), - וצ"ל דהיינו משום דבמחיצה ראשונה ושניה עדיין לא נעשה אהל כלל, (וכמש"כ כן בפירש"י בעירובין מ"ד א' ד"ה בדופן שלישית דבב' דפנות אין קרוי אהל ובדופן שלישית משוי לה אהל), וכ"נ גם בד' הריטב"א בסוכה ט"ז א' דדמי לעשית גג בלא מחיצות דלאו כלום הוא.

## תוספת במחיצה המתרת כשהמחיצה הראשונה לא הועילה להתיר

ח] בספה"י לר"ת סימן ר"פ כתב דהא דאסור לעשות מחיצה שלישית המתרת ולא שרינן לה משום מוסיף על אהל עראי, דומיא דהא דמותר להוסיף על הגג כששייר בו טפח, הוא משום דשאני בגג העשוי לצורך הצל דכיון שכבר עשה הצל אי"ז אלא כתוספת אהל, ומשא"כ בדופן שלישית דא"א לעשות בלא הוא הוי כעושה אהל מתחילה, ועד"ז כתבו הרשב"א והריטב"א בשבת קכ"ה ב'.

אך המרדכי בשבת סימן שי"א כתב בשם המהר"ם שהיה עושה מחיצה מבעו"י בפני הספרים וכורך המחיצה לצד מעלה ומניחה על המוט ומשייר בה רוחב טפח ובליל שבת פושטה למטה כדי להתיר להטיל מים דהו"ל מוסיף על אהל עראי,[[3]](#footnote-4) וכ"כ הרמ"א הכא, ומבו' דאף דהטפח בפנ"ע לא הועיל כלל להתיר מ"מ מותר להוסיף עליו וחשיב כמוסיף על אהל עראי,[[4]](#footnote-5) וכ"ה מבו' גם בד' המג"א בסימן שי"ג סוסק"א דמותר לסתום את החלון שלא תעבור הטומאה אף אם חשיב כמחיצה המתרת משום דהוי כתוספת אהל, (והפמ"ג הכא במש"ז סק"א והאבנ"ז בסימן רכ"א סק"א עמדו בפלוגתא זו), ולפ"ז צ"ל דהא דעשיית דופן שלישית אסורה ולא חשיב כמוסיף על אהל עראי הוא משום דברוח זו ליכא מחיצה כלל, ולא חשיב כמוסיף אלא כשכבר יש תחילת מחיצה ברוח זו, וכ"כ האבנ"ז שם.

ט] ולפי האמור נמצא דלדעת המהר"ם והרמ"א בע"כ דהא דעשיית מחיצה רביעית מותרת הוא משום דעשיית מחיצה שאינה מתרת לא חשיבא כלל כעשיית אהל, דאין לומר דהוא משום דהו"ל כמוסיף על אהל עראי, שהרי ברוח זו ליכא מחיצה כלל ולא חשיב כלל כמוסיף, - אך לדעת ר"ת ודעימיה י"ל דלעולם אף עשיית מחיצה שאינה מתרת חשיבא כעשיית אהל, והא דעשיית מחיצה רביעית מותרת הוא משום דהו"ל כמוסיף על אהל עראי, (ול"ד לעשיית מחיצה שלישית דאסורה, דכיון דליכא היתר בלא מחיצה זו לא חשיבא כתוספת אהל אלא כעשיית אהל מתחילה).

## תוספת במחיצה המתרת כשהמחיצה הראשונה הועילה להתיר

י] לדעת ר"ת ודעימיה דהא דעשיית מחיצה שלישית אסורה ולא הותרה משום מוסיף על אהל עראי, הוא משום דכיון דא"א לעשות בלא הוא הו"ל כעושה אהל מתחילה, היה מקום לומר דמודו לד' המהר"ם ודעימיה דאיכא להתירא דתוספת אף במחיצה המתרת, ואך דכל דהמחיצות הראשונות לא התירו כלל הוי כעושה אהל מתחילה, אך כל שהתירו המחיצות שפיר מותר להוסיף עליהן.

אך בל' הרשב"א והריטב"א בשבת שם משמע דלעולם כל שמועלת המחיצה שעושה עכשיו להתיר, חשיב כעיקר עשיית אהל ולא חשיב כתוספת, ורק מחיצה שאינה אלא לצניעות וכיו"ב חשיבא כתוספת, ולפ"ז אסור להוסיף במחיצה המתרת אף כשהמחיצה הראשונה הועילה להתיר, וכ"ה משמעות ד' הפמ"ג באש"א סימן שי"ג סק"א דלדעות אלו ליכא כלל להתירא דתוספת במחיצה המתרת, וכ"נ גם בדבריו הכא במש"ז סק"א, (ולא נסתפק אלא דהיכא דכבר יש טפח והוא מתיר מותר להוסיף עליו דלא חשיב כמתיר כ"כ).

## מהו דחשיב כמחיצה המתרת

יא] בספר הישר לר"ת סימן ר"פ כתב דאיסורא דמחיצה המתרת הוא היכא דהמחיצה מועלת לעשות רשות או סוכה, ומשמע דעיקר איסורא דמחיצה המתרת הוא משום דנעשה בכך רשות, וכ"כ הגר"ז בס"ג שבכל מקום שהמחיצה מתרת היא חולקת שם רשות בפני עצמה כגון כשמתרת איסור טלטול היא עושה אותו מקום רה"י וחולקת אותו מרה"ר או כרמלית שאצלו וכו' וכיון שהוא עושה אותה כדי שתחלוק רשות בפנ"ע ה"ז כעושה אהל, - אך המ"ב בסק"ד כתב דהוא משום דכל שמועלת המחיצה להכשיר את הסוכה או להתיר לטלטל, חשיבא המחיצה כבנין, וכ"נ בד' האו"ז בסימן ע"ח אות ו' דכיון דה"ז מועיל להתיר חשיב דהוא מתכוין בכך לבנין.

## עשיית מחיצה בפני הספרים או בפני הנר

יב] ונפ"מ בזה הוא, דהנה המרדכי בשבת סימן שי"א כתב בשם המהר"ם דאסור לעשות מחיצה בפני הספרים כדי להתיר עשיית צרכיו, והמג"א הכא בסק"ג הוכיח מד' כמה מקמאי להתיר לעשות מחיצה בפני הנר כדי לשמש מיטתו,והשעה"צ בסקי"ג כתב בטעמם דלא חשיב כמחיצה המתרת כיון דיכול לכפות כלי על הנר וה"נ הוא בספרים דיכול לכסותם, ועד"ז כתב הראשל"צ בביצה כ"ב א' דלא חשיב כמחיצה המתרת אלא היכא דצריך לגופה של מחיצה, ומשא"כ במחיצה בפני הנר דא"צ לגופה של מחיצה אלא בשביל הנר ואם היה לו כלי לכפות עליה או מקום לסלק הנר ל"ה לגוף מחיצה זו, וכה"ג לא מיקרי מחיצה המתרת, והשעה"צ הביא דעד"ז מצינו בד' הט"ז בסימן תקי"ד סוסק"ב דהתיר ביו"ט לעשות מחיצה כנגד הנר, משום דמדינא מותר לכבות את הנר ואין תועלת גמורה בעשיית המחיצה וחשיב כמחיצה לצניעות דשרי.

ולכאו' כל המקום להתיר בזה הוא אם איסורא דמחיצה המתרת הוא משום דכל דה"ז מועיל להתיר חשיב כבנין, ובזה יש מקום לומר דכל שיש בידו להתיר בע"א אין ע"ז חשיבות מחיצה, אך אם איסורא דמחיצה המתרת הוא משום דעושה בכך רשות, ל"מ מידי הא דבידו להתיר בע"א, וכל שעושה מחיצה כדי לעשות רשות ה"ז אסור.

יג] ואמנם לכאו' לדעת הסוברים דאיסורא דמחיצה המתרת הוא משום דנעשה בכך רשות, יש לפרש בע"א לטעם המתירים לעשות מחיצה בפני הנר, והיינו משום דמהני בזה אף מחיצה אחת בינו ובין הנר, ולא חשיב כלל כעשיית רשות, (אך הגר"ז בס"ג כתב דג"ז חשיב כעשיית רשות).

## עשיית מחיצה בפני הנר ביו"ט

יד] בעיקר מש"כ הט"ז להתיר עשיית מחיצה בפני הנר ביו"ט כדי דבידו לכבותו, הק' החזו"א בסימן נ"ב ריש סקי"ד דמ"ש מהא דאסרינן עשיית דופן שלישית דסוכה אף אם יש לו סוכה אחרת, ואסור לפרוס מחיצות להביא ס"ת אף אם יכולים לקרות בתורה בבית שהתורה עומדת.

ובדעת הט"ז צ"ל דל"ד להתם, דהתם הרי אינו יכול לאכול במקום זה אלא ע"י עשיית הדופן השלישית, ואין יכול להביא את הס"ת אלא ע"י עשיית המחיצות, ומשא"כ הכא דיכול לשמש מיטתו במקום זה אף בלא עשיית המחיצה.[[5]](#footnote-6)

## סתירת מחיצה המתרת

טו] בס' ארחות שבת פ"ט הערה ס' האריך לדון להתיר סתירת מחיצה המתרת בשבת, דלא נאסרה אלא עשיית מחיצה המתרת ולא סתירתה, - אך מצאנו הדברים מפורשים לאסור בזה בד' הרשב"א והריטב"א בעירובין ע"ט א' דאסור לסתור מחיצה המתרת,[[6]](#footnote-7) עיי"ש,[[7]](#footnote-8) וכ"כ הגר"ז בסימן שע"ב סכ"ב.

טז] והרשב"א והריטב"א שם כתבו עוד דכל דבביה"ש היתה מחיצה זו מתרת והיה אסור לסתרה, אף דאחר ביה"ש כבר א"צ למחיצה זו אסור לסתרה, דאהל הוא ואיסור אהל שבו להיכן הלך, - אך הגר"ז שם נקט דאין לאסור בכה"ג אלא מדינא דמיגו דאיתקצאי, עיי"ש, - ולכאו' תלי בזה דין סתירת מחיצה המתרת בשעה שכבר א"צ לההיתר (בגונא שנעשית המחיצה אחר ביה"ש ולא איתקצאי בביה"ש),[[8]](#footnote-9) ועמש"כ בזה הגרש"ז זצ"ל בשש"כ פכ"ד הערה קל"ג ובתיקונים ומילואים שם, וצ"ע.

**פתיחת מחיצה מתקפלת ווילון כדי להתיר**

יז] החיי אדם בכלל ל"ט ס"ד כתב דאסור לפתוח מחיצה מתקפלת כדי להתיר אם לא היה מופשט טפח מבעו"י, וכ"כ בתשו' חת"ס או"ח סימן ע"ג, וכ"כ המ"ב הכא בסקי"א, - ויש להעיר דמ"ש ממש"כ השו"ע בס"ה דכסא העשוי פרקים וכו' מותר לפתחו לכתחילה, ובד' המ"ב בסקכ"ז ובשעה"צ סקל"ה מבו' דהיינו אף באהל העשוי להגן, וא"כ ה"נ היה לנו להתיר אף פתיחת מחיצה המתרת משום דעביד וקאי.

וצ"ל דהיינו משום דבמחיצה המתרת בכל מקום שעושין אותה הוי אהל אחר ול"ש בזה התירא דכסא טרסקל, וכ"ה מבו' בד' הגרש"ז זצ"ל בשש"כ פכ"ד הערה קכ"ח.

אך הנה לפ"ז הדין נותן דכל שהמחיצה קבועה במקום מסוים מותר לפתחה שם, (וכמש"כ הגרש"ז זצ"ל שם), אך הקיצוש"ע בסימן פ' סע"ו כתב דאסור לפרוס וילון התלוי לפני המטה אף שכבר היה תלוי מבעו"י, וצ"ע.[[9]](#footnote-10)

1. ולכאו' י"ל דאף כשחיבר את האהל לקרקע אם אי"ז חיבור מעליא ל"ה בכלל בונה, ול"ד למה שמצינו דלמ"ד דיש בנין בכלים הוי בנין אף ברפוי, דשאני התם דכיון שחלקי הכלי משמשים יחד הם מתאחדים זע"ז וע"כ חזינן לה כבנין, ומשא"כ באהל דאינו מתאחד עם הקרקע כיון שאינו כדרך חיבור בנין לקרקע, וע"כ לי"ב משום בונה. [↑](#footnote-ref-2)
2. וזהו מש"כ הביאוה"ל בס"א (ד"ה ואין מחיצה אסורה) דהא דאבנים של ביהכ"ס אסור לצדדן ביו"ט, (אלמלי הא דיש בזה משום כבודו) אף דהוי מחיצה בלא גג, הוא משום דמחיצת אבנים שאני דדרך בנין קבע הוא וכו', ומבו' בדבריו דהיינו דע"כ א"צ לאסור בזה משום לתא דאהל, אלא משום לתא דבנין, וע"כ ה"ז אסור אף דהוי מחיצה בלא גג, ומשא"כ בשאר מחיצה דכל תורת בונה שעליה הוא משום לתא דאהל, הרי דמחיצה בלא גג לא חשיבא כאהל. [↑](#footnote-ref-3)
3. אך בד' הרשב"א והריטב"א בעירובין ע"ט א' מבו' להדיא דאסור לסתור מחיצה המתרת אף אם משתייר ממנה טפח, (דהתם הרי לא חששו אלא שלא ישתייר י' טפחים), אף דבד' הריטב"א גופיה בשבת קל"ח ב' מבו' דמותר לסתור אהל עראי כשמשייר טפח, (וע"כ לא אסר אלא לסלק מן המטה "כל מה שעליה"), ולטעמייהו אזלי דהא דעשיית דופן שלישית אסורה הוא משום דא"א בלא הוא ולא חשיב כתוספת אהל, וה"נ כשסותר את המחיצה ומשייר פחות מי' טפחים, חשיב כסותר את עיקר האהל, כיון דמחיצה פחות מי' טפחים אינה מתרת, (אך לדעת המהר"ם הרי דכ"ה דהיכא דאיכא מחיצה טפח מותר להוסיף עליה, ה"נ מותר לסתור מחיצה המתרת ולשייר בה טפח). [↑](#footnote-ref-4)
4. והתו"ש בסוסק"ו תמה ע"ז דבכה"ג לא מיקרי מוסיף על אהל אלא עושה מחיצה מתחילה, שהרי הטפח בפנ"ע ל"ה מחיצה כלל דל"ה מחיצה אלא כשהיא גבוהה י' טפחים ומגעת עד הארץ, וכתב דאין להתיר אלא כשיש טפח בולט מן הצד, וכ"כ המחה"ש בסוסק"ג בדעת המג"א שם, אך הפמ"ג באש"א בסק"ג עמד ע"ז דגם בכה"ג דיש טפח מן הצד ל"ה מחיצה כיון שאין ברחבה ד"ט, (וצ"ע דהוא דלא כמש"כ הפמ"ג במש"ז סק"א דמחיצת טפח מהני להתיר לעשות צרכיו כנגד אותו טפח, וע"כ כתב שם דכל שיש שם מחיצה ברוחב טפח שפיר מותר להוסיף ע"ז כיון דבלא"ה היה מותר, עיי"ש). [↑](#footnote-ref-5)
5. אך הנה בד' היד אפרים בסימן תקי"ד מבו' דלפ"ד הט"ז יש מקום להתיר גם בעשיית מחיצה לפני הנר כל שיכול לעשות צרכיו בבית אחר, עיי"ש, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)
6. והנה אמנם ש"ר שם לא פירשו כן, (וגם הרשב"א והריטב"א שם פירשו עוד בע"א), אך י"ל דהוא משום דאתינן התם לאסור סתירת המחיצה למעלה מי' טפחים, דזה אינו סתירת אהל כלל, ובזה חידשו הרשב"א והריטב"א, דכיון דהוא מקצה את הכל למחיצה כ"ה דלא יפחת, חייל על הכל תורת אהל ואסור לסתרו, (ומכח זה אסור לסתרו כל השבת דאיסור אהל להיכן הלך). [↑](#footnote-ref-7)
7. ואמנם בד' הרשב"א יש מקום לומר דאזיל לטעמיה דס"ל דעיקר איסור עשיית מחיצה הוא אף במחיצה שאינה מתרת, ול"מ הא דהיא מתרת אלא דלא יהא בזה להתירא דמוסיף על אהל עראי, וע"כ אף אסור לסתרה, ואין ללמוד מזה דאף לפ"מ דקי"ל דעיקר איסור עשיית מחיצה הוא רק במחיצה המתרת נאסר אף לסתרה, - אך מד' הריטב"א דס"ל בעירובין מ"ד א' דעיקר איסור עשיית מחיצה הוא רק במחיצה המתרת, יש ללמוד דאסור לסתור מחיצה המתרת. [↑](#footnote-ref-8)
8. ושמא יש מקום לחלק, דשאני התם דאף דשבת כיון דהותרה הותרה וכבר א"צ להמחיצה המתרת, מ"מ כיון דההיתר כל השבת הוא מכח מחיצה זו, הרי דכ"ז שהיא קיימת יש עליה שֵם מחיצה המתרת, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-9)
9. ועמש"כ האבנ"ז בסימן ער"ב סקי"א בדלת הקבועה בצירים אם מותר לפתחה ועי"ז לעשות מחיצה המתרת, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-10)