6 בענין אחריך
קטגוריות: ש_ס / לג בבא בתרא / קנין פירות ואחריך - הרב יהודה אלבוים

בס''ד

בענין אחריך

א. הרמב''ן במלח' הקשה על הבעה''מ דס''ל דכו''ע אית להו דאחריך כאומר מעכשיו, איך יתכן שיוצא יד''ח אתרוג לרבי שאין יכול למכור, והרי קנוי מעכשיו לאחריך.

ב. וצ''ב מדוע קושיתו רק לרבי הרי גם לרשב''ג אם לא מכר איגלאי שלא היה יכול למכור, דהרי גם לרשב''ג נתן מעכשיו אם ישתייר, ואם מכר והשתייר א''כ איגלאי דהכל קנוי לשני וכיצד יצא יד''ח.

ג. צ''ב מדוע לדעת הרמב''ן ניחא הרי אינו יכול למכור לרבי, אלא פי' הרמב''ן שאחולי אחיל כדי שיצא בו יד''ח, וצ''ב מאי שנא אם נתן מעכשיו לאחריך או שייר אצלו, דאם אינו יכול למכור בע''כ שייר אצלו, ואם עשאו לקנין פירות כקנין הגוף ודי בכך להחשב לכם, מדוע א''א לומר כן לדעת הבעה''מ דעשאו לקנין פירות כקנין הגוף.

ד. ובעצם דברי הבעה''מ צ''ב כיצד חלה מכירתו, דהרי רק אם חלה מכירתו לא נשתייר וחלה מכירתו, אך איך מעיקרא חל דהרי רק אם יחול המכירה יכול לחול המכירה.

ד. והנה בדברי הבעה''מ דאחריך כאומר מעכשיו, דהיינו שנתן לשני מעכשיו את הגוף ואת הפירות לאחר מיתת הראשון, א''כ נתן לראשון רק קנין פירות, ובגמ' מבואר לא כך אלא דלרשב''ג אחריך שאני - לכו''ע גם לרי''ו כמבואר בבעה''מ - וכן לברייתא דיחזרו ליורשי ראשון לר''ל ס''ל דאחריך שאני, והיינו שנתן גם גוף לראשון, וא''כ לא נתן גוף לשני מעכשיו, ולא נראה בגמ' דרק אם מכר נתן גוף לראשון, דהרי במת שני בחיי ראשון לא מכר ובכ''ז אמרינן דנתן לו גוף - וי''ל דנתן לשני אם ירד ואם לא ירד נתן הכל לראשון וכשמת הרי לא ירד אך הרמב''ן ע''כ לא הבין כך בבעה''מ כמבואר במערכת הקנינים סי' ז' - וע''כ צ''ל דלרשב''ג נתן לשני גוף מעכשיו רק מהזמן שימות הראשון, ולראשון נתן את הגוף כל זמן שחי, ובנוסף אמר אחריך שמתפרש שהשני יקנה מעכשיו רק אם ישאר, ואם לא ישאר הכל קנוי לראשון, וכיון שמכר את הגוף שיש לו, אף אם מכר רק את הזמן שיש לו, אין מתקיים מה שאמר אם נשתייר, דכוונתו רגע לפני המיתה מה שיש לראשון יהיה של השני מעכשיו, וכיון שלגבי הזמן הזה היה שייך לו וחלה מכירתו והקונה בעלים לגבי הזמן הזה, אין נחשב שנשתייר דלא נתן לא' רק חלק מזמני החפץ אלא נתן לו את כל החפץ לגבי הזמן הזה וכיון שנמצאים בזמן הזה רגע לפני מיתתו של א' כלפי הזמן הזה לא נשתייר מידי, וע''י שמכר עשה טצדקי שלא ישאר.

ה. וי''ל דהבין הרמב''ן בדברי הבעה''מ דנח' רשב''ג ורבי אם אחריך שאני דהיינו שנח' אם נתן לו רק פירות או גם גוף, ואם נתן לו רק פירות ממילא אין יכול כלל למכור את הגוף, וממילא מתקיים התנאי ונשתייר, דהתנאי תלוי בשיור הגוף, ולא בכל פרט ופרט וכל שהגוף נשתייר גם את הפירות נתן לו מזמן שמת הראשון, ולכו''ע כוונתו מה שישתייר, רק נח' אם אחריך שאני או לא, ולא נח' אם כוונתו שיוכל למכור או לא, וי''ל דס''ל לרמב''ן דאם לא קנה גוף לא יתכן שיחשב לכם, ורק אם קונה גוף אפי' לזמן נחשב לכם או משום שאז הוי כקנין הגוף וזה כוונת הגמ' אחולי אחיל שנותן גם גוף לזמן - וזה לא כהקצוה''ח שגם בזה נח' ר''ל ורי''ו אלא כהמנחת ברוך והמנ''ח והחת''ס - או משום שאפי' אם אף כה''ג לאו כקנין הגוף די בכך לענין לכם שקנוי לו לזמן כמו שכצב הקצוה''ח - וכך יותר נראה ברמב''ן, דהרי כתב הרמב''ן שאם קנין פירות כקנין הגוף יכול למכור באחריך ואם גם באתרוג אינו יכול למכור לרבי ע''כ שאינו כקנין הגוף, אלא כוונת הרמב''ן באחולי אחיל שנותן יותר מהרגיל ונותן גם גוף - ולכן לדברי הרמב''ן אפשר לפרש ברבי שנתן לו גם גוף לזמן ובכ''ז אינו יכול למכור, כי אינו יכול למכור מה שאין לו, ולרמב''ן אין כוונתו מה שישתייר, משא''כ לבעה''מ א''א לפרש שנתן לו גם קנין הגוף דא''כ יוכל למוכרו כי לא ישתייר, וניחא דקושייתו רק לרבי דלרשב''ג נתן לו גוף לזמן אף אם ישתייר ודי בכך ללכם ולכן אף אם כאומר מעכשיו הוי לכם לרשב''ג.

ו. ובישוב דעת הבעה''מ י''ל דנח' רבי ורשב''ג אם כוונתו מה שישתייר או לא, דנח' אם אחריך שאני או לא כי נח' אם עיקר כוונתו במתנתו לראשון, או לשני, וכתוצאה נח' בתרתי אם נתן לו גם גוף או לא, ואם כוונתו מה שישתייר או לא, והרמב''ן הבין בדבריו שנח' רק אם כוונתו לתת לו רק פירות או גם גוף ותו לא.

ז. ולדעת לרמב''ן שאין כוונתו מה שישתייר ע''כ לרשב''ג נתן לו גוף לעולם, ולכן יכול למכור כי לא ס''ל דכאומר מעכשיו, ונמצא דהמח' אם כאומר מעכשיו או לא הוא בתרתי ראשית נח' אם נתן לשני גוף מעכשיו, ואם לא נתן לשני מעכשיו אין אומרים דהשאיר לעצמו את הגוף שלא נתן לשני, אלא נתן את הכל לראשון, וא''כ נח' בתרתי גם אם נתן את גוף לראשון וגם אם נתן את גוף לשני, ולרבי נח' רק בחדא אם נתן גוף לשני אך לראשון לא נתן אלא פירות, ולפי''ז א''א לומר כדברי החזו''א שגם אם אחריך לאו כאומר מעכשיו נתן כעת את הזמן של אח''כ דלהנ''ל זהו הכוונה מעכשיו לרשב''ג, וא''כ יקשה היאך בן הבת מקבל לבני מערבא אם לאו כאומר מעכשיו, וצ''ל או שכוונתו לתת לבן הבת ואינו מדין ירושה וכדנראה ברשב''ם ואין כוונתו לבעל משום שאינו יורש בראוי, או שיש ירושה על זכות אחריך אך נחשב זכות זו לראוי וכעין מלוה, או שהבת זוכה בקבר וממנו יורש בנה והו''ל ממש ראוי, או כדנראה בדברי ר' יונה שהבן עומד תחת אמו לזכות אח''כ, ובעל הרי אין עומד תחת אשתו שהרי גדר זה הוא דין משמוש שנלמד מעיין עליו ובבעל אין משמוש, כדחזינן שאין יורש בראוי.