הלכות יחוד ג
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / יחוד

##### שיעור ג

##### הלכות

##### **יחוד**

##### אבה"ע סי' כב

# **שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

## יחוד אשה אחת וב' אנשים

**כתב** השו"ע (סעי' ה) לא תתייחד אשה אחת אפ' עם אנשים
 הרבה עד שתהא אשתו של אחד מהם שם. ומקור הדברים הוא מהרמב"ם (בפכ"ב מאיסו"ב ה"ח) דס"ל שאשה אחת אסור שתתייחד עם אנשים הרבה אבל אם אשתו של א' מהם שם מותר, דכיון דאשה זו משמרת את בעלה ואין חשש שיעבור עבירה, הרי זה מציל מיחוד לכולם.

**והקשה** המגיד משנה דאיתא במתני' (שם פ:) דמותר לאשה
 להתייחד עם ב' אנשים, ואמאי כ' הרמב"ם דלא תתייחד אשה אחת אפי' עם אנשים הרבה, וביאר המגיד משנה דאמרינן בגמ' (שם) דבפרוצים אפ' עשרה אנשים אסורים להתייחד עם אשה אחת, דכיון דא' מחפה על חבירו חיישינן שכולם יעברו עבירה, וס"ל להרמב"ם דסתם אנשים בזמנינו חשובים כפרוצים, דאמרו בגמ' (פא.) דרב ורב יהודה הלכו בדרך ועברה אשה לפניהם ואמר רב לרב יהודה דל כרעיך [רש"י מהר ללכת שנקדימנה] מקמי גיהנום, ואמר לו רב יהודה והא מר הוא דאמר בכשרים שפיר דמי, ואמר לו רב דזה דוקא בכשרים כגון רבי חנינא בר פפי וחבריו, וס"ל להרמב"ם דה"ה לגבי הדין שמותרת אשה להתייחד עם שני אנשים כשרים שזה דוקא בכגון רבי חנינא בר פפי וחבריו, וממילא בזמנינו כולם חשיבי כפרוצים ולכן אסור להתייחד אשה אחת אפ' אם ב' אנשים.

**אולם** הרמ"א חולק ע"ז ופסק כדעת הראשונים (הרא"ש
 והר"ן) שחולקים על הרמב"ם, ודעתם דאשה אחת מתייחדת עם שני אנשים אם הם בעיר, וסתם אנשים כשרים.

**והנה** הקשו האחרונים סתירה בדברי הרמב"ם דלגבי יחוד
 בבית הקברות כ' הרמב"ם (בפי"ב מהל' אבל ה"י) "ונקבר באשה אחת וב' אנשים", ומבואר דמותר להתייחד ב' אנשים ואשה אחת.

**ונאמרו** בזה כמה תי':

**א.** הכס"מ (בהל' איסו"ב) כתב לתרץ דמה שמחמיר הרמב"ם
 ביחוד עם ב' אנשים, הוא דוקא ביחוד בבית, אבל יחוד בבית הקברות דהוא מקום פתוח כיון שבזה היחוד הוא יותר קל, ס"ל להרמב"ם דאין להחמיר בסתם אנשים לומר שהם פרוצים, ולאסור בב' אנשים ואשה אחת.

**ב.** ובלח"מ (בהל' אבל) כתב לתרץ דבגמ' (פ:) הביאו את דעת
 אבא שאול דסבר דבבית הקברות מותר להתייחד אפ' איש א' אם ב' נשים, דכיון דהוא מקום אנינות ליכא למיחש לעבירה, ואף דבגמ' דחו את דעת אבא שאול דאיש א' אסור להתייחד עם ב' נשים אפי' בבית הקברות, אולם לגבי ב' אנשים ואשה אחת סובר הרמב"ם דבמקום אנינות מותר וליכא למיחש שיעברו עבירה, דאיכא תרתי גם ב' אנשים וגם שהוא מקום אנינות. ובחיד"א (שו"ת שער יוסף סי' ב) כתב ליישב כעי"ז עפ"י דברי המל"מ בהל' סוטה (פ"א ה"ג) דלהרמב"ם הרבה אנשים אינו אלא חומרא בעלמא, ולכן במקום אנינות אפשר להקל.

**והנה** בחלקת מחוקק (סק"ט) נראה מוכח דסתם אנשים אינם
 בחזקת פרוצים אלא הוא רק חשש שהם פרוצים. דבשו"ע (סעי' ו) כתב נשים הרבה עם אנשים הרבה אין חוששים ליחוד. וכ' הח"מ דמסתבר שפרוצים אסור אפילו נשים הרבה ואנשים הרבה [ויעוי' להלן עוד בזה], וכל דינו של השו"ע הוא נפק"מ רק לדעת הרמב"ם. והנה אי נימא שסתם אנשים לדעת הרמב"ם דינם כפרוצים הרבה, א"כ יש ראיה ברורה שאף בפרוצים יש היתר בנשים הרבה ואנשים הרבה, וא"כ איך כתב הח"מ לחלק שלדעת הרמב"ם יהא מותר בנשים הרבה ואנשים הרבה, ואילו בפרוצים כתב דמסתבר להחמיר. ועל כרחך שסתם אנשים לדעת הרמב"ם אין דינם כפרוצים ממש, דאינם אלא בחשש פרוצים ולכך יש להקל במקום שיש נשים הרבה ואנשים הרבה.

**ולפי"ז** יש לבאר היטב דעת האחרונים שכתבו להקל בבית
 הקברות בצירוף דעת הכס"מ דאינו יחוד גמור, או מסברת הלח"מ והחיד"א משום אנינות, ודו"ק.

## אנשים הרבה ונשים הרבה בפרוצים

**והנה** הרמב"ם (בפכ"ב מאיסו"ב ה"ח) כתב דנשים הרבה
 ונשים הרבה מותרים ביחוד (וכ"פ השו"ע סעי' ו) ויש לדון האם בכה"ג מותר גם כשהרבה אנשים הם פרוצים, ובספר דבר הלכה (סי' ט ס"י) הביא מהריטב"א דמבואר בדבריו דבפרוצים אין היתר של הרבה אנשים, דהנה אמרינן במתני' (פב.) כל שעסקיו עם הנשים לא יתייחד עם הנשים, והקשו הראשונים במאי איירי, אם באיש א' ואשה אחת אפי' שאין עסקו עם הנשים אסורים ביחוד, ותי' הריטב"א והר"ן דאיירי בב' אנשים ואשה אחת, דבעלמא מותר להתייחד אבל בעסקו עם הנשים אסורים ביחוד "דהוה ליה כפרוץ", ומבואר בזה דבאנשים הרבה ופרוצים אין היתר להתייחד, וכ"כ בחלקת מחוקק (כמו שנתבאר לעיל) דהסברא נותנת דפרוצים הרבה אסור בהרבה נשים, וכן דעת החיד"א (בשער יוסף סי' ב) והחכמת אדם (כלל קכו סעי' ה). ובספר דבר הלכה (שם) כתב לדייק מהרמב"ם להחמיר בזה, אולם הביא דדעת כמה פוסקים להקל בהרבה אנשים והרבה נשים גם בפרוצים (הרדב"ז והעצי ארזים בסק"ט, וכן דייק מהטור והרשב"א).

**ולענין** הלכה נשאר בזה בצ"ע, כיון שנחלקו בזה הפוסקים,
 ומסקנת הפת"ש להחמיר בזה. וכן נראה לדינא ולפי"ז הרבה פעמים נשים שעובדות במקומות שיש שם אנשים שאינם כשרים אף אם יהיו כמה נשים יהיה איסור יחוד, מיהו הרבה פעמים יש אשה שבעלה בעיר וכבר נתבאר לעיל (שיעור א) שאשה שבעלה בעיר מצלת מיחוד א"כ יש להקל מחמת זה וכמ"ש ברדב"ז ח"ג סי' תפ"א.

**ונראה** עוד דסברא פשוטה היא שאם נמצאים שם הרבה
 מאד בני אדם [אפילו רק נכנסים ויוצאים שם] מותר, דאל"כ היאך מצינו ידינו ורגלינו, הא היה לנו לאסור לנשים הרבה להיות במקום שנמצאים שם הרבה אנשים פרוצים ויהיה אסור לאשה להיכנס למשרדים או לחנויות שעובדים שם אנשים שאינם כשרים. ונראה דכל שיש הרבה מאד אנשים לכו"ע אפשר להקל בזה (אמנם י' אנשים אין חשוב הרבה אנשים כמבואר בגמ' שאפילו עשרה פרוצים אסורים להתייחד).

## להלכה בזה ובספקות בדרבנן

**והנה** במחלוקת הפוסקים באיסורי יחוד שהם מדרבנן,
 נחלקו הפוסקים (הדברי מלכיאל ועוד) אם אמרינן בזה ספד"ר לקולא (וכמו שנתבאר לעיל שיעור א), דהנה הרמ"א (בסעי' ה) כתב ויש מתירים איש אחד עם הרבה נשים כל שאין עסקו עם הנשים, והיא דעת רש"י בביאור המשנה (שם) שמה שהחמירו במי שעסקיו עם הנשים הוא שלא להתייחד עם נשים הרבה, דאילו איש אחרינא אינו אסור אלא עם שתי נשים, אבל עם שלש נשים מותר. ואף שהרבה ראשונים ביארו המשנה בדרך אחרת ומבואר דלא ס"ל כרש"י, מ"מ פסק הרמ"א כרש"י ולא הביא חולק, וביאר הדברי מלכיאל דכיון דאיסור יחוד מה"ת אינו אלא באיש אחד ואשה אחת, לכך בהרבה נשים שאי"ז אלא דרבנן כל שיש מחלוקת הפוסקים ספיקא דרבנן לקולא ומותר. אבל בשבט הלוי (ח"ה סי' רא) פסק להחמיר, וכ' דבספק יחוד אף ביחוד דרבנן יש להחמיר כיון דאיסור עריות חמיר טפי, ומ"מ בשעת הדחק מיקל באיש א' וג' אנשים כיון דיש הרבה דסוברים כדעת רש"י, ויש להקל אפי' בפרוצים.

**ובספר** דברי סופרים כתב להוכיח מדברי התוס' רא"ש
 להחמיר באיסורי יחוד מדרבנן, דהנה נחלקו בגמ' (פא:) רב אסי ושומאל אם מותר להתייחד עם אחותו, וכתב התוס' רא"ש דצריך להחמיר בזה, דאע"ג דהוה מחלוקת באיסור יחוד דרבנן, מ"מ איסור יחוד עיקרו דאורייתא ויש להחמיר בספיקו.

**אולם** נראה דאין להוכיח מדברי התוס' רא"ש, דדין זה
 להחמיר בכל איסור דרבנן דספיקו מה"ת מצינו מחלוקת גדולה (והארכנו בזה בשיעורי שביעית), דברא"ש במכות (פ"א סי' ג) מבואר דאין להחמיר בדבר של ספק דרבנן אף בעיקרו מדאורייתא, ולכן נראה דאין לדחות את דברי מלכיאל דס"ל להקל בספיקות באיסור דרבנן ביחוד.

## פרוץ א' וכשר א'

**ולגבי** הדין ששתי אנשים מותרים ביחוד עם אשה אחת
 בכשרים אבל לא בפרוצים, יש לדון בפרוץ אחד וכשר אחד. ונחלקו בזה האחרונים האם חשיבי כב' אנשים להתיר ביחוד, ויעויי' בפת"ש (סק"ד) שהביא דעת השב יעקב להחמיר בזה וכן דעת הנו"ב, ודעת המהרש"ל להקל בזה משום שהפרוץ אינו חוטא בגלל כשר והכשר מתבייש מהפרוץ, ובחזו"א (אעה"ז סי' לה) מסתפק בזה ואינו מכריע.

**ובשני** כשרים ופרוץ א' פשטות הפוסקים להקל בזה, דאף
 המחמירים בפרוץ א' וכשר א', טעמם דכל ההיתר בשתי אנשים הוא שלא יתרצו שניהם לעבירה ולכך אחד מציל את חבירו, אבל בכשר ופרוץ אף שהכשר מציל מהפרוץ שהכשר לא יתרצה לעבירה, אבל הפרוץ אינו מציל את הכשר שהרי, אם יעבור הכשר עבירה הפרוץ ודאי יתרצה לעבירה, ומעתה בב' כשרים ופרוץ א' יש להקל, שהרי הכשר לא יעבור איסור מחמת חבירו הכשר.

**עוד** נחלקו הפוסקים אם מותר לאשה להתייחד עם שתי
 אנשים שאחד מהם גוי, דהנה איסור יחוד עם העגוי אינו מחשש שתתפתה לעבירה דאין חוששים שהאשה תתפתה לגוי והטעם שאסור להתייחד עמו הוא מחשש אונס, ומחמת זה ס"ל להשב יעקב שמותר לאשה להתייחד עם גוי אחד וישראל אחד משום דבכה"ג אין חשש שיאנוס אותה העכו"ם כיון שנמצא עימו ישראל, והישראל לא יעבור עבירה דמתבייש מהעכו"ם, אולם הנו"ב מחמיר גם בזה. ולמעשה צ"ע בזה בפרוץ וכשר האם מותרים ביחוד, ובעכו"ם וכשר בחזו"א משמע דנוטה קצת להקל בזה אבל מסיים בצ"ע.

## מיהו נחשב לפרוץ

**ובגדר** מיהו פרוץ, הנה החזו"א (באגרות ח"ב) כתב דאלה
 שיש להם דעות כפרניות ואינם הולכים בדעת ישראל הם בכלל הפרוצים, ובשבט הלוי החמיר הרבה שכל' אדם שמסתכל בטלוויזיה וכדו' הוא בכלל פרוץ. ובחכמ"א (כלל קכו סעי' ה) כתב דפרוץ היינו אדם שעובר איסורי תורה ולאו דוקא איסור עריות הרי הוא נחשב פרוץ, ויעוי' בספר דבר הלכה שכתב ששמע מחכם אחד דהוא דוקא כשפורק עול מצוות מעליו ועובר עבירה ידועה זה נחשב פרוץ, אולם אם נכשל בפ"א אינו חשוב כפרוץ, דיסוד הדין לאסור ביחוד במי שעובר עבירה הוא מטעם דחזינן שפרק עול אדוניו מעליו וכל אשר יחפוץ יעשה, ולא איכפ"ל לעבור עבירות, ולכן חוששים בו יותר שיעבור איסור.

## עסקו עם הנשים בנשים הרבה

**ובדין** עסקו עם הנשים [ולהלן יתבאר גדר עסקו עם הנשים] אם
 יש להקל באנשים הרבה ונשים הרבה, הנה כבר נתבאר לעיל שכמה אחרונים החמירו בפרוצים באנשים הרבה ונשים הרבה, ויש לדון מה הדין בעסקו עם הנשים ומהריטב"א מבואר להחמיר בזה, דהא כתב [הובא לעיל] דחשיבי כפרוצים, אולם בחקרי לב (אהע"ז סי' יט) כ' להקל בזה, דס"ל שכל אותם ראשונים שביארו המשנה שם גבי עסקו עם הנשים באופ"א ודאי חולקים על הריטב"א שאין להחשיב מי שעסקו עם הנשים כפרוצים, דהנה ר"ת כ' לבאר המשנה שמה שהחמירו בעסקו עם הנשים יותר משאר בנ"א איירי באשתו משמרתו דבעלמא מהני ובעסקו עם הנשים לא מהני, ודעת הרמב"ם שאין חילוק כלל בין עסקו עם הנשים לאיניש דעלמא, והתנא בא לאשמועינו אדרבה דלא נימא דעיסקו עם הנשים קיל יותר קמ"ל דמ"מ אסורים ביחוד, וכן משמעות השו"ע (סעי' ז) וכן כתב בט"ז (בס"ק י).

## גדר עסקו עם הנשים

**וגדר** עסקו עם הנשים אין הכוונה למי שפרוץ מחמת עסקו
 עם הנשים, דמבואר בגמ' דמקיז דם חשוב עסקו עם הנשים וכן מלמד תינוקות שהנשים מביאים את התינוקות אליו ואפילו אם הוא כשר באדם מ"מ חשיב עסקו עם הנשים, ומכח זה הקשה בספר עצי ארזים על הריטב"א שהחמיר בעסקו עם הנשים שדינו כפרוץ, דבגמ' איתא דרבי חנינא בר פפי וחבריו כשרים ומותרים ביחוד, והרי הוא היה מוכר סלים לנשים והיה עסקו עם הנשים, ומ"מ מותר ביחוד, ומבואר דבעסקו עם הנשים מותרים ביחוד עם נשים הרבה, וכ"פ בדבר הלכה להקל בזה.

**דינים העולים**

א) כתב השו"ע שאסור להתייחד אשה אחת אפי' אם אנשים הרבה, ומקור הדברים הוא מהרמב"ם שדעתו דאנשים בזמנינו חשיבי כפרוצים והרמ"א חולק ע"ז ופסק כדעת הראשונים דסתם אנשים כשרים.

ודעת הכס"מ שביחוד במקום פתוח, אף להרמב"ם שרי בב' אנשים, ודעת הלח"מ והחיד"א דבמקום אנינות מותר. מיהו בפרוצים ממש אין להתיר ביחוד באלו האופנים [היינו במקום פתוח או באנינות] שדוקא בסתם אדם יש להקל משום שאף להרמב"ם אינם אלא כספק פרוצים.

ב) אנשים הרבה ונשים הרבה מותרים ביחוד, ובפרוצים דעת הח"מ ועוד אחרונים דאסור, אולם דעת הרדב"ז והעצי ארזיםלהתיר, ולעניין דינא יש לחשוש בזה, והוא מצוי הרבה במקומות עבודה וכדו', מיהו בהרבה מהמקרים יש אשה אחת שבעלה בעיר והיא מצילה על כולם, ועוד נראה דאם נמצאים שם הרבה מאד בני אדם [אפילו שנכנסים ובאים שם] מותר.

ג) מחלוקת הפוסקים באיסורי יחוד שהם מדרבנן, דעת הדברי מלכיאל דאמרינן בזה ספד"ר לקולא, אבל בשבט הלוי כ' דיש להחמיר כיון דאיסור עריות חמיר טפי, וכן הביא הדברי סופרים מהתוס' רא"ש להחמיר. ונראה שאין ראייתו ראיה, ולכן נראה דאין לדחות את דברי מלכיאל דהיקל בספיקות באיסור דרבנן ביחוד.

ד) בפרוץ אחד וכשר אחד דעת השב יעקב להחמיר דאין היתר של ב' אנשים ואשה אחת וכן דעת הנו"ב, ודעת המהרש"ל להקל, ובחזו"א (אעה"ז סי' ל"ה) מסתפק בזה ואינו מכריע וצ"ע למעשה, ופרוץ אחד ושני כשרים פשטות הפוסקים להקל בזה.

וגוי וישראל, דעת השב יעקב דיש להקל בזה, אולם הנו"ב מחמיר גם בזה. ובחזו"א משמע דאפשר להקל בזה.

ה) וגדר פרוץ, בחזו"א כתב דאלה שיש להם דעות כפרניות ואינם הולכים בדעת ישראל הם בכלל הפרוצים, ובשבט הלוי החמיר בכל אדם שמסתכל בטלוויזיה וכדו', ובחכמ"א כתב דפרוץ היינו אדם שעובר איסורי תורה, ובדבר הלכה כתב ששמע מחכ"א דהוא דוקא כשפורק עול.

ו) ובעסקו עם הנשים [והיינו אף אדם כשר] עם אנשים הרבה, בריטב"א מבואר להחמיר בזה, אולם בחקרי לב מבואר להלכה להקל בזה וכ"פ בדבר הלכה.