מראי_מקומות_שא_כט-לד
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**שא כט-לד**

★"היוצא בטלית מקופלת וכו' חייב חטאת".

יל"ע אמאי לא הוי שינוי [וא"כ לא יתחייב] ולר"ח דמיירי בנושאים רק על כתפו שפיר הוי דרך משוי והוצאה.

אבל לרש"י דמיירי דנתנה על ראשו וכתפו למה לא הוי שינוי.

★וזה פשוט דהר"ח חלק על רש"י, וסובר דאם מתעטף ראשו לא חייב. [ובזה יל"ע או דס"ל דהיתר גמור הוא, או דאינו חייב ע"כ], ולכך מוקי דמיירי במניחו על כתפו.

ובדעת רש"י יל"ע אי בגוונא דהר"ח ס"ל דלא חייב, או דהעמיד הסוגיא גם בגוונא שמעטף בה את ראשו, אבל איה"נ גם אם יהיה על כתפו לחוד ס"ל דחייב, **וכן נקט במ"ב** [ס"ק ק].

וע"ע בט"ז [כד].

★בדברי רש"י בעובדא דרבי [ד"ה דקדק] "שאינה מקופלת ואחוריה נופלים למטה מכתפיו אלא שצידה היו מונחים על כתפו".

[והיינו שעובדא דרבי דקיבל את דברי האוסרים לאו היינו טלית מקופלת, וביאר רש"י את החילוק].

בפשטות לא קיפל את הטלית מאחוריו כלל, אלא את הצדדים שלפניו הניח על כתפו [כעין צורת לבישת טלית דידן שלא מתעטף מקדימה כלל].

וז"ל הר"ן "אבל בההיא דרבי לא היו מקפלין אלא הצדדין שלפניו בלבד".

וכן נראין דברי הרשב"א [ד"ה טלית] "שטלית מקופלת היינו כששני צידי הטלית שלפניה ושלאחריה מונחים על כתפו כעין שאנו מתעטפין בטליתות אבל ההיא דרבי לא קיפל אלא הצדדים שלפניו בלבד".

ונמצא דבצורת לבישה דידן רבי אסר.

וע"ע בשו"ת הרשב"א הובא בב"י [סל"ד] וז"ל "וטלית מקופלת דא"ר יוחנן היוצא בה דחייב פרש"י ז"ל דלאחר שנתנה על ראשו הגביה שוליו על כתפו שאין זה דרך מלבוש **והיינו נמי** דרבי שהיו שני צידי טליתו מונחים לו על כתפו ואמרו לו שהוא חייב חטאת ושלשל טליתו ובזה אנחנו נזהרים שלא לקפל שולי הטלית על הכתפיים".

משמע **דעובדא דרבי הגביה חלק משוליו**, ודלא כהנ"ל.

ולפ"ז לבישה דידן שמקבל על כתפו רק את שלפניו, שרי.

וכן הוא בגר"ז [לה] שיש שני מצבים.

א. שהגביה כל אורך שוליה ובזה לכו"ע חייב.

ב. שהגביה שני כנפי שוליה ואמצע שוליה משתלשל על גופו למטה מכתפו, ובזה י"א דחייב וי"א דאסור.

**לא**

★עיין ב"י [ד"ה ומכל הדברים] "דהא דאסר תלמודא טלית מקופלת דוקא בטליתות שלהם שהם יריעה אחת מרובעת כעין טלית מצוה וכו' ועוד דכל כה"ג אפי' בטליתות דידהו שרי דלא אסרו אלא להניח על כתפו דוקא לפי שנראית כמשוי וכו'".

הנה חידש תרי דברים: **א.** רק בטלית דידהו יש חסרון במקופלת, אבל **מלבוש** דידן כשהוא לבוש מותר אפי' **מקופלת על כתפו שרי.**

**ב.** דגם במלבוש שלהם האיסור במניחו על כתפו, אבל להגביה קצת בידו שרי.

ועיין **ט"ז** [כא] שהקשה מדברי הרמב"ם שקיפלה **בידו** נאסר [מקשה על חידושו השני של הב"י].

ועיין **א"ר** [נד] שתירץ שהב"י מיירי מגביה בידו באופן שאינו עושה קיפול, משא"כ הרמב"ם שאוסר בידו מיירי שנוצר קיפול [כמרזב].

**ובגר"ז** תירץ [קו"א סק"ח] דהרמב"ם מיירי באוחז בקצה הבגד דאז נראה כמשוי, משא"כ הב"י מיירי שאוחז באמצע הבגד ונשאר עדיין צורת לבישה בחלק שלמטה מאחיזתו ובזה שרי [נ"ל ביאור דבריו].

**ובשו"ע** [לא] הביא היתר במלבוש דידן במגביה קצתן [דלא כב"י שהתיר לבוש דידן אפי' על כתפו, וכן לבוש דידהו במגביה קצת וכאן היקל רק בצירוף שתי ההגבלות].

ועיין בא"ר ובגר"ז הנ"ל דהעירו **דהשו"ע חזר בו** מדבריו בב"י.

וע"ע בב"י שכתב "וזה דבר פשוט ולא כתבתיו אלא לפי שראיתי מפקפקים בדבר, וכבר נתבאר שאין להן על מה שיסמכו" [וא"כ צ"ב למה חזר בו מדבר כזה פשוט].

וע"ע בלבוש [לא].

וע"ע במ"ב [קיז] שביאר היתר מלבוש דידן "דאכתי נשאר עליו עצם הבגד דרך מלבוש וכו' אבל לא להגביה הרבה".

דהיינו גם בגד דידן דשרי לא להגביה הרבה [ומשמע דבגד דידהו גם במקצת נאסר[.

ואח"כ בס"ק [קיח] גבי בגד שאינו דרך מלבוש [כעין בגד דידהו] "ומ"מ נראה דאין להחמיר אלא להגביה הרבה, אבל לא מעט כדי שלא יתלכלך דעדיין דרך לבושו הוא", וצ"ע.

★במ"ב [קטז] "היינו שנטל שני הקצוות שלפניו ולאחריו וכו' וקיפלן והגביה **על ידו** או **על כתפו** וכו'".

ויל"ע במגביה הציציות ותוחבן בחגורתו או בגערט"ל אי שרי.

★עיין אג"מ [ח"ח סי' יח על סעיף כט] גבי יציאה בשרוולים מקופלים.

★עיין "דינים והנהגות מהחזו"א" [פי"ד-יד] דאסר **להגביה את קצה האבנט בידו** מטעם הוצאה.

**לד**

★"יוצא אדם בסודר המקופל על כתפיו".

ובמ"ב [קכז] דאף בטלית אסור במקופל, סודר שרי דדרך לבישתו כך".

[וכעין זה [בס"ק קטו] דדרך לבושו כך שרי].

יל"ע במעיל **המונח** על הכתפים [ללא לבישת השרוולים] אי חשיב דרך בכך או לא.

ויש שאסרו ברה"ר מטעם **דילמא נפיל.**

וכן יל"ע בכל טלית אי חיישינן **דילמא נפיל.**

**לג**

★"במקום שא"צ לו יש להחמיר".

והיינו שלא לובשו כלל "דחיישינן שמא יצא" ומטעם חשש הוצאה.

ויל"ע ה"ז בלי מחשבה ואמאי גזרינן, ועיין שו"ת הרעק"א [ח].