לו
קטגוריות: ש_ס / לט זבחים / זבחים - הרב יעקב ברגשטיין / פרק ד

פרק ד'

לו' ב'

מתני'. ובחטאת שתי מתנות. עי' קר"א לקמן לז' ב' דמק' דהרי כשנותן מתנה אחת תיפו"ל דמהני מדין זשלב"מ. ועי"ש דדוחק לומר דגם בשלב"מ בעי' תרי מתנות. ולכאו' די"ל דאה"נ, ונ"מ אם הבשר והאימורין מותרין באכילה.

לפיכך אם נתן את הראשונה כתיקנה וכו' כיפר. ובפשוטו דרק לב"ה הוא דכיפר ומשא"כ לב"ש, ובאמת דגם לב"ש הוי רק ח"מ וא"כ ליכא פיגול, וכמ"ש רש"י דמתני' אזלא כמ"ד דאין מפגלין בח"מ, אמנם סו"ס לא כיפר דפסול מדרבנן. והגרמ"ד מק' מד' התוס' מא' ב' ממאי, דנקטו דאם אין מפגלין בח"מ הקרבן כשר לגמרי מדאורייתא, והפסול הוא רק מגזירה דרבנן. – ובשפ"א כ' דמ"מ המתנה הב' עצמה נפסלה ויחזור ויתן עוד פעם, ועי' לעיל כז' א' דהובא מהמקד"ד דגם מחשבה שאינה פוסלת את הקרבן, דמ"מ פוסלת את העבודה. וע"ע פני מזבח שהביא עוד בענין זה.

רש"י ביאר דהטעם דכיפר דכבר קרבו כל מתיריו ואין המתנה הב' מתרת את הבשר. והגרי"ז הק' למה רש"י הוסיף גם סברא זו דאין השניה מתרת את הבשר, ולמה לא סגי במש"כ דכבר קרבו מתיריו וא"כ כבר הותר הקרבן, ותו ל"ש ביה פסול. - והגרי"ז ר"ל דלו יצוייר אם הבשר לא הותר במתנה הא', דעכשיו המתנה הב' תתיר אותו, וא"כ יהיה שייך פיגול על הבשר הניתר מכח מתנה זו. - ועי"ש דל"ד למבואר לעיל כו' ב' דאמרי' בזשלב"מ דמי איכא זריקה דלא מיכפרא ושרייא בשר באכילה, משום דהתם ליכא כלל חילוק מתנות וכהגר"ח, ולכן ל"ש לעשות זריקה חדשה להתיר בשר. וע"ע דדקדק מד' רש"י לח' ב' בביאור ד' ר"פ שם, דשייך שהג' מתנות יתירו את בשר. - ובמש"נ דשייך פיגול והגם דהך מתנה אינה מעכבת, ולעיל יג' ב' מבואר דפיגול שייך רק במתנות המעכבות, יעו"ש דר"ל דסגי במה דהוי חלק מעבודת הזריקה המעכבת. – עוד הוכיח דשייך שיהיה הקרבן כשר ואעפ"כ הבשר יתפגל, דכן מוכח ממנחות טו' א' דהתודה אינה מתפגלת כשחישב על הלחם ומ"מ הלחם מפוגל, ועי' בגרי"ד דל"ד כ"כ כי התם הלחם הוא דבר בפנ"ע, והכא ק' לומר דהבשר יתפגל בלי כל הקרבן]. - ועי"ש עוד לדון דיכול לחשוב במתנה הב' על השיריים הניתרין מהן, דהתוס' לקמן מג' א' הקומץ, כ' דהמתנות מתירות לש"ש. והביא ד' הגר"ח דשם שיריים חל בכל הדם כבר במתנה ראשונה, ועי"ש עוד דתלוי אם כוס עושה חבירו דחוי או שיריים, ומ"מ היכא דחזר וקיבל עוד דם לאחר המתנה הראשונה, אז בודאי דהדם הזה נעשה שיריים רק לאחר המתנה שיתן ממנו. - ע"ע מנח"א דמק' מסוגיית הגמ' לעיל יג' א', דמבואר דהקטרת אימורין וש"ש הוי דברים המביאים לידי אכילה, והיינו דאע"ג דאינן 'מתירין' את האכילה, מ"מ הם מעכבים את האכילה, וא"כ ה"ה דהג' מתנות נמי מעכבות את האכילה, ולמה כ' רש"י דהנך מתנות אינן מתירות וכו'. וצ"ל בפשיטות דכוונת רש"י דאין להם דין 'מתיר', דהרי אם נאבד הדם ולא נתן הג' מתנות, הרי הם מותרין באכילה.

ואם נתן את הראשונה חול"ז והשניה חול"מ פיגול. עי' גרמ"ד דמק' דמשמע דלב"ש לא הוי פיגול, משום דחישב בשניה חול"מ, ולכאו' בלא"ה לא הוי פיגול כי הוי רק ח"מ. ואמנם למ"ד דס"ל דגם אם אין מפגלין בח"מ, מ"מ אמרי' דכל העושה ע"ד ראשונה הוא עושה, ל"ק, כי לולי שחישב בשניה חול"מ, הוה חייל בה מחשבת חול"ז. - עוד מק' למה לא נקטו דפליגי האם צריך לחשב במתנה א' או בב' מתנות, ולמה נקטו פלוגתייהו על היכא דחישב גם חול"מ. עוד הק' דלכאו' דלמה אמרי' דלב"ש אם חישב חול"מ איכא עירוב מחשבות, והרי כיון דחישב החול"מ בח"מ, א"כ לשיטת התוס' דלא חייל כלל פסול בח"מ, תק' דא"כ לא חלה המחשבה הב' כלל, ואין כאן עירוב מחשבות. [ולרש"י דס"ל דאיכא פסול גם בח"מ ניחא].

רש"י פיגול שכבר הוקבע בראשונה שכבר קרבו כל מתיריו. והגרי"ז הק' דלמה הוצרך רש"י להוסיף דבר זה, דתיפו"ל דאחרי דכבר נתן המתנה המעכבת ועשה ד' עבודות המתיר תו ל"ש פיגול. וביאר דאם מדינא דקרבו כל מתיריו היה צריך ליתן כל הג' מתנות, א"כ נמצא דאכתי לא חייל בזה הרצאת פסול, וא"כ אם יחשוב עכשיו חול"מ יהיה בזה עירוב מחשבות ויוציא מידי פיגול. [ועי' גרי"ד דכ' דלפ"ז עיקר הטעם דאכתי לא נגמרה ההרצאת פסול, ולא משום דאיכא עירוב מחשבות]. - והגרי"ד ר"ל דס"ד דכיון דהמתנה הראשונה היתה בפיגול, א"כ הוי מתנה פסולה וכמאן דליתיה, וא"כ ס"ד דהמתנה הב' תהיה כמתנה א', וא"כ יהיה שייך בה מחשבה. וצל"ב דבריו דהרי הפיגול חייל מכח המתנה הפסולה, ואיך שייך שתהיה עוד מתנה וכו'. - והשפ"א ר"ל דרש"י בא לומר דלא נימא דמ"מ העבודה של המתנה הב' תיפסל מחמת הך מחשבה, ויצטרך לחזור וליתן עוד פעם, וקמ"ל דהמחשבה לא חיילא כלל.

לפיכך נתן כולם כתיקנן ואחת שלא כתיקנה וכו'. ועי' רש"י דהטעם דפסול ואי"ב כרת, משום דהוי ח"מ דאין מפגלין בו, והא דפסול משום דגם אם אין מפגלין אבל פסול מיהא איכא. ועי' גרמ"ד דדוחק לפרושי מתני' דנתן מתנה שלא כתיקנה דאיירי בפסול אחר שעשה באותה מתנה, וקמ"ל דפסול מטעם דחסר במנין המתנות, דא"כ למה קתני ד'אין בו כרת', דמשמע דאיכא בזה פסול מחשבת פיגול. - עוד דקדק במש"כ רש"י דשלא כתיקנה היינו דנתנה במחשבת חול"מ, דמשמע כד' הגרי"ז דדינא דאין מפגלין בח"מ נאמר בכל הקרבנות ולאו דווקא בחול"ז. ועי"ש עוד לפרש באופ"א הטעם דנקט רש"י חול"מ.

רש"י ובחטאת. מתנות אצבע ממש. עי' גרמ"ד דמשמע דר"ל דהגם דמנין המתנות מעכב, מ"מ צורת המתנה באצבע מעכב.

עי' קר"א לקמן לז' ב' להסתפק האם מהני ליתן מתנה אחת בחטאת על קרן שאינה כנגד היסוד, דדלמא היכא דנותן מתנה אחת לא עדיפא חטאת משאר קרבנות הצריכות יסוד, ורק היכא דנותן ד' דחד מהד' מתנות הוא כנגד היסוד לא איכפ"ל דא' מהד' אינו כנגד היסוד, אבל כשנותן רק מתנה אחת פשיטא ליה דבעי' שיהיה כנגד היסוד. אמנם יעוי' בחי' מרן רי"ז הלוי עמ' 72 דנוקט דבחטאת הניתנת למעלה ליכא בה כלל דין יסוד, ולעולם אין מתנותיה נחשבות שהם כנגד היסוד.

עי' פני מזבח שהביא לדון מס' לשם זבח, האם במתנה הניתנת על ב' קרנות, היינו בב' שהן ד', ונתן רק על קרן אחת, דהוי כמו חצי מתנה ומעכב, ועי' תוס' לקמן פ' ב' דאם נותן בבכור א' שהיא ב' עובר בבלת תוסיף, וכ"מ בתוס' לקמן לח' א' דהוי כב' מתנות בפנ"י. [וע"ע מנח"א לעיל י' ב' דדין ב' שהן ד' זה בכדי שיתקיים 'סביב', ולפ"ז היכא דנותן רק אחת דבלא"ה לא מתקיימא דין סביב, א"כ תו אין ענין ליתן מתנה אחת על ב' הקרבנות]. ועי' תוס' דכ' סביב אם איכא עיכובא בזה. והגרא"ל ב' כג' ביאר הטעם דאינו מעכב בכה"ג, כי עיקר דינא דסגי במתנה אחת, יסודו הוא דאיכא הגעת דם למזבח, וזה גופא הטעם דמהני נמי בשפיכה, ומעתה לא איכפ"ל אם ניתן רק על מקצת מהקרן וכו'.

ע"ע בפני המזבח בדינא דבעי' ד' מתנות למצוה, האם בעי' שיהיה ראוי לבילה, דהיינו שיהיה דם ראוי לד' מתנות, וכ"מ מד' השאג"א סוף לא', אמנם האו"ש יבום וחליצה ד' ח', כ' דרק בדבר הנעשה לפני דבר המעכב בעי' שיהיה ראוי, כמו בלילה שזה קודם ההקטרה בזה הוא דבעי' שיהיה 'ראוי', והכא הרי הג' מתנות נעשות לאחר המתנה המעכבת וא"כ א"צ ראוי.

ע"ע לדון האם הג' המתנות הם חפצא אחת, והיינו דרק אם נותן את כל הג' קיים את המצוה, או דכל קרן לחודה אית לה קיום דין מצ"ע, ונ"מ אם יכול ליתן רק ב' מתנות. עי' חי' רא"ל ב' יד' ושפ"א כאן, וחזו"י ו' ד' ואהא"ז פסוה"מ ב' ו', ועוד מקד"ד כג' ד' לענין שיריים.