יד - בדעת רש_י בדין אמירת הרש_ל בגזילה שהוזקה בהיזק שאינו ניכר
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים בפרק הגוזל עצים

**סימן יד**

**בדעת רש"י בדין אמירת הרש"ל בגזילה**

**א**

א] **ב"ק צ"ו ב',** מטבע ונפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח בהמה ונתעבדה בה עבירה או שנפסלה מע"ג המזבח או שהיתה יוצאה ליסקל אומר לו הרש"ל, ופירש"י, ז"ל, ונעבדה בה עבירה וכו' שנפסלה מע"ג המזבח וכו' פטורין דכל הבהמות לאו למזבח קיימי, עכ"ל, ומבו' בדבריו דכל הא דכשגזל בהמה ונפסלה מע"ג המזבח אומר לו הרש"ל, הוא משום דכל הבהמות לאו למזבח קיימי, ולפ"ז הדין נותן דבבהמה קדושה דקיימא לגבי מזבח לא מצי למימר הרש"ל.

**אמנם** הנה לקמן צ"ח א' אמר רבה הצורם אוזן פרתו של חבירו פטור מ"ט פרה כדקיימא קיימא וכו' וכולהו שוורים לאו לגבי מזבח קיימי, והתוס' שם הק' מהא דתנן הכא דבנפסלה מע"ג המזבח אומר לו הרש"ל ומשמע דוקא שנפסלה מאלי' אבל הטיל בה מום בידים חייב, וכתבו דמתניתין איירי בבהמה קדושה דודאי לגבי מזבח קיימא.

**ומבו'** מד' התוס' דפליגי ע"ד רש"י וס"ל דאף בבהמה קדושה דקיימא לגבי מזבח, ומה"ט הוא דהצורם אוזן בהמה זו חייב, מצי למימר הרש"ל כשנפסלה מע"ג המזבח, וצ"ב בטעם הפלוגתא בזה, ועמש"כ בזה התרוה"כ בסימן שס"ג סק"א.

ב] **עוד** יש להעיר בזה, דלמש"כ בפירש"י דמתניתין איירי בבהמה דלא קיימא לגבי מזבח, ולא איירי בבהמה קדושה, הדרא קו' התוס' לדוכתה, דמהא דתני או שנפסלה מע"ג המזבח משמע דאם הטיל בה מום בידים חייב, ותיקשי מינה לרבה דהצורם אוזן פרתו של חבירו פטור.[[1]](#footnote-1)

**ב**

ג] **ונראה** בזה בדעת רש"י, דהנה בגיטין נ"ג ב' מתיב רב פפא למ"ד דהיזק שאינו ניכר שמי' היזק מהא דתנן הכא דגזל מטבע ונפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח אומר לו הרש"ל, ואי אמרת היזק שאינו ניכר שמי' היזק האי גזלן הוא ממונא מעליא בעי שלומי, והתוס' שם פירשו דהיינו דכיון דהיזק שאינו ניכר שמי' היזק א"כ חשיב לי' כאילו הוא ניכר וא"כ אין לך שינוי גדול מזה וקנאם הגזלן בשינוי וצריך לשלם בממון מעליא ושמין כעין שגזל ולא מצי אמר ליה הרש"ל.

**אמנם** הנה בפירש"י שם כתב, ז"ל, ואי שמי' היזק מכדי מיגזל גזלי' וכו' וכי קמשלם לי' דבר הניזק משלם לי' ולא כמה שגזל, עכ"ל, ומשמע דלאו היינו דאם שמי' היזק הו"ל שינוי לקנות על ידו, אלא היינו דכיון דהוי דבר הניזק לא מצי למימר הרש"ל וליפטר, וזה צ"ב.

**ובפשוטו** צ"ל בזה כמש"כ בחי' הגרי"ז בהל' גזילה בדעת הרמב"ם, דבתרי גווני נחשבת הגזילה לאינה כעין שגזל, חדא ע"י דין שינוי של כל התורה דנחשבת כמו חפץ אחר ומכח זה אינה בכלל כעין שגזל, ועוד איכא דין שני בכעין שגזל התלוי בדין היזק, דהדין היזק שבהחפץ משוי לי' לאינו כעין שגזל, וזהו הא דתלי הגמ' בגיטין לדין אמירת הרש"ל בדין היזק שאינו ניכר, עיי"ש.

**ג**

ה] **אך** נראה דיש לפרש לד' רש"י בע"א, דהנה לקמן צ"ח ב' תניא והשיב את הגזלה מה ת"ל אשר גזל יחזיר כעין שגזל, מכאן אמרו גזל מטבע ונפסל פירות והרקיבו יין והחמיץ תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח בהמה ונעבדה בה עבירה ושור עד שלא נגמר דינו אומר לו הרש"ל, ומבו' דבעינן קרא להא דבהני גווני מצי למימר הרש"ל וליפטר, אף דהו"ל היזק שאינו ניכר, ואמנם במטבע ונפסל ופירות והקריבו ויין והחמיץ ובהמה ונפסלה מע"ג המזבח י"ל דחשיב כהיזק ניכר, אך באידך גווני הרי הוי היזק שאינו ניכר.

**והטעם** בזה, דאף דהיזק שאינו ניכר לא שמי' היזק ואין בזה שינוי כלל, מ"מ הרי ליכא בזה השבה על כל הגזילה שהיתה לבעלים, שהרי נפחתה הגזילה,[[2]](#footnote-2) ובזה הוא דילפינן מקרא דכיון דהוא כעין שגזל אומר לו הרש"ל ופטור.

**ובפשוטו** נראה דאף אלמלי הך קרא, ול"ה נפטר בהשבת הגזילה, ל"ה חייב לשלם אלא כנגד מה שנפחתה הגזילה, אך כנגד מה שנשתייר בגזילה א"צ לשלם, ול"ד להיכא דנשתנית הגזילה דקני לה בשינוי ודמים בעלמא בעי שלומי, אך הכא כל הס"ד הוא דעל מה שהופחתה הגזילה ליכא השבה וצריך לשלם ע"ז.[[3]](#footnote-3)

ו] **והנה** בסימן ט' סק"ט נתבאר ללמוד מד' הראב"ד לקמן צ"ז א' דאף דכשנפחתה הגזילה בפחת דאין בו שינוי אינו משלם את הפחת, מ"מ כל דיש בו שינוי, אף למ"ד דשינוי אינו קונה, מ"מ הוא חייב לשלם את הפחת, עיי"ש.

**ולמש"נ** נראה דהטעם בזה הוא שהרי מן הדין הי' דכל שנפחתה הגזילה אף בפחת דאין בו שינוי לא יהא נפטר בהשבתה, כיון דאין בזה השבה על מה שנפחתה הגזילה, אלא דילפינן מקרא דיחזיר כעין שגזל, דכל שהוא כעין שגזל אומר לו הרש"ל ופטור, וכ"ז הוא היכא דהוא כעין שגזל, אך היכא דאינו כעין שגזל, הרי דאף דלא קני לה בשינוי, משום דע"י שינוי לא חשבינן לה כדבר אחר, מ"מ כיון דאינו כעין שגזל ואינו בכלל יחזיר כעין שגזל, הדר דינא דאינו נפטר בהשבת הגזילה, כיון דאין בזה השבה על כל הגזילה.

**ד**

ז] **ולפ"ז** נראה בדעת רש"י דמה"ט הוא דלמ"ד דהיזק שאינו ניכר שמי' היזק דמים בעלמא בעי שלומי, אף דאי"ז שינוי, דהרי מן הדין הי' לנו לומר דכל שנפחתה הגזילה צריך לשלם כנגד הפחת, אלא דילפינן מקרא דכל דהוי כעין שגזל אומר לו הרש"ל ופטור, ובזה הוא דאמרינן דלמ"ד דהיזק שאינו ניכר שמי' היזק דהוי דבר הניזק ואי"ז כעין שגזל, לא חשיב כמחזיר כעין שגזל, והדר דינא דצריך לשלם כנגד הפחת.[[4]](#footnote-4)

**וכ"נ** קצת בפירש"י לעיל ס"ו ב' שפירש בהא דגזל חמץ ועבר עליו אומר לו הרש"ל, ז"ל, הרש"ל בעין כמות שהוא דהיזק שאינו ניכר הוא, עכ"ל, ומשמעות דבריו דהא דחשבינן דהגזילה קיימת בעין כמות שהיא, וע"כ חשבינן לה כמו שהשיב את כל הגזילה, הוא משום דהוי היזק שאינו ניכר ולא שמי' היזק, וזה כמש"נ דלמ"ד דהיזק שאינו ניכר שמי' היזק והוי דבר הניזק, לא חשיב כמו שהשיב את כל הגזילה, וע"כ הוא חייב לשלם כנגד הפחת.[[5]](#footnote-5)

ח] **ונמצא** לפ"ז דפליגי רש"י ותוס' בהא דכשגזל חפץ והוזק לא מצי למימר הרש"ל, דלדעת התוס' הוא רק משום דקני לי' בשינוי, אך לדעת רש"י אף בגונא דלא קני לי' בשינוי, מ"מ כל דהוי דבר הניזק לא חשיב כעין שגזל, וליכא בזה השבה כנגד הפחת, וע"כ אינו נפטר בהשבתו.

**ולפ"ז** הרי הדבר פשוט דבזה הוא שנחלקו רש"י ותוס' בדין גזל בהמה קדושה ונפסלה מע"ג המזבח, דהתוס' לטעמייהו דהא דכשהוזקה הגזילה לא מצי למימר הרש"ל, הוא רק היכא דהוי זה שינוי, הרי דע"כ הוא דבגזל בהמה קדושה ונפסלה מע"ג המזבח דאי"ז שינוי, דצרימת אוזן אי"ז שינוי בכל הבהמה, אומר לו הרש"ל, אך רש"י לטעמי' דאף היכא דאי"ז שינוי מ"מ כל דהוי דבר הניזק לא מצי למימר הרש"ל וליפטר, הרי דע"כ כל שגזל בהמה קדושה ונפסלה מע"ג המזבח, אף דאי"ז שינוי, מ"מ כיון דהוי זה היזק גמור, הו"ל דבר הניזק, ולא מצי למימר הרש"ל וליפטר.

**ה**

ט] **והנה** לקמן מ"ח ב' מפרשינן דטעמא דרבנן דאם החזירו שומר לאחר שנגמר דינו אינו מוחזר, הוא משום דס"ל דאין גומרין דינו של שור שלא בפניו דאמר לי' אי אייתיתי' ניהלי' הוה מעריקנא לי' לאגמא, השתא מסרתי' ביד מאן דלא מצינא לאישתעויי דינא בהדי', ובפירש"י שם כתב, ז"ל, משום דא"ל האי איסור הנאה לאו איסור דאתי עלי' ממילא הוא כגון חמץ בפסח, אלא את קטלתי' בידים שהבאתו לב"ד דאי הוה גבאי אנא מעריקנא ליה לאגמא, וכ"כ בפירש"י לעיל מ"ה א', ז"ל, משו"ה אמרי רבנן אינו מוחזר דא"ל אתפסתי' לתוראי כו' והזיקא דבידים הוא שהביאו לבי"ד, עכ"ל.

**והתוס'** לעיל שם הק' ע"ז, דאם היזק זה ל"ה היזק ניכר אף אם התפיס בידים לא יתחייב, ואם הוי היזק ניכר אפי' תפסו בי"ד מאליהן למה יפטר, וכי ל"ה לו לשמרו שלא יבא לידי כך.

**והתרוה"כ** בסימן שס"ג כתב בדעת רש"י, דהא דבכה"ג דאתפסי' בידים לא מצי למימר הרי שלך לפניך, אי"ז משום דחייב על הא דאתפסתי' לתוראי מדין מזיק, אלא היינו דכל שהזיק את השור לא מצי למימר הרש"ל לפניך וליפטר, וכ"כ בתשו' חת"ס או"ח סימן ק"ה.[[6]](#footnote-6)

**ולמש"נ** נראה בביאורו דכל הא דילפינן מקרא דאף דנפחתה הגזילה אומר לו הרש"ל ונפטר, היינו רק אם ל"ה ההפחתה מכחו, דבכה"ג מצי למימר לי' הרי "שלך" לפניך, דשלך נפסד ונפחת, אך כל שהוא עצמו נפסד ונפחת, לא מצי למימר הרי "שלך" לפניך, הד דינא דהוא חייב בתשלומי הפחת.

י] **ולפ"ז** מתישב היטב מש"כ רש"י דהא דגזל בהמה ונפסלה מע"ג המזבח אומר לו הרש"ל הוא משום דכל בהמות לאו למזבח קיימי, ולא תיקשי דא"כ אף אם הטיל בה מום בידים פטור, וכדאמר רבה דהצורם אוזן פרתו של חבירו פטור, והיינו משום דאף דהצורם אוזן פרתו של חבירו פטור, מ"מ כל שגזל בהמה ונפסלה מע"ג המזבח הרי מבו' בברייתא לקמן צ"ח ב' דמן הי' שישלם כנגד הפחת, אלא דילפינן מקרא דיחזיר כעין שגזל, וכ"ז הוא כשנפסלה מאלי', אך כל שהטיל בה מום בידים, לא מצי למימר לי' הרש"ל, והדר דינא דחייב לשלם כנגד הפחת, וכבר כתב כן התרוה"כ שם.

1. ובפשוטו צ"ל בדעת רש"י כמש"כ התורי"ד לקמן שם, ז"ל, וכן נמי הצורם אוזן פרתו של חבירו כיון דפסול המזבח קורא גרמא, אע"פ שגזלה וצרם אזנה פטור ואומר לו הרש"ל דהשבה מעליא היא, והאי דתנן או שנפסלה מע"ג המזבח אע"פ שנפסלה בידים אומר לו הרש""ל וכו', עכ"ל, והרי דאה"נ אף אם פסלה בידים מע"ג המזבח אומר לו הרש"ל, והא דתני או שנפסלה מע"ג המזבח אי"ז דוקא כשנפסלה מאלי'. [↑](#footnote-ref-1)
2. דהגם דהיזק שאינו ניכר לא שמי' היזק, הרי היינו רק דאין ע"ז תורת היזק, אך מ"מ ודאי דחשיב דחייל פחת בגוף הגזילה, ול"ד לגוונא דירד שער וערך הגזילה דמעיקרא שויא ד' והשתא שויא זוז דלא מצינו דבעינן קרא ע"ז דאומר לו הרש"ל ופטור. [↑](#footnote-ref-2)
3. ויש להוסיף, דמה"ט הוא דכנגד מה שנשתייר בהגזילה הוא נפטר בהשבה ולא יהא בזה לדינא דבהמה וכלים מעולין, וזה כמש"כ בחי' הגר"ח בפ"ב מגזילה דמה"ט הוא דלמ"ד דשינוי אינו קונה ליכא לדינא דבהמה וכלים מעולין, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-3)
4. ובפירש"י בגיטין שם לעיל מינה כתב, ז"ל, הרש"ל, ובלבד שישלם לו אותו עצמו וקרינא בי' והשיב את הגזלה אשר גזל שהרי לא נשתנה, עכ"ל, ולכאו' מכוון דבריו להא דילפינן לקמן צ"ח ב' מקרא דכל שמשיב את הגזילה עצמה והיא כעין שגזל פטור, - ולמש"נ נראה דמה שהביא התם לזה הוא משום דע"ז מיוסד עיקר פירכת הגמ' שם, דכל הא דאומר הרש"ל הוא משום דקרינא בי' והשיב את הגזילה אשר גזל, וזהו דפריך דלמ"ד דהיזק שאינו ניכר שמי' היזק והו"ל דבר הניזק, לא קרינא בי' והשיב את הגזילה אשר גזל, וחייב לשלם כנגד הפחת. [↑](#footnote-ref-4)
5. ובפירש"י לקמן צ"ז א' פירש בטעמא דמ"ד דפסלתו מלכות היינו נסדק, ז"ל, דכיון דלא נפיק לגמרי "היזק גמור" הוא ומשלם כשעת הגזילה, עכ"ל, ולמש"נ משמע מדבריו דאף מ"ד דפסלתו מלכות היינו נסדק מודה דאי"ז שינוי גמור לקנות בכך, אלא דס"ל דהוי זה היזק גמור, וכדמפרשינן התם דהוא משום דמינכר הזיקא, וע"כ לא מצי למימר הרש"ל וליפטר, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-5)
6. ויש להוסיף, דאין לפרש בד' רש"י דהא דחייב בדאתפסי' בידים הוא משום דהו"ל כהיזק ניכר, דמלבד דקשיא ע"ז כמשה"ק התוס' דא"כ יתחייב גם כשלא התפיסו בידים דהי' לו לשמרו שלא יבא לידי כך, וגם קשיא מסוגיית הגמ' לקמן צ"ח ב' דגם גזלן פטור כשלא התפיסו בידים, אף דגזלן חייב באונסין, גם הוא נסתר מפירש"י לעיל שם ולקמן שם דמבו' דגם בחמץ ועבר עליו הפסח כל הא דמצי למימר הרש"ל הוא משום דהוי זה ממילא, אך אם הי' נעשה זה בידים ל"ה מצי למימר הרש"ל, אף דהו"ל היזק שאינו ניכר [↑](#footnote-ref-6)