סי_ קמא, לא תעשון אתי
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

**לא תעשון אתי**

יו"ד סי' קמ"א

1. כללי.
2. צורת אדם: כללי.
3. צורת אדם: איסור עשיה.
4. עשיית בובת שלג (snowman).
5. תמונות.
6. צורת אדם: איסור שהייה.
7. חמה, לבנה, כוכבים.
8. מזלות.
9. איסור שהייה.
10. היכל, וכלים.

**דור המלקטים** - תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט), חוט שני (פסח עמ' רכ"ה - עמ' רמ"א, עבודת מלך עמ' של"ו), עומק הפשט (גליון של"ב, פר' שופטים תשע"ט), שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד), Halachically Speaking (שנה ג' ח"ח), R.J.J. (חמ"ח עמ' ק"ט - עמ' קכ"ד).

1. כללי.

**יתרו** (פרק כה' פסוק י"ט) – "לֹא תַעֲשׂוּן אִתִּי אֱלֹהֵי כֶסֶף וֵאלֹהֵי זָהָב לֹא תַעֲשׂוּ לָכֶם".

**גמרא** (ר"ה דף כד) – "לא תעשון אתי, לא תעשון כדמות שמשיי. אמר אביי: לא אסרה תורה אלא שמשין שאפשר לעשות כמותן. כדתניא: לא יעשה אדם בית תבנית היכל, אכסדרה תבנית אולם, חצר כנגד עזרה, שלחן כנגד שלחן, מנורה כנגד מנורה. אבל עושה של חמשה ושל ששה ושל שמונה. ושל שבעה, לא יעשה ... והתניא: לא תעשון אתי, לא תעשון כדמות שמשיי המשמשין לפני במרום ... מפרקיה דאביי שמיעא לי: לא תעשון אתי, לא תעשון אותי".

* + 1. לא תעשון כדמות שמשיי. היכל, חצר, שלחן, מנורה, ועוד.
    2. לא תעשון כדמות שמשיי המשמשין לפני במרום. פי', שרפים, אופנים, חיות הקודש, חמה, לבנה, כוכבים, ועוד.
    3. לא תעשון אותי. פי', צורת אדם.
  1. **האם נכלל בתרי"ג מצות**.
     1. כן – רמב"ם (ל"ת ד'), סמ"ג (לאוין סי' כ"ב), חינוך (מצוה ל"ט), ס' חרדים (פרק כ"ט סעי' ה').
     2. מראי מקומות – סמ"ק (מצוה קס"ב).
  2. **עכו"ם**.
     1. מיקל.
        1. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' נ"ד) – "אבל נכרים אין מצוין באיסור דעשיית פסל לנוי ולאנדרטי של מלכים ואף שא"צ ע"ז ראיה דאין זה מז' מצות יש להביא גם ראיה מהתוס' שתירצו ע"מ שהקשו על הא דאמר שאני ר"ג דאחרים עשו לו מהא שאמירה לעכו"ם שבות דמצוה שאני ואם גם נכרים מצוים על עשיית פסל היה זה איסור דאורייתא משום לפ"ע ולא היה ניתר משום מצוה, ומפורש בתוס' רעק"א פ"ב דר"ה אות י"א שעכו"ם אין מצוים על לא תעשון עיי"ש".
     2. מראי מקומות – תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט סי' ה' אות ח'), הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת ר"ה דף כד: ד"ה כתב), חוט שני (פסח עמ' רכ"ה ד"ה ומסתברא).
        1. אור שמח (מלכים פרק ט' הל' ב') – "אבל צורות לנוי צ"ע, דזה לאו דלא תעשון אתי (ר"ה כ"ד ע"א), דלישראל נאמר ולא לב"נ, ומנא ליה לרבינו שהן אסורים לעשות צורות לנוי, וצ"ע".
  3. **אמירה לעכו"ם**.
     1. אסור.
        1. ש"ך (ס"ק י"ז, ס"ק כ"ג) – "דה"ה דאסור לו' לעובד כוכבים לעשותן אפילו אינו רוצה להשהותם משום דאמירה לעובד כוכבים שבות אפילו בדבר שאינו של שבת".
        2. בית לחם יהודה (ס"ק ח').
        3. בא"ה (ס"ק י"ז).
        4. חכ"א (כלל פ"ה סעי' ו') – "כשם שאסור לעשותן כך אסור לומר לנכרי לעשותן דאמירה לנכרי שבות בכל המצות".
        5. יד הקטנה (ע"ז פרק ג' הל' ג').
        6. קיצור שו"ע (סי' קס"ח סעי' א') – "רק שלא יאמר להאינו יהודי לעשותן, משום דאמירה לאינו יהודי אסור בכל האיסורין כמו באיסורי שבת".
        7. בן איש חי (שנה ב' פר' מסעי אות ט') – "וכשם שאסור לעשותן כך אסור לומר לנכרי לעשותם, דאמירה לנכרי שבות".
        8. דברי מלכיאל (ח"ג ריש סי' נ"ח).
        9. נהרי אפרסמון (יו"ד סי' קי"ד ד"ה וראיתי).
        10. בית אבי (ח"ב סי' ע"ה ד"ה ועוד).
        11. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' נ"ד) - לשונו מובא לקמן.
        12. מנחת יצחק (ח"י סוף סי' ע"ב).
        13. אבני ישפה (ח"א סי' קנ"א ענף ג' ד"ה ולענין).
     2. מיקל.
        1. עי' חת"ס (יו"ד סי' קכ"ח) – "נ"ל דבקל יכול להשתדל בבוא יומו לעשות צור' כנ"ל יניחנו סומא בעין א' ויגמרו א' משארי תלמידים אינם נימולי' העומדי' שם אם כה יעשה ויתפרנס בהיתר ולא באיסור יהי' ה' עמו ועמנו אל הכ"ד א"נ".
     3. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' נ"ד) – "בדבר שבעירו רוצים שרי המדינה לעשות אנדרטי שהוא פסל תמונת הפרעזדענט קענעדי (President Kennedy) שנהרג ורוצים שגם כתר"ה באשר שהוא מנהיג העדה של היהודים בעיר שישתתף עמהם להיות בהקאמיטע וגם לגבות מעות מקהלתו לצורך זה ונסתפק כתר"ה אולי יש איסור בזה. הנה עשיית פסל שהוא צורת אדם שאסור אפילו לנוי הוא איסור בין לעשותם בין להשהותם כשעכו"ם עשאם לו כדאיפסק בש"ע יו"ד סימן קמ"א סעיף ד', אבל באיסור השהיה איתא בט"ז ובש"ך ס"ק כ"ג שהוא רק מדרבנן משום חשדא, וכן הוא לתוס' ע"ז דף מ"ג ותוס' ר"ה דף כ"ד, אבל בתוס' יומא דף נ"ד מסקי דשמשין שבמדור העליון וצורת אדם אסור מדאורייתא אפילו היכא דאחרים עשו לו ואף באופן שליכא חשדא וכן איתא בר"ן ע"ז שם בשם הר"מ מרוטנבורק ואליבא דרי"ף ורמב"ם סובר דאף שבמדור התחתון אסור אף באחרים עשו מדאורייתא, אבל כל זה הוא כשהפסל הוא שלו ויש איסור בין לעשות פסל לאחרים ובין לקנות פסל שעשו אחרים ... עיין בתוס' ב"מ דף צ' באומר לנכרי בשבת הילך בשר ובשל לצרכך שהר"י מסתפק שמא אסור מדין אמירה לעכו"ם כיון שבעצמו היה אסור לו לעשות, א"כ יש לאסור לפ"ז גם לומר לו עשה פסל לנוי לעצמך כיון שהוא אסור לעשות אף לצורך נכרי, אבל הא גם להר"י מותר כשכבר התחיל הנכרי לעשות כדתירץ על הא דמתיר בירושלמי לומר לנכרי בשביעית חרוש בה טבאות ואף שמסיק מפני דרכי שלום הרי גם בכאן דרכי שלום ויותר מזה שהוא לכבוד המלכות, שלכן איני רואה בזה שום איסור. אבל טוב לחשוב שלא יהיה לכתר"ה זכות שותפות כמו שיש לכל אדם בנכסי העיר, אף שבעצם לא שייך בזה זכות ממון משום דאף שיעלה מעות הרבה לא ישוה כלום אחר העשיה דלא שייך למוכר זה ולא שום הנאה אחרת ואין בזה שלו דממון אף כשלא יחשוב כלום מ"מ טוב לחשוב שלא יהיה לו שום זכות בזה".
     4. מראי מקומות – דרכי תשובה (ס"ק ל"ב).
  4. **חצי שיעור, כגון חצי צורה**.
     1. מחמיר – הגרש"ק זצ"ל (עבודת עבודה דף מג: ד"ה ועוד, "ראיתי בפני יהושע ... די"ל דודאי לאו ממש אינו עובר רק בפרצוף שלם, אבל מ"מ גם חצי פרצוף אסור מה"ת עכ"פ כמו חצי שיעור דאסור מה"ת").
     2. מיקל – כל הפוסקים לקמן שמדברים גבי חצי לבנה או חצי חמה.
        1. משום שהשיעור נכתב בתורה – פרדס יוסף (שמות פרק כ' אות קט"ז ד"ה ובענין).
        2. הוי חצי איסור, ולא חצי שיעור – סדר יעקב (ע"ז דף מג: ד"ה ובהא, "דכאן אין זה הלכה של שיעור, דח"ש ל"א רק אם חסר רק בשיעור כחצי זית באיסורי אכילה, שיש כאן מעשה אכילה אלא דחסר בשיעור, אבל כאן כיון שהאיסור לעשות אדם, א"כ ראשו או ידיו אינו אדם").

1. צורת אדם: כללי.

**גמרא** (ר"ה דף כד:, ע"ז דף מג:) – "תניא: כל הפרצופות מותרין, חוץ מפרצוף אדם".

* 1. **חלק של אדם**.
     1. רק אדם שלם אסור.
        1. רא"ש (ע"ז פרק ג' סי' ה') – "והאי דאסרינן צורת אדם ודרקון דוקא בגולם שלם. אבל צורת הראש בלא גוף שלם מותר ולא תעשון אותי דרשינן. וגם חשדא ליכא אם אין כל הדמות שלם".
        2. טור (סוף הסימן) – "והא דאסרינן בצורת אדם ודרקון דווקא בצורה שלימה בכל איבריה אבל צורת ראש או גוף בלא ראש אין בה שום איסור לא במוצאו ולא בעושה".
        3. עי' מחבר (סעי' ז') – "יש מי שאומר שלא אסרו בצורת אדם ודרקון אלא דוקא בצורה שלימה בכל איבריה, אבל צורת ראש או גוף בלא ראש, אין בה שום איסור לא במוצאו ולא בעושה".
        4. רמ"א (סעי' ז') – "וכן נוהגין".
        5. לבוש (סעי' ז') – "וכן נוהגין להיתר".
        6. עי' ש"ך (ס"ק כ"ה, ס"ק ל"ב) – "והסמ"ג לאוין כ"ב פסק דאפילו באדם אין חילוק ולעולם אסור והמחמיר בכל זה תע"ב".
        7. עי' בית לחם יהודה (ס"ק י"ג) – "כ' הש"ך והמחמיר בכל זה תע"ב".
        8. א"ר (סי' ש"א ס"ק כ"ב) – "דהתם דווקא בצורת אדם שלם מיירי, אבל צורת פרצוף או גוף לבד מותר".
        9. עי' בא"ה (ס"ק כ"ד) – "כתב הש"ך ... והמחמיר בכל זה תע"ב עכ"ל".
        10. יד הקטנה (ע"ז פרק ג' הל' ו') – "וכן נוהגין".
        11. מ"ב (סי' ש"א ס"ק מ') – "צורות דבבולטין לפעמים בצורות אסור אף בחול להשהותה בביתו כגון שהיא צורה שלמה של אדם וכדאיתא ביו"ד סימן קמ"א ס"ה".
        12. עי' דעת כהן (סי' ס"ה) – "מ"מ י"ל דדי שנחמיר בזה בצורה שלמה עם ידים ורגלים, אבל בביוסט, אם אחרים גויים יעשו, י"ל דמאחר דנחזיק דאין חשדא בזה"ז קשה להחמיר, ובפרט שפשטם של דברי השו"ע נראין להקל בכל אופן בפרצוף לבדו גם בעשי', ע"כ אי אפשר לי למחות ביד המקילין בשהי' אם לא יעשה זה ישראל".
        13. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ב') – "שאלה: האם מספיק לפגום חלק מהפנים כגון עין או אף, או שמא היות דמבואר בפתחי תשובה ס"ק י' שאפילו בראש גולם יש איסור שהייה בכל הגוף, שמא לא מספיק, דלא גרע מראש עגול כגולם שאסור. תשובה: מה שחי' הגאון יעב"ץ בפ"ת ס"ק י' דגם ראש גולם ואטום עם גוף שלם אסור ולמד זה מדברי הרא"ש ע"ז פ"ג סי' ה', כל הגדולים חולקים ע"ז עיין בתשובות מהרי"ט יו"ד סוס"י ל"ה דלא כיעב"ץ ממילא הרא"ש מדבר מפרצוף פנים ממש ואעפי"כ אינו אוסר אלא בקומה שלמה וא"כ אין מקור לחומרת הגאון יעב"ץ אלא דבעיקר שיטת הרא"ש כ' מהרי"ט דעלינו להחמיר באיסור תורה אבל עיקר האיסור הוא הפרצוף, וכיון שפוגמו כהלכה מותר, ושיעור הפגימה עיין בבית לחם יהודה ד"ה וצורת דעכ"פ חוטם די".
        14. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' רס"א) – "אין אוסרים אלא בגוף שלם וצורה בולטת, עי' חכמת אדם".
        15. יחוה דעת (ח"ג סי' ס"ד, יביע אומר ח"ג יו"ד סי' ח') – "שהעיקר כדברי מרן השלחן ערוך שפרצוף אדם בלי גוף מותר אף בעשייה".
     2. **אפילו רק צורת הראש אסור**.
        1. סמ"ג (לאוין סי' כ"ב) – "כתב מורי ... והא דחיישינן שם לחשד באנדרטי לפי שהוא צלם גמור ויש בו כל הגוף אבל פרצוף אדם לבדו לא מצינו שיהא אסור, ואומר אני שאין להקל בזה מאחר שאין כאן ראיה ברורה".
        2. מהרי"ט (ח"ב יו"ד סוף סי' ל"ה) – "ואעפ"י שלדברי הרא"ש א"ש דאצטריך למיסר דמות ד' פנים בהדי הדדי לפי שאין שם גולם תבנית האדם שלם מ"מ למדנו שמהר"ם רבו ורבינו נסים ז"ל חלוקים עליו בדין זה ובאיסור ע"א דאורייתא אזלינן לחומרא".
        3. פרישה (ס"ק ל"ז) – "והסמ"ג נוטה לאסור אפילו בפרצוף אדם לבדו מורי ורבי".
        4. ט"ז (ס"ק ט"ו) – "בפרישה כתוב בשם רש"ל דבסמ"ג נוטה לאיסור אפי' בפרצוף אדם לבד".
        5. שאילת יעב"ץ (ח"א סי' ק"ע) – "פרצוף פנים דאדם גרידא פשיטא דאסור'".
           1. מעורבב ב' סוגיות. שיטת הרא"ש, כל הגוף אם הרא"ש. ? ? והיעב"ץ למד ברא"ש 1) שאם יש פרצוף פנים, עדיין אסור. 2) ואם ראש גולם ואטום עם גוף שלם אסור. עי' שבט הלוי, לעיל.
        6. חכ"א (כלל פ"ה סעי' ד') – "יש אומרים דפרצוף פנים אדם לבד אסור ויש אומרים דאינו אסור אלא כל צורת האדם דהיינו הראש בשתי עינים ובשתי אזנים וחוטם וכל הגוף עם שתי ידים ושתי רגלים אבל צורת הפנים לחוד אפילו בשתי עינים ואזנים או אפילו צורת כל הגוף והוא רק צורת חצי הפנים והגוף מותר וראוי להחמיר כדעת הראשון דהוא איסור תורה (סעיף ז' ובש"ך וס"ק כ"ה) ונראה לי דאף על פי שאינו אלא חצי הגוף מצד הפנים אף על פי שאינו עושה כל הגוף פנים ואחור מכל מקום אסור (וראיה מחותם בסעיף ה')".
        7. פת"ת (ס"ק י', עי' ס"ק י"א) – "כתב בשאילת יעב"ץ ...".
        8. קיצור שו"ע (סי' קס"ח סעי' ב') – "וכן אסור לצייר צורת אדם, ואפילו רק פרצוף בני אדם לחוד נמי אסור, ואפילו להשהותה אסור, עד שיקלקל אותה קצת. ודוקא בצורה שלימה דהיינו בשתי עינים וחוטם שלם אבל אם אינו רק חצי הצורה מצד אחד, כדרך קצת המציירים צד אחד של הצורה זה אינו אסור".
        9. בן איש חי (שנה ב' פר' מסעי אות י') – "צורת אדם דאסור בבולטת, היינו אפילו שהוא אינו שלם אלא מצד הפנים ואין בו צד האחור, דאפילו דאין עשוי כל הגוף שלם פנים ואחור, נמי אסור".
        10. חוט שני (פסח עמ' ר"ל אות ה', עמ' רל"ה ד"ה ומי, ריש עמ' רל"ב, עבודת המלך עמ' של"ו אות א', יבקש תורה שו"ע סי' מ"ג סוף ענף א') – "אפילו הראש לבד".
        11. ל"ט מלאכות (רביעט, סוף עמ' תתקנ"ה) – "This includes even sculpturing just a head and face (e.g. a bust)".
        12. תשובות והנהגות (ח"ג סי' רס"ג) – "וכן עיקר להלכה".
        13. אבני ישפה (ח"א סי' קנ"א ענף ג') – "העיקר להלכה דאף הפנים לחוד יש בו איסור".
        14. הגר"צ שכטר שליט"א (R.J.J. חמ"ח עמ' קי"ב הע' י"ח).
     3. מראי מקומות – שפת אמת (יו"ד סי' קמ"א סעי' ד' ד"ה עוד, "וצ"ע לדינא").
        1. דבר יהושע (ח"ג יו"ד סי' כ"ב) – "אומר אני דאין למחות במי שרוצה להקל בזה אך המחמיר תבוא עליו ברכה".
  2. **הגדר**, למקילים לעיל.
     1. יבין דעת (על סעי' ז') – "ראש או גוף, נ"ל דוקא מה דמעכב גבי יצירת הולד עי' פ' המפלת דף כ"ד אבל מה שנקרא ולד ואדם אף שאינו שלם לגמרי כגון ברגל אחד אסור ועם זה נסתלקה טענת מוהרי"ט".
     2. דברי מלכיאל (ח"ג סי' נ"ח ד"ה והנה) – "והנה מלשון הטוש"ע ס"ס קמ"א שפסקו דשרי בראש בלא גוף או גוף בלא ראש. משמע דראש עם מקצת הגוף אסור. וכ"נ דהא הוי רוב גוף האדם ובכל דוכתא קיי"ל דרובו ככולו. אך גוף האדם בלא ראש מותר משום שעיקר היכר שהוא אדם הוא בפרצופו. וכן איתא בנדה דף כ"ד ע"א שאם חסר מגולגלתו לאו אדם הוא כלל ע"ש. אכן מלשון הרא"ש פ' כל הצלמים שכתב דבעינן שיהא גולם שלם וכן לשון התו' שיהא צלם אדם שלם בידים ורגלים. משמע דבעי אדם שלם לגמרי שלא יחסר בו דבר. ולכאורה היה נראה דעכ"פ אם יחסר בו דבר שאינו עושה אותו טריפה דאסור. דהרי יש בנ"א שחיים גם בלא אבר זה. וכעין זה איתא בנדה דף כ"ד שאם נולד כן מיקרי אדם ע"ש. אכן לשון התו' שכתבו בידים ורגלים מבואר שלא יחסר בו אף דבר שאינו עושה אותו טריפה. וצ"ל כמ"ש הרא"ש הטעם דילפינן לה מדכתיב לא תעשון אתי קרי בי' וכו'. ולזה לא נאסר רק כשעושה דמות אדם שלם בלי מגרעת".
  3. **בולטת, שוקעת**.
     1. רק אם בולטת.
        1. תוס' (ע"ז דף מג: ד"ה והא) – "ואור"י ור"ת וריב"א כי בחמה ולבנה ומזלות אין חילוק בין בולטין לשוקעין וכן ברקיע שוקעין הם ולא מפליג בהכי אלא גבי פרצופין וכיוצא בהן".
        2. רא"ש (ע"ז פרק ג' סי' ה') – "וריב"א ור"ת ז"ל היו אומרים דבחמה ולבנה כוכבים ומזלות אין חילוק בהן בין בולטין לשוקעין. כי נראין בעינינו כשוקעין ברקיע. ואין חלוק בין בולטין לשוקעין אלא בצורות ובפרצופות".
        3. רמב"ם (ע"ז פרק ג' הל' י') – "והוא שתהיה הצורה בולטת כגון הציור והכיור שבטרקלין וכיוצא בהן ואם צר לוקה, אבל אם היתה הצורה מושקעת או צורה של סמנין כגון הצורות שעל גבי הלוחות והטבליות או צורות שרוקמין באריג הרי אלו מותרות".
        4. סמ"ג (לאוין סי' כ"ב) – "ואין אסור לצור לנוי אלא צורת אדם בלבד והוא שתהא בולטת אבל משוקעת או צורה של סמנין מותר".
        5. סמ"ק (מצוה קצ"ב) – "צורת אדם ודוקא בולטת אבל משוקע' או בצורה של סמנים לא".
        6. מחבר (סעי' ד') – "צורת אדם ... במה דברים אמורים, בבולטת. אבל בשוקעת, כאותם שאורגים בבגד ושמציירים בכותל בסמנין, מותר לעשותם".
        7. ס' חרדים (פרק כ"ט סעי' ה') – "שלא לעשית צורת אדם הבולט".
        8. ח"ח (ספר המצות לאו קמ"ד) – "ודוקא צורה בולטת אסור ... אבל אם היתה משוקעת, או של סממנים בציור, מותר".
        9. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות מ"ה, אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"ב) – "שלצייר צורת איש ודאי מותר, שכל האיסור הוא רק אם הצורה בולטת".
        10. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' רס"א) – "אין אוסרים אלא בגוף שלם וצורה בולטת, עי' חכמת אדם".
     2. אפילו שוקעת.
        1. רמב"ן (ע"ז דף מג: ד"ה ואסיקנא) – "דלא שנא בולט ולא שנא שוקע, וכן בפרצוף אדם, דלא תעשון כתיב ולא פליג רחמנא בין בולט לשוקע".
        2. ריטב"א (ע"ז דף מג: ד"ה וצורת) – "וצורת אדם שרגילין עתה לעשות האומנים בכלים הרי הן מותרין ואין צריך לחסר מהם שום אבר, דאי משום איסור עשיית פרצוף אדם כיון שאחרים עשו לו מותר, ואי משום חשדא דעבודה זרה כבר הדבר ידוע שאין צורה זו נעבדת".
        3. ר"ן (ע"ז דף יט.) – "לפי לשון זה שכל הצורות שאסרה תורה אסור לעשותן בין בולטות בין שוקעות ... ולשון אחר ... וכלשון הראשון יש לי להכריע ... הלכך צורות שאסרה תורה בין בולטות בין שוקעות אסורות".
        4. ראב"ד (ע"ז פרק ג' הל' י') – "וסוף דבר לעשותה ישראל בכל ענין אסור ... ואחד צורת אדם וצורת שמשין שבמרום דינם שוה וכן עיקר".
        5. ט"ז (ס"ק י"ב) – "ולענין הלכה ודאי שאין להקל כלל נגד דברי הרמב"ן והטור מסיק כן וכן הר"ן ומו"ח ז"ל כתב לדעת הרמב"ן שבמידי דאיסורם מן התורה בעשייתן ושהייתן מדרבנן אסורים בשהייתן אפילו בשוקעת".
        6. עי' בן איש חי (שנה ב' פר' מסעי אות ט') – "במה דברים אמורים בצורה בולטת, אבל בשוקעת מותר, ומכל מקום נכון להחמיר גם בשוקעת, לחוש לסברת הרמב"ן והר"ן ז"ל דאסרי בשוקעת, אך פשט המנהג להתיר בשוקעת, ואין למחות בזה. וצורה הנעשית בצבע עב, נראה בה בליטה ואסור. אבל צבע קל כמו דיו על הניר, לית לן בה".
  4. **הגדר**.
     1. תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט סי' א' אות ג') – "ונ"ל ששיעור הבליטה תלוי באם נרגש ממשו ע"י משמוש היד אז הוי וודאי בולט ואם אינו נרגש ה"ז שקוע (ולפי"ד הרשב"א נראה דגם באינו נרגש במשמוש היד ג"כ נדון כבולט) גם נ"ל דגם הצורה שע"י גלאזיר"ט אינו נדון כבולט אלא היכי שהגלאזי״ר אינו מתפשט חוץ להצורה אבל אם מתפשט גם סביב הצורה והצורה עומדת באמצע הגלאזי"ר זה וודאי לא עדיף מהצורות הנארגות בבגד ונדון כשקוע לכו"ע [כן נ"ל]".
  5. **תוצאה**.
     1. מחמיר בב' המחלוקות – ט"ז (ס"ק י"ב, ס"ק ט"ו).
     2. מיקל בב' המחלוקות – רא"ש (ע"ז פרק ג' סי' ה'), מ"ב (סי' ש"א ס"ק מ', ס' מצות הקצר לאו קמ"ד), הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' רס"א).

1. צורת אדם: איסור עשייה.
   1. **עוגות אנשים** (ginger bread man), או עשיית בובות (dolls).
      1. מיקל – מהרי"ט (ח"ב יו"ד סי' ל"ה ד"ה ומסתייעא, "וי"ל דמ"ש אסו' לעשו' צורות לנוי היל"ל אפי' לא עשאן אלא לנוי בעלמא אלא ה"ק אסור לעשות צורה לנוי דהיינו דבר קבוע שיטעו לומר שיש בהם ממש לאפוקי דרך עראי לפי שעה כגון משחק בהם או להתלמד דשרי דלא אתו למטעי ולפי דרכנו למדנו באותם הפרצופות שעושין לתינוקות לשחק בהם וכן אותם שעושים המשחקים לשחק בהם הואיל ולאו בדרך קבע עבידא שרי").
      2. מחמיר – עי' יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' ח', "בובות ... ואותם בתי חרושת העושים זאת לכתחלה מאן לימא לן דברצון חכמים עבוד. והשואל על זה לעשות מעשה לכתחלה מורים לו לאיסור. ואע"פ שהגאון מהרי"ט מיקל בזה אף בעשייה, קשה לסמוך על דבריו לעשות מעשה לכתחלה, כיון שהוא איסור תורה. ומ"מ אין למחות בחזקה בידי המקילים").
   2. **לתקן בובות** (dolls).
      1. חשש איסור דאורייתא.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"א) – "ובובה של חתיכות, לפי כל הדעות עובר ממש באיסור דאורייתא של 'לא תעשון אתי'".
         2. חוט שני (פסח עמ' רל"ב ד"ה לפיכך, עם התורה מהדורא ג' חוברת ה' עמ' נ"ז אות ו', עבודת מלך עמ' של"ו אות ו') – "נשבר יד או הרגל של ה'בובה', יש בזה חשש איסור דאורייתא להחזירם, דנמצא עושה צורת אדם בידים ועובר משום 'לא תעשון אתי'".
         3. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ד') – "האם לעשות בובות כאלו יש בו איסור תורה משום 'לא תעשון אתי", וא"כ אם נפל יד או רגל איזה היתר יש לו להחזירם היות שהוא גומר צורת אדם. תשובה: אם לא פגם ופיחת צורת הפנים בודאי אסור".
         4. יבקש תורה (שו"ע סי' מ"ג) – "ויש להוסיף שאף אם הקונה לא יפגום לשום אבר ודאי יש לו על מי לסמוך אבל באם נתפרק אחד מהאברים, ויבוא להחזירה הרי שקרוב הוא לעבור על איסור תורה של עשייה, ועל כן לינצל מזה פשוט שעדיף לפגום באבר אחד מיד בקנייתו".
         5. הגר"ח רבינוביץ (קובץ קול התורה חס"ד עמ' קע"ה אות ד') – "צריך ליזהר בבובות אם נאמר דמותר להחזיק בובה שלימה בבית, דכשנעקרה ממנה יד וכדו' אסור להחזירה, דע"י החזרת היד משלים צורת אדם ועובר על איסור דאורייתא, (חוץ ממקום שעומד לכך מתחילה, דיש להתיר ע"פ מש"כ הגמ' שם "ואב"א דפרקים הואי")".
      2. מיקל.
         1. שלחן ערוך המקוצר (ח"ד סי' קמ"ה סעי' ח') - לשונו מובא לקמן.
      3. **צורת בובה עם ראש גולם**, שמצמידים עליה צורות עיניים, אף ופה, ואפשר להסירם ושוב להדביקם.
         1. חוט שני (פסח עמ' רל"ט ד"ה ובובות) – "ובובות העשויות מפרקים ומחברים את חלקי הגוף כגון את הידים והרגלים ונעשה אחד, יש בזה חשש של עשייה דאסור מדאורייתא. צורת בובה עם ראש גולם, שמצמידים עליה צורות עיניים, אף ופה, ואפשר להסירם ושוב להדביקם, אפשר דחשיב עשייה כיון שהם מחברים קצת וכנ"ל".
         2. Halachically Speaking (שנה ג' ח"ח סוף עמ' ה') -

A **Potato Head toy** is permitted because it is not considered to have the real features of a person.

* 1. **דחליל** (scarecrow).
     1. מחמיר – חוט שני (פסח עמ' ר"ל אות ו', "לעשות צורת אדם שנקרא דחליל להבריח את העופות מהשדה, צריך לפוגמו").
  2. **לגו** (lego).
     1. נכלל בהיתר של פרקים – עי' פרקים (לקמן), והגר"ח רבינוביץ (קול התורה חס"ד עמ' קע"ה אות ד', לשונו לעיל).
  3. **לברוא אדם ע"י ספר היצירה**.
     1. מיקל – חוט שני (פסח עמ' ר"ל אות ז', "אין שייך לאיסור של לא תעשון אתי").
  4. מראי מקומות.
     1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Is owning an unrealistic looking, undetailed human figurine any problem of Avoda Zoreh?

R' Y. Berkovits wrote: The problem is not avoda zarah - we don’t worship these things nowadays. The issue is לא תעשון איתי, which is only assur for the person that made it. If it doesn't look handmade, no one would be choshed you for making it, and it is not a problem. If it does look handmade to the point that someone would be choshed that you made it, then you shouldn’t own it unless it is mamash not detailed.

1. עשיית בובת שלג (snowman).
   1. **מיקל**.
      1. מהרי"ט (ח"ב יו"ד סי' ל"ה ד"ה ומסתייעא) - לשונו לעיל.
      2. הגרח"ק זצ"ל (דיני שלג בשבת הע' קמ"ט) – "שמותר".
      3. Halachically Speaking (שנה ג' ח"ח עמ' ג') -

Making a snowman is not considered making a forbidden image of man since it is not the *derech* to bow down to snowman. Additionally, the image will not last a long time.

* 1. **מחמיר**.
     1. תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט סי' א' אות ו') – "אם עושה אחת מהצורות האסורות בדבר שאינו מתקיים כגון שעושה צורת אדם וכיוצ"ב משלג או שמצייר צורת חמה ולבנה וכיוצ"ב בעפר או בחול וכיוצ"ב צ"ע לענ"ד אם עובר גם בכה"ג על הלאו דלא תעשון אתי ולכאורא הי' נראה דכי היכי שמצינו בשבת שהעושה דבר שאינו מתקיים אינו חייב הרי שזה אינו חשוב מעשה א"כ ה"ה בנ"ד אלא שבאמת יש לחלק ראשית כי התם בשבת ידוע דמלאכת מחשבת בעינן וא"כ אם אינו מתקיים אולי אין זה בגדר מלאכת מחשבת ועוד דלפי"מ שנתבאר לעיל בס"ב בשם הגה"ק מקאמארנא עיקר האזהרה פה ה"ה ההגשמה חלילה וא"כ אפי' עושה בשאינו מתקיים אם מתכוין עכ"פ לשם הרוחניות ה"ז ג"כ ענין הגשמה וכן מסתבר לענ"ד [כן נ"ל]".
     2. חוט שני (פסח עמ' ר"ל אות ה') – "צורת אדם, לעשותה משלג או מפלסטלינה, אם זה צורה שלימה של הראש, ידים, רגלים וכל הגוף, אסור לעשותו, אף אם אין בה את איברי פרצוף הפנים. ואם אין בה את כל הגוף, אם יש בה את איברי פרצוף הפנים אסור. ואם פוגמם מותר".

חוט שני (שיעורי שלמי תודה תפילה וענינים עמ' קנ"ט אות רע"א) – "עשיית בובה משלג לכאורה אסורה דאסור לעשות צורות, אמנם יש לדון להקל דהוי אינו מתקיים, והגרנ"ק טען שלא מצינו היתר דאינו מתקיים אלא בשבת ולא בשאר איסורין, עכ"ד, וצ"ע".

* 1. **מסופק**.
     1. הגר"ח רבינוביץ (קובץ קול התורה חס"ד עמ' קע"ה אות ד') – "ובעשיית בובות שלג יש להסתפק אי חשיב עשייה או לא, דדילמא דבר שאינו ראוי להתקיים אינו חשיב עשייה, ועיין בספר דרך מיעקב על ע"ז שם דמסתפק בזה".
  2. ***מראי מקומות.***
     1. יש לעי' אם יש לחלק בין שלג, ובין עץ ברזל ואפילו קרח. ועוד, לפי היבין דעת (לעיל), גם למקילים, יש לעי' מה מעכב גבי יצירת הולד. ויש היתר של עראי, עי' מהרי"ט לקמן. אבל יש חולקים גבי איסור דאורייתא של עשייה. צ"ע.

1. תמונות.
   1. לפי הט"ז [ודעימיה], צריך להחמיר. ואפילו אם רק הפנים. [אא"כ מיקל גבי דיו, עי' לקמן].
   2. **רוח רעה**. [י"א הרוח רעה על התמונה, י"א רוח רעה חל על האדם שבתמונה, י"א רוח רעה על מי שהסתכל על התמונה].
      1. יערות דבש (ח"א דרוש ב' ד"ה ומאד) – "ומאד יש לאדם להזהר מבלי להיות בתוך ביתו פרצוף וצלם בצורה בולטת, ואפי' צורה מצוירת בכותל יש להזהר, כי אין לך צלם ודמות דלא **שריה ביה רוח רעה**, ובעו"ה רבו כעת, ביחוד בארץ אשכנז, אשר למדו ממעשה עמים ובתיהם מלאים צורות פסל ומסכה, ורובן בצורה בולטת תבנית אדם ורמש צפור חית ארץ, ומלבד דהוא אסור עפ"י הדין, ובפרט בצורת אדם הבולטת, ורוב כלים מנחושת וכסף הכל עליו פני אדם, כאשר יעשו האומנים אשר לא מבני ישראל המה, לציור ופאר, מלתא דלדידהו לית ביה מומא, ולדידן עם קדוש לה' מום עור ופסח מחבלים ומשחיתים יביאו הבית, ואלמלא נתנה רשות לעין לראות, היו חרדים ולא היו יודעים מה לעשות לרוב פחד".
      2. הו"ד בפת"ת (ס"ק ז').
      3. חזו"א (שערי אהרן או"ח ריש ח"א עמ' כ"ט אות ל"ג, ארחות רבינו ח"א עמ' ר"ג אות כ"ט, מעשה איש ח"ג עמ' קס"ח) – "פעם אחת אמרתי לו, שאינני רואה שום איסור בעשיית תמונה, דהיינו בצלום, והשיב לי, 'דבאמת אין הכי נמי, על פי נגלה אין שום איסור, אבל יש לזה מקום בעולם הקדושה'".
      4. קהלות יעקב (דרך שיחה ח"א עמ' שס"א) – "אבא זצ"ל הקפיד שלא להצטלם, המקור להנהגה זו הוא בספר "יערות דבש", והוא גם עפ"י קבלה, וסבר שאין לעשות כן בלא בקשת רשות".
      5. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ט"ו סעי' י"ז) – "אם יש איסור לעשות תמונה (צילום) מבעלי חיים או מבן אדם משום "לא תעשה לך פסל וכל תמונה". תשובה: לרוה"פ אין איסור אם אין בולט אבל יש זהירות ע"פ קבלה".
   3. **לצלם במצלמה**.
      1. אולי הוי רק גרמא.
         1. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ה') – "שאלה: לפי מש"כ הט"ז (ס"ק י"ב) שלכתחילה יש לחשוש לשיטת הרמב"ן שצורת אדם אסור אפילו אינו בולט, היות שזהו חשש איסור תורה, וכן פסק החכמת אדם דראוי לחשוש לדבריו ע"ש האם נכלל בזה גם לא לצלם (פאטו) בן אדם לכתחילה. תשובה: קשה לי להורות בזה וגם מסופק אני אם מעשה צילום (פאטו) בגדר לא תעשון בדין זה כיון שהצורה נרשמה מאלי' ע"י פעולות הידועות בפוטו".
         2. חוט שני (עבודת מלך עמ' של"ו אות ז') – "ומ"מ לצלם אדם ... לא מחמירין בזה משום דהוי רק גרמא, ועכ"פ שמא בגלל זה החמירו צדיקים שלא יצלמו אותם".
         3. תשובות והנהגות (ח"ג סי' רס"ג ד"ה והנה) – "והנה בעיקר איסור לצלם אדם יש אוסרים ע"פ הרמב"ן המובא בטור שאוסר לצייר כל צורות אסורות בין בולטת בין שוקעת, ומובא בט"ז ס"ק י"ב שאין להקל נגד הרמב"ן וכו' ע"ש. ולפ"ז אפילו במצלמה אסור, ואני הכרתי כמה וכמה צדיקים שהקפידו מאד לא לצלם אותם שלדבריהם מזיק, אבל הרבה גאוני ישראל זצ"ל אף שהחמירו לעצמם כהפוסקים שאפילו בצורה שאין בולטת אסור לעשותה, מ"מ אם אחר מצלם אותם לא הקפידו, ויש לפרש הטעם משום שנאמר לא תעשון, ודרשינן עשייה אסור ולא גרמא, (ובשבת נמי במעמיד עצמו ומצלמים אותו אין למעמיד איסור תורה שאינו אלא גרמא). וכבר נהגו כל ישראל להקל בזה ולצלם בני אדם דאופן הצילום נעשה בכעין גרמא, שמסיר המונע הכיסוי וממילא נעשה הצילום ולא הוי מעשה בידים שאסרו, וגם אין בו ממש, [אכן תהליך פיתוח הצילום נעשה בידים, אך זה נוגע רק ללפנ"ע, ויכול לסמוך על המקילין שבאין בו ממש מותר]. ויחידי סגולה לבד מקפידים ממדת חסידות ומונעים מלצלם אותם, וגם באלו יש שאינו משום איסור עשיית תמונה אלא עפ"י קבלה משום שמזיק לנפש שעי"ז עלול ליתפס רוח טומאה על התמונה. (וסמך לזה מהזוה"ק פרשת פקודי דף רס"ו ע"ב מובא ביסוד ושורש העבודה שער הכולל פ"ה ע"ש), ויש אומרים שמותר לצלם ולהחזיק תמונות צדיקים שמאירים ומזכירים לילך בדרכם, ונהרא נהרא ופשטיה".
         4. מראי מקומות – להורות נתן (ח"ג סי' נ', "אם מותר לעשות פרצוף אדם ע"י מכונה בדרך גרמא ...").
      2. מחמיר.
         1. לראות מהרה (קונ') – "היוצא לנו מכל הנ"ל שיש בפאטרעטין חמשה איסורין ... אמרתי אשובה אראה ונחקורה לכל צדדי היתר בנידן הפאטרעטין ויגעתי ולא מצאתי תאמן כי כל ההיתרים לא שרירים ולא קיימין".
         2. דברי מלכיאל (ח"ג סי' נ"ח) – "ולעשות רק הפרצוף וחצי הגוף כבר בארנו שדעת התו' ורא"ש ושלט"ג וטוש"ע דשרי. ודעת הסמ"ג ומהרי"ט דאסור ושכ"נ פשטות לשונות ש"ס ופוסקים. וכתב הב"ח והט"ז שהמחמיר תע"ב וכ"כ השל"ה שראוי להחמיר. וכ"כ ביערות הדבש ח"א דרוש ב' שראוי למנוע מלעשות צורת אדם וכמבואר בזוהר שרוח הטומאה שורה ע"ז ע"ש באורך. ושאילת יעב"ץ סי' ק"ע הביא שאביו הגאון הח"צ זצ"ל לא הניח לעשות צורתו בשום ענין. ולזה שומר נפשו ירחק מזה. ובפרט לפמש"ל שיש סברא גדולה שיש בזה איסור גמור ע"פ דין. אכן באשר אם לא ישלח הצורה אפשר שיוגרם עי"ז הפסד בעסקיו לזה יש להקל ויש לעשות ע"י נכרי. ועכ"פ יעשה שלא יהו הרגלים נראים כגון שיצוייר בהיותו יושב. או כשעומד אצל שולחן וכדומה ... וראוי לכל ישראל כשר להתרחק מזה. ואף צורות צדיקים ודאי לא ניחא להו לתלות צורותיהם בבתים. ובפרט לפמ"ש המקובלים שנמשך על הצורות רוח הטומאה. ולמה לנו לגרום שישרה רוה"ט על צורת צדיק".
         3. הו"ד בדרכי תשובה (ס"ק ל"ה).
         4. ושערים מצויינים בהלכה (סי' קס"ח ס"ק ב').
         5. נמוקי או"ח (סי' רמ"ג ס"ק א' ד"ה ולא) – "ולא אוכל למנוע מלהעיר על כל פנים על תכונת 'החיבור' או 'החיסור' (דעת ויראת אלקים) הלז לעשות לכתחלה חיבור מציורי פאטאגראפיען דמות גאוני וצדיקי עולם ז"ל אשר הי' להם נגד רצונם ולמרות רוחם, וכמו שהביא שם בעצמו. ומי זוטר מ"ש הגאון ביערות דבש (ח"א דרוש ב') ליזהר מצורה על הכותל או על הלוח אפילו שאינה בולטת כלל כי כל צורת אדם בכהאי גונא שולט הסטרא אחרא ר"ל, ומובא בפתחי תשובה (יורה דעה סימן קמ"א סק"ו) ועיין שם בדרכי תשובה (ס"ק ל"ה) מה שכתב שנראה מהריטב"א דגם בכהאי גוונא הוי איסור דאורייתא. ועיין שם בשם שו"ת דברי מלכיאל (ח"ג סימן נ"ח) מוסר השכל נגד המקילין ועושין בימינו פאטאגראפיען מצדיקים כאלו, עיין שם. ועוד יש לי ספר ישן בשמו לראות מהרה להגאון מ' עזריאל ז"ל (נדפס בלבוב שנת תקצ"ח) לאסור הפאטאגראפיען בהרבה ראיות, עיין שם ואין כאן מקומו להאריך".
         6. ישכיל עבדי (ח"ב קונ"א יו"ד סי' י"א) – "באופן דבר הלמד מכל האמור דבין לפשטן ש"ד בין לסודן דראוי לאדם להחמיר על עצמו שלא להצטלם בשום אופן אפי' ע"י "פותוגרפיא" ואפי' רק בפר' הפנים לחוד, ומכ"ש למי שכבר נהג איסור בזה מאבותיו ואבות אבותיו דודאי דראוי לאחוז מעשה אבותיו בידיו ומהם אין לזוז יתד בל תמוט".
         7. הגריש"א זצ"ל (תל תלפיות חע"ג עמ' י"ז אות ס"ד) – "שאין התיר לצלם את השמש".
         8. עי' חוט שני (פסח עמ' רל"ב ד"ה וכן) – "וכן לצלם המכונת צילום ציורים האסורים לצייר, וכן הדפסתם, אפשר דחשיב עשייה ולא רק שהייה".

חוט שני (שיעורי שלמי תודה תפילה וענינים עמ' קנ"ט אות ער"ה) – "אמר הגרנ"ק דלצלם חמה ולבנה הוא איסור גמור והרבה נכשלים בזה, וכן בעשיית נוי סוכה בגנים וכיוצ"ב אסור לעשות צורות אסורות".

* + - 1. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ט"ו עמ' קצ"ט) – "שאלה: במה שאסור לצייר שמש וכוכבים, אם מותר לצלם שמש וכוכבים במכונת צילום. תשובה: לענ"ד אסור".
      2. תשובות ישראל (ח"ד סי' ע"ט) – "נמצא להלכה שהעושה צורת לבנה ושמש וכיוצ"ב ע"י מכונת צילום או במצלמה או במכונה שמייצרת בובות של דמות אדם עובר באיסור תורה, ולענין אמירה לנכרי לעשותם להריטב"א שרי, והש"ך כתב לאיסורא, והכי נקטינן".

מה שהבאנו בזה בספר גם אני אודך מתשובתי, חלק ו' סימן כ"ב עמוד רע"ו בתשובת בעל שבט הקהתי יעויין שם, וע"ע בס' אהל יעקב ליד"נ הגר"י סקוצילס ע"ז ס' קמ"א ס' ל"א, ובשו"ת דברי בניהו חל"ג ס' מ"ו ובשו"ת מחזה אליהו ח"ג ס' ע"ג אות י' ובשו"ת ברכת אוריאל לידידי הג"ר אוריאל חוברה ח"ב ס' ל"ח ובשו"ת דודאי אשר ח"ו ס' י"א. .

* + 1. נכון להחמיר.
       1. אבני ישפה (ח"א סי' קנ"א ענף ד') – "ויוצא מדבריו שאסור לעשות צורת אדם בציור על הנייר וכן אסור לצלם במצלמה, כיון שהוא מצייר צורת אדם. וכתב החכמת אדם כלל פ"ה דין ח' דראוי לחוש לשיטה זו. וכ"כ בשו"ת דברי מלכיאל ח"ג סי' נ"ח מפורש לענין צילום אדם, וכתב דכל שומר נפשו ירחיק מזה, והיקל שם רק בהפסד גדול. וכעת מנהג העולם להקל לצלם אדם במצלמה, אבל בודאי שאינה מידת חסידות".
    2. מותר מעיקר הדין.
       1. בן איש חי (שנה ב' פר' מסעי אות ט', רב ברכות מערכת צ') – "ודע כי בזמן הזה לוקחים צורת האדם כמו שהוא על ידי המאכינה החדשה הנעשית באירופא שקורין פותגראף, וזו עדיפה מצבע קל על נייר, שאין בה בליטה אפילו משהו, ונתפשטה מלאכה זו בכל העולם ודשו בה רבים. ואף על גב דגם בזה יש מדת חסידות, מכל מקום אם יש צורך גדול בדבר, יקחו צורת הפנים בלבד בלא ידים ורגלים, ואז גם אדם חשוב אין לו לחוש בכך. ומעשה שלקחו צורת חכמים במלאכה זו צורת הפנים בלבד, ואמרתי לאחד אין לו להרהר בזה, כיון דלא מצא ידיו ורגליו בבית המדרש, וכל שכן היכא דהיה צורך גדול בכך".
       2. דעת כהן (סי' ס"ו) – "בתשובה על שאלתו, אם יש איזה מניעה ע"פ דין תורה, מלצייר ציורים של תמונות, של יהודים חרדים. אתכבד בזה להודיעו, שישנם חסידים שהם נמנעים מלצלם את תמונתם, וכן אינם נותנים רשות לציירים לצייר את צלמם, בצבע על היריעה, ויש לדבריהם מקום בשיטות של פוסקים, וקל - וחומר במהלך החסידות והפרישות. אבל ההלכה הפשוטה, שנתפשטה בישראל ע"פ דין השולחן - ערוך, היא, שלצייר צורת אדם בצבע על הלוח, וה"ה לצלם צלום פוטוגרפי, אין איסור מצד הדין, וכן נפוץ המנהג גם אצל חלק הגון מיראים וחרדים, כשיש בדבר צורך של מצוה, וחבוב התורה והיהדות, או שאר ענין מוכרח ונחוץ. וראוי מאד להדר, שלא יהיה הציור שלם לגמרי, כלומר יחד עם הרגלים, כי - אם הצד העליון לבדו, שהוא עיקר תפארת האדם והבלטתו האופית הרוחנית, שזהו המבוקש האידיאלי של הטובים שבציירים ובעלי האמנות".
    3. מראי מקומות – ויברך דוד (ח"א סי' ק'), עטרת פז (זביחי, ח"ב סי' ד', סי' ה'), מילתא דשכחא (ח"א סי' ל"ג אות י"ג, עמ' ר').
       1. ציץ אליעזר (חט"ז סי' כ"ז) – "ופוק חזי מאי עמא דבר. אולם מאידך ידוע הדבר אשר הרבה גאונים וצדיקים הקפידו שלא לעשות שום תמונת אדם בשום דרך שהיא, והיה טעמם ונימוקם עמם הן מתורת הנגלה והן מתורת הנסתר, יעו"ש בשו"ת שאילת יעב"ץ, וכן מהמובא מזה בפתחי תשובה ביו"ד סימן קמ"א סק"ז ודרכי תשובה שם ס"ק ל"ה, וגם לרבות בס' נמוקי או"ח מהגאון ממנקטש ז"ל סי' רמ"ג ע"ש, ויעוין מ"ש בזה גם בספר דרשות חתם סופר בדרוש ל"ח ד' ק"ג עיי"ש. ולכן אין מקום לראות בזה כפי שחושב כבו' כענין חיובי ואידיאלי, ובפרט שיתכן שבהתקבל הדבר בועדה וטיפול ההכרעה בחיוב, ינפיקו גם תמונות כאלה אשר בעצמם היו מתנגדים לכך שיצלמו את תמונת צורתם. ועוד זאת, הא הרבה מהתמונות יתגלגלו לאחר מיכן ברחובות ובשווקים, ורוב העם לא ינהגו בם בכבוד הראוי, כי אם ההיפך מזה, וד"ל, ולכן לדעתי אין מן הצורך להשתדל להנפיק תמונות של גדולים וצדיקים ע"ג תמונות".
  1. **סיפורים**.
     1. שאילת יעב"ץ (ח"א סי' ק"ע ד"ה ברם) – "ברם זכור הוא לטוב החסיד האמיתי אבא מרי רבינו הגדול המקום יהא בעזרנו לעד יעמוד זכרו, ולא ידעך נרו. זה חזיתי ואספרה מעשה שהי' כשנקרא מק"ק ספרדים שבלונדון לבוא אליהם ולהראות בכבודו וביקר תפארת גדולתו לזכותם במצוה לעשות לו יקר וגדולה מתוך חבה יתירה נודעת כ' גדול שמו אצלם ונכספ' כלתה נפשם לראותו, ליהנות מזיו זוהר תמונתו, לחדות בשמח' את פניו לטעום צוף דבש אמרי נועם ולקבל פני שכינ' להאציל עליהם מברכתו, ועשו לו כבוד גדול לא נשמע דוגמתו. והלכו לקראתו והביאוהו באנית מלכות בשמח' ובששון בהוד והדר. גדול וקטן שם הוא איש לא נעדר, ישלם להם ה' כפעלם. וישיב להם גמולם הטוב עוד כל ימי עולם. והנה מרוב עוצם תשוקתם חשקו להשאיר בידם ציור צלם דמות תבניתו. וחילו פניו בדבר זה על כל אהבה וכבוד יתן להם שאלתם, להניח אצלם דמות דיוקנו מצויר ומשוח בששר ולא אבה שמוע וישם לאל מלתם אף אם בציור של צבע רוב הפוסקים ככולם סבורים שאין בו חשש איסור. מה גם בחצי צורה דהיינו פרצוף בלבד לית דחש כה"ג, אעפ"כ לא יכלו לו אנשי שלומו, לפתותו ולהעבירו על דעתו דעת עליון מרוב חסידותו וקדושתו ופרישותו, אכן המבקשים לא נסוגו אחור, בכל זאת ידם נטויה ולא שקטו ולאנחו עד שהשיגו מבוקשם בדרך תחבולה גדולה ע"י אומן בקי נפלא שפעל ועשה כל ציור פרצוף פניו הנורא ונאור בחריצות וזריזות עצום שלא בפניו, ואור פניו לא נפל ולא חסר מאומה מהשווי כמעט רק נשמת רוח חיים, והוא נחשב יקר הערך מאד למכיריו ויודעיו מלפנים, ונעשו ממנו טופסים והעתקות וגם המה נמכרים ביוקר תכתב זאת זכרון לדור אחרון".
     2. חתם סופר, ומהר"י אסאד (דרך שיחה ח"א עמ' שס"א) – "פ"א הלכו ה"חתם סופר" ומהר"י אסאד להשתדל אצל המלכות, והיה שם מראות (ראי) מכל הצדדים, אמר מהרי"א להחת"ס הולך ממולינו יהודי שהשכינה שורה עליו, כדאי לבקש ממנו ברכה (והוא לא ידע שהדברים מכוונים אליו כי לא ראה עצמו מעולם בראי) והחת"ס חייך, ותיכף תפש עצמו ואמר לחת"ס כוונתי היתה אל מר, והשיב לו החת"ס אם אמרת אמת אל תחזור בך"
     3. חזו"א (דרך שיחה ח"א עמ' שס"א, ח"ב סוף עמ' תל"ג) – "החזו"א גם הקפיד ע"ז, וסיפר לי הג"ר יעקב שניידמן זצ"ל שפ"א לאחר המבחן של החזו"א בישיבת "תפארת ציון" רצו לצלמו ולא הסכים, ואולם כאשר אמר לו ר' יעקב שהדבר יביא תועלת לתרומות כספיות עבור הישיבה, אז הסכים".

חזו"א (דרך שיחה ח"א עמ' שס"א) – "עתה בעת שהותי בצפת רצה בחור אחד לצלמני ולא הרשיתי, אולם כאשר אמר לי שזו פרנסתו - הסכמתי".

חזו"א (דרך שיחה ח"א עמ' שס"א, ח"ב סוף עמ' תל"ג) – "פ"א הביאו לפני החזו"א תמונה שלו, ושאלוהו מי זה. וענה שזה נראה אחיו ר' מאיר".

* + 1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ט"ו סעי' י"ח) – "ידוע המעשה מהמלבי"ם ששלחו לו בפורים תמונה של חזיר כדי להכעיסו, ושלח להם המלבי"ם את תמונתו ואמר להם כאשר כבדתוני היום בתבנית פניכם, כמוכם הנני מכבדכם גם אני בתמונתי. ולכאורה חזינן מזה שלכתחילה מותר לעשות תמונה מבנ"א. תשובה: אין למדין הלכה מפי מעשיות".
  1. מראי מקומות – פסקי חת"ס (או"ח עמ' ר"ה הע' ד'), צפנת פענח (וורשא סי' נ"ז), פאת השדה (יו"ד סי' מ"ד), קונטרס אבות עטרה לבנים, כנסת חכמי ישראל (תרנ"ג סי' ל"ב אות ג', סי' נ"ח אות ג', סי' ע"א אות כ"ח, סי' ע"ז אות ה', סי' פ"ו אות ג', [מבעל משפט שלום ודע"ת], סי' ע"א [מבעל המחבר כרם חמד]),Artscroll History of the Chafetz Chaim pg. 804), קהלות יעקב (ארחות רבינו ח"א עמ' ר"ב, תולדות יעקב עמ' ל'), דברי אפרים אליעזר (סי' קל"ח), קנין תורה בהלכה (ח"א סי' נ"ה ענף ב'), שלהי דקייטא (סי' י"א, סי' צ"ב), ויהי בנסוע (עמ' קצ"ח), מועדים לשמחה (ח"א עמ' שפ"ו), מנחת שמואל (עמ' קמ"ד), חמדת צבי (ח"ה סי' ל"ה אות ה'), יגל יעקב (עמ' רט"ו הע' ש"י), עומק הפשט (גליון של"ג, פר' כי תצא תשע"ט).
     1. נצי"ב (הגר"ח ברלין זצ"ל מכתב במרומי שדה ריש ח"א) – "המנהגים הללו שנתחדשו בימיו לכתוב תולדות אדם גדול על ספר, ולצייר תמונתו עלי גליון מחוקה בששר ... בעת שהגיע לעיניו תולדות רע"א ז"ל שיצא לאור בראשונה בספר הגהות רע"א על יו"ד שנדפס בברלין בשנת תרכ"ב, לא רצה להביט עליו אף במעוף קל, ואמר שכל זה בכלל האמור בירושלמי אין עושין נפשות לצדיקים שדבריהם הן זכרונם, ומה מני יהלוך לדעת יום הולדתו או יום פטירתו, או תואר פרצוף תמונתו אם כה היה או כה, והעיקר לשום עין ולב על דברי תורתו. ואמר שכל הענינים האלה הם **מתחבולות השטן** ...".
     2. סבא מקעלם (חכמה ומוסר ח"ב מכתב רצ"א [עמ' רפ"ה], הו"ד בס' הצדיק רבי שלמה עמ' ק"כ אות ט"ז) – "בני יקירי וכו'. ב' מכתביך באו לידי במועדם. הבילדער של בנותיך יחי' בכט"ס ששלחת, לא ידעתי מה זאת. אדמו"ר ז"ל (רבי ישראל סאלאנטער) לא היה חפץ בהמנהג הזה. כמדומה שהיה אומר כי עפ"י הזוהר הק' אין להביט עליהם. גם אני חוששני ע"ז שהוא בכלל סיחה נאה. כמדומה אצלי בלי ספק **שההוצאה ע"ז הוא בבל תשחית ואסור מן התורה**. ודע בני יקירי כי לא לחנם נתפשט זה בעולם, אלא רק כדי להורות לנו חיוב ההשבה אל הלב. אם צורה שכבר ידע ומכיר אותה, עכ"ז כשמביט על הצורה הזאת יושרש בו השמחה ביותר, מכ"ש בדבר שלא ידע מעולם ולא הכיר מעולם כמה צריך השבה ללב".
     3. תורה תמימה (יתרו פרק כ' אות ק"ג) – "ומה שנתפשט המנהג עתה לצור תמונת פני אדם הוא ע"פ הרא"ש דלא אסור רק ציור תמונת גוף שלם אבל תמונת הפנים לבד מותר, וגם מעיקר הדין אינו אסור רק צורה בולטת, אבל כנודע חסידים הראשונים בדורות הקודמים לא הניחו לצייר דמות פניהם כלל".
     4. הצדיק רבי שלמה (עמ' ק"כ אות ט"ז) – "שמעתי ממנו כמה פעמים באשר הזכיר את דעת היערות דבש בענין התמונות, שזה אמנם דבר ברור לכולא עלמא **ליתן חשיבות כל שהוא לתמונה הרי זה עבודה זרה ממש**. 'אפילו משה רבינו"ס בילד קען מען אריין נעמען אין בית הכסא' ואין לה כל חשיבות".
     5. מעשה איש (ח"א עמ' קס"ה, ארחות רבינו הוספות לח"א עמ' כ"ח) – "שמרן החזו"א הקפיד שלא להצטלם ...".
     6. הגריש"א זצ"ל (הליכות האי"ש עמ' ש"כ) – "בבית רבינו תלויות בקיר תמונות [אף של אנשים חיים], ואין לו התנגדות לזה".
     7. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ט"ו סעי' ט"ז) – "מפעל מסויים ביקש מאברך לעשות תמונה מהתינוק שלו כדי לשלב את התמונה בפרסומת בשביל איזה מוצר (מפעל שומר שבת ותמונה של הפנים לבד), האם מותר לעשות זאת (והריווח מזה הוא מרובה) או שאין זה ראוי לבן תורה. תשובה: מותר. [פעם אחרת ענה הרב שליט"א: א"צ שיתנו לו עיה"ר.]".

הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ט"ו סעי' י"ט) – "האם משום כיבוד אב ואם כדאי לעשות תמונות מהילדים (שההורים ישמחו), או אעפ"כ יש לחוש לדעת הראשונים [הר"ן והרמב"ן, הובאו דבריהם בט"ז יו"ד סי' קמא ס"ק יב] שעשיית אדם אסור גם בשקוע. תשובה: אפשר לעשות".

* + 1. **לענין הגדר** של אל תפנו אל האלילים - עי' או"ח סי' ש"ז סעי' ט"ז, לשיטות ומראי מקומות.
  1. **האם יכול לאסור לאחר לצלם אותו, ע"פ הדין**.
     1. מחמיר.
        1. משנה הלכות (ח"ז סי' קי"ד) – "לא מיבעיא למאן דמחמיר ע"ע בכלל שלא להצטלם שיוכל למחות באחרים שלא יעשו לו דבר שהוא סבירא ליה לאיסורא ולא יבא לו שום נזק לעוה"ב על ידו אלא אפילו בנ"א שאין מקפידים להצטלם ורגילות הוא אצלם מ"מ יכול למחות באחרים ורמז לדבר הא דתנן ב"ק צ' ע"ב החובל בעצמו אע"פ שאינו רשאי פטור אחרים שחבלו בו חייבים. ובר מן דין נראה דיש בזה גם משום גזל שהרי ביד האדם למכור רשות הצילום למי שרוצה לצלמו ויקבל שכר על זה נמצא מזיקו בממון, ועי' שו"ת בית יצחק יו"ד ח"ב סימן ע"ה שאסור להעתיק ח"ת מכת"י של אדם שלא ברשות. ומעתה אם אסור לצלם כתב חבירו של ברשות כ"ש גופו. ואף דכתבתי במקום אחר דאין איסור גזל בראיה אבל לצלם אסור בלי רשותו. ופוק חזי מדינא דמלכותא דאסור לצלם מקומות שמקפידים על זה שהם סודות המדינה וכ"ש גוף הצדיק שהוא סוד ה' ליראיו".
     2. מיקל.
        1. שלמת חיים (סי' תשע"ג, או ח"ב סי' י"ט) – "דמאחר דהלה אינו מזיקו ואינו מחסרו כלום אולי אינו יכול למחות בידו ואפי' לכתחילה, והגם דנזכר עפ"י קבלה דשורה רוח הטומאה (פ"ת יו"ד סי' קמ"א ו') היינו על התמונה המצויירת, ואולי אין זה מזיק כלל בנוגע לבעל הפרצוף. ואפ"ל דאסור דשייך כיצד הלה עושה סחורה בפרתו של חבירו ... תשובה: אין זה בפרתו של חבירו כ"א ע"י מעשה עצמו ואם יציירו מדעתו וכי יוכל לאסור אין אדם אוסר דבר שאינו ברשותו על חבירו".
        2. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' פ"ז אות ס"ג) – "ואמר לי הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] שאביו מו"ר (שליט"א) זצוק"ל אמר לו שאין אדם יכול לאסור לאחר לצלם אותו עפ"י דין, רק אין זה ד"א ונימוס לצלם אדם אם הוא אינו רוצה".

עי' קהלות יעקב (תולדות יעקב עמ' קע"א) – "כידוע התנגד מאד שיצלמוהו, והיה מכנה בשם 'גניבה' את המצלמים אותו שלא ברצונו".

קהלות יעקב (דרך שיחה ח"א עמ' שס"א) – "אבא זצ"ל ... וסבר שאין לעשות כן בלא בקשת רשות".

* + - 1. בצל החכמה (ח"ד סי' פ"ה) – "מדינא קשה למחות במי שמצלם בר ישראל נגד רצונו".
      2. חוט שני (פסח עמ' ר"ל אות ב') – "מדיני חו"מ אי אפשר לאסור על חבירו לצלמו".
      3. ***הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק*** ט"ז שבט תשס"ז) – "שאלה: האם על פי דין יכול לאסור אחר מצלם אותי. *תשובה:* **לענ"ד לא".**
    1. מראי מקומות – שלמת יוסף (סי' כ' אות ה'), אג"מ (רשומי אהרן ח"ב עמ' ג' אות א'), ויהי בנסוע (עמ' ר' ד"ה עי'), מראה כהן (לבר מצוה בנו תשס"א), שלהי דקייטא (סי' י"א ד"ה ויש), מנחת אשר (גליון ת"ח חג הפסח תשע"ב עמ' ד'), **ישיב יצחק (חי"ב סי' כ"ח)**, וישמע משה (פר' חוקת תשע"ח עמ' ב'), עומק הפשט (גליון של"ג עמ' ג', פר' כי תצא תשע"ט).
       1. חזו"א (שערי אהרן או"ח ריש ח"א עמ' כ"ט אות ל"ד, מעשה איש ח"ב עמ' קמ"ז) – "והנה באמצע הנסיעה התאספו קבוצה של חלוצים ורצו לצלם את מרן זללה"ה, ואמר להם מרן זללה"ה, שאיננו מרשה להם, והם צחקו ממנו, כאילו מי שאומר שאינם זקוקים לקבלת רשות ממנו, ואז השיב להם, 'אם ברצונכם לגנוב אז תגנבו' [משמע שהיה סבור שאין לצלם את הזולת בלי לקבל רשות ממנו]".
       2. הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר גליון כ"ב עמ' ק"ג אות י"ד, גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות קצ"ח) – "שאלה: אדם שעשה תמונה בלי רשות, האם מותר לשרוף לו את הפילים והתמונה, או לא. והאם יכול לחייב אותו שיתן לו התמונה והפילים, או לא. ואם שרף לו התמונה, האם הוא צריך לשלם לו על התמונה, או לא. וכן רציתי לשאול אדם שלקח מחבירו קלטת בלי רשות ושיכפל את זה, האם מותר לבעל הקלטת לקחת את הקלטת ששיכפל ולהשמיד את זה. והאם זה ששיכפל את הקלטת חייב להחזיר לו הקלטת מדינא, או לא. ואם לקח הקלטת והשמידו, האם חייב לשלם לו קלטת חדשה, או לא. תשובה: אסור לשרוף לו, ואי אפשר לחייבו לתתו, ואם לקח לו חייב לשלם, [רק עשה עולה]".

הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' של"ט אות מ"ה) – "האם שרי לצלם אדם ללא רשותו. (בענין שאין מתבייש כגון בדרשה וכיו"ב). תשובה: טוב ליזהר".

* + - 1. רבבות אפרים (ח"ז סי' רס"ב) – "שראיתי בשו"ת בצל החכמה ח"ד סימן פ"ה שכתב שאין איסור לצלם את חבירו בלי רשותו, אבל בשו"ת משנה הלכות ח"ז סי' קי"ד כתב שיש בזה איסור, כי יכולים למכור תמונתם ומפסידים להם ממון, ועי' בספר מנחת שמואל עמוד קמ"א שדן בזה, וא"כ הוא במחלוקת ויותר טוב לבקש רשות".
  1. **לתלות בסוכה** – שלמת חיים (סי' שע"ה), מועדים לשמחה (ח"א עמ' שפ"ו), קהלות יעקב (ארחות רבינו ח"א עמ' נ"ז אות קפ"ח, עמ' ר"ג אות כ"ז, תולדות יעקב עמ' קע"א, "בסוכת מו"ר היו תלויים על הקיר המזרחי תמונותיהם של גדולי ישראל בליטא").

1. צורת אדם - איסור שהייה.
   1. **אסור משום חשד**.
      1. חשד עשיה.
         1. תוס' (ע"ז דף מג: ד"ה והא רב) – "יחשדוהו שעשאו ועבר על לא תעשו".
      2. חשד עבודה.
         1. רש"י (ע"ז דף מג: ד"ה חשדא) – "חשדא. שלא יאמרו לה הוא עובד".
         2. ריטב"א (ע"ז דף מג: ד"ה וצורת) – "ואי משום חשדא דעבודה זרה כבר הדבר ידוע שאין צורה זו נעבדת".
         3. ט"ז (ס"ק ח') – "אסור להשהותן - בזה הטעם משום חשד שיחשדוהו שעובד להם".
         4. חכ"א (כלל פ"ה סעי' ו', לשונו מובא לקמן).
         5. יד הקטנה (ע"ז פרק ג' הל' ג') – "משום חשד שלא יאמרו שהוא משהה אותם אצלו לשם אליל".
         6. משיב דבר (ח"ב ריש סי' י"א, העמק שאלה שאילתא נ"ז סוף אות ג') – "דבזמן התלמוד היה אסור להשהות משום חשדא דעבודה".
         7. נהרי אפרסמון (יו"ד סי' קי"ד ד"ה ויש, לשונו מובא לקמן).
      3. חושש לשניהם.
         1. הגר"צ שכטר שליט"א (R.J.J. חמ"ח עמ' קי"ב הע' כ"ג).
   2. **אם אינו במקום חשד** [וכן **עי' לקמן** המחלוקת גבי בובות].
      1. מיקל.
         1. ריטב"א (ע"ז דף מג: ד"ה וצורת) – "ואי משום חשדא דעבודה זרה כבר הדבר ידוע שאין צורה זו נעבדת אפי' כשהיא כצורת יש"ו ימח שמו וזכרו כשהיא על הכלים וכדכתיבנא לעיל, ולא אמרו סמי עיניה דדין אלא לפי שכיוצא בו היה נעבד בזמן ההוא ומשום חשדא".
         2. חכ"א (כלל פ"ה סעי' ו') – "ונראה לי דצורת אדם בזמן הזה מותר להשהותן דכיון דאינו אלא משום חשד וידוע דבזמן הזה אין עובדין לצורת אדם ואותו שנעבד עושין אותו משונה וכן מתלמידיו הנעבדים יש בכל אחד מהן סימן ואלו ודאי אסור להשהותן אבל שאר צורת אדם ומכל שכן אם סימא עינו וכיוצא בו מותר דאין בו משום חשד (וראיה דאמר ליה סמי עיניה דדין (ראש השנה דף כ"ד ע"ב) בפרק אם אינן מכירין)".
         3. העמק שאלה (שאילתא נ"ז סוף אות ג') – "והכי נהוג להשהות אפילו צורת אדם שלם. ומשום דבזה"ז ליכא חשדא דע"ג ג"כ כמש"כ הר"ן והגר"א שם ס"ק י"ח דלא כהגהת רמ"א ז"ל".

משיב דבר (ח"ב ריש סי' י"א) – "נהגו להשהות בבית צורת אדם שלם הנמכרים בחנות אע"ג דבזמן התלמוד היה אסור להשהות משום חשדא דעבודה, וכבר השיג הגר"א ז"ל ביו"ד (סי' קמ"א סקי"ח) על הגהת רמ"א שם, וע"ש עוד ס"ק כ"א ומש"כ בס"ד בחיבורי העמק שאלה (סי' נ"ז אות ג')".

* + - 1. נחל אשכול (ח"ג סוף סי' נ') – "יש ללמוד סנגוריא על חכמי ישראל שלא מיחו בעשירי עם שיש להם בחדרי משכיות תנורים עם צורות אדם בולטת, דכיון דכל האסור משום חשד ולא היה גזרה כללית שהרי התירו ברבים בנשיא בפרקים ולהתלמד, ובזה"ז שאפילו גוים אין עובדים לצורת אדם ליכא חשדא ... שוב מ"כ בחכמת אדם".
      2. נהרי אפרסמון (יו"ד סי' קי"ד ד"ה ויש) – "אין בזה איסור שהייה ... ואין עוד לחוש שיחשדהו שעובד בהם".
      3. קונ' אבות עטרה לבנם (ס"ק י"ג).
      4. אז נדברו (ח"ח סי' נ"ט) – "מצד עיקר הדין א"צ לחסר שום דבר, שהרי כתב החכמת אדם בכלל פ"ה ... ואני לא יודע למה לא מובא דבריו בפ"ת".
    1. מחמיר.
       1. רמ"א (סעי' ג') – "ובזמן הזה שאין הגוים עובדין לצורות הללו, מותרים בהנאה אם מוצאן, אבל אין להשהותן".
  1. **בובות** (dolls).
     1. מחמיר.
        1. חת"ס (ח"ו סי' ו' ד"ה איברא) – "נ"ל להקל ובשגם כי צורת אלו ידועים הם שאינם נעבדים כי אעפ"י שעובדים לצורת אדם מ"מ בצורות כאלו שמלובשים במלבושים המראים **שהוא משה ואהרן** ידוע הוא שאינם עשוים לע"ז ועוד הרי כ' הרמב"ן ור"ן ומביאו ב"י דאכלים מבוזים ליכא חשדא והטעם כיון שאין דרכן לעבוד לצורות שבאותו הכלי, וה"נ האי טס המקודש לס"ת ה"ל לגבי ע"ז ככלי מבוזה שאין דרך לעבוד צורה שבטס הלז ... ואע"ג שמשום שאנו מדמים לא נעשה מעשה לקולא ולמיעבד טצדקי לעבור על דברי חז"ל להמציא סברת הכרס להקל ... וא"כ אין להקל כלל ועכ"פ יקטע ראש חוטמו אבל הבו דלא להוסיף להחמיר לפחות כל החוטם ולפוחסו".
        2. חזו"א (שערי אהרן או"ח ריש ח"א עמ' כ"ט אות ל"ה, דינים והנהגות יו"ד פרק ד' אות א') – "פעם שאלתי אותו איך צריך להתנהג עם הבובות של ילדים. והשיב לי 'שצריך לקלקל להם את האף'".
        3. קהלות יעקב (ארחות רבינו ח"א עמ' רכ"ט אות כ"א) – "מו"ר (שליט"א) זצוק"ל אמר לי בנוגע לבובות שמשחקים בהם הילדים שיש בהם צורת אדם שלימה שיקצצו חלק מהאף או מהאוזן או אבר אחר מהפנים כמדומה שאמר לי כן בשם מרן החזו"א זצוק"ל".
        4. אדמו"ר מסאטמאר זצ"ל (ויברך דוד ח"א סי' צ"ט ד"ה אמנם כ"ז) – "שמה שהעולם נוהגין היתר בדבר הוא מחמת חסרון ידיעה".
        5. אג"מ (עם התורה מהדורא ג' ח"ז עמ' צ"ה אות ג') – "בקשתי להרה"ג הרב אהרן פעלדער שליט"א שישאל לבחל"ח להגאון שר התורה הרב ר' משה פיינשטיין זצ"ל בענין בובה (דאל) ובדברי החכמת אדם כלל פ"ה סימן ו' שמתיר ההשהה בצורת אדם סתם כהיום, וענה שלא כדברי החכ"א הנ"ל, ושצריכים לעשות מעשה על הבובה להוריד משהו, ואמר שאם ישמעו להוריד 'אף' וכדומה מהבובה, מה טוב, ואם מוצאים שרוצים למנוע מלעשות הנ"ל, אז לכל הפחות יעשו שריטה על ה'פנים' של הבובה למעט הצורה של הבובה בידים (והנה כשעושה שריטה בפשטות תהי' שריטה ניכרת עוד. ולכאורה יש לומר שמי שמשחק או משחקת עם הבובה, לכתחילה או שהם יעשו ההורדה או השריטה בעצמם, או שיעמדו על יד מי שעושה את זה ויסתכלו לטובה על המעשה שעושה)".

עי' אג"מ (רשומי אהרן ח"א יו"ד סי' קמ"א אות ג') – "יש להקל כשיטת החכמת אדם בענין בובות (dolls) שאינו צריך לעשות בהם שום מום, ובכל זאת כדאי להחמיר ולעשות שריטה עליהם".

עי' אג"מ (מסורת משה ח"ג עמ' רי"ב אות ע"ח [עמ' רי"ב], **אמנם** ע"ש אות ע"ט) – "החכמת אדם (בכלל פ"ה סעיף ו') כתב 'ונראה לי דצורת אדם בזמן הזה מותר להשהותן, דכיון דאינו אלא משום חשד, וידוע דבזמן הזה אין עובדין לצורת אדם, ואותו שנעבד עושין אותו משונה וכו'', שלפי זה אין איסור להחזיק בובות בבית. אבל רבינו אמר שאף שזו סברא, מ"מ מאין לו לחכמת אדם שכן, שמא זה איסור מוחלט, וא"כ כדאי להחמיר".

* + - 1. בית דוד (יו"ד סי' ע"ה).
      2. פסקי בושם (פרק כ"ה סעי' י"ח, סעי' י"ט).
      3. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות פ"ג) – "פסל שיש בו צורת אדם, [וכן גם בבובות משחק]".***

הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת ר"ה דף כד: ד"ה והא) – "ולהלכה נראה דבבובות הנמצאים כיום בשוק שהוא צורה בולטת, הרי צריך שישחית אחד מאבריה, ואז מותר לקחתם".

הגריש"א זצ"ל (מנשים באהל יו"ד אות נ"ב, אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"א) – "מה שעושים בובות בשביל הילדים שישחקו בהם, אמנם במהרי"ט (ח"ב סי' לט) רצה לחדש שזה כעשיית עראי, ואין כאן עשיה חשובה ולא נאסר, אך האחרונים חלקו עליו בזה והוה שאלה באיסור דאורייתא, ואסור. וכעין סברא זו יש באו"ח סי' שח סמ"ה, שמשחקי ילדים הם מוקצים בשבת, משום דכיון שעשויים לזמן הוי כמאן דליתא, והרמ"א שם חולק. והכא גרע שהוא באיסור דאורייתא (ראה יו"ד סי' קמא ס"ד) ויש להחמיר".

***עי'*** הגריש"א זצ"ל (***דברי חכמים יו"ד אות מ"ו) – "שמעתי מהגריש"א, שהעולם מקילין בדבר, שסומכין על המהרי"ט, שכיון שנעשה רק לקטנים ולא לשם ע"ז מותר, אבל הרבה מחמירין בזה, ומה שעושין, שמוציאין עין אחד מעיני ה***dolls ***(שמקור לזה הוא מגמ' ר"ה שכתוב סמיא עינא דדין)".***

* + - 1. עי' הגרחפ"ש זצ"ל (***דברי חכמים יו"ד אות מ"ו) – "שסומכין על החכמת אדם שמקיל בזה, (שזאת רק לקטנים ולא לע"ז) וטוב להחמיר לצבוע עין אחד (שלצבוע מהני, ולא צריך להוציא העין)"***.
      2. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות א') – "שאלה: מי שיש לו בובה (פופה בלשון אשכנז) בתוך ביתו עם ידים ורגלים, האם חייב לפוגמו, כמבואר בשו"ע יו"ד סי' קמ"א סעיף ב' שיש איסור שהייה ומשום חשד, ואעפ"י שבזה"ז אין הדרך לעבוד לצורות אלו מ"מ כתב הרמ"א סעיף ג' שעדין יש כאן איסור שהייה. תשובה: דבר פשוט דצורה שלימה ופנים שלם דאסור להשהות, וצריך לפגום הפנים כהלכה".
      3. עי' חוט שני (פסח ריש עמ' רל"ב, עמ' רל"ה ד"ה ומי, עבודת מלך עמ' של"ו אות א') – "לכתחילה יעשה בו פגימה ... ומ"מ אין לגעור על אלו שמקיימין צורות אלו ... ומ"מ ראוי להחמיר".
      4. עי' ויברך דוד (ח"א סי' צ"ט) – "דיש מקום גדול בהלכה לאסור להשהות בבית דאלל"ס ... מ"מ ... אין למחות בידם".
      5. ל"ט מלאכות (רביעט, ריש עמ' תתקנ"ו, כותב הע' מ"ט) -

"even toy dolls are also included in this prohibition. (ופשוט דה"ה צעצועים דינן כצלמים העשויים לנוי)".

* + 1. אין איסור בבובות.
       1. עי' פרי השדה (ח"ג סי' ל"ח) – "כיון דמבואר שם בסעיף ג' לחלק בין מכובדים למבוזים דמבוזים וודאי אינן נעבדים וכיון דאותם פופאן עיקר עשייתם לתינוקת לשחוק בהם ודרך התינוקת לגוללם בטיט ואשפה ובכל מקום מלוכלך הוי כמבוזים שאין דרכם לעבוד אותם וממילא ליכא חשדא ... מותר וזה פשוט. אמנם כל זה מדינא ... צורת אדם בולטת הסט"א שורה ... וודאי ראוי להחמיר לכל אדם ... כללא דמילתא בנ"ד בעניין הפופען אין לאסיר מדינא באלו שהם עשויים רק לתינוקת לשחק בהם דזהו בכלל מבוזים, אמנם אותם המחזיקים בבתיהם לנוי זהו וודאי מדינא אסור לכל אדם, ולבעל נפש טוב ליזהר מזה ומזה, כי אפשר דהוא ג"כ קצת בכלל אביזריהו דע"א, ועליו נאמר הרחק מן הכיעור והדומה לו, ומי שנזהר מצורות כאלו יזכה להנות מאור פנים של מעלה".
       2. שערים מצויינים בהלכה (סי' קס"ח סוף ס"ק ב') – "כתב המהרי"ט ... ובשו"ת פרי השדה ... כיון דדרך התינוקות לגללם על הרצפה ועל הארץ הוי כמבוזין".
       3. יחוה דעת (ח"ג סי' ס"ד, הליכות עולם ח"ז פר' מסעי) – "מותר לעשות בובות שהן תבנית אדם שלם בכל גופו. ומכל שכן שמותר להסתחר בהן וכן לקנותן לצורך תינוקות לשחק בהן".

עי' יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' ח') – "כלל העולה שהנוהגים לקנות בובות לילדיהם הקטנים לשם שחוק ושעשוע, יש להם על מה שיסמוכו. ובכ"ז טוב להחמיר שלא לקנות בובות העשויות תבנית אדם שלם בכל חלקי גופו ואיבריו, רק חצי גוף העליון, או כאותם הנראות מצד אחד דהיינו עין אחת וחצי חוטם ויד ורגל. ומכללן של דברים יש ללמוד דה"ה לסחור בהם למכור ולקנות מותר. אבל אין להקל בעשייתן".

* + - 1. שלחן ערוך המקוצר (ח"ד סי' קמ"ה סעי' ח') – "נתפשט בזמנינו אצל רבים **לעשותן** ולקנותן, אף-על-פי שהיא צורה בולטת ... והמחמיר תבוא עליו ברכה".
      2. ***הגר"ד פיינשטיין שליט"א (יד דודי דפו"ח עמ' ר"ב אות ט')***.
      3. הגר"א נבנצל שליט"א (מה טובו גליון ח' עמ' רצ"ט ). ולהלן.
      4. עי' ילקוט יוסף (אוצר דינים לאשה סי' ל"ו סעי' א') – "יש להם על מה שיסמוכו, וטוב להחמיר שלא לקנות בובה שלימה, אלא חצי גוף וכדומה, או כאותן הנראות מצד אחד. דהיינו עין אחת וחצי חוטם ויד ורגל".
      5. **כל שכן הפוסקים** [חכ"א, משיב דבר, ועוד: עי' לעיל], שבמקום שאין חשד נהגו להקל על איסור שהייה.
    1. מראי מקומות – דר"ת (ס"ק כ"ז, ס"ק ל"א, ס"ק ל"ג, ס"ק מ"ד), חמדת צבי (ח"ה סי' ל"ה אות ג'), להורות נתן (ח"ג סי' מ"ט, "ולדינא צריך עיון"), משנת יוסף (חי"א סי' קמ"ו), הגר"י זילברשטיין שליט"א (מה טובו ח"א עמ' קמ"ט ).
       1. **ב' טעמים להחמיר**: מצד חינוך. מצד אם נתפרק, אולי יש איסור דאורייתא לתקן [עי' לעיל].
  1. **כמה צריך לפגום הפנים**.
     1. גמרא (ר"ה דף כד:) – "ואמר ליה שמואל לרב יהודה: שיננא, סמי עיניה דדין".
        1. רש"י (שם) – "סמי עיניה. כלומר, השחת צורתו".
     2. כמה.
        1. ניכר הרבה [כל האף] – בית לחם יהודה (על סעי' ד', ס"ק י', "ואחר כך פותחה נמי מועיל רק זה נ"ל שיפחת באופן זה שיהיה ניכר באשר שהן גדולות ולא דמיא לטבעת של ר' יהודה דאמר סמי עיני דדין שהוא קטן אבל בדבר גדול צריך לפחות החוטם כולו שיהא ניכר"), שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ב', "ושיעור הפגימה עיין בית לחם יהודה ד"ה וצורת דעכ"פ חוטם די").
        2. אפילו מעט [סגי בראש חוטמו] – חת"ס (בשו"ת ח"ו סי' ד', סי' ו', פסקי חת"ס או"ח עמ' ר"ו אות ה', "נראה פשוט דסגי בקוטע ראש אזנו או ראש חוטמו וכדתנן במשנה פרק ר' ישמעאל כיצד מבטלה קוטע ראש אזנה או ראש חוטמה ... כי דבר מבואר במתני' דסגי בראש חוטמו כך היה נ"ל בפשיטו' וכן ראיתי מעשה מרבותי זצ"ל. **וכן נהגתי בכמה צורות שעל כלי' שיש לי בתוך ביתי** ... ס' בית לחם יהודה שם נאמר שצריך לפחות כל החוטם כולו ... איברא לדינא כיון שלא נזכר ס' זו בשום פוסק ראשון או אחרון רק הוא המציא כן בלי שום ראיה כלל נ"ל להקל"), מנחת יצחק (ח"ב סי' כ"ט אות י', "ראיתי בס' בית לחם יהודה ... ומצאתי שהעיר בזה בח"ס ...").
        3. פגימה הניכרת – חוט שני (פסח עמ' רל"ה ד"ה ומי, עבודת מלך עמ' של"ו אות א', "לכתחילה יעשה בו פגימה הניכרת כגון באף או באזן וכדומה, שיהא ניכר שהוא חסר").
     3. אוזן.
        1. מחמיר.
           1. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות פ"ג, מנשים באהל יו"ד אות נ"ב [לשונו מובא לקמן],*** אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"א***. עי' דברי חכמים יו"ד אות מ"ו [לשונו מובא לעיל]) – "צריך לשבור אבר חשוב, [ודוקא אבר בצורת הפנים כגון אף או עין, אבל באבר אחר לא מהני] ואוזן לא מועיל. וכן איתא בגמ' ע"ז סמא עיני' דדין".***

הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת ר"ה דף כד: ד"ה כתב) – "וצריך שישחית עינו או כלל צורתו, אך להשחית אזנו אינו מתירו בזה, כיון דאינו משחית פני הצורה ממש"***.***

* + - 1. ***מיקל.***
         1. קהלות יעקב (ארחות רבינו ח"א עמ' רכ"ט אות כ"א) - לשונו מובא לעיל.
         2. פסקי בושם (פרק כ"ה סעי' י"ח, סעי' י"ט).
         3. חוט שני (פסח עמ' רל"ה ד"ה לפגום, עבודת מלך עמ' של"ו אות א') - לשונו מובא לעיל.
      2. חסר אזנו – ***חוט שני (פסח*** עמ' רל"ה ד"ה ומי, "'בובה' שחסר לה האזניים, אפשר שאין זה חסרון אחרי שכל צורת הפנים קיימת. צורת הפנים עם ב' עיניים ועם אוזן אחת, אפשר דמיקרי צורה שלימה, ורק כשיש עין אחת הוי חצי צורה ומותר").
    1. אצבע.
       1. ***מיקל.***
          1. אז נדברו (ח"ח סי' נ"ט) – "מספיק אם חותך איזה אצבע. ומש"כ החכ"א סימא עיניו הוא לאו דוקא וכן משמע מהש"ך שם ס"ק כ"ה".
          2. יבקש תורה (שו"ע סי' מ"ג) – "נלענ"ד שבקונה בובה יסגי אם יפגום קצת מאבר אחד ואף באצבע של הרגל אשר הבית לחם יהודה החמיר לפגום לאבר שלם, אבל החתם סופר בח"ו ס"ו הקל לדינא בלחתוך קצת מהאבר נמי (ובפסקי הגרנ"ק שליט"א התנה ובלבד שיהא ניכר)".
       2. מחמיר.
          1. הגריש"א זצ"ל (מנשים באהל יו"ד אות נ"ב) – "וצריך לחסר אבר בפרצוף עצמו כגון עין או חוטם, ואמנם בשו"ע סי' קמ"א ס"ז מבואר להקל אם הוא רק ראש לבד בלי גוף, אך כל שהוא שלם אין לשנות אלא צריך לחסר דוקא בפרצוף, ולא מיבעיא שלא מועיל להוריד אצבע אלא גם אוזן לא מועיל ורק בפרצוף עצמו".
       3. מראי מקומות – חוט שני (עבודת מלך עמ' של"ו אות ג', "ויש לדון אם מספיק לחתוך אצבע אחת או שנים (באופן שהוא ראש גולם, דאז אסור רק כל גופו), ומסתבר דאם ניכר שחסר האצבעות מהני, אבל הרבה פעמים יש 'בובות' בלי אצבע אחד ולפעמים אפילו בלי שום אצבעות, ולא ניכר פגימתן. בכה"ג לא מהני לחתוך האצבעות לבד").
    2. צבוע.
       1. מיקל – הגרחפ"ש זצ"ל (***דברי חכמים יו"ד אות מ"ו, "שסומכין על החכמת אדם שמקיל בזה, (שזאת רק לקטנים ולא לע"ז) וטוב להחמיר לצבוע עין אחד (שלצבוע מהני, ולא צריך להוציא העין)")***.
       2. מחמיר – עם התורה (עם התורה מהדורא ג' חוברת ה' סוף עמ' נ"ה, הו"ד Halachically Speaking שנה ג' ח"ח עמ' ד').
  1. Manikin.
     1. מיקל – אז נדברו (ח"ח סי' נ"ט, "מצד עיקר הדין א"צ לחסר שום דבר, שהרי כתב החכמת אדם בכלל פ"ה ... ואני לא יודע למה לא מובא דבריו בפ"ת. ונראה עוד דכיון ועשוי בשביל לפרסם לרבים וכבר מובא ביור"ד סימן קמ"א סעיף ד' דמותר בשל רבים דליכא חשדא").
  2. **מוזיאון השעוה** (wax museum).
     1. באר"י מחמיר.
        1. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"א סי' קנ"א ענף ג', אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ') – "אסור ללכת למוזיאון שבו מציגים אנשים העשויים משעוה וכיוצ"ב".
        2. אבני ישפה (ח"א סי' קנ"א ענף ג') – "אבל במוזיאון בארץ ישראל דידוע שהצורות של אדם נעשו בידי ישראל, שמעתי בשם גאון אחד שליט"א דאסור לבקר שם. ונראה טעמו דכיון דכל מה שהולכים שם הוא ליהנות מן הצורות היפות, הרי יש כאן חילול השם שהולך להנות מעשיית עבירה, ואיך לא יכאב לבו על עשיית עבירה. ועוד יש בזה משום מסייע בידי עוברי עבירה, שאם לא היו באים אנשים להסתכל, לא היו עושים את הצורות הללו, ולכן למעשה אסור לבקר שם".
        3. רבבות אפרים (ח"ג סי' תק"ד).
        4. תשובות והנהגות (ח"ג סי' רס"ג) – "ושמעתי שבארץ ישראל ציוו גדולי הוראה להחמיר בכעין זה, שראוי להצטער על מעשה עבירה שעשו ולא ליהנות".
        5. שלהי דקייטא (סי' כ"ו).
        6. מנוחת אמת (פרק י"א סעי' כ"א, סעי' כ"ב) – "אין לבקר במוזיאון השעוה, בתערוכות פסלי אדם, או במקום אנדרטאות של דמות אדם. אין לבקר בתערוכות שיש בהם אומנות של חמה, לבנה, כוכבים ומזלות".
     2. מראי מקומות.
        1. הגר"י ליברמן (בית הלל חכ"ד עמ' נ"ה) – "שראוי להמנע מלבקר ב'מוזיאון השעוה' בו רואים פסלי אנשים ונשים".
        2. לענין הגדר של אל תפנו אל האלילים - עי' או"ח סי' ש"ז סעי' ט"ז, לשיטות ומראי מקומות.
  3. **רבים**.
     1. מיקל – רמ"א (סוף סעי' ד', "ויש מתירין בשל רבים, דליכא חשדא"), חת"ס (ח"ו ריש סי' ו', "מ"ש מעלתו דברבים ליכא חשדא. לע"ד הדין עמו בזה הגם דהרי"ף והרמב"ם שניהם ס"ל דאין לחלק בין רבים ליחיד משו"ה השמיטו הך תי' דרבים שאני וכן פסק המחבר בש"ע סי' קמ"א מ"מ נראה בש"ס עיקר כדעת הרא"ש דמייתי דיש מקילין ברבי' דלרי"ף ורמב"ם צ"ל בהא דמייתי בר"ה כ"ה ובע"ז מ"ב, דההוא אנדרטא דהוה בבי כנישתא דשף ויתיב ועיילי בי' רב ולוי ושמואל ואבו' דשמואל וצ"ל דלמסקנא הי' של פרקים וזה דוחק גדול דאינדרטי של מלך שהיה לכבודו יהא עשוי של פרקים, אע"כ לא נאיד הש"ס מהך שינוי כלל דברבים ליכא חשדא ורק מהך דר"ג דרבי' שכיח גביה כרבים דמי' מהך נאיד אבל ברבי' ממש ליכא חשדא"), אז נדברו (ח"ח סי' נ"ט, "דכיון ועשוי בשביל לפרסם לרבים וכבר מובא ביור"ד סימן קמ"א סעיף ד' דמותר בשל רבים דליכא חשדא").
        1. אפילו שתים – ש"ך (ס"ק כ"ז, "וכתב ר' ירוחם אע"ג דברבים ליכא חשדא מכוער הדבר להם ומביאו ב"י בב"ה (וכתב דבב' ליכא חשדא ונ"ל ראיה לדבריו מריש ברכות)"), יד הקטנה (ע"ז פרק ג' הל' ג' ס"ק ט"ו).

1. חמה, לבנה, כוכבים - כלליות.
   1. **ציורים**.
      1. מיקל.
         1. דר"מ (ס"ק ה') – "וכתב המרדכי פרק חזקת הבתים בשם מהר"ם ... אבל לצור בצבעונים מותר אפילו לישראל עצמו ... אפילו בצורת חמה ולבנה ואפילו ע"י צבעונים שרי".
         2. ט"ז (ס"ק י"ג) – "ונראה דציור הוא עדיף אפילו ממשוקעים דאין בציור שום ממשות".
      2. מחמיר.
         1. רמב"ם (ע"ז פרק ג' הל' י"א) – "אסור לצור דמות חמה ולבנה כוכבים מזלות ומלאכים שנאמר לא תעשון אתי לא תעשון כדמות שמשיי המשמשין לפני במרום ואפילו על הלוח".
         2. ריטב"א (ע"ז דף מג: ד"ה ומסתברא) – "ומסתברא דכל שאסור לעשות אפילו בדיו הוא אסור שלא חלקו בין בולט לשוקע אלא בדבר החקוק, וצורת דיו כבולט חשוב לענין זה".
         3. ש"ך (ס"ק כ"ה, נקוה"כ על הט"ז ס"ק י"ג) – "מ"ש לחלק בין ציור דעדיף ממשוקעת אינו נכון כלל כדמשמע מכל הפוסקים".
         4. ח"ח (ספר המצות לאו קמ"ד) – "ואסור לצייר דמות חמה ולבנה וכיוצא בהם, שנאמר: "לא תעשון אתי" - כדמות שמשי המשמשין לפני במרום. ואסור אפילו על לוח, שאינן בולטות".
         5. דברי מלכיאל (ח"ג סי' נ"ח) – "וכל הפוסקים כתבו דמה שמציירים בסממנים דינו כשוקעת והובא בר"ן שם ג"כ".
         6. שרגא המאיר (ח"ו סי' ס"ו) – "הילדים ... אם יסכימו שאר גדולי הדור לעשות תקנה וגדר שלא להניח לצייר החמה והלבנה בצבע ודיו, תוכל לצרף גם אותי עמהם לתקן זה".
         7. מנחת יצחק (ח"י סי' ע"ב ד"ה הנה) – "והנה כל הפוסקים כתבו דמה שמציירין בסממנים דינה כשוקעת, ועי' בדרכי תשובה שם (ס"ק ל"ו), הביא תשו' בית שלמה (ח"א מיו"ד סוף סי' ל"ה) דאף שהרמב"ם והשו"ע כתבו דציור בסממנים הוי כשקוע זה דוקא בציור שאין ממשות הצבע ניכר למעלה וכו' עיי"ש, ואם כן בצורות חמה ולבנה דאסור אפי' בשוקעת, אסור אף בציור שאין בו ממשות".
         8. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות מ"ה, אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"ב) – "שלצייר צורת איש ודאי מותר, שכל האיסור הוא רק אם הצורה בולטת, אבל השמש והירח ועוד, אסור, אפילו אם לא בולט (ולחינוך לא יוכל להתיר זה, שאינו צריך לעשות)".
         9. עטרת פז (זביחי, ח"ב ריש סי' ד').
      3. מראי מקומות – פת"ת (ס"ק ו', ס"ק ח').
         1. להורות נתן (ח"ב סי' ס"ד אות ב') – "בשל צבעונין, מ"מ יש להתיר בדיעבד עפ"י המבואר ברמ"א (שם ס"ד) דברבים ליכא חשד".
   2. **תלוי בעיני הבריות**.
      1. יד הקטנה (ע"ז פרק ג' הל' ז' ס"ק ל"ג) – "ומעתה צ"ע אם ענין איסורה הוא דוקא לצייר בצבע שיהיה מזהיר כמו אש. וזה אינה מוזכר בשום פוסק ובודאי לא היה להם לשתוק מזה. או שאפילו בלא צבע אסור. וגם זאת אינה נראה כי' וכי נהיה אוסרים לעשות או לצייר שום איזה עיגול מחמת צורת החמה. וכמו כן יש לדקדק בלבנה וכוכבים. אבל דרך האמת והפשוט נראה לדעתי הקלושה. אשר האיסור בענין צורת החמה. **הוא על דרך צורתה המוסכמת לכל**. כלומר על דרך שכל בני האדם כשרוצים לצייר צורת חמה מציירין על זאת הדמות והתמונה. וכן כל מי שרואה זאת התמונה אומר שזאת היא צורת חמה כמו שאנחנו מציירין אותה בדמות עיגול וקצת צורה בתוכה וחידודין סביב לה. אזי זאת הצורה והדמות ודאי אסור. ואף שאינה בצבע אש וגם אינה בדמותה ממש כי באמת אין לה חידודין סביב לה אזי זאת הצורה והדמות ודאי אסור ואף שאינה בצבע אש וגם אינה בדמותה ממש כי באמת אין לה חידודין סביב בכל זאת הרי כל הרואים אומרים שזאת היא צורת חמה והרי עבר על אזהרתו יתב' שלא לעשות דמות חמה. אבל ודאי אם עשה או צייר עיגול פשוט כלל אין בו שום איסור כי אין זה דמות חמה כלל, כי אם דמות איזה גלגל הנצרך לאיזה תשמיש ועל זה הדרך הוא האיסור בצורות לבנה ועל זה הדרך בצורות הכוכבי' כלו' אם הוא מצייר נקודה עגולה וחידודין סביב לה הרי זה אסור כי זאת היא צורה המוסכמת לכוכב ואף שאין בה צבע זהרורית. אבל אם עושה נקודה פשוט או עיגול קטן מאוד כמו נקודה ודאי אין בו איסור. ומעתה כמו כן על זה הדרך הוא האיסור בצורת המזלות. כלומר ...".
      2. הו"ד בדרכי תשובות (ס"ק מ"ו).
      3. אג"מ (או"ח ח"ה סי' ט' אות ו', מקור הברכה סי' כ' אות ג') – "בדבר התינוקות שמציירין בדיו ובצבע צורת לבנה וחמה. אם יש ממש דמיון להלבנה ולחמה, שאנשים גדולים יאמרו שהוא צורת חמה ולבנה, יש לאוסרם לאלו שבאו לחינוך. דהא בין הש"ך ביורה דעה סימן קמ"א סק"ח, ובין הט"ז ס"ק י"ג, כתבו דגם צורת חמה ולבנה כפשוטן אסור לעשות. ולא רק מש"כ הרמ"א בסעיף ג' דהם צורות המתיחסות לחמה וללבנה, שפי' הרמב"ם במתני' דע"ז דף מ"ב ע"ב על מתני' דמוצא כלים ועליהם צורת חמה צורת לבנה, אלא גם כפשוטן. אבל וודאי דהוא רק כשיש דמיון ממש, שרוב תינוקות לא שייך שיעשו כן, ואם לא כן אינו כלום. והוא כמו שהביא כתר"ה מספר יד הקטנה, דרק אם בעיני הבריות דומה לחמה אסור. אבל **בשביל זה לא טוב ללמד לתינוקות** לעשות ציורי חמה ולבנה, דרוצים שילמדו ברוב זמן לעשות ציורים הדומות ממש, שזה הא הוא דבר אסור. ולמה לנו ללמדם, כיוון שכשיוכלו לצייר היטב נאסור להם".

אג"מ (עם התורה מהדורא ג' ח"ז עמ' צ"ה אות ב') – "שמה שעושים בגן ילדים שיחיו תמונות חמה (ולבנה) בזה שעושים עיגול וקורין את זה חמה, אין בו איסור מכיון שצריך להראות כמו חמה, ואם עושים את זה באופן עתה נראה כחמה אז נכשל בהאיסור".

* + 1. להורות נתן (ח"ג סי' מ"ד אות ד') – "נראה דבעינן עכ"פ שיהא ניכר שעושהו כדי לדמות את הצורה לחמה או ללבנה. אבל עיגול בעלמא שאין בו שום היכר שעשהו לשם דמיון לחמה או ללבנה אינו אסור, דאל"כ הוי להו לאסור לעשות כל כדור עגול וכל צורה עגול".
    2. קנה בושם (ח"ג סי' כ"א, פסקי בושם פרק כ"ה סעי' כ', סעי' כ"א).
    3. עי' הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א ריש עמ' רס"ח) – "שאלה: שם בשו"ע סעיף ד' איתא שדמות חמה ולבנה נמי אסור, ויש ספרים שמצוייר שם כן - מהו. תשובה: אין זה צורת לבנה ממש. פ"א הביא פלוני לאבא ז"ל פרוכת עם דמות אריה, ואמר לו אבא: אין זה אריה, אלא חתול".
    4. חוט שני (פסח עמ' רל"ו ד"ה אע"פ, עבודת מלך עמ' של"ז אות י"א) – "אע"פ שמציאות הכוכב הוא עגול כמו החמה ולבנה מ"מ היות שנראה לנו כאילו יש לו זנבות נקבע איסור צורתו בזה (דהרי מה"ט נמי אסור לציירם שקוע אע"פ שבמציאות הוא בולט משום שנקבע לפי מה שנראה לן)".
    5. עי' ל"ט מלאכות (רביעט, סוף עמ' תתקנ"ה) -

However, simple drawings and illustrations, such as those used in text books, are permitted.

* 1. **חצי לבנה**.
     1. מחמיר.
        1. פנ"י (ר"ה דף כד. ד"ה משנה) – "הנך דמות צורות לבנות של ר"ג לא היו צורות שלמים של עיגול הלבנה כמו שהיא במרום אלא דמות חצי עיגול קו קטן כמו שהיא בקטנות בשעת המולד שעליהן היה שואל לעדים כזה ראית או כזה ... ולפי"ז לדינא הוה שרי לצייר דמות חצי לבנה בפני עצמה בלא כדור שלם, ולפי שלא נזכר בפוסקים נראה לי דלפי המסקנא הנך צורות שלמעלה והפרצופין שאין אדם יכול לציירן כמו שהם במרום אלא לפי מה שמתראין לבני אדם עיקר האיסור הוא לפי הדמות והראות לבני אדם וכמו שמבואר לקמן בענין המלאכים ושרפים ואופנים, וא"כ דמות צורת חצי לבנה נמי אסור כיון שבענין זה עשויה להאיר לבני אדם ומיקרי שמשין".
        2. שואל ומשיב (מהד"ק ח"ג סי' ע"א ד"ה והנה מצאתי) – "וגם בלבנה כל שהראה צורתה כעין שנראה לנו בעת שהיא במרום גם בזה אסרה תורה וז"ב ופשוט".
        3. מקור מים חיים (סוף סעי' ז', לשונו מובא לקמן).
        4. הגרש"ק זצ"ל (עבודת עבודה דף מג: ד"ה ועוד).
        5. מנ"ח (מצוה ל"ט אות ט') – "ודע דצורות לבנה, אף דרבן גמליאל היה מצייר קו קטן מהעיגול, כי היה צריך להראות לעדים היאך ראו, והוא בתחילת חודש דאז אינה נראית לנו אלא קו קטן, ובשמים היא בשלימות, מ"מ כיון דנראית לנו קטנה, באיזה אופן שנראה לנו, ג"כ עוברים בלאו הזה, דאי לא, לא היה מקשה הש"ס מידי, כן כתבו האחרונים, ועיין בספר אור יקרות [פרשת בא ד"ה בגמרא מסכת ראש השנה] הניח זה בצ"ע, הא לא הוי אלא קו, ובאמת כיון דנראה לנו בזה האופן אסור לעשות".
        6. שפת אמת (ר"ה סוף דף כד.) – "קשה דלכאורה ר"ג לא עביד אלא חצי לבנה או פחות כדרך שנראית פגומה בשעת מולדתה וכן הקשה בס' פ"י [ותי' דכיון דלא אפשר לציירן כמו שהם במרום גם בכה"ג אסור] ואפ"ל עוד דכיון דהלבנה דרכה להשתמש לפעמים פגומה הוי כצר צורה שלימה שכן נראית לנו פגומה גם ברקיע אע"ג דבאמת עיקר מהותה שלימה רק שאינה נראית לנו מ"מ כפי הנראית לנו כך אסרה תורה".
        7. דרכי תשובות (ס"ק ל"ח, ס"ק נ"א, לשונו מובא לקמן).
        8. מנחת יצחק (ח"י סי' ע"ב ד"ה הנה, לשונו מובא לקמן).
        9. הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת ר"ה דף כד. ד"ה לא תעשון, אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"ב) – "רואין שאף צורה של חלק קטן של הלבנה דהיינו כי הכא שהיא בתחילת חידושה, דבראש חודש הוא קטן ודק למאד, מ"מ הוא בכלל האיסור, כיון שזוהי צורתה אז".
        10. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ז') - לשונו מובא לקמן.
        11. חוט שני (פסח עמ' רל"ו, יבקש תורה שו"ע סי' מ"ג ענף ד', עבודת מלך עמ' של"ז אות ט', דלא כנראה משיעורי שלמי תודה תפילה וענינים עמ' קנ"ט אות ער"ה [לשונו מובא לקמן]) – "ולכן הרוצה לצייר דמות לבנה, יש לו לצייר צורת לבנה פגומה, כגון שכל החודש לא נראה כן, או **צורת לבנה שהעננים** נכנסים לתוכה ומכסים את מקצתה".
        12. קנה בושם (ח"ג סי' נ"א, פסקי בושם פרק כ"ה סעי' כ"ג) - לשונו מובא לקמן.
        13. יבקש תורה (שו"ע סי' מ"ג).
     2. מיקל.
        1. מהר"ם אלשיך (סי' ע"ז, הו"ד בדר"ת ס"ק ל"ח) – "לא אסרה תורה אלא בעושה הלבנה או חמה שלמה כמו שהם במרום אבל ההיא דר"ג לא היו רק חסרות כחצי עגול' כאשר היה בזמן חידוש להראות לעדים כזה ראיתם וכו'".
        2. ***הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א אות קנ"ה) – "שאלה: אחד שרוצה לצייר תמונות על גבי התחפושת של ילדיו האם הוא יכול לצייר צורת שמש וירח, ואם לא מה הדין אם מציירים חצי שמש או ירח. תשובה: שמש וירח אסור, וחלקים מותר".***
     3. מראי מקומות – ישועות יעקב (ס"ק ב'), תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט סי' ג' אות ג'), להורות נתן (ח"ג סי' מ"ד), אבני ישפה (ח"א סי' קנ"א ענף א').
  2. **חצי חמה**.
     1. מיקל.
        1. מהר"ם אלשיך (סי' ע"ז, הו"ד בדר"ת ס"ק ל"ח) - לשונו לעיל.
        2. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ז') – "מבואר בפוסקים (מובא בדרכי תשובה וכן מוכח פני יהושע, שפ"א, ומנחת חינוך מסוגית הגמרא) שאפילו חצי לבנה אסור לצייר היות שכן נראה בתחילת החודש, מה הדין בחצי חמה, האם יש להחמיר גם בזה, בנראה כן לאחר תחילת שקיעתה, או שמא זה נחשב לדבר חיצוני מה שכדור הארץ מסתירו, ונפ"מ שמא מותר לצלם החמה לאחר שקיעתה. תשובה: אעפ"י שגם חצי לבנה אינה במציאות חצי לבנה דלעולם שלימה היא אלא כפי עמידתה נגד השמש כידוע מכ"מ כן מסתבר שסו"ס חמה נראה לעולם שלימה ומה שנכנסה בחלקה תחת האופק אינה סיבה לאסור גם חצי צורת חמה".
        3. חוט שני (פסח עמ' רל"ו, יבקש תורה שו"ע סי' מ"ג ענף ד', עבודת מלך עמ' של"ז אות י') – "אולם לאחר שהתחיל שקיעתה מותר לצלם החמה, היות שעכשיו נראה רק חציו ואין צורתו שלימה. [ואין זה דומה לחצי לבנה שאסור, משום דהתם כך זה נראה בתחילת החודש. משא"כ החמה תמיד נראית שלמה, רק שכדור הארץ מפריע מלראותה, וזהו כדבר חיצוני וכמו ענן המפריע לראות הלבנה]".

חוט שני (שיעורי שלמי תודה תפילה וענינים עמ' קנ"ט אות ער"ה) – "שו"ע (יו"ד סי' קמא סעיף ד') כתב אסור לצייר צורות וכו' וצורת חמה ולבנה וכוכבים אסור בין בולטת בין שוקעת, ושמעתי מהגרנ"ק דרק צורות שלימות שלהם אסור אבל חצי כדור נוהגים להקל [עי' נקה"כ על הט"ז ס"ק י"ג בסופו]".

* + - 1. מנוחת אמת (פרק ז' סעי' כ"ג) – "אין לצלם או להסריט את זריחת השמש או את שקיעתה".

מנוחת אמת (פרק ז' הע' מ"ג) – "וכל שכן כשהשמש במלואה ... גם לנכרי אסור לתת לצלם. בתחלת הזריחה אין זה השמש גופיה אלא זריחתו [ונראה כהשמש] ליכא איסורא לצלמו. כאשר השמש מכוסה בעננים ואורו נראה מבעד לעננים מותר לצלם, דאין זה השמש עצמו".

* + - 1. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ט"ז אדר תשס"ט, ***מציון תצא תורה ח"א אות קנ"ה [לשונו לעיל]***) – "שאלה: האם מותר לצייר או לצלם חמה, אם קצת מהחמה יהיה תחת עבים. תשובה: **כן".**
      2. אבני ישפה (ח"א סי' קנ"א ענף ב') – "ונשאלתי על מה שרגילים הילדים לצייר את השמש בפינת הדף עד שלא נראה מן השמש רק מקצתו. ונראה שמותר כיון שאינה צורה שלימה וכמו שכתב השו"ע סי' קמ"א סע' ז' לענין צורת אדם".
      3. הגר"י רייזמן שליט"א (מלכים א' מספר ע"א).
      4. הגר"צ שכטר שליט"א (R.J.J. חמ"ח עמ' קי"ב הע' ט').
      5. הגר"י בעלסקי זצ"ל (דף הכשרות חי"ז גליון ו' עמ' ג') -

since the image of the sun is obstructed by clouds there is no prohibition of printing out this picture.

* + - * 1. אמנם עי' הגר"י בעלסקי זצ"ל לקמן גבי פינת הדף.
      1. ברכת אוריאל (מה טובו גליון ד' עמ' תקצ"ח ).
    1. מחמיר.
       1. מקור מים חיים (סוף סעי' ז') – "ודע דבאיסור עשיות חמה ולבנה בעיגול נראה בפשיטות מכל הפוסקים דאסור אפילו בחצי עיגול וכ"כ הפני יהושע במס' ר"ה (דף כ"ד) וכ"כ בספר משנת חכמים".
       2. דרכי תשובה (ס"ק נ"א) – "כ' בס' מקור מים חיים ...".
       3. אג"מ (עם התורה מהדורא ג' חוברת ז', עמ' צ"ה אות א') – "שתמונת חצי חמה כמו שעושים לפעמים על פרוכת וכענין ממזרח שמש וגו' אה"נ אינו נכון לעשותו מכיון שכך נראה בטבע ג"כ (ואע"פ שבפרוכת בולט קצת, אין נ"מ בזה לגבי חמה שאין זה חילוק הלכה בין בולט לאינו בולט)".
       4. מנחת יצחק (ח"י סי' ע"ב ד"ה הנה), "ועיין עוד בדרכי תשובה (שם ס"ק נ"א): כ' בס' מקור מים חיים ודע דבאיסור עשיית חמה ולבנה בעיגול נראה בפשיטות מכל הפוסקים דאסור אפילו בחצי עיגול וכו' ע"כ".
       5. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"ב) – "ואף בחצי שמש או ירח אסור, וכן לצלם אסור".
       6. שלחן ערוך המקוצר (ח"ד סי' קמ"ה סעי' ז', הע' ל"ב)
       7. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק ה' אדר תשס"ט) – "שאלה: האם מותר לצייר חמה, אם קצת מהחמה יהיה תחת עבים. תשובה: אין ראוי**".**

עי' הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק כ"ח שבט תשס"ט) – "שאלה: האם מותר לצייר תמונה של חמה שרק רואה חצי עיגול של החמה ולא כל העיגול. תשובה: מי אומר שזה חמה**".**

* + - 1. קנה בושם (ח"ג סי' נ"א, פסקי בושם פרק כ"ה סעי' כ"ג) – "מבואר דעת הפוסקים בפשיטות דבצורות חמה ולבנה אפילו בחסרה אסור".
      2. מחזה אליהו (עם התורה מהדורא ג' חוברת ה' עמ' ס"ב, הו"ד בR.J.J. חמ"ח עמ' קי"ב).
      3. משנת יוסף (אסיפת יצחק כ"ה שבט תשס"ט) –"... **וגם חצי חמה (בזריחה ובשקיעה) מפני שכן נראה ברקיע וכך עבדו להם עע"ז".**
      4. יבקש תורה (שו"ע סי' מ"ג ענף ד') – "ולא זכיתי לרדת לעומק דעתם של המקילים ובחשש דאורייתא לא מלאני ליבי להתיר, אבל לעניין צילום דחזי ליצטרופי חרא דגרמא נינהו ועוד דינו אלא כסממנים שהדרכי משה הקל טפי מבשוקע ע"פ המהר"מ שבמרדכי וכ"כ תוס' יומא דף נ"ד ע"א והובא בשלה"ג וכן הוא סברת הט"ז בסקי"ב".
    1. **צבע של השמש**.
       1. מיקל.
          1. עיון יעקב (ב"ב דף פד.) – "ש"מ האי שמשי סומקתי היא ונ"מ לנודר מן האדום שאסור לראות בחמה כמבואר בתוספות ובי"ד סי' רי"ז סעיף ל"ו בהגה"ה וכן נ"מ לעושה או מוצא צורת חמה כמבואר בי"ד סימן קמ"א ע"ש היינו דוקא אם עושה העגול אדום ולא לבן ולכך עשו שהוא אדום מונה לחמה אדומה".
          2. חוט שני (פסח עמ' רל"ז ד"ה המבואר) – "נראה שאם מצייר צורת שמש **בלי לצבוע** בתוכה אין זה בכלל האיסור, והאיסור הוא כל שצובעה בצבע שיהיה דומה קצת לשמש".
       2. מראי מקומות.
          1. שבט הקהתי (ח"ו סי' ש"ב אות ב') – "העיון יעקב ... והוא חידוש גדול דמסתימת השו"ע והנו"כ משמע דאין לחלק בין צבע לצבע, ועוד כיון דבמציאות במשך היום אין נראה החמה אדום אלא לבן וכדומה אף על גב דבמציאות הוא אדום, מכל מקום אם לפי עינינו נראה מראה לבן גם כן יהא אסור וצ"ע".
    2. **בפינת הדף** (corner of the page) - למחמירים לעיל.
       1. מיקל.
          1. הגר"ע אוריבאך שליט"א (R.J.J. חמ"ח עמ' קי"ב הע' י').
          2. יבקש תורה (שו"ע סי' מ"ג ענף ד') – "אבל זה ברור ופשוט דמה שרגילים לצייר בפינת הדף כרבע שמש זה ישתרי לכו"ע ופשוט הוא".
          3. מחזה אליהו (עם התורה מהדורא ג' ח"ה עמ' ס"ג אות ב', הו"ד בR.J.J. חמ"ח עמ' קי"ב) – "אולם אם צייר חמה בסוף ימין או שמאל העמוד ולא היה מקום לצייר אלא חציו נראה ראין בזה איסור. דבאופן זה באמת הוי ציור חסר והוי כמאן דצייר חצי גולם אדם מאבן שלא היה בו מספיק גודל לצייר כל האדם, דפשוט דאין זה נחשב גולם שלם. ורק חצי חמה סמוך לארץ וכדרך שחמה בשעת שקיעה היא דנחשבת שלימה וכשם שראש נחשב שלם גם כשחסר אזן תחת השערות וכנ"ל. וכל זה מותר רק בחמה שלעולם אינה נראית באמצע הרקיע כצורת חצי עיגול. אבל אסור לעשות כן בלבנה מאחר שחצי לבנה הוי בכלל דמות שלימה של הלבנה וכמ"ש הפנ"י הח"ס והממ"ח הנ"ל".
       2. מחמיר.
          1. הגר"י בעלסקי זצ"ל (Halachically Speaking שנה ג' ח"ח הע' ע"ב).

אמנם עי' הגר"י בעלסקי שליט"א זצ"ל.

* + 1. מראי מקומות – תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט סי' ג' סוף אות ג'), עטרת פז (זביחי, ח"ב סי' ג' [עמ' ק"פ], סי' ד' [עמ' קצ"ז]), ויהי בנוסע (עמ' ר' הע' תקנ"א).
       1. Halachically Speaking (שנה ג' ח"ח הע' ס"ו) -

One is allowed to keep a Snapple bottle in his house even with the picture of the sun on it, since it is not how the sun looks because it is picture of the sun with a smile on it.

* + - 1. עי' לעיל למחלוקת של חצי שיעור.
  1. **גדר של להתלמד להבין ולהורות**.
     1. רק תורה – חת"ס (יו"ד סי' קכ"ח, "להבין ולהורות דהתם הלכה למעשה אבל ללמוד לעשות לא הותר").
     2. פר' בראשית, פר' וישב.
        1. מיקל.
           1. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ח') – "שאלה: האם מותר לצייר שמש וירח וכוכבים בפרשת בראשית כשלומדים עניני בריאת העולם האם זה נחשב להתלמד שמבואר בשו"ע (שם) שמותר או לא, וכן מציירין חלום יוסף בפרשת וישב, האם זהו בכלל להתלמד. תשובה: הרי הש"ך בנקודת הכסף התיר אפילו ציורים של י"ב מזלות מטעם להבין ולהורות ומכ"ש להתלמד כענינינו".
           2. חוט שני (פסח עמ' רל"ג) – "י"ל דגם הילדים ודאי יודעים ומכירים את השמש והירח, מ"מ הציורים הללו באים לומר להם שהחמה והלבנה שאתם מכירים, זה הבריאה. וכן ציור חלום יוסף שירגישו ויחושו הילדים מה היה החלום וי"ל דכל זה בכלל להתלמד".

**אמנם** עי' חוט שני (עבודת מלך עמ' של"ז אות ט"ו) – "מבואר בשו"ע (סעיף ד') דמותר לעשות צורות אלו להתלמד, מ"מ יש לדון מה הגדר בזה, ואלו שעושין ציורים בפ' בראשית של החמה ולבנה לסדר הבריאה, לכתחילה אין לעשות כן. וכן בפ' וישב מציירים חלום יוסף, השמש ירח וכוכבים אין זה נחשב להתלמד. (ולא דמי להא דכתב הש"ך בנקודת הכסף שם, דצורות מזלות במחזורים נחשב להתלמד, דהתם צריכין לדעת צורות המזלות ונחשב להלכות, אבל סתם צורת חמה ולבנה לא)".

* + - 1. מחמיר.
         1. מנחת יצחק (ח"י סי' ע"ב ד"ה ורק) – "ורק אם הם להתלמד להבין ולהורות הי' אפשר למצוא היתר, וכדאיתא בשו"ע שם, אבל מי הוא שיוכל לומר שהגיע למדרגה זאת, וכי אי אפשר להתלמד בלא זה. ובספר חכמת אדם (כלל פ"ה סעי' ה') לא הביא כלל הא דלהתלמד".
    1. מראי מקומות – עי' חכמת אדם (כלל פ"ה, שלא מצינו), עטרת פז (זביחי, ח"ב סי' ה').
       1. בית אבי (ח"ב סי' ע"ה) – "דיש להקל לכתוב בגיר על הלוח צורת החמה והלבנה דהרי לפי"מ שביארנו אפילו בציור ע"י צבעים יש מקום להתיר ... מכש"כ בבית ספר שנעשה לשם לימוד מלכתחילה בודאי יש להקל".
       2. אג"מ (יו"ד ח"ג סי' ל"ג ד"ה והנה) – "והנה כשעושה להתלמד אפשר ג"כ שמותרין דמשמע דלהמסקנא דלהתלמד מותר אף בעשיית צורות לבנה שעשה ר"ג, מותר נמי כל הנלמדין מפסוק זה דלא תעשון אתי. ומש"כ שם בשלמת חיים דנראה לו דלהתלמד הוא דוקא במקום דצריכים למעשה, הנה מה יעשה עם שמן המשחה שרק שמן המשחה אחד היה שעשה משה רבינו במדבר ויותר לא יעשו לעולם כמפורש בכריתות דף ה' ע"א וברמב"ם פ"א מכלי המקדש ה"ה, ומ"מ העושה להתלמד פטור אף שאין שום צורך בזה לעולם, אלמא דזה גופיה לידע למעשה עצם המצוה איך עשה זה משה רבינו במדבר נמי הוא ענין למוד תורה ששייך ע"ז היתר דלהתלמד, אף שהתם הוא איסור חמור דכרת, וכ"ש שאין לאסור בעשיית דברים ששמשו במקדש שאין בהו כרת, ואולי גם לאו ליכא, שאם אך מותר להתלמד מותר אף בזה"ז אף שאין בזה צורך למעשה לא עתה ואף לא לעתיד כמו המשכן ובית ראשון ושני שהיו, דלעתיד יהיה בנוי באופן אחר האמור ביחזקאל, עיין ברמב"ם ריש פ"א מהלכות בה"ב, שמ"מ שייך ענין להתלמד".
       3. הגריש"א זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות מ"ה) – "שלצייר צורת איש ודאי מותר, שכל האיסור הוא רק אם הצורה בולטת, אבל השמש והירח ועוד, אסור, אפילו אם לא בולט (ולחינוך לא יוכל להתיר זה, שאינו צריך לעשות)".
       4. הגרחפ"ש זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות מ"ה) – "שרוב האחרונים מקילין בזה לקטנים (שלא נקרא ציור ממש) וממילא לחינוך יוכל להקל בודאי, אבל הדרכי תשובה נסתפק בדבר".
       5. ***הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא סוף ח"ו, משפחה אות כ"ה) – "אסור לציר צורת חמה ולבנה. וקטנים - צריך למנע אותם משום חינוך".***
    2. עשיית solar system בבית ספר, [משא"כ earth].
       1. אין שום היתר – הגר"א פעם זצ"ל (הגר"י רייזמאן שליט"א מלכים א' מספר ע"א).
       2. חוט שני (פסח עמ' רל"ג ד"ה מותר) – "מותר לצייר מפת הכוכבים כדי לידע היאך הכוכבים עומדים ברקיע, דהוי בכלל להתלמד ומותר".
  1. **מחשב** (computer).
     1. מיקל.
        1. הגר"צ שכטר שליט"א (R.J.J. חמ"ח עמ' קי"ט) -

since the image that appears is **temporary** in nature the prohibition does not apply. Presumably this applies to the image on a digital camera as well.

* + - 1. ***אבני ישפה (***אסיפת יצחק י"ב שבט תשס"ט) –"שאלת אם יש איסור להסתכל על תמונה של שמש וכוכבים שנמצאים על המסך של המחשב. ודאי כוונתך משום האיסור שאסור לעשות כדמות המשמשים לפני במרום, והיינו השמש והירח והכוכבים וכמו שמבואר בשו"ע יו"ד סי' קמ"א סע' ז'. וכבר כתבו שם שגם אסור להשהותם בתוך הבית. ואם כן שמא גם במחשב נאמר בו איסור. אבל זה אינו משום שעיקר האיסור הוא העשייה וכמו שמי שמצייר אותם, אבל האיסור לשהותו הוא רק משום מראית העין וחשד וכמבואר בש"ך שם, שהרי הוא לא עשה שום מעשה של עשייה, והתורה אמרה 'לא תעשה' והיינו האיסור הוא רק בעשייה. ומה שנמצא במחשב אפילו לא שייך בו מראית העין, שהרי כידוע כל מה שאנחנו רואים על המסך הוא הכל דיגיטלי בלבד, והיינו שאין שם צבע או נייר, אלא יש חשמל שנותן תמונה כאילו שיש איזה יש דבר ממשי, בזמן שהכל רק דיגיטלי. וכיון שאין כאן שום ממשות, לא שייך גם מראית העין, וממילא אין כאן שום איסור להחזיק תמונה כזאת במחשב. גם שאלת אם מותר לאדם לצלם שמש וירח במצלמה דיגיטלית. כאן השאלה יותר חמורה ממה שיש לו תמונה כזאת במחשב, שהרי כאן הוא עושה מעשה לייצר תמונה של שמש וירח, ושמא זה נחשב כמו עשייה. ונראה ששאלה זו תלויה במה שכתבנו לענין לצלם במצלמה דיגיטלית בחול המועד. שהרי גם שם יש איסור לצלם משום הענין של כתיבה או ציור בחול המועד, ולכן כמה פוסקים אסרו לצלם בחול המועד. אבל כתבנו שכל האיסור הוא במצלמה שמצלם על גבי נייר, אבל במצלמה דיגיטלית אין כאן שום כתיבה ואין כאן שום ציור, אלא זה הכל חשמלי שעושה רושם כאילו שיש כאן משהו, אבל **למעשה אין כאן שום ממשות, אלא הכל זה דיגיטלי**. וכן נראה לי לענין לצלם שמש וירח וכוכבים במצלמה דיגיטלית, שהרי כיון שאין על שם עשייה כלל כי אין כאן תמונה או ציור של שמש וירח, אלא הכל חשמל ודיגיטלי ועושה רושם כאילו שיש כאן ציור אבל למעשה אין שום ציור כלל. ולכן נראה לי שהדבר מותר".
    1. מחמיר.
       1. מנחת יצחק (ח"י סי' ע"ב) – "תמול נמסר לי שאלתו ע"י איש ביתי שליט"א וז"ל: מהא דקיי"ל דאסור לעשות דמות חמה בין בולטת בין שוקעת וכו' יש להעלות דין פשוט שאסור לצלם חמה, (שיש מצלמים במצלמה בשעת השקיעה), אך נסתפקתי אם עצם הצילום אסור, כיון שבשעת הצילום נקלט ע"ג סרט הצילום תמונה הפוכה, היינו השמש תופיע ע"ג סרט הצילום 'נקודה שחורה', ואולם השתא לא חשוב שעושה דמות חמה, והגם שפשוט שאח"כ יהי' אסור להפוך את זה לתמונה מ"מ יש נ"מ לדינא, שכן הסרטת סרט ע"ג הקיר וכו' עושים ע"י סרט הצילום באופן שמקרינים עליו אור וע"י כך נראית דמות חמה ע"ג הקיר, ונסתפקתי אולי זה מותר, אך יש צד לאיסור שהתמונה המופיעה על הקיר אולי היא אסורה, אע"פ שאינה מתקיימת, (שכן ע"י כיבוי המכשיר מיד נעלמת התמונה) עכ"ל ... ונראה פשוט דבגוף הצילום אין חילוק בין מתקיימת לאינה מתקיימת דאף זה בכלל עשי' היא, וא"כ עצם הצילום ג"כ אסור, וכמו"כ התמונה שמופיע ע"ג הקיר אע"פ שאינה מתקיימת אסור".
       2. משנת יוסף (חי"א סי' רי"א אות א', אסיפת יצחק כ"ה שבט תשס"ט) –"האם מותר לראות תמונה של שמש או ירח על מחשב, והאם מותר לקח תמונה במצלמה דיגיטלית. תשובה: **להסתכל על תמונת שמש או ירח אין איסור, כמו שמותר להסתכל עליהם עצמם. והאיסור הוא לעשות כדמותם ואסרו אפילו בציור שאינו בולט (עי' שו"ע יו"ד ס' קמ"א, ד', ובדרכת"ש ס"ק ל"ו) ובשו"ת מנחת יצחק (ח"י סי' ע"ב) שאסור לצלם, וגם להסריט תמונתם על הקיר וגם חצי חמה (בזריחה ובשקיעה) מפני שכן נראה ברקיע וכך עבדו להם עע"ז".**
    2. מראי מקומות.
       1. מנוחת אמת (פרק י"א הע' ל"ח) – "במצפה כוכבים שהוא חדר חשוך בו מקרינים את הכוכבים וצבע שמים, יל"ע אי שרי לראותם, דבשו"ת מנחת יצחק ח"י סי' ע"ב כתב שכגם כשאינו בר קיימא אסור לעשות צורות שמש ולבנה".
       2. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק כ"א שבט תשס"ט) – "שאלה: האם מותר לראות תמונה של שמש או ירח על מחשב, והאם מותר לקח תמונה במצלמה דיגיטלית. תשובה: **לראות על מחשב מותר, לצלם אסור".**
       3. **חוט שני (פסח עמ' ר"ל אות ד') – "במצלמות דידן, ובפרט מצלמות דיגיטליות, העולם לא מחמירין בזה כהרמב"ן, ועכ"פ שמא בגלל זה החמירו הצדיקים שלא יצלמו אותם".**
  1. **למחבר פרקים** ((puzzle – חוט שני (פסח עמ' רל"ט ד"ה ולפי"ז), הגר"י רייזמן שליט"א (מלכים א' מספר ע"א), ועי' מסקנא הגמרא ר"ה דף כד:, וע"ז דף מג: (ל"מ בשו"ע או רמב"ם).
  2. **עוגיות בצורת ירח וכדומה**.
     1. מיקל.
        1. חוט שני (פסח עמ' רל"ח, יבקש תורה שו"ע סי' מ"ג סוף ענף ד', עבודת מלך עמ' של"ז אות י"ד) – "וכן בעוגיות ירח (שהם צורת חצי לבנה) אין מכוונים בזה ללבנה, (ואין הוא נזכר מלבנה כשרואה אותם) רק שזהו צורה בעלמא. וקראו לו צורת ירח, וכמו שמותר עוגיות עגולות ולא אמרינן שזהו צורת החמה ולבנה".
     2. יש למנוע.
        1. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות י') – "שאלה: בכמה מקומות עושין עוגיות בצורת חלקי הבריאה, כגון אילנות פרחים בתים ירח וכוכבים, האם יש בזה היתר שאינם לקיום היות דמבואר בשו"ת חת"ס (יו"ד קכ"ט) שאפילו ע"מ לשבור לאלתר ג"כ אסור. תשובה: בח"ס שם לא נמצא זה, מכ"מ הדין אמת דע"מ לשבור ג"כ אסור דהא סו"ס עבר על לא תעשון אתי, מ"מ באוכלין אני מסופק אם יש איסור מ"מ בודאי יש למנוע מזה בצורות האסורות ואין פנאי לעיין, יותר כעת".
        2. הגר"א נבנצל שליט"א (אבני דרך ח"ט סי' ק"ו ד"ה כשיטה) – "צורת שמש וירח אסורות גם אם לא נעשו לע"ז, כמו שבית תבנית בית המקדש ומנורה כתבנית מנורת המקדש אסורות גם אם לא נעשו לע"ז (הרב קוק והרב פרנק כתבו שמטעם זה עשו חנוכה שמונה ימים ולא שבעה, שלא יעשו אנשים לעצמם מנורות של שבעה קנים ויעשו כמנורת המקדש)".
        3. ודרשת וחקרת (אבני דרך ח"ט סי' ק"ו ד"ה לענ"ד) – "לענ"ד מגונה הדבר מאוד, ואין לעשות עוגיות כאלה לכתחילה [הגע עצמך, האם גם נתיר עוגיות בצורת שתי וערב כיון שאין בה חשש ע"ז, כי העוגיה עומדת לזמן קצוב וקצר (כלשונו שם), ועל אף שאין לאסור העוגיות בצורת ירח בדיעבד, אבל לכתחילה בודאי יש למנוע מזה], וידעתי שיש עוגיות כאלה בשוק עם הכשר, וכנראה הם סומכים על החוט שני הנ"ל, אבל למה להיכנס לזה, וכי חסרים צורות המותרות בלא פקפוק לכל הדעות אתמהה (ועוד הרי מקפיאים עוגיות לזמן ארוך)".
        4. אבני דרך (ח"ט סי' ק"ו) – "ישראל כשרים הם ועולה מדברינו דראוי שלא להכין עוגיות בצורת ירח (אף שראינו דיש המקלים)".
     3. מראי מקומות.
        1. יבקש תורה (שו"ע סי' מ"ג סוף ענף ד') – "ולענ"ד יש מקום גדול לחלק והא ראיה שבסתם עיגול באמת לא משייכים אבל בעוגיות עם חמש חידודין בולטים לכו"ע מייחסים את זה לכוכבים. וכן בחצי ירח מעולם לא שייכוה לבננה אלא לירח ושמא סברת השבט הלוי הוא בדומה לט"ז באו"ח סי' ש"מ דאוכלים מעולם לא משייכים אותה לדמות שמים וכדו' אלא מעלת אוכלין עליה ויל"ע בכ"ז במקום איסור תורה".
  3. **כוכבים**.
     1. תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט סי' ג' אות ב') – "והנה עינינו הרואות **שבספרי קודש נשתמשו הרבה מאוד בענין צורת הכוכבים** שבאים להורות על ציונים שונים ואפי' היכי שלא באו לתכלית זה נמצא ג"כ הרבה כיוצ"ב ושמעתי שיש קבלה בידינו שהספר הקדוש נועם אלימלך הנדפס ראשון נדפס בכוונה מכוונת עם הרבה כוכבים מפוזרים בתוך התיבות וגם בפי כל נקראים כל אלו בשם כוכבים וממש שאין להם שם אחר ואעפי"כ לא שמעתי מעולם שום פוצה פה ומצפצף בענין אע"כ שאנו תופסין בפשיטות כדברי הגה"ק מהר"א מקאמארנא שהבאתי בסי' א' ס"ב **דכיון שאין הכוונה על הכוכב העליון אין בזה שום איסור** היכי שאין לחוש לחשדא".
     2. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ט') – "שאלה: מה המקום להתיר יש כאן, לעשות ולרקום צורת כוכבים בבתי כנסיות ע"ג הפרוכת היות שכוכבים אסור אפילו אינו בולט, וכן על מה סמכו הרבה מקומות לצייר צורת רקיע כחול עם כוכבים למעלה על גג ביהכ"נ היות שזהו דמות שמשי במדור התחתון כמבואר בשו"ע שם. תשובה: כמדומני שצורת הכוכבים היינו עגולים אם קרני זויות בולטות, וזה לא עושים כלל".
     3. הגרח"ק זצ"ל (שבט תשע"א) – "לכבוד מרן שליט"א [זצ"ל]. האם מותר לעשות צורת כוכב באופן שמובן מתוך הענין שאין הכוונה לכוכב שבשמים. הנידון הוא במי שמסחרו לעשות כרטיסים ושאר מיני ניירות שיש עליהם איזו צורות וסימנים וכמעט א"א לו להצליח אם יסרב מלעשות צורת כוכב. תשובה: אין זה כוכב ולא כלום".
     4. שבט הקהתי (ח"ו סי' ש"ב אות א') – "דגם כוכב אחד אסור".
     5. מראי מקומות – פסקי בושם (פרק כ"ה סעי' כ"א).
        1. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, ***יו"ד אות ע"ג) – "אסור לעשות על בגד צורת כוכבים, אבל אם עשה מותר ללבוש".***
     6. **מגן דוד**: צורה של שש קצוות שוות.
        1. להורות נתן (ח"ב סי' ס"ד אות ג') – "נראה שאין אלו צורות כוכב כלל אלא צורה של שש קצוות שוות המכונה מגן דוד, והרי מעשים בכל יום שעושים צורות אלו ... ואלו המציירים צורות כוכבי השמים אינם מציירים צורות כאלו".
        2. הגריש"א זצ"ל (מכתב הגרי"י אפרתי, שבט תשע"א) – "לכבוד ידיד נפשי הגאון ר"ב כהן שליט"א, אחדשכת"ר בכה"ר, אבוא בקצרה - הנה בענין כוכבים, כפי שכת"ר יודע הנה אחרונים הסתפקו בציור 'מה שמקובל' לצייר ככוכב - שהרי אין זה דומה לתמונת הכוכב באמת, אלא שיש הסכמת אנשים שמציינים משושה ככוכב. ואמנם בזמנו שמעתי פעם ממרן שליט"א [זצ"ל] שיש מקום להיזהר בזה, אולם כעת הראיתי לפניו דף ועליו 'מה שמקובל ככוכבים' ואמר שמכיון שאין זה דומה לציור הכוכב כפי הנראה - אין זה איסור. זה מה שבידי ממרן שליט"א [זצ"ל] בדבר ציור הכוכבים".
        3. חוט שני (עבודת מלך עמ' של"ז אות י"ג) – "הא דיש לפעמים כוכבים סתם על פרוכת לנוי (צורת מגן דוד) מותר שזהו סתם ציור בעלמא היות שלא כיוונו לכוכבי שמים".
  4. **מדבקות** (stickers).
     1. מחמיר.
        1. עי' חוט שני (פסח עמ' רל"ב) – "מדבקות שעליהם מצויירים צורות האסורות לעשותם כגון צורות אדם או שמש ירח וכוכבים, אפשר שהמסיר את המדבקה עם הציור ומדבקה במקום אחר חשיב עשייה, ולא רק שהייה".
  5. **קברו של יהושע**.
     1. מראי מקומות – ציץ אליעזר (ח"ט סי' מ"ד אות ח'), חוט שני (פסח סוף עמ' רל"ה).
  6. מראי מקומות – עומק הפשט (גליון של"ד, פר' כי תבא תשע"ט).
     1. דעת כהן (יו"ד סי' ס"ד, אורח משפט או"ח סי' כ"א) – "ובד' הרמב"ם פ"ג דע"ז הי"א מפורש, דצורת חמה ולבנה וכוכבים ומזלות אסור לעשות אפילו על הלוח. ובד' הראב"ד בהשגה שם מבואר, דכשהן לא בולטין ולא שוקעים חמור הוא יותר מאילו היו שוקעין. א"כ פשוט הוא, דכל החומרא דחו"ל וכו"מ שוקעין היא נוהגת ג"כ בצבעים ועל הלוח. ובאמת **תמוה הדבר** מאד מהיכן נתפשט הדבר להיתר, לעשות בבתי כנסיות ובבתי מדרשות דמות חו"ל וכוכבים ומזלות. ובעיר מולדתי ראיתי בילדותי מצוייר מעל הבימה למעלה בתקרה כל שנים עשר המזלות קבועים בגלגל, וכפי הנראה נהגו היתר לא לבד בשהיתם אלא ג"כ בעשיתם. אמנם למחות אין בנו כח, מאחר **שיש להם עמוד גדול להשען עליו**, שהיא דעת מוהר"מ מרוטנבורג, שבמרדכי פרק חזקת הבתים ופרק כל הצלמים, שדעתו שונה מדעת הרמב"ם והראב"ד, האוסרים לפחות בחו"ל כו"מ גם על הלוח, והראב"ד סובר דבצבעים, שאינו לא שוקע ולא בולט, גרע משוקע, ומוהר"מ ס"ל דע"י צבעים, כיון דלית ביה ממשא כלל, עדיף ופשוט להיתירא, אפילו בחו"ל כו"מ, יותר משוקע, ואע"ג דשוקע אסור מ"מ לצייר בצבע מותר. ולדבריהם צריך לומר, דהא דלא משני בגמ' בע"ז שם על ר"ג, שהיו הצורות מצוירות בטבלא בצבע, דכה"ג מותר, כה"ג דהקשו תוס' אהא דלא משני שהיו לא בולטות אלא שוקעות, משום דלשון דמות צורות משמע דמות גשמית נתפסת, לא רק צלם, דאם היו מצוירות היתה המשנה אומרת מפורש: צורות מצוירות היו לו. אמנם **ההיתר היותר פשוט** הוא דעת הרמב"ם בפיה"מ דע"ז, דצורות חמה ולבנה כו"מ הכונה היא דוקא אותן הצורות, שהסכימו עובדי ע"ז ליחסן לחו"ל כו"מ, אבל העושה עיגול ויאמר זה חמה זה לבנה אינו כלום, וכמו כן המזלות ע"פ הציור התמוני שלהם, שבא מפני מעמד קיבוץ הכוכבים בימי המבול לערך, כמש"כ הרמב"ם פ"ג מהלכות יסוה"ת ה"ז, אותן הצורות אינן כלל צורות האסורות. ואע"ג שנגד דברי הרמב"ם עומדים דברי הגמ', שמקשה על ר"ג מהא דל"ת אתי, ובעלייתו בטבלא שלו לחקור את העדים, בודאי לא עשה דמות צורות שעע"ז הסכימו ללבנה, שהרי אין בהן תועלת כלל לענין חקירת העדים, אלא ממש דמות צורות לבנה ממש כפי דמיון המראה שלה בעיגולה לעינינו, נראה דפשיטא ליה להרמב"ם מדנקיט בגמ' ג"כ טעמא דחשדא, דהאיסור הוא באופן שעובדי ע"ז טועין בו, וכיון דבקיאותו של הרמב"ם בספרי הע"ז למדה אותו, שלא הי' דרכם כלל לעבוד את הצורות שבעיגולים שלהם, אלא את אותן הצורות המיוחסות להם, כנ"ל, סבר דאין ה"נ שהגמ' הי' יכול לתרץ הקושיא באופן זה, אלא דבלא"ה משני שפיר. והש"ך בנקה"כ בסי' קמ"א ג"כ לימד עליהם זכות, משום שהוא להתלמד. ולפ"ז י"ל, דאפילו משום טרדת הכונה לא שייך למחות, דלא מחו הראשונים כ"א בצורות עופות וחיות, שאינן שייכות לענין התפילה, אבל במזלות, שהתפילה ההיא עוסקת בהם, מעורר הציור את הכונה, והוי דומיא דסוכה מ"א ב', דהואיל ומצוה היא לא טריד, והיינו מצוה דשייכא לענין היום, וה"נ השייכות לענין התפילה. ויש להאריך בזה הרבה, אבל נראה שהוא מנהג עתיק מאד, שכבר הובא זכרונו בדברי הראשונים, וכיון שכבר למדו גדולים עליו זכות הנח להם לישראל כו'".
     2. אג"מ (מסורת משה ח"ג יו"ד אות פ', עמ' רי"ג) – "וגם אמר לי שהשיב רבינו שאסור לצלם תמונה של הלבנה או של השמש, מצד איסור דלא תעשון אתי".
     3. ציץ אליעזר (ח"ט סי' מ"ד אות ח') – "ראיתי בספר קטן הכמות נקרא בשם כל המצוה להגר"י אורנשטיין ז"ל דבמצוה ל"ט כותב ששמע ממו"ר הגאון הגרי"ל דיסקין ז"ל שאמר דזה שאסרו לעשות צורת חמה ולבנה בין בולטת בין שוקעת, הכוונה שלא יעשה כדור מצומצם כשיעור גודל כדור השמש שמתראה לעינינו, וכן בקשת הלבנה ע"ש, ולפי"ז יש עוד מקום לומר בההיא דיהושע דאפי' אם הם בעצמם עשו תמונת החמה ובצורת עיגול, מ"מ לא עשוהו מיהת שיהא מצומצם כשיעור גודל כדור השמש שמתראה לעינינו ולכן היה מותר לעשות זאת. אך יש עוד לעיין בעצם החידוש הזה, וגם מחבר הספר שם השאיר זה בצ"ע, וכנראה תלוי הדבר באשלי רברבא, יעויין בלשונם של התוס' ביומא שם ד' נ"ד במ"ש אבל שמשין שברקיע שאי אפשר לעשות כמותן אסרה התורה לעשות דוגמתן ואע"פ שאינו עושה כמדת ארכו ורחבו לפי שאי אפשר, וכן בשו"ת מהרי"ט חיו"ד סי' ל"ה ושו"ת מהר"ם אלשיך סי' ע"ז ושו"ת שואל ומשיב מהדו"ק ח"ג סי' ע"א ובדר"ת יו"ד סי' קמ"א ס"ק ל"ח עיי"ש".
     4. רבבות אפרים (ח"ח סי' תפ"ה אות ה') – "על מה סומכים היום הרבה שעושים צורת חמה לבנה כוכבים הרי ע' יו"ד סי' קמ"א דאסור. [באמת כתבתי כבר דאסור לעשות, המחבר]".

1. מזלות.
   1. **לבית כנסת, פרוכת, צורת ארי**.
      1. מחמיר.
         1. שבט הלוי (ח"ד סי' צ"ה אות ב') – "צורת אריות אסור לעשות בבית הכנסת בין על גבי ארון הקודש בין ע"ג הפרוכת, וכיוצא מפורש מדברי הגאונים ובתוכם הרדב"ז ח"ד סי' אלף קע"ח שאסרו בפשיטות כמובא בד"ת יו"ד סי' קמ"א ס"ו סוס"ק מ"ח בשם תשובת תפארת צבי סו"ס ל"ו, ולענין להסיר, מן הדין היה להסיר ג"כ, אמנם היות שבתשובת מחנה חיים ח"ב סי' כ"ט מלמד זכות על כל עשיית האריות בבית הכנסת ובפרט מה שעושים רק חצי ארי וצד השני חלק, ע"כ עכ"פ אין צריך לעשות מחלוקת עבור זה, אמנם לכתחילה עלינו לחוש לכל הגאונים שאסרו שהם גדולים בחכמה ובמנין, ובדברי הרב מחנה חיים יש דברים הצ"ע ובפרט מש"כ דהמנהג לעשות אריות נובע מעשיית ב' כרובים במקדש ומה דמות ודמיון זל"ז - ומה ענין אריות לכרובים - וגם לדמיונו צ"ע וכי מותר לעשות ח"ו כרובים בבית הכנסת אלא הדברים רחוקים וצ"ע לסמוך עליהם, עכ"פ לכתחילה בודאי לא".
      2. מיקל.
         1. אג"מ (יו"ד ח"ב סוף סי' נ"ה) – "וכמו שהמנהג פשוט גם עתה כמנהג שהיה בימי הר"ן וכפסק הש"ע שעושין גם צורות אריות על אה"ק והפרוכת ואין למחות בזה. ואם אחד רוצה להחמיר כשיטת הגמ"יי הרשות בידו אבל לא להורות לאחריני. אבל להגמ"יי לא רק נשר אסור אלא כל הבע"ח. ואף שבברכי יוסף הביא לאסור בביהכ"נ לא נהגו כמותו, ואף הוא לא אסר מצד עשיה דא"כ גם בביתו היה אוסר. ואולי הוא חומרא מסברת עצמו שבמקום שמתפללין יש לחוש יותר לחשדא כדהוזכר סברא כזו בפ"ת סק"ח, ואין להחמיר זה במקום שלא נהגו החומרא".
      3. מראי מקומות – מחנה חיים (יו"ד ח"ב סי' כ"ט), דברי מלכיאל (ח"ו סי' ב'), היכל יצחק (או"ח סי' י"א), ציץ אליעזר (ח"ג סי' כ"ד), דרכי תשובה (ס"ק מ"ד, ס"ק מ"ח), פתחי תשובה (שם ס"ק ח'), יחוה דעת (ח"ג סי' ס"ב), ארחות רבינו (ח"א עמ' י"ב אות ד'), דעת כהן (סי' ס"ד), ישכיל עבדי (יו"ד ח"ז סי' י"ז, ח"ח סי' י"ז), אבני ישפה (ח"א סי' קנ"א ענף א'), נחלת שמעון (מלכים א' סי' כ"ג), יגל יעקב (הע' שט"ו).
         1. קהלות יעקב (דרך שיחה ריש עמ' רס"ח) – "פ"א הביא פלוני לאבא ז"ל פרוכת עם דמות אריה, ואמר לו אבא: אין זה אריה, אלא חתול".
         2. דברי יציב (יו"ד סי' ל"ח) – "צורת אריות לקבעם על ארון הקודש מלמעלה, אם שפיר דמי לעשות כן ...".
         3. הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת ר"ה דף כד: ד"ה שם, אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"ג) – "לצייר אריות בבית הכנסת אסור, ולאו שפיר עבדי אלו שמציירים. וכתב המהרש"ם שבדיעבד יש להקל באותם אריות שעשויים להחזיק את הכתר, דכל מה שהוא מכוער שנראה כמשתחוה להם, זה הכל כשהצורה היא אל מול הקהל, אבל בצורה זאת שפני האריה הוא מול האריה השני, ומחזיקים הכתר, אין כאן נראה כאילו משתחוה להם, דלא הוי כנגד המתפללים".
2. שהייה.
   1. קשה, דגלים (flag American), תמונות, ספרים (science books), ועוד - צדדים להתיר.
      1. שהייה הוי איסור דרבנן.
      2. לט"ז (לעיל), ציורים מותר.
      3. שהייה אם אינו בולט, יש מתירין [עי' לקמן].
      4. אולי י"ל, אין חשד בזמן הזה.
      5. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י' אות כ"ב) – "וכן לצלם אסור. אך אם צוייר כבר השמש והירח, מותר להשהותם".
   2. **מקור שאין חשד**.
      1. חוט שני (פסח עמ' רל"ז ד"ה בגדי) – "החכמת אדם ... שאר צורות האסורות לא דיבר מהם להתיר, והרי ידוע שבהרבה ארצות עובדים לשמש ולירח וכוכבים, ממילא הדרא דינא הקבוע בשו"ע וברמ"א ושאר פוסקים דאיכא בהם משום חשד שעושה לעבודה זרה. ובזמנינו שכל העולם כמין ארץ אחד, שיודעים מה נעשה ומה יש בקצה העולם אין לומר שבמקומותינו לא עובדים וליכא חש"ד וכנ"ל ... ומ"מ בגדי ילדים שמייצרים אותם במפעלים שלא מצוי בהם עובדי עבודה זרה, מסתברא דכיון שהם מציירים כמויות גדולות לבגדי ילדים אין בזה משום חשד, ואין צריך לפגום הצורות".
      2. הגר"צ שכטר שליט"א (R.J.J. חוברת מ"ח עמ' קי"ט) -

Ramo (141:3) and Shach (141:16) hold that even nowadays, when worshipping human and celestial images is no longer in vogue, the prohibition of shehiyah remains. Chochmat Adam (85:6), though, argues that since no one worships images of man anymore, retaining such an image is permissible. He makes no mention of a similar dispensation for images of the sun, moon, and stars, but such an extension might be reasonable. R. Schachter thinks that common practice to own such images is based on this lenient position.

* 1. **להשהותן בבית אם אינן בולטות**.
     1. מיקל.
        1. ר"ן (ע"ז דף יט.) – "לפי לשון זה שכל הצורות שאסרה תורה אסור לעשותן בין בולטות בין שוקעות ולקיימן שבמדור העליון אסורות בין בולטות בין שוקעות על דרך פירושו של הרב רבינו מאיר ז"ל שכתבנו למעלה ושבמדור התחתון בולטות אסור לקיימן משום חשדא שוקעות מותרות דליכא חשדא ושאר כל הצורות כולן בולטות אסורות בין לעשותן בין לקיימן שוקעות מותרות".
        2. מהרי"ט (ח"ב יו"ד סי' ל"ה ד"ה ותו) – "והר"ן ז"ל הביא שתי לשונות ללישנא קמא כל צורות שאסרה תורה שבמדור העליון בין בולטות בין שוקעות אסורות ושבמדור התחתון בולטת אסור לקיימן משום חשדא שוקעות מותרות דליכא חשדא ולשון אחר אמרו שכל הצורות שאסרה תורה דוקא בולטת אסורות שוקעות מותרו' והר"ן ז"ל הכריע כלשון ראשון וכן תפס עיקר".
        3. קיצור שו"ע (סי' קס"ח סעי' א') – "אסור לצייר צורות חמה ולבנה וכוכבים. ואפילו אינן בולטות אסור לעשותן. ואפילו בשביל עובד כוכבים ומזלות, אבל להשהותן בבית, אם אינן בולטות מותרין".
        4. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, ***יו"ד אות ע"ג) – "אסור לעשות על בגד צורת כוכבים, אבל אם עשה מותר ללבוש"***.
     2. מחמיר.
        1. חכ"א (כלל פ"ה סעי' ו') – "ואפילו להשהותן אסור משום חשד (ש"ך ס"ק כ"ג)".
        2. שבט הלוי (ח"ז סי' קל"ד אות ו') – "שאלה: צורת חמה לבנה וכוכבים אסור אפילו אינו בולט כמבואר בשו"ע שם (סעיף ב') האם מותר לצלם החמה לפני שקיעתה (כמו שיש עושין על יד הים) או דיש בזה איסור תורה. תשובה: אם יש בו איסור תורה של לא תעשון כבר כתבתי למעלה באות ה' מכ"מ איסור שהי' נראה דאיכא".
        3. חוט שני (פסח עמ' רל"ז ד"ה בגדי).

1. היכל, וכלים - סעיף ח'.
   1. **מנורה עם ז' קנים**.
      1. מנורת חשמל.
         1. מיקל.
            1. יחוה דעת (ח"ג סי' ס"א) – "וכן העיקר להלכה ולמעשה".
            2. הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב) – "האם מותר להדליק נרות בפמוט זכוכית העשוי מז' קנים. תשובה: כן".
         2. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ג סי' תק"א, "חוטי חשמל ...").
      2. שאין עומדים בשורה אחת.
         1. מחמיר.
            1. פת"ת (ס"ק י"ד) – "עי' בספר בכור שור בחדושיו למס' ר"ה דף כ"ד שכתב בענין אשר חדשים מקרוב באו עושים כוונים למלאכת מנורת המקדש בשינוי עמידת הקנים דהיינו שעושים ז' קנים וששה מהם מעמידים בדמות עיגול או משולש או מרובע אלו נגד אלו וא' באמצע דיש למחות בידם דכל דבר שאינו מעכב במנורה אינו מעכב באיסור עשיית תבניתה ולא מצינו שיעכב במנורה סדר עמידת הקנים ועוד אני אומר דכל שעושה ז' קנים אפילו חסר איזה דבר המעכב אסור כו' וכיון שכן כ"ש אין להקל במידי דלא מעכב כלל והוא סדר עמידת הקנים ע"ש ועי' בספר משנת חכמים הלכות עבודת כוכבים וחוקותיהם דף ס"ד שדעתו נוטה להתיר בכה"ג שעושה הקנים בעיגול וכן במנורות שנעשין על נרות ולא על שמן עיין שם שאין דבריו מוכרחים ויש להחמיר מאחר שהוא איסור תורה כדמשמע בש"ס עבודת כוכבים ד' מ"ג וכמ"ש בתוספות שם ד"ה לא אסרה תורה".

לכאורה רק עשייה הוא איסור דאורייתא, ולא איסור שהייה. ולכן, אם כבר קנה, יש להקל.

* + - * 1. הגריש"א זצ"ל (***דרור יקרא עמ' שע"ד,*** אשרי האיש או"ח ח"ב פרק ו' אות ט') – "אף שאין עומדים בשורה אחת, אלא האחד באמצע והששה בעיגול סביב סביב, יש בזה תבואות שור שאסור גם בזה".
      1. שבט הלוי (ח"י סי' קכ"ט) – "ואשר שאל כב' בדין מנורה התלויה בתקרה שיש לה שבעה קנים העשוים בעיגול ואין לה קנה אמצעי, ובקנים כוסות זכוכית להניח בהם שמן, אם מותר לעשותה ולקיימה כן עפ"י המבואר יו"ד סי' קמ"א ס"ח בענין איסור עשית תבנית מנורה. ואשיב בקיצור דברים כדרכי, אעפ"י שדרכנו להחמיר כדעת הגאון תבו"ש ר"ה כ"ד דכל שיש ז' קנים אסור גם אם עומדים בעיגול, ודלא כדעת הגאון חכם צבי סי' ס', וכן הי' דעת גדולי הדורות נוטים, מכ"מ בנ"ד הכי ודאי נראה דעת כבודו דאין חשש גם לדעת המחמירים, דעכ"פ דמיון כל דהו בעינן למנורה של מקדש, דהא אמרו מנחות כ"ח כנגד מנורה, ואפילו נימא דזה כולל ז' קנים כ"ד, הא בטור יו"ד סי' קמ"א משמע דגריס בכולהו לשון תבנית דהיינו מנורה תבנית מנורה, ולהטור אפילו בשינוי בעלמא מותר, ועיין תשובת מהרי"ק שבב"י שם סוס"י קמ"א, ואפילו לדעת המחמירים מכ"מ כעין שכ' כבודו אינו בגדר תבנית מנורה כלל כיון שתלויה למעלה, ואין ירך או קנה אמצעי שיוצאים ממנה הקנים, וכזה הביא להתיר בפשיטות בד"ת סוס"י קמ"א בשם תשובת ר' חיים הכהן רפפורט סי' כ"ה, ועיין מה שנו"נ באורך בענינים אלה בעניי בשו"ת שבט הלוי ח"ג סי' קמ"ו".
      2. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ג אות קנ"ח) – "שאלה: בפתחי תשובה (יור"ד סימן קמ"א ס"ק י"ד) כתב להחמיר לעשות מנורה עם ז' קנים אפילו אם עושים המנורה בעיגול, שששה מהם מעמידים בעיגול ואחד באמצע, דכל דבר שאינו מעכב במנורה אינו מעכב באיסור עשיית תבניתה, יעו"ש. ושאלתי אם עשו מנורה של ז' קנים וכנ"ל, אולם חלק מהם מדליק בכוסיות של שמן זית, וחלק מהם מדליק בנרות שעוה, [שאינו מדליק בכל הקנים אותו הדבר], האם כן יהיה מותר לכו"ע. תשובה: לכאורה יש ליזהר".
      3. מראי מקומות – תולדות שמואל (ח"ג מצוה ל"ט סי' ה' אות ד').
         1. הגריש"א זצ"ל (מנשים באהל יו"ד אות נ"ג) – "ושאלתיו אם אפשר להתיר ע"י סתימת נר אחד שלא יהיה עליו שם כלי, והסכים".
    1. העמדת מנורה בת שבעה קנים בבית הכנסת.
       1. מראי מקומות – יביע אומר (ח"א יו"ד סי' י"ב).
       2. אג"מ (רשומי אהרן ח"ב או"ח סי' ק"נ אות ז') – "כשיש בבית הכנסת מנורה משבעה קנים יש לכבות את האור מהנר האמצעי".
    2. מראי מקומות – חכם צבי (סי' ס'), שואל ומשיב (מהד"ק ח"ג סי' ע"א ד"ה והנה מדי), להורות נתן (ח"ג סי' מ"ח), שבט הלוי (ח"ח סי' ק"ו, ח"ה סי' צ"ו), הגרח"ק זצ"ל (הליכות חיים ח"ב פרק ל'), שבט הקהתי (ח"ו סי' רצ"ט, סי' ש'), עטרת פז (זביחי, ח"ב סי' ו').
       1. ח"ח (ספר המצות לאו קמ"ד) – "ומנורה של מתכת - של שבעה קנים, בצורת מנורה שבהיכל. אבל פחות או יותר משבעה קנים, או מנורה שאינה של מתכת".
       2. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א סוף עמ' רס"ז, ***ח"ב עמ' תמ"ה ד"ה פ"א***) – "שאלה: יהודי שאשתו מדליקה נרות שבת עם פמוט של שבעה קנים, זה כבר שלושים שנה, ועתה למד הגמרא במסכת ראש השנה (סוף פרק ב') שאסור, אם יש עצה לזה. ב'פתחי תשובה' (יו"ד סי' קמ"א) משמע שאין עצה לזה. תשובה: פ"א אמא ע"ה קנתה פמוט והביאה לבית. החזו"א שראה כי זה פמוט של שבעה קנים, הורה לה שתחזירו מיד לחנות".
  1. מראי מקומות – חוט שני (פסח עמ' ר"מ).