ד_ הנוב_י והגרע_א בדם טוהר קודם יומי וטבילה
קטגוריות: ש_ס / נ נדה / נדה - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים מהדו_ק / ענינים שונים

מוצש"ק חיי שרה אור לכ"ה מרחשון תשס"ה

במש"כ הגרע"א בסימן נ"ט, ז"ל, ודברי הנוב"י שם שהחמיר בראתה קודם טבילה דמדינא אסור דכל נשים שלנו יולדות בזוב, אינו מוכרע דאף דהויין יולדות בזוב וקיי"ל כב"ה דביומי וטבילה תליא, היינו דהדם טמא אבל מ"מ מותרת לבעלה, וכ"כ להדיא הרמב"ם פ"ז, עכ"ל.

הנה עיקר דין זה דדם טוהר אינו מטמא לבעלה, כתב גם בחי' הרשב"א בנדה דל"ה:, וכ"ה מבו' בד' התוס' שם דל"ו., עיי"ש.

אך מ"מ ד' הגרע"א צ"ב רב, דהרי ודאי גם הנוב"י מודה דאין הדם מטמא לבעלה, דאם הי' הדם מטמא לבעלה א"כ מה הוצרך להא דכל נשים שלנו יולדות בזוב, ועיי"ש בנוב"י שהאריך בפרט זה אם יש לנו לחשוב כל נשים שלנו כיולדות בזוב, הרי אף אם אינם כיולדות בזוב, מ"מ כיון דבפועל לא טבלה, א"כ הדם מטמא אותה, כיון דביומי וטבילה תלה רחמנא.

ובע"כ דזה הוה פשיט"ל להנוב"י דאין הדם מטמא את האשה לבעלה, וכמש"כ כן הרמב"ם, ולא נעלמו ד' הרמב"ם מ' רבינו הנוב"י, ואך דמ"מ כיון שכל נשים שלנו יולדות בזוב הם וצריכות לספור ז' נקיים, ע"כ כל שראתה דם בימי הספירה אינו עולה לה, דאף דם טוהר אינו עולה לספירת ז' נקיים, וכמבו' כן בנדה דל"ה: דיולדת בזוב בעיא ז' נקיים מדם, ודעת התוס' בנדה דל"ז. דאף ה"ה סותר כל הספירה, אך דעת הרמב"ן והרשב"א שם דאינו סותר אלא שאין יום זה עולה לה, וצ"ב ד' הגרע"א בזה.

וצ"ל לפ"ז דס"ל להנוב"י, דהא גופא דיולדת בזוב שראתה דם בימי טוהר אי"ז עולה לה לספירת נקיים, הוא רק משום דביומי וטבילה תלה רחמנא, אך בד' הראשונים בנדה אין נ' כן, אלא אף בלא הא דביומי וטבילה תלה רחמנא, מ"מ אם ראתה דם בימי טוהר אינו עולה לה אותו היום לספירה משום דאין אותו היום נקי מדם, ודעת התוס' דאף ה"ז סותר כל הספירה משום דדם זה חשיב כדבר הגורם, עיי"ש.

ואולי הוה קשיא לי' להגרע"א, במש"כ הנוב"י דהטעם משום "דקי"ל כב"ה" דביומי וטבילה תלה רחמנא, אשר צ"ע דהרי ביולדת שלא ספרה מודו ב"ש דהדם טמא ודה"ז מעכב הספירה, וכמבו' כן בנדה דל"ה:, וע"כ פי' הגרע"א לדבריו דאיירי בשראתה אחר ספירה, וע"כ תליא בפלוגתא דב"ש וב"ה, וע"כ שפיר כתב הגרע"א דאי"ז מטמאה לבעלה, ולפ"ז הו"מ הגרע"א להביא לד' התוס' בנדה דל"ו. והרא"ש שם שכתבו דין זה דראתה בימי טוהר אחר טבילה טובלת מיד ומותרת לבעלה.

אך לא נתישב לפ"ז מ"ט הוצרך הנוב"י להא דכל נשים הוו כיולדות בזוב, וכנ"ל, ואולי מודה הנוב"י דביולדת שלא בזוב הגם שלא טבלה וביומי וטבילה תלה רחמנא, מ"מ אין הדם מטמא אותה לבעלה, ורק ביולדת בזוב ס"ל דמשום דינא דביומי וטבילה תלה רחמנא, סותרת הראי' את הספירה שספרה.

אך אי"ז מתישב, שהרי מסקנת התוס' בנדה דל"ו. וש"ר שם דאין סתירה אחר ספירה, וצ"ע בזה.