שיעור ט_ו בדין הערמה
קטגוריות: ש_ס / יט ביצה / ביצה - שיעורי הרב אלעזר מאירוביץ

**שיעור טו**

**בדין הערמה**

**בירור דעת הב"י במח' רשב"א ורש"י**

גרסינן בגמ' ביצה יז,א ממלאה אישה קדירה בשר ואפילו אינה צריכה אלא לחתיכה אחת. ויעוי' בב"י סי' תק"ג שהביא לדברי הרוקח שמ"מ אסור לפרש שחתיכה אחת תהיה ליו"ט ואחת לצורך מחר.

ובדברי הטור מבואר להתיר בכה"ג, ובב"י כתב שדברי הטור הם דברי טעם שלשיטתו שמתיר להוסיף בקדירה כשיטת הרשב"א שיש סברא שמיתקן קדירה בתוספת הבשר א"כ וודאי לא אכפת לן במפרש, אך לדעת רש"י שליתא להאי סברא וכל ההיתר הוא מצד ריבוי בשיעורים איכא למימר שלא התירו אלא במבשל סתם שאינו מבשל אלא לצורך יו"ט.

והב"י אזיל לשיטתו לעיל מיניה שסברא זו שהתבשיל מיתקן יותר בתוספת הבשר ולכן אפשר להוסיף בשר גם אחר שהוא ע"ג האש הוא תלוי במח' רש"י והרשב"א. שהרשב"א באמת בירר לן שכשם שר"ש בן אלעזר ביאר בגמ' שיש היתר של תוספת פת בתנור להשבחת הפת ה"ה כלפי תוספת בשר בתבשיל וכ"כ בעבודת הקודש אך לרש"י לעולם ההיתר הוא רק מצד ריבוי בשיעורים ואין מקור לדינא דהרשב"א.

ובפוסקים תמהו על דבריו שאפשר שאף רש"י סובר כן והרי א"א להכחיש המפורסם שגם בתבשיל מיתקן יותר בתוספת הבשר וכל דברי רש"י הם לדעת ת"ק שחלק על סברת רש" ב"א אך לדידן שקיי"ל כדברי ר"ש ב"א שיש היתר להוספת פת וכדקיי"ל סי' תק"ז סעי' ו', א"כ ה"ה כלפי תבשיל.

ובדעת הב"י נראה שהנידון כלפי תיקון בתבשיל הוא נידון כבר בדעת ת"ק שלפי הרשב"א הביאור במה שממלאה אישה הוא משום מיתקן התבשיל [וכריהטת הטור] וע"ז רש"י חלק ומכאן עולה המח' שנקט הב"י בדעתם.

ואשכחן כה"ג בדברי הרא"ה שביאר לדעת ת"ק שההיתר בממלא אישה קדירה בשר הוא מצד שאז מיתקן התבשיל יותר ובפת חולק ורק ר"ש בן אלעזר מתיר בפת, וע"כ מבואר שיש חילוק לגבי פת שהוא פחות תיקון בפת או שיש בזה יותר טרחא ובכה"ג לא התירו.

וא"כ אפשר לומר שהדקדוק של הב"י בדעת רש"י הוא ממה שלא ביאר דעת ת"ק כדעת הרא"ה שהוא משום מיתקן התבשיל, ע"כ מבואר שלגבי תבשיל ל"א סברת מיתקן התבשיל, ומה שרשב"א התיר הוא דווקא לגבי פת. ואפשר החילוק בזה שהוא איפכא מדברי הרא"ה, שאמנם אם נדון כלפי הטרחה א"כ בתבשיל יש פחות טרחה ובכה"ג התירו לכו"ע משום מיתקן התבשיל ולגבי פת חלקו.

אך אפשר שלגבי התיקון בפת הוא תיקון עדיף מאשר התיקון בתבשיל, או נחלק באופ"א, מ"מ ברש"י מבואר דלא כביאור הרא"ה בת"ק, וע"כ משום של"א מיתקן התבשיל גבי פת וא"כ נימא דה"ה לרשב"א דמהיכי תיתי למישוי פלוגתא בנייהו [כך היה מקום לבאר דעת הב"י לגודל התמיהה בדעתו ואמנם צע"ג שהרי לפנינו בחי' הרשב"א מפורש שתיקון תבשיל עדיף מתיקון פת והוא נלמד להדיא בכש"כ מדברי ר"ש בן אלעזר גבי פת עיי"ש].

**הערה בעיקר שיטת הרא"ה בסוגיין**

והנה יש מקום להעיר בעיקר דברי הרא"ה שאחר שכתב מח' ת"ק ור"ש ב"א כתב שכל ההיתר שמיתקן הפת בתוספת פת בתנור הוא דווקא בכוונתו לתיקון הפת ואי לאו אסור.

והובאו דבריו באו"ח שהביא הב"י סי' תקז' סעי' ו' וכתב הב"י שאין נראה כן מדברי הפוסקים והמג"א שם סקי"ג חושש לשיטת הרא"ה ומחלק בין חד טרחא שמותר בכוונתו למחר אך במיתקן התבשיל יותר תלוי בכוונתו.

והיינו שמצד ריבוי בשיעורים לא איכפת לן הכוונה אך מצד ההיתר שמיתקן התבשיל שאז מתירים לעשות עוד מעשה בישול וכעי"ז ואינו שייך לריבוי בשיעורים, שם תלוי כוונתו, וכדעת הרא"ה.

ובבאה"ל בסי' תקג' סתם כהמג"א והגר"ז בסי' תקז' תמה על המג"א, עיי"ש. אך לפנינו בחי' הרא"ה, היה מקום לדון שאחר שנתבאר בדבריו שהדרגה של תיקון בפת היא דרגה אחרת שעליה נח' ת"ק ורשב"א, א"כ אפשר שכל מה שהגביל שבעינן דווקא כוונתו לכך הוא רק לשיטת ר"ש ב"א שהיקל בתיקון אף בפת, אך בתיקון בתבשיל ששם גם ת"ק מודה, לשיטת הרא"ה, א"כ אפשר ששם גם הרא"ה לא הצריך שיהיה דווקא בכוונתו לשבח, ודוק'.

וזה שלא כדברי הפוסקים שהעתיקו דעת הרא"ה גם לגבי תבשיל שדווקא בכוונתו לכך[[1]](#footnote-2) [ויל"ע שלכאו' התנאי שיתכוין לשבח של התיקון לכאו' אינו דין דאורייתא וא"כ אפשר שהוא הגבלה רק גבי פת שיש חיסרון תיקון ולא גבי תבשיל כאמור].

**בדין מפרש בריבוי בשיעורים ובמיתקן התבשיל**

וכאמור הב"י תולה שדינא דהרוקח שאין לפרש בריבוי בקדירה, תלוי לכאו' במח' רש"י והרשב"א בטעם ההיתר של ממלאה אישה קדירה בשר, שאם הוא מצד ריבוי בשיעורים יש מקום לדברי הרוקח שאסר באינו מכוין לכך אך לדעת הטור והרשב"א שהוא משום שמיתקן התבשיל יותר אין מקום לתנאי זה[[2]](#footnote-3).

ואמנם לולי דברי הב"י היה מקום לדון איפכא בסברא, שגבי ריבוי בשיעורים יש היתר גמור ביו"ט שכל שיש היתר על המעשה לא איכפת לן מהריבוי [ועי' שהארכנו מזה במקו"א] וא"כ לכאו' אין תנאי שדווקא באינו מפרש הרי הוא מעשה גמור של היתר ואף במפרש יהיה מותר, ועי'.

והנה להרשב"א שריבוי בשיעורים דרבנן וודאי נראה כן שהרי ריבוי נאסר רק מדרבנן וביו"ט כלל אין איסור וא"כ וודאי נראה שהוא מותר אף במפרש ואף להר"ן נראה כן, ויש לדון לתירוץ שני שכל שהתירו ריבוי ביו"ט הוא מצד שהוא בכלל ההיתר של יו"ט, להתיר אף את הריבוי, וא"כ יש לדון שכל שמפרש לצורך מחר הוא נאסר גם בעיקר המלאכה וה"ה לריבוי, ועי' בזה.

ועי' ביש"ש ביצה סו"ס ט"ו שחולק על הב"י וכתב שיש איסור במפרש לטעמא דמיתקן התבשיל בהכי. ועיי"ש שכתב שלא התירו אלא במבשל סתם שאינו נראה כמבשל לחול אך במפרש לכו"ע כבר נראה כמבשל לצורך חול ויהיה אסור.

ונראה מדבריו שכל מה שחלק ת"ק היינו מצד שנראה כמבשל לצורך חול, ונראה שהוא רק מדרבנן, והיינו שלא חלק בעיקר סברת רשב"א שכל שמתקן הפת יותר יש להתיר אלא שאוסר משום שנראה לצורך חול. וע"ז קאמר היש"ש שמ"מ לא נתיר במפרש להדיא שהוא לצורך חול והיינו שבכה"ג רשב"א מודה לת"ק.

וא"כ לכאו' מבואר ביש"ש איפכא מסברת הב"י שלעולם מפרש הוא סברא לאסור דווקא במיתקן התבשיל ולא בריבוי בשיעורים. אמנם יעוי' בגר"ז סי' תק"ג ובדבריו בקו"א שפסק שבממלא קיתון שזה ריבוי בשיעורים אסור לומר בפירוש ובפת בתנור שמיתקן הפת בהכי נמי אוסר במפרש וכ"ה דעת הפר"ח.

אך בממלא אישה קדירה שיש תרתי לטיבותא והיינו שהוא גם ריבוי בשיעורים וגם מיתקן התבשיל בהכי רק שם מיקל במפרש, ונראה לכאו' שמקורו מהיש"ש, וצב"ג כוונתו מה הצירוף בין הסברות. ומ"מ לדבריו אין ראיה שהיש"ש איפכא מהב"י, ועי' [ונראה בדבריו בקו"א שאין כוונתו לצירוף הלכה, והיינו לצרף סברת הב"י שבמיתקן התבשיל יש היתר במפרש וצירוף הפוסקים שבריבוי יש היתר במפרש].

**ביאור שיטת הרוקח לאסור ריבוי במפרש**

וכאמור הב"י נוקט בדעת הרוקח שאסר מפרש מצד ריבוי בשיעורים אך לסוברים שיש היתר של מיתקן התבשיל אין בזה איסור מפרש [ועי' בב"ח שדברי הרוקח הם רק לכתחילה]. והנה בריבוי בשיעורים מצאנו שיטת הרשב"א ותוס' שמותר מדאורייתא וכמה ביאורים אמאי מותר מדרבנן מיו"ט.

והיה מקום לבאר בכוונת הרוקח ביאור נוסף בזה, שהנה בעיקר דין הערמה שנינו איסור באופן של בישול בהערמה. אך הביאו הראשונים לסוגיא בד' יא' שיש היתר של הערמה להתיר את הבישול אף שאינו לצורך יו"ט. והתוס' מקשים אמאי נאסר בסוגיין בישול בהערמה ומאי שנא ממלח גרמא גרמא שהערמה הוי היתר להתיר הבישול, ומיישבים תירוצים שרק שם שהוא עיבוד אוכלים דרבנן הקילו.

ומבואר שיש היתר אם עושה באופן שאינו ניכר שאינו לצורך יו"ט, ואמנם מבואר שיש גם דברים שהם לצורך אכילה שנאסר בהערמה כגון דעת העיטור דווקא בעושה אחר אכילה וכעי"ז.

ומעתה נראה שעד כמה שיש איסור דרבנן לבשל מיו"ט למחר אף באופן של ריבוי בשיעורים, היה מקום להתיר באופן של הערמה והיינו שאינו ניכר שהוא לצורך חול. וא"כ נראה שלדעת הרוקח יש ביאור חדש אמאי אין איסור ריבוי בשיעורים ביו"ט, והוא שבאמת היה מקום לגזור ולאסור ריבוי גם ביו"ט אך כיוון שכל שהוא בקדירה אחת אינו ניכר לצורך מותר מותר מצד הערמה המתרת.

ויעוי' היטיב בלשון תוס' יז,ב שכתבו 'אבל בקדירה אחת מותר להערים ולהרבות' שנראה כדרך זו, שכל ההיתר הוא מצד שנעשה באופן של הערמה שאינו ניכר ולכן הוא מותר אף מדרבנן, ודוק. וא"כ נראה שהיה מקום לבאר כוונת הרוקח שמה שאסור ריבוי במפרש להדיא לצורך מחר הוא משום שאז בטל המתיר של הערמה שהרי ניכר מכח פירושו שהוא לצורך מחר, ועי'.

וזה שלא כביאור הב"י, שדן שלעולם ריבוי מותר ואף מדרבנן וכל שמפרש הוא סיבה חדשה לאסור מצד שניכר לצורך חול, והוא צ"ב שלכאו' עד כמה שריבוי מותר מה איכפת לן שמפרש כמו שהבאנו לעיל. אך לדברינו אתי שפיר שלעולם ריבוי היה לו להאסר מדרבנן ואף ביו"ט וכל ההיתר מצד שאינו ניכר ובמפרש הוי ניכר.

והנה נקטו הפוסקים שדינא דהרוקח אינו אוסר בדיעבד ורק לכתחילה שלא יפרש ובדיעבד מותר אך לדברינו לכאו' היה לאסור אף בדיעבד שכל שמפרש שוב אסור מצד ריבוי בשיעורים הנאסר ביו"ט מדרבנן וצריך לאסור אף בדיעבד.

ובאמת לקושטא דמילתא יעוי' היטיב בלשון הרוקח שנראה בדבריו שאוסר אף כשבאנו לדון מצד מיתקן התבשיל ודלא כמש"כ הב"י שמתבאר רק אם נדון מצד ריבוי בשיעורים, וכדברי הפר"ח שמפרש אסור אף במיתקן הקדירה ואף בקדירה אחת. וא"כ נראה שע"כ הוא דין נוסף שכל שמפרש לצורך מחר נאסר מצד מיחזי וכעי"ז ולא מצד ריבוי, ועי'.

**אי בעי כוונה לתיקון הקדירה**

והנה בסי' תקז' נקט הב"י שכל היכא שמיתקן התבשיל מותר אך באין כוונתו לתיקון ודלא כשיטת הרא"ה, והמג"א שם החמיר דעת הרא"ה כל שאינו חד טרחא. והיה מקום לדון שכל מה שכתב הרוקח לאסור במפרש אף במיתקן התבשיל [לדעת הפר"ח וש"א דלא כב"י כאמור], היינו דווקא עד כמה שחולקים על הרא"ה.

והיינו שבמקום שבאמת מיתקן התבשיל ואין כוונתו כלל לתיקון, שבכה"ג הרא"ה אוסר ואנן נקטינן דלא כוותיה לדעת הב"י, א"כ אפשר שרק את זה הרוקח הגביל שאמנם לא בעינן כוונתו אך אם מפרש להדיא שהוא לצורך מחר אז אסור אף לדידן, שבכה"ג כו"ע מודו לרא"ה שאין היתר במיתקן התבשיל כל שמוכח שהוא לצורך מחר, ועי'.

אמנם במשנ"ב מוכח לא כך שהרי לדברינו כל שכוונתו לתיקון יהיה מותר אף במפרש שהוא גם לצורך מחר שבכה"ג הרוקח לא אסר. ובמשנ"ב הביא בבאה"ל לדברי המג"א שמיתקן התבשיל שלא בחד טרחא מותר רק בכוונתו לכך ובכ"ז מעתיק לדינא את הרוקח לפי' הפר"ח וש"א שבכל גווני אסור במפרש, וא"כ מפורש לדינא שגם במקום שמכוין לתיקון הקדירה יהיה אסור במפרש וא"כ נראה שאין כן כוונת הרוקח [ויל"ע לדעת הגר"ז בסי' תק"ז שפקפק על דברי המג"א].

**בעניין הסוגיא בד' כא'**

ויש להעיר שיש עוד להתיישב בכל הנ"ל בעניין הסוגיא בד' כא' בעיסה חציה של נכרי וחציה של ישראל שאסור לאפותה ביו"ט כיוון שאפשר לחלקה בלישה ויאפה רק את של הישראל. ועי' היטיב בשעה"צ סי' תקו' סקנ"ו שמדייק שגם בחד טרחא יהיה איסור זה ועיי"ש שדן בזה ונוטה לצד זה שיהיה אסור.

ומבואר שגם בחד טרחא שדנים מצד ריבוי בשיעורים, יש איסור לאפות עיסה אחת שחציה של גוי ועי' בתוס' בפסחים ד' מו' מבואר שהוא דין דרבנן. וכן נמצא בשו"ת מחזה אליהו סי' לה' שצרור מפתחות שחלק לא ראוי ליו"ט שיהיה אסור מדין זה של עיסה שחציה של נכרי, וצ"ע כעת.

ואמנם יש להדגיש שהנה הארכנו במקו"א בדברי האגר"מ האם בכל ריבוי בשיעורים בעינן שכל חלק מהשיעור יהיה ראוי ליו"ט. וכלפי הסוגיא בד' כא' מתקיים דין זה שהרי עוד לא חילק את העיסה וכל חדא וחדא חזיא ליה ומצד זה היה להיות מותר. ולכאו' מבואר שגדר האיסור הוא מצד שניכר שחלק מהעיסה אינה לצורך יו"ט, ועי'.

והנה לעיל דנו שכל היכא שבאנו לדון מצד ריבוי בשיעורים היה נראה דלא כסברת הב"י ולעולם אין מקום לאסור מצד מפרש, ורק גבי מיתקן התבשיל הרוקח אסר וכמו שנראה ביש"ש. והיינו משום שריבוי הוא היתר גמור ומה שייך להגבילו, אך אם באמת יש עוד דין דרבנן לאסור אף בריבוי בשיעורים כמו שנוטה בשעה"צ, א"כ כבר יש מקום בביאור כוונת הב"י שאסר מפרש בריבוי משום שבאמת מדרבנן כל שניכר לצורך חול יש איסור וה"ה במפרש, ועי'.

**בירור השמטת המשנ"ב**

ולדינא המג"א בסי' תקג' פוסק שמותר הערמה קודם אכילה גם באינו צריך לאכילה דיום טוב כל שהוא בחדא טרחא וכל שאסר הב"י הוא דווקא בתרי טרחות, וכ"כ הגר"ז שכל ההיתר להערים הוא רק חד טרחא אך להוסיף בקדירה או עוד קדירה וודאי אסור במערים. ועי' במשנ"ב שכתב מנהג העולם לסמוך על הכרעת המג"א ולא סייג הדברים שהוא דווקא באופן שהוא חד טרחא, וצ"ע[[3]](#footnote-4).

ויעוי' בגר"ז בקו"א על המג"א שפוסק את הרא"ה שבמתכוין לצורך מחר אסור. ומק' שהרי יש פוסקים שהתירו הערמה לגמרי ולדבריהם הרי וודאי חלקו על הרא"ה שהרי בהערמה לא רק שאין דעתו לתיקון הקדירה אלא שאין דעתו כלל לאכילת התבשיל כולו ובכ"ז הקילו, וגם הפוסקים שאסרו הערמה אסרו מצד שיש איסור הערמה ולא מצד שבכל הערמה חסר בכוונה לתיקון התבשיל, ודוק'.

ולפי"ז תמה הגר"ז מה ראה המג"א להחמיר דעת הרא"ה הרי מפורש בדבריהם דלא כהרא"ה. והנה בב"י כבר על הרא"ה שמסתימת הפוסקים לא נראה כוותיה, אלא שהגר"ז מוסיף להדגיש שמפורש להדיא בפוסקים דלא כהרא"ה, וצ"ע דעת המג"א.

ובבאה"ל בסי' תקג' סתם לדינא כהכרעת המג"א כהרא"ה שבתרי טרחות בעינן כוונה לתיקון, וא"כ נראה שאין השמטה במשנ"ב שלדינא הערמה מותרת רק בחד טרחא, שהרי לפי מה שסתם בבאה"ל כהמג"א שבעינן כוונה בשני טרחות הרי כש"כ שהערמה תהיה אסורה שהרי שם אין כוונה לתיקון ולא כוונה אף לאכילה.

וא"כ אמנם במשנ"ב לא הדגיש כן אך לדינא וודאי כן הוא למה שפסק בבאה"ל, באופן שתמיהת הגר"ז היא ישוב קצת להשמטת המשנ"ב ודוק'.

**הדינים העולים**

1. **מוכח בדעת המשנ"ב שאיסור מפרש זה אף במתכוין להדיא לתיקון התבשיל.**
2. **פסק הגר"ז שבמקום שהוא גם חדא טרחא וגם מיתקן התבשיל יש היתר לפרש שהוא לצורך מחר כל שאינו הערמה [והיינו כל שבאמת צריך לכזית ביו"ט], והמשנ"ב לא העתיק דין זה.**

1. א"ה, והנה העירו מדברי הריטב"א ריש פירקין על המש' ואם הותיר הותיר לשבת, שמפורש שגם גבי ממלאה אישה קדירה בשר מוגבל לאופן שמכוין לכך, אמנם עיי"ש היטיב בכוונת הריטב"א שלכאו' יש לפרש כוונתו באופ"א עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. ועי' בב"י אחר כן עוד נפק"מ בין רש"י והרשב"א, וכתב שלרש"י שהוא מצד ריבוי בשיעורים א"כ בעינן כוונתו לאכול את הבשר דאי לאו אין בשר במקום תבשיל. וחזינן חידוש בדבריו שלעניין ריבוי בעינן לראות שיהיה עיקר בתבשיל והשאר נידון כריבוי, אך בשר דחשיב אינו נידון כריבוי כלפי תבשיל, ויל"ע היטיב אי חזר ביה לגמרי מהאי דינא בסו"ד עיי"ש.

   ומ"מ שמענו מדבריו שגם בשני מינים ישנו להיתר דריבוי דשיעורים וכן נראה מסתימת הפוסקים. ואף שיש לדון שהוא דווקא במין אחד וע"ד המבואר ברשב"א בשבת צג' גבי הוצאה ויש שדנו כן אף לדברי הר"ן בתירוץ שני, ועי' בזה ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-3)
3. א"ה, אמנם דין מפורש במשנ"ב סי' תקז' סקל"ב גבי פת עיי"ש. [↑](#footnote-ref-4)