5 בדין מי שיש לו מאתים זוז ושאין לו מאתים זוז
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / עניני צדקה - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

אייר תשע"ב

א] בד' רי"ו מבו' דדינא דמי שיש לו בתים שדות וכרמים ואינו מוצא למכרם, ודינא דבעה"ב ההולך ממקום למקום חד דינא הוא, ולפ"ז הדין נותן דכ"ה שכתב רי"ו שם דבאינו מוצא למכרם ל"מ ליטול אלא דבר יום ביומו, ה"נ הוא בבעה"ב ההולך ממקום למקום.

מהא דבמעשר עני נותנין גם לבעה"ב ההולך ממקום למקום, ובפשוטו הוא מדינא, אמנם בתור"פ ב"ק ד"ז: נראה דהוא תקנ"ח, מבו' דמעשר עני ג"כ אינו ניתן לשבט העניים, אלא הוא ניתן לצורך עוני, וכל שאין לו ממון כאן, והוא נצרך, מצי ליטול מעשר עני, ורחוק לומר דב' דינים נשנו כאן.

ולפ"ז נראה דהא דמי שאין לו מאתים זוז נוטל אפי' אלף זוז, הוא רק כדי צרכו לשנים הבאות, וכאשר עד"ז מצינו באו"ז ובמרדכי שדנו ליטול צדקה לצורך השנים הבאות, וה"נ הוא במעשר עני דכוותה.

והרי הראשונים דימו דין צדקה לדין מעשר עני, ובפשוטו בצדקה ודאי ל"מ ליטול יותר מצרכו, וא"כ ה"ה במעשר עני.

וכן נ' להדיא בירושלמי פ"ח דפאה, דנראה דפסקו להם משום דהוא די מחסורו, עיי"ש, אמנם י"ל דהא דפסקו להן כן הוא משום דזהו די מחסורן, אך עכ"פ מבו' דגם במעשר עני יש לענין זה דדי מחסורו, אך זה ניחא טפי אי נימא דדי מחסורו אינו מתיר ליקח מן הצדקה, רק כשהוא צריך בלא"ה ליקח מן הצדקה, וכאשר כ"ה מבו' בד' המהרש"א, אך בתשו' רבינו אפרים מבו' לא כן, עיי"ש.

גם דינא דר"ש כהן ואו"ז דכל שהולך ליטול חשיב כפעם אחת, ונחלקו בפרטי הדבר, לכאו' אינו מתישב אם דינא הוא דעשיר ל"מ ליטול דאינו משבט העניים, וא"כ מה לי שבתחילת הליכתו הי' עני, ובע"כ דהגדר הוא דמי שאינו נצרך לנטילה זו אין לו ליטול, ורק מי שנצרך לנטילה זו מותר לו ליטול כל צרכו, ע"ד דינא דהתוס' דכל שצריך ליטול נוטל גם לצרכי השבת, ובזה הוא דאמרינן דחשיב הכל כנטילה אחת.

תדע, דהרי ודאי דאם באמצע הנטילה הרויח ממון אחר ויש לו מאתים זוז, לא נימא דשרי לו ליטול, וכל הא דשרי הוא רק כלפי מה שנעשה עשיר ע"י נטילת הצדקה עצמה, ודו"ק.

ועי' גם בל' רבינו אפרים דדינא דמאתים זוז לגבי צדקה, הוא משום דודאי אין לו ליטול ולהפסיד לעניים אחרים, ונראה דלאו דינא הוא דמי שאינו עני ל"מ כלל לקבל צדקה, אלא היינו דאין לו ליטול משום דאינו צריך.

ובזה מתבאר היטב ד' הטוש"ע דבזה"ז בעינן שיהא לו קרן קיימת לכל ימיו, והיינו דלהנ"ל שוה דינא דמאתים זוז לדינא דיש לו ב' סעודות בתמחוי ויש לו י"ד סעודות בקופה, וכמו שדימו הראשונים זל"ז, ודו"ק.

וזהו שנקט התוי"ט דמי שיש לו י' סעודות נוטל י"ד סעודות מן הקופה, דהוי ממש כדינא דמי שיש לו מאתים זוז חסר דינר שנוטל כל צרכו.

וזה גם ע"ד מש"כ התוס' דכשצריך ליטול נוטל גם לצורך סעודת שבת, וזה חד דינא עם הא דאפי' נתנו לו אלף זוז יטול.

עי' עוד בתלמיד ר"ת ב"ק ד"ז., ז"ל, ונראה דהיינו טעמא דאמור מי שיש לו מאתים זוז לא יטול לקט שכחה ופאה, לפי שאמדוהו שדי לו במאתים זוז משנה לשנה, והואיל ויש לו בשעת לקט להתפרנס עד לקט אחר לשנה הבאה, לא יטול מזה הלקט, דה"נ אמרינן גבי תמחוי מי שיש לו מזון ב' סעודות לא יטול מן התמחוי, לפי שתמחוי נגבה בכל יום, והואיל ויש לו ב' סעודות שיכול להתפרנס מהם בו ביום מערב עד למחר שיגבו, לא יטול מזה התמחוי, וכן גבי קופה שנגבת משבת לשבת אמרינן מזון י"ד סעודות לא יטול מן הקופה, שיעלה כמו"כ למזון ב' סעודות ליום עד שתגבה פעם שניה, וכולן טעם אחד להן, עכ"ל, וכעי"ז כתב הרדב"ז ח"ד סימן שנ"ט, עיי"ש, אך בד' הרדב"ז יל"פ דהוא רק לגבי צדקה, עיי"ש שנראה שחילק ביניהם לגבי מי שיש לו מאתים זוז, ואמנם י"ל דהוא משום דלגבי מעשר עני בעינן שיהא צורך דילי', ול"מ מה שהוא צורך של אחרים, וג"ז תלוי במש"נ.

יש להוסיף, דדינא דר"א דכשיבא לביתו ישלם נ' דהוא ג"כ מיוסד ע"ז, דהא דאין לו ליטול הוא משום גזל עניים, וע"ז מהני הא דישלם כשיחזור לביתו, ודמי למש"כ הראשונים בדין שינוי דבני העיר, דכל שלווים ומחזירים לי"ב משום גזל עניים.

והא דגם לרבנן לא שרי ליטול אלף זוז, אלא דבר יום ביומו, נ' דהיינו, שהרי לר"א אינו רשאי ליטול כלל, והיינו משום דלא חשיב שאין לו לאכול מכח עניות, אלא מכח שנכסיו רחוקים ממנו, והרי אדם בלילה אינו עני, אף שבלילה אין בידו לפתוח את אוצרותיו מפני החשיכה, וגם אין בידו למכור את נכסיו דאין קונים בלילה, וע"כ כל תורת עני שעליו לרבנן, הוא רק כלפי מה שחסר לו עכשיו, אך כלפי העתידות אי"ז עניות כלל.

ומה"ט נראה, דאף אם אין לו בביתו אלא מאתים זוז, אינו רשאי ליטול יותר מדבר יום ביומו, דהגם דהוי זה מחסורו, מ"מ אי"ז שייך לעניות דילי', דבכל עני העניות דילי' היא דאין לו ממון, אך הכא העניות דילי' היא במה שאינו בביתו, ועניות זו אינה נצרכת ליותר מדבר יום ביומו, ודו"ק.

אמנם שו"ר באו"ש פ"ו ממתנו"ע ה"י שכתב, ז"ל, דפאה הוא רק כזכות שיש לעניים, ואינו בשביל שחסר לו, דהא עני נוטל אפי' אלף זוז בפעם אחת, ובצדקה אין אתה מחוייב לעשרו, צ"ב שהרי גם בצדקה כתבו הראשונים והשו"ע שנוטל אפי' אלף זוז, וכן מי שיש לו י"ד סעודות לא יטול מן הקופה ומלקט שו"פ נוטל, צ"ב שהרי הא דאינו נוטל מן הקופה, הוא משום דהקופה מחלקת כל שבוע, ואין לו צורך לנטילה זו, אך הוא נוטל מצדקות אחרות, וכמש"כ הראשונים דרק מי שיש לו מאתים זוז אינו נוטל מן הצדקה, וא"כ דמי דין צדקה לדין לקשו"פ, וכן אין מחייבין לשיטת הר"ת למכור כלי תשמישו של כסף בלקט שכחה ופאה, ובצדקה מחייב, עיין תוס' כתובות, אך בל' התוס' שם נראה שהחילוק הוא דלקשו"פ הוא של הפקר, וצדקה אינה הפקר, וצ"ע.