31. בדין התחיל ברכה שלא כדין
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפא תשפב

#### אור לג' תמוז פ"ב שב"ק פ' חקת – בית מדרש הגדול נוה יעקב

# בדיני טעות בהתחיל ברכה שלא כדין

### האם זה לכתחילה לסיים למדיני חוקיך

א] מבואר בשו"ע סימן ר"ו שאם אדם אמר ברכה בטעות יאמר ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד ובפשוטו ודאי לא תיקן בזה את האיסור ברכה לבטלה אלא שזה חיוב כדי למעט את החילול הברכה בזה שאומר דבר לכבודו של שמו של הקב"ה ומבואר שם עוד שאם אמר ברוך אתה ה' ולא יכול לסים הברכה וכגון שנזכר שלא חיב בברכה וכדו' שיסים למדיני חוקיך [ועיין מאמר מרדכי שאם אמר אלקי יסים הפסוק בויברך דוד ישראל אבינו מן העולם ועד העולם רק שכתב שבכל אופן יאמר בשכמ"ל דיתכן שרק למדיני חוקיך עוזר כי זה תחילת פסוק אבל שם זה אמצע פסוק ואם אמר אלקינו ראיתי בשם הגרח"ק זצ"ל שאמר שיסים בפסוק בדברים ה' אלקינו דיבר אלינו בחורב לאמר וגו' ואפשר גם לסים פסוק בתהילים ה' אלקינו אתה עניתם אל נושא וגו' אמנם יתכן שכאן זה לא עוזר שכיון שהוא התחיל את ברוך אתה ה' ובפסוק אין את זה כה"ג זה נשאר שהזכרת השם מתיחסת לברוך ויש כאן בזיון השם]

והנה יש לעיין האם כה"ג זה תיקון למפרע שמברר שלא היה כאן איסור כלל שכיון שבסופו של דבר הדבר נאמר כחלק מפסוק זה בסדר או שכיון שהוא אמר את זה בתור ברכה ודאי שיש כאן איסור רק שזה כמו שמסים בשכמל"ו רק שכאן זה עדיף דשם זה תיקון חיצוני וכאן מעמיד את הדבר כאילו מראש אמר את זה בתור פסוק והדבר נפק"מ במי שאמר ברוך אתה ה' על דעת לברך שהכל והחליט שלא רוצה לאכול האם יכול לכתחילה לסים למדיני חוקיך או שגם כה"ג זה נחשב אמירה של שם ה' לבטלה

והראוני בבן איש חי פ' ויקהל אות י' שכתב שמי שאמר ד' שפתי תפתח ושומע קדיש וקדושה שיכול לענות ואחרי זה יחזור ויאמר את הפסוק ד' שפתי תפתח [דהינו דדעת המקור חים שזה רק פתיחה ומותר לענות אמנם המ"ב סימן ס"ו סקל"ה פסק שזה נחשב התחלה של שמונה עשרה ואסור לענות וכן הוא בד"ח פ"ק דברכות אות נ"ג] דהינו שיכול לבטל מה שאמר את זה בתור תחילת שמונה עשרה ולכאורא לפ"ז גם מי ששמע ברכו דמבואר במ"ב שזה כמו אמצע הפרק שאם מחליט שלא מתפלל וישמע אחרי זה ברכו במקום אחר יכול לבטל את מה שהתחיל להתפלל ובפשוטו הביאור שכל מה שזה התחלה עד כמה שבאמת יהיה לזה המשך אבל אם באמת יפסיק ולא יהיה לזה המשך זה לא יחשב כהתחלה או אם יעמיד ברכו אחר א"כ יתברר שברכו זה לא עמד כהתחלה של שמונה עשרה וצ"ב [**אדר פ"ג:** ועיין מ"ב סימן ס"ט סק"י שחזן שאמר ברכו והגיעו עוד מי שלא שמע יכול לומר עוד הפעם אפילו שאסור לו לעשות כל באמצע הפרק ובפשוטו הכונה שבאמת אצלו ההתחלה יהיה רק בברכו השני וצ"ע] אמנם כתב להסתפק האם באמר ברוך אתה ה' ושמע קדיש האם יכול לסים למדיני חקיך או שבאמת זה גם איסור של הזכרת שם לבטלה וזה רק תיקון עד כמה שלא צריך את הברכה אבל לכתחילה ודאי אסור לעשות את זה והניח בצ"ע

אמנם לכאורא יש להוכיח מכמה דוכתי שודאי שיש בזה איסור א. עיין סימן קל"ה ס"ו שאם לא היה כהן וישראל התחיל לעלות לתורה ונכנס כהן אפילו אם אמר ברכו מעלים את הכהן ואחרי זה את הישראל אבל אם התחיל לברך לא מפסיק כדי שלא תהיה ברכתו לבטלה וכתב המג"א סק"ח הובא במ"ב סקי"ט שאפילו אם רק אמר ברוך אתה ה' לא יפסיק שלא נכון להפסיק ולסים למדיני חוקיך ב. עיין מ"ב סימן מ"ו סק"כ שהביא מהחיי אדם כלל ח' שאם אמר ברוך אתה ה' על דעת לומר זוקף כפופים לפני מתיר אסורים יסים כך כיון שיש דעות שלא יוצא אם יסים מתיר אסורים אפילו שמפסיד את ברכת מתיר אסורים וצ"ע אבל למה שלא יסים למדיני חוקיך ומבואר שיש בזה צד איסור ומה שירויח שיוכל לפרט הברכה זה לא סיבה לסים למדיני חוקיך [ובדוחק אפש"ל שכונתו שגם אמר אמ"ה] ועיין לקמן, ועיין סימן נ"ט מ"ב סק"ז שאם אמר יוצר אור בתורה שלא יצא וצריך לחזור ולברך וכבר התחיל אהבה רבה דהמג"א כתב שיאמר יוצר אור אחרי שמונה עשרה והדרך החיים כתב שיגמור אהבה רבה ולאחר זה יאמר יוצר אור וצ"ב למה שלא יפסיק באמצע אהבה רבה ויתחיל יוצר אור והרי זה רק חצי ברכה ומותר לאומרה לא בתור ברכה ובפשוטו אם יפסיק לא יחשב ברכה לבטלה ומבואר כנ"ל שכל שהתחיל לומר את זה בתור ברכה אין להפסיק ויש להיזהר בזה כגון באלקי נשמה או תפילת הדרך

והנה היה מקום לומר שזה ממש בגדר ברכה לבטלה ורק שזה צורת תיקון כמו בשכמל"ו אמנם מבואר בכמה מקומות לא כך אלא שבמקום צורך הלכתי גדול יסים למדיני חוקיך

א. עיין סימן רפ"ח שעה"צ י"ח שמי ששכח רצה ואמר ברוך אתה ה' של סוף רחם יאמר למדיני חוקיך כדי שלא יצטרך לומר את הברכה של אשר נתן אמנם בסימן תרצ"ב בשכח על הניסים בזה שכל מה שרוצה לסים למדיני חוקיך כדי לקים את הדין ההזכרה עדיף שיסים הברכה כדין ולא יאמר למדיני חוקיך ובאמת הריטב"א תענית ג: הביא בזה מחלוקת ראשונים דיש דס"ל שגם דבר שלא מעכב יסים למדיני חוקיך והמ"ב פסק כראשונים שרק אם זה כדי שלא לברך ברכה מיותרת מותר לעשות כך [ויתכן דשם מה שלא יאמר למדיני חוקיך כי זה הפסק באמצע ברכת המזון]

ב. עיין בה"ל סימן ק"מ לגבי מי שהראו לו מקום לא נכון בקריאת התורה שאם סים לברך צריך לחזור ולברך אבל אם אוחז רק בתחילה שבדיעבד יוצא אבל יכול לסים למדיני חוקיך שאם לא צריך לגלול הרבה א"כ ימשיך בברכתו אבל אם צריך לגלול הרבה ועל ידי זה יהיה הפסק באמצע הברכה בזה עדיף שיסים למדיני חוקיך דהינו שלומר חלק מברכה בתור ברכה אפילו שלבסוף אומרו שלא בתור ברכה יש בזה מקצת ברכה לבטלה ורק במקום הדחק מותר לעשות כך וצריך לדון בכל מקום האם זה מספיק סיבה לעשות כך [אמנם עיין לקמן שיתכן שלמד שאין צד שלא יוצא בזה]

### האם בהתחיל לברך והתברר שטעה האם יסים למדני חוקיך או עדיף שימשיך הברכה על דבר אחר

ב] והנה אדם שהתחיל לברך העץ ואמר עד מלך לעולם ונזכר שכבר בירך או שנפל האוכל מידו צריך לומר בשכמל"ו אמנם יש לדון ביש לפניו דבר אחר שיכול לברך עליו כגון דבר שברכתו שהכל או שעדין לא אמר ברכות השחר או אשר יצר האם יכול לסים בברכה אחרת וכן יש לדון בהתחיל לברך ואמר ברוך אתה ה' ויכול לסים למדיני חוקיך אמנם יכול לגמור ברכתו על דבר אחר מה עדיף שיעשה דיתכן שאפילו אם נימא שבמקרה הראשון יכול לברך ברכה אחרת זה מצד דאל"כ יש כאן ברכה לבטלה אבל כאן שיכול לתקן למדני חוקיך זה עדיף או שכיון שזה לא לכתחילה א"כ עדיף שזה ישמש לברכה גמורה כמו שהתחיל

והנה הגמ' ברכות י"ב. מסתפקת בהחזיק כוס שכר בידו ופתח על דעת בורא פרי הגפן וסיים שהכל האם יוצא או לא ודעת תוס' שקי"ל מספק להחמיר אמנם דעת שאר הראשונים שקי"ל להקל וכן נפסק בשו"ע סימן ר"ט וסימן נ"ט והנה בביאור ספק הגמ' דעת רש"י ותוס' והרשב"א והראבי"ה שהכונה שבזמן שאמר את פתיחת הברכה חשב לסיים הגפן וכשהגיע לסיום ראה שזה שכר וסיים שהכל דהינו שהאמירה היתה כולה בסדר והגמ' מסתפקת האם יש חסרון במה שהיה דעתו לסים בצורה אחרת או שאין בזה חסרון אמנם דעת הרי"ף שהכונה שאמר בתחילה בורא פרי הגפן ואחרי זה שינה לשהכל ורק כה"ג הגמ' מסתפקת האם זה מועיל והנה עיין שו"ע סימן ר"ט שפסק מספק להקל וכתב המ"ב אפילו בגונא דהרי"ף אמנם כתב שבדאוריתא צריך להחמיר וכתב שיש להסתפק האם גם את רש"י ולכאורא הסברא להקל שבזה יש צד דהוי ס"ס שזה טוב אולי ביאור הגמ' כרי"ף וכן לרש"י עצמו זה ספק בגמ'

והנה יש לדון בהתחיל עד דעת לברך הגפן שאם תיקן שהכל יצא האם זה רק בדיעבד לאחר שעשה את זה או שזה גם ההנהגה לכתחילה ועיין מ"ב סימן ר"ט דמשמעות דבריו שכך צריך לעשות ובדבריו מבואר שגם בברכה ארוכה שמסים בברכה ומוסיף אמירת שמות וכן בברכת המזון שממשיך את שאר הברכות כך צריך לעשות [ועמד על זה בבר אלמוגים סימן ק"ל בד"ה ונתבאר] והביאור בזה שכיון שודאי חייב בברכה ומדין ספק דרבנן יכול לברך כזו ברכה ממילא יכול להמשיך כך ובפרט בקום שאם לא ימשיך יהיה ברכה לבטלה והארכנו בזה במקום אחר

אמנם יש לדון האם זה רק מתי שאם לא יסים זה יהיה ברכה לבטלה או שגם ללא זה שכיון שספק דרבנן להקל יכול לכתחילה להשתמש אם ברכה זו אמנם עיין מ"ב סימן מ"ו סק"כ שהביא מהחיי אדם שאם בטעות אחז במתיר אסורים ופתח על דעת זוקף כפופים שלא יסים מתיר אסורים כיון שלשיטת רש"י זה ספק בגמ' ואפילו שמפסיד בזה שלא יברך מתיר אסורים [ומבואר חידוש עוד שלא יסים למדיני חוקיך אפילו שיפסיד ברכה אם לא שנדחוק שכונתו שאמר מלך העולם]

והנה עיין שערי תשובה סימן ח' סקי"ח שהביא מההלכות קטנות שאם אדם אמר ברוך אתה ה' כדי להתעטף בציצית ולקחו לו הציצית ויש תפילין לפניו שיסים להניח תפילין אבל אם אין תפילין לפניו רק בחדר אחר בזה עדיף שיסים למדיני חוקיך וצ"ע למה שלא יסים למדיני חוקיך לחוש לדעת רש"י ובפשוטו מבואר שנקט שכיון שקי"ל שיכול לסים בברכה אחרת ממילא זה עדיף מאשר לומר למדני חוקיך שזה רק דין של בדיעבד והנה היה מקום לומר שכל דברי רש"י זה רק אם התחיל אמ"ה אבל ברוך אתה ה' לבד בזה ודאי לא משנה על דעת מה הוא בירך שכיון שרוב הברכה נאמרה כדין הסוף גורר ההתחלה ויתכן שרק לכן כתב שיסים באותה ברכה דכה"ג זה מועיל לכו"ע וכן דייק הראש יוסף מרש"י בברכות אמנם מדברי החיי אדם לעיל חזינן לא כך וכן מסברא ודאי שכיון שגם הפתיחה מתיחס למה שחשב ממילא כל תיבה שמעכבת בפתיחה יש בה החיסרון הנ"ל [ועיין בר אלמוגים סימן קל"ב סק"ה שדן בזה]

### בדין התחיל על דעת חפץ מסוים ומסיים על דעת חפץ אחר

ג] והנה עיין סימן ר"ו דהובא מהירושלמי שאם אדם בירך על פרי ונפל מידו ולוקח פרי אחר אפילו שאוכל תפוח אחד צריך לחזור ולברך דהינו שכמו אם חשב לאכול רק פרי אחד ורוצה לאכול עוד פרי צריך לברך ה"ה אם אוכל רק פרי אחד אבל כיון שביחס לפרי אחר לא היה דעתו ממילא צריך לחזור ולברך עליו וכן פסק המ"ב בכמה דוכתי לגבי ברכת המצות שאם בירך על חפץ מסוים לקים בו המצוה ולבסוף לוקח חפץ אחר כגון שבריך על הד' מינים ונמצאו פסולים ולוקח אחר שצריך לחזור ולברך וכן לגבי קריאת התורה בסימן ק"מ שאם בירך על מקום מסוים בקריאת התורה וזה היה טעות וקורא במקום אחר צריך לחזור ולברך [והארכנו בזה בשיעור אחר] ויש לעיין האם מתי שתחילת הברכה חשב על דעת חפץ מסוים ונפל החפץ מידו ולוקח אחר האם צריך לחזור ולברך או שתחילת הברכה שהוא נוסח כולל זה רק בתור פתיחה זה לא מתיחס כלל לחפץ ובפשוטו יש מקום לומר שזה אותו נידון שפתח בברכה על דעת לומר נוסח אחד וסים נוסח אחר שלדעת הרי"ף לא היה בזה נידון כלל ולדעת רש"י הגמ' מסתפקת ומכריעה שזה מועיל ויש מקום לומר שכאן זה יותר טוב מצד שזה ודאי שזה גדר של פתיחה ואין זה ברכה שמתיחסת לחפץ ורק ביחס להמשך זה נחשב כפתיחה למשמעות אחרת אבל ביחס לחפץ אין לזה משמעות אמנם יש מקום לומר הפוך דביחס למה מברך בזה יתכן שלא משנה מה היה כונתו אבל ביחס על מה מברך כיון שחזינן שהברכה חלה רק על מה שדעתו ממילא כל חלק בברכה רק חל על מה שכונתו וממילא כאן גם לדעת הרי"ף זה יהיה חיסרון ובפשוטו יש בזה נפק"מ מצויה וכנ"ל בשמי שהתחיל לברך על מים ולבסוף התברר שטעה וכבר בירך שהכל האם יכול לקחת פרי העץ ולסים בורא פרי העץ או ברכה אחרת שגם אם נימא שאין חסרון מצד שגומר אחרת ממה שחשב בתחילה אבל יש כאן חסרון מצד שתחילת הברכה לא היה על החפץ הנ"ל

והנה עיין סימן ר"ו ומקורו מהרא"ש שאם בירך על פרי וקודם שסים נפל מידו אפילו שיש פרי אחר לידו אם אמר ה' אלקינו יסים בשכמל"ו ואם אמר רק ברוך אתה ה' יסים למדיני חוקיך ועיין תהלה לדוד סימן רפ"ב סקי"ז שכתב שמדויק שאפילו שעדין לא סיים את הברכה אבל גם תחילת הברכה יש את החסרון שחשב על משהו אחר ולבסוף הברכה חלה על משהו אחר דהינו שאם זה היה על אותו חפץ רק חשב לומר נוסח אחר ולבסוף סיים בנוסח אחר בזה מסקנת הגמ' ברכות י"ב שזה בסדר אבל כל שזה חפץ אחר גרע [וכן דייק בנהר שלום סימן ק"מ מד"ה ומידי עברי] אמנם בפשוטו מצאנו כמה מקומות לא כך א. עיין חיי אדם כלל ה' סי"ד הובא במ"ב סימן ר"ט סק"ו שאם התחיל הברכה על דעת לסים מאורי האש ועדין לא בירך בשמים לא יסים בשמים כיון שלדעת רש"י זה ספק הגמ' שלא מועיל ומבואר שאם יסים בשמים מספק יצא וכן לרי"ף ודאי יצא אפילו שזה חפץ אחר ועיין א"א סימן נ"א [וכן בר"ט] שפעם אחת בטעות היה באמצע פסוקי דזמרא וענה ברכו ובטעות התחיל יוצר אור ונזכר לאחר מלך העולם והיה לפניו מים וסים שהכל דהינו שנקט שביחס לתחילת הברכה אין חסרון מה שלא היה דעתו על החפץ הנ"ל ב. עיין מ"ב סימן ח' סקמ"א שאם התחיל לברך על טלית וקודם שסים הברכה לקחו את זה ממנו ותפילין לפניו יכול לסיים על התפילין ומבואר שאפילו שחשב על חפץ אחר בכל אופן כל שסים הברכה על חפץ זה אין חסרון [ועיין נהר שלום סימן ק"מ בד"ה ומידי עברי שהאריך בזה]

ולכאורא היה מקום לומר שיש הבדל אם מסיים אותו נוסח או שמסיים נוסח אחר שכל שמסים נוסח אחר זה יכול לבטל המשמעות הראשונה ולהעמיד הברכה על הדבר שבסוף מסיים עליו משא"כ אם מסיים באותו נוסח רק משנה החפץ בזה אין שום משמעות מהברכה שמעמידה את תחילת הברכה על החפץ שמסים ולפ"ז באמת אם התחיל ברכה שהכל ומחליף חפץ או התחיל על טלית ומחליף חפץ בזה זה לא יועיל אמנם אם גם מחליף ברכה עד כמה שאין חסרון שדעתו היה על משהו אחר בזה באמת יועיל אפילו שמחליף גם חפץ ולפ"ז מי שבטעות התחיל שהכל ונזכר שכבר בירך לא יקח משהו אחר שזה שהכל שלא היה דעתו אלא דוקא ישנה נוסח הברכה [וראיתי מביאים דבחידושי הפלאה ברכות י"ב נקט שבשינה את החפץ וגם אם נוסח הברכה ודאי לא יצא וכדברי הרא"ש]

עוד היה מקום לדון שבאמת אין הלכה שתחילת הברכה תאמר על החפצא רק שאם כיון לחפץ מסוים בזה הוא מיחס חלק זה למה שכיון וזה לא יכול להועיל למשהו אחר ולפ"ז רק בגונא דהרא"ש שכיון על חפץ מסוים בזה לא יועיל שיעמיד את הברכה על חפץ אחר אמנם כל שבירך דבר שהוא לא על החפץ כגון מאורי האש או יוצר אור זה אחרת [אמנם מאורי האש יש לדון שזה תלוי אם זה שבח או נהנין] אמנם מסברא זה לא מסתבר שזה מגרע וצ"ע

אמנם מצאנו בכמה דוכתי שגם אם לא משנה הברכה וגם בכיון על חפץ אחר ומשנה לחפץ אחר בכל אופן זה מועיל א. עיין שו"ע סימן ק"מ שאם בירך על התורה והראו לו מקום אחר צריך לחזור ולברך וכתב הבה"ל בשם השערי אפרים שאם רק אמר את תחילת הברכה עד מלך העולם וראה שטעה יגלגל ויגמור וזה מועיל וביאר שם כיון שקי"ל שלא משנה על דעת מה פתח ומבואר שנקט שגם ביחס לדבר אחר זה תלוי בסוגית הגמ' שם ועיין תהלה לדוד רפ"ב י"ז שבאמת תמה עליו מהרא"ש הנ"ל דמבואר שביחס לחפץ אחר לא מועיל מה שמסים כדין ב. עיין באר היטב ס"ח סקי"ח שאם התחיל לברך על טלית ולקחו מידו ימשוך ידו וילך לטלית אחרת ויסיים עליה את הברכה וכאן זה אותו נוסח וחפץ אחר ובכל אופן נקט שזה מועיל ותמה עליו בנהר שלום סימן ק"מ בד"ה ומידי ג. עיין ט"ז סימן תפ"ט שלמד בכונת הראבי"ה שאם בירך על ספירת העומר וחשב שזה יום מסוים והתברר שזה טעות שזה היה יום אחר צריך לחזור ולברך כיון שהברכה לא היתה על היום הנכון ואם התחיל על דעת יום מסוים וסיים את הברכה על דעת היום הנכון בזה כתב הראבי"ה שזה תלוי בספק הגמ' לגבי שכר לדעת רש"י ומספק יצא והנה כאן הברכה זה אותו נוסח ונקט שהברכה נאמרה על היום הספירה המסוים וזה כמו תורמוס ובכל אופן אם רק התחיל על דעת יום אחר זה לא חיסרון ובפשוטו מבואר מכל זה דלא כמשמעות השו"ע סימן ר"ו ועיין וזאת הברכה סימן כ"ד בסופו שהביא מהגריש"א שאמר לחלק בין ברכת המצות לברכת הנהנין ובפשוטו אין שום סברא לחלק בזה שעד כמה שיש דין תורמוס בברכת המצות ממילא יש בזה גם את החסרון בתחילת הברכה [אמנם יש מקום לדון שבאמת גם בברכת הנהנין אין דין שהברכה תהיה על החפצא אלא כל שמברך על החפצא ממילא מיחס את הברכה לחפץ וזה לא מועיל לחפץ אחר וממילא גם בברכת המצות אפילו שזה על קיום המצוה אבל כיון שיחס על קיום בחפץ זה זה לא מועיל על קיום בחפץ אחר ובזה יתכן שבתחילת הברכה ביחס לנהנין שם החסרון מתיחס גם שם משא"כ ביחס לקיום שזה הפקעה נוספת זה אחרת וכל זה מחודש ועוד כל שמחליף למצוה אחרת שזה קיום אחר בזה ודאי יש חסרון] ועוד שהבאינו לעיל מהחיי אדם שכתב את זה גם על נהנין אם לא שנחלק כנ"ל ששם סיים אחרת

והנה בפשוטו יש כאן מחלוקת רא"ש וראבי"ה האם זה חסרון דבראבי"ה לגבי ספירת העומר מבואר שזה אותו נידון אמנם יש אחרונים שביארו שם כונה אחרת בדבריו ולפ"ז אין ראיה לנידון הנ"ל אמנם לכאורא יש מקום לומר שבאמת וודאי שכל הברכה צריכה להתיחס על החפצא אמנם אם מסיים על החפץ זה גורר ומחשיב שכל הברכה נאמרה על חפץ זה דהסיום קובע את משמעות ההתחלה ולפ"ז יתכן שהנידון הנ"ל זה עצמו תלוי בראשונים בברכות י"ב, דלרש"י דמבואר שהגמ' הסתפקה שהמחשבה בתחילת הברכה על ברכה אחרת זה חסרון והסברא בזה מצד שגם ההתחלה צריך להאמר בתור אותו משמעות של ההמשך ויש לדון מה הצד שזה מועיל דברי"ד ביאר שההתחלה זה רק בתור פתיחה ולא משנה מה חשב לסים וכן הוא בחזו"א סימן כ"ט אמנם יתכן לבאר שהגמ' נשארת שההתחלה צריכה להאמר בתור משמעות של פתיחה להמשך רק שהתחדש שאם מסים כדין זה גורר את ההתחלה שזה נחשב שזה נאמר על מה שמסים וכן מבואר שם ברשב"א

אמנם כל זה לרש"י אבל לשאר הראשונים שהגמ' לא דנה כלל שיש כזה חסרון א"כ אין שום מקור לסברא זו שהסוף גורר ההתחלה אלא שתחילת הברכה אין שום משמעות מה חושב שם שזה רק בתור פתיחה וכמבואר בראב"ד ולכן כה"ג נשאר שבאמת בדבר שיש משמעות להתחילה כגון בדין ברכה על פרי דשם יש דין לכוין על הפרי בזה אם מתחילה כיון על פרי אחד לא יכול לשנות על פרי אחר ולפ"ז א"ש שהראבי"ה שביאר כרש"י לכן נקט שמועיל מה שמשנה אמנם הרא"ש שחלק על רש"י וביאר כרי"ף נקט שזה לא מועיל וצ"ע

והנה לאחר שלא ברור כלל שיוצא ידי חובתו במשנה חפץ לכאורא אם אמר רק ברוך אתה ה' וודאי שעדיף לסים למדיני חוקיך וכמבואר בתהלה לדוד אמנם אם אמר כבר ה' אלקינו שאם לא יסים יהיה ברכה לבטלה בזה מסתבר שיכול לסים על משהו אחר ויתכן שעדיף דבר שזה יהיה ברכה אחרת וכנ"ל ובברכת המצות שיש דיעות שאין דין תורמוס בזה ודאי ראוי לברך ברכה אחרת ועיין לקמן וצ"ע בכל זה

והנה יש לדון שגם אם יש חסרון במשנה חפץ אבל סוג ברכה שהיא לא על חפץ כגון ברכות השחר או שאר ברכת השבח שזה לא על חפץ בזה וודאי שהוא תלוי בספק הגמ' ברכות ולמאי דקי"ל שיכול לסיים אחרת ממה שהתחיל ה"ה כאן אמנם אין הדבר מוכרח דיתכן שעד כמה שבמקום שיש דין של חפץ אז גם תחילת הברכה זה חיסרון א"כ גם במקום שאין החיסרון מצד חפץ אבל זה ודאי שכיון שדעתו היה לשבח על ענין אחר לגמרי זה הרבה יותר גרוע מחפץ אחר ומה שמצאנו בגמ' בברכות שמועיל מה שמשנה הנוסח דשם הרי רצה להודות על אותו חפץ וכל החסרון מצד נוסח הברכה ובזה אמרינן שהפתיחה נאמר במטרה לסים כהודאה על החפץ אבל כל שזה נאמר למטרה אחרת לגמרי זה הרבה יותר גרוע מחפץ אחר אמנם אין זה מוכרח דיתכן שרק במקום שהתקנה ברכה היא על חפצא מסוים שם הברכה צריכה להאמר כולה על החפץ אבל כל שזה לא הודאה על החפץ אלא סתם הודאה בזה הפתיחה אין לה יחס להמשך ולכאורא מסברא אם חפץ זה חסרון ודאי שאם רצה לברך על דבר אחר לגמרי ודאי שזה חסרון וכן גם אם ברכת המצות אין דין חפץ כי אותו מעשה או אותו קיום אבל אם מחליף מציצית לתפילין שזה קיום אחר בזה ודאי יש חסרון ורק אם נימא שההתחלה זה רק פתיחה א"כ אין הבדל בין הדברים וגם בברכת הנהנין זה צריך להועיל

אמנם עיין מ"ב סימן קפ"ח סקכ"ג שאם שכח רצה והתחיל לומר ברכה רביעית שאם לא התחיל הטוב והמטיב לא צריך לחזור לראש אלא יאמר אשר נתן ומבואר שנקט כדבר פשוט שגם שהתחיל הברכה על דעת משהו מסוים יכול לסימו על דעת משהו אחר ויתכן שזה כנ"ל כיון שזה נוסח אחר ויתכן שזה כמו בכל ברכת המצות שנקט שזה עוזר דהינו שאין חסרון מצד ההתחלה ויתכן שזה רק פה שזה לא ברכה על חפצא ולפ"ז מי שהתחיל ברכה ונזכר שלא צריך אותה אם יש לו ברכת השבח לסים כגון ברכות השחר או אשר יצר או ברכה אחרונה שחייב בה או שצריך להתפלל מעריב וכדו' בזה וודאי עדיף שיסים מאשר שיהיה ברכה לבטלה ובספר בר אלמוגים סימן ק"ע דן שיברך הגומל שמעיקר הדין כל שהיה חולה ונתרפא זה סיבה לברך והדין עשרה זה לא מעכב כמבואר במ"ב סימן רי"ט [אמנם צריך שעדין מרגיש שמח בהצלתו כמבואר בספר הנפלא אוצר הברכה] עוד דן שיאמר ברוך שפטרני מענשו של זה שלרוב הראשונים צריך לומר בברכה אמנם יש לדון שאם לא חייב הוי יותר ברכה לבטלה מאשר שיברך לא סיום והארכנו בזה במקום אחר וצ"ע בזה

### רשימות

א. שמעתי לדון באמר ברוך אתה ה' על דעת לומר למדיני חוקיך האם יכול לגמור בתור ברכה ומסתבר שלא יכול עוד יש לדון באמר ברכה על עירובי תבשילין האם יכול להשתמש לעירובי תחומין שזה אותו נוסח וכן בתרומות ומעשרות כה"ג וכן בבירך על של יד האם יכול להתשמש לשל ראש או הפוך דבפשוטו כל שהברכה היתה על משהו מסוים מה שייך להעביר על משהו אחר

ובפשוטו גם ביחס לתחילת הברכה ורק אם נאמר שההתחלה אין לה משמעות שזה רק פתיחה יתכן שלא משנה בתור מה שאמר ולכאורא מסברא אם יש חסרון של חפצא אחר דהינו שזה מתיחס לחיוב זה א"כ שינוי מברכה לברכה זה חסרון ואפילו משבח לשבח שודאי שמחיב אחר ודבר אחר זה הרבה יותר גרוע מחפץאם לא דנימא שחפץ זה חסרון שזה מיח למשהו אחר אבל באמת אין הלכה של חפץ מצד עיקר המליב בברכה

ג. ראיץי לדון בהתחיל לברך על מים ונזכר שכבר בירך שיעשה עכשיו שינוי מקום וממילא צריך לברך וכאן הרוחה שזה על אותו חפץ ולא על חפץ אחר רק שבזמן שאמר הברכה הוא היה פטור וכן יש לדון בעשה שינוי מקום באמצע הברכה הא יש בזה חסרון שהרי בסוף הברכה מבואר במ"ב שצריך לחזור ולבך ומה הדין כה"ג ויש לדון האם זה תלוי בסוגיא בברכות ועיין בר אלמוגים סימן מ"ח שדן בזה וע,ש בבירך קודם עלות השחר על הלולב דבהגהות הרד"ל סוף סוטה נקט שלא מועיל מה הדין אם רק אמר תחילת הברכה

ד. נשאלתי במי שנטל ידיו ובאמצע הברכה מי שלא נטל ידיו נגע בידו האם יגמור הברכה על ניטלה הבאה או שחלק מהברכה ה על הקודם וזה הרי לא יכול לגמור והנה אם רק אמר עד מלך העולם זה תלוי האם בתחילה יש דין מעשה אחר או חפצא אחר וכן יש לדון האם במה שיסים יש צד איסור וכן יש לדון בנגעו בידו אחת האם יכול לגמור על היד הראשונה שהיא עדין נטולה או שכל שאחת טמאה אין מושג של ברכה וצ"ע בלכל זה

### בדין אמר ברוך אתה ה'

א] והנה מבואר בשו"ע סימן ר"ו שאם אמר ברכה בטעות יאמר ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד ומבואר עוד שם שאם אמר ברוך אתה ה' יסיים למדיני חוקיך [ועיין ספר מאמר מרדכי סק"י שאם אמר אלקי יכול לסים הפסוק בויברך דוד מעולם ועד העולם אמנם כתב שיגיד אחרי זה ברוך שם כיון שפסוק זה לא מתחיל בברוך אתה ויתכן שזה לא מועיל ואם אמר אלקינו ראיתי בשם הגר"ח קניבסקי שיסים הפסוק בדברים דבר אלינו בחורב לאמר ואפשר לסים פסוק בתהלים אתה עניתם וגו' אמנם יתכן שכאן זה לא תיקון טוב כיון שהתחיל בנוסח של ברוך אתה ה' וגם על ידי שיסים כך עדין אמירת השם מתיחסת לברכה שאמר קודם]

ויש לעיין האם כה"ג שמסים למדיני חוקיך אין בזה איסור כלל או שזה עצמו שרצה לומר ה' בתור ברכה וזה שלא כדין יש בזה איסור רק שבזה שמסיים למדיני חוקיך מתקן שזה פחות בזיון וכמו שכתוב לומר בשכמל"ו ונפק"מ באמר ברוך אתה ה' על מנת לסים שהכל ולא רוצה לאכול האם יכול לומר למדיני חוקיך או שזה אסור והראוני דבבן איש חי פ' ויקהל שנה ראשונה אות י' נסתפק בזה וכתב שמי שאמר ד' שפתי תפתח וגו' ושמע קדושה יכול לענות ויאמר אחרי זה עוד הפעם ד' שפתי וגו' [אמנם במקור חיים כתב שזה רק פתיחה ויכול להפסיק אמנם במ"ב סימן ס"ו סקל"ה משמע שחשיב התחלה ואם לא יחזור ויאמר ד' שפתי וגו' אסור להפסיק וכן הוא בד"ח פ"ק דברכות אות נ"ג] אבל אם כבר אמר ברוך אתה ה' ורוצה לסים למדיני חוקיך נסתפק האם זה היתר לכתחילה או שיש בזה חסרון כבוד ה' וזה רק היתר שאם כבר אמר יתקן כמו בשכמל"ו

והנה מבואר סימן קל"ה ס"ו שאם ישראל התחיל לברך ונכנס כהן ימשיך לברך וכתב המג"א סק"ח הובא במ"ב שם שגם אם רק אמר ברוך אתה ה', כיון שזה לא לכתחילה לסים למדיני חוקיך ומפורש שזה לא לכתחילה ועיין מ"ב סימן מ"ו סק"כ שהביא מהחיי אדם שאם התחיל לברך זוקף כפופים דהינו שאמר ברוך אתה ה' על דעת לגמור זוקף כפופים יגמור כך אפילו שעל ידי זה מפסיד הברכה של מתיר אסורים וע"ש שביאר שכיון שלדעת רש"י ברכות י"ב אם התחיל על דעת ברכה מסוימת לא יכול לשנות לברכה אחרת וצ"ב אבל למה שלא יסים למדיני חוקיך ומבואר שזה כעין ברכה לבטלה ולכן יש להימנע מלעשות את זה אפילו שיפסיד ברכה ועיין בה"ל סימן ק"מ לגבי מי שהראו לו בס"ת פרשה לא נכונה שצריך לחזור ולברך שאם רק אמר ברוך אתה ה' אז אם הוא מקום קרוב שזה לא הפסק באמצע ברכה יגלול ויסים הברכה אבל אם זה רחוק יאמר למדיני חוקיך והנה כאן יש חידוש יותר גדול שאפילו שלרש"י ברכות י"ב. לכאורא ברכתו לבטלה בכל אופן לא יסים למדיני חוקיך [וכבר תמה על זה התהלה לדוד ס' רפ"ב אות ט"ז] וכן עיין ס"ח סקמ"א שהביא מההלכות קטנות שאם התחיל לברך על דעת ציצית ונפל מידו יסים על תפילין ועיין שע"ת שאם זה רחוק שיש בזה חשש הפסק יסים לדיני חוקיך ומבואר שללא זה אפילו שלרש"י הוא לא יוצא ידי חובתו בכל אופן לא יסים למדיני חוקיך ומבואר כנ"ל וצ"ע על הבא"ח הנ"ל שלא הביא מהמג"א הנ"ל

אמנם וודאי שזה לא ברכה לבטלה גמורה וכמבואר בנ"ל שבמקום חשש הפסק כגון שצריך לגלול הרבה יאמר למדיני חוקיך ועיין רפ"ח שעה"צ י"ח שמי ששכח רצה ואמר ברוך אתה ה' של סוף רחם יאמר למדיני חוקיך כדי שלא יצטרך לברך הברכה של אשר נתן אמנם בעל הניסים שלא מעכב מפורש בשו"ע סימן תרפ"ב שאם אמר ברוך אתה ה' יסים ולא יאמר למדיני חוקיך ובפשוטו מצד שזה לא לכתחילה וכנ"ל ואולי כי שם זה חשיב הפסק [אמנם בריטב"א תענית ג: הביא בזה מחלוקת שיש ראשונים שגם דבר שלא מעכב יסים למדיני חוקיך כדי שיוכל לומר את ההזכרה ע"ש]

והנה למה שנתבאר לעיל נראה דהדברים מבוארים שוודאי שלכתחילה אסור כיון שיסוד האיסור הוא חפצא של ברכה לבטלה וכיון שהוא אמר את זה בתור ברכה ולא בתור פסוק ממילא ודאי יש כאן מעין איסור ברכה לבטלה אמנם מה שבמקום הצורך מותר לשנות מצד שכיון שלא סים הברכה אין כאן חפצא של ברכה לבטלה רק שאם לא היה סיום של למדיני חוקיך שזה היה נשאר שם לא צורך זה עדין בכלל האיסור אבל כל שמסים למדיני חוקיך שאמירת השם נשארת בצורה של פסוק בזה אין איסור והנה עיין צמח דוד סימן כ"ה שכתב שבכל ספק ברכה יש עיצה שיאמר ברוך אתה ה' למדיני חוקיך וימשיך הברכה שצריך שכאן עד כמה שלא חייב ברכה אבל אמר פסוק אמנם לנ"ל זה איסור גמור שכיון שאומר את זה בתור צד של ברכה ויש כאן נוסח ברכת חז"ל הוא וודאי בכלל איסור ברכה לבטלה וכל יסוד ההיתר של למדיני חוקיך שאין כאן נוסח חז"ל ולא סיים בתור ברכה

### בדין התחיל ברכה על דעת חפץ מסוים

ב] עיין גמ' ברכות י"ב. שמסתפקת בלקח כוס שכר בידו ופתח על דעת שזה יין וסיים על דעת שזה שכר האם יצא או לא ובביאור ספק הגמ' רש"י ביאר שהכוונה שכשאמר את תחילת הברכה חשב שיסים על יין ולפני שסים ראה שזה שכר וסים שהכל ויש צד שכיון שהתחיל על דעת לסים הגפן ממילא הפתיחה לא יכולה להועיל ביחס לשהכל ויש צד שזה מועיל אמנם הרי"ף וסיעתו ביארו שמדובר שסיים הגפן ותוך כדי דיבור חזר בו ותיקן שהכל ובפשוטו לפ"ז במקרה הראשון וודאי אין חיסרון שלא משנה מה היה דעתו בזמן תחילת הברכה וכמבואר בראשונים והנה לענין הלכה עיין שו"ע סימן ר"ט דכיון שזה דרבנן קי"ל לקולא אמנם לגבי ברכת המזון באכל כדי שביעה כתב המ"ב דהוי ספק דאוריתא וצריך לחזור ולברך וע"ש שנשאר בצ"ע האם גם בגוונא דרש"י צריך להחמיר ובפשוטו בזה יש ס"ס להקל

והנה יש לדון במה שקי"ל לקולא האם זה רק שאם עשה כך יצא אבל לכתחילה אסור לעשות כך או שגם לכתחילה יכול לעשות כך ועיין מ"ב סימן מ"ו סק"כ שהביא מהחיי אדם שאם התחיל לברך על דעת לברך זוקף כפופים ואם יגמור הברכה לא יוכל לברך מתיר אסורים שבכל אופן יסים זוקף כפופים כיון שלדעת רש"י הוא ספק בגמ' אמנם עדין יש לדון בכוס שכר שאם לא יסים יהיה בזה ברכה לבטלה האם עדיף שיגמור ומשמעות הדברים בסימן ר"ט שודאי יגמור לאחר ששם לב כדי שלא יהיה ברכה לבטלה ועיין סימן קפ"ח מ"ב סקכ"ג שאם שכח רצה ואמר ברוך אתה ה' א' מלך העולם ונזכר שיתקן אשר נתן ולא יצטרך לחזור ומבואר שמספק מותר לעשות כך דהינו שאפילו שיש צד שלא יצא בזה תורת ברכה וצ"ב הרי הוא מסים בברכה ועד כמה שלא יוצא בזה חובת ברכה א"כ הוי ברכה לבטלה ובפשוטו מבואר מזה שכיון שהוא ודאי חייב בברכה ומדין ספק דרבנן יכול לצאת את חובתו בברכה זו ממילא אין כאן מקום לאסור מצד ספק ברכה לבטלה דרק בספק האם יש חיוב הברכה יש להחמיר וכמו שאפשר לספור בבין השמשות ולפ"ז באשה שמברכת על מ"ע שהז"ג אינו כן וצ"ע בפרט זה ועיין ספר ספק ד"ס ח"ב סי"ז [והנה מבואר במ"ב סימן ח' סקמ"א דבהתחיל לברך על דעת ציצית ונלקח מידו שיכול לשנות בתפילין והוא חידוש שלא עדיף שיגיד למדיני חוקיך אפילו שיש כאן צד שלא יצא תורת ברכה וכבר העיר כן בתהלה לדוד רפ"ב סקי"ז]

והנה קי"ל בסימן ר"ו דבבירך על פרי ונפל מידו ויש לפניו פרי אחר ולא היה דעתו על זה צריך לחזור ולברך דהינו שהברכה חלה רק על מה שהוא חשב ויש לעיין בהתחיל על דעת פרי מסוים ורוצה לשנות לפרי אחר וכגון שנאבד הפרי הראשון האם כה"ג יש גם את החיסרון והנה בפשוטו לצד ספק הגמ' לרש"י שהכונה בתחילה משנה א"כ ודאי שגם ביחס לחפץ זה משנה אמנם הנידון למה שקי"ל שלא משנה מה היה דעתו בתחילה או לראשונים שכה"ג הגמ' לא דנה כלל וזה ודאי טוב האם כל סברתו במקום שדעתו היה על חפץ מסוים רק שטעה בנוסח הברכה שבזה לא משנה מה היה דעתו לגמור אבל ביחס לחפץ וודאי שכל הברכה צריכה להיות על החפץ או שגם בזה אין חיסרון דתחילת הברכה נידון כפתיחה לענין ואין הוא מתיחס כלל לחפץ

והנה עיין ברא"ש בברכות הובא בשו"ע סימן ר"ו שבנפל הפרי מידו שצריך לחזור ולברך על אחר שאם אמר ה' אלקינו מלך העולם יאמר בשכמל"ו ואם אמר ברוך אתה ה' יאמר למדיני חוקיך ועיין תהלה לדוד סימן רפ"ב סקי"ז שכתב שמדויק מהרא"ש שהחסרון של חפץ אחר זה גם ביחס לתחילת הברכה דאל"כ למה שלא יסים על פרי אחר שלפניו והנה יתכן שלמד שכל שלא יגמור הברכה לא הוי ברכה לבטלה וכדלקמן שכל המושג ברכה לבטלה זה ברכה שלמה ולכן כתב שעדיף לעשות כך אמנם בפשטות ודאי שיש בזה איסור ומשמעות הרא"ש שזה מעכב

אמנם מצאנו כמה מקומות באחרונים לא כך א. עיין ט"ז סימן תפ"ט שלמד בכונת הראבי"ה שאם בירך ספירת העומר על דעת יום מסוים והיה לו טעות ביום שצריך לחזור ולברך שכל יום זה חפצא אחר של ברכה ובכל אופן אם רק התחיל על דעת יום מסוים יכול לשנות מצד ספק הגמ' ומבואר שגם ביחס לחפץ אחר מועיל מה שמשנה ביחס לתחילת הברכה ב. עיין מ"ב ס"ח סקמ"א שאם בירך על טלית מסוימת ולקחו לו הטלית ולוקח טלית אחרת צריך לברך אבל אם רק התחיל לברך ויש לפניו טלית אחרת או תפילין אחרים יסים הברכה על הטלית האחרת או על התפילין האחרים וצ"ע הרי תחילת הברכה היה ביחס לחפץ אחר ג. עיין שו"ע סק"מ דמבואר שם שאם בירך על קריאת התורה ופתחו לו במקום לא נכון צריך לחזור ולברך ועיין בה"ל בד"ה וברך שכתב בשם השערי אפרים שאם רק התחיל עד מלך העולם בזה יגלול עד שיגיע למקום הנצרך ואם אמר רק ברוך אתה ה' אם זה רחוק יסים למדיני חוקיך ואם לא יחכה עד שיגלגלו ומבואר שביחס לתחילת הברכה אין החסרון שלא כיון על דבר זה ועיין תהלה לדוד רפ"ב סקי"ז שתמה שהרי בשו"ע סימן ר"ו מדויק שכה"ג כיון שכיון על חפץ אחר זה סיבה לחזור ולברך

והנה עיין ספר וזאת הברכה סוף סימן כ"ה שכתב לחלק בין ברכת המצות לברכת הנהנין אמנם בפשוטו עד כמה שיש דין תורמוס ברכת המצות [כמו שהארכנו במקום אחר עיין בשיעור של תורמוס בברכת המצוות] ממילא אין שום חילוק ביחס לדין החפצא בין ברכת המצות לברכת הנהנין ומצאנו אחרונים שנקטו שזה גם סברא ברכת הנהנין דעיין חיי אדם כלל ה' סי"ד הובא במ"ב סימן ר"ט שאם בהבדלה התחיל הברכה על דעת מאורי האש ורוצה לסים על בשמים שלא יעשה כן כיון שלרש"י הוא ספק הגמ' ומבואר שגם כאן שהנידון להעמיד הברכה על חפץ אחר זה גם תלוי בספק הגמ' ובביאורי הראשונים וכן עיין אשל אברהם סימן נ"ח שהתחיל לברך יוצר אור ונזכר שלא אמר ישתבח שיכול לסים בשהכל אם הוא צמא ויש לו מים ומבואר שגם לגבי ברכת הנהנין אין חיסרון של תחילת הברכה

והנה בפשוטו יש להכריע כמבואר בשו"ע אמנם כיון שהראבי"ה חלק על זה וכן נקטו האחרונים בכמה דוכתי א"כ מכלל ספק לא נפקא ואם אדם התחיל ברכה על משהו מסוים ונזכר שכבר בירך וכדו' שיכול לסים הברכה על חפץ אחר ואפילו בנוסח אחר אמנם לכאורא כדאי שלא יאכל יותר ממה שחיב דבפשוטו לא יצא בזה אמנם יש לדון שבזה שגומר הוא עושה ברכה לבטלה יותר מאם לא יגמור וכדלקמן וצ"ע בזה

###