שיעור לה סימן ריא א-ב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רב - רל ברכות הנהנין

**שיעורי הלכה**

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**..**

**הלכות ברכות**

**שיעור לה**

**~ סימן ריב סעי' א - ב ~**

# האוכל תערובת ב' מינים שכל מין ניכר בפנ"ע

בשיעור הקודם הבאנו מחלוקת האחרונים באופן שיש תערובת של שני מינים דקיי"ל שהרוב הוא העיקר, ומברך על הרוב ופוטר את המיעוט, דבמשנ"ב (ס"ק א) מבואר שאפילו אם כל מין ומין עומד בפני עצמו וניכר נמי אזלינן בתר רוב ומברך על הרוב שהוא העיקר ופוטר את המיעוט שהא הטפל, וכן היא שיטת הפמ"ג (א"א בפתיחה לסימן רב), אך בשעה"צ שם (ס"ק ב) הביא דדעת החיי אדם שאם כל מין ניכר בפני עצמו, יברך על כל מין בנפרד, וע"ש שמסיק לדינא דמברך ברכה אחת על העיקר, משום דספק ברכות להקל.

ובטעם מחלוקתם נראה שנחלקו בעיקר דין זה דקיי"ל שהאוכל תערובת מברך על מה שהוא הרוב, דהנה במג"א (ס"ק א) כתב דמברך על הרוב משום 'דכל שהוא הרוב הוא העיקר', וציין גם לסימן רח (סעיף ז) דשם מבואר נמי שאם עירב אורז בתבשיל אחר והאורז הוא הרוב מברך על האורז ופוטר את התבשיל, כדין עיקר וטפל.

וכעין זה מצינו ברמ"א (סימן רב סעיף א) כתב 'ואם נתערב יין בשכר, אזלינן אחר הרוב, אם הרוב יין מברך בפה"ג, ואם הרוב שכר מברך שהכל' וביאר המשנ"ב שם (ס"ק ח) בשם הבית יוסף דמברך על מה שהוא הרוב ופוטר את המיעוט כדין עיקר וטפל שמברך על העיקר ופוטר את הטפילה, והיינו כנ"ל דכל שהוא רוב בתערובת הוא עיקר והוא פוטר את המיעוט שהוא טפל, וכשאר דין עיקר וטפל. וע"ש בפמ"ג (משבצו"ז ס"ק א) שציין לסימן ריב סעיף א שכל שהוא עיקר ועמו טפילה מברך על העיקר ופוטר את הטפל.

אכן בביאור הגר"א שם (בסימן רב) חלק על דברי הרמ"א והוכיח שהרי קיי"ל שכל יין שנתנו כנגד היין עד ג' חלקים של מים חשיב יין מעלי, ואף שהרוב מים מברך עליו בפה"ג, והוסיף הגר"א דמה שקיי"ל במשנה שמברך על העיקר ופוטר את הטפל לא איירי כלל בנתערב אלא כשאוכל כל אחד בפני עצמו ואינו אוכל את הטפל אלא בשביל העיקר, ומוכח דדעת הגר"א שבתערובת לא אמרינן שמשום עיקר וטפל אזלינן בתר הרוב.

אך עדיין יל"ע שהרי מבואר בשו"ע כאן דאף ברוב ומיעוט אזלינן בתר הרוב, וכן בשו"ע שהובא לעיל (בסימן רח סעיף ז) נתבאר שאם יש רוב בתערובת אזלינן בתר הרוב, ומוכח דיש דין בתערובת שאזלינן בתר הרוב ולדעת הגר"א צ"ע דלא מצינו דין עיקר וטפל דניזיל בתר הרוב.

ונראה לבאר בדעת הגר"א דמה דאזלינן בתר רוב בתערובת אינו מדין עיקר וטפל, אךא שהרוב מגדיר את שם התערובת, והיינו שאם יש רוב ממין העץ נחשב כמאכל שברכתו בפה"ע שיש בו קצת מפירות האדמה, ולכן מברך עליו כברכת העיקר. ולכן ביין המעורב עם משקה אחר אף שהיין הוא המיעוט כיון שהתערובת מוגדרת כ'יין' מברכים עליו בפה"ג.

[וכעין זה מצינו לענין כלאי בגדים שאם יש חוט שרובו מצמר גמלים ומעט מצמר רחלים מותר לערבו בפשתן (עיין בשו"ע יורה דעה סימן רצט סעיף א), והטעם דכיון שהרוב הוא מצמר גמלים אזלינן בתר רוב והרוב מגדיר את החוט כ'חוט של צמר גמלים' ולכן מותר לערבו בפשתן ואכמ"ל].

ומעתה נראה דבזה תליא מה שנחלקו הפמ"ג והחיי אדם לעניין תערובת של חתיכות ניכרות, דלדעת המג"א דמה שאזלינן בתר רוב בתערובת הוא מדין עיקר וטפל אין חילוק אם החתיכות ניכרות או שאינם ניכרות דסו"ס הרוב הוא העיקר והמיעוט טפל, וכהכרעת המשנ"ב שם, אך לדעת הגר"א דאזלינן בתר רוב משום שהרוב מגדיר את התערובת נראה דכל שהחתיכות ניכרות בפנ"ע לא שייך להגדיר אותם כדבר אחד, ולכן יצטרכו לברך על כל מין בפנ"ע, וכדעת החיי אדם.

### [סעיף ב] מרקחת שמניחין על רקיקין דקין, אותם רקיקים הוו טפלה למרקחת, שהדבר ידוע שאין מתכוונים לאכול לחם.

# האוכל פת או שאר מאכלים עם תוספות

מבואר בשו"ע שאפילו שהוא אוכל פת אם הוא אוכלו רק כדי ללפת את המרקחת מברך רק על המרקחת ופוטר את הרקיקין, כיון שאוכל את הרקיקין רק בשביל שלא יטנפו ידיו בדבש וכמבואר במשנ"ב (ס"ק יג). וע"ש במשנ"ב שהביא שמה שנהגו שעושין הדובשנין טובים למאכל ומניחין המרקחת עליהן, הרי כוונתו לאכול גם את הדובשנין וגם את המרקחת וצריך לברך עליהם.

ונתבאר יותר במשנ"ב לעיל (סימן קסח ס"ק מה) שכתב דמה שנהגו שנותנין מרקחת על הדובשנין, וטובים הדובשנין למאכל בעצמן, אם כן כונתם גם בשביל אכילת הדובשנין וממילא הם העיקר ומברך עליהם במ"מ ופוטר המרקחת.

והוסיף שם המשנ"ב דדוקא באופן שבעת אפייה נאפו ביחד אז הוא מברך על הדובשנין ופוטר את המרקחת, אבל אם אפה הדובשנין לבד ואח"כ מניח עליהם מלמעלה המרקחת אין נעשין המרקחת טפילה להם שכונתו לאכול שניהם, ואין המרקחת באה ללפת את הדובשנין, וצריך לברך גם על המרקחת.

ומדברי המשנ"ב שם משמע שכל שלא נאפו יחד צריך לברך גם על הרקיקין וגם על המרקחת, וצ"ע דבמשנ"ב בסימן זה (סימן ריב ס"ק ו) מבואר שאם אוכל פת כיסנין עם גבינה או שאר דבר ללפת בו, אף שהם ג"כ חביבים עליו והוא תאב לאכול אותם, מ"מ מברך רק על הכיסנין לבד דמסתברא שהוא העיקר אצלו, ומבואר שאף כשלא נאפה יחד אמרינן שמברך על הרקיקין שהם העיקר ופוטר את הטפל, וצ"ע מאי שנא ממש"כ המשנ"ב בסימן קסח שאם לא נאפו יחד מברך גם על הדובשנין וגם על המרקחת.

וצ"ל דהכא שהוא אוכל את הפת הבאה בכיסנין עם גבינה, אינו אוכל אלא ללפת ועיקר אכילתו זה הפת, ולכן הגבינה נטפלת לפת אפילו כשלא נאפו יחד, אך כשאוכל את הרקיקין עם הרבה מרקחת, אז המרקחת חשובה בפנ"ע ולכן צריך לברך עליה בפני עצמה.

ועוד מצינו בזה בשעה"צ (ס"ק כא) שכתב דמי ששותה יי"ש ואוכל לעקי"ך ודאי צריך לברך על שניהם אע"פ שאחד טפל לשני, ואף שהוא אוכל אותם ביחד הוא אינו עושה זאת כדי ללפת את הפת. ועולה לדינא שאם הוא לא אוכל את המאכל השני כדי ללפת, צריך לברך על שניהם אפילו כשאוכלם בבת אחת, ואם הוא אוכל מאכל נוסף כדי ללפת בזה אחר זה, העיקר פוטר את הטפל רק אם הוא אינו תאב לאכול את המאכל הטפל אלא רק כנטפל, אך אם הוא תאב לאכול גם את הנטפל אינו פוטרו אא"כ אוכלו בבת אחת.

[ועדיין יל"ע דמקור דברי המשנ"ב בסימן קסח הוא מהגר"ז (כמבואר בשעה"צ ס"ק מא), וע"ש בגר"ז (סעיף ג) שציין לדברי המג"א (סימן ריב ס"ק ה) שהביא המשנ"ב הנ"ל דכתב בזה"ל 'אם כוונתו לאכול גם את הדובשנין מברך עליהם', ונקט הגר"ז שכוונת המג"א שמברך עליהם היינו שמברך רק על הדובשנין [ורק חידש המשנ"ב שם דמיירי דווקא באפאם יחד], אכן המחצה"ש בסימן זה ביאר את דברי המג"א ד'מברך עליהם' היינו שמברך על שתיהן, היינו גם על הרקיקין וגם על המרקחת, ולפי ביאור זה אין מקור לדברי הגר"ז שאם רוצה לאכול את הדובשנין מברך רק עליהם ופוטר את הרקיקין אלא צריך לברך על שניהם. ויתכן שזה גופא כוונת המשנ"ב לבאר שאין מחלוקת בין הגר"ז למחצה"ש, דהגר"ז כתב לברך רק על הדובשנין דמיירי כשאפאן יחד, והמחצה"ש כתב לברך על שתיהן דמיירי כשלא אפאן יחד וצ"ע].

וכעין זה כתב המשנ"ב (בסימן קסח ס"ק סה) לגבי הטובל פת כיסנין בקפה דכיון שהוא רוצה גם לאכול את הפת וגם לשתות את הקפה, צריך לברך על שניהם, אך עדיין יש להסתפק שמא עיקר כוונתו היא רק לאכילת הפת כיסנין, ולכן כתב שיברך תחילה על הקפה ואח"כ על הפת כיסנין, או שיברך תחילה על הפת כיסנין ואח"כ יברך על סוכר שהכל.

[ואגב יש להעיר מדוע לא כתב שיברך על הכיסנים בורא מיני מזונות ואח"כ יברך על הקפה שהכל וישתה אותו בנפרד, ורק אח"כ יאכל את הפת כיסנין עם הקפה, ולכאורה יש להוכיח מזה שאי אפשר להפריד את הטפל ולברך עליו בפנ"ע, וכמו שהוכחנו בשיעור הקודם דאם מפריד את הטפל מהעיקר אי אפשר לברך עליו בנפרד כי הוא טפל לעיקר].

# הנפק"מ בכמה מיני אוכלים

ולפי מה שנתבאר יש נפק"מ לכמה מיני מאכלים וכמו שיתבאר:

**פלפל ממולא -** נראה שבזה צריך לברך רק על המילוי, דדרך העולם שאינם תאבים כל כך באכילת הפלפל עצמו, והוא נאכל רק כנותן טעם במילוי, ולכן נראה שאף שהתבשלו יחדיו יברך רק על המילוי. [וכעין זה מצינו במשנ"ב (סימן רה ס"ק ד) שכותב דאם אוכל שלאטי"ן (-חסה) עם בשר נעשה טפל לבשר, ומברך על הבשר ופוטר את השלאטי"ן].

**כרוב ממולא -** כתבו האחרונים (עי' דרשו הערה 1) שיברך על שניהם כי רוצה גם בטעם של הכרוב עצמו. אך קשה לתת בזה כלל דתלוי בדעת האדם שאם רוצה בשניהם יברך על שניהם, ואם רוצה רק במילוי יברך רק עליו.

**וופלים עם שוקולד -** נראה דאף שהבצק לא נאפה יחד עם השוקולד אין לברך על השוקולד בפנ"ע, שהרי הוא בא לטפל, וכמו שנתבאר לעניין כיסנין עם גבינה.

**שוקולד עם חתיכות עוגיות -** נראה שמברכים עליו שהכל, ואף דקיי"ל שכל שיש בו מין דגן מברכין עליו במ"מ, מכל מקום נראה פשוט שאין מברכין עליו מזונות דחשיב שהוא אוכל שוקולד, ושברי העוגיות הם רק בשביל לעדן את טעם השוקולד. וראיה לדבר שהרי מוכרים את זה במדפי השוקולד ולא במדפי העוגיות.

**שניצל מצופה -** לכאורה דינו כנ"ל דאף שיש דין כל שיש בו מברך שהכל כי בא לאכול את השניצל והפירורים רק לטעם.

**גלידה עם גביע -** נראה שיש לברך על הגביע במ"מ, ועל הגלידה שהכל [וכ"ש באופן שהגביע מצופה בשוקולד], משום שהוא רוצה בשניהם, וכן הדין ב'קרמבו' דנראה שצריך לברך בנפרד על העוגיה ועל הקרם.

**אורז המעורב עם בשר -** הביאו בשם הגרי"ש שיברך על מה שהוא הרוב. אמנם נראה שאם יש חתיכות גדולות של בשר יש לברך עליהם שהכל בפנ"ע.

**הברכה על 'טשולנט' -** הנה אם רוצה גם בגריסים יברך עליו מזונות כדי כל מאכל דאמרינן כל שיש בו, ועיין במשנ"ב בסימן רח (ס"ק טו) ששעורים שהוסר קליפתן וקצת מהם גופא המברך במ"מ אין למחות בידו. אמנם אם שמים רק מעט גריסין נראה שיש לברך גם על הבשר והתפו"א ומברך עליהם לפי הרוב. ואם יש בו חתיכות של תפוחי אדמה או חתיכות בשר גדולות יש לברך עליהם בפנ"ע, דמסתבר שאינם נחשבים כתבשיל אחד.