חלה פא ח-ט_2
קטגוריות: ש_ס / ט חלה / חלה - הרב יהושע ננקנסקי

**פרק א' משנה ח' ט'**

★**עיסת הכלבים**

**לפי' הר"ש** [בירושלמי] **ריש לקיש** פטר מפני שעירב בה מורסן ונעשית לא ראויה לאכילה, אבל ראוי ע"י הדחק, דאי אינה ראויה כלל לא תטמא טומאת אוכלים, אלא ע"כ שאינה ראויה לאכילה וע"י הדחק נאכלת ולטומאה סגי בהכי [דהיינו מה שנאכלת ע"י הדחק] וגבי חלה מה שאינה ראויה לכתחילה מחסר בשם לחם ופטור.

וע"ע בפמ"ג [תנד משב"ז ו] אפשר דמיירי בנטמא קודם ולכן גם אם נפסל לא פקעה טומאתה [ועי' רמב"ם פ"ב מטומאת אוכלין יח].

**ולר' יוחנן** פטורה אפי' בעיסה שמצד עצמה היא עיסה טובה רק **מחשבתו לאכילת כלבים** פוטרת, רק ר"י בעי היכר שתעשה לא בצורת לחם רגילה, ואם נעשית בצורת לחם רגילה חייבת מדרבנן [מיחלף].

**לפי' הרמב"ן** [הל' חלה] גם לר"ל מיירי בחלה נקיה והפטור מפני שגלגל ע"ד כלבים, רק היות ותחילתה וסופה עיסה ונאפית בתנור כלחם גמור חשו ר"ל ור"י שמא יחלק לרועים [לאכילת אדם], או מצד מחליף ולכן בעי ר"ל היכר מורסן ולר"י היכר ע"י לימודין, ולר' בא לא בעי היכר כלל.

וע"ע שעה"צ [תנד יג].

★עי' רמב"ם [פ"ו ח].

וכתב המהר"י קורקוס דפסק כרב בא ולא בעי היכר, ובר"ש פסק כר"ל דרק בעירב בה מורסן, ובטור בשם הרמב"ן דהלכה כר"י דבעי היכר.

וע"ע בשו"ע [תנד-ב] וברמ"א ובמשנ"ב שם].

וע"ע בגר"א [יו"ד של-ט].

★אין מברכין עליה ואין מזמנין עליה.

בר"ש וברא"ש דאין מברכים המוציא, ובתפא"י כתב שיברך שהכל כמו על קמח.

וע"ע בתוס' אנשי שם שלא מברך כלל.

וע"ע בד"א [פ"ו ט בביאה"ל].

ובתוס' רי"ד [ביצה כ:] דאינו מברך עליה ברהמ"ז.

וקשה בשלמא לר"ל דמעורב במורסן ואינו ראוי לאכילה לכך לא מברכים המוציא, אבל אי מיירי בעיסה ראויה רק פטור מפני שדעתו לאכילת כלבים אמאי לא יברך עליה.

★ואין אדם יוצא יד"ח בפסח.

בפי' המשניות לרמב"ם הטעם דלמצה כשר רק מה שחייב בחלה [והיות ופטורה מחלה לא כשרה למצה].

וברמב"ם [חו"מ פ"ו ה] משום שאין זו משומרת לשם מצוה.

וע"ע בשו"ע [או"ח תנד ב] וברמ"א [שם] וע"ע ביהגר"א [שם].

וע"ע בחידושי הגר"ח [חו"מ פ"ו ה].

**משנה ט**

★החלה והתרומה חייבים עליה מיתה וחומש, ואסורה לזרים.

בר"ש וברא"ש וברמב"ן דחייבין מיתה **בזר** האוכלה, וכן הוא ברש"י [חגיגה יח: ד"ה חייבין עליה].

וברש"י יבמות [עג.] **בטמא** האוכלה.

וברש"י ב"מ [נב:] על המשנה בביכורים כתב, **זר או כהן טמא** האוכלה.

ובסנהדרין [פג:] דעת רב דאין מיתה לזר האוכל תרומה, והגמ' מקשה מבריתא ומשני רב תנא ופליג, ולר"ש דפירש משנתנו בזר איה"נ דפליג גם על המשנה.

וע"ע בתוי"ט.

★ואין ניטלין מן הטהור על הטמא אלא מן המוקף.

בר"ש, דהירושלמי דורש כדגן מן הגורן, כמו שגורן א"א שמקצת טמא ומקצת טהור בחיטה אחת ה"נ א"א להפריש מטהור על טמא.

ובהמשך כתב דזה רק **אסמכתא** ועיקר הטעם גזירה שמא יתרום שלא מן המוקף [דלא ירצה להקיף שיחשוש שיטמא הטהור מן הטמא].

וע"ע ברמב"ם [פ"ה מתרומה ז] שיש הלכה למשה מסיני שמותר בעיגול דבלה לתרום מן הטהור שבו על הטמא שבו, **משמע שזה דאוריתא.**

וע"ע במקדש דוד [נה ח] דגם להרמב"ם שזה דאו' זה רק תרומה, אבל **בחלה זה רק מדרבנן**.

וע"ע בד"א [פ"ה מתרומות ז בביאה"ל].

בשו"ע השמיט דין זה שלא תורמים מן הטהור על הטמא.

ובנוב"י [ת אבה"ע קמב] דכל הטעם הוא גזירה שמא יתרום שלא מן המוקף, ובזמננו לא שייך דין זה דממ"נ אם הוכשרה טמאה בלא"ה, ואם לא הוכשרה לא אכפ"ל להקיף.

ובשו"ע בחלה [שכג-א] **מביא את הדין שלא להפריש מטהור על טמא.**

וע"ע בד"א [פ"ה צה"ל קכו].

★אלא מן המוקף

המקור לדין מוקף בתוס' [גיטין ל: ד"ה וכי] ובר"ש ביכורים [פ"ה ב] שנא' בתרו"מ "והרימותם **ממנו**" ורק במוקף חשיב ממנו.

וכן הוא ברמב"ן [גיטין לא].

וברש"י בגיטין הטעם שחיישינן שהתרומה אינה קיימת כשאינה לפנינו.

ולשיטת רש"י כתב החזו"א [דמאי ט יג] דה"ה אם התרומה והחולין סמוכין זל"ז אלא שהמפריש אינו שם ג"כ יהיה חסרון של מוקף.

**מהו מוקף**

לר"ש רק כשנוגעים החתיכה של החלה בשאר הבצק, וכשמפריש על כמה בצקים צריך שיגעו אחד בשני.

וכן הוא בתוס' [נדה ז. ד"ה ומקפת].

ודעת רש"י [פסחים מו. ד"ה עד שתאפה] שצריך שיהיו **בכלי אחד** החלק של החלה ושאר הבצק.

ודעת הר"ש [פ"ב ד] שסגי **ששניהם סמוכים לפניו,** וכן הוא ברא"ש [פסחים פ"ג ו בשם ריב"א, ובהל' חלה ד].

ובטושו"ע [שכה] שסגי **כששתיהם לפניו**, ועי' שם בגר"א שהאריך בזה, ומסיק שאם הם בחדר אחד לא בתוך כלים מהני, ואם היו בכלים פתוחים צריך **שיגעו הכלים זה בזה,** ובכלים סגורים לא מהני עד שיפתחם.

**בדיעבד** מהני שלא מן המוקף [רמב"ם תרומה פ"ו יז].

ועי' במעדני ארץ [תרומות פ"ד יז,ג] שמצוה שישאל על הפרשתו ואז יפריש שנית מן המוקף.

ואצלנו שמוציאים חלק עבור חלה ועדיין אין כאן קריאת שם לחלה עד שמברך, ואז אומר הרי זו חלה [עובר לעשייתן] ובזמן הקריאה החלק שנעשה לשם חלה אינו מוקף לבצק, ולהנ"ל היו והבצק בכלי והחלב בידו חסר מן המוקף, וצריך להקפיד שהחלק של החלה יגע בכלי.

וכמדומה ששמעתי מהגראי"ל זצ"ל שהטעות הגיעה מאמותנו ז"ל שהיו בחו"ל וכך היו מפרישות, שחלת חו"ל ניטלת שלא מן המוקף, והמשיכו כך גם כאן בארץ.

וע"ע בתוס' [נדה ז. ד"ה ומקפת] דכה"ג שניטל מן המוקף ובזמן קריאת השם לא היה מן המוקף, חשיב שלא מן המוקף.

ותוס' הרא"ש שם בתירוץ הב' פליג על זה.

וכן הוא בר"ש [טבו"י פד-ב שבקושיא נקט "אלא ודאי כיון שקוצה ממנה חלה על מנת **לקרות שם לאלתר מוקף קרינא ביה**, עי"ש].

★האומר כל גרוני תרומה וכל עיסתי חלה לא אמר כלום.

בר"ש וברא"ש דכתיב **ראשית** וברש"י [עירובין לז:] שתהא היא נראית ראשית ואלו שייריה, ולפי"ז זה לימוד גם בתרומה וגם בחלה.

ובתוס' חולין [קלו] דבחלה כתיב **מראשית** ולא כל ראשית, ותרומה יליף מחלה.

ועי' רעק"א שלר"ש יחזור קושית התוס' מ"ש ראשית הגז מתרומה.

ועי' ברדב"ז ביכורים [פ"י ח].

★עי' במהרי"ט אלגאזי שדן כמה שישייר בעינן, האם בעינן כזית או דסגי בכלשהוא.