כלים פכ_ח מ_א
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ח מ"א**

א] **גע"ג שנתנה בכדור או שעשאו כדור בפנ"ע טהורה,** הרמב"ם בפיהמ"ש פירש דטעם טהרתו הוא משום דגע"ג אינו טמא בשאר טומאות אלא בשהוא חשוב, וכדתנן לעיל ספכ"ז דאם השליכה באשפה טהורה, וע"כ ה"נ כשהקצהו לתשמיש כדור, לי"ב חשיבות בגד, וה"ה טהור, - ובחזו"א סימן ל"ב סקי"ח כתב, דל"ד למש"א בשבת דכ"ט. דפחות משלשה על שלשה שהתקינו לפוק בו את המרחץ וכו' אם הניחו בקופסא לכו"ע טמא, דהתם הטעם משום שעומד להחזירו לטלאי, אבל הכא אין עומד להחזירו, ותשמיש כדור לאו תשמיש כלי הוא, עכ"ד.

ב] במתניתין לעיל פכ"ג מ"א מבו' דכדור טמא, והר"ש לעיל פכ"ו מ"ב פירש דטומאתו היא משום כלי קיבול, ובחזו"א סימן ל"ב סקי"ט הק', דא"כ מ"ט גע"ג שעשאו כדור טהור משום שהתפר ממעטו, ומ"ט אינו טמא משום כלי קיבול דא"צ שיעור כדתנן לעיל פי"ז מט"ו, עיי"ש בדבריו, ועי' בתפא"י שכתב מכח זה דאה"נ הא דתנן דטהורה, היינו שהיא נטהרת מטומאתה הראשונה, אך ה"ז מקב"ט מכאן ולהבא, עיי"ש בדבריו.

אמנם לכאו' פשוט דמה"ט פירש הר"ש דעשאה כדור בפנ"ע היינו שכרכו עגול כמין כדור, וע"כ אינו טמא משום כלי קיבול, משום שאינו מקבל דבר אחר, וכבר כתב כן בסד"ט, ועיי"ש שכתב דהרמב"ם בפיהמ"ש שפירש דעשאה כדור בפנ"ע היינו שתפרו על כדור, אזיל לטעמי' דס"ל בפ"ב מכלים ה"ג ושם פ"ד ה"ג דבית קיבול העשוי למלאות לא חשיב כבית קיבול, וע"כ כל שתפר בגד על כדור ובטל מתורת בגד, אינו טמא משום כלי קיבול, כיון דהוי בית קיבול העשוי למלאות, עכ"ד.

וי"ל עוד בדעת הרמב"ם, דאיירי בשאין תפירת הבגד על הכדור לצורך קבלת הכדור, אלא כחיפוי בעלמא, וע"כ לא חשיב ככלי קיבול, ואזיל הרמב"ם לטעמי' דס"ל דכל העשוי לחיפוי הכלי טהור, וצ"ל לפ"ז דכדור חשיב ככלי וע"כ לא חשיב חפויו ככלי קיבול, ול"ד לחפוי המשקולת דטמא משום דאבני המשקולת אינם כלים, וכמש"כ הרמב"ם לעיל פכ"ו מ"ו, ונת' לעיל שם אות ג'.

ולדעת הרמב"ם תיקשי מהא דתנן לעיל פכ"ג מ"א דכדור טמא, וכיון דכדור לא חשיב ככלי קיבול, א"כ מ"ט הוא טמא, ובחזו"א שם כתב די"ל דכל הא דכדור טמא הוא בשיש בתוכו בגד שלשה על שלשה או שיש בבגד המקיף שלשה על שלשה, ואם הוא של עור צריך שיהא בו ה' על ה', עכ"ד.

ג] **אבל שלשה על שלשה שנתנו בכדור טמא,** הרמב"ם בפיהמ"ש ובפכ"ב מכלים הכ"ז פירש שהוא טמא טומאת מדרס, וכ"ה מבו' בד' הר"ש והרא"ש, אך הראב"ד בהשגות שם נחלק ע"ז, וכתב דאינו טמא מדרס שהרי ביטלו מתורת מדרס, ובדעת הרמב"ם ודעימי' צ"ל דכ"ה דאינו נטהר משאר טומאות, הגם דתשמיש כדור לאו תשמיש בגד הוא, ובע"כ היינו משום דשכיח הדבר שיוציאוהו מן הכדור לטלאי ולבגד, וכמש"כ החזו"א בסימן ל"ב סקי"ח, וע"כ אף אינו נטהר מטומאת מדרס, וזהו שכתב הר"ש דטעם טומאתו הוא משום דאינו בטל בנתינה לכדור "אלא שמור שם", ובדעת הראב"ד צ"ל כמש"כ החזו"א שם דאף דסופו להחזירו וחשיב כבגד, לא סגי בהכי לענין יחוד למדרס, וכיון דעכשיו אינו עומד למדרס, אינו טמא מדרס, ועיי"ש שכתב דאף שהי' מיוחד לישיבה קודם שנתנו בכדור, מ"מ כשנתנו בכדור בטל לי' ממדרס, משום דנתינתו בכדור חשיבא כשינוי מעשה, או משום דלענין מדרס ל"ב שנוי מעשה, וכמו שצידד הר"ש לעיל פ"ז מ"ב.

ד] **עשאו כדור בפנ"ע טהור מפני שהתפר ממעטו,** הר"ש בפי' קמא והרא"ש פירשו דאינו טהור אלא מטומאת מדרס, אך בשאר טומאות ה"ה טמא, וכן נ' בד' הרמב"ם פכ"ב מכלים הכ"ז, אמנם הר"ש בפי' בתרא והראב"ד כתבו דה"ה טהור לגמרי מכל הטומאות, ולהראב"ד לטעמי' הוא מוכח כן, שהרי לדעתו גם כשנתנו בכדור אינו טמא מדרס, ובע"כ דהא דתנן דעשאו כדור בפנ"ע טהור היינו אף משאר טומאות.

והר"ש כתב לפרש הטעם דטהור מכל הטומאות ול"ד לשלשה על שלשה שנתמעט, דהוא משום דכאן התפירה והכריכה מבטלתו מתורת בגד, ובפשוטו כונתו, דכיון שנתמעט ע"י התפירה ולי"ב שלשה על שלשה, תו ממילא הו"ל כבגד גע"ג שעשאו כדור דטהור לגמרי.

ובדעת ש"ר צ"ל, דהגם דנתמעט ע"י התפירה, מ"מ כיון שכשיתיר התפירה יהא בו שלשה על שלשה, חשיב, ואינו מתבטל מתורת בגד, והא דאינו טמא מדרס משום שאין בו שלשה על שלשה, ולא אמרינן דכיון דכשיתיר התפירה יהא בו שלשה על שלשה יהא טמא מדרס, נראה דהוא משום דכל שאין בו שלשה על שלשה לא חזי למדרס, וע"כ הגם דכשיפתחנו יהא בו שלשה על שלשה, חשיב כמחוסר מעשה וטהור, ומשא"כ לשאר טומאות דל"ב שלשה על שלשה, הרי דהגם דבגד שאין בו גע"ג שעשאו כדור ביטלו, מ"מ כל שכשיתיר התפירה יהא בו גע"ג אינו מבטלו, וע"כ ה"ה טמא.

ה] והראב"ד בהל' כלים שם פירש טעם טהרתו, מפני שהתפירה ממעטו והו"ל כפחות משלשה שהתקינו לפקוק בו את המרחץ שבטלו מתורת בגד וטהור, עכ"ל, ועי' במרכה"מ שם ובמים טהורים ובסד"ט במש"כ לחלק מהתם, אך כבר כתב הרש"ש במקורי הרמב"ם שם, דאין מכוון הראב"ד לטהרו מדינא דפחות משלשה שהתקינו לפקוק בו את המרחץ, אלא כונתו דכיון דהתפירה ממעטתו והו"ל פחות משלשה, דמי לגע"ג שנתנו בכדור, ומה שהביא מפחות משלשה שהתקינו לפקוק בו את המרחץ, היינו דלא נימא דדוקא ג' מצומצמות הוי ביטול, אבל פחות משלשה קצת ל"ה ביטול, וע"ז הביא מההיא דפחות משלשה שהתקינו וכו' דחזינן דכל דל"ה שלשה מכוונות לא חשיבי ובטלי, עכ"ד.