סימן ט_ שומר על גבי שומר
קטגוריות: ש_ס / סא עוקצין / עוקצין - הרב אהרן שלוש

בדין שומר ע"ג שומר ובחילוק בין שומר דטומאה לשומר דערלה

פרק ב' משנה ג-ד 'הפטמא של רמון מצטרפת והנץ שלו אינו מצטרף רבי אליעזר אומר אף המסרק טהור. כל הקלפין מיטמאות ומטמאות ומצטרפות רבי יהודה אומר שלשה קלפין בבצל הפנימית בין שלמה בין קדורה מצטרפת האמצעית שלמה מצטרפת וקדורה אינה מצטרפת והחיצונה בין כך ובין כך טהורה'.

רש"י (חולין קי"ח: וברכות דף לו:) והר"ש (במשנה ד) מפרשים שהטעם שנץ אינו מצטרף דהוי שומר ע"ג שומר.

אמנם לגבי ערלה מבואר במשנה (והובא בברכות דף ל"ו:) שנץ חייב בערלה, ומוכח מזה שבערלה אף שומר ע"ג שומר חייב בערלה ורק לגבי טומאה אין שומר ע"ג שומר, וכ"כ הרש"ש בפ"ב מ"ב חילוק זה. וצריך לבאר טעם החילוק ששומר ע"ג שומר חייב בערלה אע"פ שלגבי טומאה אין שומר ע"ג שומר.

**ב.** והנה בחולין דף קי"ט: 'ומי איכא שומר על גב שומר והתנן רבי יהודה אומר שלש קליפות בבצל פנימית בין שלמה בין קדורה מצטרפת אמצעית שלמה מצטרפת קדורה אין מצטרפת חיצונה בין כך ובין כך טהורה'.

וילה"ק למה הגמ' הביאה ראיה רק ממשנה ד' לגבי קליפת בצל, הרי במשנה ג' מבואר כבר דין זה שאין שומר ע"ג שומר דהנץ אינו מצטרף מטעם דהוי שומר ע"ג שומר כמש"כ רש"י והר"ש הנ"ל.

עוד צ"ע, שהרמב"ם בפיה"מ והרע"ב כתבו שת"ק חולק על ר' יהודה שהקליפה החיצונה מצטרפת ואין הלכה כר' יהודה, ותימה שא"כ למה לת"ק הנץ אינו מצטרף הרי הוא חולק על דין שומר ע"ג שומר, וכמו"כ ילה"ק לדבריהם יותר את הקושיא הנ"ל למה הגמ' לא הוכיחה מהמשנה של נץ הרי במשנה ד' הוא מח' ואילו במשנה ג' לכו"ע אין שומר ע"ג שומר.

ויש ליישב לפי"מ שכתב המאירי (חולין קי"ח:) שיש שני טעמים בטעמא שנץ אינו מצטרף, חדא דאינו שומר בתלוש[[1]](#footnote-1) ועוד שהוא שומר ע"ג שומר. ולפי"ז י"ל שהרמב"ם סבר שבאמת לדעת ת"ק אין חסרון של שומר ע"ג שומר ומה שנץ אינו שומר אינו מטעם שעג"ש אלא דאינו שומר כלל כיון שנופל בתלוש.

ועפ"ז יש ליישב לדעת רש"י [כ"כ החת"ס בחולין] שמה שהגמ' לא הוכיחה מהדין של נץ דיש לומר שהטעם בזה משום שאינו שומר בתלוש ולכך הגמ' הוכיחה רק מבצל ומה שרש"י כתב טעם שאין שומר ע"ג שומר היינו דאליבא דאמת י"ל טעם זה לאחר שמוכח כן מהמשנה של בצל אבל אינו מוכרח שזה הטעם [דהיינו שהטעם שאינו שומר בתלוש אינו מוכרח ולכך .

אך צ"ע דהא הגמ' בברכות חזרה מטעם זה שדין שומר אינו תלוי אם איתא בשעת גמר פירא אלא תליא אם כי שקיל לשומר מיית פירא וא"כ איך כתב המאירי שנץ אינו שומר משום שנופל בתלוש[[2]](#footnote-2).

ומוכח מזה שיש חילוק בין ערלה לטומאה לגבי גדר השומר שבערלה לא בעינן שיהיה שומר בתלוש ואילו בטומאה צריך שיהיה שומר אף בתלוש. וצ"ב בטעם החילוק.

**ג.** עוד מצאנו חילוק בין ערלה לטומאה, שלגבי ערלה מסקינן בברכות דבעינן דכי שקיל פירא מיית פירא ובלא"ה לא הוי שומר, ואילו לגבי טומאה מבואר במשניות שכל תועלת של שמירה חשיב שומר ולא בעינן דמיית פירא, והראיה ? וצ"ב בטעם החילוק.

**ד.**

**ה.** והנה יש לדון בדין שומר ע"ג שומר, האם יש לו דין יד להכניס ולהוציא וכל החסרון של שומר הוא רק לגבי צירוף לשיעור אבל מתורת יד לא התמעט, או דלמא שומר ע"ג שומר לא חשיב שומר כלל אף לגבי דין מכניס ומוציא.

ובפשוטו תליא במה שיש לחקור ביסוד הדין שאין שומר ע"ג שומר, האם אינו נחשב שומר כלל כיון שיש שומר פנימי ואין צורך לחיצון לא חשיב שומר, או דלמא שומר ע"ג שומר נחשב שומר אלא שלא חל עליו דין צירוף של שומר דכל דין שומר הוא שטפל לפרי ונחשב כחלק מהפרי ולזה בעינן שיהיה סמוך לפרי אבל שומר שאינו סמוך לפרי לא נחשב שומר. ובזה תליא אם יש לו דין מכניס ומוציא, שאם החסרון בשם שומר א"כ אינו מכניס ומוציא דלא הוי שומר, אבל אם הוא חסרון בטפילות שלו לפרי א"כ הוא חסרון רק בדין צירוף אבל יהיה לו דין מכניס ומוציא.

והמלאכת שלמה בשם הר"ס (ר' סולימאן אוחנה) כתב ששומר ע"ג שומר אע"פ שאינו מצטרף מ"מ יש לו תורת יד, [וביאר כך במשנה דר' אליעזר אמר 'אף המסרק טהור' דפליג על ת"ק בין בנץ בין במסרק דלת"ק נץ אינו מצטרף אבל יש לו דין יד אבל ר"א חולק שנץ ואף מסרק טהור לגמרי ולא הוי יד ולהכי קאמר 'אף'.

וכך משמע ברבינו גרשום בחולין דף קי"ח: וז"ל 'ומי איכא שומר על גבי שומר כלומר **ומי חשוב שומר על גבי שומר להצטרף**', משמע בהדיא שהחסרון רק שאינו מצטרף אבל יש לו דין שומר להכניס ולהוציא.

ויסוד הדבר משמע ברמב"ם שהחסרון של שומר ע"ג שומר אינו בעצם הדין שומר שלו אלא שאינו טפל לפרי, שכתב (בפ"ה ה"י) 'לעולם אין שומר על גבי שומר אלא שומר אחד בלבד הסמוך לאוכל הוא הנחשב עמו' ומשמע שהרמב"ם בא לבאר את גדר הדין ששומר נחשב רק דבר הסמוך לאוכל. [ואפשר שיש לדחות שהרמב"ם בא לפרש שכשיש שני שומרים לעולם הפנימי הוא השומר ולא החיצוני, וביותר י"ל שהטעם שעדיף הפנימי דהוא סמוך לאוכל אבל אם יהיה שומר אחד שהוא חיצוני הוי שומר. והביאו ראיה מזה שהגרעין של תמרה הוא שומר אע"ג שיש חותל].

וצ"ע מהגמ' בדף קי"ט: דמקשינן לגבי שער דהוי שומר ע"ג שומר

מיהו יש להקשות בסתירת דברי הרבינו גרשום שכתב בדף קי"ח. וז"ל 'לא יד ולא שומר כגון נץ של רמון ושל תמר עליו דקין שעל הפרי בראשו', והרי החסרון של נץ דהוי שומר ע"ג שומר כמש"כ רש"י והר"ש וא"כ איך כתב שאינו יד ולא שומר ואינו מכניס ומוציא.

ומוכח מדבריו כמש"כ לעיל שמה שנץ אינו שומר לא הוי מטעם דאין שומר ע"ג שומר אלא משום שאינו שומר בתלוש, ולכך לא הוי שומר כלל ואין אפי' תורת יד להכניס ולהוציא.

והנה הקשו דבגמ' בברכות אמרי' שנץ אינו שומר בתלוש אלא דלא בעינן שיהיה שומר בתלוש דסגי בשומר בשעת גמר פירא [ולמסקנא בפשטות אי"צ שיהיה שומר אפי' בשעת גמר פירא אך ברא"ה וריטב"א מבואר דבעינן]. וא"כ למה רש"י הוצרך לומר שהטעם שנץ אינו מצטרף לגבי טומאה דהוי שומר ע"ג שומר הרי דין טומאה אינו במחובר ונהי דלגבי ערלה סגי שהוא שומר במחובר אבל לגבי טומאה צריך שיהיה שומר בתלוש דלא מסתבר דסגי ששמר במחובר.

ותרצו (עי' שלמי יוסף עמ' קפ"ד מהגרא"י לפקוביץ) לפי"מ שמוכח שיש חילוק בין שומר בערלה לטומאה שבערלה בעינן דאי שקיל ליה מיית פירא אבל בשומר סגי בכל שמירה, ולפי"ז מיושב דהא דאמרי' שנץ אינו שומר בתלוש היינו שאינו שומר גמור דמיית פירא אבל הוי שומר כל דהו מפסולת ולכך הוצרך רש"י לומר הטעם דהוי שומר ע"ג שומר.

אמנם עיקר הקושיא לא ברירא לי, דרש"י מפרש שנץ אינו שומר בתלוש "והא נץ ליתיה שומר בתלוש שכשמתיבש נופל מעל הקליפה" ומשמע שאין חסרון בזה שנץ לא שומר בתלוש אלא שהוא נופל, וא"כ ממ"נ לאחר שנופל פשיטא שאין מה לדון שיהיה שומר בטומאה ובהכרח שמה שצריך לטעם של שומר ע"ג שומר היינו קודם שהנץ נופל וא"כ בשעה זו שפיר הוי שומר ואין חסרון בשמירתו מלבד זה שנופל. [ועי' אגרו"מ חלק ו' שעמד ג"כ בקושיא זו ואולי כונתו לשאול שהנץ נופל ולא עיינתי כראוי].

החזון נחום העיר שאם הקליפה האמצעית של הבצל ראויה לאכילה למה נאמר מצטרף הרי היא עצמה אוכל, וצ"ל שאינה אוכל מצ"ע אלא שנאכלת אגב הבצל ואפשר שהוא רק מדין שומר כמש"כ במק"א.

1. המאירי כתב ש'אינו שומר עד גמר פירא' וצ"ע דבחולין מבואר שנץ הוא שומר בשעת גמר פירא ורק בתלוש הוא נופל ובזה הוא חלוק מקפרס, ונראה כונתו שהוא שומר רק עד גמר פירא ולא בתלוש. [↑](#footnote-ref-1)
2. ועי' רא"ה וריטב"א בברכות שכתבו דלמסקנא צריך שני תנאים לדין שומר שיהיה שומר בשעת גמר פירא וכי שקיל ליה מיית פירא, וכ"כ החינוך (מצוה רמ"ו) שני טעמים אלו כדברי הרא"ה והריטב"א [ואפשר שמחבר החינוך הוא הרא"ה]. וצ"ע דהגמ' שאלה ממתחלי דערלה שאע"פ שאינם בשעת גמר פירא חייבים בערלה. ועכ"פ אף לדבריהם הטעם שיהיה בתלוש בודאי אינו נשאר למסקנא כדמוכח מנץ שחייב בערלה. [↑](#footnote-ref-2)