21. בדיני בדיקת מזוזות ובדין הורדה בקדושה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפד

#### שבת קודש י"ג אב פ"ד – שיעור בית מדרש הגדול נוה יעקב

# בדיני בדיקת מזוזות

### הזמן המחייב לבדוק

א. מבואר בגמ' יומא י"א: מזוזת יחיד נבדקת פעמים בשבוע ושל רבים פעמים ביובל וסתימת הפוסקים שזה גם בשוכר או מי שחיובו מדרבנן ואפילו שמיעוט המצוי בדרבנן עיין רעק"א ס"ח שדן שאין בזה חיוב אבל כאן שתיקנו מדרבנן לא חילקו בזה ובפשוטו כשמגיע לדירת נופש אפילו שזה כמה ימים אם לא בדקו המזוזה כבר הרבה זמן יש חיוב בדיקה [וכן כשלוקח מגמ"ח מזוזה לבדוק יש לשואלם האם בדקו כפי ההלכה ואם לא בדקו יש לו חיוב לבדוק ואם הם לא מוכנים שיסדקו יתכן שהוא חיב לקחת מגמ"ח אחר שמוכנים שיבדקו או שכבר בדקו]

והנה בפשוטו יש חזקה שזה שלם ובכל אופן חז"ל תיקנו לבדוק כיון שמצוי שזה נפסל ועיין עמק ברכה י"א שתמה איך מותר להוריד המזוזה לבדוק הרי מבטל המצוה באותו זמן וכתב שזה מצד שיש כח ביד חכמים לעקור דבר מן התורה וזה נחשב בשב ואל תעשה מה שלא מקים מצות מזוזה ולפ"ז אם אדם מוריד יותר ממה שחייב מבטל מצוה דאוריתא אמנם בפשוטו כל שמוריד לצורך קיום המצוה אין זה בגדר ביטול המצוה וכמו שמותר לברך ואחרי זה לקבוע ואין זה היתר מיוחד לבטל מצוה אלא שכל שמתעסק לצורת הקיום המצוה אפילו שזה תוספת דרבנן אין בזה ביטול מצוה ולכן יש שנהגו שבשעה שיש צרה בביתם בודקים המזוזות ומסתבר שאין בזה צד איסור וכן יש שקובעים לבדוק המזוזות כל שנה מעוברת שיזכרו לבדוק אפילו שזה יותר ממה שצוו חז"ל ודבר זה מותר מצד שהכל נעשה לצורך קיום המצוה ובמטה אפרים סימן תקפ"א כתב שאנשי מעשה בודקים כל שנה בחודש אלול

ב. והנה בטעם הדבר עיין רש"י שביאר או מצד שמא זה נגנב או שמא זה נרקב דהינו שעל ידי לחות המים זה נפסל והנה יש שדנו שלפ"ז אם זה אטום אם נילון בבית מזוזה אין סיבה לבדוק אמנם המציאות שמצוי שמוצאים פסולים במזוזות או מחמת חום מיוחד או מחמת קור שמכניס לחות וכן היום מצוי שהדיו דוהה עד שהוא לא שחור כמו בתחילתו ובפרט במקומות הדקים כגון בקוצו של יוד או בתגים [וזה מחמת שינוי בצורת עשית הדיו] וכן מצוי כשכותבים בקלף קשה שנוצרים סדקים באותיות מחמת הקיפול אמנם אם בודקים לאחר שנה ורואים שהכל חזק כבתחילתו בזה פחות מצוי שדוהה הצבע ובפרט לחת"ס שאם זה לא משונה מאוד זה עדין כשר כמבואר במ"ב ואכמ"ל וכן אם לא נוצר סדקים גם לא יוצר אחרי זה והמציאות היא שמלא מזוזות נמצאו פסולות ומסתבר שזה בכלל מיעוט המצוי שצריך בדיקה וזה ודאי סיבה להשאיר את תקנת חז"ל

ג. עיין פתחי תשובה רצ"א סק"ג שהביא מהחת"ס יור"ד סימן רפ"ג שכתב שאין צורך לתת למגיה אלא כל אחד יכול לבדוק והטעם שלא צריך לבדוק שזה נכתב כדינו שזה כבר בדק ורק צריך לבדוק שזה לא נרקב דהינו לראות שלא נכנס שום רטיבות והאותיות עמדו כבתחילתם ומבואר בלשונו שצריך לעבור על כל אות שלא קרה לזה שינוי והנה קורה מחמת חום או קור שהצבע מתפשט וכן קורה שהצבע דוהה ובפרט בקוצו של יוד או בתגים וכן לפעמים קורה סדק באותיות או הפרדה של חלק מחלק [וראוי לבדוק גם שהשרטוט קים שלפעמים הסופרים עושים שרטוט חלש מחשש שיהיה נקב בקלף ורעק"א החמיר בזה] וכל אדם יכול לעשות את זה אמנם צריך שימת לב ולכן יש שמקפידים לכל הפחות מידי פעם לתת למגיה שיבדוק וראוי שכל פעם זה יהיה מגיה אחר דכל אחד שם לב בטבעו לדברים אחרים וצ"ע בזה

ד. בלשון הגמ' מבואר שהבדיקה זה פעמים בשבוע והנה בהגהות יעב"ץ על הטור כתב שמהא שחז"ל לא אמרו כל שלש וחצי שנים הכונה שאין הקפדה בדוקא על חלוקה של שלש וחצי שנים אלא אפשר גם לאחר ד' שנים אמנם בפרשה סדורה לגרח"ק סימן ע' נקט שזה דוקא כל ג' וחצי שנים והוכיח מהא דבמס' מזוזה כתוב ששל רבים נבדקת פעם בכ"ה שנים אמנם בפשוטו זה ודאי דמהא דחז"ל נקטו הלשון פעמים בשבוע משמע שזה לא בדיוק כל ג' וחצי שנים אלא גם בערך זה טוב [והנה הריטב"א בגיטין ז. ובר"ן במגילה כתבו שמזוזה מה שצריך שרטוט מצד שצריכים לבדוק פעם בז' שנים משא"כ תפילין ויש שלמדו מזה שהשיעור פעם בשבע שנים אמנם הדבר תימא ששינו מלשון הגמ' ובגר"א סל"ט באמת הביא פעמים בשבוע וראיתי מביאים שיש ראשונים שגרסו פעם בשבע שנים ויתכן שכך היתה גירסתם אמנם אנן קי"ל שזה פעמים בשבוע]

ה. מבואר בגמ' דשל רבים נבדקת פעמים ביובל דהינו פעם בכ"ה שנים וביאר רש"י שכל דבר של רבים אין להטריח עליו הרבה דאם יטריחו כל אחד אומר יעשו חברי והנה יש לדון מה נחשב רבים ועיין רש"י שכתב שערי חצרות מדינות ועירות ומדינות ובפ"ת סימן רצ"א הביא מהחת"ס שגרס ברש"י שרק מבואות פטור אבל חצרות חייב אמנם כבר תמה עליו הגרח"ק בסימן ע"ב מלשון רש"י אצלינו וכתב הב"ח שדירה של שותפין חייבת בבדיקה והכונה אפילו שלכל אחד יש חדר נפרד אבל הכניסה לבית אין זה כחצר השותפין [ובחוט שני החמיר כחת"ס וכן ראיתי מביאים מהגרישא ושבט הלוי ואולי חדר מדרגות זה יותר צורה של בית השותפין שיש קשר בין השכנים ויש שכתבו שאם יש ועד בית שאחראי על כל הענינים לא שייך טעם רש"י אלא הם אחרים לבדוק וצ"ע ובריטב"א כתב ששל רבים הפטור מצד היזק הגוים וא"כ אצלינו זה לא שייך] ובחדרי מדרגות מצוי מאוד שיש מזוזות ישנות שהם ממש בדיעבד ובפשוטו החיוב בפתח לבנין מדאוריתא ולכן כשבאים לדירה חדשה ודאי כדאי פעם לבדוק באיזה מזוזות מדובר והנה כשיש ספרדים ואשכנזים בבנין ראוי לעשות רמב"ם ולא ט"ז כיון שבדיעבד זה ודאי טוב ואם עושים ט"ז לב"י זה פסול וראוי לעשות דבר שטוב לכולם [כן שמעתי מהגרש"צ]

ו. מסתבר שאם ידוע על סיבה שיתכן שנפסל כגון ששפכו מים או שצבעו ולא הורידו המזוזות וכדו' יש חיוב לבדוק מיד ויתכן שגם מקום שקרני השמש עומד על זה או שיש שם חום יותר מהרגיל וכדו' שיותר מצוי שנפסל דיש דין לבדוק מיד וצ"ע הגדרים בזה

### קיום המצוה בזמן הבדיקה ובדין הברכה

א. משמעות הדברים שאין חיוב לקבוע מזוזה אחרת בזמן שמוריד לבדוק והסברא שזה עצמו שמתעסק בבדיקתה הוא בכלל צורת קיום המצוה ויש לדון בנותן למגיה וזה לוקח יותר זמן עד כמה זה בכלל ההיתר ובפרט אם המגיה לא עושה מיד אלא לאחר זמן וכן יש לדון אם נותן לו כמה מזוזות יחד ולכן זה לוקח יותר זמן ומסברא אין קשר בין פתח לפתח וכמדומה שהמנהג להקל בזה אם הוא מחזיר באותו יום והוא חידוש ובפשוטו אם נודע לו באמצע היום שהמזוזה מוכנה צריך ללכת ולקבוע ואין לו לחכות לסוף היום שכל רגע זה חיוב גמור [ובחוט שני כתב שהחזו"א החזיק מזוזה כשירה בזמן הבדיקה כדי שאם ימצא פסול יהיה לו אחרת לקבוע] והנה בפשוטו קי"ל דמי שמחליף מזוזה צריך לברך [כן שמעתי מהגרנ"ק וכן הוא בחוט שני והארכנו בשיעורים ליל שבת פ"ב] ובפשוטו גם אם מחליף רק לזמן בדיקת המזוזה אבל כיון שעכשיו מקים המצוה אם מזוזה אחרת צריך לברך

ב. אם מוריד המזוזות לבדוק ומחזירם מיד לאחר הבדיקה לא צריך לברך ואם מוסרם למגיה בפשוטו כל שהיה לו הסיח הדעת בינתים צריך לברך וכפי הדין של מי שפשט טליתו ובפשוטו כל שהלך לעיסוקיו יש כאן היסח הדעת ובספר שבות יצחק הביא מהגריש"א שאם מחזיר באותו יום כיון שזה הדרך של העסק הנצרך לבדיקה לא נחשב היסח הדעת וצ"ב הסברא בזה ועיין אגורה באוהלך פ"ז הערה ס"ג שהביא בזה הדיעות

ג. והנה אם המזוזה נפלה מעצמה ומחזירים צריך לברך ואם נפל מסמר אחד שזה מתנדנד דבפשוטו במצב זה לא יוצאים אם רואים מיד יתכן שזה כמו נפלה טליתו והוא לבוש בזה קצת שלא מברך אבל אם שם לב לאחר הרבה זמן שלא קיים המצוה בזה צריך לברך

ד. והנה אם נמצא שהמזוזה צריכה תיקון בצורה שהיתה ודאי פסולה יש לברך דהרי יש כבר הרבה זמן מאז שזה נפסל והנה יש פסולים ברורים שאפשר לתקן כגון שהיה נגיעה באות אחרת כבר בשעת כתיבה אמנם יש הרבה דברים ששנוים במחלוקת כגון שקוצו של ר"ת נהיה חלש או שנהיה הפרד באמצע תיבה בצורה שאפשר לתקן [ולמאירי זה כשר כך] או נגיעה שקראה לאחר כתיבה [שהבה"ל נקט שזה שנוי במחלוקת והחזו"א נקט שזה ודאי פסול] אמנם בדברים אלו יש מחלוקת וצ"ע האם לברך וכיון דבפשוטו זה פסול ראוי אם יכול להחליף מזוזה ואז יצטרך ודאי לברך

ה. אם מחזיר המזוזה בפתח אחר דהינו שיוצא שבפתח זה מחליף המזוזה בפשוטו צריך לברך וכנ"ל שקיום המצוה בחפצא אחר זה מחיב ברכה וכמבואר במ"ב לגבי בירך על ערבה ונמצאת פסולה ולוקח ערבה אחרת ולכן לכאורא ראוי להיזהר כשמוריד לבדוק שכל מזוזה תהיה באותו פתח שהוריד דאל"כ יצטרך לברך והוי גורם ברכה שאינה צריכה [אמנם יתכן שכיון שלדעת השו"ע והגר"א שבמוריד טליתו וחוזר ולובשו הוא מברך א"כ גם כאן תמיד צריך לברך והרי כתבו האחרונים שבמקום ספק אין גורם ברכה שאינה צריכה א"כ אדרבא יתכן שראוי להחליף כדי שיוכל לברך וצ"ע וכן יש לדון במוריד תפילין ללכת לבית הכסא האם ראוי ללכת לקבוע כדי שיוכל לברך או שאדרבא ילך לארעי כיון שהוי גורם ברכה שאינה צריכה אמנם גם אם נימא כנ"ל אבל ראוי שידע האם מחזיר לאותו מקום או לא כדי שידע האם לברך או לא]

ה. אם קנה דירה אם מזוזה או שכר דירה אם מזוזה וממילא לא בירך בתחילתה אלא מי שהיה לפניו ועכשיו מוריד המזוזה לבדיקה ומחזירה יש לדון האם הוא צריך לברך [והארכנו בזה בשיעור בליל שבת שמות פ"ד] וע"ש שאם אדם משכיר דירה וקבע בתחילה מזוזה לצורך השוכרים בזה אין לברך אמנם כשאדם קובע לצורך קיום מצותו ועכשיו זה של מישהו אחר יתכן שיש לברך וצ"ע בזה ע"ש

ו. יש לזכור שיש מקומות שקובעים מספק ולא מברכים א. כגון ללא דלת שחוששים לשיטת הרמב"ם ב. אם יש רק לרבע ג. בית שער שאין בן דע"ד חוששים לשיטת רש"י שהפ"ת כתב שלשיטתו פטור ד.כשקובעים בחדר שאין בו דע"ד לכיון השני מצד רעק"א כתב החזו"א שאין לברך שזה רק ספק ה. כמשניחים בחדר שאין בו דע"ד מצד החמודי דניאל שחזי למילתיה

ז. כשמורידים המזוזה לבדיקה הנליון שעוטף המזוזה יש לו דין תשמישי קדושה וצריך גניזה ועיין מ"ב קנ"ד סקכ"ד שאסור להשחית תשמישי קדושה ולכן אם אפשר להוריד השקית ללא לקורעה צריך להיזהר אמנם אם לצורך הבדיקה צריך לקרוע השקית מותר כמבואר ברמ"א סימן קנ"ב [ובפשוטו המסמרים זה רק תשמיש מצוה]

### בדין החלפת מזוזה מפתח לפתח

א. והנה בפשוטו ודאי יכול להוריד המזוזה מפתח אחד ולהניחו בפתח אחר שזה אותו דרגת חיוב אמנם יש לדון דהנה מבואר בירושלמי שקרש שזכה להיות בצפון הקפידו שלא לשנותו לדרום דהינו שכיון שזכה לקיום המצוה בו במקום מסוים לא שינו אותו למקום אחר וא"כ ה"ה כאן אמנם הנה עיין מג"א סימן ח' סק"ב שהביא מהשל"ה שיש שמקפידים לעשות עטרה בטלית כדי שלא יתהפך צד הראש לרגליים ומצד הירושלמי הנ"ל אמנם הביא שהאריז"ל לא הקפיד על זה ועיין באר היטב סימן תר"ל שהביא מהמהרי"ל שהיה מקפיד בדפנות הסוכה שכל דופן יהיה לו מקום קובע וכמו במשכן וכתב הביכורי יעקב הובא בבה"ל דלית דחש לה והנה בטעם שלא חששו לזה עיין תהלה לדוד ס"ח סק"ב שכתב שיסוד דין הירושלמי זה מדין מעלין בקודש ואין מורידין כמבואר ביש"ש יבמות ס"ג ועיין ש"ך סימן רנ"ט סקי"ב שהביא מהמרדכי שזה רק הלכה בתשמישי קדושה ולא בתשמישי מצוה ובביכורי יעקב סימן תר"ל סקט"ז כתב שרק במקדש שיש דינים מיוחדים לכל צד שמנורה בדרום ושולחן בצפון שייך לדון שיש שינוי באיזה צד זה נמצא אבל לגבי טלית או קרשים אין שום הבדל איפה זה נמצא [ועיין חת"ס סימן כ"ח במקום שרצו לשנות את מקום הבימה בבית הכנסת וכתב לאסור מצד דין הירושלמי הנ"ל דהינו שיש בזה ביזוי מצוה שהמקום זכה שיקימו בו קריאת התורה וכדו' ומשנים הדבר למקום אחר והנה לביכורי יעקב א"ש שכאן יש הבדל במקום בבית הכנסת האם יהיה בו בימה או לא ולטעם שבתשמישי מצוה אין הכלל של אין מורידין בפשוטו גם בית הכנסת זה כך כמבואר ש"ך סימן רנ"ט סקי"ב ע"ש] ולפ"ז גם לגבי מזוזה כיון שזה לא משנה באיזה חדר זה נמצא שהכל חייב אותו חיוב ממילא אין שום חסרון להעבירו מחדר לחדר

ב. אמנם יש לדון במחליפו מחדר שחייב במזוזה מדאוריתא לחדר שחייב רק מדרבנן כגון לבית שער לראשונים שזה חייב רק מדרבנן או במורידו מחדר של גדול לחדר של קטן או לבית האוצר לשיטות שזה רק חייב מדרבנן או לדירה של שוכר שחיובו רק מדרבנן וכן יש לדון במוריד ממקום שודאי חייב למקום שזה ספק אם הוא חייב כגון ממקום שיש בו דלת למקום שאין בו דלת או מחדר שיש בו דע"ד לחדר שיש בו רק לרבע או שמוריד מחדר שיש בו ד"א לחדר שאין ד"א ומניחים לכיון החדר הגדול מצד סברת רעק"א [ולפעמים הדבר מצוי כגון שהתברר שהמזוזה לא מהודרת ורוצה להניחה במקום שהחיוב רק חומרא] ובזה יש לדון כנ"ל שיש כאן הסברא שחפצא שזכה לשמש במקום אחד שהוא יותר נעלה אין לשנותו לשמש לדבר פחות נעלה אמנם בפשוטו דין הירושלמי זה רק דין של מעלה ואין זה דין עיכוב בדיעבד ולכן אם עכשיו לא יודע לאיפה שייך כל מזוזה אין סיבה להקפיד בזה ויתכן עוד שרק בקרשי המשכן שזה נידון תשמיש לקדושה שייך דין זה ומדין מעלין בקודש אבל כאן שכל ההבדל בקיום המצוה שנעשה בזה אין לנו מקור מהירושלמי וצ"ע

ג. אמנם יש לדון עוד דהנה מבואר בגמ' מנחות מ"א ושבת כ"ב דנחלקו רב ושמואל האם מותר להתיר ציצית מבגד לבגד ולהלכה קי"ל שמותר אמנם מבואר מתוס' שכל זה כי מתיר כדי לתתו בבגד אחר אבל להתיר סתם אסור וכן נפסק בשו"ע סט"ו ועיין מ"ב סימן ט"ו סק"א שהביא מהפמ"ג שאין להתיר מבגד של גדול לבגד של קטן שכיון שזה רק מדרבנן זה כמו שמתירו שלא לצורך שימוש וע"ש שהפמ"ג הסתפק שגם מבגד צמר לבגד משי אסור כיון שזה רק חייב מדרבנן והמ"ב הביא להתיר בשם הארצות החיים וע"ש [המאיר לעולם ה'] שדן סברא שכיון שמצוה זה לא ביזוי דהינו שקטן שהחיוב הוא סוג חיוב אחר בפרט אם זה על האבא יש בזה ביזוי ועוד שנקט לעיקר שגם שאר מינים חיבים וכשיטת הרמ"א והנה בפשוטו כל ההלכה שם רק שמראש לא יתיר לכזה מטרה אבל אם הבגד הראשון נקרע והתבטל בזה הרי החוטים מותרים לכל צורך שהרי זה רק תשמישי מצוה כמבואר בסימן כ"א וא"כ ודאי יכול גם לתיתם במקום שחייב רק מדרבנן

והנה בפשוטו מצד זה לגבי מזוזה לכתחילה ודאי אין להוריד ממקום שחיב חיוב דאוריתא למקום שחייב חיוב דרבנן אבל במקום שעובר דירה וקונה הדירה רוצה להשים שם את מזוזותיו ובין כה זה לא במקום הדאוריתא בזה אין חיוב לתיתם דוקא במקום שחיב מדאוריתא או במקום שהתערב לו המזוזות כיון שלא יכול להחזיר במקום שודאי חיב מדאוריתא אין בזה איסור לתתו במקום שחיב מדרבנן ויתכן עוד שזה רק סיבה שלא להורידם למטרה זו אבל אם כבר הורידם כגון לבדיקה או כי הבעל הבית רצה להשים מזוזות יותר טובות בזה לא מצאנו איסור

ובעיקר הדבר צ"ע שהרי מבואר בש"ך רנ"ט סקי"א דבתשמישי מצוה אין דין אין מורידים ומנורה של בית הכנסת מותר להורידה לביתו חזינן אין איסור הורדה בדבר שהוא רק מצוה אמנם שם אין הדבר חפצא של מצוה אלא רק משמש למצוה אבל כאן שהוא עצמו משמש כחפצא של מצוה אולי גרע וצ"ע

וברדב"ז ב' אלפים רפ"ו כתב שאין להוריד פרשיות של רש"י לר"ת מצד הגמ' שאין להתיר מבגד לבגד ואפילו שקי"ל שמותר אבל בתשמיש קדושה יש לאסור דהינו שלגבי מזוזה ודאי הלכה כרב אמנם לכאורא לאחר שכבר התיר יתכן שאין בזה איסור

ד. אמנם יש לדון בזה עוד דהנה מבואר בשו"ע סימן מ"ב שאין להוריד הפרשיות מתפילין של ראש לתפילין של יד שזה נחשב שמוריד מקדושה חמורה לקדושה קלה וכן מבואר בגמ' שלכן אין ליקח ס"ת ולעשות ממנו מזוזה או תפילין ועיין מ"ב שגם אין להוריד את הרצועה שהיתה במקום הקשר שלא ישמש לקשר שזה גם נחשב הורדה מקדושה חמורה לקדושה קלה ועיין מ"ב ל"ד סק"כ שגם אין להוריד הפרשיות או הבתים מתפילין של רש"י לר"ת מצד ההלכה של אין מורידין הנ"ל דהינו שגם אם מעמידים למצב שלא מקיים בזה שום דין חשיב הורדה מקדושה חמורה לקדושה קלה ומבואר באחרונים שזה גם מתי שעל ידי זה הדבר לא יעמוד לשימוש כלל [ובט"ז קנ"ד סק"ז כתב שאין איסור ובבכור שור מגילה כ"ו חלק עליו] ומבואר באחרונים שאם היה כתוב שם ה' על מקום מסוים וקילפו הקלף או שזה נמחק אסור לכתוב שם דבר אחר מצד שאין מורידין מקדושה חמורה לקדושה קלה שכיון שמקום זה שימש לשם ה' חשיב הורדה מה שזה ישמש לדבר אחר ואפילו שעכשיו זה ישאר ללא כלום והנה מבואר ברש"י סוף מגילה שהמקור של איסור הורדה ממחתות קורח שנעשו ציפוי למזבח והגר"ז סימן ל"ד כתב שזה אסמכתא דרק שם שזה הקדש יש בזה הורדה שלא יהיה קדוש אמנם המשכנות יעקב נקט שזה דאוריתא והוכיח מהגמ' שבגדי כה"ג אסורים לכהן הדיוט

ולפ"ז יש לדון שמזוזה שעמדה בפתח שחיובה מדאוריתא אין להורידה לפתח שחיובו רק מדרבנן דהוי הורדה מקדושה חמורה לקדושה קלה וכן מזוזה שעמדה בפתח שחייב בודאי אין להורידו לפתח שחייב בספק [כגון לפתח שאין בו מזוזה או שזה רק כדי לרבע או שמניח לכיון ההפוך] אמנם יש מקום לדון שרק בתפילין שזה נהיה חפצא אחר חשיב הורדה דהינו שעד עכשיו זה היה חפצא של תפילין וזה מפסיק להיות חפצא זה אבל המזוזה שנשארת אותה מזוזה וכל ההבדל מה מקים בזה כה"ג לא חשיב הורדה דהינו שמה שעד היום זה עמד לקים מצוה יותר חשובה זה לא הורדה בחפצא של המזוזה

אמנם בפרק בני העיר מבואר שכל הורדה מתשמיש ס"ת לתשמיש פחות חשיב הורדה ומבואר בגמ' יומא י: שבגדי כה"ג אינם ראוים לכהן הדיוט ומבואר במשכנות יעקב שזה מצד שאין מורידים מקדושה חמורה לקדושה קלה [ומזה הוכיח שזה דאוריתא] ולכאורא הבגדים שם נשארים באותה קדושה וכל ההבדל לאיזה מצוה זה משמש ומבואר שגם ליחדו שישמש לדבר פחות קדוש הוי הורדה אמנם יתכן שכל זה בדבר שכל מציאותו שמשמש לדבר אחר בזה היחוד לשמש דרגא פחות הוי כהורדה אבל מזוזה אינה משמשת דבר אחר אלא שמקימים בה מצוה בזה ההורדה לקים בה מצוה פחות אין זה בכלל הורדה והנה המשכנות יעקב הוכיח שהורדה בתפילין זה דאוריתא מהדין של בגדי כהונה דהינו שדימה הדברים ומשמע שזה אותו הלכה ולנ"ל זה שני הלכות יש דבר שהחפצא נהיה פחות ויש דבר שהוא משמש לדבר פחות ואולי זה רק שני צורות לדון שזה יורד דרגא אבל דבר שלא משמש אלא לקים מצוה זה לא מגדיר שזה יורד דרגא

עוד יש לדון שהרי בתשמישי מצוה אין דין הורדה מקדושה חמורה לקלה וכמבואר בש"ך רנ"ט סקי"א וא"כ כל שההורדה זה בשימוש למצוה בזה אין מושג הורדה ואפילו שתפילין זה קדושה אבל כל שאין כאן הורדה מדבר של קדושה לדבר פחות אלא רק בקיום המצוה אין לזה שם הורדה וצ"ע

והנה בפשוטו אם נימא כנ"ל ה"ה אם אדם קבע מזוזה בבית של גדול ורוצה להורידו לבית של קטן הוי הורדה או אדם קבע מזוזה בבית שלו ורצה לקובעה בבית שכור הוי הורדה ואסור והנה כאן הבית מצד עצמו שייך בו חיוב דאוריתא אם ידור בו הבעלים אבל עכשיו המזוזה משמשת לקיום מצוה דרבנן וצ"ב אם יש בזה סברא לחלק ובפמ"ג הנ"ל מבואר שגם כה"ג יש מורידים ואפילו בתשמישי מצוה

והנה מבואר בגמ' בערכין שקטן היודע לשמור תפילין אביו קונה לו תפילין וקטן היודע לנענע בלולב חייב בלולב ועיין תוס' שהקשו למה בתפילין כתוב שקונה לו וראיתי מביאים מספר דרכי תשובה שדן לישב שבתפילין יש איסור הורדה מקדושה חמורה לקלה לכן שם לא יכול לתת לו את שלו משא"כ בשאר מצוות אמנם הבה"ל סימן ל"ז ס"ג כתב לגבי החיוב לקנות תפילין לבנו קטן שיכול לתת לו את שלו כל יום ללבוש קצת ומבואר שמותר לקחת תפילין של גדול ולתת לקטן ללובשם ואין זה הורדה אמנם נראה דשם התפילין עומדות לשמש לגדול עדין אותו דבר ורק משתמש ארעי לקיום של קטן ואין זה הורדה ולפ"ז אם יתנם לקטן בקביעות באמת יתכן שזה אסור ויתכן שזה אומדנא שכל כל מי שמניח תפילין שזה עשוי לקיום המצוה של כל מי שירצה גם קטן וזה כמו תנאי אמנם סתם מזוזה לא עומדת שיעבירו אותה למקום אחר

והנה זה ודאי לא שמענו דמי שהיה מזוזות קבועות בדירתו שדר שם ועכשיו עבר דירה ומשכיר דירתו שצריך להוריד המזוזה ובפשוטו כיון שלא עושה שום מעשה ורק שעל ידי הדיורים האחרים יש כאן הורדה אין זה בגדר הורדה רק דיש לדון במורידים לבדוק המזוזה האם כה"ג יאסר להחזיר ואולי זה עצמו שזה כבר שימש לשוכר זה כבר ירד מקדושתו ולא מסתבר

ולכאורא יש מקום לדון שכיון שדרך אדם להשכיר או להשאיל את דירתו בצורה שהשוכר יתחיב במזוזה וודאי שאין דעתו להוריד המזוזה ממילא זה עצמו נחשב שזה כאילו דיש כאן תנאי שזה מיועד לא דוקא לקיום מצוה דאוריתא אלא גם לקיום דרבנן ורק לגבי להחליף פתח בזה הוא התיחד לפתח זה ואי אפשר להורידו לפתח שספק חיב או שחייב מדרבנן כגון בית שער אבל ביחס לדרבנן מצד שזה שוכר בזה זה נחשב כאילו יש בזה תנאי ולפ"ז יש לדון שיכול גם להורידו לפתח שחיב מדרבנן ודאי שביחס לזה יש כאן תנאי וצ"ע

והנה יש להעיד שהפוסקים לא כתבו דבר זה שיש להקפיד כל שבודקים המזוזות שיחזירו לאותו פתח והרי זה דבר מאוד מצוי

ובשלמת חיים סמן ק"ע נקט שיש בזה הורדה וכן ראיתי מביאים שהוא במנחת שלמה תנינא וכן דעת הגריש"א להחמיר בזה ויש שהחמירו שגם אם התערב לו מהזוזות אסור לקובעם שמא מוריד מקדושתן שזה איסור דאוריתא ומהגר"נ קופשיץ שמעתי שאמר בשם הגר"י שפירא שיש להחמיר בזה אמנם אם לא יודע לאיפה שזה שייך יש להקל ומהגר"צ וובר שמעתי שהמנהג להקל בזה שהרי תמיד נותנים מזוזות לגמ"ח אפילו שעד היום זה עמד לשימוש דאוריתא ועכשיו זה עומד לדרבנן והניח בצ"ע ובחוט שני רפ"ט כתב להקל בזה

והנה לכאורא ראוי כשאדם קובע מזוזה שיעשה תנאי שלא מיחדו דוקא לחיוב דאוריתא ושיוכל להניחו בחיוב דרבנן או במקום שזה ספק והרי מבואר סימן מ"ב ס"ג שגם בגוף הקדושה כגון תפילין של ראש יכול להתנות שיורידו לתפילין של יד אמנם עיין מ"ב סל"ד סק"כ שכתב בשם דרכי נועם שפרשיות ששימשו בתפילין של רש"י אין להורידם לר"ת ולא מועיל תנאי מצד שלהוריד לחול לא מועיל תנאי ולשיטת רש"י תפילין של ר"ת זה כמו חול ולפ"ז התנאי לא יועיל להניח במקום שזה ספק ויש לדון שגם דרבנן ביחס לדאוריתא אולי זה כמו חול אמנם עיין בה"ל ס"ד בד"ה הוא חול שכתב לדון שכיון שהפרשיה נשארת בקדושתה מה שמיעדה עכשיו שזה ישמש תפילין של ר"ת זה לא נחשב שמשנה לחול והניח בצ"ע ולפ"ז כאן יועיל תנאי

והעירו שהבית שמשמש למזוזה אם זה לא תשמיש דתשמיש כגון שזה נצרך לשמירה של המזוזה שזה נגד מים וכדו' בזה להעיברו ממזוזה שודאי כשירה לספק או מדאוריתא לדרבנן זה ודאי אסור וצ"ע בזה