יורה דעה צז - ציונים ומראי מקומות_1
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / איסור והיתר - הרב אברהם שלייפר

**בעזרת השם יתברך**

**ציונים מראי מקומות סי' צ"ז**

**גדר איסור הפת**

ה*אם אוסרת בתערובת משום חתיכה הראויה להתכבד* – עי' פת"ש ב' בשם ספר לבושי שרד שדן בפת שהתערבה, ועי' בהלכות בשר בחלב שהביא שמסקנתו שם לאסור, דנחשב חהר"ל. ומאידך, הביא שיש פוסקים שחלקו והתירו, כיון שנחשב איסור בלוע.

*האם דבר שבלע מהפת האסורה נאסר גם הוא* – עי' ספר הלכות בשר בחלב בשם פוסקי זמננו שדנו והסתפקו בזה.

**פחות משישים**

חידש הצ"צ שבכלל הגזירה אף ללוש פת בפחות משישים בחלב, משום דנחשב ביטול איסור לכתחילה, והוא חידוש גדול וכמו שביאר היטב הנחלת צבי בארוכה [ואולי יש כאן מחלוקת בגדר ביטול איסור לכתחילה]. ובחוו"ד הסכים עם הצ"צ. ובפמ"ג כתב שאף המתירים התירו רק במקום הפסד. ובלבושי עז הביא שגם במ"ב משמע שבעצם הגדר, מסכים עם הצ"צ שיש כאן איסור ביטול איסור לכתחילה ומתיר רק מצד שיש כאן סברת אינו מתכוון.

**יבש ביבש**

יש לדון כאשר נילושה אחת הפתות בחלב, והתערבה עוד קודם האפיה חד בתרי פתות אחרות, באופן שמעולם לא היתה כאן פת שאסורה לאכול עם בשר, משום שהתבטלה חד בתרי. האם נגיד שגם מראש לא חל עליה איסור דפת חלבית, וממילא יהיה מותר לבשל לכתחילה את כל הפתות יחדיו (שלא על מנת לאכלה עם בשר), וכן נקט בפשיטות הרב פרנקל שליט"א מגבעת שאול.

**כשאינו במזיד**

עי' פמ"ג שאף בשוגג נאסר. ובהג"א – מובא בב"י – מבואר דאף שלא בכוונה, כשזב מהפשטידה לתנור, נאסרת הפת לאכלה אף במלח (ולכאורה כ"ש בשוגג, וצ"ע אמאי הוצרך הפמ"ג ל"סתימת הפוסקים"). והחכמ"א חילק שהיכא שקרה שלא בכוונה מועילה תקנה של חלוקה לאנשים רבים וכו'.

**סימון לאחר אפיה**

עי' בחוו"ד שאינו מועיל. [אמנם לאחר לישה משמע שמועיל ולא אמרינן שכיון שלש בלא סימון כבר יש חשש שישכח.]

**עירוב לאחר אפיה**

בחוו"ד מבואר שגם אם התערבה הפת בבשר או חלב לאחר האפיה, נאסרת, וצ"ע בכה"ג האם יועיל לעשות תיקון של סימן אחר העירוב, או שיצטרכו קודם לסמן ואח"כ לערב. ועי' בזה בחכמת אדם ובערוך השלחן (שנראית מסקנתו שעד כמה שהעירוב היה אחר האפיה, יועיל גם סימון מידי).

**מדוכה ותבלינים**

הט"ז חידש דאותו חשש שייך במדוכה של תבלינים. (ועי' בחוו"ד שהכריח שכוונתו מצד המדוכה ולא מצד התבלינים.) והמנחת יעקב חלק על הט"ז (דאין לאסור מצד התבלינים) משום דרק בפת גזרו משום שעל הלחם יחיה האדם (ולא זכיתי להבין הסברא) והפר"ח חלק משום שתבלינים הרגילות שעושים חלביים או בשריים.

**דברים שאין רגילות לאכול עם בשר/חלב**

רעק"א בשם מ"י בשם מהרי"ט להתיר בזה, וכ"ה בפת"ש ג' (ובתשובת מהרי"ט עצמה מבואר התיר בצירוף עוד כמה טעמים). ובשם הגריש"א כתבו לאסור בזה.

**למי צריך להיות השינוי ניכר**

פת"ש ג' בשם מהרי"ט.

**חשש זיבה בתנור**

מחלוקת האחרונים בדעת הרמ"א האם צריך לזוב דווקא אל מתחת לפת כדי לאסור – לט"ז ולש"ך אף אם לא זב תחת הפת אסור, וכהסבר החוו"ד אמאי אינו מוגדר נ"ט בר נ"ט. ולאבן העוזר והבית מאיר – דווקא אם זב מתחת לפת עצמה.