שביעית
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי

**שביעית**

1. מקור.
2. שואלין קודם שביעית.
3. גידולי מים, היידרופוניקס.
4. **קדימה לברך קודם על פירות שביעית.**
5. **ברכות: לברך קודם על פירות שביעית.**
6. קידוש.
7. הבדלה.
8. בורר בשבת.
9. שריפת חמץ שביעית.
10. ליל פסח.
11. שבועות.
12. ד' מינים: קדושת שביעית.
13. ד' מינים: שמור או נעבד.
14. סוכות וד' מינים - שאר ענינים.
15. חנוכה: שמן של שביעית.
16. פורים.

דין שמיטה ופרוזבול - עי' חו"מ סי' ס"ז, לשיטות ומראי מקומות.

1. מקור.
2. שואלין קודם שביעית.
   1. **שואלין, שנה קודם**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה כ"ח) – "שאלה: אם קודם שנת השביעית צריך ללמוד הל' שמיטה. תשובה: כן. [וכן הביאו בס' דיני שביעית השלם סוף פכ"ו מס' שנת השבע, וע"ע בס' גיבורי כח עמ' ע'. וכ"כ בעל האבי עזרי זצ"ל בס' עטרה אור שביעית]".
      2. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה כ"ט) – " שאלה: כמה זמן יש ללמוד הל' שביעית שלושים יום, או שנה. תשובה: שנה".
      3. מראי מקומות – בית מתתיהו (ח"ב בפתיחה אות ו').
3. גידולי מים, היידרופוניקס (hydroponics).
   1. **אין דין שביעית**.
      1. מנחת ירושלים (ח"א עמ' ס"ד אות ע"א) – "וכעת ראינו ב'דבר-השמיטה' תשכ"ו שנערך ע"י הגבד"ץ זצ"ל טרם עלה המנח"י לא"י ושם כתוב בזה"ל: ירקות הגדלים על מים (בלי עפר) מותרים ואין עליהם דיני שביעית, ברכתם: שהכל. חסא מגידולי מים ספק אם יוצאים בה מצות מרור, ע"כ. ומאז שהופיע מרן בעל המנח"י בארצנו, הורה שלא להדפיס סעיף זה, ולא הצלחנו לברר אם היה חולק על עצם הדין דגידולי מים וס"ל שדינם כעציץ שא"נ, או משום דמאחר שבדרך כלל מכניסים שם גם מיני חומרים וכדו' לכן דינם כעפר וצ"ב".
   2. **ברכת אילנות**.
      1. מעשה חמד (פרק ב' סעי' י"א) – "אבל אילנות הנטועין בגידולי מים וגידולי חצץ גרועים אף מעציץ שאינו נקוב, שהרי אינם גדילים על גבי קרקע כלל, ולכן הוי ספק לענין שביעית, הלכך אין לברך על אילנות כאלו. [ברית עולם שביעית בשם מרן החזו"א ז"ל כתב להתיר, אולם הגר"ח קניבסקי שליט"א [זצ"ל] אמר שלא התיר אלא בצירוף של היתר נוסף, כיון שהיה תחת הגג, ובזה הורה להתיר לצורך גדול שהי' בישובי א"י דאז, אולם כהיום נשתנה אופן זריעתם, ואין למדין הלכה מפי מעשה]".
4. **ברכות: קדימה לברך קודם על פירות שביעית.**
   1. יש דין קדימה**.**
      1. עי' הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה תש"פ, דברי שי"ח גליון שע"ב פר' בא תש"פ עמ' א') – "**שאלה: אם יש דין קדימה לברך קודם על פירות שביעת מפירות שאינם של שביעית. תשובה: מסתבר".**
      2. **הגר"א נבנצל שליט"א (אבני דרך חי"ב סי' קמ"א הע' ד') – "גם אם אין מצוה באכילתם מ"מ נעשתה בהם מצוה, כמו פת של עירוב".**
   2. אם חביבין עליו, יש דין קדימה**.**
      1. **הגרב"ד פוברסקי (יתד המאיר גליון ק"ס עמ' י' אות ב', אלול תשע"ה סי' ק"ט) – "האם יש דין קדימה לברך קודם על פירות שביעית. והטעם. תשובה: אם חביבין עליו אכילת פירות שביעית מחמת קדושתן הרי יש דין קדימה בברכות לחביב".**
      2. **הגר"מ חליוה (גם אני אודך ח"ג סי' ל"ב) – "נ"ל דאם הפירות דהשביעית חביבין עליו יברך עליהם מדינא דחביב (עי' שו"ע או"ח סימן רי"א) והגם דחביבות זו לצד הרוחניות בפרי מ"מ כיון דחביב הוא אצלו יברך עליו. אך אם אין לפירות שביעית חביבות אצלו מסתבר דא"צ להקדימם. ובחופשי בספרי דרבנן מצאתי ראי' לדברינו ממ"ש בספר חשוקי חמד ... שיריים של צדיק והיא חביבה עליו יברך עליה ... וה"נ י"ל בדידן, ודוק".**
   3. תלוי אם יש מצוה באכילת פירות שביעית**.**
      1. **שואלין ודורשין (ח"ח סי' פ"ו אות ב') – "האם יש דין קדימה לברך קודם על פירות שביעית. תשובה: דין זה תלוי במחלוקת אם יש מצוה באכילת פירות שביעית. דדעת המגילת אסתר בדעת הרמב"ן בספר המצוות דיש מצוה באכילתן. ואילו דעת החזו"א סי' יד סק"י דאין בזה מצות אכילה. ולמעשה פסק מרן הגרי"ש אליישיב זצ"ל דיש ענין להעדיף אכילת פירות שביעית על אכילה אחרת מכיון שיש הסוברים שיש בזה מצוה. וראה בספר הערות למרן זצ"ל למסכת חגיגה בסופו בליקוטים פרק ח דשביעית שהאריך בענין זה".**
      2. **עי' משנת יוסף (חי"ג סי' ש"ב אות ב') – "יתכן דפירות שביעית קודמים שיש בהם קדושה. ולהרמב"ן (בהוספות לספר המצוות להרמב"ם מ"ע ג) יש מצות עשה לאכול פירות שביעית שנאמר ... וזה לפי הבנת פי' מגלת אסתר ... א"כ שיש בהם מעלה כ"כ מסתבר שפירות שביעית קודמין לברכה. אבל למעשה דעת החזו"א (יד, י) שאף להרמב"ן אין מצוה באכילתם ורק חלו עליהם דיני שביעית שאסורים בסתורה והפסד, והוא לאו הבא מכלל עשה ... וא"כ מסתבר שפירות חולין שהם משבעת המינים קודמים לפירות שביעית".**
      3. **דברי בניהו (חכ"ה סי' ס"ב).**
      4. **אבני דרך (חי"ב סי' קמ"א) – "אמנם לפי רוב הפוסקים אין מצווה לאכול פירות שביעית. אולם מי שיכול לחוש לסוברים שישנה מצווה באכילתם, ומתוך כך להקדים את אכילת פירות שביעית תבוא עליו ברכה. אולם כל דברינו הם בפירות שביעית באותה רמה, היינו תפוח ואגס. אך אם אחד מהם הוא משבעת המינים (כגון: רימון ואגס), אזי בזה ראיתי דרבים סוברים שיש להקדים את שבעת המינים".**
      5. **הגרמ"ר שעיו (גם אני אודך ח"א סי' נ"ח).**
   4. אין דין קדימה**.**
      1. **תשובות ישראל (ח"ב סי' י"א) – "בפירות שביעית אין דין קדימה".**
   5. **מראי מקומות – כרם אליעזר (שביעית סי' ל"ג).**
5. ברכת אילנות.
   1. **גידולי מים, היידרופוניקס** (hydroponics).
      1. מעשה חמד (פרק ב' סעי' י"א) – "אבל אילנות הנטועין בגידולי מים וגידולי חצץ גרועים אף מעציץ שאינו נקוב, שהרי אינם גדילים על גבי קרקע כלל, ולכן הוי ספק לענין שביעית, הלכך אין לברך על אילנות כאלו. [ברית עולם שביעית בשם מרן החזו"א ז"ל כתב להתיר, אולם הגר"ח קניבסקי שליט"א [זצ"ל] אמר שלא התיר אלא בצירוף של היתר נוסף, כיון שהיה תחת הגג, ובזה הורה להתיר לצורך גדול שהי' בישובי א"י דאז, אולם כהיום נשתנה אופן זריעתם, ואין למדין הלכה מפי מעשה]".
   2. **לברך על אילן שמור ונעבד בשביעית**.
      1. לברך.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ"ג סעי' ל', פסח פרק ב' סעי' ד') – "מותר לברך ברכת האילנות על אילן שמור ונעבד בשביעית".
         2. אור לציון (ח"ג פרק ו' אות ג', עמ' ס"ח) – "ואילנות שנטעו באיסור בשנת השמיטה אין לברך עליהם ברכת האילנות, אבל על אילנות בשנת השמיטה אפשר לברך, אף אם נעשו בהם מלאכות האסורות בשמיטה".
         3. שבט הלוי (מבית לוי פסח עמ' ד' אות ו') – "מותר לברך על אילן שנעבד בשנת השמיטה".
         4. וזאת הברכה (עמ' קנ"ז אות ד').
         5. פסקי תשובות (הע' נ"א).
      2. אין לברך.
         1. הגרמ"א פריינד זצ"ל (מרא דשמעתתא אות ע"ז) ***– "אולם בשנת השמיטה, לא דצה לברך ברכה זו על האילנות שהיו במקום שאיבת המים, לפי שחשש שמא עשו בהם מלאכה בשביעית, ולא רצה לברך על אילן שנעשה בו עבירה".***
         2. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה ד') – "שאלה: אם אפשר לברך ברכת האילנות על עצים שניטעו בשמיטה. תשובה: מצוה הבאה בעבירה".

הגרח"ק זצ"ל (מה טובו גליון י' עמ' צ"ג) – "שאלה: אילנות שעבדו בהם בשמיטה, האם אפשר לברך עליהם ברכת האילנות. תשובה: לא".

עי' הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' ק"כ אות ל') – "האם מותר לברך ברכת האילנות על אילן שמור ונעבד בשביעית. תשובה: אותם שאוסרים במורכב יאסרו גם בזה".

עי' הגרח"ק זצ"ל (מישרים אהבוך עמ' רמ"ז אות ח') – "שאלה: האם מותר לברך ברכת האילנות על אילנות שנטעום בשנת שמיטה באיסור. תשובה: עיין או"ח סימן רכה בבאור הלכה ד"ה פרי".

* + - 1. מעשה חמד (פרק ג' סעי' ל"ט) – "אילנות שנעבדו באיסור שביתת שביעית לא יברך עליהם. וכן המשמר שדהו אעפ"י שלא נעשה איסור בגוף האילנות, מכל מקום נראה שלא יברך עליהם".
    1. מראי מקומות – ***לב אהרן (בוארון, ח"א סי' כ' אות י"ד)***.
  1. **ברכת האילנות באילנות היתר המכירה**.
     1. אינו יכול לברך.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה מ"ד) – "שאלה: אם יכול לברך ברכת אילנות בעצים של התר המכירה. תשובה: לא".
     2. יכול לברך.
        1. לב אהרן (בוארון, ח"א סי' כ' אות י"ד) – "בסיכום לענ"ד יש לחלק כך, אילן שניטע ונעבד בשביעית שלא ע"י היתר המכירה יש לדון בו אם הוי בכלל אילן שנעבדה בו עבירה. אבל אילן שנעבד ע"פ המכירה רשאים גם המחמירים לברך ע"ז ברכת האילנות ללא חשש. [ואפילו באופן שגם המתירים המכירה, מודים שאינו ראוי, כגון בגינות פרטיות, בדיעבד שעבר ומכר, לענ"ד אינו בכלל נעבדה בו עבירה. ולהוציא ממ"ש אלי מח"ס הנז' במכתב]. אגב, ואעירו גם לחומרא, שכתב (עמוד קא) שאותם שלא אוכלים ע"פ היתר המכירה הם מסתמכים על מכתבו של הגרע"י שליט"א [זצ"ל] שכתב שהמחמיר תבא עליו ברכה, והם חפצים בברכה. ובמח"כ זה אינו ...".

1. קידוש.
   1. **יין מהיתר מכירה בשביעית**.
      1. מראי מקומות –ששכ"ה (פרק מ"ז הע' פ"ח)***.***
         1. ***הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ב פרק ז' אות מ"ב) – "***קנו בשוגג יינות מ'היתר מכירה' לפני מועד הביעור, דעת החזו"א להתיר שימוש בשמור ונעבד (חזו"א סי' י ס"ק ו, וראה באגרות החזו"א ח"ב סי' קסב, ובקריינא דאיגרתא ח"א אות קמז). מותר להשתמש ביינות אלו, אמנם בעיה"ק ירושלים שהמנהג לאסור שמור ונעבד, אמר רבינו שלא ישתמשו ביינות אלו אף קודם למועד הביעור, אכן, בשעת הדחק התיר לתת את היין לאותם שמקילים בזה. ואמנם לאחר מועד הביעור שהיין נאסר באכילה (כמבואר בחזו"א סי' יא ס"ק ו), ודאי שאסור להשתמש ביין זה. ולגבי שפיכת היין אחר מועד הביעור, מותר לשפוך את היין, שהרי שופכו מחמת האיסור שבו, אמנם עי' בחזו"א (סי' ט ס"ק ו) מש"כ בענין ספיחים, שאסור לאבדם בידים, אך אמר רבינו, שבנידון זה אם הוא מבקש לשפוך את היין על מנת שלא יכשלו ביין מותר לשופכו, שהרי יין זה שעבר עליו מועד הביעור ולא הפקירוהו כדין (והגם שבחזו"א כתב לאסור לאבד בידים איסור ספיחים מצד קדושת שביעית שבו, הרי בפירות לאחר הביעור בהסבר הדין דבגד שצבעו בקליפי שביעית ידלק, הואיל ולא קיימו מצות ביעור בזמנה). עוד יש לדון בעשה קידוש או הבדלה ביין זה, אפילו אחר זמן הביעור, יש לדון אולי יצא ידי חובה, שהרי לדעת החרדים בשגג ולא ביער אין היין נאסר, וגם יש לדון לצרף לזה דעת הבאר עשק (סי' קט) בענין ברכה וקידוש סתם יינם"*.*
   2. מראי מקומות.
      1. פסקי תשובות (דפו"ח, סי' ער"ב הע' ל') – "ומי שמחמיר על עצמו לחשוש לדיעות שונות המחמירות, כגון יין של שביעית שמור ונעבד, יכול לכתחילה לצאת ידי חובתו מאחר המקדש על יין זה, ואפילו יש שם יין אחר א"צ להחמיר ולקדש לעצמו, הגרש"ז אועירבאך זצ"ל בשש"כ (סי' מ"ז סקפ"ח)".
2. הבדלה.
   1. **למלא כוס של הבדלה כך שישפך קצת ביין של שביעית, אוצר בית דין**.
      1. אין לשפוך.
         1. ששכ"ה (פרק ס' הע' נ"ה) – "ועיין ספר השמיטה לגרי"מ טוקצינסקי זצ"ל פ"ז (ג) בהערה ד', דאם מבדיל על יין של שביעית, אין למלא כוס של הבדלה כך שישפך קצת, שהרי מאבד פירות שביעית, ע"ש, דגם אין רוחצים העינים בשיורי הכוס, וע"ש עוד **דיש להסתפק אם בכלל מותר להבדיל על יין שיש בו קדושת שביעית**".
         2. חוט שני (שביעית ח"א פרק ה' אות ד' ס"ק ט', עמ' רמ"ח) – "בהבדלה במוצש"ק מבואר בפוסקים [שו"ע או"ח סי' רצ"ז] שימלא כוס של הבדלה על כל גדותיו שישפך על הארץ שיהא לסימן טוב לתחילת השבוע. ואם הוא יין של שביעית אסור שימלא על שישפך דהוי הפסד אא"כ הוא נותן צלחת תחת הכוס".
         3. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה שמיטה פרק ה' ציה"ל ס"ק י"ט) – "ויש ליזהר כשמבדיל ביין של שביעית שלא לשפוך מהן לאיבוד ולא לתת מהם לתוך עיניו ולא לתוך הכיסים ולא לכבות בהן הנר של הבדלה וכן במילה שלא למצוץ ביין של שביעית דכ"ז הוי הפסד וכן בליל הסדר אין לשפוך המכות ביין שביעית ולפי שאין לשנות המנהג אין ליקח לכוס השני יין של שביעית".
         4. ***הגר"א נבנצל שליט"א (תשובות אביגדר הלוי או"ח עמ' רפ"ג אות פ"ח) – "אמנם ביין של שביעית אין לעשות כן".***
         5. השמיטה כהלכתה (פרק ג' אות י"א).
         6. פסקי תשובות (דפו"ח סוף אות ז', הע' ע"ה) – "ביין הקדוש בקדושת שביעית, אסור לעשות כסדר הנזכר, ואסור לשפוך מהיין כלל, לא קודם הבדלה ולא לאחר מכן, ד'לאכלה ולא להפסד' אמר רחמנא. [ספר השמיטה להגרי"מ טיקוצינסקי זצ"ל פ"ז סעי' ג'. ובאור לציון (שביעית פ"ב הלכה ו') מתיר לעשות כסדר שעושה כל השנה, דכמו שבפירות שביעית יכול לאוכלם כדרך כל השנה, ה"ה הכא כן מתנהג הוא כל השנה]".
      2. יכול לשפוך.
         1. אור לציון (שביעית פרק ב' אות ו', הע' ו' [לשונו מובא לקמן]) – "שאלה: המבדיל על יין שיש בו קדושת שביעית, האם רשאי למזוג יין לכוס עד שיעלה על גדותיו וישפך, וכן לכבות בשארית היין את נר ההבדלה, וליקח מן היין ולשים על גבי עיניו כנהוג. תשובה: מותר לעשות דברים אלו ביין של שביעית, וכדרך שרגילים לעשות כן כל השנים".
         2. שבט הלוי (שביעית עמ' ער"ה ד"ה יש, תורת הלוי פרק י"ג סעי' כ"ג) – "יש מי שהעיר לא לשפוך יין הבדלה דהוי מאבד, אולם אין לחשוש בשיעור קטן, ולכן יזהר שלא ישפך הרבה".
      3. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"א סי' רע"ג), ילקוט יוסף (שביעית פרק ט"ו סעי' נ"ח).
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה פסח פרק ט' הע' רמ"ב) – "ובחי כת"י למס' ברכות נ' ע"ב נסתפק רבנו לענין הבדלה, אם מותר לשפוך כשמבדיל ביין של תרומה או שביעית הואיל והיא לסימן טוב עכ"ד".
         2. חוט שני (תרומות פרק י"א סוף אות ט"ו, שביעית ח"א פרק ה' אות ד' ס"ק י"א [עמ' רמ"ח]) – "מותר לעשות הבדלה ביין של שביעית, ואין זה נחשב כממעטו משותיו מפני שהנשים נוהגות לא לשתות מיין של הבדלה, כיון שמעיקר הדין מותר גם לנשים לשתות רק לנהגו שלא לשתות, ומחמת כן אין זה נחשב שממעטו משותיו".
   2. **כיבוי הנר של הבדלה ביין של שביעית, אוצר בית דין**.
      1. מחמיר.
         1. שבט הלוי (שביעית עמ' ער"ה ד"ה יש, תורת הלוי פרק י"ג סעי' כ"ג) – "וכיבוי הנר של הבדלה ביין של שביעית, פשוט שאסור כי בכך הוא מפסיל את היין".
         2. ששכ"ה (פרק ס' הע' קמ"ט, עי' הע' נ"ה [לשונו מובא לעיל]) – "דלא ישפוך יין של שביעית".
         3. חוט שני (שביעית ח"א פרק ה' אות ד' ס"ק י', עמ' רמ"ח) – "אסור לכבות את נר ההבדלה ביין של שביעית שהרי מפסידן, וה"ה שאין ליתן מהיין לכיסים ולעינים".
         4. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה שמיטה פרק ה' ציה"ל ס"ק י"ט) - לשונו מובא לעיל.
         5. השמיטה כהלכתה (פרק ג' אות י"א).
         6. אבני דרך (ח"א סוף סי' ק"ו).
      2. מיקל.
         1. אור לציון (שביעית פרק ב' הע' ו') – "ועל כן נראה שהוא הדין לענין יין הבדלה, דכיון ששופך כן כל השנים, רשאי לשפוך כך גם בשנה השביעית, ואת הנשפך אינו צריך לשמור, וכמו שאין צריך לשמור שאריות מזון שבצלחת או בסיר, ולכן גם רשאי לכבות בו את הנר וליתן ממנו על גבי עיניו".
      3. מראי מקומות – ילקוט יוסף (שביעית פרק ט"ו סעי' נ"ח).
         1. מנחת אשר (שביעית סוף סי' מ"ו) – "שראיתי באור לציון על הלכות שביעית להגרב"צ אבא שאול זצ"ל שכתב דמותר לכבות את נר ההבדלה ביין. ולענ"ד נראה דאף דמעיקר הדין אכן מותר לכאורה דהוי ככל שיירי מאכלות שדרך לזורקן, מ"מ כיון שהיין ראוי בעצם ועומד בפנ"ע יש להמנע מלהפסיד אותו בידיים ע"י כיבוי הנר בתוכו, ולשפוך מן היין שבכוס ע"ג נר ההבדלה אסור מעיקר הדין אף שרגיל לעשות כן כל השנה דהוי מפסיד בידים, ומה שנוהג לעשות כן כל השנה אין בו היתר כלל, דרק לגבי הגדרת האוכל והפסולת יש משמעות למנהג בנ"א, אבל בהפסד בידים של יין הקדוש בקדו"ש מה בכך שבכל השנה דרך להפסיד יין ולכבות בו נר ההבדלה, מ"מ הפסד הוא".
         2. פסקי תשובות (דפו"ח הע' ע"ה) – "ומסתבר **שהטיפות המועטות הנשפכות** תוך כדי שמחזיק כוס מלא לכו"ע אין בהם חשש, כי אין בהם משום קדושת שביעית, כיון שאין הדרך לשתותם ולהשתמש בהם לכלום, **ורשאי לכבות הנר לתוכו**".
   3. מראי מקומות.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון נ"ג עמ' קי"ז טור ד') – "שאלה: המבדיל על **יין של שביעית**, ואסף כל היין הנשפך לתוך הכוס עד שירדו ג' טיפין, האם יוכל עתה לטבול אצבעו בלחלוחית הנשארת כדי לתת על עיניו כנהוג. תשובה: אין לעשות כן".
3. בורר בשבת: הוצאת פסולת קליפות שביעית מפסולת אחר כדי לשומרם.
   1. *מחמיר****.***
      1. הגריש"א זצ"ל (שבות יצחק ח"י עמ' ס' אות י"ג, איל משולש פרק ט' הע' ע"ח) – "כשבורר פסולת שיש בה קדושת שביעית משאר פסולת, הרי זה כבורר אוכל מפסולת כי חפצו לשמור פסולת זו מפני חובת המצוה שלא לאבד פירות שביעית".
      2. שבט הלוי (ארחות שבת פרק ג' הע' מ"ב, מבית לוי גליון ד' עמ' כ"ד אות ב', גליון ה' עמ' קס"ג).
      3. הגר"א נבנצל שליט"א ***(***בית מתתיהו ח"ד סי' כ"ו אות ב' ד"ה אולם) – "שהוי בורר בבורר לפח שביעית".
      4. משנת יוסף (חי"ב סי' ס"ח אות ג') – "האם מותר לברור בשבת קליפות של שביעית מקליפות שאינם של שביעית דלכאורה שניהם פסולת. תשובה: בודאי אסור, שהרי צריך לקליפות פ"ש כדי להניחן עד שיפסלו, א"כ הוי כבורר אוכל מתוך פסולת (או להיפך). כי אמנם הקליפות של שביעית הן פסולת, אבל אם יש לו צורך בבירור זה, ה"ז בורר".
      5. איל משולש (פרק ט' סעי' כ"ד) – "אמנם פסולת רגילה המעורבת בפסולת שיש בה קדושת שביעית, אסור להפרידם כדי לזרוק הפסולת הרגילה בפח-האשפה, ופסולת השמיטה בפח-השמיטה".
      6. הגר"י בויאר (מחשבת סופר סי' כ"ב סוף אות ה', עמ' רל"ח אות כ"ט) – "שאלה: יש לדון האם ברירת קליפות של פירות שביעית מפסולת אחרת חשיב בורד מפסולת ופסולת ושרי, או דילמא דכיון שיש חיוב על שמירת הקליפה חשיב כמו ארי דרביע עלי'ה, ואסור. תשובה: הטעם שצריך שמירה על קליפות של פירות שביעית, הוא משום דחשיב מאכל הראוי לבהמה וחשיב כברירת אוכל לאח"ז, ואסור".
      7. הגר"נ קופשיץ שליט"א (מחשבת סופר סי' כ"ב סוף אות ה', עמ' רס"ב אות כ"ח) – "שאלה: ברירה בפסולת שביעית הדאוי למאכל בהמה משאינו ראוי ע"מ לשמרו מהפסד ובזיון האם נימא שיש בזה בורר דיש לו נ"מ ותיקון בזה או דילמא שרי דמ"מ הוי ברירת פסולת. תשובה: נראה דאסור דהגם שהוא פסולת מ"מ מחוייב לשמרו ולהפרידו באופן שלא יפסד, מחמת שראוי למאכל בהמה, וע"כ שם אוכל עליו, אך כשבורר אוכל ואין בו צורך וחשיבות הוה פסולת, וכגון בבורר עצמות שיש עמהם מעט בשר יהיה אסור, דאף המ"ב לא התיר אלא בלוקח ואוכל הבשר שעל העצמות, אך בלא זה נחשב האוכל כפסולת, דכדי שיהא נחשב כאוכל צריך שיהא אצלו תיקון במה שלקחו והפרידו וכל היכא דאין לו תיקון נחשב כפסולת".
      8. מנחת איש (שבת פרק א' סעי' נ"ב) – "פסולת הקדושה בקדושת שביעית אסור להפרידה מפסולת שאינה קדושה בקדושת שביעית כדי להשליך את הקדושה לפח השמטה ואת שאינה קדושה לפח האשפה, ולכן אם נתערבה לו פסולת הקדושה בקדושת שביעית בפסולת סתם, יניחם בצלחת עד מוצאי שבת".
      9. ההנהגה בפירות שביעית (פרק י"ח סעי' ח') – "אסור לברור בשבת את האוכלין או קליפות של שביעית כדי להניחן בפח השמיטה".
   2. *מיקל****.***
      1. ***שערי יושר (ח"ו סי' ).***
      2. ***שבט הקהתי (***בית מתתיהו ח"ד סי' כ"ו אות ב' ד"ה ובספרי, מועדי הגר"ח ח"ב תשובה תשצ"ז) – "להקל בזה לברור פסולת שביעית מתוך פסולת דאי"ז בורר".
      3. הגר"ע אויערבך שליט"א (מחשבת סופר עמ' רמ"ח אות כ"א) – "שאלה: כתב הפמ"ג משב"ז סק"י דבבורר פסולת מפסולת שרי, ויש לדון האם היכא שיש לפניו תערובת פסולת בפסולת וחלקן קדוש בקדושת שביעית, וחפץ להפרידם מפני הפסד פירות שביעית האם יחשב כבורר פסולת מפסולת, או דשמא כיון דהוא צריך להפרדה יהא אסור. תשובה: נראה דשרי, דהא אין לו תועלת בברירה לצורך תשמישו, ואף שלגבי בורר מאכל מאיסור המעורב בו י"א דעכ"פ יש בזה איסור דרבנן, התם טעמא דמ"מ בעי לברירה לצורך האוכל המותר וע"כ האיסור נדון אצלו כפסולת, אך כאן דאינו צריך לשניהם ורק מפני קדושת השביעית בורר אי"ז בורר, ועי' בביה"ל בס"ג ד"ה הא, דבמידי דאכילה והוא בוררן מפני צורך אחר אין בזה משום בורר".
      4. מנחת אשר (שביעית סי' מ"ו) – "מעיקר הדין נראה דאין בזה חשש בורר, ואבאר ...".
      5. ***משנת אהרן (***בית מתתיהו ח"ד סי' כ"ו אות ב' ד"ה ובספרי) – "שלא יברור הקליפות שביעית מתוך הפסולת משום איסור בורר".
      6. ***דעה ברורה (מכתב) – "***מותר, כיון ששניהם הולכים לפח ושניהם פסולת, אין כאן תיקון, (וזה לכו"ע גם למ"א בביצה דש"ה שיש תיקון כיון שמשתמש עמו) ... מה זה משנה אם צריכים הקליפות, הלא אינם אוכל כדמוכח מחרדל ואי"צ אותם לשימוש ואין בהם תיקון. וכל זה פשוט מאוד. (גם לשיטתם שמה שאני צריך הוא אוכל א"כ הוא אוכל מתוך פסולת לאלתר כיון שצרכי הוא רק לשים בנפרד ובזה נגמר צרכי)".
   3. *דעת*חוט שני.
      1. מיקל.
         1. חוט שני (לקט שאלות המצויות ח"א או"ח אות ל"ז, עמ' נ"ב) – "כתב הביאור הלכה דהא דמותר לברור החלמון מן החלבון אף ע"י מסננת ואין בזה בורר משום דהתם אינו אוכל שניהם כלל דהחלבון נתערב עם הפסולת והחלמון יורד לגון ולא לאכילה וממילא לא שייך שום מלאכת בורר מכיון שלא מתקנם לאכילה לעולם ע"ש, הרי בהדיא שהיכא שדעתו לא להשתמש בשניהם אלא ליתנם לתוך הפסולת אין עליו שם בורר".
      2. מחמיר.
         1. חוט שני (ארחות שבת פרק ג' הע' מ"ב, איל משולש פרק ט' הע' ע"ח) – "למעשה הורה שלא לעשות כן".
      3. מסופק.
         1. חוט שני (שבת ח"ב פרק כ"ה ס"ק ה' ד"ה פסולת, עמ' פ"ד) – "פסולת של פירות שביעית הנמצאת בתערובת של פסולת של פירות שאינם של שביעית, ורוצה להפריד ביניהם כדי שלא יגרם הפסד יותר מהיר לפירות שביעית, צ"ע אם יש בזה משום בורר, אע"פ שהכל הולך לאיבוד כיון שבורר פסולת הפירות שביעית לאיזה מטרה. ואולי י"ל דשרי דכיון שהכל הולך לאיבוד ואין לו תועלת בעצם אלא תועלת צדדית שלא יגרם הפסד לפירות שביעית, וק"ו ממה שהביא הר"ן שהבורר איסור מתוך היתר לא מיקרי ברירה. ואולם י"ל לאידך גיסא, דפסולת שביעית מחשיבה אותם כדרגת אוכל כלפי הפסולת האחרת, ואף באותו מין הוי בורר, ולא דמי אף לגיד הנשה שכתב הפר"ח דניקורו לא הוי בורר משום דאיסורו לא מחשיבו למין אחר, דהתם אין התייחסות מיוחדת בחיוב לגיד הנשה משא"כ בפירות שביעית, ולמעשה צ"ע".
         2. חוט שני (משאת בנימין שביעית סי' ס"א, עי' מבית לוי גליון ה' עמ' קס"ג) – "פניתי להגר"נ קרליץ שליט"א [זצ"ל] ושאלתיו וענה לי דמותר מטעם הנ"ל. ושאלתיו אם אוכל להדפיס דעתו בספר משאת בנימין עמ"ס שביעית היוצא בימים אלו (תשנ"ה), והסכים לזה ... שוב שאלתי דין זה מהגאון המוזכר למעלה (ר"ל מהגרח"ק שליט"א [זצ"ל]) ואמר שיתכן ואסור משום דהו ברירה חשובה לצורך שמירת ק"ש, ואף שאינו משתמש בזה, ושניהם פסולת, יתכן שאסור. ואז חזרתי ושאלתי מהגר"נ קרליץ שליט"א [זצ"ל] אם יש לחוש לסברא זו דהוי ברירה חשובה, ולא חש לזה ... ואולם עתה בשנת תשס"ו דנתי לפני הגר"נ קרליץ שליט"א [זצ"ל] בזה ולא יצא דבר ברור לעת עתה".
   4. *דעת*הגרח"ק זצ"ל.
      1. ***מחמיר.***
         1. עי' הגרח"ק זצ"ל (משאת בנימין שביעית סי' ס"א, מבית לוי גליון ה' עמ' קס"ג ד"ה שוב***) – "***שיתכן ואסור משום דהו ברירה חשובה לצורך שמירת ק"ש, ואף שאינו משתמש בזה, ושניהם פסולת, יתכן שאסור***".***
         2. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה תשצ"ז***) – "שאלה: אם יש איסור בורר פסולת מתוך פסולת, ליקח פסולת שביעית לפח שמיטה מפסולת אוכלין. תשובה: כן".***
         3. ***הגרח"ק זצ"ל (דרך אכילה עמ' ס') –*** "שאלה: האם מותר להפריד בשבת ויו"ט בין שאריות אוכל שיש בהם קדושת שביעית המיועדים ל'פח שמיטה', לבין שאריות אוכל אחרים. תשובה: צריכים לחכות למוצ"ש, או לאכול מזה, את האוכל הרי מותר להוריד".
         4. הגרח"ק זצ"ל (אשיחה ח"ב עמ' שנ"ח) – "כשנשאר בצלחת שירים של דברים קדושים בקדושת שביעית, ודברים שאינם קדושים בקדושת שביעית, צ"ב האם מותר להפרידם בשבת קודש ולהכניס את חלק הקדוש בקדושת שביעית בפח שמיטה, והשאר בפח רגיל, או שיש בזה משום בורר, שמא פוסלת מתוך אוכל אין בזה איסור ברירה. תשובה: יזהר".
      2. ***מיקל.***
         1. הגרח"ק זצ"ל (גיבורי כח עמ' תצ"ה***) – "לאחר אכילה בשבת נותרו בצלחת שיירי מזון שחלקם עם קדושת שביעית, האם מותר להוציאם כדי להניחם בשקית ופח שמיטה, או יש לאסור בזה משום בורר (דהא סוף סוף אינו מוציאם כדי לאכול אלא להשליכם). תשובה: אין זה בורר".***
         2. עי' הגרח"ק זצ"ל (שיח התורה ח"ב אות תתי"ח, עמ' רכ"ט***) – "שאלה: כשמוציא בשבת פסולת הקדוש בקדושת שביעית מתוך שאר פסולת [כדי להניחו במקום המיועד לפסולת של שביעית] האם הוי כאוכל מתוך פסולת. תשובה: לכאו' לא".***
   5. ***מראי מקומות – פירות שביעית (פרק י"ט סעי' ה'), ארחות שבת (***פרק ג' סעי' מ"***ד, "יש לעיין"), אבני דרך (חי"ד סי' צ"ד ד"ה ויל"ע), בנין שלום (בורר עמ' קע"ב, "וצ"ע"), שבת כהלכה (פרק י"ב סעי' מ', סעי' מ"א),*** בית מתתיהו (ח"ד סי' כ"ו אות ב')***.***
      1. ***וישמע משה (פר' דברים תשפ"ב אות ב') – "האם מותר לברור ענבים הקדושים בקדושת שביעית מתוך הפסולת בשבת ...".***
4. שריפת חמץ שביעית.
   1. מראי מקומות.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א אות ע"ב) – "שאלה: אם מותר לשרוף חמץ שיש בו תערובת שביעית. תשובה: יתכן שמותר וצ"ע. [ועמש"כ בזה בשו"ת משנת יוסף ח"א ס' ט"ו, וע"ע מש"כ מרן שליט"א בדרך אמונה פ"ה משמיטה ס"ק כ"ה. ובשו"ת מגדנות אליהו ח"ד ס"ח ובס' מועדי ישראל פסח ס' מ"א ובשו"ת שואלין ודורשין ח"ח ס' ס"א ובשו"ת משנת יוסף חי"ג ס' שט"ז ובשו"ת אבני דרך ח"י ס"מ]".
5. ליל פסח.
   1. **ארבע כוסות ביין של שביעית**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה ק') ***– "***שאלה: יש שפירשו ספיקת הירושלמי ר"פ ערבי פסחים מהו לצאת ארבע כוסות ביין של שביעית. משום דאין עושין מצוות חבילות דאיכא מ"ע דאכילת שביעית. וצ"ע דא"כ מ"ט לא הסתפק גם לענין קידוש. תשובה: זה בכלל השאלה".
      2. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה קנ"ו) ***– "***שאלה: בירושלמי פ"י מפסחים ה"א מיבע"ל מהו לצאת ארבע כוסות ביין שביעית ויש מי שביאר כיון שאסור לאכול פירות שביעית אכילה גסה, ארבע כוסות שותים שותים בזה אחר זה ואין נהנים, א"כ הוי כהפסד פירו"ש. תשובה: למה אין נהנה בודאי נהנה".
         1. כן ביאר ספק הירושלמי בס' מנחת אשר שביעית ס' ל"ח. וכעי"ז א"ל הג"ר משה חליווה מח"ס ענפי משה. ועמש"כ לדחות בקובץ מוריה ניסן תשע"ה עמ' שס"ו ועיקר הדבר דאין לאכול פירו"ש אכילה גסה כתב מרן בדרך אמונה פ"ה משמיטה ויובל סק"ב. וכ"כ בס' תורת הארץ פ"ח אות מ"ו עי"ש. ועמש"כ מרן בס' שיח השדה ח"ג שקלים ח' ע"א ובביאור לירושלמי פ"ח משבת ופ"י מפסחים שם. וביאורים נוספים עמש"כ בס' בית מתתיהו ח"א ס"ב. ובשו"ת משנת שלום ח"א קונ' השמיטה ס' ט"ו כ"ו ביאורים. .
      3. **שונא יין אם ידחוק בשביעית**.
         1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה קנ"ז) ***– "***שאלה: בשו"ע או"ח ס' תע"ב ס"י דמי ששונא ביין צריך לדחוק בעצמו, אם זהו גם היין שביעית, או"ד הוי כהפסד פירו"ש. תשובה: גם בשביעית".
            1. וע"כ דל"ה אכילה גסה דאסור, כמש"כ מרן בדרך אמונה פ"ה משמיטה סק"ב. .
      4. שד"ח דברי חכמים ס"נ אות י"ב ובס' פאת השולחן קו"נ משמרת הבית כתבו לפרש כן ספק הירושלמי, וראה מה שביאר מרן שליט"א בספק הירושלמי באופ"א בס' שיח השדה ח"ג שקלים ח' ע"א, ובקושייא זו עיין בבית מתתיהו ח"א ס"ב אות ט"ו. .
   2. **להוציא מעט מן היין של שביעית כשמגיע לעשר מכות**.
      1. חוט שני (פסח פרק י"ז סוף ס"ק י', עמ' ק"צ) – "בליל הסדר מותר להוציא מעט מן היין של שביעית כשמגיע לעשר מכות מפני שאין זה פעולה של הפסד אלא רק שמעביר את היין שבתוך הכוס אל מחוץ לכוס, אמנם למה שנזהרין העולם שלא לשתות מהיין שהוציאו לי' מכות, הרי מוציאו להפסד ואסור".
      2. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א אות קכ"ז) – "שאלה: אם מותר להטיף יין של שביעית לתוך מים בזמן שאומר עשר מכות, שמפסיד היין. תשובה: ישתה את זה אח"כ. [והכף החיים ס' תע"ג ס"ק קס"ה שאין לשתות אחר ששפך. אולם החק יעקב ס"ק ל"ז כתב שלא נהגו במקום הפסד. וא"כ ה"ה בשביעית רשאי לשתות. ועיין בשו"ת משנת יוסף חי"א ס' פ"ב ובהליכות שלמה פ"ט ס' ל"ה, ומש"כ מרן שליט"א בס' גיבורי כח עמ' רל"ד, וע"ע אשרי האיש ח"ג עמ' ת"ב ס' ס' ובקונ' ימי השביעית עמ' ע"ח, ובס' מועדי ישראל פסח ס' פ"ג, ובספרו אמונת ישראל ח"א ס' כ"ג, ובשו"ת משנה הלכות חי"ט סו"ס רמ"ח ]".

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א אות קכ"ח) – "שאלה: כתב לי מרן שיכול לשתות יין ששפך באמירת עשר מכות בשביעית, וצ"ע ממש"כ בהגש"פ קה"י, שהקהילות יעקב בשביעית לא שפך היין שלא רצה להפסידם, ומ"ט לא שתה. תשובה: משקים אותו לגוי. [עיין בהגדה של פסח קהילות יעקב עמ' תקנ"ט, וע"ע מש"כ לענין שביעית בשו"ת משנת יוסף ח"ב ס' מ' ובשו"ת רבבות אפרים ח"ב ס' קל"ז ובשו"ת ציץ אליעזר ח"ו ס' ל"ג ובס' השמיטה פ"ז הערה ד' ... ובדרך אמונה פ"ה משמיטה צה"ל ס"ק י"ט ]".

1. שבועות.
   1. עומק הפשט (גליון שנ"ו) – "מחמת החששות האמורים, אמר גאון אחד שליט''א שבכל שנה בערב שבועות מקשט את הבית בפרחים חיים, אבל בשנת השמיטה מקשט רק עם פרחים ועשבים סינטטיים, וזהו הקישוט לכבוד מתן תורה שנזהרים בהלכות שביעית, בבחינת 'מה ענין שמיטה אצל הר סיני' ודברי פי חכם חן".
2. ד' מינים: קדושת שביעית.

**דור המלקטים** - משמחי לב (ארבעת המינים בשביעית, שטראוס).

* 1. **אתרוג של ד' מינים**.
     1. יש בו קדושת שביעית.
     2. מראי מקומות.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב אות תקצ"ב) – "שאלה: בסוכה ל"ט דשרי ליקח אתרוג של שביעית למצוה, וצ"ע מ"ש מאתרוג תרומה דאין ליטול שעי"ז מפסידה כמבואר בסוכה ל"ה. וע"כ רק בתרומה איכא דין לשמור מהפסד ולא בשביעית, ודלא כהחזו"א שביעית ס' י"ד סק"ד. תשובה: פסידא החוזרת. [ובדרך אמונה פ"ה משמיטה ויובל ה"ז בביהו"ל ד"ה ואין, תירץ דאה"נ שרי אתרוג שביעית דאל"ה לא יהא אתרוגים בשביעית ולא יקיימו המצוה עי"ש. וכן תירץ בס' חוט שני שביעית עמ' רע"ב. ועמש"כ לתרץ בשו"ת ציץ הקודש קו"א ס' י"ד או"ג, ובתורה תמימה פר' בהר אות כ"א ובשו"ת שערי דעה ח"ב ס"ח ובשו"ת משנת יוסף ח"ד ס' י"ז ובס' תורת הארץ פ"ח ס"ק ל"ט ובשו"ת בינת הלב ס' י"א ובס' משאת המלך ויקרא ו' ו' ובשו"ת בנין שלמה ח"ב עמ' תצ"ז ובס' כל מקדש שביעית להגר"א שלזינגר ס' כ"ג ובספרו אלה הם מועדי סוכות ס' נ"ג ובס' בית דוד הל' שביעית ח"ב ס"ו ובשו"ת הר צבי ח"ב זרעים ס' נ"ד ובס' השמיטה פ"ח סוף הערה י"ד, ובס' מקראי קודש סוכות ח"ג ס' כ"ד כ"ו. ומה שכתבתי בס' גם אני אודך מתשובתי ס"כ]".
     3. **להצהיב אתרוג בתפוחי שביעית**.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב אות תקצ"ב) – "שאלה: אם אפשר להצהיב אתרוגים בתפוחים שיש בהם קדושת שביעית. תשובה: אין ראוי. [ובס' גיבורי כח עמ' תנ"ח השיב מרן אם מותר להצהיב לא. ובס' פירות שביעית פכ"ב ס' כ"ח הביא בםש הגר"נ קרליץ שמותר להצהיב עי"ש ומש"כ בס' גיבורי כח הנ"ל. ועי' במועדי הגר"ח ח"א תשו' קצ"ה לענין להצהיב אתרוג ביו"ט]".
     4. **לקח אתרוג של אוצר ב"ד ולא שלם**.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה תקמ"ו) – "נטל אתרוג מפרדס שבטיפול ב"ד בשביעית, ונתבע לשלם עבור ההוצאות ולא שילם אם הוי לכם. תשובה: לא יצא. [והסתפק בזה הגריש"א זצ"ל בס' פירות שביעית פ"ט ס' ל"ב, אכן בס' חוט שני שביעית בקונ' אוצר ב"ד עמ' שפ"ד שיצא. ובתשו' והנהגות ח"ו ס' קמ"ז שיצא. ובשו"ת משנת יוסף חי"ג ס' ש"ד ובשו"ת שואלין ודורשין ח"ח ס' פ"ב. ומש"כ בבית מתתיהו ח"ב עמ' רצ"ב]".

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב אות תקצ"ה) – "שאלה: בס' מועדי הגר"ח ח"א תשו' תקמ"ו השיב מרן, דהלוקח אתרוג של אוצר ב"ד ולא שילם על ההוצאות לא יצא, ומ"ט לא יצא הא הוי הפקר והוי לכם. תשובה: כיון שצריך לשלם הוי גזילה. [וכן נקט הגרש"ז זצ"ל בס' שלחן שלמה שביעית עמ' רי"ט שלא יצא דהוי גזל ומצוה הבאה בעבירה עי"ש. אולם בס' חוט שביעית עמ' שפ"ד דאף שהוי כעין גזל יצא דהוי כהפקר עי"ש. וכ"כ בתשו' והנהגות ח"ו ס' קמ"ז אות י"ב ועמש"כ בזה בס' פירות שביעית להגר"צ כהן פ"ט ס' ל"ב בשם הגריש"א זצ"ל ובס' משנת הגרי"ש פ"ה ס' י"ח ומש"כ בשם מרן בס' שיח השמיטה עמ' ע'. והגר"א שלזינגר במכתבו אלי בארוכה מסיק שיצא ומובא בקובץ מוריה שבט תשע"ה עמ'. וכן שם מכתבו של הגר"י ליברמן שלא יצא משום מצוה הבאה בעבירה. ומובא בשו"ת משנת יוסף חי"ג ס' ש"ד. וכן בשו"ת שואלין ודורשין ח"ח ס' פ"ב]".

* + 1. **אתרוג של שביעית: אי יכולה מעוברת לנגוש את הפיטם לסגולה כידוע**.
       1. *מיקל: שהפיטום אינו ראוי לאכילה.*
          1. הגריש"א זצ"ל (סוף ס' ארבעת המינים כהלכתם עמ' ב' אות ח' של הוספות, אשרי האיש או"ח ח"ג פרק ל"א סעי' י') – "אתרוג שקדוש בקדושת שביעית אי יכולה מעוברת לנגוש את הפיטם לסגולה כידוע. והשיב דבלא"ה לא עומד לאכילה הפיטם ושרי. אבל אפשר לנוגשו רק אחר הושענא רבה כיון דהוקצה למצותו".
          2. עי' הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק כ"ה תשרי תשס"ח) – "שאלה: יש מנהג שמעוברת נגוס הפיטמא של האתרוג, האם מותר לעשות זה אם אתרוג של שביעית. *תשובה: יתכן שהפיטום אינו ראוי לאכילה וצ"ע".*
          3. *הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק כ"ח תשרי תשס"ח) – "שאלה: יש מנהג שמעוברת נגוס הפיטמא של האתרוג, האם מותר לעשות זה אם אתרוג של שביעית. תשובה: כן".*
       2. *מחמיר.*
          1. *בשם ברכת חיים (הערות של ר' גדליה משה אייזנבאך על ספר חיים וברכה אות ע' ס"ק רכ"ח) – "דבאתרוג של שביעית אסור ליטול הפיטום, כיון דאסור לשנותו מברייתו".*
    2. *מראי מקומות – עומק הפשט (גליון שס"ו, גליון שס"ז).*
  1. **הדסים**.
     1. אין קדושת שביעית.
        1. מהרי"ל דיסקין (ציץ הקדש ח"א ריש סי' ט"ו, קדושת שביעית ח"ה עמ' כ"ח ד"ה וכן).
     2. מחמיר לעצמו.
        1. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' רע"א אות מ"ג) – "אמר לי הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] וכן אני יודע שמרן החזו"א זצוק"ל החמיר ונהג קדו"ש בהדסים, בשמיטה תש"ה שלח מרן להביא הדסים ממקום אחד ששם ידע מרן שיש הדסים מהפקר והוסיף הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] ששמע שלאחרים הקיל מרן, (הדפסתי תשובה מהגאון הקדוש מוהרי"ל דיסקין זצוק"ל בקדושת שביעית ח"ה [ונדפס בקונטרס דבר הלכה שבסוף ספר זה סי' ז'] שמוכח להדיא שדעתו שאין קדו"ש בהדסים)".
  2. **לולב**.
     1. אין קדושת שביעית.
        1. עי' הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' שמיטה פרק ח' ס"ק פ"ו, ציון ההלכה ס"ק קי"ז, בה"ל ד"ה הלוקח [לשונו מובא לקמן]) – "מיהו בזמנינו שאין דרך לעשות מטאטא מלולב אפשר דלכו"ע אין בו קדו"ש. [כן שמענו שצידד מרן ועי' בארחות רבנו ח"ב עמוד שכ"ו אבל לעצמו החמיר מרן ולא לקח לולב ממשומר ועי' בבה"ל]".
     2. למעשה מחמיר.
        1. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג דפו"ח עמ' רס"ז אות ל') – "מרן החזו"א זצוק"ל החמיר ונהג קדו"ש בלולב, בשנת תשי"ג הוי עובדא שאחד מבאי ביתו הביא למרן לולב ושאלו מרן מהיכן לקחו ואמר שקנאו בשוק וסירב מרן לצאת בו, ושלח מרן שליח למושב אחד להביא משם לולב מאחד שידע שהפקיר את לולביו".
           1. מראי מקומות – שבט הלוי (ח"א סי' קפ"א, לשונו מובא לקמן), הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' שמיטה פרק ח' ציון ההלכה ס"ק קי"ז [לשונו מובא לעיל], בה"ל ד"ה הלוקח [לשונו מובא לקמן]).
        2. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג דפו"ח עמ' רס"ז אות כ"ט) – "אלול תשל"ג, (שמיטה) אמר לי מו"ר (שליט"א) זצוק"ל ששמע ממרן החזו"א זצוק"ל שיש לצדד שלא ינהג קדושת שביעית בלולב בזה"ז משום שלא עומדים היום לעשות מהם מטאטאים שבגלל שמוש זה נוהג קדו"ש, ומרן רק צדד כן אבל לא למעשה, ורגז מו"ר על האומרים שלמרן ברור שאין קדו"ש בלולב בזה"ז ואמר לי מו"ר שמרן אמר רק דרך פלפול וצדוד אבל לא למעשה, ומרן החמיר קדו"ש בלולב".

קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג דפו"ח עמ' רס"ז אות ל"א) – "תשרי תשל"ד, אמר לי מו"ר (שליט"א) זצוק"ל הכפות תמרים בסוכה ד"מ ע"א הסובר כשטת הרמב"ם בפי' המשניות שם שלולב אין לו קדו"ש בזה"ז הוא תמוה מאחר שסוגיא מפורשת בסוכה שם שיש בו קדו"ש ודעת מו"ר שיש בלולב קדו"ש".

* + 1. **על צד להחמיר: לעשות נרתיק וטבעות מלולב שביעית**.
       1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג דפו"ח עמ' רס"ח אות ל"ב) – "תשרי תשכ"ז, מו"ר (שליט"א) זצוק"ל הסתפק אם מותר לעשות נרתיקים להדסים וערבות מעלי לולב של שביעית, ולעשות מהם טבעות ללולב הסכים מו"ר שמותר, (עי' ירושלמי שביעית פ"ב ה"ז אילין קולקסיא פרש"ס ז"ל ובהגר"א ז"ל דלכאו' לרש"ס יהי' אסור לעשות נרתיק ולגר"א יש לצדד להתיר ועי' ב"ק דצ"ו ע"א, וג"א שליט"א הביא ההיתר לטבעות מזה שאת עלי הלולב למטאטא נמי קושרים בטבעות מסתמא מעלי לולב, כ"ז רשום אצלי שם ופלפלנו אז בראיות אלה אצל מו"ר זצוק"ל)".

קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג דפו"ח עמ' רס"ח אות ל"ג) – "תשרי תשל"ד מו"ר (שליט"א) זצוק"ל אמר לי שקבל עלי לולב מחו"ל כדי לעשותן נרתיק למיני הלולב ושאלתיו מנין, ואמר לי מלולבי 'אל-עריש' ואמרתי למו"ר שיש דעות שזה נחל מצרים ולא ענה רק חזר ואמר לי שזה חו"ל והוסיף לי שלולב לא קבל מלולבים אלה רק עלים נתנו לו ואמר לי שיש לו מספיק עלים גם כדי לקשור את הלולב (הבנתי מזה שמקפיד מו"ר גם לא לקשור את הלולב והנרתיקים מעלי לולב). אח"כ בחוה"מ ספר לי מו"ר שהנכדים אצלו בבית ערבבו עלים מחו"ל ומששית עם העלים של שביעית ומהם עשו את הטבעות ללולב ולא מחה בהם משום שחושב שלכא' מותר לקשור הלולב בעלים של שביעית והא ראי' שכתוב בגמ' שיש לקשור את הלולב במינו לפי"ז גם בלולב של שביעית קשרו בעלי שביעית ודוחק לומר שהשאירו עלים מששית, והוספתי למו"ר את הראי' דהא המטאטאים שעושים מעלי לולב צריך לקשור ג"כ בעלים ומסתמא קשרום בעלים מהלולב ואמר לי מו"ר מסתבר שכן, אמנם לכתחלה הקפיד לקחת גם לטבעות מלולב של אל עריש או ששית".

קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג דפו"ח עמ' רס"ח אות ל"ד) – "תשרי תשמ"א, מו"ר (שליט"א) זצוק"ל עשה לכל לולב (לשני לולביו) נרתיק להדסים מעלי לולב של שביעית הפקר, הערבות היו בלי נרתיק וקשר את המינים יחד עם הלולב בשתי טבעות כדרכו כרמ"א עם עלי לולב משביעית הפקר, אבל טבעות על הלולבים בעצמם לא קשר מו"ר ואמר לי שמסתפק אם מותר להשתמש בעלי לולב ששמושם לשמוש אחר לטאטא והזכיר את הירושלמי שביעית פ"ב ה"ז אילין קולקסיא (הנ"ל אות ל"ב ע"ש), ועוד אמר מו"ר את ההכרח עשה מעלי שמיטה מלולב יהודי הפקר שלו וסמך להקל וזהו נרתיק להדסים שהעלים לא יפלו וכן קשירת המינים. הבאתי למו"ר עלי לולב מאל עריש ועזה ואמרתי למו"ר שזה מחו"ל למהרי"ט ח"א סי' מ"ז וכנראה חשש מו"ר גם למקומות אלה ולא קשר מעלים אלה טבעות (עי' לעיל אות ל"ג שדעתו של מו"ר היתה שחו"ל), וקשרתי מעצמי טבעות ללולב של מו"ר מעלי לולב אל עריש וכן הבאתי למו"ר נרתיק עם ארבע ראשים מעלי לולב של ששית לשים על הלולב ומיניו כדרכו של מו"ר ואמר לי לשים ושמתי ונהנה".

* + - 1. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' שמיטה פרק ח' הל' י"א בה"ל ד"ה הלוקח) – "ולענין לעשות טבעות ונרתיק מעלי הלולב לכאו' נראה כיון דאמרי' בב"ק צ"ו א' הוצא ועבדינהו חופיא קני (פירש"י הוצי שנתק עלי הלולב מהשדרה ועבדינהו חופיא אישקוב"א שבו מכבדין את הבית וחולק כל הוצא לשנים ותו לא הדרא) חופיא ועבדינהו שרשורא (פירש"י חבל) לא קני מ"ט דהדר סתר לי' והוי חופיא הרי מבואר דאע"ג דעשה מהן חבל אינו נפסד עי"ז מעשותה מטאטא שיכול לסותרו ולעשותו מטאטא והרי הטעם שנוהג קדו"ש בלולב הוא מפני שעומד למטאטא כדפירש"י בסוכה מ' א' וכל הראשונים וכיון שאין נפסד בזה ממטאטא לכאו' מותר לעשותו וגם לעשות נרתיק יכול לחזור ולסותרו ולעשותו מטאטא כמו בחבל ואף על גב דבשטמ"ק שם כ' בשם הרמ"ה שישורא כמין אזור מעשה עבות ע"מ לעשות מהן כפיפה וכיו"ב אין כונתו שאם באמת עשה מהן כפיפה קני אלא מפרש פי' המלה שרשורא וגם אפשר דכפיפה שלהן היו חותכין ראשיהן ותופרין אותן (עי' פט"ז דכלים מ"ב ג') וקושרין חזק באופן שא"א להחזירו אבל נרתיקין שלנו שעושין ללולב ויכולין לפותחו ולהחזירו להוצין ולעשות ממנו מטאטא אין זה הפסד, וראיתי בספר ארחות רבנו ח"ב עמוד שכ"ו שהביאו ראי' בשם אאמו"ר זללה"ה ממ"ש בסוכה ל"ו ב' רי"א אין אוגדין את הלולב אלא במינו ולא מסתבר שבשביעית כולן השאירו עלין מששית ולכאו' יש לדחות דהא אמרי' בגמ' שם אפי' בסיב ואפי' בעיקרא דדיקלא וע"ז בודאי אין קדו"ש וגם אפשר לקשור בענפים של ערבה ושל אתרוג דהא טעמא דר"י אמרי' בגמ' שם משום דקסבר לולב צריך אגד ואי מייתי מינא אחרינא הוי חמשה מיני א"כ אין קפידא בכל הד' מינים".
    1. **לולב מהתר מכירה**.
       1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב אות תקצ"ד) – "שאלה: אם אפשר ליקח לולב מפרדס של התר מכירה. תשובה: כן. [וכ"כ בשו"ת משנת יוסף חי"ב ס' כ"ב ]".
    2. מראי מקומות – ציץ הקדש (ח"א סי' ט"ו אות ב').
       1. שבט הלוי (ח"א סי' קפ"א) – "ואעפ"י שרש"י ותוס' ואיזה מן הראשונים מחמירים בזה, מ"מ כיון דיש לנו דעת הרמב"ם, והראב"ד בפי' שם (וגם שתק לי' בחיבורו), ודברי רבינו גרשם, והרע"ב והרדב"ז והר"ן, כדאי הם מוסדי עולם, שכתבו דבריהם דרך פסק, לסמוך עליהם בשמיטה בזה"ז. ובשל גוי איכא עוד ספיקא דגוי, ונעשה ס"ס לדינא להקל. ובמש"כ בדעת החזון איש זי"ע, נהירנא כדי הוינא עוסק אתי במו"מ של הלכה בדין הדס לקדושת שביעית, דהוי פשיטא לי' דלולב אין בו קדושת שביעית (אם אין זכרוני מכזב אותי), ע"כ אמינא, המחמיר יחמיר לעצמו, וברוך יאמרו לעומתו, אבל המקילים יש להם עמוד ברזל לסמוך עליו".
  1. **ערבות**.
     1. אין קדושת שביעית.
        1. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' שמיטה פרק ח' ס"ק פ"ו) – "ובערבות לכ"ע אין בו קדו"ש".

1. ד' מינים: שמור או נעבד.
   1. **אתרוג**.
      1. מראי מקומות – הגר"מ גבאי שליט"א (גם אני אודך ח"ט סי' ו').
   2. **לולב**.
      1. חזו"א (דרך אמונה הל' שמיטה פרק ח' הל' י"א בה"ל ד"ה הלוקח) – "ששמעתי שגם בזמנינו יש מקומות בין הערביים שמשתמשין בזה למטאטא מ"מ כיון שבמקומותינו אינו עומד לכך י"ל דאין בהן קדו"ש וכמש"כ בחזו"א שביעית סי' י"ד סוף סק"י ובמעשרות סי' א' סוף סק"ל לענין הקליפות והגרעינין ומ"מ למעשה החמיר בזה מרן לעצמו ולא רצה ליטול לולב ממשומר (כדרכו להחמיר לעצמו במשומר) וגם לא לקנות לולב משום איסור סחורה רק ליטול מהמופקר".
   3. **הדסים**.
      1. שערי חג הסוכות (עמ' קע"ו ), או יקנה הדסים מנכרי דאין איסור נעבד )משמרת השביעית עמ' שכד(. וע' בשו"ת משנת יוסף )ח"א ס' לב( שדן דגזימה ושריפה לא הוי בכלל 'נעבד' דבלאו הכי היו צומחים הדסים אלא שלא היו משולשים. אולם מסיק דאף זה בכלל נעבד דמלאכתו לצורך זה שיגדלו כרצונו זו היא עבודתה וזימורה. וע' בס' שערי שביעית )עמ' תשיח( שנוהגים להשקות הרבה כדי שיצמחו עוד הדסים, וכל זה יש לאסור משום נעבד. וע' בשו"ת אור לציו ן )שביעית פרק א תשובה יח( שלצורך מצוה, וכגון אתרוג והדס של מצוה טוב להמנע מלקחת ממקום שנעבד בשביעית ]ע' שם שאין לקנות פירות מעץ שנעבד באיסור משום איסור מסייע ידי עוברי עבירה[ .
   4. **ערבות**.
      1. קהלות יעקב (ארחות רבנו דפו"ח ח"ג עמ' ער"ב אות מ"ז) – "תשרי תשל"ד, אמר לי מו"ר שמחפש לקנות ערבות שראשם לא נכפף ואף שהי' שביעית לא דקדק אם השקום הרבה ולא חשש אף שהערתי מטעם נעבד".
      2. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' שמיטה פרק ח' ס"ק פ"ו) – "ומ"מ אם נזרעו בשביעית להחוששים לדעת הראב"ד לעיל בפ"ד הט"ו דאסור נעבד יש לחוש גם בזה".
   5. **סכך**.
      1. סכך בענפי הדקל של 'נעבד ': אילנות שעשו בהן מלאכה בשביעית ]'נעבד'[, כיון שהם ראויים לסיכוך גם בלי העבירה מותר להשתמש בהם למצוה, ולא נאסרו משום נעבד כי אין בהם קדושת שביעית )שבות יצחק שביעית עמ' צג בשם הגרי"ש אל ישיב זצ" ל(. וע' דרך אמונה בצי ון הלכה )פ"ד ס"ק קפח(, ונ"מ בערבות. וע' בשו"ת ציץ אליעזר )חכ"א ס' יט( שהתיר משום שרוב רובם של רבותינו הראשונים והאחרונים התירו שמור ונעבד )עכ"פ בהנאה( .
2. סוכות וד' מינים - שאר ענינים.
   1. **לקנות אתרוג בהבלעה**.
      1. מיקל.
         1. מהרי"ל דיסקין (ציץ הקודש ח"א סי' ט"ו ).
         2. שמיטה כהלכתה (פרק ד' הע' ד' ).
      2. מחמיר.
         1. החזון איש שהבלעה אינו מתיר איסור סחורה )ע' דרך אמונה פ"ח וציה"ל ס"ק קכב וכן ע' בשפת אמת סוכה לט ד"ה וליתיב, ולדעת הגר"נ קרליץ זצ"ל אם מתנה בהדיא שהאתרוג מתנה, מהני הבלעה(.
      3. מראי מקומות.
         1. אם קונים אתרוגי "**אוצר בית דין**" אין צריך לשלם בהבלעה, כי התשלום אינו על האתרוג אלא על ההוצאות הנלוות כמו הובלה וכדומה.
   2. **לשלוח אתרוגים לחו"ל**.
      1. חזון איש (ס' י ס"ק ו ) שלכן אין לשלוח אתרוגים לחוץ לארץ ומכל מקום אין הפירות נאסרין ויוצאין בהן. עוד כתב החזון איש (במכתב הו"ד בדרך אמונה פ"ה ס"ק צו) ולשלוח אתרוג בלתי מורכב לקיום המצוה במקום שיש להסתפק שיבטל המצוה בהעדר המשלוח הדעת נוטה להתיר ולא לקח מהעושה סחורה ויזהר לנהוג באתרוג קדושת שביעיתה. ועי' בספר משמרת השביעית שלהוציא באופן פרטי אחד או שנים מותר. ובאופן זה עדיף שיזכו עבורו כבר בא"יו. והמהרי"ל דיסקין זצ"ל הורה לקנות מגוי ולהתנות עמו שאין קונים ממנו האתרוג רק כשיגיע לחוץ לארץ ונמצא שהגוי הוציאן )ציץ הקודש ח"א ס' טו משמרת השביעית עמ' שיז). וכתב הגרי"ש אלישיב זצ"ל (קובץ תשובות ח"א סימן רלא) "אמנם האחרונים ז"ל חתרו למצוא היתר לדבר, מ"מ למי שאין פרנסתו תלוי' בזה, לאו אריך למיעבד הכי" ראה עוד בהערה. בארחות רבינו (ח"ב) כתב שהקפיד שיודיעו ששולחים לחו"ל בתנאי שיאכלוהו מיד אחר חג הסוכות. הגרי"ש אלישיב זצ"ל (שבות יצחק עמ' קיט) הורה שאם שולחים אתרוג לחו"ל יחזירו אותו לארץ ישראל כדי לקיים מצות ביעור כאן.
   3. **אתרוג של שביעית: אי יכולה מעוברת לנגוש את הפיטם לסגולה כידוע**.
      1. עי' סי' תרל"ח, לשיטות ומראי מקומות.
   4. **אחר סוכות, וזמן ביאור** .
      1. אחרי סוכות אסור להפסיד האתרוג בידים ויש לקיים בו מצות ביעור ולכתחילה מיד אחר סוכות יטגנו או יבשלו אותו ויאכלו קודם זמן הביעור [ואם עושים ממנו ריבה שהיא דבר שאוכלים ממנו מעט, יצטרכו לחלק להרבה בני אדם כדי שיהא נאכל תיכף שבות יצחק עמ' קיג)] ע' מהרי"ל דיסקין (הו"ד בשו"ת זכר שמחה ס' רז) ארחות רבינו (ח"ב עמ' שלא שלב וקריינא דאיגרתא ח"א קנא, מהדו"ש – ח"ב תצה בשם החזון איש) ויש מקילין עד חודש שבט, (ע' משמרת השביעית עמ' שכא בשם הגר"ש סלנט)). מאידך בפאת השולח ן (ס' ח סע' יג) והרידב"ז כתבו שבזמנם אין ביעור לאתרוג כי בזמנם היו נשארים הפירות על האילן ואין נלקטין כלל.
      2. הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' שמיטה פרק ח' הל' י"א בה"ל סוף ד"ה הלוקח) – "ולענין לשרוף את הלולב עם החמץ כמנהג אם הלולב יבש שאין ראוי עוד למטאטא פקע ממנו קדו"ש ומותר לשורפו וכן בהדסים אם אין בהן שום ריח (שזה טעם החוששים להם בקדו"ש משום דהוי מיני בשמים) מותר לשורפו ואם לאו יש ליזהר להחוששים בהם משום קדו"ש".
      3. עומק הפשט (גליון שע"ב).
   5. **נוי מפירות שביעית**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה תצ"ה) – "שאלה: אם מותר לתלות נוי סוכה מפירות שביעית. תשובה: כמדומה שאין ראוי. [ובאורחות רבינו ח"ב עמ' של"א מובא שהקה"י הקל בזה, וע"ע מש"כ להתיר בשו"ת להורות נתן ח"ג ס' ל"ט ובשו"ת מנחת יצחק ח"ג ס' ל"א ח"י ס' קי"ט ובשו"ת משנת יוסף ח"ד ס' י"ז ובהליכות שלמה סוכות פ"ז ס' כ"ג ובשו"ת שבט הלוי ח"ז ס' נ"ז ובס' חוט שני שביעית פ"ה ה"ז עמ' רל"ז ובשו"ת נתיבות אדם ח"א ס' ע"א ובס' בית דוד שביעית ח"ב פ"ז ס"ו]".
   6. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

1) Is it l'chatchilah to only sell Yanov etc and not even bother with EY merchandise?

2) If I sell EY esrogim, how do deal with profit? Only a few dollars an item for my time? What if my partner makes a lot more per hour in his regular job, any difference?

3) How do I deal with the fact that better sug esrogim costs me more, isn't someone's profiting? if not what's a "closed box" sale help as they do in EY?

4) Any cap when selling Lulavim and Haddasim?

5) what directions to give customers l'gabai disposing?

**R' Y. Berkovits wrote**:

1. If there are enough esrogim on the market from Chu”l for everyone to get one, one should really not take esrogim with kidushas shvi’is out of EY.

2. You are not supposed to profit at all as a business, just the cost of handling. That means that you are allowed to get paid for your time and effort, the going rate that you would hire someone else to do the job, but not as an owner profiting from a business.

3. Rav Elyashiv said that you are allowed to divide the cost of handling, by making the people getting better esrogim pay more. A closed box simply makes it more realistic.

4. In Chu’l there is no cap. In EY, you can also be mekil as if in a regular year. [Lulavim are a big chumrah - since they are not used anymore as brooms. Also hadasim, b’pashtus are grown just l’mitzvha and not l’rayach.]

5. Best idea is to make it into jam, and eat it b’kedushas shvi’is. If you can’t do that, wait until it dries up like a piece of wood and then throw it out. We pasken that you don’t have to bring it back to EY.

1. חנוכה: שמן של שביעית.

**מחמיר**.

רידב"ז (פאת השלחן הל' שביעית פרק ה' הל' ט' בהג"ה) – "וכן אסור להדליק שמן של שביעית על נר חנוכה דאסור להשתמש לאורה".

שערי דעה (ליטווין, ח"ב סי' ט') – "דיש למנוע מזה".

אמרי יושר (ח"א סי' ק') – "כיון דקיי"ל אסור להשתמש לאורה ודאי אסור מטעם דלאכלה ולא לשריפה ואף דרוב שמנים הבא מא"י הם של עכו"ם יש לחוש להמבי"ט ודעימי' דנוהג שביעית בשל גוי ובשנה שלאחר שנת השביעית אין להדליק לנ"ח משמן זית הבא מא"י בלתי שנדע בברור שאינו משנת השביעית".

חזו"א (דרך אמונה הל' שמיטה ויובל פרק ה' הע' ק"ב, מעשה איש ח"ג ריש עמ' קל"ג, ח"ה עמ' ק"ה ד"ה אין, ח"ז סוף עמ' קצ"ז).

תורת הארץ (ח"א פרק ח' אות מ"ז) – "ונר של חנוכה בודאי דאסור להדליק משמן של שביעית דהא אסור ליהנות ולהשתמש לאורה ואף דעושה בזה מצוה מ"מ חשיב הפסד ואף אין לו שמן אחר לקיים מצות נ"ח אסור להדליק נ"ח משמן ש"ש כמש"ל אות מ"א אחר כתבי זאת ראיתי שכ"כ הרידב"ז ...".

הליכות אבן ישראל (ח"ב פרק מ"ג סעי' ז') – "שמן זית של שביעית אף שהופקר כדין, אין להדליק בו נר חנוכה".

שבט הלוי (ח"א סי' קפ"ד אות א', עי' מבית לוי ח"ה עמ' נ"ה אות ד', וחט"ז עמ' מ"ט אות ג') – "ולהלכה כיון דג' גדולי הוראה הנ"ל מחמירים אנו נמי נמשוך אבתרייהו אעפ"י שאין טעמם ברור לנו כ"כ".

קובץ הלכות (חנוכה פרק א' סעי' ה') – "אסור להדליק נרות חנוכה משמן של שביעית, דכיון שאסור ליהנות לאורה קרינן בי' לאכלה ולא להפסד".

הגרח"ק זצ"ל (דרך אמונה הל' שמיטה ויובל פרק ה' הל' ח' ס"ק מ"ט) – "ואין להדליק נרות חנוכה בשמן שביעית".

הגרח"ק זצ"ל (דברי שי"ח פר' מקץ שנת תשע"ח עמ' ב') – "האם מותר להדליק נ"ח בשמן של שביעית או לאו. תשובה: אסור".

הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה גליון שע"א, פר' וארא שנה תש"פ) – "האם מותר להדליק נר חנוכה שאין עשוי להנאה בשמן של ספיחים - אסור".

משנת יוסף (ח"א סי' כ"ו) – "סיומא דמילתא דאסור להדליק נר חנוכה משמן של שביעית".

נטעי גבריאל (חנוכה פרק י"ח סעי' י"ג) – "אסור להדליק נר חנוכה בשמן של שביעית".

פסקי ההלכות (ח"ו עמ' רי"ז אות ה').

נר חנוכה (פרק ו' סעי' י') – "אין להדליק נר חנוכה בשמן של שביעית, משום ששביעית אינו ניתן אלא לאכילה והנאת אורה, ונר חנוכה אסור להשתמש לאורה".

**מיקל**.

* + 1. מהר"ש ענגיל (ח"ב סי' ד' ד"ה אך באמת) – "י"ל דכשמדליקו לצורך מצוה ל"ח כמפסיד ...".
    2. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"א סי' מ"ב, תניינא (ב - ג) סי' קכ"ב), הליכות שלמה חנוכה פרק ט"ו סעי' ז', שלמי מועד עמ' ר"ח) – "שמן של שביעית, אף על פי שאסור להשתמש בו אלא להנאה, כדין פירות שביעית, מותר להדליק בו נרות חנוכה, אף שאסור להשתמש לאורן, לפי שגם השימוש בשמן לפרסם את הנס על ידי הארת הנרות, הריהו נחשב שימוש להנאה, וגם אין זה נחשב כהפסד וכילוי השמן, הואיל ושימוש זה הוא בדרך הדלקה רגילה".

אור לציון (ח"ד פרק מ"ד סעי' ד', שביעית פרק ב' אות ז') – "מותר להשתמש בשמן של שביעית להדלקת נרות חנוכה".

**תלוי אם מדליק בחוץ או בפנים**.

עי' הגריש"א זצ"ל (ישא יוסף או"ח ח"א סי' קמ"ג) – "דלמעשה אותם הנוהגים כדין שמדליקין בחוץ אין להדליק נר חנוכה בשמן של שביעית, דבכה"ג ודאי לא ישתמש לאורו - וה"ז דומה למי שמדליק נר שביעית לאור היום או במקום שלא ישתמש בו - וה"ז הפסד שביעית. אולם אם מדליקים בבית - היה מקום לדון להתיר ההדלקה, אע"פ שחששו האחרונים שמכיון שאינו יכול להשתמש בשמן הנותר לצרכיו מכיון שהוקצה למצותו - חשיב כמפסיד פירות שביעית. שמעתי מפי מרן שליט"א [זצ"ל] דדבר זה לא מוכרח. וכאותה סברא ששמענו ממרן שליט"א [זצ"ל] לגבי תליית אתרוגי שביעית בסוכה שיש שחששו לכך מחמת דמקצה האתרוג של שביעית וא"א לקיים בו דיני שביעית. ולדעת רבינו לא ברירא ליה סברא זו, דאפשר שאין בכוחו להקצות פרי שביעית, דכל מה שיכול להקצות הוא רק בפירות חולין שקובען למצוה, אבל בפירות שביעית שהתורה קבעה את יעודי השימושין והתורה נתנה לו את זה לאכילה או לשימושים נוספים הנכללים בלכם לכל צרכיכם אפשר שאין בכוחו להקצות למצוה. וכמו כן שמן שביעית למצוות חנוכה אין לו רשות להקצות למצותו דאינו יכול לבטל ממנו דיני שביעית".

אמנם עי' הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"ג פרק ל"ד אות י"ב) – "ולמעשה אסור להדליק נר חנוכה בשמן של שביעית, כיון שאסור להשתמש לאורה".

**הדליק בשוגג** - למחמירים לעיל.

חוט שני (פסח עמ' שכ"ז אות ד') – "יש לעיין מי שהדליק בשגגה נר חנוכה בשמן של שביעית אם יצא, או דהוא מצוה הבאה בעבירה, ואת"ל דיצא האם מחויב מיד לכבותו כדי שלא יופסד, ואפשר דכיון שהשמן נאסר בהנאה א"כ כבר הופסד, ואפשר דאין ביד האדם להקצות שמן זה למצוה ולאוסרו דהרי קדוש בקדושת שביעית ולא נאסר, וצ"ע".

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה תרל"ד, עמ' רצ"ב) – "אם הדליק בטעות בשמן שביעית בשוגג אם יצא יד"ח. תשובה: מצוה הבאה בעבירה בשוגג".

מראי מקומות – מצות נר איש וביתו (סי' ז' סעי' ט'), הרי"צ אושינסקי (חמ"ב עמ' מ"ח), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' של"א פרק ט"ו סעי' ס"ב), תורת המועדים (סי' ה' סעי' י"א), אור ישראל (פרק ד' סעי' י"ט).

מאמר מרדכי (שביעית פסקי הלכות י"ד, מאמרים סי' י"ב ד"ה ובענין השתמשות) – "יש האוסרים להדליק נר חנוכה בשמן שביעית מפני שאסור להנות מאורם ושמן ניתן להנאה, ולפי שיטתם אסור גם להדליק את נר השמש, אולם להלכה מותר להדליק נרות חנוכה אם אין לו שמן אחר".

פסקי תשובות (אות ג') – "ובענין שמן של שביעית - כל גאוני ארץ ישראל בדורות האחרונים נשאו ונתנו בדבר, הללו אוסרים אף על פי ששביעית ניתנה להדלקת הנר, מ"מ כיון שאסור להשתמש וליהנות לאור נרות חנוכה עובר על ציווי התורה ד'לאכלה (או שאר הנאות) ולא להפסד', והללו מתירים כיון שיש עדיין הנאה שאינו יושב בחדר חשוך והנאה זו מותרת בנר חנוכה (מ"א תרע"ח סק"ב שעה"צ שם סק"ה), ועוד שיש לו הנאת המצוה שמפרסם הנס ע"י הדלקת הנרות ... ויש שכתבו שגם בשמן של שביעית יש להחמיר (לאוסרים הנ"ל) ולא להדליק בו את ה'שמש'".

1. פורים.
   1. **לבסומי ביין שביעית**.
      1. מראי מקומות – כרם אליעזר (שביעית סי' ל"ו אות ה'), אבני דרך (חי"א סי' ק"ז), ***פרדס יוסף החדש (פורים אות תקמ"ב, עמ' שצ"ו).***
      2. בית מתתיהו (ח"ג סי' ד' אות ג' ד"ה ואולי).
         1. חוט שני (פורים סוף פרק י' אות ב', עמ' פ"ד) – "צ"ע אחרי ששתה יותר מכדי לימודו, אם מותר לשתות יין של שביעית להשתכר, האם חשיב שמפסידו".

חוט שני (יו"ט וחוה"מ עמ' שס"ה אות ב') – "בפורים מותר לשתות יין של שביעית עד דלא ידע, אף אם ישתכר מן היין, וכל זמן שמרגיש טעם של היין ונהנה מן היין מותר לשתותו. אבל אם כבר לא מרגיש את טעם היין מחמת שיכרותו הוי אכילה גסה ואסור לשתותו".

* + - 1. ***הגרח"ק זצ"ל (***אשיחה ח"א עמ' שנ"א, ח"ב סוף עמ' ש"צ) – "אם שותים יין של שביעית בפורים ומשתכר ועלול להקיא את היין וגורם הפסד פירות שביעית האם מותר לכתחילה לשתות יין של שביעית. תשובה: כיון שמתכוין לשתיה אפשר דמותר ולא דמי לאפוקטזין".

***הגרח"ק זצ"ל (קיצור דיני שביעית תשובה קפ"ב) – "האם מותר לשתות בפורים, יין הקדוש בקדושת שביעית, בשעור דיכול היין לבוא ביזיון אחר כך, ע"י שיקיאו. תשובה: מותר".***

***הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה תשל"ז) – "שאלה: אם מותר לקיים מ"ע לבסומי ביין של שביעית, אם מיד מקיא היין. תשובה: לא".***

***הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה תשס"ז) – "***שאלה: אם מותר ליתן לשיכור בפורים יין שביעית אחר שהשתכר או הוי הפסד פירות שביעית. תשובה: אסור".

* + - 1. אור החמה (שקלים דף ח: ד"ה מהו, עמ' שס"ה) – "מהו לצאת ביין של שביעית. בק"ע מפרש דצד הפסול שבזה הוא משום דבעינן לכם דומיא דמצה ... ובת"ח מפרש דמיירי הכא בשביעית לאחר הביעור דהיין אסור בשתי' אלא ששואל שיצא בזה משום דמצות לאו ליהנות ניתנו ... ואפשר דהשאלה כאן היא בד' כוסות דכיון דעלול להשתכר ע"י הכוסות ונמצא דהיין הולך להפסד ולא מקרי לאכלה, ולכך שואלו בכאן לאחר שאמר דהתירו לשתות בפוסקין כדי שלא ישתכר, והיינו שחוששין כ"כ מפני השכרות שבשתיית הכוסות ולכך שואל ע"ז דאם התירו לשתות בפוסקין שהוא שלא מן הדין יהא אסור להשתמש לצורך כוסות ביין של שביעית".
  1. **משלוח מנות בפירות שביעית**.
     1. עי' סי' תרצ"ה סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
  2. **משלוח מנות בפירות מהיתר מכירה**.
     1. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"א תשובה תשס"ח, נזר ישראל עמ' קמ"ח) – "שאלה: שלח פירות היתר מכירה בשביעית למי שמשתמש בהתר מכירה אם יצא. תשובה: לא".
        2. ודרשת וחקרת (ח"ו או"ח סי' ק"א אות ג') – "מה ששאל בענין מי שסומך על היתר מכירה, ושלח מנות מהיתר מכירה למי שאינו סומך, וכן להיפך, כשהשולח מקפיד, ושולח למי שסומך אם יצא יד"ח או לא, ורצה לומר שתלוי בטעמים, שאם הוא להרבות רעות הא הרבה, ואם כדי שיהא לו לסעודתו הא אין לו לסעודתו, נלענ"ד דלכל הדעות לא יצא, ואפרש שיחתי ...".
     2. מראי מקומות – שערי יושר (פורים עמ' פ"ט), דברי בניהו (חכ"ג סי' ס"ט).