סי_ רצב, שילוח הקן
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

שילוח הקן

סימן רצ"ב

1. המצוה.
2. אנשים.
3. זמן.
4. מקום.
5. אם.
6. ביצים, אפרוחים.
7. ברכה.
8. אופן המצוה.
9. סגולות.
10. טעמים.

**דור המלקטים** - אם על הבנים (שוורץ), הבנים תקח לך (וויינברגר), הבנים תקח לך (מרגליות), הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה), מבקשי תורה (חוברת י"ב), מנחת אשר (לונצר, ח"ה), קונ' מצות שילוח הקן (סנדר), קובץ קן צפור (בני ברק תשל"ד), קן צפור השלם (שווארץ), שילוח הקן (טובול), שילוח הקן (פררה), שילוח הקן כהלכה (פרסברגר), שלח תשלח (וינברגר).

דברי שי"ח (פר' כי תצא תשע"ה).

1. המצוה.

**כי תצא** (פרק כ"ב פסוק ו'-ז') – "כִּי יִקָּרֵא קַן צִפּוֹר לְפָנֶיךָ בַּדֶּרֶךְ בְּכָל עֵץ אוֹ עַל הָאָרֶץ אֶפְרֹחִים אוֹ בֵיצִים וְהָאֵם רֹבֶצֶת עַל הָאֶפְרֹחִים אוֹ עַל הַבֵּיצִים לֹא תִקַּח הָאֵם עַל הַבָּנִים: **שַׁלֵּחַ תְּשַׁלַּח אֶת הָאֵם וְאֶת הַבָּנִים תִּקַּח לָךְ** לְמַעַן יִיטַב לָךְ וְהַאֲרַכְתָּ יָמִים".

* 1. **האם מצוה קיומית או מצוה חיובית**.
     1. מצוה חיובית.
        1. חכם צבי (סי' פ"ג) – "דבעי רבי ירמיה בחולין ק"מ שני סדרי בצים זה ע"ג זה מהו ופי' רש"י אם נתכוון ליטול התחתונים מי הוו אמצעיים חציצה ופטור מלשלח או לא ואי ס"ד דאפילו אינו נוטל הבנים אלא מניחם או משלחם קיים מצות שילוח מאי תיבעי ליה לר' ירמיה דל מהכא ביצים התחתונים **הא חייב בשילוח** משום ביצים העליונים שהאם יושבת עליהם אף שאינו נוטלם".
        2. חוות יאיר (סי' ס"ז) – "לענין השאלה אם מחויב להיטפל נראה דדקדוק נכון הוא מה שיש לדקדק מגמ' יכול יחזור בהרים וכו' **דמוכח דכי יקרא מיהת מחויב ליטפל** והכי מסתבר לטעם שכתב בזוהר שהוא כדי שהעוף אם העופות תצטער ותפרח ממקום למקום לבקש את בני' וע"י כך יתגלגלו רחמי המקום ב"ה על בניו שבגלות. ומה שהוכחנו מדברי התוס' היפך זה הלא אין דברי התוס' מוכרחין דאפשר לפרש כמ"ש הרשב"א. א"נ כמ"ש בדעת רש"י ואפשר שג"כ מפני גמ' דיכול יחזור בהרים נאדי רש"י מפי' התוס' ודוק לכן נ"ל דחייב להיטפל ולקיים מצות ה' ולא יהא אלא ספק שראוי לחוש ולהחמיר בכל דבר".
        3. לחם הפנים (קונ' אחרון אות מ') – "כי יקרא קן צפור לפני איש בשדה מחויב להיטפל ולקיים מצות ה' לזקוק לה לשלח את האם אף שלא ירצה ליקח הבנים והרי מסתברא לטעם שכתוב בזוהר ... סי' ס"ז".
        4. רע"א (על סעי' א') – "בת' חו"י (סי' ס"ז) העלה דבקרה קן צפור מחוייב להזדקק לה ולשלוח האם ואין רשאי לילך לדרכו (וכן הוא בת' ח"צ סי' פ"ג)".
        5. ברכי יוסף (על הדף, ס"ק ח') – "אע"ג דלפי משמעות הש"ס דקתני יכול יחזור בהרים וכו', מוכח דאינו חיוב לחזור לקיים מצוה זו, מ"מ כי יקרא קן צפור לפניו חייב ליזקק ולהטפל בו לשלח האם וליקח הבנים לקיים מצות ה'. הרב חוות יאיר בתשובותיו סימן ס"ז. ומדברי האר"י זצ"ל משמע שצריך להשתדל לקיים מצוה זו ודכוותא".
        6. ערה"ש (סעי' א', סעי' ב') – "כשאירע לפניך אתה מחוייב לקיימה ואינך יכול לומר איני רוצה ליקח את הבנים ולא את האם ואעבור מפניהם דנראה מלשון הש"ס דרק אינו מחוייב לחזור אחר קן ומשמע להדיא דאם באת הקן לידו מחוייב לקיים המצוה ...".
        7. לקט הקמח (על השו"ע).
        8. אבן ישראל (ח"ב הל' שחיטה פרק י"ג, ח"ז סי' מ"ג, קן צפור השלם עמ' קס"ט, שלח תשלח עמ' רצ"ה) – "דלכל הדיעות אפילו באינו רוצה ליטול לא את האם ולא את הבנים מחויב בשילוח וכדעת החו"י".
     2. מצוה קיומית, אא"כ כשרוצה ליקח הביצים.
        1. חי' הר"ן (חולין ריש דף קלט.) – "וקיומה ביה ובערת הרע מקרבך. ויש שהקשו וליתי עשה ולא תעשה דשלוח ולידחי עשה דובערת. ותירצו דעשה ובערת עדיף טפי מפני שזה על כרחו מצוה עליו לבערו אבל שלוח מי הוה מצוה המוטלת עליו הרי אם לא רצה ליקח הבנים פטור מלשלח והילכך עשה כי הא לא דחי אפילו לאו גרידא".
        2. מאירי (חולין דף קלט:) – "מצות שלוח הקן אינה מצוה שיהא צריך לחזר אחריה ר"ל שאם ימצא לו קן שיטול את הבנים כדי שיקיים מצות שלוח באם **או** שיחזר אחר מצוה זו בהרים וגבעות אלא לכשיזדמן לידו יקיים שנאמר כי יקרא".
        3. רבינו בחיי (דברים פרק כ"ב סוף פסוק ז') – "שאינו חייב בשלוח אלא כשהוא רוצה ליקח הבנים".
        4. מגילת ספר (קאזיש, על הסמ"ג לאוין ק"נ ד"ה וא"ת) – "גם כשנקרא לפניו אין מכריחין אותו כי אם דוקא כשירצה ליקח שהוא מצטרך לו לתאות רוחו ורוצה ללוקחם הזהירו שלא יקח האם על הבנים כי אם ישלח את האם ויקח הבנים אמנם אם זה האיש לא רצה ולא התאוה תאוה ליקח שום אחד מהם לא האם ולא הבני' אין מכריחין אותו שלא ברצונו שישלח האם ויקח הבנים כיון שאין לו חפץ בשום אחד מהן, ולכך לא כתב הרמב"ם בחיבורו מ"ע לשלח האם כאלו נראה שהיא מצוה עשה מחוייבת".
        5. המקנה (קידושין דף מא. ד"ה מצוה) – "א"כ הוי הקידושין מצוה כמו מצות שחיטה והפרשת תרומה ושילוח הקן דאינו מצווה על השחיטה ועל הפרשת תרומה אלא אם רוצה לאכול אסור בלא שחיטה ובלא הפרשה, וכן בשילוח הקן דאינו מצווה לשלוח אלא אם רוצה ליקח הבנים וכיוצא בהן רבים".
        6. משנת חכמים (ריש הל' יסוה"ת צפנת פענח שם אות ה') – "בשו"ת ח"י ... מ"מ אם מזדמן לו ורואה קן מחויב לקיים מצות שלוח הקן נראה דאם לא קיים ענשינן לי' בעידן ריתחא. אבל ליכא עונש כמו בעובר על מ"ע המוטל עליו דמ"ע היינו אם לקח האם והבנים".
        7. חת"ס (או"ח סי' ק') – "למאי דקיי"ל כרבנן דשלח תשלח לא אתי אלא לאינתוקי לאו דלא יטול, א"כ עיקור קרא אינו המ"ע אלא הלאו, שאם בא לזכות בקן ציפור לא יטול האם על הבנים ואם עבר ונטל יש תקנה בשילוח ואין שום חיוב להדר אחריו, ובזה נקל ליישב סתירות הנ"ל ואין להאריך".
        8. מהר"ם שיק (מצוה תקמ"ה) – "... דלא כחו"י וכן מבואר בהדי' ברבינו בחיי ...".
        9. ח"ח (ס' המצות הקצר עשה ע"ד) – "מצות עשה של שילוח הקן, והוא המוצא קן צפור בדרך והאם רובצת על האפרוחים או על הביצים **ורוצה לקחתם**, צריך לשלח את האם מקודם ואחר כך ליקח אותם שנאמר: (דברים כ"ב) 'שלח תשלח את האם', ואחר כך ואת הבנים תקח לך".
        10. אבני נזר (או"ח סי' תפ"א אות ו') – "שאין חיוב לשלוח האם רק אם הוא רוצה ליטול הבנים אבל אם רוצה להניח האם והבנים ולילך לו מותר כמו שכתב החכם צבי בתשובה, ואם כן שילוח האם רק מתיר לקיחת הבנים".
        11. נצי"ב (מרומי שדה חולין דף קל"ט:) – "שאין מצות שילוח הקן אלא אם רוצה ליקח הבנים, **וכן המנהג פשוט**".
        12. תורה תמימה (דברים פרק כ"ב פסוק ז' אות ס"ח) – "מה שחקר בשו"ת חות יאיר ... ואני תמה בכלל איך יעלה על הדעת לומר שהתורה תצוה להטפל בזה אף נגד רצונו בתכלית הנרצה, כי הלא ברור ונעלה מעל כל ספק, כי מטעם עיקר המצוה הזאת בכלל שלא להתאכזר וליקח האם מעל הבנים בעודה רובצת עליהם, ורק אחרי כי סוף סוף תכלית כל הנבראים לא נבראו אלא בשביל האדם וכמו שהותרה טביחת הבהמה, לכן התירה התורה ליקח את הבנים באופן כזה לשלוח מקודם את האם שלא תראה בלקיחת הבנים, וא"כ ברור הדבר כי רק היתר התירה התורה בזה, אבל מי שאינו רוצה בטפולם כלל וכלל בודאי הוא שרשאי לעבור מעליהם, **ואדרבה** עוד עושה קורת רוח לאם ולבנים שמניחן ביחד ... ולבד דברים אלו הברורים בטעם וסברא, הנה בנוגע לדינא מבואר מפורש בחדושי הר"ן ... אם אינו רוצה ליקח הבנים פטור מלשלח האם, עכ"ל ... ועל מה שכתבנו דמטעם עיקר המצוה לא תקח האם על הבנים הוא שלא להתאכזר על האם וליקח ממנה בניה בעודה רבוצה עליהם אל תשיבני ממשנה דברכות ...".
        13. חזו"א (יו"ד סי' קע"ה אות ב') – "יש להוכיח דאם פגע בקן ואינו רוצה לזכות בבנים אינו חייב בשילוח דאל"כ חייב רב יהודה בשילוח גמור ולא שייך למפטרי' מפני ד"ש כיון דחייב מה"ת, והבעלים גופיהו חייבים כשימצאו רובצת, וגם אינו חייב ליקח הבנים כדי שיתחייב דא"כ היה רב יהודה מתחייב ליקח הבנים ע"מ שלא לזכות [וכעין שכ' תו' ב"מ ק"ב א'] ולשלח ואח"כ יזכה בבנים, וכ"מ פשטא דמלתא דיוני שובך אסורים מפני ד"ש ומניחן רובצין ואינו משלח, וזה דלא כחו"י סי' ס"ז, וח"צ סי' ס"א, והא דאמר לעיל קל"ט ב' יכול יחזור בהרים כו' לאו למימרא דכי יקרא חייב אלא אי הוי אמרינן יחזור בהרים היה כל אדם חייב פעם אחת בחייו לקיים מצות שילוח אבל השתא כי יקרא לא קרינן **רק אם רוצה ליקח הבנים**, והא דהביא הח"צ ראי' מל' המשנה לעיל קמ"א א' חייב לשלח, היינו דהוא בחיוב שילוח ואינו רשאי ליקח האם, דבין לקיחת האם ובין לקיחת הבנים אסורין בלא קיום מצות שילוח, ואדרבה מדלא קתני אמר אינו נוטל לא את האם ולא את הבנים חייב לשלח משמע דז"א".
        14. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה תנינא (ב - ג) סי' ה' אות ד') – "דוגמא לכך, ממצות שילוח הקן דנקטינן דאין זו מצוה חיובית והרואה את הקן מותר לו לילך לדרכו ולא לעשות כלום, ומכל מקום פשוט הוא שאם ראה קן ושילח את הצפור ולקח את הביצים בלי שום כונת מצוה דמסתבר שלא קיים בכך מצות שילוח הקן, והיינו מפני שהחסרון הוא במצוה".
        15. הגריש"א זצ"ל (מהדו"ה ריש עמ' מ"ג, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות י"א) – "יש ענין גדול לקיים מצות שלוח הקן, אמנם מדויק מרוב פוסקים דלא כהחות יאיר, וממילא אין כאן חיוב אלא ענין גדול".
        16. הגרח"ק שליט"א (שיח השדה ח"ב קונ' הליקוטים סי' ט', שלח תשלח אות קפ"ה) – "החות יאיר בתשו' סי' ס"ז וכ"ד הח"צ בתשו' סי' פ"ג (מובא בחי' רע"א ובפ"ת ביו"ד ר"ס רצ"ב) ... ודעת החתם סופר ... וכ"ד החזו"א ... וכן מצאתי בהדיא בחידושי הר"ן ... וכן מצאתי במאירי ... וכן מבואר ברמב"ן קל"ח ב' שהקשה ל"ל קרא דמוקדשין פטורין תיפוק לי' שאינו יכול לשלחם שהרי של הקדש הם ותירץ דס"ד דלא יטול הבנים כדי שלא יתחייב בשילוח וכ"כ הרשב"א וריטב"א וחידושי הר"ן משמע שאם אין נוטל הבנים אין עליו חיוב שילוח".
        17. שלח תשלח (סעי' ב') – "אכן המנהג הפשוט הוא ששלוח הקן אינו חיוב, אלא שאם רוצה ליטול הבנים, חייב לשלח מקודם האם".
     3. מראי מקומות – בית אפרים (יו"ד סי' ס"ו), פמ"ג (שושנת העמקים כלל ב' ד"ה הן), יד שאול (ס"ק א', "חות יאיר ... אין ראי' ..."), פת"ת (ס"ק א'), כתב סופר (חולין, ריש פרק שלוח הקן, דף קלט: ד"ה יוכל), דבר אברהם (ח"ב סי' ח' אות י"ג - אות כ"ה), בית שערים (יו"ד סי' שע"ג), או"ש (הל' יו"ט פרק ג' הל' ח' ד"ה ונראה), הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ז, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ו', לשונו מובא לקמן), יביע אומר (ח"י סי' ל"ב אות ג'), אבני חפץ (ח"ב סי' ט'), מגיה לריטב"א (חולין דף קמ: הע' ע"ז), בית מתתיהו (ח"ב סי' ג' אות ג' ד"ה ועפ"ז).
  2. **בעידן ריתחא**.
     1. מנחות (דף מא.) – "דמלאכא אשכחי' לרב קטינא דמיכסי סדינא, אמר ליה: קטינא, קטינא, סדינא בקייטא וסרבלא בסיתוא, ציצית של תכלת מה תהא עליה. אמר ליה: ענשיתו אעשה. אמר ליה: בזמן דאיכא ריתחא ענשינן".
     2. מחמיר.
        1. משנת חכמים (ריש הל' יסוה"ת צפנת פענח שם אות ה') – "אם מזדמן לו ורואה קן מחויב לקיים מצות שלוח הקן נראה דאם לא קיים ענשינן לי' בעידן ריתחא. אבל ליכא עונש כמו בעובר על מ"ע המוטל עליו דמ"ע היינו אם לקח האם והבנים".
        2. הו"ד בפת"ת (ס"ק א').
     3. מיקל [דין מיוחד בציצית].
        1. מהר"ם שיק (יו"ד סי' ר"צ) – "והפתחי תשובה סי' רצ"ב הביא שם די"ח דבעידן ריתחא מענשינין עלי' ולפי ענ"ד דווקא בציצית דאיכא מצוה למען תזכרו נהי דהוא רשות אבל אינו רשות לגמרי אבל בשלוח הקן דהוא רשות לגמרי בוודאי לא מענשינן עליי'".
     4. מיקל, בשב ואל תעשה.
        1. עי' כתב סופר (חולין דף קלט: ד"ה ודע) – "די"ל דגם בעידן ריתחא לא מענשינן על שלא קיים מצות שלוח הקן דגם דבפ' התכלת אמר מלאכי בעידן רתחי מענשינן אעשה היינו כשעושה לו בגד ולובש בו ועושה צדקי לפטור עצמו מציצי שעושה של ג' כנפי' מדבר שאינו חייב בציצית דבהא איירי שם מענשינן בעידן ריתחא דראה והתחכ' לפטור ממצוה, אבל בשלוח הקן וכדומה ששב וא"ת הוא ולא עשה התחכמו' לפטור נפשי' נ"ל דלא מענשינן לעולם וכן נראה למעיי' פ' התכלת שם, ומינה בנוטל האם ומטריף הבנים כדי לפטור נפשי' משלוח וכדומה י"ל שמענשי' כמו בציצית כיון שעשה התחכמות לפטור נפשי' ועדיין יש לעיין".
        2. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות פ"ה) – "כתב לי רבינו שאין לחתוך כנפי הצפור אפילו לפני שהיא יושבת על הקן מה הטעם בזה, הרי הוא שלא בשעת מצוה. תשובה: גורם להפקיע מצוה ובעידן ריתחא ענשינן".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות פ"ט) – "בספר שיח השדה (קונטרס הליקוטים סי' ט) מבואר דשיטת הרבה ראשונים ואחרונים שמצות שלוח הקן אינו חיוב, אא"כ רוצה לזכות בהביצים. האם לפי שיטת אלו יש ענין לחפש לקיים מצות שלוה"ק אע"פ שהוא פטור מדינא. תשובה: ע"פ קבלה יש ענין".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות צ') – "לפי הראשונים והאחרונים הנ"ל, הרואה קן צפור ואינו מקיים המצוה האם יש חשש שיקבל עונש בעידנא דריתחא. תשובה: לא".

* + 1. מראי מקומות – שלח תשלח (מהדו"ד עמ' פ"ד, מהדו"ה עמ' מ"ג).
       1. לשאר מראי מקומות ושיטות עי' ערך "לעשות מצות".
  1. **צריך לעשות כל מצות פעם אחת בחייו**.
     1. נכלל שילוח הקן.
        1. הגר"ח וויטאל זצ"ל (הקדמה לס' שער המצות) – "דע שכל נצוצי נשמות מכל נשמה ונשמה מחוייבת לקיים כל תרי"ג מצות אם לא אותם שאין יכולת בידם לקיימם כמו מעשה הקרבנות כולם שאינם נוהגים אחר החרבן וכיוצא בהם כמו מצות יבום וחליצה או גט או פדיון בן בכור שדברים אלו אינם ביד האדם ואפי' ענין הגט אינו מחויב לגרש לאשתו אלא אם לא תמצא חן בעיניו מחמת שאינה הגונה במעשיה שאל"כ אדרבא מזבח מוריד עליו דמעות וכיוצא במצות אלו אבל כל השאר חייב אדם לקיימם **ואפי' אותם שאינם חובה על האדם אלא בהזדמן כגון מצות שלוח הקן** שאינו מחוייב לרדוף אחריה אלא כי יקרא קן צפור שהוא דרך מקרה וכיוצא בזה עכ"ז צריך האדם לחפש אחריהם ולעשותם כי כל זמן שלא השלים התרי"ג מצות שהם כנגד רמ"ח איבריו וגידי נשמתו הנה נשמתו חסרה מן האברים ונקרא בעל מום ועליו נאמר כל אשר בו מום לא יגש וזה נזכר ומפורש בס' התיקונים תי' ע' דף קל"א ע"ב שאין לו תיקון עד שיחזור בגלגול וישלים כל התרי"ג מצות ...".
        2. שלחן גבוה (ס"ק ח') – "ובא בגלגול אפילו כמה פעמים ... לרדוף אחר המצות שלוח הקן וראשית הגז".
        3. הגרח"ק שליט"א (אורחות יושר פרק כ"ז ד"ה שוב) – "וכ"כ בחזון איש (ביו"ד סי' קע"ה סק"ב) שכל מצוה חייב כל אדם עכ"פ פעם א' בחייו לקיימו (**חוץ** משילוח הקן שמיעטו קרא ע"ש) ... שוב מצאתי בשער המצות להרח"ו ז"ל ... כל השאר חייב אדם לקיימם ואפי אותם שאינם חובה על האדם אלא בהזדמן כגון מצות שלוח הקן שאינו מחויב לרדוף אחרי' אלא כי יקרא קן צפור שהוא דרך מקרה וכיו"ב עכ"ז צריך האדם לחפש אחריהם ולעשותם כי כל זמן שלא השלים התרי"ג מצות שהם כנגד רמ"ח איבריו וגידי נשמתו הנה נשמתו חסרה מן האברים ונקרא בעל מום ועליו נאמר כל איש אשר בו מום לא יגש וזה נזכר ומפורש בם' התיקונים תי' ע' דף קל"א ע"ב שאין לו תיקון עד שיחזור בגלגול וישלים כל התרי"ג מצות כו'".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות צ"א, עי' אות קע"ח - אות קפ"ה) – "איתא בספר ארחות יושר בפרק שמחה של מצוה בשם ר' חיים ויטאל, 'צריך לחפש אחריהם ולעשותם' וקאי על שלוח הקן, האם החזו"א חולק על זה. תשובה: לא חולק".

* + 1. מראי מקומות.
       1. חזו"א (יו"ד סי' קע"ה אות ב') – "אי הוי אמרינן יחזור בהרים היה כל אדם חייב פעם אחת בחייו לקיים מצות שילוח אבל השתא כי יקרא לא קרינן רק אם רוצה ליקח הבנים".
    2. לשאר מראי מקומות ושיטות עי' ערך "לעשות מצות".
  1. **האם יש מעלה לחזור אחר הרים**.
     1. יש מעלה – שלחן גבוה (ס"ק ח'), שלח תשלח (סעי' א', "ומכל מקום בודאי יש להשתדל לקיימה, ודבר גדול").
     2. לא לעשות – בן איש חי (שו"ת תורה לשמה סי' רע"ז, "מצוה זו לא אמרה רחמנא אלא היכא שתבא לידינו בדרך מקרה דכתיב כי יקרא **ולא רצה שאנחנו נחזר ונחפש אחריה** כדי למצוא אותה והכי איתא בגמרא דחולין דף קל"ט ע"ב ת"ר כי יקרא קן צפור לפניך מה ת"ל לפי שנאמר שלח תשלח את האם ואת הבנים תקח לך יכול יחזר בהרים וגבעות כדי שימצא קן ת"ל כי יקרא במאורע לפניך וכו' ע"ש ולפ"ז אותם המתחסדים לחזר בהרים וגבעות כדי למצוא שלוח הקן הם עושים הפך דברי הברייתא הנז' כי אין צריכים לקיים מצוה זו אא"כ היא תבא לידם מאיליה").
     3. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"ג סי' שכ"ט ד"ה ולעיל).

1. אנשים.
   1. **נשים**.
      1. חיוב – תוספתא (קידושין פרק א' הל' י', "אי זו היא מצות עשה שהזמן גרמא כגון סוכה לולב ותפלין אי זו היא מצות עשה שלא הזמן גרמא כגון אבידה **ושלוח הקן** מעקה וציצית"), הו"ד בגמרא (קידושין דף לד., "ואיזוהי מצות עשה שלא הזמן גרמא. מזוזה, מעקה, אבידה, ושילוח הקן"), חינוך (סוף מצוה תקמ"ה, "ונוהגת בכל מקום ובכל זמן בזכרים ונקבות"), ח"ח (המצות הקצר מצוה עשה ע"ד), פוסקים.
      2. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ז, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ו') – "להעיר דמקושית התוס' בקדושין ל"ד ע"א שאפילו אם היה נחשב שלוח הקן כמצות עשה שהזמן גרמא, מכל מקום איך יהיו נשים פטורות משלוח והא איכא לאו דלא תקח האם עיין שם ובתרוצים, ואם כהסוברים דמיד כשמשלח את האם הוא מקיים מצוה, וכל שכן להחו"י והח"צ דסברי דבנזדמן לו קן, עובר ממש בעשה אם אינו משלח כמובא בפת"ש סימן רצ"ב, אי אפשר כלל להבין קושית התוס' דהרי שפיר צריך התנא לאשמעינן דגם נשים שייכי בהך מצוה, וכל שכן אם ננקוט דבנזדמן חייבים להזדקק ולשלח, ומוכח מזה שהתוס' סובר כהני דסברי דמצות שילוח הוא רק אם רוצה ליקח את הבנים, דלפי זה שפיר הקשו בתוס' דתפ"ל שיש גם לאו, אולם בפת"ש שם הובא להלכה רק דעת החו"י והחכ"צ והמשנת חכמים דסברי דמיד כשמשלח קעביד מצוה עיין שם".
   2. **קטנים**, [חרש, שוטה].
      1. פטור – מנ"ח (מצוה תקמ"ה אות כ"א, "הכל חייבים במצוה זו, חוץ מחרש שוטה וקטן ככל המצוות"), הבנים תקח לך (עמ' נ"א), שלח תשלח (סעי' כ"ח), הקטן והלכותיו (פרק נ"א סעי' א').
      2. עדיין יש מצוה – הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ק"י, אות קי"א, "קטן אינו בר חיובא אבל מצוה איכא, **ממילא מקבל הסגולה** של אריכות ימים").
         1. לכאורה תלוי במחלוקת אם קטנים לאו בני מצוה או לאו בני עונשין - עי' או"ח סי' שמ"ג, לשיטות ומראי מקומות.
   3. **לקח האם על הבנים בקטנותו, האם חייב לשלחה כשיגדיל**.
      1. חיוב – מנ"ח (מצוה תקמ"ה אות כ"א, "ונראה דאם קטן עבר ולקח אם על בנים כשיגדיל חייב לשלח, כי באמת חייל עליה המצוה, רק דהוא קטן ואינו בר ציווי, אבל בהגדיל דהוא בר דעת מחויב לקיים ולשלח, וכבר כתבתי בחיבור זה כמה פעמים כן"), הבנים תקח לך (עמ' נ"א).
      2. פטור – הר צבי (או"ח ח"ב סי' א' אות ז', "והנה במנ"ח ... ולכאורה לפי"מ שהוכחנו לעיל דקטן החופר בור ברה"ר פטור גם לכשיגדיל, מסתבר דה"ה בנד"ז כיון דכל עיקר מצות שילוח נצמח **מרגע זה** שלקח אם על בנים ובההיא שעתא קטן הוי ואין מעשיו כלום לחייבו").
      3. מראי מקומות – תורת הארץ (פרק ה' סי' ע"ד), הקטן והלכותיו (פרק נ"א סעי' א').
   4. **לכבד אביו**.
      1. הגרח"ק שליט"א (שאלת רב ח"א פרק י"ח אות י"ד) – "אברך שמצוי בחצירו עופות המטילות שם ביצים ומקיים הרבה פעמים מצות שילוח הקן, האם ראוי שיכבד מפעם לפעם לאביו או לחבירו (ובפרט כשיש לו צורך כגון סגולה לזש"ק) לקיים המצוה, או אין זה מן הראוי דמאחר שהמצוה באה לידו אין ראוי לכבד לאחרים, וגם י"ל שמן השמים רצו שהוא יעשה המצוה מדלא הניחוהו אצל השני. תשובה: אם אין רוצה ליטול הבנים אין עליו מצוה ויכול לכבד".
      2. ילקוט יוסף (כיבוד אב ואם פרק ה' סעי' ל', קיצור שו"ע יו"ד פרק ה' סעי' ל') – "אם נזדמנה מצות שילוח הקן בפני האב והבן גם יחד, יש אומרים שיכבד את אביו שיקיים את המצוה. ויש אומרים דבמצוות לא שייך כיבוד".
   5. **לכבד חבירו**.
      1. הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ה עמ' צ"ז, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות י"א) – "האם לשיטת החות יאיר שרי לכבד חברו כשרואה קן, או שחייב בעצמו לטפל בו. והשיב לי דשפיר שרי גם להחו"י, ומשום דשלוח הקן אינה מצוה המוטלת על הגברא אלא על החפצא, דצריך לדאוג שיקויים רצון תורה הקדושה לשלח האם, וע"כ שפיר יכול לכבד כל מי שרוצה בזה. וכן עמא דבר, דמקובל לכבד גדולי ישראל במצוה זו".
      2. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות קי"ח) – "מי שבא לידו מצות שלוח הקן בפעם הראשונה, היכול לכבד בה את חברו הזקוק לברכה כמש"כ בילקוט שמעוני 'אם קיימתם מצות שלוח הקן אפילו היית עקר ולא מוליד חייך שאני פוקדך בבנים, או צריך קודם לקיים בעצמו. תשובה: צריך לקיים מקודם כי אם יכבד חברו יש בוה כעין ביזוי מצוה אלא יקיים בעצמו ואח"ז יכול לכבד חברו".
2. זמן.
   1. **הלכה פסוקה**.
      1. אפילו שלא בפני הבית.
   2. **שבת**.
      1. מחמיר [ג' טעמים: משום צידה, משום מוקצה, משום הזוהר].
         1. שאילת יעב"ץ (ח"א סי' ל"ו) – "אי אפשר לקיימן בשבת ... ושלוח קן פשיטא שאינו יכול לצוד עופות בשבת שלא מן המזומן".
         2. חת"ס (או"ח סי' ק') – "היוצא מזה לנדון שלפנינו, הפוגע בשבת בקן ציפור לא מיבעיא לטעמו של הזוהר לא יפריחו שלא לעורר יללה לעילא, אלא אפילו עפ"י הנגלה כיון שעפ"י אותו הטעם אינו מחוייב לחזור אחר מצוה זו כשאינו רוצה בבנים א"כ להרמב"ם שמצות שלוח ביד אסור בודאי, ואפילו להפריח נ"ל דלא שפיר דמי כיון דלהרמב"ם לא יצא ידי חובת מצוה נמצא התאכזר שלא לצורך והמתחסד בזה אין רוח חכמים נוחה הימנו ותל"מ".
         3. תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ב סי' צ"ט אות ב' ערך בעלי חיים).
         4. הליכות משה (שבת פרק ו' סעי' א', סי' כ') – "מצות שילוח הקן, אי אפשר לקיימו בשבת, הן מצד איסורי צידה ומוקצה, והן משום דצריך לעשות קנין, לקנות הביצים או הבנים".
         5. עי' הגר"ש דבליצקי זצ"ל (קונ' לקט שדה סי' ל"ה) – "שאלתי להגה"צ מהר"ש זלה"ה אם מותר ליעביד שילוח הקן בשבת והשיבני 'לא, אי אפשר'".
         6. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ק"ב) – "אין לעשות בשבת".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ק"ג) – "משום שבערב שבת היתה האם רובצת על הביצים ואז היה אסור לזכות בהם ממילא יש להם שם מוקצה".

* + - 1. תורת השבת (פרק כ"ז סעי' י"ז).
      2. שלח תשלח (עמ' ע"ז).
      3. אבני דרך (ח"ח סי' רע"ד, הערות לס' הליכות משה עמ' מ"א).
    1. מיקל.
       1. כף החיים (סי' ש"ח ס"ק רל"ד).
       2. הו"ד בילקוט יוסף (סוף הע' א').
    2. מראי מקומות – מנחת פתים (סי' תרנ"ה), שד"ח (מערכת הל' כלל קמ"א אות ד' ד"ה ובקונטרס), יסודי ישרון (מוקצה עמ' שכ"ה), בצל החכמה (ח"ה סי' ל"ד אות ב'), שערים מצויינים בהלכה (סי' פ"ח ס"ק ג'), יסודי ישרון (מער' הל' שבת, סוף עמ' קנ"ג), קן צפור השלם (עמ' פ"ד), חוט שני (תורת המלאכות מלאכת צד, סוף ס"ק כ"א), תורת המלאכות (מלאכת צד ס"ק כ"א).
       1. הר צבי (ט"ל הרים, צד סי' ד') – "בת' חת"ס ... הנה מש"כ דפשיטא דחייב חטאת צ"ע, דלכאורה הוי מלאכה שאצל"ג דצידה שהיתה היא משום צורך דבר הניצוד וכאן אין בו צורך, ואי משום קיום המצוה, הא מצות לאו ליהנות ניתנו ... ולענין טלטול מוקצה לקיים מצות עשה כתבתי במק"א, ויש לעיין מהראיה ממפקח את הגל דילמא התם הוי מלאכה דאורייתא".
    3. **ביו"ט**.
       1. כמו שבת – שילוח הקן כהלכה (פרק כ"ג).
       2. לפי הזוהר, לא לעשות ביו"ט – חת"ס (או"ח סי' ק' ד"ה ועכ"פ, "לטעמו של הזוהר בשבת **וי"ט** אסור לעורר יללה לעילא").
  1. **ספירת העומר** [ר"ה עד שמיני עצרת, יובל, שמיטה].
     1. הו"ד דברי קבלה – הבנים תקח לך (עמ' נ"ה), נטעי גבריאל (הל' פסח פרק נ"ו סעי' ז', "יש שכתב שעפ"י הקבלה אין לקיים מצות שלוח הקן בימי הספירה").
     2. אפשר לקיים – מנחת יצחק (מעשה שהיה, קובץ מבית לוי ח"ג עמ' ל"ט הע' ו', ענייני יו"ד עמ' ש"ו הע' ו'), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' ל"ט אות ו', בענייני יו"ד עמ' ש"ה אות ה'), הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות צ"ו, "ראיתי מובא בשם ספרי קבלה שספירת העומר אינו זמן לקיים מצות שלוח הקן. מה הדין אם רואה קן בזמן ספירת העומר. תשובה: אפשר לקיים").
     3. אור לציון (ח"ג פרק י"ז סוף הע' ו') – "והנה כתב רבנו הרש"ש (הגהות השמש על עץ חיים שער ט"ו פרק ג'), שאין שילוח הקן נוהגת במ"ט ימי העומר, וצריך להזהר שלא לעשות מצוה זו בימים אלו. וכן מר"ה עד שמיני עצרת, **ובכל שנת השמיטה**, וכן בשנת היובל, ע"ש. ויש לעיין, שא"כ זו מ"ע שהזמן גרמא, וראה בחינוך מצוה תקמ"ה שמצוה זו נוהגת בכל זמן בזכרים ונקבות. וצ"ע. ואפשר שאף לפי הסוד אין זה אלא לאחר החורבן, אבל לפני כן נהג תמיד. וראה בגירסא מהגהות השמש בספר ע"ח כת"י, ע"ש. וצ"ב בזה".
  2. **תשעה באב**.
     1. אפשר לקיים – הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות צ"ז, "אין איסור לקיים מצות בתשעה באב וכמו שיכול לתת צדקה לעני יכול לקיים מצות שלוה"ק בתשעה באב").

1. מקום.
   1. **הלכה פסוקה**.
      1. אפילו בחוץ לארץ.
      2. אפילו ברה"י.
      3. אפילו במים.
      4. אפילו בראש של אדם [או בעלי חיים].
      5. אפילו על אילן.
      6. אפילו בארץ [לאפוקי באויר].
      7. אפילו בורות שיחין ומערות.
      8. שאינו מזומן.
   2. **קן בתוך רשותו, מה לעשות** [כמו במרפסת].
      1. בעל הטורים (דברים פרק כ"ב פסוק ו') – "יקרא קן. בגימטריא פרט למזומן".
      2. סגי בדעת שלא קונה.
         1. קהלות יעקב (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ז, מהדו"ה עמ' ע"ז).
         2. אג"מ (יו"ד ח"ד סי' מ"ה אות א') – "וגם בכלל אם אחד טוען שאין זה זכות בשבילו ולא רצה לזכות, יש להאמינו גם למפרע ולא קנה. וממילא יכול עדיין לקיים מצות שילוח הקן".
         3. הגר"ד יונגרייז זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ז, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ו', קן צפור השלם עמ' קל"ה).
         4. אדמור מסאטמאר (ס' קן צפור השלם, שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ז, מהדו"ה עמ' ע"ז).
         5. מנחת יצחק (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ז, מהדו"ה עמ' ע"ז).
         6. הגרמ"א פריינד זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ז, מהדו"ה עמ' ע"ז).
         7. אבן ישראל (ח"ח סי' ס"ז, ח"ט סי' ק"א, הו"ד בשלח תשלח עמ' ש"ז, עמ' שי"ג) – "תבנא לדינא דמה שכתבתי דהעצה לקיים מצות שילוח הקן הוא שיתנה שאינו רוצה שיקנה לו חצרו, הוא פשוט דמהני בלי שום פקפוק".
         8. אור לציון (כתובות סי' קצ"ב) – "מהני דבריו אליבא דכולי עלמא".
         9. הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ו, מהדו"ה עמ' ע"ו, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות ט"ז).
         10. הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות ד') – "וסגי במחשבה לחוד".
         11. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' מ') – "שיאמר קודם הטלת הביצים שאינו רוצה שתזכה לו חצירו בביצים, ואז נשארים הביצים תפקר ולא תשיבי מזומן".
         12. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות מ"ז, אות מ"ח) – "לפני שהאם הטילה הביצים בחצר המשתמרת האם צריך להפקיר בכדי לקיים מצות שלוה"ק או מספיק שמכוון שאינו רוצה לקנות הקן ואע"פ שאינו מפקיר. תשובה: אם מכוון שאינו רוצה לזכות בהם לפני שהטילה הביצים יכול לקיים המצוה".
      3. מפקיר חצרו.
         1. להורות נתן (ח"א סי' מ"ט).
         2. חוט שני (שבת ח"ד עמ' ת' ד"ה מבואר) – "בקננו בבתים העצה לקיים בהם מצות שלוח הקן, הוא להפקיר את המקום שבבית לפני שמטילה שם את הביצים, ואז אינו חצרו והרי הוא אינו מזומן".
      4. לא מהני [עדיין מזומן].
         1. עי' אמרי יושר (סי' קנ"ח) – "הפקיר תרנגולתו בתוך ביתו ולא נעשה מורדת מזומן מיקרי אף שאינו שלו ... אין בידי להחליט בבירור ... וצ"ע".
         2. קנין תורה כהלכה (ח"ג סי' ס') – "ושמעתי עוד עצה שמפקיר את העליי' או השובך למען לא יהיו חצרו ומזומן, וגם ע"ז יקשה כנ"ל דלמה לא משני הש"ס עצה קלה זו, א"ו דליתא גם לעצה זו, והפשוט הפקר אינו מועיל רק אם הוא הפקר לעניים ולעשירים שמי שירצה יוכל לזכות בו וכאן שמפקיר רק בכדי לקיים מצות שה"ק א"כ ברגע שמפקיר אם יזכה בו שוב קנתה חצרו אחר הזוכה והו"ל מזומן להשני ושוב א"א לצאת יד"ח המצוה ולא מהני גם תי' זה כלל ...".
         3. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ז, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ו') – "הנני להעיר במה שהובא בספרו [קן צפור] בפ"ג עצה חשובה מהגה"צ מוהר"ד יונגרייז זצ"ל, שגם בחצר המשתמרת יוכל לומר בתחלה שאינו רוצה כלל שתזכה לו חצרו בביצים שהצפור תטיל וממילא יוכל בקל לקיים את המצוה כיון דאין זה מזומן. ולעניות דעתי יש לפקפק בזה, דכיון שאמרו בגמ' קל"ט ע"ב 'מה דרך שאין קנו בידך אף כל שאין קנו בידך', ואם כן אפשר דכיון שיכול בעל החצר בכל עת ובכל שעה לחזור ממה שאמר קודם, יתכן דהרי זה חשיב כקן שהוא ממש בידו כיון דאז תזכה לו חצרו אפי' שלא מדעתו, ואף דגם יש מי שסובר שגם בשעה שהאם רובצת על הביצים יכול שפיר לזכות אם יאמר בפירוש דניחא ליה באיסורא כמובא במנחת חינוך מצוה תקמ"ה מהשטה מקובצת, מכל מקום הרי צריך על כל פנים לומר שהוא רוצה לקנות, וגם מסתבר דאין זה חשיב כקן שבידו כיון שאם מכוון לזכות הרי קעביד איסורא, מה שאין כן בהוגבהה האם מעל הביצים כיון דשפיר מותר לזכות אז אם ירצה וגם יכול לזכות אפילו שלא מדעתו **מהיכ"ת נימא דחשיב כדרך ולא כקן שבידו**, וקצת סעד לכך דאם לא כן יכול כל אדם להכניס תוך ביתו כלוב עם תרנגולת שמרדה או עוף טהור אחר שאין דרכו ליגדל בבית ולהפקיר תיכף את הכלוב עם הצפור ולגלות דעתו גם על הביצים שאינו רוצה בהם ויוכל אחר כך לקיים בקל מצות שילוח, וכעין זה הובא בברכ"י ובמלא"ש עיין שם, אלא שלעניות דעתי דבריו תמוהים במה ששאל והוכיח מזה דאם כן יכול כל אדם להפקיר תרנגולת שבביתו ולקיים מצות שילוח הקן, חדא דכיון שתרנגולים דרכן להגדל בבית ודאי חשיב מזומן, דדוקא אם מרדו נוהג בהם שילוח, אבל אם לא מרדו חשיב שפיר מזומן אף על פי שהוא הפקירו, ותו דאף גם לשיטתו שם עדיין קשה דמכל מקום הרי יכול שפיר להפקיר אותם לפני הטלת הביצה ובכגון דא הרי סובר שם דשפיר חייב בשילוח".
      5. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"ג סי' שכ"ט סוף ד"ה ואני), הבנים תקח לך (עמ' ו', עמ' ט"ו, ביאורים), שלח תשלח (סעי' כ"א).
         1. כפי אהרן (ח"ב יו"ד סי' י' ד"ה ועדיין) – "אם ישראל יש לו קרקע שלו ומתנה מתחי' השנה שאין רצונו שיקנה לו חצירו היונים והעופות שיקננו בכותלי חצירו אי סגי בהכי להנצל מכל המחלוקות שהבטנו לעיל דאם הוגבהה האם שעה א' דקנתה לו חצירו דהרי זה מתנה ומפרש שאין רצונו שיקנה לו חצירו והפקר גמור הוי וקרינן ביה כי יקרא. ונר' דגם בזה לא פלטינן מסלע המחלוקות שהרי כ' הר"ן ... דדוקא בקנין דרבנן אי גלי אדעתיה דלא ניחא ליה דלקני לא קנה אבל בקנין דאורייתא אע"ג דגלי דעתיה בע"כ קני וכ' שאין כן דעת הרשב"א ... ותו איכא בנ"ד ע' אחר דאעפ"י שאומר שאין רצונו לזכות יש לחוש אולי באיזה פעם יחזור מדעתו ויהיה רצונו לקנות ... הנכון כדעת רבנן קמאי ובתראי לצאת חוץ לעיר ולקיים המצוה בלי שום פקפוק כי תוך העיר אינו מקיים מצוה כתקנה למאת י"ח כל הדיעות והמחלוקות".
         2. משנה הלכות (חי"ב סי' ת"כ) – "אלא שנסתפקתי היכא דאמר בפירוש שלא תקנה לו חצרו ואינו רוצה שיקנה לו חצרו אי מהני כה"ג אי נימא כיון דבאמת חצרו קונה לו ממילא לאו כל כמיני' עד שיפקיר חצרו, או דילמא כיון דהתנה שלא תקנה לא הוה לי' שלו והו"ל בכלל כי יקרה ועכ"פ לכו"ע בעי שיתנה כן קודם שהטילה ביצים לשם וצ"ע. די"ל כיון דכל אדם אסור ליכנס לחצרו הגם שהתכוין שלא תקנה לו חצרו, מ"מ אכתי לא הוי משל הפקר. ועיין רמב"ן בח' על מסכ' פסחים דף ז' בחמץ של הפקר שנפל לחצירו אי חייב לבערו ואיעובר עליו, ומיהו לפמ"ש הטור דגם ברשותו חייב בשילוח הקן והביאו הט"ז סק"ו, א"כ משמע לכאורה דמהני כה"ג והאחרונים האריכו בזה ואין הז"ג להאריך יותר".
         3. "חזר לביתו לאחר הפסח ומצא קן ובו ביצים האם יכול לקיים בו שילוח הקן" – וישמע משה (פר' קדושים תשע"ט עמ' ג').
   3. **סתם דעת בזמנינו -** לשיטות שתלוי בחו"מ, ולא לפי שיטה ג' לעיל.
      1. יש מצוה שילוח.
         1. הליכות משה (שבת פרק ו' הע' ג') – " ".
         2. הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות ה') – "שיש אומדנא שאינו רוצה לזכות בהם".
         3. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות נ') – "הבנתי דעת רבינו דדין מזומן תלוי בקנין ובעלות של כל התורה. וכל עוד שלא קנה הביצים אינו נחשב מזומן ולכן לפני שהטילה ביצים בחצירו סגי בזה שיגלה דעתו שאין רצונו שחצירו יקנה בשבילו (וזה לכאו' אינו כהפקר שצריך ג' לכתחילה). ולפ"ז אפשר דבאופן שמוכח כוונת בנ"א כגון בזמן הזה שאין רצונם שחצרם יזכה בשבילם א"צ כוונה מיוחדת בכלל. אמנם אם חצירו זכה בשבילו נחשב כבר מזומן ובזה צריך להפקיר (בפני ג' לכתחילה) ומועיל ההפקר להחזירו ולהחשיבו לאינו מזומן, האם זה נכון. תשובה: נכון".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות נ"ג) – "תנן בב"מ (דף כה ב) מצא בגל ובכותל ישן הרי אלו שלו וכתבו תוס' והרמב"ם דדבר שלא ימצאנו לעולם אין חצירו קונה לו. לפי"ז אם הקן נמצא בחצר במקום שלא יגיעו אליו הבעלים דלכאורה לא קונה אותו היכול לקיים מצות שלוח הקן. תשובה: לא צריכים לזה כיון שהיום לא משתמשים עם הביצים וגם הצפורים מלכלכים את רשותו **ואין ברצון סתם אדם** לזכות בהם ממילא אין חסרון של מזומן, כי חצרו קונה לו משום שהוא זכות לו ופה אין ברצונו לקנות אותם".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות נ"ד) – "לפי הנ"ל אם יש לו קן בחצרו המשתמרת בזמן הזה, האם יכול לקיים המצוה בלי שיפקיר מקודם. תשובה: אם הוא בן אדם שאין הוא רוצה לזכות בהביצים אינו צריך להפקיר".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ע"ג) – "שמעתי מרבינו שהיום סתם אדם בחזקת שאין ברצונו לזכות בהצפורים, לפיכך אין החצר קונה אותם. אם עושה שובך רק כדי לקיים מצות שלוח הקן, ודעתו בבניתו אינו לקנות האם והביצים האם צריך להפקיר. תשובה: אם כיוון רק לשם מצוה אינו צריך להפקיר".

* + - 1. חוט שני (שבת ח"ד עמ' ת' ד"ה ונראה, שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ח, מהדו"ה עמ' ע"ט) – "ונראה דלפי המצב בדורנו, יונים שקננו במרפסות הבתים או על אדני חלונות ביתו אין בעל הבית זוכה ביונים או בביצים או באפרוחים ושפיר יכול בעל הבית לקיים בהם מצות שלוח הקן אף שלא הפקיר מקודם את המקום ולא מיקרי מזומן, כיון דאנן ידעינן דבלבו ובלב כל אדם אין אדם רוצה שימצאו בדורנו יונים או אפרוחים או ביצים במרפסת ביתו או על אדני חלונות ביתו ולא ניחא ליה לזכות בהם, וממילא אין חצירו זוכה לו והרי הם הפקר, ושפיר יכול לקיים בהם מצות שלוח הקן, לפי המצב של דורנו, אף שלא הפקיר את המקום".
      2. הו"ד במגילת ספר (עינים שונים או"ח יו"ד סי' ל"ח אות ט') – "לגבי ביצים המונחות במרפסת שלו אם אפשר לקיים בזה שילוח הקן, אף שחצרו של אדם קונה לו שלא מדעתו אם היא חצר המשתמרת, היינו דוקא באופן שזה זכות עבורו, אבל ביצי היונים אינו נחשב לזכות לקנות אותם דאף אחד אינו משתמש בהם, ואין חצרו זוכה בהם, ולכן שפיר אפשר לקיים בזה מצות שילוח הקן".
      3. הגרז"נ גולדברג שליט"א (שילוח הקן כהלכה פרק ט' אות י"ד).
    1. מחמיר, שצריך הפקר ממש.
       1. אבן ישראל (הבנים תקח לך עמ' ט"ו) – "דלמעשה אין לקיים שילוח הקן לאחר שהוגבהה האם".
       2. הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ח, מהדו"ה עמ' ע"ט, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות ט"ז) – "שמכיון שעכ"פ יש לו זכות השתמשות בביצים קונה לו חצרו, אלא אם כן חשב להדיא שאינו רוצה לקנותם טרם שבאו לעולם".
          1. הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ז, מהדו"ה עמ' ע"ח) – "שלפי העצה הנ"ל, שחושב לפני הטלת הביצים בחצרו המשתמרת שאינו רוצה לקנותם, ואז הוי אינו מזומן, **סגי בכך שיכוון פעם אחת בחייו** שאין רצונו שתזכה לו חצרו הקינים שיהיו בה ומהני גם אם יעבור דירה למקום אחר. היות שכבר חשב שלעולם אין רצונו שחצרו המשתמרת יקנה הקינים".
       3. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ה עמ' קס"ה אות ג', בענייני יו"ד עמ' ש"ה אות ג', הע' ד') – "לא פסיקא ליה למרן שליט"א למעשה לסמוך על סברא זו דהיום שאין רגילים ליקח הביצים, אין חצירו זוכה לו".
       4. משנה הלכות (חי"ב סי' ת"כ) – "ובדבר שאלתו כשקנו עופות כשרים בחצר פרטי ובעל החצר לא נתכוון לזכות בביצים או באפרוחים, והאם ירדה מעליהם האם אפשר לקיים מצות שילוח הקן ואי שייך בימינו הדין של חצרו של אדם קונה לו שלא מדעתו. הנה פשוט דהדין דחצירו של אדם קונה לו שלא מדעתו הוא דין דנוהג בזמה"ז, והדבר מבואר בשו"ע חו"מ סי' ר' וסי' ר"ב ובשו"ע יו"ד סי' רצ"ב ס"ב קן המזומן אצלו כו' ואווזים ותרנגולים שקננו בפרדס חייב והוא שלא הוגבהה האם מעל הביצים כלל משהטילם, אבל אם הוגבהה האם מעליהם אם המקומות הללו שלו זכתה לו חצרו והו"ל מזומן ופטור. ועיין ש"ך (שם סק"ו) זכתה לו חצרו דחצרו של אדם קונה לו שלא מדעתו והוא פשוט".
    2. מראי מקומות.
       1. הגרשז"א זצ"ל (הבנים תקח לך עמ' ט"ו) – "דאדרבא יש לומר מכיון שהניח את הקן מוכח הוא שרוצה הוא בקן וא"כ הוא מזומן".
  1. **הפקר אחר זכייה**.
     1. לא מהני.
        1. מלאכת שלמה (חולין פרק י"ב משנה א' ד"ה אבל) – "שאע"פ הפקיר אח"כ הבית פטור משילוח".
        2. ברכי יוסף (ס"ק ג') – "מצאתי כתוב להרב הגדול מהר"ר סלימאן בן אוחנא זלה"ה: נלע"ד שאף שיפקיר אח"כ הבית פטור מלשלח ... וראיה לזה מדשקיל וטרי בגמ' (שם קלט א) גבי הא דתנן אבל לא במוקדשין הני מוקדשין היכי דמי וכו', אלא דאגביהינו לאפרוחים ואקדישנהו והדר אהדרינהו, האי אף בחולין נמי לא מחייב דתנן נטל את הבנים והחזירן לקן ואח"כ חזרה האם עליהם פטור מלשלח. ואם איתא דמהני בהו הפקר לעשותן שאינו מזומן, הו"ל לאוקומה כשהפקירן אח"כ, אלא ודאי משמע מדלא משני הכי דלא מהני בהו הפקר, כיון שכבר נקרא עליהם שם מזומן תו לא פקע. וכן נראה מלשון רש"י ...".
        3. הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ע"א, מהדו"ה עמ' פ"ב, מבקשי תורה סי' ק"ו עמ' תקס"ט, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות ז').
     2. מהני.
        1. הגר"א קוטלר זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ע"א, מהדו"ה עמ' פ"ד) – "דשמעתי מרבי גרשון ריבנר שליט"א נכד הג"ר אהרן קוטלר זצ"ל שאירע שמצאו קן ליד בנין הישיבה הקדושה של בית מדרש גבוה בלייקואד, והורה מרן רבי אהרן קוטלר זצ"ל שאחרי שמקיימים המצוה ושולחים האם וזוכים בבנים, אפשר להפקירם ולקיים המצוה פעם נוספת לאחר שחוזרת האם להיות עליהם. ואף קיים בעצמו המצוה הג"ר אהרן קוטלר זצ"ל באופן זה, שכיבדו אותו לקיים המצוה בבנים שהפקירו אותם לאחר שכבר עשו זכייה בהם".
        2. קהלות יעקב (שלח תשלח מהדו"ה עמ' פ"ג [לשונו מובא לקמן], עמ' פ"ד, ארחות רבנו ח"ד עמ' כ"ט) – "בעת שמו"ר קיים את המצוה היו שם עוד כמה בחורים שרצו ג"כ לקיים את המצוה ואמר להם מו"ר שכל אחד לאחר שישלח את האם ויקח את הביצים יפקירם וישימם בחזרה וכן יעשה זה שאחריו וכן הלאה".
        3. אג"מ (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ע"א, מהדו"ה עמ' פ"ג).
        4. הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות ו') – "אחר שזכה בבנים יכול להחזירם להקן ולהפקירם וכשחוזרת האם אפשר לקיים עוד פעם המצווה על הבנים שלו. ואחרי שהשני שולח ומפקיר אפשר להמשיך לעשות זאת אפילו מאה פעמים".
        5. הגר"י שפירא (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ע"א, מהדו"ה עמ' פ"ג).
        6. הגרח"ק שליט"א (שאלת רב ח"א פרק כ"ב אות ה', שלח תשלח אות מ"ט, אות ס"ב) – "יכול לשלוח האם ולזכות בביצים, ואח"כ יכול להפקיר הביצים ולהחזירם. וכשחוזרת האם יכול חברו ג"כ לקיים המצוה. וזה יכול לעשות אפילו מאה פעמים".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח מהדו"ה עמ' פ"ג, עמ' פ"ד) – "אמר לי שמבואר כמעט בכל הראשונים והאחרונים שמהני להפקיר הבנים אחר הזכיה ולקיים המצוה אפילו מאה פעמים, ודברי חכם סלימאן המובאים במלאכת שלמה הוא דעת יחיד בזה. והוסיף שכשלמד הסוגיא עם אביו מרן בעל ה'קהלות יעקב' זצוק"ל כך עלה בידיהם **כדבר פשוט**, וכן הפקיר אביו הבנים שבקן אחר שקיים בעצמו מצות שלוח הקן בכדי שאחרים יכולים לקיים המצוה".

* + 1. מראי מקומות – עמודי ארזים (על יראים מצוה ס"ב סוף סעי' ד'), שערי זבולון (יו"ד סי' ע'), שלח תשלח (סעי' כ"ד).
  1. **דין של הפקר**.
     1. לפני כמה אנשים.
        1. לכתחילה ג', בדיעבד א' – הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות ז', "כשמפקיר הביצים או האפרוחים אחר שקיים המצוה ... לכתחילה יפקיר בפני ג' ובדיעבד מהני גם אם מפקיר בפני אחד"), הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ס"ג, אות ס"ו, "בדיעבד טוב לפני אחד אבל לכתחילה צריך להפקיר בפני שלושה"), שלח תשלח (סעי' כ"ה).
  2. **מפקיר תרנגולים שבלול**.
     1. מהני – הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ס', אות ס"א).
     2. לא מהני – הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ז, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ו', קן צפור השלם עמ' קל"ה, "אלא שלעניות דעתי דבריו תמוהים במה ששאל והוכיח מזה דאם כן יכול כל אדם להפקיר תרנגולת שבביתו ולקיים מצות שילוח הקן, חדא דכיון שתרנגולים דרכן להגדל בבית ודאי חשיב מזומן, דדוקא אם מרדו נוהג בהם שילוח, אבל אם לא מרדו חשיב שפיר מזומן אף על פי שהוא הפקירו"), הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח עמ' רס"ב), הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות ח', "אע"פ שיכול להפקיר הבנים אחר שזכה בהם ולקיים אחרי זה המצווה ... מ"מ לא מהני להפקיר תרנגולת בביתו ולקיים המצווה דכיון שהתרנגולת היתה מוזמנת בפועל תחת ידו אי אפשר להפקיעו מתורת מזומן").
  3. **בית הכסא**.
     1. יש מצוה – הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות צ"ד, "קן הנמצא בתוך בית הכסא האם שרי הדבר לקיים מצות שילוח בעודו עומד בתוך הבית הכסא. תשובה: לכאורה אפשר לקיים"), הגר"י זילברשטיין שליט"א (חשוקי חמד שבת עמ' ק"צ ד"ה והנה).
     2. מראי מקומות – בה"ל (סי' תקפ"ח סעי' ב' ד"ה שמע), בית מתתיהו (ח"ב סי' ג').
  4. **תוך ד' אמות של קבר, מצד לועג לרש**.
     1. אפשר לקיים.
        1. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ק"א) – "הרואה קן תוך ד' אמות של קבר בבית הקברות, היש איסור לקיים שלוח הקן משום לועג לרש. תשובה: לא".

הגרח"ק שליט"א (בית מתתיהו ח"ב סי' ה' אות ה' ד"ה וראיתי) – "ושאלתי להגרח"ק במוצא קן ע"י הקבר אם יקיים שילוה"ק שם, והשיב לי בזה"ל להסוברים שהוי חיוב אין לו ברירה, עכ"ל, הרי שנקט מרן שלועג לרש אין דוחה מצוה עוברת וככל הנראה נשאר בספק, דלענין ק"ש וברכת רעמים שם, כתב דמסתבר דלא יקרא, ואמנם בס' שער העין עמ' ת"מ נשאל הגרח"ק בשומע רעמים בביה"ק אם יברך, והשיב ירחיק ד' אמות, ולא השיב באופן של"ה תוכ"ד אם ירחיק, ושוב שאלתי למרן מ"ט לענין שילוה"ק להסוברים שהוי חובה יעשה שם, ולענין ק"ש ברגע אחרון לא יקרא וכתב לי יש לחלק בין מצוה לחובה".

1. אם.
   1. **הלכה פסוקה**.
      1. עוף טהור.
      2. רק נקבה.
      3. רק עליו. [אפילו יושב בין האילן, ונשמט ונפל עליו].
      4. רובצת על אותו מין.
      5. אפילו טרפה.
      6. אסור לחתוך כנפיה.
      7. הרג את הנפש, פטור.
   2. **רק נקבה**.
      1. ארחות רבנו (ח"ד עמ' כ"ט ד"ה אחד) – "אחד חבר ספר על מצות שלוח הקן ובו כותב וכן אמר לי שיונה הוכר יושב על הביצים כל היום עד השקיעה והנקיבה יושבת על הביצים רק בלילה ולפי"ז יוצא שאפשר לקיים בה מצוות שלוח הקן רק בלילה כשהנקיבה (האם) יושבת, ומו"ר קיים המצוה ביום, ורוב האנשים מקיימים ביום".
      2. שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' ש"ה אות א') – "ודוקא כשהאם רובצת על הקן אבל כשהזכר רובץ פטור, בתורים מצוי שהאב והאם מתחלפים בישיבה על הקן, והאם יושבת על הקן בודאות רק בלילה. וע"כ יש לקיים את המצוה בלילה דוקא".
      3. תשובות והנהגות (ח"ג סוף סי' שכ"ט) – "ויש ליזהר במצות שילוח הקן לקיימה כדין, שביונים ותורים האמא נמצאת אצלם בלילה וביום האב, ולכן מקיימין המצוה בלילה דוקא, אבל בצפורי דרור שמצוי סמוך לבתים האמא רובצת תמיד".
      4. שלח תשלח (סעי' ט"ז) – "אין מקיימים מצות שלוח הקן אלא באם ולא באב. ובזמננו טבע התורים והיונים שהאב והאם מתחלפים במשך היום. והזמן הבטוח שהאם רובצת ולא האב הוא משקיעת החמה ועד לאחד זריחתה. ולכן ראוי לקיים המצוה דק במשך הזמן הזה".
   3. **אין מסורה על האם שהיא כשרה** [ממילא אסור לאכול, עי' יו"ד סי' פ"ב].
      1. די במסורת כל שהיא – מנחת אליעזר (ח"ג סי' מ"ג), הו"ד בקן צפור השלם (עמ' רצ"ד), הבנים תקח לך (עמ' א', ביאורים), שיחת חולין (שלח תשלח עמ' רי"ט).
      2. מסורה רק לחומרא – התעוררות בתשובה (ח"ד יו"ד סי' קנ"ה, חידושים על סי' רצ"ב), שלח תשלח (סעי' י"ד, "הרואה קן ובו עוף שיש בו סימני טהרה, אך אין מסורת שקבלו בו שהוא טהור, או שאינו מכיר כלל עוף זה ומסופק אולי הוא כשר, אף שאסור לאכול אותו, מ"מ ישלח האם מספק. אכן, בעוף שודאי אינו טהור, לא ישלח האם בחנם").
   4. **מודר הנאה**.
      1. אין מצות שילוח – מהרי"ט אלגזי (בכורות סוף אות ג', "י"ל דנ"מ למי שאסר על עצמו בקונם הנאה מן עוף פלוני היא וכל היוצא ממנה, דבכה"ג אם מצא קן ממין עוף זה דאסור עליו בהנאה אתא קרא דתקח לך למעט דפטור משלוח, כיון דהביצים או האפרוחים דהאם רובצת עליהם אסורים עליו בהנאה ולא קרינן בהו לך להנאתך. ואף על גב דאי בעי מתשיל על נדריה וחזי ליה, לא אמרינן הכי, דומה למ"ש הרשב"א בתשובה ח"א סי' תשמ"ז [וח"ד סי' ר"ב], דמי שאסר הנאת לולבו עליו אינו יוצא ביום ראשון דבעינן לכם הראוי לכם, אף דאיכא למימר הואיל ובעי מתשיל יעו"ש. וגדולה מזו איבעיא לן התם (דף ק"מ ע"ב) הושיט ידו לקן ושחט מיעוט סימנין מהו, מי אמרינן כיון דאילו בעי שביק להו מטרפי בעינן לך ולא לכלבך, או דלמא כיון דבידו למיגמר שחיטה תקח לך קרינן ביה וחייב בשילוח, וסלקא בתיקו, הרי שאפי' בדבר זה שהוא בידו ממש למיגמר שחיטה עכ"ז מבעיא לן, כיון דהשתא מיהא כל זמן שלא גמר בהם סימנים פטור מלשלח, וכ"ש במודר הנאה דאינו כ"כ בידו לאתשולי עד שימצא פתח לנדרו ועד שימצא ג' שיתירו לו, ואינו בידו ממש כענין גמר שחיטה שאינו צריך סיוע אחרים והכל הוא בידו. ועוד דמשכחת לה בנדר שנדר על דעת רבים דקי"ל שאין לו הפרה וא"כ לא שייך לומר הואיל ובעי מתשיל"), הו"ד בדעת תורה (סוף סעי' ב').
         1. לכאורת תתן לך ולא לכלבך.
      2. צ"ב מה החילוק בין מסורה לנדר. שניהם אסור, ולכאורה שניהם אסור מדין נדר. אמנם, עי' ש"ך (ס"ק ט"ו), "ועוד אפי' תימא דמיירי בשהה כל שהוא מ"מ כיון דהרבה פוסקים מתירין וכדלעיל סי' כ"ג אלא דאנן מחמירין והיינו לענין אכילה אבל לא להקל לענין שלוח הקן וק"ל". הגם עכשיו נוהגים לחומרא. צ"ל, נדר מותר. צ"ע.
2. ביצים, אפרוחים.
   1. **הלכה פסוקה**: ביצים.
      1. לא הקדש.
      2. אפילו ביצה אחד.
      3. שאינם מוזרות.
      4. לא ביצה טמאה.
   2. **ביצה מרוקמת**.
      1. יש מצוה שילוח – אבן ישראל (שלח תשלח מהדו"ה עמ' ע"ג), הגר"מ הלברשטם זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ב, מהדו"ה עמ' ע"ג), הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ב, מהדו"ה עמ' ע"ג, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות ט"ו), הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות ג', "שהרי מקיים בזה מצוה לכתחילה"), הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ל"ט, אות מ', אות קס"ד, אמנם עי' קובץ מבקשי תורה חי"ב סי' ק', "מסתבר דלא יצא"), חוט שני (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ב, מהדו"ה עמ' ע"ג), הגר"י שפירא (שלח תשלח מהדו"ד עמ' ס"ב, מהדו"ה עמ' ע"ג), הגרי"מ הלל שליט"א (שלח תשלח מהדו"ה עמ' ע"ג), חיי הלוי (ח"ב סי' מ"ז), שלח תשלח (דין י"ח).
      2. מראי מקומות – שערי זבולון (יו"ד סי' ע"א), קן צפור השלם (בדפוס חדש עמ' שי"ג - עמ' שט"ו), מבקשי תורה (חי"ב סי' ק"ו פרק ג').
   3. **הלכה פסוקה**: אפרוחים.
      1. אפילו אפרוח אחד.
      2. משא"כ טריפה.
      3. שאינם מפריחים עדיין.
         1. בעל הטורים (דברים פרק כ"ב פסוק ו') – "אפרוחים או ביצים. בגימטריא בצריכין לאמן".
3. ברכה.
   1. **צריך לברך**.
      1. תמים דעים (להראב"ד, סוף סי' קע"ט) – "והלכתא צריך לברך בשלוח הקן".
      2. בעל העיטור (הל' ציצית דף עו.) – "ונשאלתי מאת הרב החסיד העניו למסור לו מפתח על המצות שמברך עליהן עובר לעשייתן כגון מי שעומד בפני רבו והנותן צדקה לעני והשבת העבוט ושלוח הקן ומעקה ועל מעקה אי מברך מברך בתחלת עשייתו או בסוף".
      3. רוקח (סי' שס"ו) – "כל המצות שהן חקות וגזירה צריך לברך שילוח הקן וראשית הגז ושאר מתנות כהונה".
      4. פאת השלחן (הל' ארץ ישראל פר' ג' סעי' כ', בית ישראל ס"ק ל"ט).
      5. ערה"ש (סעי' י', סי' ר"מ סעי' ד') – "ונראה **פשוט** שחייב לברך בשעת שילוחה אקב"ו על שילוח הקן ... ואל תטעה בלשון תשו' הרשב"א ... וראיתי בבאה"ט ... שלא יברך שמא ימצא ביצים מוזרים ע"ש ואין כדאי לשומעם דא"כ לא נברך על תפילין שמא נפסל אות אחד וא"ת דמעמידין על חזקה א"כ גם כאן כן וניכר שלא ראו הת"ד וגם תשו' הרשב"א והעיקר לדינא לברך".
      6. אדמו"ר מסאטמער (בשנת תשכ"ה, קן צפור השלם עמ' ש"ה).
      7. הגר"מ הלברשטאם זצ"ל (שילוח הקן כהלכה פרק ז' אות ז') – "שאם בטוח שאלו הן ביצים שראוי לצאת מהן אפרוחים".
   2. **לא צריך לברך**.
      1. רבינו בחיי (דברים פרק כ"ב סוף פסוק ז') – "והחכמים ז"ל תקנו ברכה בכלן ולא תקנו בזו, לפי שאינה מצוה מחוייבת כמו שאר מצות, ואינו חייב לחזר אחריה במכוון אלא כשיזדמן לו, וזהו לשון 'כי יקרה', ועוד שאינו חייב בשלוח אלא כשהוא רוצה ליקח הבנים".
      2. קרבן נתנאל (שו"ת תורת נתנאל סי' ט') – "דלא מברכין על מצוה ... שמא יהי' ביצים מוזרות".
      3. שלחן גבוה (ס"ק א') – "דספק ברכות להקל".
      4. ברכי יוסף (ס"ק א', שיורי ברכה ס"ק א') – "שאין לברך. והכי נקיטינן".
      5. בנין ציון (החדשות סי' י"ד) – "ובזה יש ליתן טעם ג"כ שלא מברך על שלוח הקן באופן הראשון דבשעה שמברך עובר לעשייתה יש ספק שמא תפרח האם מאליה מעל הקן מבלי שישלחה והוי ברכה לבטלה ולכן לא הזכיר הרשב"א רק מאופן השני שלוקחה תחלה דבזה אין חשש שמא תפרח אבל בזה הוי מצוה שבאה ע"י עבירה ולכן בכל אופן אין מברכין על שלוח הקן".
      6. מנחת יצחק (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ', מהדו"ה עמ' מ"ז).
      7. דברי יציב (יו"ד סי' קצ"ב) – "ולפלא מ"ש בערוך השולחן סי' רצ"ב סעיף י' שצריך לברך, דזה נגד המבואר ברוב הפוסקים".
      8. הגרשז"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ', מהדו"ה עמ' מ"ז).
      9. חשב האפוד (הליכות חנוך פרק ב' אות רל"א).
      10. הגרמ"מ ש"ך זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ', מהדו"ה עמ' מ"ז).
      11. הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ', מהדו"ה עמ' מ"ז, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות י').
      12. הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות א') – "נהגו לא לברך כשמקיים מצות שלוה"ק".
      13. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' מ', בענייני יו"ד עמ' ש"ו אות ד').
      14. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות א') – "אין מברכין".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ב', ארחות רבנו ח"ד עמ' כ"ט ד"ה סתמא) – "יש מחלוקת הפוסקים וספק ברכות להקל".

* + 1. ילקוט יוסף (קצור שו"ע, סעי' ב').
  1. **שיברך בלי שם ומלכות** – בית לחם יהודה (על הדף, "שיברך בלא שם ומלכות"), מהר"ם שיק (סי' רפ"ט, "הוי ספק ברכה ולכך יש לברך בלא שם ומלכות או אפשר דיוצא בהרהור"), משמרת שלום (אות א', "מהר"ם שיק"), משנה הלכות (מצות המלך מצוה תקמ"ה, "ונכון לברך בלי שם ומלכות"), עי' הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ג', "יכול לברך בלי שם מלכות").
     1. לענין ברכה בהרהור, ושאר עצות - עי' או"ח סי' ר"ט, לשיטות ומראי מקומות.
  2. **סדירות** הרשב"א.
     1. רשב"א (ח"א סי' י"ח) – "וכן כל מצוה שהיא באה מתוך עברה כגון השבת הגזלה וחזרת הרבית שלא צונו לגזול כדי להשיב וליקח את האם כדי שנחזור ונשלח אותה ועל כיוצא באלו. וכן מתנות כהונה אין מברכין על נתינתן".
     2. רשב"א (ח"ג סי' רפ"ג) – "אבל בקביעת מזוזה, ועשיית מעקה, ושלוח הקן, שאינו צריך לאחרים, מברך עליהם".
     3. מראי מקומות – קן צפור השלם (עמ' ק"נ).
  3. **טעם שלא לברך**.
     1. אולי מזורות או טרפה – קרבן נתנאל.
        1. חזקה.
     2. צער – תשובות והנהגות (הסכמה לס' שלח לשלח).
        1. מצוה.
     3. שמא תפרח מאליה – בנין ציון.
        1. דעת. או ברכה אח"כ.
     4. לוקח [כרמב"ם], מצוה הבא בעבירה.
        1. צ"ב אם אין דעת.
     5. מצוה קיומית – ר' בחיי, מהר"ם שיק (סי' ר"צ).
        1. צ"ב, שכל נשים מברכינן אצל מצות עשה שהזמן גרמא (לפי מנהג בני אשכנז).
  4. מראי מקומות – מהר"ם שיק (סי' רפ"ט), פת"ת (ס"ק ב'), דעת תורה (על סעי' א'), שד"ח (אסיפת דינים מערכת ברכות סי' א' אות ט"ז ד"ה וכתב), אור יצחק (או"ח סי' ס"א), שלח תשלח (סעי' ג'), הגר"מ גבאי שליט"א (גם אני אודך ח"ה סי' י"ח אות ל"א ).
  5. **נוסח הברכה**.
     1. "על שילוח" או "לשלח".
        1. לשלח – הגרח"ק שליט"א (נחל איתן סי' ה' ס"ג ס"ק א', שלח תשלח אות ד').
        2. על – מהר"ם שיק (יו"ד סי' ר"צ, סי' רצ"א), ערה"ש (סעי' י', "לברך בשעת שילוחה אקב"ו על שילוח הקן").
        3. מראי מקומות – דעת תורה (על סעי' א'), שילוח הקן כהלכה (פרק ח').
     2. "מצות".
        1. לא לומר – ערה"ש (סעי' י', לשונו לעיל).
        2. מראי מקומות – מבקשי תורה (חי"ב סי' ק"ו פרק ב').
  6. **שהחיינו**.
     1. שלא לברך – ברכי יוסף (ס"ק ב', "אמנם מידי ספיקא לא נפקא, וספק ברכות להקל"), ערה"ש (סעי' י', "אך ברכת שהחיינו נ"ל דלא לברך שהיא מצוה שאין בה שמחה ואינה מזמן לזמן ודו"ק"), הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ה עמ' מ"ח, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות י'), הגר"י שפירא (שלח תשלח מהדו"ה עמ' מ"ח), הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ו', עי' אות קס"ב, "אין מברכין"), שלח תשלח (סעי' ד', "וכן הורו פוסקי דורנו").
     2. מראי מקומות – פת"ת (ס"ק ב'), אור יצחק (או"ח סי' ס"א), מבקשי תורה (כרך ג' עמ' פ"ד אות ג').

1. אופן המצוה.
   1. **הלכה פסוקה**.
      1. תצא מתחת ידו.
   2. **האם צריך בידים דוקא או אף אם נשלחה מכחו**.
      1. חולין (דף קמא:) – "במה משלחה. רב הונא אמר: ברגליה, רב יהודה: אמר **באגפיה**; רב הונא אמר ברגליה דכתיב: משלחי רגל השור והחמור, רב יהודה אמר באגפיה דהא כנפיה נינהו. ההוא דגזינהו לגפה, ושלחה ואח"כ תפשה, נגדיה רב יהודה".
         1. רש"י (דף קמא: ד"ה משלחי) – "דהכי קאמר רב הונא אמר ברגל שאם תלש גפה ושלחה נפטר ממצות שילוח כיון שהלכה ב' פסיעות או ג' ומותר לחזור לתופשה ורב יהודה אמר בגפה שתוכל לעוף כדרכה וראייה לדברי מדמייתי עובדא דההוא דתלשינהו לגפה ושלחה דחייביה רב יהודה למשלחיה דרב יהודה לטעמיה דאמר אין שילוח עוף ברגל".
         2. רמב"ם (שחיטה פרק י"ג הל' ה') – "וכיצד משלח האם **אוחז בכנפיה** ומפריחה, שלחה וחזרה ושלחה וחזרה אפילו ארבע וחמש פעמים חייב לשלח שנאמר שלח תשלח".
      2. לאחוז האם – הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ"ז, מהדו"ה עמ' נ"ד, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות ה', "ראוי להקפיד"), עמק התשובה (ח"א סי' ק"נ, "לדינא צריך שיאחזנה בידיו וזורקה ומה גם שלפי דברי הרמב"ם ז"ל ורש"י ז"ל בשם שמועה מבואר בהדיא כאן גבי שילוח הקן שצריך לעשות כך, א"כ בוודאי צריך לעשות כן שיאחזנה בכנפי' וזורקה חוץ להקן").
      3. בכחו [מקל] – חזו"א (יו"ד סי' קע"ה ס"ק ב', "**ואין נפקותא** בשילוח אם לוקחה ביד ע"מ לשלחה, או שמגרשה עד שתברח"), עי' תורה לשמה (סי' רע"ח, "נראה דבדיעבד מהני וחשיב קיים מצות עשה מאחר דמכוחו נשתלחה והוא כיוון לזה בפתיחת הפתח כדי שתצא ותשתלח ויש להביא ראיה לזה ..."), הגרחפ"ש זצ"ל (שלח תשלח אות ב', "יכול לגרש האם ע"י שמכה במקל"), שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' ש"ה אות ב'), קן צפור השלם (פרק י"ב, פרק י"ג).
         1. וכן נוהגים [מעשה רב] – אדמו"ר מסאטמאר (קן צפור השלם), הגרמ"א פריינד זצ"ל (שלח תשלח עמ' פ"ז), מנחת יצחק (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ"ז, מהדו"ה עמ' נ"ד), הגרשז"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ"ז, מהדו"ה עמ' נ"ד), הגרמ"מ ש"ך זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ"ז, מהדו"ה עמ' נ"ד), אבן ישראל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ"ז, מהדו"ה עמ' נ"ד), שבט הלוי (שלח תשלח מהדו"ד עמ' מ"ז, מהדו"ה עמ' נ"ד), הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות קכ"ג, אות קמ"ה, אות קמ"ו, עמ' מ"ז), הגרמ"ש שפירא (שלח תשלח עמ' פ"ז), הגר"ש אויערבך שליט"א (שלח תשלח עמ' פ"ז), הגר"י אדלשטיין (שלח תשלח עמ' פ"ז), ועוד.
      4. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"ג סי' שכ"ט), קן צפור השלם (עמ' קנ"ד, עמ' קע"ט), שלח תשלח (סעי' ה').
   3. **המשלח האם והבנים גם שניהם**, אם קיים מצות שלוח הקן, מי נימא קרא דוקא כתיב שלח תשלח ואת הבנים תקח לך או לא.
      1. רשות.
         1. חכם צבי (סי' פ"ג) – "ומה שאמרה תורה הבנים תקח לך הוא רשות כענין ששת ימים תעבוד וששת ימים תעשה מעשיך שאינן אלא רשות".
         2. לקט הקמח (על השו"ע).
         3. אבן ישראל (הל' שחיטה פרק י"ג, הסכמה לס' שלח תשלח) – "דהיינו שאין צריך בכלל ליקח הבנים ועיי"ש שביארתי שכן דעת רוב רבותינו הראשונים והאחרונים".
      2. חיוב.
         1. בית לחם יהודה (על הדף) – "דצריך דווקא ליטול הבנים".
         2. מגילת ספר (קאזיש, על הסמ"ג לאוין ק"נ).
         3. תשובות והנהגות (ח"ג סוף סי' שכ"ט) – "והמצוה מתקיימת כשזוכה גם בבנים, ויזהר לא לשבר הביצים, ואם אינו יכול לזכות בהם בעצמו, יבקש אחר ליקח האפרוחים או ביצים בשליחותו, ויכוין השליח שלא לזכות אלא נותנו למשלחו, ואז המשלח יכוין לזכות בו ומקיימין בזה המצוה כהלכתה. (שוב מצאתי בספר "הבנים תקח לך" על הלכות שילוח הקן מהגר"ש מרגליות שליט"א שמביא מחלוקת הפוסקים אם שליחות מועיל למצות שילוח הקן, שבספר "מטה יהודה" להגר"י עייאש זצ"ל כתב שלא מועיל שליחות לשילוח הקן, ובשו"ת מלמד להועיל ח"ב (סימן צ"ח) ג"כ כתב שאינו מועיל שליחות, אבל מביא מהמקנה בקידושין מא. דמועיל וכן בשו"ת "אבן שתייה" איתא דמועיל, ולע"ד תלוי אם המשלח עומד שם ורואה, שחל עליו קיום מצוה יכול גם בשליחות, אבל אם שולח שליח לקיים המצות עשה ואינו שם, לא מועיל שלא חל עליו כלל, וקיומו בכי יקרא לפניך דוקא או רואה בהרים ובלי זה אין לו קיום המצוה בשליחות)".
         4. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות כ"ד) – "אם לא לוקח לא קיים המצוה".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות כ"ו) – "לא עשה ולא כלום".

הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות כ"ז) – "מבואר ברוב ראשונים ובחזו"א שיש חיוב לזכות בבנים, לפיכך אם לא עושה את זאת יש לחוש לצעב"ח".

* + 1. מראי מקומות – חת"ס (או"ח סי' ק' ד"ה והנה), ברכי יוסף (ס"ק ו'), דעת תורה (סוף סעי' ד'), ערה"ש (סעי' ג', סעי' ד', "יש להסתפק ..."), שיח יצחק (סי' תנ"ג), חשב האפוד (הליכות חנוך פרק ב' אות ר"ל), חיי הלוי (ח"ה סי' צ"ח), נשמת כל חי (סי' י"ז סעי' ה').
  1. **זכיה בביצים כשאין לו צורך בהם**.
     1. מקיים בזה המצוה לכתחילה – הגריש"א זצ"ל (שלח תשלח מהדו"ד עמ' נ"ג, מהדו"ה עמ' ס"ה, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ה אות ג', "מקיים בזה המצוה לכתחילה"), הגר"י שפירא (שלח תשלח מהדו"ד עמ' נ"ג, מהדו"ה עמ' ס"ה), הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח אות ל"ה, אות קכ"ז), שלח תשלח (סעי' י"ב, "אפילו שאין לו צורך בבנים, ואף אין דעתו להשתמש בהם, והוא זוכה בהם רק בכדי לקיים מצות שלוח הקן, מקיים בזה המצוה לכתחילה").
  2. **לובש כפפות**.
     1. נכון להחמיר – הגרח"ק שליט"א (הליכות חיים ח"ב אות ש"ג, "יותר טוב לקיים המצוה בלי חציצה").
  3. **ע"י שליח**.
     1. הגרח"ק שליט"א (דברי שי"ח פר' חוקת תשע"ז עמ' א') – "ומעשה שהיה. יהודי מבוגר בא בימים, מוגבל ומרותק לכסא גלגלים, ביקש מאוד מבנו למצוא לו קן ציפור שהאם יושבת על הביצים, כי רוצה לקיים מצוה חשובה זו - ועד היום לא קיים אותה עדיין. הבן המסור יגע בכיבוד אב ואכן עלתה בידו, הוא ראה על עץ גבוה ברחוב צדדי קן ציפור, והאם דוגרת על הביצים, הוא מיהר לבשר את זה לאביו. אביו שמח מאוד אך אמר לו כי כיון שהיונה נמצאת במקום גבוה, אין לו שום אפשרות להגיע בעצמו לשם כי הוא מוגבל ל"ע. 'גש נא אל מרן שליט"א, ותשאל אותו כדת מה לעשות' ביקש האב הזקן. הבן שלח את השאלה כשלפניו היו שני אפשרויות. אפשרות אחת, למנות שליח לקיים המצוה, והשליח ישלח את האם ויקח הבנים, ויכוין עבור המשלח. אלא שיש לדון אם למצוה שכזו מועיל שליח או נחשב למצוה שבגופו. אפשרות אחרת - אמנם נראית קצת משונה, אך כבר נאמר בנביא ישעיה (מ"ג ז') 'כל הנקרא בשמי ולכבודי בראתיו יצרתיו אף עשיתיו'. והוא, לקחת שעון מעורר חזק, ולשים סמוך להיונה, והזקן יכוין השעון שיעורר בעוד כמה רגעים, ומכוח הרעש והצלצול תעוף היונה, וכל זה כמובן בתנאי שיכוין לשם מצות שילוח הקן, וכאן קיים עיקר המצוה כבר, ובשלב זה יבקש מאחר לזכות עבורו בביצים (והחלק הזה של זכיה בביצים לכל הדיעות מועיל על ידי אחר). [ובאמת, אם יועיל עיצה זו של שעון מעורר, ניתן יהיה לקיים את המצוה גם כאשר המכוין את השעון אינו כלל באזור...]. רבינו שליט"א עיין בשאלה ובהצדדים והכריע על אתר: מצות שילוח הקן היא מצוה שבגופו, ולא יועיל בה שליח, אכן האפשרות השניה היא מועילה, שישים דבר שיצלצל והיונה תעוף. וזה מועיל גם למי שנמצא במקום אחר, שיבקש להניח השעון מעורר על יד היונה ועל ידי הצלצול תפרח היונה. והוא חידוש נפלא. יש לציין כאן כי בספרו נחל איתן (סימן ה' סי"ז) מצדד רבינו שכן יועיל שליח, אך כאמור למעשה הוא חושש להשיטות האחרות והכריע שיש לקיים המצוה בעצמו, ונציין בזה להספר החשוב שלח תשלח שמביא בעמוד 322 בשם רבינו אודות שליח, ובעמוד ס"ג שיטות נוספות בהאי ענינא. וע"ש עמוד קצ"א, כמובן שאין לפסוק הלכה למעשה מכל זה והבאנו רק לעורר את הקוראים היקרים לשאלות המתחדשות בשולחנו של רבינו".

1. סגולות.
   1. **לאריכת ימים**.
      1. כי תצא (פרק כ"ב פסוק ז') – "שַׁלֵּחַ תְּשַׁלַּח אֶת הָאֵם וְאֶת הַבָּנִים תִּקַּח לָךְ לְמַעַן יִיטַב לָךְ וְהַאֲרַכְתָּ יָמִים".
   2. **לבית חדש**.
      1. רש"י (פרק כ"ב פסוק ח') – "כי תבנה בית חדש. אם קיימת מצות שלוח הקן סופך לבנות בית חדש ותקיים מצות מעקה, שמצוה גוררת מצוה, ותגיע לכרם ושדה ולבגדים נאים. לכך נסמכו פרשיות הללו".
   3. **סגולה לבנים**.
      1. דברים רבה (פר' כי תצא פרשה ו' הל' ו') – "ד"א יש מצות שמתן שכרה עושר ויש מצות שמתן שכרה כבוד ומה מתן שכרה של מצוה זו שאם אין לך בנים אני נותן לך בנים מנין שנאמר שלח תשלח את האם ומה שכר אתה נוטל ואת הבנים תקח לך".
      2. ילקוט שמעוני (פר' כי תצא רמז תתק"ל) – "אמר הקדוש ברוך הוא אם קיימתם מצות שלוח הקן אפילו היית עקר ולא מוליד חייך שאני פוקדך בבנים שנאמר שלח תשלח [כב, ז] אם עשית כן ואת הבנים תקח לך".

עי' ילקוט שמעוני (פר' כי תצא רמז תתקכ"ה) – "למדנו שמצוה גוררת מצוה שנאמר כי יקרא קן צפור שלח תשלח, מה כתיב אחריו כי תבנה בית חדש ועשית מעקה, ותזכה לכרם לא תזרע כרמך, לזרוע שדה לא תחרוש בשור ובחמור, ותזכה לבגדים נאים לא תלבש שעטנז, ותזכה לציצית גדלים תעשה לך, ותזכה לאשה ובנים כי יקח איש אשה חדשה".

* + 1. חינוך (מצוה תקמ"ה) – "ובשכר הקיום והיכולת שהוא מאמין בבורא בענין זה אמרו זכרונם לברכה במדרש [דברים רבה, כי תצא פיסקא ו'] שהאדם זוכה לבנים בשכר מצוה זו, כלומר שימשך קיומו, שבנים הם קיום האדם וזכרו. ודקדקו הדבר לפי הדומה מאמרו שלח תשלח את האם ואת הבנים תקח לך, כלומר בנים תקח לנפשך, שהיה יכול לומר תשלח האם ולא ואת הבנים תקח לך".
    2. גליון מהרש"א (על סעי' א') – "ובשכר מצוה זו אדם זוכה לבנים מדרש וכ' בס' החינוך דדרש ואת הבנים תקח לך ר"ל לנפשך".
    3. קהלות יעקב (שלח תשלח מהדו"ה עמ' פ"ד, ארחות רבנו ח"ד עמ' כ"ט ד"ה עתה, דברי שי"ח פר' כי תצא שנת תש"פ עמ' א') – "דשמעתי מהגר"ח קניבסקי שליט"א שלפני הרבה שנים גילו בהיכל של 'כולל חזון איש' קן צפור על מנורה (פלורוסנט) שהיתה תלויה במקום גבוה מאד. והורה אביו בעל הקהלות יעקב זצ"ל, שאפשר לקיים מצות שילוח בזה אחר זה, דהיינו לשלח את האם, לזכות בבנים ולאחר הזכיה להחזירם לקן ולהפקירם בכדי שגם אחר יוכל לעשות המצוה. ואכן כך עשו, וכיבדו ע"י עצה זו חמשה אברכים מלומדי הכולל [ה"ה הגר"ח קניבסקי שליט"א, רבי יעקב ישראל פוזן, רבי פנחס קלמן, רבי בערל וינטרוב, רבי שאול קוסובסקי], ובתוך שנה אחת מקיום המצוה זכו כולם בחסדי השי"ת בבן זכר, ואצל הגר"ח קניבסקי שליט"א נולד אחר קיום המצוה בנו רבי שלמה שליט"א".
    4. הגרח"ק שליט"א (שלח תשלח מהדו"ה עמ' פ"ד, אות קי"ב) – "איתא במדרשים בפרשת כי תצא, שהמקיים שלוח הקן זוכה 'לבנים'. האם הכוונה 'לבנים זכרים', או הכוונה הוא לילדים ונכלל ג"כ 'נקבות'. תשובה: מסתמא ה"ה לנקבות".
  1. מראי מקומות – שלח תשלח (מהדו"ה עמ' רע"ח - עמ' רח"צ).
     1. רמב"ם ( ).

1. טעמים.
   1. **טעם**.
      1. – זוהר ( ).
      2. רחמנות להציפור, צער בעלי חיים – רמב"ם (מורה הנבוכים ח"ג פרק מ"ח, "וזהו הטעם ג"כ בשלוח הקן, כי הביצים אשר שכבה האם עליהם והאפרוחים הצריכים לאמם על הרוב אינם ראוים לאכילה, וכשישלח האם ותלך לה לא תצטער בראות לקיחת הבנים, ועל הרוב יהיה סבה להניח הכל, כי מה שהיה לוקח ברוב הפעמים אינו ראוי לאכילה, ואם אלו הצערים הנפשיים חסה תורה עליהם בבהמות ובעופות כל שכן בבני אדם, ולא תקשה עלי באמרם על קן צפור יגיעו רחמיך וגו', כי הוא לפי אחת משתי הדעות אשר זכרנום, ר"ל דעת מי שחושב שאין טעם לתורה אלא הרצון לבד, ואנחנו נמשכנו אחר הדעת השני").
      3. רשב"א (ח"ד סי' רנ"ג) – "
      4. ללמד אותנו מדת הרחמנות – רמב"ן (דברים פרק כ"ב פסוק ו', "טעם המניעה ללמד אותנו מדת הרחמנות ושלא נתאכזר. כי האכזריות תתפשט בנפש האדם ...").
      5. קיום המין – רבינו בחיי (דברים פרק כ"ב פסוק ז', "יצוה הכתוב בקיום המין ושלא לעקרו, שאע"פ שהתירה תורה שחיטת בעלי חיים לתועלת האדם לא תתיר ההשחתה והעקירה בהם, ואלו לקח האם עם הבנים כאחד הוא כאלו הכרית המין ההוא").
      6. – מהר"ל (תפארת ישראל פרק ו').
      7. – תוס' יו"ט (ברכות פרק ה' משנה ג').
   2. משנה (ברכות דף לג:) – "האומר על קן צפור יגיעו רחמיך ועל טוב יזכר שמך, מודים מודים - משתקין אותו".
      1. תוס' (מגילה דף כה. ד"ה מפני) – "
      2. רמב"ם (הל' תפילה פרק ט' הל' ז', פירוש המשניות ברכות פרק ה' משנה ג') – "
      3. רע"ב (ברכות פרק ה' משנה ג').
      4. חינוך (מצוה תקמ"ה) – "

מראי מקומות – חכ"א (כלל ק"ה), מקור חיים (או"ח ריש סי' תל"א ד"ה נראה), סגולת ישראל (מערכת ש' ערך שלוח הקן), צער בעלי חיים (עמ' כ"ו), ציץ אליעזר (ח"ב סי' ל"ג), אבני ישפה (ח"ג סי' צ"ח), יביע אומר (ח"י יו"ד סי' ל"ב).

"שאלה: מציעים לו לבוא לעיר אחרת לעשות שילוח הקן, אם יבטל מתלמודו בשביל כך. תשובה: **ללמוד תורה היא הסגולה הגדולה לזש"ק**, ומה גם שסגי שאשתו תיסע לשם והיא תעשה - זה היינו הך"

הגרח"ק שליט"א (דרך שיחה ח"א עמ' נ"ב)