סי_ רמד, מפני שיבה תקום
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

**מפני שיבה תקום, והדרת פני זקן, ויראת מאלקיך אני ה'** (קדושים י"ט ל"ב)

סימן רמ"ד

1. כללי.
2. אנשים.
3. גדר של זקן - סעיף א'.
4. מאיזה גיל נקרא זקן.
5. ספק זקן.
6. חיוב הקימה - סעיף ב'.
7. צורת הקימה.
8. להעצים עניו - סעיף ג'.
9. קימה שיש בו הידור - סעיף ד'.
10. בעלי אומניות - סעיף ה'.
11. שיטריח הציבור - סעיף ו'.
12. זקן עכו"ם - סעיף ז'.
13. שני זקנים - סעיף ח'.
14. קימה בזמנים מסוימים - סעיף י"א.
15. מצות "מפני שיבה תקום" באוטובוס.
16. מחילה - סעיף י"ד.

*דור המלקטים* ***- ברכת נפתלי (יונה),*** הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"א),הדר זקנים (שוורץ), הידור פנים (דינר), הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד', פוקס),והדרת פני זקן (שלזינגר), כבוד והידור (פרק ו', אדלר), מצות קימה (ליטוואק), קימה והידור (שער ג', שטסמן), Halachically speaking (שנה י"ז מספר ח').

1. כללי.
   1. **אחד מהתרי"ג מצוות** – רס"ג (עשה י"א, עשה י"ב), רמב"ם (עשה ר"ט), סמ"ג (עשה י"ג), סמ"ק (סי' נ"א, סי' נ"ב), יראים (מצוה רל"ג), חינוך (מצוה רנ"ז), פלא יועץ (ערך קימה), ח"ח (לשה"ר עשה ח', מצות הקצר עשה י"ז).
   2. **האם צריכה כוונה**.
      1. מחמיר – ברכת נפתלי (פרק ו' סעי' ב').
   3. **טעם שאין מברכים על מצוה זו**.
      1. מראי מקומות – ברכת נפתלי (סי' ג' אות א'), כבוד והידור (פרק ו' הע' כ').
         1. אור זרוע (ח"א סי' ק"מ) – "אותן מצות שלעולם חייב בהם ואין עתים להפטר מהם כגון להאמין באלהינו וליראה אותו ולאהבה אותו ולשמוע בקולו ולדבקה בו ושלא לעבוד ע"ז ביקור חולים ותנחומי אבלים. ונתינת צדקה. וקבורת מתים חליצה ויבום **וקימה והדור** וכבוד אב ואם ופריקה וטעינה והשבת העבוט שאין להם פטור אין שייך לברך עליה' כי לעול' חייב בהם ואין שייך בהם חיבוב".
   4. **ברכה**.
      1. רות רבה (פרשה ו' אות ד [ב]) – "ויאמר ברוכה את בתי לי"י (רות ג: י) א"ר יוחנן, לעולם **אל ימנע אדם עצמו מלילך אחר זקן לברכו**. בעז בן שמנים שנה (ו') היה ולא נפקד. וכיון שנתפללה עליו אותה צדקת נפקד, ותאמר נעמי לכלתה ברוך הוא לי"י (רות ב: כ). א"ר שמעון בן לקיש, רות בת ארבעים שנה היתה ולא נפקדה וכיון שנתפלל עליה אותו צדיק מיד נפקדה".
      2. ראשית חכמה (שער היראה פרק ט"ו אות סוף אות ע' - אות ע"ב) – "יש מחלוקת בין התנאים יש מי שסובר שכל שיבה במשמע ויש סוברין שדוקא זקני תורה. ובילקוט על הפסוק כל מבקש ה' יצא אל אוהל מועד מלמד שכל מי שרואה פני זקן כאילו מקבל פני שכינה עכ"ל. **נראה דעל זקן תורה אמר** שהרי מרע"ה זקן תורה היה. וכן בענין זה הובא בילקוט בפסוק והנער שמואל משרת את ה' את פני עלי הכהן נראה דוקא זקן תורה. ובמדרש אמרו על פסוק ברוכה את לה' בתי ז"ל ר' יוחנן אמר לעולם אל ימנע אדם עצמו מלילך אחר זקן שיברכהו. בועז בן פ' שנה היה ולא נפקד כיון שנתפללה עליו אותה צדקת נפקד. רות בת מ' שנה היתה ולא נפקדה כיון שברכה אותו צדיק נפקדה ברוכה את לה' בתי עכ"ל".
         1. לפי פשטות הראשית חכמה המדרש הולך **דוקא** בזקן תורה [ולא על סתם זקן], ודלא כהס' הליכות בין אדם לחבירו לקמן.
      3. הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' ג') – "ראוי לאדם ללכת אצל זקנים וזקנות צדיקים וצדיקות ולקבל מהם ברכה, לטרוח בצרכיהם, לעודדם ולשמחם. וגדולי עולם נפקדו בזכות ברכותיהם של זקנים וזקנות".
2. אנשים.
   1. **נשים**.
      1. גם הם חיוב במצוה זו – בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות י"ב, "וגם הנשים חייבין במצוה זו לקום מפני הזקן ומפני החכם"), ברכת נפתלי (פרק ו' סעי' א'), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' כ').
   2. **חולה**.
      1. מיקל – הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סוף סעי' י"א).
      2. מראי מקומות – ברכת נפתלי (פרק ו' סעי' ח'), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' י"ב).
   3. **סומא**.
      1. מיקל.
         1. הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סוף סעי' י"א).
      2. מחמיר.
         1. באה"ט (מהרי"ט סוף ס"ק א'), הו"ד בפת"ת (ס"ק ב'), וערה"ש (סעי' ז', לשונו מובא לקמן) – "ובבית הילל [ס"ק א] כתב דאפילו סומא הייב לעמוד מפני תלמיד תכם, ע"ש".
            1. הגהות והערות (שם ס"ק ב', מהדורת פרידמן) – "שם לא כתוב שסומא חייב לעמוד מפני רבו, אלא שתלמיד צריך לעמוד מפני רבו אף אם רבו סומא".
         2. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות ט"ו) – "מיהו אם העומד הוא סגי נהור, נסתפק בזה נחלת צבי והניח בצ"ע יע"ש, ובודאי צריך לקום דספק תורה להחמיר וכ"ש בהא דהסברה נוטה יותר שיקום".
         3. אז נדברו (חי"ד סי' מ"ה) – "ויש להחמיר כהחזו"א בסומא שיש לעמור לפני זקן".
         4. ברכת נפתלי (פרק ב' סעי' ט', קונ' תקום והדרת סי' ג' אות ז').
      3. מראי מקומות.
         1. ערה"ש (סעי' ז') – "וי"א דאפילו הסומא חייב לעמוד אם יודע שבא נגדו ת"ח או בעל שיבה [בה"י]".
         2. עומד לפני סומא - עי' לקמן.
   4. **אבל**.
      1. פטור, אפילו מהידור – הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ו' הע' ז', הע' ח'), יביע אומר (ברכת נפתלי פרק ו' הע' ז'), ברכת נפתלי (פרק ו' סעי' ז'), עי' כבוד והידור (פרק ו' סעי' ל"ח), הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סוף סעי' י"א).
   5. **תשעה באב**.
      1. יושב בארץ, סגי בהידור – אור לציון (ברכת נפתלי פרק ו' סוף הע' י'), ברכת נפתלי (פרק ו' סעי' ז').
      2. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' ל"ט).
   6. **הורים**.
      1. מראי מקומות – הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ו' הע' י"ב), ברכת נפתלי (פרק ו' סעי' ט').
   7. **חתן**.
      1. מיקל – הדר זקנים (עמ' ע"ח אות ה'), הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סוף סעי' י"א).
      2. מראי מקומות.
         1. שלמת חיים (יו"ד סי' פ"א) – "במ"ש בתשב"ץ (סי' תס"ח) דחתן דומה למלך וא"צ לקום מפני ת"ח ונשיא, ואולי צ"ל דגם שיבה לא עדיף מהם ואדרבה נשיא עדיף, כהוריות (י"ג ע"ב), אבל צ"ע בכלל משום דכתב זה בעניני דרוש ור"ת, ואולי שייך זה לאין למדין ממדרש. תשובה: מ"ש בתשב"ץ הוא להלכה ולא נידון כדין מדרש".
3. גדר של זקן - סעיף א'.
   1. **פשט "בשיבה"**.
      1. רק זקן שקנה חכמה, לאפוקי זקן אשמאי – ת"ק (קידושין דף לב:), עי' רש"י (קדושים פרק י"ט פסוק ל"ב, "מפני שיבה תקום. יכול זקן אשמאי, תלמוד לומר זקן, אין זקן אלא שקנה חכמה").
      2. כל שיבה במשמע, אפילו זקן אשמאי [עם הארץ] – איסי בן יהודה (קידושין דף לב:).
         1. וכן הלכה – קידושין (דף לג., "אמר ר' יוחנן: הלכה כאיסי בן יהודה"), סמ"ג (עשה י"ג), ח"א (כלל ס"ט סעי' ב'), ח"ח (לשה"ר עשה ח').
         2. וכן דעת המחבר – הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ב' הע' י"ד), ברכת נפתלי (פרק ב' הע' י"ד).
         3. גדר של עם הארץ, שומר תורה ומצוות במה שהוא יודע, ובמה שאינו ידוע אינו שומר.
            1. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ב' הע' י"ד\*, עי' הע' כ', אשרי האיש יו"ד פרק מ"א אות ג', הע' ד') – "וגדר 'עם הארץ' בדברי הרמ"א הוא, זקן שומר תומ"צ במה שהוא יודע, ובמה שאינו יודע אינו שומר, כגון לאכול בטהרה או להפריש תרומות ומעשרות, אבל בודאי שמניח תפילין שומר שבת ושאר המצוות. ונשאל רבינו, אם צריך לקום מפני זקן שמכיר אותו אישית שהוא שומר תומ"צ אלא שאינו חובש כיפה, ואינו מקפיד על תפילה בציבור, והשיב, שיש מקומות שאדם המסיר את הכיפה הוא פורק עול לגמרי, ובודאי שא"צ לקום מפניו, אמנם במקומות שהסרת הכיפה אינה עדות לפריקת עול, יש להסתפק בזה, כי יש צד לומר שמאחר ואינו מקיים מנהג ישראל לחבוש כיפה, א"כ דינו כדין אדם שאינו מקיים מצוה, ואפי' שנוהג כן בגלל הרגל, מ"מ יש בזה טעם לפגם, ורבינו לא הכריע בנידון. [ופעם התבטא רבינו שיש הבדלים בין העדות בזה, כי יש אנשים מעדות מסויימות שגם אם אינם חובשים כיפה, מ"מ הם שומרים תומ"צ, ויש לקום בפניהם, וישנם אנשים מעדות אחרות שאם אינם חובשים כיפה, זה סימן שהם רשעים]".

עי' הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"א אות ו') – "זקן ששומר תומ"צ, ומחנך את ילדיו בבתי ספר ובמוסדות שאין רוח חכמים נוחה מהם, אם עושה כן מתוך ידיעה, א"צ לעמוד מפניו, ואם עושה כן מחוסר ידיעה דינו כשאר זקן".

* 1. **זקנה**.
     1. חיוב.
        1. ס' חסידים (סי' תקע"ח) – "מפני שיבה תקום והדרת פני זקן (ויקרא י"ט ל"ב) ואפי' זקנה ואף נשים תקימנה, אבל כבודם של נשים ונערים להחבא ובפנים שנאמר (איוב כ"ט ח') ראוני נערים ונחבאו (תהלים מ"ה י"ד) כל כבודה בת מלך פנימה".
        2. חכם צבי (ליקוטי תשובות סי' קמ"ב) – "מפני שיבה תקום שאין חלוק בין זקן לזקנה, והעיד כן בשם זקנו".
        3. בית יהודה (יו"ד סי' כ"ח) – "ראיתי לבעל הלכות קטנות בחלק א' סי' קנ"ד דנסתפק אי בעינן למיקם מקמי סבתא יע"ש. והנראה לע"ד בפשיטו' דחייבין לקום מפניה אם היא בת ע' שנה דהא מצוה דמפני שיבה וכו' ודאי דחייבת בה גם האשה דהיא מ"ע שאין הזמן גרמא ונשים חייבות בה כדמוכח מספר המצות להרב וכדכתב בהדייא בס' החינוך וכיון דהיא חייבת לכבד אחרים גם האחרים חייבין בכבודה אם היא זקינה או חכמה אפי' ילדה אף על גב דפטורה דלא גריעה זקנה דידה מזקנה דעכו"ם דכתב הרמב"ם בפ"ו מה' ת"ת דכל שיבה במשמע ועוד דאם אחרים פטורים מכבודה דכל שישנו בזה ישנו בזה כדאמרינן גבי ת"ת דפטורה מללמוד לעצמה וגם אינה חייבת ללמד בנה תורה וכן במצות הקפה היא פטורה ואפי' הקיפה לאיש פטורה אלא ודאי פשוט דכל מיני כבוד שחייבין לעשות לאיש הה"נ לאשה".
        4. יד שאול (יו"ד סי' ר"מ ס"ק טו) – "נזדמן לידי על שעה חדא שבות יעקב עם הגהת זקני החכם צבי ז"ל בכתב יד קדשו, וכתב דאין לחלק בין אח לאחות, כמו מפני שיבה תקום שאין חילוק בין זקן לזקנה, והעיד כן בשם זקנו".
        5. מנ"ח (מצוה רנ"ז ס"ק ד') – "ולענין לעמוד לפני אשה זקנה, לדידן דפסקינן כאיסי בן יהודה דאפילו זקן אשמאי, אם כן בודאי חייב לעמוד מפני אשה זקינה".
        6. דברי שלום (יו"ד סי' צ"ג אות ב') – "חייבין לקום לפני אשה זקנה, כמ"ש בספר חסידים".
        7. אור לציון (ברכת נפתלי סי' י"א אות ב').
        8. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי סי' י"א אות ב').
        9. יחוה דעת (ח"ג סי' ע"ב, יביע אומר ח"ג יו"ד סי' י"ג סוף אות ז') – "מצוה לקום מפני אשה חכמה בחכמת התורה, וכן מפני אשה זקנה בגיל שבעים שנה".
        10. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' כ') – "מצוה לקום מפני אשה חכמה בחכמת התורה, וכן מפני אשה זקנה בגיל שבעים שנה".
     2. פטור.
        1. אריז"ל (שער המצות ריש פר' קדושים) – "והנה כפי גדרם כן ראוי לכבדן כי א"א הנק' שיבה נאמר בו קימה ובזקן נאמר בו הידור לבד ובאשה נאמר ויראת מאלהיך יראה בלב ואין צריך לא קימה ולא הידור".
        2. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות ט"ז) – "דבשער המצות כתב וז"ל, ובאשה נאמר ויראת מאלקיך יראה בלב ואין צריך לה לא קימה ולא הידור עכ"ל, ודבריו אלו קאי על אשה זקנה ואשה חכמה".
     3. מראי מקומות – אבני ישפה (ח"א סי' קפ"ח ענף ג'), תשובות והנהגות (ח"ב סי' תנ"א), ברכת נפתלי (פרק ז' סעי' ד'), כבוד והידור (פרק ו' סעי' ט"ו), קימה והידור (פרק ט' סעי' ג'), הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' ו').
        1. ברית עולם (על ס' חסידים סי' תקע"ח) – "הלכות קטנות ... ומסתימת דבריו משמע דחייב לקום לאשת חבר מדאורייתא והאחרונים נבוכו בזה וכמ"ש אני בעניי בספר הקטן ברכי יוסף ח"מ סימן טו"ב אות ה' בס"ד ורבינו האר"י ז"ל כתב דאין חיוב לקום מפני אשת חבר. והרב בית יהודה ... ולפי דבריו מדוקדקים דברי רבינו שכתב אפילו זקנה ואף נשים תקימנה כלומר דמפני שיבה אפילו לזקנה דגם הנשים חייבות לקום מפני זקן דהא בהא תליא ויש להרגיש על הרב בית יהודה דערער על הרב הלק"ט דנסתפק והו"ל להעיר גדולה מזו דהוא כתב דמסתברא שלא לקום ופשוט בעיני להפך. ודוק".
        2. הלכות קטנות (ח"א סי' קנ"ד) – "שאלה אי בעינן למיקם מקמי סבתא. תשובה מסתברא דאין חיוב אלא באשת חבר מיהו נמצא בס' החסידים להפך".
        3. שבט הלוי (ח"ב סי' קי"ד) – "מפני נשים עיין בספר חסידים סי' תקע"ח נראה דחייב לעמוד אמנם עיין פי' הגרחיד"א שם דמחלוקת גדולה בזה ודעת האר"י זי"ע דאין לעמוד, ע"כ נראה דבסתם אשה אין בכחינו לחייב עמידה זולת נשים מעוברות וכיו"ב ... שו"ר מש"כ בס' ערך שי יו"ד סי' רמ"ד כתב דשו"ת בית יהודה חיו"ד סי' כ"ח כ' דגם מפני אשה זקנה בת שבעים חייב לקום בפניה דלא כהלק"ט ח"א סי' קנ"ד דנסתפק ע"כ וכנראה לא ראה אז הגאון ערך שי דברי הגרחיד"א בפי' לס' חסידים הנ"ל".

שבט הלוי (ח"ה סי' ק"ל) – "ואשה זקנה שאינה אשת חבר, דעה"ת נוטה ששיטת האר"י הק' וספיקו של בעל הלק"ט אינו עושה זה רק לספק בהלכה כיון שבשאר פוסקים מפורש לחייב, ומשמעות ס"ח הנ"ל, וא"כ מספק הי' חייב לעמוד, ולעשות עכ"פ איזה הדור ע"פ המבואר יו"ד סי' רמ"ד. ויש מקום אתי לומר דהיות בשו"ע יו"ד סי' רמ"ד ס"א נפסק דזמן קימה בפני שיבה בן שבעים שנה, והוא מהרא"ש והטור ושאר ראשונים, והוא ע"פ פשטות המשנה סופ"ה דאבות דבן שבעים לשיבה, אלא דבברכי יוסף יו"ד שם מביא בשם האר"י דחייב כבר משנת ששים ואילך, והשתא לענין נשים ודאי א"צ להחמיר לפני שבעים, דאיכא כעין תרי ספיקי להלכה חדא משמעות כל בעלי ההלכה דרק בשבעים כנ"ל, ועוד אולי אין חיוב קימה כלל באשה, אבל אחרי שבעים יש מקום להחמיר כנ"ל".

* 1. **רשע**.
     1. מיקל.
        1. רמ"א (סעי' א') – "אפילו הוא עם הארץ, ובלבד שלא יהיה רשע".
        2. ב"ח (ס"ק א') – "וכתבו התוספות על שם רבינו תם דפירוש זקן אשמאי היינו בור ועם הארץ אבל אינו רשע כפירוש רש"י דא"כ אפילו בן ע' שנה מצוה לבזותו ולקללו **ואסור לקום** מפניו כדכתיב (משלי יח ה) שאת פני רשע לא טוב".
        3. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות י"ב) – "ואפילו אם הזקן עם הארץ צריך לקום מפניו, ובלבד שלא יהיה רשע, ולכן אלו הבריונים שיודע בהם שאין מתפללין בכל יום ואינם מניחין תפילין, אינו חייב לקום מפניהם כלל, כי על זקן כזה לא צותה התורה לכבדו".
        4. משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס) – "דלרשע **אסור לכבד** ובמקום שרובם רשעים ואין ידוע לנו טיבו שב ואל תעשה עדיף".
     2. **קימה בפני ת"ח כשנכנס עמו רשע**.
        1. דברי יציב (יו"ד סי' קל"ב) – "ועכ"פ בנ"ד כשלפנינו הצדיק והזקן שמחוייב לקום מפניו ולכבדו, כ"ש דלא שייך בזה מראית עין, ועשה דכבוד התורה עדיף וכמ"ש בשבועות דף ל' ע"ב, ואי אפשר לדחות הך עשה מחשש דמראית עין, ועדיפא טובא מהך דהפליתי הנ"ל בחלב שקדים דאיכא למיתלי בהתירא דהצדיק והזקן לפנינו וליכא מראית עין כלל".
  2. **תינוק שנשבה**.
     1. מחמיר.
        1. הגריש"א זצ"ל (כבוד והידור פרק ו' הע' ל"ג, אשרי האיש יו"ד פרק מ"א אות ד') – "שאנו מניחים שכל הזקנים מוחלים, ולכן מסתפקים בעשיית הידור, אבל מעיקר הדין (כלומר לולא המחילה), אזי גם לשיבה שהוא בגדר תינוק שנשבה היה צריך לקום מלא קומתו".
     2. מיקל, שלא צריך לכבדו.
        1. חוט שני (כבוד והידור פרק ו' הע' ל"ד) – "יש זלזול שמכבדים אחד שאינו מקיים מצוות, נוטה הסברא שלא צריך לכבדו, אע"פ שאסור לביישו להכותו".
        2. עי' שבט הלוי (ח"ט סי' קצ"ח אות א') – "דהרי אפילו בכבוד אב כל שאינו עושה מעשה עמך פטור מכבוד או"א מכ"ש קימה בפני כל אדם, ופשוט מאד דתינוק שנשבה עכ"פ אינו עושה מעשה עמך הוא ואפילו לא נדון אותו כרשע בשוגג".
     3. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"ג).
  3. **חילונים בזמן הזה**.
     1. מיקל, שלא צריך לכבדו.
        1. חוט שני (כבוד והידור פרק ו' הע' ל"ד) – "חילוני רגיל בא"י אינו תינוק שנשבה".
        2. עי' שבט הלוי (ח"ט סי' קצ"ח אות א') – "בחילונים בזה"ז גם אם נגדיר אותם אנוסים מחמת חינוך הרע שלהם הלא יודעים שיש תורת ישראל, וגם אם ניתן להם דרגא דמומר לתאבון או אפי' פחות מזה מכ"מ ברור דאינו עושה מעשה עמך ואין כאן חיוב קימה מעיקר הדין כדמשמע לשון הרמ"א מכ"מ יתכן דיש לפעמים ענין להדר זקן כזה אם הולך בתומו, בדברים עכ"פ ... ע"כ קשה ליתן להם ממש דין תינוק שנשבה, אעפ"י שודאי אנוסין הם ע"י חינוך הרע שנותנים להם, ע"כ נראה כנ"ל שעכ"פ די בהידור בדברים כנ"ל".
        3. תשובות והנהגות (תקנת השבים סי' נ' ד"ה ןמהגר"מ) – "שאין חיוב לקום מפני חילונים בזמנינו, ולא מהני הא דהוו בכלל תינוקות שנשבו לחייב אותנו בכבודם".
     2. מחמיר.
        1. עי' הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' י', הע' י"ז) – "חובה לקום אף מפני זקן עם הארץ. אולם, זקן רשע ובעל עבירות - אין עומדים מפניו. אלא אם כן, עובר עבירות מחוסר ידיעה. [ערוך השלחן יו"ד רמד, ב ורובם ככולם של הנקראים חילוניים הם כנראה בכלל זה]".
     3. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"ג, הע' ל"ד), תקנת השבים (סי' נ').
  4. **זקן חולה שאינו יודע כלום מהכבוד שמכבדים אותו, אם צריך לכבדו**.
     1. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א סוף עמ' שע"ג) – "שאלה: זקן חולה שאינו יודע כלום מהכבוד שמכבדים אותו, אם צריך לכבדו בביהכנ"ס. תשובה: במסכת בבא קמא (פ"ו ב'): 'ביישו ומת מהו, משום כיסופא הוא והא מית ליה, או דילמא משום זילותא הוא והא אוזליה', ופירש רש"י: 'שמזלזל בו בפני רבים ואע"פ שאינו שם על לבו', וכבוד זקן בודאי אינו רק לו אלא מה שמתכבד אצל אחרים, וחייב לכבדו".

1. מאיזה גיל נקרא זקן.

אבות (פרק ה' משנה כ"א) – "בן ששים לזקנה בן שבעים לשיבה".

* 1. **מבן שבעים**.
     1. רא"ש (קידושין פרק א' סוף סי' נ"ג) – "ומבן שבעים נקרא שיבה".
        1. לשיטתיה: שאיסי בן יהודה הוי ב' דינים. 1) "שיבה", כל שיבה במשמע. 2) "זקן" היינו חכם [שלא חולק על ר' יוסי הגלילי]. ולכן ע"פ המשנה באבות, שיבה הוא בן שביעים.
     2. סמ"ק (מצוה נ"ב) – "ולדברי איסי בן יהודה אף אינו חכם כלל רק שיהא בן ע' שנה שהוא שיעור שיבה. ור' יוחנן פסק כאיסי. על כן טוב ונכון לעמוד לפני כל איש ישראל בן ע' שנה אפילו אינו חכם כלל, רק שלא יהיה רשע".
     3. טור (סעי' א') – "מפני שיבה שהוא מופלג בזקנה דהיינו בן שבעים".
     4. שבולי הלקט (סי' מ"ג) – "ואפי' מפני זקן אשמאי חייב לעמוד דהל' כאיסי בן יהודה דאמר כל שיבה במשמע והוא כשהגיע לפרק השיבה שהוא בן ע' שנה כדאמרינן באבות בן שבעים לשיבה".
     5. הג' מיימוניות (קושטנטינא, הל' ת"ת פרק ו' הל' ט') – "ושיעור שיבה פי' בהס"ק (סי' נב) דזהו עד ע' שנה".
     6. אורחות חיים (הל' כיבוד אב ואם אות ג') – "וכת' הר"י מקורבל ולדברי איסי [בן יהודה] אפילו אינו חכם כלל רק שהוא בן שבעים שנה שהוא שיעור שיבה. והגיה עליו הר"ף ז"ל ור' יוחנן פסק כאיסי בן יהודה על כן נראה שטוב לעמוד לפני כל אדם ישראל אפילו אינו חכם כלל רק שלא יהיה רשע".
     7. מהר"י ווייל (סי' כ"ח) – "ואם הזקן הוא בן שבעים, עבר גם על מצות עשה: מפני שיבה תקום וגו'".
     8. מחבר (סעי' א', ב"י ס"ק א') – "מצוה לקום מפני שיבה, דהיינו בן שבעים שנה".
     9. חרדים (פרק י"ח אות ה') – "ושיעור שיבה שבעים שנה".
     10. יש"ש (קידושין פרק א' סי' ס"ט) – "וכתב הרא"ש (סימן נ"ג) ומבן שבעים נקרא שיבה".
     11. לבוש (סעי' א') – "איש מופלג בזקנה דהיינו בכמו בן שבעים שנה".
     12. ח"א (כלל ס"ט סעי' ב') – "מצות עשה לקום מפני שיבה, דהיינו בן שבעים שנים".
     13. קיצור שו"ע (סי' קמ"ד סעי' ב') – "מצוה לקום מפני שיבה דהיינו בן שבעים שנה".
     14. ערה"ש (סעי' א', סעי' ד', סעי' י', סעי' י"א) – "מצוה לקום מפני שיבה דהיינו בן שבעים שנה".
     15. משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס ד"ה ולולי) – "וכן מצוה לקום מפני שיבה דהיינו בן שבעים (ולא ששים הגם דמדברי הר"י ועוד קצתם כתבו ששים מ"מ כל פוסקי הלכה כתבו שבעים) שנה".
     16. יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' י"ג, יחוה דעת ח"ג סי' ע', עי' הליכות עולם ח"ח עמ' קע"ה) – "המורם מכל האמור דקימה מפני זקן בשנים היינו מגיל שבעים שנה ומעלה. והמחמיר לקום מפני זקן בן ס' שנה, כד' האר"י ז"ל, תע"ב".
     17. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' י"ד) – "מצות קימה מפני 'שיבה' (זקן בשנים), היא מגיל שבעים שנה ומעלה, כי העיקר בזה כדברי הש"ס והפוסקים. והמחמיר לקום מפני זקן בן 60 שנה כדברי האר"י ז"ל, תבא עליו ברכה. [יבי"א ח"ג חיו"ד סי' יג. ובח"ט חיו"ד סי' יג עמוד רצב, וביחוה דעת ח"ג (סי' ע), שהעיקר כדברי הגמ' והפוסקים שחיוב הקימה לפני שיבה, הוא בזקן בן שבעים שנה, ולא כהמקובלים שכתבו שזהו מבן ששים ומעלה. ודלא כמי שחלק בזה. ושם הובאו דברי גדולי האחרונים שבכל מקום שיש מחלוקת בין הפוסקים והמקובלים הלכה כהפוסקים]".
     18. ברכת נפתלי (פרק ב' סעי' ד', עי' סי' ג' אות ה', אות ו').
  2. **מבן ששים**.
     1. אריז"ל (שער המצות ריש פר' קדושים) – "והנה מי שהוא זקן מששים שנה ומעלה אפילו שאינו ת"ח צריך לקום מפניו אבל בפתות מבן ששים א"צ לקום מפניו אלא א"כ הוא חכם שקנה חכמה ולכן ר"ת מ"פני ש"יבה ת"קום הוא מש"ת כי משתין שנין ואילך אז נקרא שיבה וטעם מספר זה הוא כי הששה תיקונים ראשוני' דדיקנא דא"א נעלמים מאד ואין בהם גילו כלל למטה".
     2. ברכי יוסף (ס"ק ד') – "ורבינו האר"י זצ"ל (שער המצות ריש פר' קדושים) כתב דכל שהוא בן ששים שנה מצוה לקום מפניו, וביאר טעם הדבר על דרך האמת. ע"ש".
     3. מנ"ח (מצוה רנ"ז ס"ק ט') – "ויש להחמיר כהתרגום לעמוד מפני בן ס' ובפרט שכ"ד האלקי האר"י זצוק"ל".
     4. פלא יועץ (ערך קימה) – "וחובת קימה בפני שיבה הוא לפי הזהר הקדוש משהגיע לששים שנה".
     5. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות י"ב) – "ואף על גב דכתבנו שחיוב מצות עשה לקום מפני זקן היינו בן שבעים שנה, כל זה הוא כפי דברי הפוסקים הפשטנים, אבל לפי דברי האר"י ז"ל צריך לקום בפני הזקן מבן ששים שנה ומעלה, וצריך להזהר בזה כי דבריו נאמנים על פי הסוד, דברי אלקים חיים".
     6. דברי שלום (יו"ד סי' צ"ג אות א') – "עיקר להחמיר בשל תורה ... זקן שהגיע לגיל שישים צריך לעמוד מפניו, כמ"ש האר"י ז"ל".
     7. אור לציון (ברכת נפתלי פרק ב' סוף הע' ט"ו, סי' ג' סוף אות ו') – "שיש להחמיר לעמוד לזקן מבן שישים שנה ולמעלה כדעת האר"י ז"ל וסיעתו".
  3. מראי מקומות – פנ"י (קידושין דף לב:), שואל ומשיב (מהדורה ג' ח"א סי' ק"י), כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"א).
     1. רשב"ץ (מגן אבות פרק ה' סוף משנה כ"א) – "ויש ללמוד ממה שאמר בן ששים לזקנה, בן שבעים לשיבה, דין מדיני התורה, כי לדברי אונקלוס, שהוא מתרגם 'מפני שיבה תקום' [ויקרא יט לב], מן קדם דסבר באורייתא, וזהו יניק וחכים. אם כן, 'והדרתפני זקן', נדרש לזקן אשמאי, פירוש בור, מתרגומו של אונקלוס 'והאדמה לא תשם' [בראשית מז יט], וארעא לא תבור. וכשהגיע לששים הרי הוא זקן וחייבים לעמוד בפניו. ולדברי איסי בן יהודה שדורש יניק וחכים, מן והדרת פני זקן, שאין זקן אלא מי שקנה חכמה, ומפני שיבה, כל שיבה במשמע, אם כן אינו חייב לעמוד מפני זקן שלא למד חכמה עד שיהיה בן שבעים, שאין קרוי איש שיבה אלא בן שבעים".

1. ספק זקן.
   1. **חיוב (ספק דאורייתא לחומרא: אפשר לברורי, ורק חסרון ידיעה)**.
      1. שלמת חיים (סי' תצ"ה, דפו"ח יו"ד סי' פ"ח) – "בענין מצות קימה, אם יש ספק האם הלה כבר הגיע לכלל שיבה במספר שנותיו, ואולי י"ל דאזלינן בתר רוב אנשים דאינם זקנים כל כך. ובס' תוספות חיים על החיי"א (כלל ס"ט) כתב דהוי ספק דאורייתא, וק"ל כנזכר, ואפילו בריה ובע"ח עכ"פ שייך כאן כל דפריש מרובא פריש, ואולי בזה שייך דהספק מחסרון ידיעה. תשובה: **הרי אפשר לברר** ולשאול, בזה לא אזלינן בתר רוב".

שלמת חיים (סי' תצ"ו, דפו"ח יו"ד סי' פ"ט) – "בקפץ אחד מן המנויין לתוכן דכולן פטורים, מטעם עשירי ודאי אמר רחמנא ולא עשירי ספק (ב"מ ז' ע"א), ואולי גם לענין ספק שיבה דקשה לשואלו מפני הקפידא וכו', אפשר דשייך שיבה ודאי ולא שיבה ספק. תשובה: עשירי כיון דהוא ספק א"כ אינו עשירי כי אם תשיעי, אבל בשיבה מה בכך שהוא אינו יודע, עכ"פ כיון שנראה כשיבה נראה דמצוה לקום".

הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד, הל' כבוד רבו ותלמיד חכם אות ח') – "אדם שלפי מראהו יש ספק אם הגיע כבר לגיל שיבה, צריך לקום מפניו".

* + 1. אור לציון (ברכת נפתלי פרק ב' הע' ט"ז, הע' י"ז).
    2. תוספות חיים (על ח"א כלל ס"ט אות ד').
    3. הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ד סי' רס"ב אות י"ד, אשרי האיש יו"ד פרק מ"א אות ה') – "יש לקום גם מפני מי שהוא ספק בן שבעים, מפני שהוא ספיקא דאורייתא".
    4. שבט הלוי (ח"ב סי' קי"ב, ח"ה סי' ק"ל) – "דודאי ספק שאפשר לברר אינו ספק דהוא רק חסרון ידיעה".
    5. יחוה דעת (ח"ג סי' ע' בהג"ה, יביע אומר ח"ג יו"ד סי' י"ג אות ה') – "נראה שאף שיש להחמיר מפני זקן שהוא ספק בן שבעים שנה או לא, דספקא דאורייתא לחומרא".
    6. שבט הקהתי (ח"א סי' רס"ה) – "העולה להלכה: א) אם הוא מסופק אם הוא כבר בן ע' אבל ודאי אצלו שהוא בן ס' מחויב לעמוד. ב) ואם הוא מסופק אם הוא בן ס' ואינו מסופק אם הוא בן ע', פטור לעמוד. ג) ואם הוא מסופק אם הוא בן ע' או פחות מס' יש להחמיר לעמוד מפניו. ד) אבל אם הוא מספק אם הנכנס הוא ח"ח אינו צריך לעמוד מספק באין לו חלוקא דרבנן ומ"מ תלוי לפי המקום הזמן".
    7. הדר זקנים (פרק א' סעי' א').
    8. והדרת פני זקן (עמ' ט"ו).
    9. ברכת נפתלי (פרק ב' סעי' ו'. מצד ספק דאורייתא, וס"ס לחומרא).
    10. כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"א) – "אדם מבוגר שאין ידוע כלל גילוי, וספק אם הוא זקן, יש מקום לומר שחייבים לקום מפניו, שספיקא דאורייתא לחומרא. וכל שכן כשאפשר לברר גילו, שחייבים לקום".
    11. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' ט"ז) – "מי שהוא זקן בשנים, ואין ידוע לנו אם הגיע לגיל שבעים שנה, צריך לעמוד מפניו מספק, שספק תורה להחמיר. ומכל מקום בספק אם הוא בן ששים אין צריך להחמיר".
    12. הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' ה', הע' א') – "ובספק הגיע לזקנה, מסתבר שצריך להחמיר - משום ספיקא דאורייתא לחומרא".
  1. **פטור (יש רוב וחזקה כנגדו)**.
     1. חזו"א (דרך שיחה ח"א סוף עמ' שע"ג, הע' על ס' אעלה בתמר עמ' ל"ז) - לשונו מובא לקמן.
     2. שלמת יוסף (סי' י"ג אות א') – "בגדר ספק שיבה, הנה הארכתי בזה בירושלמי פי"ג דיבמות גבי אביו ודאי ולא ספק, דר"ל דאז פטור בודאי לא מחמת ספק, וכן הדין בשבת דף קל"ה ע"א גבי ספק מילה ע"ש בתוס' ר"ל דאז אין דוחה שבת בגדר ודאי והוה מחלל שבת, וכן הגדר גבי ספק נפשות להקל ר"ל בגדר ודאי, וכן גבי טומאת כהן, עיין ת"כ ובירוש' יבמות דממעט ספק ר"ל דכהן לוקה אם טימא לספק, וכה"ג כתב הרשב"ם ב"ב דף קכ"ו ע"ב גבי ספק בכור יכיר וכל שאין מכירו לודאי בכור אף ספק אינו ואם תפס מפקינן מיניה ע"ש, וזה הגדר כל ספק אם צריך לכבדו בודאי א"צ, ועיין בהך דחולין דף קל"ד גבי ספק לקט, ור"ל אם חייב בגדר ודאי, וכן מ"ד פטור בגדר ודאי פטור. והרבה יש להאריך בזה".
     3. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א סוף עמ' שע"ג, הע' על ס' אעלה בתמר עמ' ל"ז) – "שאלה: בספק לו אם הגיע לגיל 'זקן', אם ספק דאורייתא לחומרא. תשובה: גיסי הג"ר שאול ברזם זצ"ל שאל את מרן החזו"א בכהאי גוונא שיש לו ספק אם הלה זקן או ת"ח דינא מהו, ואמר לו כי **יש רוב וחזקה נגד**".

הגרח"ק זצ"ל (עמ' רס"ט [דפו"ח, עמ' ש"ח]) – "שאלה: האם צריך לקום מפני אדם שיש ספק אם הוא זקן, (שיש לו ספק אם הוא בן שבעים או שישים). תשובה: לא".

* 1. מראי מקומות – הגרש"ד מונק זצ"ל (והדרת פני זקן מכתב א' אות א', מכתב ב' אות א'), קימה והידור (פרק ט' סעי' ב').
     1. נחלת אליהו (ח"א הערות וחידושי דינים אות פ"ז) – "שאלה. בענין קימה מפני זקן בן שבעים שנה דהוא מ"ע דאורייתא איך הדין אם יש ספק אצלו אם הזקן הזה הוא בן שבעים שנה או קודם, אם חייב לעמוד מפניו משום דספיקא דאורייתא לחומרא או לא. ולכאורה יש לפוטרו מטעם חזקה דקודם שהי' ראוי להסתפק עליו אם הוא בן שבעים שנה הי' פטור מלעמוד לפניו והרי הוא בחזקת פטור. ואולי י"ל דלא שייך חזקה בכה"ג דדין קימה לא הוי השתנות בהזקן [ואין] זה חזקה שלא נשתנה דינו, ודין זה לא הוי רק השתנות בהאיש הצריך [לקום] א"כ לא שייך כולי האי חזקה לענין זה. וצ"ע".
     2. אילת השחר (פר' קדושים פרק י"ט פסוק ל"ב, אעלה בתמר סוף עמ' ל"ו) – "ויל"ע כשמסופקים על אחד אם הוא כבר בן שבעים שנה האם צריך לקום מפניו דספיקא דאורייתא לחומרא, והנה המסופק על אדם האם הוא ת"ח, החזו"א זצ"ל אמר שלא צריך להחמיר ולכבדו כיון שרוב האנשים אינם ת"ח [ויל"ע כשמסופקים על אחד אם הוא כבר בן שבעים שנה האם צריך לקום מפניו דספיקא דאורייתא לחומרא, והנה המסופק על אדם האם הוא ת"ח, החזו"א זצ"ל אמר שלא צריך להחמיר ולכבדו כיון שרוב האנשים אינם ת"ח. [אמנם יל"ע בהנכנס לביהכ"נ ורוצה לשבת ומסופק אולי המקום שרוצה לישב עליו זה מקום של ת"ח אם צריך להחמיר, דבזה א"א לסמוך על רוב ולשבת, שהרי כל קבוע כמחצה על מחצה דמי, וגם שאפשר לברר, ועמש"כ בהמשך באיזה מקום של ת"ח אין לשבת]".

1. חיוב הקימה - סעיף ב'.
   1. **צריך לעמוד: רק תוך ד' אמות**.
      1. קידושין (דף לב:) – "יכול יעמוד מפניו ממקום רחוק. ת"ל: תקום והדרת, לא אמרתי קימה אלא במקום שיש הידור".
         1. רש"י (שם) – "אלא במקום שיש לו הידור. בעמידתו דהיינו תוך ד' אמות דמוכחא מילתא שמפניו הוא עומד".
      2. פוסקים – מחבר (סעי' ב').
   2. **בכניסתו לבית אעפ"י שהוא אינו בתוך ארבע אמותיו, מי אמרנן דכל הבית חשיב כד' אמות**.
      1. מחמיר, אא"כ יודע שהם מתקרבים לשבת סמוך לו.
         1. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות י"ג) – "ונ"ל כיון דהוי ספיקא דאורייתא אזלינן לחומרא וצריך לקום מפניהם אף על פי שישבו רחוק ממנו. מיהו אם הוא יודע שהם באים לישב סמוך לו לא יקום מפניהם אלא עד שיגיעו לתוך ארבע אמותיו".
         2. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ג' הע' ח').
      2. מיקל.
         1. אז נדברו (חי"ד סי' כ"ח אות ב') – "דוקא בתוך ד' אמות ממש".
         2. יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' ט"ז) – "שהעיקר לדינא שא"צ לעמוד מפני זקן או חכם בהכנסם לבית כנסת או לבית מדרש, או לכל בית אחר, אלא אם כן נכנסו לתוך ד' אמותיו. ואין להחמיר בזה בבית כנסת או בבית מדרש, דהו"ל חומרא המביאה לידי קולא, שאין חולקים כבוד לתלמיד במקום הרב (וכ"ש במקום שכינה) אא"כ פליג ליה רביה יקרא. וקב"ה פליג יקרא לזקן או לחכם כדאמרי' בירוש' (פ"ג דבכורים) אני קיימתי מצות זקן תחלה, וכן צונו מפני שיבה תקום והדרת פני זקן. ולכן יש לעמוד מפניהם אף בבהכ"נ ובמהד"ר".
         3. הגרח"ק זצ"ל (נזר ישראל עמ' רכ"ב אות קפ"א) – "ת"ח או זקן שנכנסו לביהכ"נ האם יש חובה לקום מפניהם מיד בכניסתם, שכל הבית נדון כד' אמות, או שמא א"צ לקום עד שיכנסו לד' אמות. תשובת מרן שליט"א: צריכים לקום מפניהם רק כשמגיעים לד' אמות שלו, חוץ מאביו או מגדול הדור שאז צריך לקום מיד בכניסתם לביהנ"ס".
         4. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' כ"א) – "זקן שנכנסו לבית הכנסת, אין לו לקום מפניהם מיד בכניסתם, ולדון את כל הבית כארבע אמות, אלא עד שיכנסו בתוך ד' אמותיו, שאז יש חיוב גם בזמן הזה לעמוד מלא קומה מפני תלמיד חכם וזקן".
      3. מראי מקומות – ברכת נפתלי (סי' ט"ו), כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"ח).
   3. **האם מקיימים מצות קימה והידור כשקמים לפני זקן לפני שרואהו ונשאר לעמוד עד שיעבור**.
      1. וישמע משה (פר' שלח שנת תשפ"א עמ' ג') – "שמעתי מגאון ישראל הגרי"ש אלישיב זצוק"ל שיש מצוה בקימה והידור גם באופן שהזקן אינו רואה שקמתי בפניו, וכן שמעתי כעת מחתנו הגאון הגדול רבי חיים קניסקי שליט"א. והגאון ר"ע פריד שליט"א השיב שלכאורה דין זה תלוי במחלוקת הפוסקים לענין הידור של זקן סומא ... והגאון רבי נפתלי נוסבוים שליט"א אמר בפשיטות שיש מצוה לקום בפני זקן אף אם הזקן אינו יודע שקם לכבודו וסבור שהיה עומד מקודם לכן, והביא ראיה מדמחוייב לעמוד ברבו מובהק כמלוא עיניו, ובודאי הרבה פעמים אין הרב מבחין בתלמיד העומד רחוק כמלוא עיניו אלא שרואהו עומד כשמתקרב וגם זה נקרא קימה והידור. ושאלתיו האם יש קימה והידור בסומא, והשיב לי שהלכה למעשה כדעת רעק"א והנחלת צבי שיש דין קימה והידור בסומא. וביאר טעמם שאף הסומא שומע את התכונה שסביבו ומבין שקמים לכבודו ושפיר יש בזה קימה והידור. וכל שכן שאם הסומא עומד בפני זקן שאינו סומא מקיים בזה מצוה גמורה שהרי הזקן רואה שהסומא מכבד אותו. וכן הורו הגאונים רבי שמואל אליעזר שטרן ורבי יעקב מאיר שטרן שליט"א. וגם הגאון רבי שמאי גרוס שליט"א הורה שיש לקום אף כשהזקן אינו מבחין שקמים בפניו, והראה לי ...".
   4. **עד מתי צריך לעמוד** - [כמה מקומות איירי לענין חכם (ולא זקן). רמב"ם, טור, מחבר, ב"ח, ש"ך, ועוד. ועי' כבוד והידור (פרק ו' הע' ס"ט), "וכתב הב"ח ... והובא בש"ך ... ואם כי עיקר דבריהם מיירי לענין חכם **לעת עתה איני רואה הכרח לחלק בין חכם לזקן** בציור ללכת"].
      1. עד שיעבור כנגד פניו.
         1. עי' רמב"ם (הל' ת"ת פרק ו' הל' ו', לענין חכם) – "הרואה חכם אינו עומד מפניו עד שיגיע לו לארבע אמות וכיון שעבר יושב".
         2. עי' טור (סעי' ט', לענין חכם), מחבר (סעי' ט', לענין חכם) – "הרואה חכם עובר, אינו עומד עד שיגיע לתוך ארבע אמותיו, וכיון שעבר מלפניו יושב".
            1. עי' רמב"ם (הל' ת"ת פרק ו' הל' א'), וטור (סעי' ב'), ומחבר (סעי' ב'), ובן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות י"ג) – "עד שיעבור מכנגד פניו". ועי' דרישה (ס"ק י"ב), לשונו מובא לקמן.
         3. דרישה (ס"ק י"ב) – "הרואה חכם עובר ברשות הרבים אינו עומד מלפניו וכו'. ואף על גב דזה כבר כתבו בתחלת הסימן ואין לומר דחוזר לכתוב כאן עובר ברשות הרבים דלא כתבו לעיל דהא ברמב"ם פרק ו' מת"ת איתא נמי ככל אלו הדברים ולא הזכיר שם תיבת רשות הרבים וגם בגמרא אינו. **ונראה דקמ"ל דמיד שיעבור ישב** דאילו לעיל כתב עד שיעבור מכנגד פניו דלפום ריהטא משמע עד שלא יראהו עוד קמ"ל הכא דאין צריך. אי נמי דלעיל כלל דין חכם וזקן הכל ביחד ועתה חוזר דין חכם לכתוב עליו כל החילוקים שמפרש ואזיל דהיינו כשאינו רבו וכו' וק"ל".
         4. ברכי יוסף (ס"ק י"ב) – "ולענין הלכה, כיון דהרמב"ם והטור והר"ן סברי דכיון שעבר יושב, וגם דברי הרא"ש יש לפרשם הכי, כדכתיבנא, וגם הכי משמע מפשט הירושלמי, הכי נקיטינן, דכיון שעבר החכם יכול לישב. וכמו שפסק מרן ז"ל. ועיקר".
      2. עד שיעברו ממנו ד' אמות.
         1. עי' ב"ח (סוף ס"ק ו', לענין חכם) – "שלא ישב עד שיעבור הימנו ד' אמות השניות, והכי נקטינן".
         2. עי' ש"ך (ס"ק ז', לענין חכם) – "והרא"ש ורש"י גורסים ואינו יושב עד שיעבור ממנו ד' אמות השניות וכ"כ הב"ח".
         3. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ג' הע' ו') – "והאשכנזים".
         4. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' י"א, סעי' י"ב) – "הקם מפני זקן, או מפני תלמיד חכם, צריך לעמוד על עמדו לכבודם כל זמן שהזקן או התלמיד חכם עומד, או עד לאחר שעבר מכנגד פניו ד' אמות".
      3. מראי מקומות – ח"א (כלל ס"ט סעי' ג', "חכם ... זקן ... ויקום כך עד שיעבור מכנגד פניו, ויש אומרים עד שיעבור ממנו ד' אמות"), הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ד סי' רס"ב אות ט"ז), כבוד והידור (פרק ו' סעי' כ').
         1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות י"א) – "אם עמד ונכנס זקן לד' אמותיו, האם יש איסור לשבת מק"ו כדאיתא בנדרים (עו ע"א) [ומה זרעים טמאים כיון שזרען בקרקע טהורין, זרועין ועומדים לא כל שכן... יכול ימכור אדם את בתו כשהיא נערה. אמרת ק"ו, מכורה כבר יוצאה, אינה מכורה אינו דין שלא תימכר], כמו כן נאמר כאן, אם יושב עומד, ק"ו שעומד לא ישב. תשובה: לא ישב עד שיעבור הימנו".
   5. **מתעכבים תוך ד' אמותיו**.
      1. מחמיר, אין לו לשבת עד שיעברו מכנגד פניו או עש שישבו.
         1. הר צבי (או"ח ח"א סי' ק"ז אות ב') – "מה שנסתפקו במצות מפני שיבה תקום, דקיימ"ל דאם בא חכם לתוך ד' אמותיו חייב לעמוד בפניו עד שיעבור מכנגד פניו. אם בא חכם בתוך ד' אמותיו ועומד ומדבר בענינו עם איש אחר, אם הלה מחוייב לעמוד כל זמן שהחכם אינו עובר מכנגדו ... מדברי הר"ן בסוגיין, הו"ד בכסף משנה הלכות סנהדרין (פרק כא הלכה ג), מוכח שמחוייבים לעמוד כל זמן שהחכם עומד בתוך ד' אמותיו. וז"ל הר"ן ... הרי, דהר"ן מוכיח דהלכה כר' יהודה משום דאי ס"ל כרבנן תשאר קושית הגמרא על רב נחמן דהיכי עביד בתחלת הדין בשעת משא ומתן דא"א דליתיב כל הזמן כמאן דשרי מסנאי, א"כ מבואר דהר"ן ס"ל דמחוייב לעמוד כל הזמן שהיא עומדת. וכן כתב בספר תורת חיים, שם בד"ה צא ואפרח: פי' והיה עומד עד שגמרה כל טענותיה שהעומד בפני ת"ח צריך לעמוד עד שיעבור מכנגד פניו, והיינו דפריך והאמר מר כו' וכיון דבשעת גמר דין ע"כ הוצרך לישב, א"כ ההיא שעתא לא חלק לה כבוד כיוון דבע"ד בעמידה, עכ"ל, וכדברי התומים (סימן יז אורים ס"ק י)".
         2. אז נדברו (ח"י סי' ל') – "בשבועות ... הרי אנו למדין משם דאינו מקיים המצוה בעמידה לבד. אלא חייב להשאר עומד עד שישב, אף שאינו עומד לפוש אלא נשאר עומד בגלל הטענות שצריך לטעון או לשמוע הגמר דין לא חשיב קביעות, א"כ הקם בפני זקן או ת"ח באוטובוס חייב להשאר עומד כ"ז שעומד".
         3. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי סי' ה' אות א', אות ב' [לשונו מובא לקמן]) – "שמסוגיא דביתהו דר"ה בשבועות ל, ב, מוכח ברור שכל זמן שהזקן או הת"ח מתעכבים תוך ד"א. צריך להשאר עומד עד שיעברו מכנגד פניו, ואין חילוק בין אם מתעכבים זמן מרובה או זמן מועט".
         4. יביע אומר (ח"ו יו"ד סי' כ"ב) – "יש לחקור בדין מי שעמד מפני תלמיד חכם, האם חייב להשאר עומד כל זמן שהת"ח עומד בתוך ד' אמותיו, או דילמא שרשאי לשבת לאחר שקיים מצות קימה מפני ת"ח, אף על פי שעדיין לא עבר מכנגד פניו. והנה בשבועות (ל:) ... ובודאי שהעיקר שצריך לעמוד כל זמן שהת"ח עומד. וכמו שהעלה ג"כ הרה"ג ר' יחזקאל עזרא רחמים הנ"ל. ושוב מצאתי בשו"ת הר צבי הנד"מ (חאו"ח ס"ס קז) שג"כ הוכיח במישור מדברי הר"ן והתורת חיים שהעומד בפני ת"ח צריך להשאר על עמדו כל זמן שהת"ח עומד".
      2. מיקל.
         1. שבט הלוי (ח"ב סי' קי"ד) – "והנראה לענ"ד להלכה דודאי עיקר מצות קימה מתקיים בקימה בעלמא והדר יושב, וזה מוכח בש"ס בכ"ד. אמנם היות דקיי"ל דבעינן קימה שיש בה הדור, ע"כ קרוב לודאי דאם אין מפנה מקומו להזקן מבטל ההדור דודאי אין זה הדור דהצעיר יושב והזקן עומד לפניו כתלמיד מפני רב ...".
            1. "וזה מוכח בש"ס".

הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי סי' ה' אות א', אות ב') – "ג"כ להעיר שלא כתב מאיזה סוגיות משמע כן".

יביע אומר (ח"ו יו"ד סוף סי' כ"ב) – "שבט הלוי (חיו"ד סי' קיד) שנשאל בנ"ד, והשיב, הנראה לענ"ד להלכה שבודאי עיקר מצות קימה מתקיימת בקימה בעלמא והדר יושב, וכן מוכח בש"ס בכ"ד, אלא דכיון דקי"ל דבעינן קימה שיש בה הידור, קרוב לודאי שאם אין מפנה מקומו באוטובוס לת"ח הרי זה מבטל ההידור, שבודאי שאין זה הידור שהוא יושב והת"ח עומד לפניו. עכת"ד. והנה לא ביאר מהיכן יצא לו דבר זה שהמצוה מתקיימת בקימה בעלמא, אף על פי שחוזר לשבת, ואדרבה מוכח בש"ס ובפוסקים כל בתר איפכא, ונעלם מעינו הבדולח דברי הר"ן והתורת חיים (שבועות ל:) דס"ל בהדיא כל בתר איפכא, וכ"כ הגאון התומים".

מראי מקומות – אז נדברו (ח"י סי' ל' ד"ה וכאשר).

* + 1. מראי מקומות – ברכת נפתלי (פרק ג' סעי' ד', סעי' ה', סי' ה' אות א').
       1. משנה הלכות (ח"ז סי' קנ"ב) – "שאם עומד לדבר עם מי שהוא דרך הליכתו רק דרך העברה אין זה מקרי עומד דרך קבע וצריך לעמוד עד שישוב למקומו או שיעמוד דרך קבע. ומיהו אם עמד שם זמן מה ונראה שהוא ימשיך בשיחתו אז ודאי נעשה זה דרך קבע ממש ויכול לישב כבר כה"ג".
  1. **עומד במקומו**.
     1. אין דין קימה – אור לציון (ברכת נפתלי פרק ג' הע' י'), הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ג' הע' י'), משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס, "קימה והידור אינו אלא כשהחכם או השיבה עובר ממקום למקום או עומד לפוש אבל בעומד על מקומו ליכא קימה והידור"), ברכת נפתלי (פרק ג' סעי' ד').
     2. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' כ"א).
  2. **כמה פעמים ביום צריך לעמוד**.
     1. בני ספרד, אפילו מאה פעמים. בני אשכנז, פעמים ביום. שחרית וערבית – ברכת נפתלי (פרק ג' סעי' ח').
     2. במקום שאינו יודע שכבר עמד, כביה"כ וביה"מ, צריך לחזור ולעמוד בכל פעם שעובר לפניו – הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ג' הע' ט"ו, מבקשי תורה ח"ד סי' רס"ב אות י"ח), ברכת נפתלי (פרק ג' סעי' ט').
     3. מראי מקומות – שבט הלוי (ח"ה סי' ק"ל), כבוד והידור (פרק ו' סעי' כ"ח).
  3. **לדבר אתו**.
     1. צריך לעמוד – עי' הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"א סוף סי' ל"ג, "דשאני הכא דכיון שהיא עומדת ומדברת עמו ומחמתו היא עומדת הרי זה חשיב קצת כעין בזיון שיהא הוא יושב והיא עומדת"), הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ג' הע' ט"ז), ברכת נפתלי (פרק ג' סעי' י', סי' ה' אות ד'), כבוד והידור (פרק ו' סעי' כ"א, סעי' כ"ט).
  4. **רשות אחרת**.
     1. א"צ לעמוד.
        1. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות י"ג) – "דאם האדם יושב בביתו למעלה באכסדרה שהיא גבוה ורשות בפ"ע, והזקן או החכם נכנסו לחצר וישבו למטה סמוך לאכסדרה, ולא עלו למעלה לאכסדרה, דאינו חייב לקום, כיון דהוא יושב ברשות בפ"ע ואין זו קימה שיש בה הידור, אבל אם הוא יושב בבימה אשר באמצע בית הכנסת והם הולכים למטה בבית הכנסת וקרובים לבימה, יקום מפניהם, יען כי דין בימה אשר בבית הכנסת קי"ל דבטילה היא לגבי בית הכנסת ואינה נחשבת רשות בפ"ע בענין הצירוף, כמ"ש בהלכות בית הכנסת".
        2. אור לציון (ברכת נפתלי פרק ג' הע' י"ב).
        3. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ג' הע' י"ב).
        4. ברכת נפתלי (פרק ג' סעי' ו') – "אדם שיושב ברשות אחת, והתלמיד חכם או הזקן עוברים ברשות אחרת. אפילו תוך ארבע אמותיו. א"צ לעמוד מפניהם, וכן אם אדם יושב בחדד אחד ורואה שת"ח או זקן עוברים בחדר השני אפילו תוך ארבע אמותיו א"צ לעמוד".
  5. **לפני סומא**.
     1. חיוב קימה.
        1. עי' בית הלל (ס"ק א', לענין חכם).
        2. עי' באה"ט (מהרי"ט ס"ק א', לענין חכם).
        3. ברכי יוסף (ס"ק ב').
        4. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות ט"ו) – "ואפילו אם החכם או הזקן סגי נהור צריך לקום מפניהם, וכמ"ש הרב ז"ל שם, מיהו אם העומד הוא סגי נהור, נסתפק בזה נחלת צבי והניח בצ"ע יע"ש, ובודאי צריך לקום דספק תורה להחמיר וכ"ש בהא דהסברה נוטה יותר שיקום".
        5. ערה"ש (סעי' ז') – "דבר פשוט שמפני סומא ת"ח או סומא בעל שיבה חייבים לעמוד".
        6. ברכת נפתלי (פרק ב' סעי' ט').
     2. מראי מקומות – מנ"ח (מצוה רנ"ז ס"ק ה'), כבוד והידור (פרק ו' סעי' כ"ד).
  6. **רוכב כמהלך דמי**.
     1. גמרא (קידושין דף לג:) – "איבעיא להו: רכוב כמהלך דמי, או לא. אמר אביי, ת"ש: טמא יושב תחת האילן וטהור עומד, טמא. טמא עומד תחת האילן וטהור יושב, טהור. ואם ישב הטמא, הטהור טמא. וכן באבן המנוגעת; ואמר רב נחמן בר כהן, זאת אומרת: רכוב כמהלך דמי, ש"מ".
     2. שערי זבולון (יו"ד סי' נ"א אות ו') – "לפי"ז אף דהזקן עומד במקומו באוטו' אבל מ"מ מהלך הוא כשהאוטו' נוסע ושוב איכא מצות קימה לגביו ... ולפי"ז בזמן שהאוטו' נוסע גם היושב לא נחשב יושב ופטור מלעמוד מפני הזקן. אלא דיש לדון דאולי משום הידור שפיר צריך לקום".

1. צורת הקימה.
   1. **עד כמה**.
      1. מלא קומתו – חרדים (פרק י"ח אות ה', "לקום מלא קומתו מפני זקן אפלו אינו חכם"), ח"א (כלל ס"ט סעי' ד', "וצריך לקום מלא קומתו"), ערה"ש (סוף סעי' ט'), הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי סי' ד' סוף אות א', אות ה'), יחוה דעת (ח"ג סי' ע', "והקימה צריכה להיות מלא קומתו, בין מפני זקן בין מפני תלמיד חכם, וכמבואר ברמב"ם (פרק ו' מהלכות תלמוד תורה הלכה א'), ובטור ושלחן ערוך (סימן רמ"ד סעיף א')"), ברכת נפתלי (פרק ב' סעי' ד', סי' ד' אות א', אות ד'), כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"ט), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' י"ז).
      2. מראי מקומות.
         1. פלא יועץ (ערך קימה) – "ותלמיד חכם שהוא שונה הלכות וידע לאהדורי סברא בטוב טעם, חיב לעמד לפניו מלא קומתו, לא כמו שעושים עתה שאין קמים אלא מעט, נראה ואינו נראה, שלא אמרו שדי בזה אלא לתלמידי חכמים וזקנים".
         2. ערה"ש (סעי' ט' - סעי' י"ב) – "ולפני זקן מופלג בזקנה אין קמים רק נותנים לו הידור שקמים מעט ולא קימה גמורה ואולי יפרשו ...".
      3. **המנהג: רק הידור**.
         1. י"ל, רק הידור - ע"פ הערה"ש (לשונו מובא לעיל).
         2. י"ל, עוסק בתורה - ע"פ הציץ אליעזר (לשונו מובא לקמן).
         3. י"ל, שמסתמא הם מוחלים.
            1. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי סי' ד' אות ה', כבוד והידור פרק ו' הע' ס"ה) – "שאותם אנשים שאינם קמים מפני זקן מלוא קומה אלא עושים הידור, צריך לומר שסומכים ע"ז שמסתמא אמרינן שהזקן מוחל על כבודו, ומחילה מהני. כמ"ש שו"ע סעיף י"ד [וראה ריש פ"ו ובהערה שם] ושאלתי את מרן (שליט"א) [זצ"ל] - שהרי בדין זקן ותלמיד חכם הדין הוא שאם ביקש מהם מחילה צריך שיאמרו במפורש מחול לך וכדומה. אבל שתיקה לא נחשבת למחילה, והשיב - ששם איירי באדם פרטי שרוצה לבקש מחילה. בזה לא אמרינן מסתמא מוחל עד שיאמר הזקן מפורש מחול לך. אבל כשמדובר בציבור שלם כמו בנידון דידן אמרינן מסתמא מחול, וא"צ לומר כן מפורש".
            2. עי' מועדים וזמנים (ח"ג הג"ה סוף סי' רמ"ח) – "אמנם נתיישבתי ... בפשיטות טפי, שבתלמיד חכם מחילה מועיל, ומאחר שנהוג בקימה מקצת מסתברא שלת"ח סגי בכך ומחלו על כבודם לענין דסגי להו במקצת ... נראה דבזקן נמי מועיל דדיליה הוא ואם אינו מקפיד זהו כבודו ... ומ"מ צ"ב תמיד אם באמת המנהג כן".

עי' תשובות והנהגות (ח"ג סי' רע"ט) – "על מה סומכין בני תורה לבטל המ"ע, דלכאורה ראוי לעמוד מלא קומתו ...".

* + - 1. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"ט), קימה והידור (פרק ח' סעי' ב').
  1. **להשען על איזה דבר**.
     1. מיקל.
        1. אור לציון (ברכת נפתלי פרק ו' הע' ה').
        2. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ו' הע' ה').
     2. מחמיר.
        1. עי' נחלת אליהו (ח"א הערות וחידושי דינים סוף אות פ"ז) – "והנה בסמיכה באופן דאם ינטל אותו דבר יפול דהוי כישיבה לכאורה דעבר על מ"ע דמפני שיבה תקום. ולכאורה בס"ת דנפקא לן מק"ו מפני לומדי' עומדין מפני' לא כ"ש, אם כשהלך הש"ץ עם הס"ת תוך ד' אמותיו והוא סמך עצמו על דבר באופן שאם ינטל אותו דבר יפול דהוי כישיבה לכאורה דעבר על מ"ע, אם הא דנפקא לן מק"ו מקרי דאורייתא וצ"ע".
        2. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות י"ב) – "אם מי שסומך עצמו (אבל עומד) חייב לעמוד בלי סמיכה כשנכנס זקן, דסמיכה כישיבה (כשיפול ללא הסמיכה). תשובה: יעמוד בלי סמיכה".
     3. מראי מקומות – מנ"ח (מצוה רנ"ז ס"ק י'), ישראל בעמידה (שער א' אות י"ח), כבוד והידור (פרק ו' סעי' י"ט).
        1. שערי זבולון (יו"ד סי' נ"א אות ז') – "יש לדון דמאחר דכשהאוטו' נוסע הרי הזקן סומך עצמו על ספסל או על עמוד שלא יפול אולי נכלל בגדר סומך דאינו נחשב עומד. ובני הר"ר יוסף שלמה שליט"א טען דאחרי דמצד עמידתו יכול לעמוד בלא סמיכה ומה שצריך סמיכה הוא מפני שהאוטו' נוסע ומטלטלו ולא מפני שעמידתו אינה עמידה מספיקה לעמוד לא נחשב כסומך בדבר שאם ינטל יפול ודו"ק וצ"ע לגבי כל דיני תורה הצריכים עמידה, אם בכה"ג נחשב סומך, וכן כבר כתבנו דאי"ז ברור דזקן שסומך עצמו אין מצות עמידה לגביו".

1. להעצים עניו - סעיף ג'.
   1. **הלכה**.
      1. אסור – מחבר (סעי' ג'), ח"א (כלל ס"ט סעי' ו').
2. קימה שיש בו הידור - סעיף ד'.
   1. **דין קימה בלבוש בבגדיו בבית המרחץ**.
      1. מיקל.
         1. שלמת חיים (יו"ד סי' פ') – "בבית המרחץ אם הוא כבר לבוש בגדיו ויושב, האם צריך לקום מפני שיבה או ת"ח. אולי כאן לא שייך הטעם קימה שיש בה הידור לאפוקי בבית המרחץ שאינו דרך כבוד, שאולי זה דוקא אם הוא ערום. תשובה: נראה אם הוא בחדר שעומדים בו ערומים דלא צריך".

הנהגות ופסקים (הגרי"ח זוננפלד, הל' כבוד רבו ותלמיד חכם אות ה') – "בבית המרחץ בחדר שעומדים בו ערומים אף אם הוא לבוש, א"צ לקום מפני חכם או מפני שיבה".

* 1. **הולכי דרכים**.
     1. אין דין – משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס, סי' קס"א, "בדרכים ליכא קימה והידור").
     2. יש דין – אז נדברו (סי' ל"א אות ב'), הרי"ט זנגר (קול התורה גליון ס"ז עמ' ש"א).
     3. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' ס"ב).
  2. **לכבדו**.
     1. מחמיר.
        1. קידושין (דף לג.) – "אקיש קימה להידור, מה הידור שאין בו ביטול, אף קימה שאין בה ביטול".
           1. רש"י (שם) – "מה הידור שאין בו ביטול מלאכה. דאין לשון הידור אלא נשיאות פנים או בממון **או בכיבוד דברים** ואין במשמעו ביטול מלאכה".
        2. חרדים (פרק י"ח אות ג') – "ופרשו המפרשים דהידור הינו דברים, לדבר לו בלשון כבוד ואדנות וענוה ולכפוף ראש לפניו".
        3. ח"ח (לשה"ר עשה ח') – "שֶׁהִדּוּר הוּא כִּבּוּד דְּבָרִים, דְּהַיְנוּ לְדַבֵּר לוֹ בְּדֶרֶךְ **כָּבוֹד וְאַדְנוּת**. וּבְמָקוֹם שֶׁמְגַנֵּהוּ, בְּוַדַּאי אֵינוֹ מְהַדְּרוֹ".
        4. מחזה אליהו (מוריה גליון רי"ז עמ' צ"א אות ט' ד"ה ולהדרו, עמ' צ"ד אות י"ד ס"ק ג') – "ולהדרו היינו לדבר עמו בדרך כבוד ע' חרדים פ"ו דמפרש כן. ולענ"ד יסוד הראשון ב'הידור שבדיבור' הוא שלא לקפוץ ולענות לפניו. ע' רש"י על קרא 'ויען לבן ובתואל' (בראשית כד, נ) וז"ל 'רשע היה וקפץ לענות לפני אביו' הרי דאפילו מנכרי מחייבינן שלא יענה לפני אביו ונכרי נחשב רשע ומושחת אם עושה כן. הרי לן דדבר זה הוא חסרון יסודי בדרך ארץ. ובאמת ...".
        5. עלי באר (עשה ח') – "שצריך לכבד בדברים לזקן, פשוט הוא ונלמד בק"ו מזקן ארמאי ...".
     2. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' ד', סי' כ"ט אות ט', הע' ט"ו), נתיבות חיים (עשין שבילי חיים ס"ק ז'), הגר"ש לפאיר (קובץ אהל חוה עמ' ש"ע).
  3. **לא ישב במקומו ולא מדבר במקומו ולא סותר את דבריו**.
     1. מחמיר.
        1. תו"כ (קדושים פרק ג' פרק ז' אות י"ד) – "איזהו הידור לא ישב במקומו ולא מדבר במקומו ולא סותר את דבריו".
        2. רש"י (קדושים פרק י"ט פסוק ל"ב) – "והדרת פני זקן. איזהו הדור, לא ישב במקומו ולא ידבר במקומו ולא יסתור את דבריו".
        3. עי' ח"ח (לשה"ר הג"ה על עשה ח') – "ומאוד יפלא לי על הראשונים וטור שולחן ערוך יורה דעה, שלא העתיקו מה שכתבו בתורת כוהנים מה הוא הידור. וז''ל התורת כוהנים: איזו הידור לא ישב במקומו ולא ידבר במקומו ולא יסתור את דבריו, והובא זה ברש''י בחומש ומה שנזכר בקידושין ל"ב לענין מורא אב היינו אפילו אם אביו איננו זקן וחכם **וצע"ג**".
     2. מיקל.
        1. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי סוף סי' י"ז) – "ושאלתי את מרן רבנו יוסף שלום אלישיב (שליט"א) [זצ"ל], איזה דרך ישכון אור להלכה בדין זה, והשיב - שמכיון שהראשונים ומרן בשו"ע לא הביאו דין התו"כ, לכן להלכה - בזקן ובסתם ת"ח שאינו רבו צריך לכבדו ולקום מפניו. אבל מותר לשבת במקומו, ולסתור את דבריו".
        2. ברכת נפתלי (פרק א' סעי' ח', סי' י"ז).
     3. מראי מקומות – גרי"ז (הל' ת"ת פרק ה' הל' י"א), כבוד והידור (פרק ו' סעי' ו', הע' י"ט, סי' כ"ט אות י'), נתיבות חיים (עשין שבילי חיים ס"ק ז'), הגר"ש לפאיר (קובץ אהל חוה עמ' שע"א אות ה').
        1. ברכי יוסף (ס"ק ו') – "וקצת קשה דשנינו בת"כ (קדושים פרשה פרשה ג סופ"ז), והביאו רש"י בפירוש החומש (ויקרא יט, לב), איזהו הדור, לא ישב במקומו ולא מדבר במקומו ולא סותר את דבריו. הרי דהדור נכתב לענין בפני עצמו, אלא דממילא שמעי' נמי קימה שיש בה הדור. ומדברי רש"י בש"ס משמע דמהדור לא נפקא מידי, שכתב דעל כרחך לא נכתב הדור אלא למעוטי וכו'. אך **הפוסקים לא הביאו** הא דתורת כהנים".
  4. **לזלזל**.
     1. [לכו"ע] אסור.
        1. מהר"י ווייל (סי' כ"ח) – "להכות זקן בלי חמלה, בהכאה גדולה כזה. ואם הזקן הוא בן שבעים, עבר גם על מצות עשה: מפני שיבה תקום וגו', דהלכ' כאיסי בן יהודא דאומר: כל שיבה במשמע".
        2. כבוד והידור (פרק ו' סעי' ד', סי' כ"ט אות ט').
        3. הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' א') – "מכאן, שזילזול או פגיעה בכבודם של זקנים - אסורים בתכלית האיסור".
  5. **חסרון כיס**.
     1. אין דין לכבד.
        1. קידושין (דף לב:) – "יכול יהדרנו בממון. ת"ל: תקום והדרת, מה קימה שאין בה חסרון כיס, אף הידור שאין בו חסרון כיס ...".
        2. מהר"י בי רב (סי' נ') – "ואף על גב דהוי מצות עשה לכבד את הזקנים ולהדר פניהם שנא' מפני שבה תקום היינו בדבר שאין בו חסרון כיס אבל בדב' שיש בו חסרון כיס כי הכ' שהוא רוצה ליקח מקומו ירוש' שהו' אביו לאו כל כמיניה כדאמ' בקידושין".
        3. אז נדברו (ח"י סי' ל') - לשונו מובא לקמן.
        4. שבט הלוי (ח"ב סי' קי"ד) - לשונו מובא לקמן.
        5. טעם ודעת (פר' קדושים, עמ' ק"כ) - לשונו מובא לקמן.
        6. חשוקי חמד (ב"מ דף לא.) - לשונו מובא לקמן.
     2. מראי מקומות.
        1. רדב"ז (ח"ב סי' תרכ"ח) – "וא"ת הרי יש בה חסרון כיס ואמרינן מה הידור שאין בו חסרון כיס אף קומה שאין בה חסרון כיס ויש לומר דכופין אותו למכרו למי שראוי לו ואם לא מצא מי שיקנה מקומו מסתברא לי דמחוייבין הצבור לתת לו מה ששוה המקום כפי מה שישומו אותו ג' שמאים ומסתלק בעל כרחו שכל זה בכלל כבוד תורתנו הקדושה".

1. בעלי אומניות - סעיף ה'.
   1. **בזמן הזה**.
      1. ערה"ש (סעי' ח') – "ויראה לי דגם בבעלי אומניות שנתבאר אינו אלא בזמנם שישבו על הקרקע ויש בזה ביטול מלאכה אבל בישיבה על הכסא אין זה רק רגע כמימרא ולא שייך בזה ביטול מלאכה".
      2. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ד' הע' ו'), ברכת נפתלי (פרק ד' סעי' ד') – "דין הנ"ל [סעיף ד'] נאמר בזמן הגמ' - שבעל הבית היה מקפיד על פועליו. אבל בזמן הזה שאין בעל הבית מקפיד. גם שכיר צריך לעמוד, ואם הקימה גורמת הפרעה לעבודה. כגון שמנקב מרגליות [עובד ביהלומים] או סופר סת"ם [ששכיר אצל אחרים] וכדומה. יש להניח שבעל הבית מקפיד, ואינו רשאי לעמוד. בשעת המלאכה, וכן הדין בעצמאי. שבזמן הזה צריך לעמוד בשעת המלאכה. אמנם אם הקימה מפריעה למלאכתו. א"צ לעמוד".
      3. הדר זקנים (עמ' ע"ח הע' כ') – "ונראה שכל שאין בעל הבית מקפיד מותר לעשות כן ובמקום שנהגו כן - מסתבר שנחשב כאילו ידוע שבעל הבית אינו מקפיד עוד נראה שעל זמן מועט של קימה ועתיר להשלים אין רגילים להקפיד, אך צ"ע למעשה אם אפשר לסמוך על סברא זו)".
   2. **אברך כולל שמקבל מילגה**.
      1. מחמיר, צריך לקום.
         1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות א') – "ראיתי שמקילין שלא לקום מפני זקנים באמצע הלימוד, האם ניתן ללמד זכות שאברך כולל (שמקבל מילגה) דינו נמי אומנים שפטורין (קידושין לג ע"א). תשובה: צריך לקום".
   3. **שיושב במספרה** (haircut).
      1. מראי מקומות – ברכת נפתלי (פרק ד' סעי' ו').
2. שיטריח הציבור - סעיף ו'.
   1. **סוגיה**.
      1. קידושין (דף לב:, דף לג.) – "ר' שמעון בן אלעזר אומר: מנין לזקן שלא יטריח. ת"ל: זקן ויראת. אמר אביי: נקטינן, **דאי מקיף חיי**. אביי מקיף. רבי זירא מקיף".
         1. רש"י (שם) – "ואי מקיף. מסבב דרך אחרת שלא לעבור לפני הצבור: **חיי. מאריך ימים**".
      2. במדבר רבה (פר' בהעלותך פרשה ט"ו אות י"ז), תוס' רי"ד (קידושין סוף דף לג.) – "אמר רבי אבא הכהן בר פפא כשהייתי רואה סיעה של בני אדם הייתי הולך בדרך אחרת שלא להטריח עליהן שלא יהיו רואין ועומדים מלפני וכשאמרתי דברים לפני רבי יוסי ב"ר זבידא אמר לי **צריך אתה לעבור לפניהם** ויהיו רואין אותך ועומדים לפניך ואת מביאם לידי יראת שמים שנא' מפני שיבה תקום ויראת מאלקיך".
      3. מראי מקומות – דברי יציב (ליקוטים והשמטות סי' פ"ז אות ד'), יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' י"ז), חשוקי חמד (ביצה דף כג., זבחים דף יא:).
         1. שערי דעה (ס"ק ב') – "וכ' הש"ך בס"ק ד' ... מצאתי מדרש ... ולפ"ז אף דנימא דש"ס דידן חולק על המדרש ואנן קי"ל כש"ס דידן עכ" י"ל דאין קפידא אלא כשיש טורח ומשום טרחא דציבורא החמירו אבל עתה שיושבים על הספסלים לפמ"ש שהש"ך דאין כאן טורח אם כן שפיר קיימת סברת ר' יוסף דמצוה נמי שמביאים נמי לידי יראת שמים אך באמת יש להשוות דברי הגמרא עם דברי המדרש דאחר כוונות הלב הן הן הדברים לפי ששמע רב יוסף דר' אבא כהן הולך במתכוין בדרך אחרת כדי שלא יטרחם א"כ לא לכבוד עצמו הוא דורש שפיר יעצו שילך לפניהם כדי לזכותן בדבר מצוה ובש"ס דידן אפשר דמיירי אם כוונתו משום יקרא דידי' והוא דבר המסור אל הלב אך בפוסקים לא משמע כן".
         2. פלא יועץ (ערך קימה) – "רק אמרו (קדושין לג, א) דמאן דמקיף, חיי, שלא יטריח עליהם. וזו דוקא כשרואה שאין מצות חביבות עליהן או שאין קמים כלל, כמו בדור יתום כזה, שאז עובר משום לפני עור לא תתן מכשל, אבל אם מצוות חביבות עליהן, יותר טוב לעבר לפניהם כדי שיעשו מצוה ויעשו נחת רוח ליוצרנו ויקבלו שכר טוב. וכבר הוכחתי כן במקום אחר מלשון הירושלמי".
         3. רד"ל (על המדרש שם) – "אמר לי צריך אתה לעבור כו. בקדושין (ל"ג.) מסקינן דאי מקיף חיי וכ"כ הפוסקים ז"ל. ובתוספות רי"ד שם הביא הא דהכא בשם ילמדנו".
   2. **בזמן הזה שיושבים בספסלים**.
      1. מיקל, מ"מ לא יכוין לעבור לפניהם כדי שיעמדו מפניו.
         1. ש"ך (ס"ק ד') – "אין ראוי לחכם שיטריח כו'. נראה דהיינו דוקא בזמן הש"ס או במקומות שעוד היום יושבים על הקרקע וכדלקמן סעיף ט"ו וה"ה בכל מקום שיש טירחא אבל במקום שיושבים על הספסלים ואין טירחא בדבר אין קפידא מכל מקום לא יכוין לעבור לפניהם כדי שיעמדו מפניו".
         2. קרבן נתנאל (קידושין פרק א' סי' נ"ג ס"ק ע') – "מניין לזקן שלא יטריח. כתב הש"ך במקום שיושבין על הספסלין ואין טרחא בדבר אין קפידא. ומסיים שם עכ"פ לא יכוון לעבור לפניהם כדי שיעמדו מפניו".
         3. באה"ט (ס"ק ד') – "שיטריח. ונראה דהיינו דוקא בזמן הש"ס או במקומות שעוד היום יושבים על הקרקע וה"ה בכל מקום שיש טירחא אבל במקום שיושבים על הספסלים ואין טירחא בדבר אין קפידא ומ"מ לא יכוין לעבור לפניהם כדי שיעמדו מפניו עכ"ל הש"ך".
         4. עי' ח"א (כלל ס"ט סעי' ט') – "החכם מוזהר שלא יכוין לעבור בפני הצבור כדי שיעמדו מפניו ולהטריחם אם אפשר לו להקיף, וזכות היא לו".
         5. שערי דעה (ס"ק ב') - לשונו מובא לעיל.
         6. עי' ערה"ש (סעי' ח') – "ויש מי שאומר דעכשיו במדינות שלנו שיושבים על הכסאות לא שייך בזה טורח דדווקא כשישבו על הקרקע יש טורח לעמוד ולא בזמנינו זה במדינתינו [ש"ך סק"ד]. ויראה לי דגם בבעלי אומניות שנתבאר אינו אלא בזמנם שישבו על הקרקע ויש בזה ביטול מלאכה אבל בישיבה על הכסא אין זה רק רגע כמימרא ולא שייך בזה ביטול מלאכה ומ"מ כל ת"ח שמונע א"ע מלילך שלא לצורך גדול לפני הציבור כדי שלא להטריחם יקבל שכר טוב מן השמים".
         7. הגריש"א זצ"ל (הערות על קידושין דף לב:) – "מנין לזקן שלא יטריח וכו'. וכתב הש"ך דכל האי טירחא היינו במקומם שהיו רגילים לישב על הקרקע הוה טירחא אבל בזמננו דנהיגן לשבת ע"ג ספסלים ליכא טירחא בזה, ושייכא האי דינא".
      2. מחמיר.
         1. ברכי יוסף (ס"ק י') – "אין ראוי לחכם לכוין לעבור וכו'. הרב ש"ך (ס"ק ד) חילק בין זמניהם שהיו יושבים על גבי קרקע, לזמן הזה שיושבין על ספסלים, ומ"מ לא יכוין לעבור לפניהם כדי שיעמדו מפניו. עכ"ד. ולי יראה דגם בזמן הזה ילך דרך קצרה או יקיף כדי שלא יעבור לפניהם. והכי חזינן לרבנן קשישאי".
      3. מראי מקומות – יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' י"ז אות א').
         1. חשוקי חמד (זבחים דף יא: ד"ה עוד) – "הש"ך ... והוסיף הברכי יוסף ...".
   3. **שמונע א"ע מלילך**.
      1. מראי מקומות – ערה"ש (סעי' ח', לשונו מובא לעיל).
3. זקן עכו"ם - סעיף ז'.
   1. **דרבנן או דאורייתא**.
      1. דרבנן.
         1. תוס' (קידושין דף לב: ד"ה מאי) – "ועוד מוסיף ר"י דליכא למימר נמי דודאי פליג ואמר זקן אשמאי מהני ואיסי פליג עליה ואומר אפי' סבי דארמאי דהא כל שיבה במשמע קאמר הא לא אשכחן בשום דוכתא דזקן עובד כוכבים צריך לכבדו ועוד דלקמן (דף לג.) קאמר דרבי יוחנן הוה קאי מקמי סבי ארמאי ותלי טעמא בכמה הרפתקי עדו עלייהו ולא קאמר משום דאיסי".
         2. סמ"ג (עשה י"ג) – "אביי הוה קאי מקמי סבי דארמאי ורבא הוה עביד להו הידור ולא קימה (שם לג, א), ומעובדה דרבא אנו למדין שכל שיבה במשמע לא מיירי בשיבה דגוים דאם כן ליעביד קימה ואביי נמי משום דרכי שלום הוה עביד להו קימה, אלא כל שיבה דמיירי בישראל שאינו מוחזק רשע אבל במוחזק רשע שאת פני רשע לא טוב (משלי יח, ה) (עי' יראים סי' רלג)".
         3. הג' מיימוניות (קושטנטינא, הל' ת"ת פרק ו' הל' ט') – "סה"ג (עש' יג)".
         4. ב"ח (ס"ק ד').
      2. דאורייתא.
         1. יראים (סי' רל"ג) – "ותניא איסי בן יהודה אומר מפני שיבה תקום כל שיבה במשמע פי' אפילו גוי אך שיקיים שבע מצות שנצטוו בני נח דהיינו חסידי אומות העולם ואר"י [ל"ג א'] הלכה כאיסי בן יהודה אביי קאי מקמי סבי דארמאי פי' שקיים שבע מצות שקבלו עליהם בני נח. ולמ"ד בע"ז [ס"ד ב'] דהוי גר תושב לא קשיא דמ"מ ארמאי קרי להו תלמודא אבל אם אינם מקיימים כגון עובדי כוכבים בזמן (הבית) עובדי ע"ז מגלה עריות ושופכי דמים לא אמר איסי לקום מפניו ולהדרו דכתיב שאת פני רשע לא טוב להסתכל בפניו אסור [מגילה כ"ח א'] לקום מפניו ולהדרו לא כל שכן".
      3. דעת הרמב"ם (הל' ת"ת פרק ו' הל' ט').
         1. דאורייתא – ב"י (ס"ק ז', כסף משנה שם).
         2. דרבנן – ב"ח (ס"ק ד').
      4. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' נ"ז).
   2. **הידור**.
      1. היינו לקום בפניו קצת – טור (סעי' ז').
      2. מהדרים אותו בדברים ונותנים לו יד לסמכו – רמב"ם (הל' ת"ת פרק ו' הל' ט'), מחבר (סעי' ז').
   3. **בפני עכו"ם - בזמן הזה**.
      1. דוקא מקבל ז' מצוות – יראים (סי' רל"ג, לשונו מובא לעיל).
      2. אסור – משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס, "לעכו"ם בזה"ז ליכא אפילו הידור כל דהוא שכולם רשעים").
      3. מראי מקומות.
         1. כבוד והידור (פרק ו' סעי' נ"ח) – "יש אומרים שדין הידור לזקן נכרי נאמר דוקא כאשר הוא מקיים שבע מצוות שקבלו עליהם בני נח. ולענין דינא יש לעיין, שהרי הפוסקים סתמו ולא הזכירו דבר זה, ועוד שיש לתלות הדבר בטעמים השונים [שבראשונים ופוסקים] להידור לזקן נכרי כמבואר בספרנו הארוך".
4. שני זקנים - סעיף ח'.
   1. **הלכה**.
      1. יעשה לו הידור – מחבר (סעי' ח'), ח"א (כלל ס"ט סעי' ה'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות י"ח), הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' הע' ט').
5. קימה בזמנים מסוימים - סעיף י"א.
   1. **בשעת לימוד התורה**.
      1. גמרא (קידושין דף לג:) – "ר' אלעי ור' יעקב בר זבדי הוו יתבי, חליף ואזיל ר' שמעון בר אבא וקמו מקמיה, אמר להו: חדא, דאתון חכימי ואנא חבר. ועוד, כלום תורה עומדת מפני לומדיה. סבר לה כר' אלעזר, דאמר ר' אלעזר: אין ת"ח רשאי לעמוד מפני רבו בשעה שעוסק בתורה. לייט עלה אביי".
      2. **חיוב בקימה** – מחבר (סעי' י"א, "אפילו בשעה שהוא עוסק בתורה, צריך לעמוד מפניו"), ח"א (כלל ס"ט סעי' ח'), ערה"ש (סעי' ז', "וכשעוסקין בתורה וודאי דצריך לעמוד אף על פי שמפסיק קצת מלימודו כמו כל המצות שמפסיקים מת"ת לעשות מצוות [גמ' שם]"), הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ד סי' רס"ב אות כ"ט), הגראי"ל שטיינמן זצ"ל (שפתי איל יו"ד אות י"א).
         1. **רק לפני ת"ח** – ציץ אליעזר (חי"ח סי' ס"ח, "מסתבר הדבר דמפני זקן שאינו ת"ח איננו חייב לעמוד מפניו בשעה שעוסק בתורה").
         2. **אפילו זקן** – לבוש (סעי' י"א, "אם זקן או חכם עובר לפניו אפילו בשעה שהוא עוסק בתורה צריך לעמוד, שאינו מבטל בזה תורתו"), ערה"ש (סעי' ז'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות ט"ו, לשונו מובא לקמן), הגראי"ל שטיינמן זצ"ל (שפתי איל יו"ד אות י"א), הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות א', מובא לשונו מובא לעיל), ברכת נפתלי (פרק ד' סעי' א', "וכן בשעה שמלמד תורה לאחרים"), כבוד והידור (פרק ו' סעי' הע' ק"ב), הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' י"ב).
      3. בעיון – ציץ אליעזר (חי"ח סי' ס"ח).
      4. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' ל').
         1. שלמת חיים (יו"ד סי' ע"ז) – "חבורה שיושבים ולומדים ולפעמים עובר לפניהם זקן, והנה לענין שלא לישב בצד המתפלל מבואר שבאופן זה אין צריכים לקום, ומשמע משום ת"ת דרבים, הגם דהתם יש טעם קימה משום כבוד שכינה שהוא נגד המתפלל, ואולי גם בנידון הנ"ל יש חילוק בין לומד לעצמו לת"ת דרבים. תשובה: העוסק במצוה, אם יש ביטול להמצוה פטור ממצוה אחרת".

שלמת חיים (יו"ד סי' ע"ח) – "בענין מצות קימה, דאיתא (ביו"ד סי' רמ"ד סי"א) דאפילו כשהוא עוסק בתורה צריך לקום, ע"כ. ואפ"ל דמשום העוסק במצוה פטור ממצוה אחרת לא שייך לענין מצות ת"ת דעיקרו הוא לקיים, והרי אנו מפסיקין אפילו לתפלה, וגם רשב"י וחבריו עכ"פ לק"ש ולכל המצוות הפסיקו, ובירושלמי (ברכות פ"א ה"ב) פריך על שלא הפסיקו לתפלה ומשני דזה דיבור וזה דיבור. ובט"ז בהל' צדקה (סי' רנ"א ס"ו) פירש מ"ש גדול ת"ת מהצלת נפשות, היינו בזמן שלא נזדמן לו עסק של הצלה [ויש לעורר מ"מ שם בסוף העמוד גדול ת"ת מכיבוד אב], ובאמת לאו דבר חדש הוא, דהרי כלל הוא דת"ת כנגד כולם, וכל חפציך וכו' אפילו חפצי שמים, ובכל זאת בת"ב שאסרו ת"ת [אולי משום דמותר בדברים הרעים], ועוד הרי בכל מצוה דרבנן מבטל ת"ת ואפילו הכשר מצוה כהילוך מיל לתפלה בציבור, ובהכרח צ"ל דגדול ת"ת היינו בעת שלא נזדמן לו שום מצוה אפילו דרבנן. תשובה: פשוט כיון דמברכינן 'וצוונו' הרי המצוה כך ואין בזה ביטול ת"ת דזה גופא הוא ת"ת, ובאופן דיתבטל עי"ז באמת אינו מבואר שחייב".

* + - 1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות ב') – "האם חייב להסתכל באמצע לימודו אם זקן או חכם נכנסו לביהמ"ד, דהא בת"ת לא נאמר הפטור של עוסק במצוה. תשובה: אין חיוב להסתכל".

הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות ג') – "העולם אין נזהרין לקום בפני כל איש שיבה בגיל שבעים או ת"ח שהוא מופלג משאר בנ"א, ובפרט בישיבות שכמעט לא ראיתי יש מי שעומד, ומבואר (ביו"ד סי' רמד סעי' יא) שגם באמצע לימוד חייבים לקום, האם יש חיוב להוכיח כל אחד ואחד לקום בשעה שזקן נכנס לביהמ"ד. תשובה: כשם שמצוה כו' וגם יש אופנים שפטורין באמת".

* 1. **בשעת תפילה**.
     1. חיוב בקימה [אא"כ יפריע בכוונת התפילה].
        1. ברכי יוסף (ס"ק א') – "וטעמא כדאמרן, דלשאול לשלום רבו ולהשיב לאדם נכבד הכל כבוד שמים לקיים מצוותיו יתברך לכבד רבו ואנשים הראוים לכבוד, ומשום הכי הותר להפסיק בדברי שלום. והדברים פשוטים מאד".
        2. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תצא אות ט"ו) – "אפילו בשעה שעוסק בתורה חייב לעמוד בפני החכם או הזקן, ואפילו בבית הכנסת, ואפילו בשעת תפילה כשקורא זמירות ויוצר וק"ש, שזהו כבודו יתברך, כי הוא אמר ויהי הוא צוה ויעמוד לפני החכם והזקן, וכמ"ש בברכי יוסף ז"ל".
        3. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ד' הע' ג1, מבקשי תורה ח"ד סי' רס"ב אות כ"ט) – "ובשעה שעוסקים בתפילה כגון בק"ש וברכותיה, **אם זה יפריע בכוונת התפילה פטור מלעמוד**, דהעוסק במצוה פטור מן המצוה, ואם לאו יש לעמוד, חוץ מפסוק ראשון של ק"ש".
        4. *הליכות עולם (ח"ב עמ' נ"ט) – "*וכן צריך לקום מפני זקן או תלמיד חכם כשנמצא באמצע פסוקי דזמרה, או באמצע קריאת שמע וברכותיה".
        5. ברכת נפתלי (פרק ד' סעי' ב').
        6. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' ט"ו) – "גם מי שיושב בבית הכנסת ועוסק בקריאת שמע וברכותיה, או בפסוקי דזמרה, חייב לעמוד מלא קומתו מפני זקן בן שבעים שנה ... ואין לומר בזה, שהעוסק במצוה פטור מן המצוה, הואיל ויכול לקיים שתיהן, בלי שום טירדא. וכן הוא הדין למי שמברך ברהמ"ז, ורואה זקן או חכם שעוברים בתוך ארבע אמותיו, צריך לקום מפניהם לכבודם, אף על פי שברכת המזון דינה כדין תפלת שמנה עשרה".
        7. הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' י"ב).
     2. אין חיוב.
        1. ***הגר"ע אויערבאך שליט"א (יתד נאמן פר' שמיני תשע"ו) -***

Question: I’m going home for *Bein Hazmanim*, and I’ll be davening in my father’s shul. The community is predominantly elderly, and there are often older people walking in and sitting down nearby all the time. Do I have to stand up for every elderly person that passes? it’s quite disruptive? Rav Auerbach: By standing up for an elderly person (over 70 years (Shulchan Aruch Y.D. 244,1), you will fulfill a Mitzvah *Min HaTorah* of honoring the elderly (Vayikra 19,32). Nonetheless, during davening you need not do so. Since you will be davening, we employ the rule of *Osek b’Mitzvah pattur min ha’Mitzvah* - whilst engaged in one Mitzvah, a person is exempt from attending to other Mitzvos (Sukkah 25a), **especially** as this will disturb your concentration. This rule applies to all of davening, including Pesukei D’Zimra. During Krias HaTorah, however, you should stand for them.

* + 1. מראי מקומות – כבוד והידור (פרק ו' סעי' ל"א).
  1. **בשעת ברכת המזון**.
     1. חיוב בקימה*.*
        1. *הליכות עולם (ח"ב עמ' נ"ט) – "והנמצא באמצע ברכת המזון, צריך לקום מפני זקן או תלמיד חכם שעובר לפניו".*
        2. *עי'* ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(דרך אכילה סוף עמ' מ"ו) – "****שאלה: האם באמצע ברהמ"ז יש לקום בפני זקן ות"ח, או דלמא דאם עוסק בדבר שחיובו מה"ת א"צ לקום. תשובה: יתכן שצריך".*
        3. *ילקוט יוסף (או"ח סי' קפ"ג סעי' ד',* קיצור שו"ע יו"ד סי' רמ"ד סעי' ט"ו [לשונו מובא לעיל]*) – "המברך ברכת המזון, ונכנס לחדר חכם או זקן, צריך לעמוד בפניו, אפילו באמצע ברכת המזון".*
     2. *מראי מקומות.*
        1. *פסקי תשובות (סי' קפ"ג אות י"ז) – "ויש להסתפק אם מותר לקום מעט ממקומו כדי להדר פני חכם או זקן הנכנס, ולפוסקים הנ"ל (אות ט"ז) שהתירו עניית קדיש וברכו, מסתבר שמורת גם הקימה וההידור ובפרט בין ברכה לברכה".*
  2. **בשעת סעודה**.
     1. חיוב בקימה.
        1. ברכת נפתלי (פרק ד' סעי' ט"ו).
     2. במסיבה, לקום הבעה"ב בעצמו ליתן כוסות יין או שכר לאורחים המסובים באיזה פעם - אם צריך לקום מפניו.
        1. חיוב בקימה – תורה לשמה (סי' רנ"ה, "תשובה דבר זה מפורש בגמרא דקדושין דף ל"ב ע"ב רבא משקי בי הלולא דבריה ודל ליה כסא לרב פפא ולרב הונא בריה דרב יהושע וקמו מקמיה. לרב מארי ולרב פנחס בריה דרב חסדא ולא קמו מקמיה איקפד ואמר הנו רבנן רבנן והנו רבנן לאו רבנן פירש"י בלשון תימה א"ל אתם חכמים וחשובים בעיניכם שלא עמדתם מפני ורבנן חבירכם דקמו מפני לאו רבנן נינהו ותו רב פפא הוה משקה בי הלולא דאבא מר בריה ודלי ליה כסא לרבי יצחק בריה דרב יהודה ולא קם מקמיה ואיקפד ע"ש ומאחר דרב פפא ורבא קפדי על זה משמע דמדינא חייבים לקום גם בהאי גוונא"), ברכת נפתלי (פרק ג' סעי' ט"ז).
     3. מראי מקומות.
        1. שלמת חיים (יו"ד סי' ע"ט) – "בענין מצות קימה, אם הוא עוסק באכילה האם צריך לקום, משום דאמרו בגיטין (ע' ע"א) באכל ועמד - קרוב למיתה. אולם כפי הנראה בזמן הגמרא היו נזהרים הרבה, וכמ"ש בנדרים (מ"א ע"א) ובחסר כל - בלא שמש, אבל בזמן הזה אפשר דהוי בכלל שומר פתאים ה', כהאי דשבת (קכ"ט ע"ב). וכבר נזכר בזה בשע"ת (או"ח סי' ק"ע סק"א) לענין אין משיחין דהאידנא דדשו בה רבים שומר פתאים ה', וא"כ יהיה תימה אם בלאו הכי אינו מדקדק ולענין מצוה דאורייתא יזהר. אולם י"ל דעכ"פ אם יקיים אחר שיהוי קצת שפיר דמי. תשובה: אכל ועמד היינו קודם ששהה מעט כדפירש"י, וא"כ בקל אפשר לקיים".
  3. **כשעולה זקן באוטובוס**.
     1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"א אות ב') – "אם צריכים לקום באוטובוס לזקן שעולה, הנה יש לדון אם אוטובוס נחשב למקום הידור, אבל כיון שזה מדאורייתא יש להחמיר משום ספיקא דאורייתא לחומרא".
     2. האם צריך לנתן מקום באוטובוס לזקן - עי' לקמן.
  4. מראי מקומות.
     1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות י"ג) – "אם עומד בחזרת הש"ץ או קריה"ת ורואה זקן שעוד מעט יעבור בד' אמותיו, האם כדאי לשבת ועי"ז יוכל לקום כשיגיע לד"א ויקיים מצות עשה של קימה. תשובה: הנוהג לעמוד בחזרת הש"ץ ובקה"ת אל ישנה מנהגו".

1. מצות "מפני שיבה תקום" באוטובוס: האם צריך לנתן מקום באוטובוס לזקן.
   1. **לא**.
      1. משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס, סי' קס"א) - מקום שלו, מגיע זקן למקומו, אין מכבד בדרכים, ועוד ג' צירופים.
      2. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א סוף עמ' שע"ד) – "שאלה: בחור ישיבה ישב בנסיעה באוטובוס, שהיה מלא באנשים ונשים, ולאחר זמן סיפרה לו קרובתו כי לידו עמדה זקנה שלא קם בפניה, והיה נידון בנכדה אם יילך לישיבה אם לאו, ואמרה: תראה בחורי ישיבה איך הם נראים, שלא קמו ליתן לה לישב, וחושש הבחור הנ"ל מחילול ה'. תשובה: אין זה כלום, אין שום חיוב קימה לזקן שיתן לו מקומו, רק קם מפניו וחוזר ויושב, אא"כ זה חסד. [ונכון שכאשר יש דוחק של אנשים ונשים באוטובוס, שלא יעשה חסד וישב במקומו]".
      3. טעם ודעת (פר' קדושים, עמ' ק"כ) – "זקן זהו תלמיד חכם שקנה חכמה, ומפורש בפסוק שצריך להדרו והיינו לכבדו, אבל בזקן נקט מפני שיבה תקום והיינו בקימה לבד, וכן מפורש בת"כ בת"ח שחייבין לגדלו וכמבואר בסה"מ (ר"ט). ולפי זה לדינא לכאורה נראה שהיושב באוטובוס או רכבת ונכנס ת"ח, לא מספיק שעומד לרגע לכבודו, אלא צריכים לכבדו שלא יהא הוא יושב ות"ח עומד, אבל בזקן שעיקרה רק קיום מצות קימה, מכבדו בקימה לפניו ודי בכך, רק ממדת החסד הוא גם לפנות לזקן מקומו. ומיהו יש לדון שמצד החסד לבד כשיש לו צער הלוא הוא קודם, ועוד כשם שאין חיוב במקום חסרון כיס הוא הדין צער גופו ... שוב מצאתי בקדמונים במושב זקנים ... נראה מדבריו שאם הוא זקן הרבה שמצטער מאד הרבה יותר ממנו ראוי לכבדו לשבת במקומו וזהו מדת החסידות, אבל אם אינו זקן כ"כ מציע לו אבל אינו מפציר כלל, אבל לח"ח נראה כמו שביארנו שחייב לתת לו מקומו ולא יהא הוא יושב ות"ח עומד".
   2. **כן**.
      1. באר משה (ח"ז קונ' עלק' סי' נ"ג) - דרך ארץ, אין הכסא שלו, בזיון.
      2. אז נדברו (ח"י סי' ל', סי' ל"א אות ב', חי"א סי' מ"ח ד"ה סימן ש"נ) – "האמת הוא כשנגשתי לבירור דין זה מתחלה היתה הנטייה שלי לפטור ממצות קימה. ראשית מכח הגמרא קידושין ל"ג, וכן הוא בפוסקים, דמצות מפני שיבה תקום הוא דוקא באין בו חסרון כיס, ונתינת מקום לאחר הוי כחסרון כיס. אבל זה אינו שהרי אין אנו אומרים שהמצוה מחייבת למסור המקום לאחר אלא שחייב להשאר עומד, וממילא אין ערך להמקום, ובמסירת המקום לזקן אין בזה חסרון כיס. וזה אפי' כשהיו משלמים בעד הישיבה יותר, אבל המציאות הוא שאין משלמים בעד הישיבה יותר, ובכל קימה יש טירחא ואין חילוק בין רב למעט".
      3. שבט הלוי (ח"ב סי' קי"ד) – "והנראה לענ"ד להלכה דודאי עיקר מצות קימה מתקיים בקימה בעלמא והדר יושב, וזה מוכח בש"ס בכ"ד. אמנם היות דקיי"ל דבעינן קימה שיש בה הדור, ע"כ קרוב לודאי דאם אין מפנה מקומו להזקן מבטל ההדור דודאי אין זה הדור דהצעיר יושב והזקן עומד לפניו כתלמיד מפני רב. אמנם כ"ז במקום שמשלמים בשביל עמידה כמו לישיבה, אבל במקום שמשלמין בשביל ישיבה יותר מעמידה, א"כ שוב ה"ל חסרון כיס ואמרינן מה קימה שאין בה חסרון כיס וכו'. אמנם י"ל דזה דוקא כעין בטול מלאכה וכיו"ב, אבל הכא החסרון כיס לצורך מצוה הדר הו"ל כמו שאר מצות דחייב בממונו".
      4. אהלך באמיתך (פרק כ' הל' ל"ט) - כופין על מידת סדום כיון שא"א לישב בזמן שהזקן עומד [תוך ד' אמות].
      5. יחוה דעת (ח"ג סי' ע"א, יביע אומר ח"ו יו"ד סי' כ"ב) – "כופין על מידת סדום כיון שא"א לישב בזמן שהזקן עומד [תוך ד' אמות] – "שאם הוא **בתוך ארבע אמותיו**, ואין לו מקום אחר לשבת, צריך לתת לו את מקומו לשבת".
      6. הגרש"ד מונק זצ"ל (והדרת פני זקן מכתב ב' אות ג') - מדות סדום.
      7. והדרת פני זקן (עמ' כ"ד).
      8. לב אברהם (סי' צ', כבוד והידור עמ' שמ"ב ד"ה גם).
      9. ברכת נפתלי (פרק ד' סעי' ז') – "תוך ד' אמותיו צריך לפנות את מקומו, ואפילו אם עומדים חוץ לארבע אמותיו, ראוי לנהוג לפנים משורת הדין".
      10. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' י"ב) – היושב באוטובוס ונכנס תלמיד חכם או זקן, והגיע סמוך אליו, **תוך ד'** אמותיו (כשני מטר) והוצרך לעמוד בפניו כפי הדין, והחכם או הזקן נשארו עומדים תוך ד' אמותיו, מאחר ואין מקום פנוי באוטובוס, צריך לתת לו את מקומו לשבת, ואינו רשאי לשבת כל זמן שהתלמיד חכם או הזקן נשארים עומדים. (ובאביו וברבו חייב לעמוד כמלא עיניו). ואם הוא חולה או נכה ח"ו שאינו יכול לעמוד באוטובוס, אנוס רחמנא פטריה. וכן אם החכם או הזקן עומדים במרחק יותר מארבע אמות מהיושב, (שהוא אדם בריא) ראוי לו לנהוג בזה לפנים משורת הדין ולפנות לו את מקומו לשבת באוטובוס, שיש בזה גם כן מצות גמילות חסדים, ובפרט אם הוא בן תורה, שראוי לו לקיים דברי חז"ל שיהא שם שמים מתאהב על ידך. וכמו כן ראוי ונכון מאד לקום מפני אשה הנמצאת בחודשי הריונה, כשאין לה מקום לשבת באוטובוס, שיש בזה גם משום מצות גמילות חסדים, ובפרט בן ישיבה יעשה כן. [יחוה דעת חלק ג' סימן עא עמוד רכו]".
   3. **דעת** הגריש"א זצ"ל.
      * 1. הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ד סי' רס"ב אות כ"ו, אשרי האיש יו"ד פרק מ"א אות ז') – "לענין למסור לזקן וזקנה שאינם שומרים תומ"צ את מקומו באוטובוס, (או אשה מעוברת שאינה שומרת תומ"צ ח). ויש לדון אם חייבים בזה מצד הדין, מ"מ יש לעשות כן עכ"פ בזקן וזקנה, דכיון שהעולם נהגו כן, יש בזה חשש חילול ה'. וביאר רבינו, שאם הזקן אוכל נבילות לתאבון, צריך לתת לו את המקום מדין גמילות חסד, ואם מכירו שהוא כופר וכו' שאז אין לגמול עימו חסד, אך מאחר ושאר האנשים היושבים באוטובוס אינם יודעים זאת, א"כ יש כאן חילול ה' אם הוא יושב והזקן ימשיך לעמוד, לכן יתן לו את מקומו. ומה שיש שמקילים בזה, הוא בגלל שאומרים שהיום הזקנים מוחלים. ונשאל רבינו, אם חייב לרדת מהאוטובוס במקום חילול ה', כדי שלא ייחשב שנתן, רק יפנה וירד. ואמר, שאם יש הפסד מזה לא ירד".
        2. הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי ח"א פרק ד' הע' ט') – "שזה שמפנה את מקומו אין זה מדין קימה, אלא מכיון שחייב לקום מפניהם, ואינו יכול לשבת כל עוד הם עומדים תוך ד"א. א"כ מקומו ישאר פנוי ... שכופין אותו על מידת סדום, ולכן יכבדם לשבת במקומו ... ואפילו חוץ לד' אמות ראוי לנהוג לפנים משורת הדין".
   4. **טעמים להקל**.
      1. הולך דרכים, ואין מכבד בדרכים – משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס, סי' קס"א).
         1. מראי מקומות - עי' לעיל.
      2. מסתמא רשעים – משנה הלכות (ח"ו סי' ק"ס, סי' קס"א).
      3. חסרון כיס.
      4. גיל, ספק זקן.
      5. רוכב כמהלך.
   5. **טעמים להחמיר**.
      1. חסרון בקימה שיש בו הידור – שבט הלוי (ח"ב סי' קי"ד).
      2. חילול ה'.
      3. אין חסרון כיס כיון שצריך להשאר מעומד ממילא חיוב לנתן מקומו – אז נדברו.
   6. מראי מקומות – הידור פנים (סי' ב' אות ג'), כבוד והידור (פרק ו' סעי' ל"ז), שערי זבולון (יו"ד סי' נ"א אות ה'), הליכות בין אדם לחבירו (פרק ד' סעי' ט'), הרי"ט זנגר (קול התורה גליון ס"ז עמ' רח"צ).
      1. רבינו אפרים (פר' קדושים פרק י"ט פסוק ל"ב) – "כלומר כשתראה זקן מאד עומד והוא מיצר מאד בעמידתו ואתה יושב תעמוד מפניו ומאמר לו שב במקומו, **וזהו מידת חסידות** ... אבל מי שאינו זקן כ"כ ויש לו כח לעמוד תהדר אותו ותאמר תרצה לישב במקומי וזהו דרך כבוד וז"ש (ישעי' כ"ד כ"ד) ונגד זקניו כבוד".
         1. עי' נחל קדומים (פר' קדושים אות י', **וצב"ג**) – "מפני שיבה תקום והדרת פני זקן. כלומר כשתראה אדם זקן מאד עומד והוא מיצר מאד בעמידתו ואתה יושב תקום ותושיבהו במקומך. והדרת פני זקן שאם אינו זקן כל כך תהדר אותו ותאמר לו אם תרצה לשבת במקומי. רבינו אפרים ז"ל".
      2. מושב זקנים (פר' קדושים פרק י"ט סוף פסוק ל"ב) – "מפני שיבה תקום. פי' הר"א מגרמייזא כשתראה אדם זקן מאד, והוא מיצר מאוד בעמידתו, ואתה יושב תעמוד מפניו ותאמר שב במקומי, וזהו מידת החסידות. והדרת פני זקן, אבל מי שאינו זקן כל כך, ויש בו כח לעמוד תהדר אותו ותאמר תרצה לישב במקומי והוא דרך כבוד, וזהו (ישעי' כ"ד כ"ג) ונגד זקניו כבוד".
      3. אילת השחר (פר' קדושים פרק י"ט פסוק ל"ב) – "יש אנשים מבוגרים שעולים לאוטובוס מלא אע"פ שיודעים שאין מקום לשבת וסומכים על זה שיפנו להם מקום, ואע"פ שאין חיוב לקום, מ"מ יתכן שאם לא קמים יש בזה חילול ה'".
      4. חשוקי חמד (ב"מ דף לא., עי' עלינו לשבח ח"ב סי' קל"ז) – "שאלה. אוטובוס הנוסע מבני ברק לירושלים, וכבר בתחנותיו הראשונות הוא מתמלא בנוסעים, ובהמשך התחנות כבר קשה למצוא מקומות ישיבה, ועלה אדם זקן, שידע שהאוטובוס מלא, האם יש מצוה לקום מפניו ולתת לו את מקומו, או כיון שעלה לאוטובוס מלא, אין צריך לפנות לו מקום. תשובה. נראה שמצות מפני שיבה תקום, והדרת פני זקן אין כאן, דאמרינן בקידושין (דף לג ע"א) דמצות קימה והידור הוא דוקא כשאין בה חסרון כיס, והכא יש בזה חסרון כיס. ואף שמחיר האוטובוס הוא אותו מחיר בעמידה ובישיבה, מ"מ כיון שרוב האנשים מעדיפים לא לעלות ולשלם באוטובוס בלי מקום, הרי אם הוא צריך לקום, זה הוי כחיסרון כיס. והנה בשו"ת שבט הלוי (ח"ב סימן קיד) כתב דודאי עיקר מצות קימה מתקיים בקימה בעלמא והדר יושב. אמנם היות דקיי"ל דבעינן קימה שיש בה הדור, ע"כ קרוב לודאי דאם אין מפנה מקומו להזקן מבטל ההדור, דודאי אין זה הידור דהצעיר יושב והזקן עומד לפניו כתלמיד לפני רב. אמנם כ"ז במקום שמשלמים בשביל עמידה כמו לישיבה, אבל במקום שמשלמין בשביל ישיבה יותר מעמידה, א"כ שוב ה"ל חסרון כיס ואמרינן מה קימה שאין בה חסרון כיס. אמנם י"ל דזה דוקא בחסרון כיס כעין בטול מלאכה וכיו"ב, אבל הכא החסרון כיס לצורך מצוה הדר הו"ל כמו שאר מצות דחייב בממונו, עכ"ד. ולענין הנהגה נכונה, נראה שהתשובה מתחלקת לשניים, ונבאר הדברים על פי משל: מעשה בעני שבנה רפת לפרתו. ריח הזבל התפשט והגיע עד לבית הכנסת שהיה בסמוך לו, אבל אינו אוסר להתפלל, התרעמו עליו המתפללים שגרם לריח רע המפריע להם, והוא בשלו כי הוא עני וזו פרנסתו. החליטו המתפללים לתנות טענותיהם לפני הרב. ואף העני שמצפונו נקפו פנה לאותו רב. נכנסו המתפללים תחילה ושטחו טענותיהם. קצף הרב עליהם ואמר: בגלל ריח שלא נעים לכם רוצים אתם לקפח פרנסת איש עני? יצאו המתפללים מחדרו בבושת פנים, ונכנס העני ותינה דבריו. קצף עליו הרב ואמר: וכי בגלל שיקולים כספיים מותר לחלל קדשי ישראל? נפגשו הצדדים בחוץ וסיפרו זה לזה את דברי הרב, והמה משתאים ואינם מבינים מה לעשות; האם להשאיר את הרפת במקומה או לבטלה? ביאר להם חכם אחד את כוונת הרב: לכל אחד מהצדדים יש פסק דין אחר והוא חייב לפעול בהתאם למצוה שלו. על המתפללים מוטלת המצוה לשתוק ולא להפריע לעני בעל הרפת ולקפח את פרנסתו. ועל העני מוטלת מצוה אחרת והיא לחזר אחר כל האפשרויות והאמצעים כדי לעקור את הרפת ממקומה. וכן בעניננו קיימים שני פסקי דין נפרדים: לגבי הזקן שנינו בשו"ע (ביו"ד סימן רמד ס"ו) אין ראוי לת"ח שיטריח על הציבור לכוין לעבור לפניהם, אלא ילך בדרך קצרה ואם יוכל להקיף הדרך כדי שלא יעבור לפניהם, זכות היא לו. לכן אין זה מן היושר שיעלו בתחנות אלו שבודאי גורמים הם לנוסעים לעמוד דרך רחוקה. וכשיבואו הזקנים לשאול, נאמר להם שילכו לתחנות הראשונות, או יסעו במונית שירות, אם הדבר אפשרי. ומאידך, כשכבר עלה זקן או אשה מעוברת, התשובה לנוסע היא, כי חייבים לתת להם מקום הישיבה, לפחות לחלק מן הדרך. כי לפעמים יש בדבר משום פיקוח נפש".
2. מחילה - סעיף י"ד.
   1. **הלכה**.
      1. כבודו מחול – מחבר (סעי' י"ד).
      2. אין ראוי למחול תמיד – ברכת נפתלי (פרק ה' סעי' ג').
   2. **לענין קימה**.
      1. אעפ"כ מצוה לכבדם ולקום מפניהם קצת – מחבר (סעי' י"ד, "וכולם שמחלו על כבודם, כבודם מחול, ואעפ"כ מצוה לכבדם ולקום מפניהם קצת").
   3. **גדר של מחילה**.
      1. רק בפירש, ולא בשתיקה – אור לציון (ברכת נפתלי פרק ה' הע' ח'), הגריש"א זצ"ל (ברכת נפתלי פרק ה' הע' ח'), ברכת נפתלי (פרק ה' סעי' ז').
   4. **האם מחילה מהני להידור**.
      1. מחמיר.
         1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ה' אות ו') – "הא דמצינו בחכם שמחל שאפי"ה הידור צריכין למיעבד (קידושין לב ע"ב), האם יכול למחול בפירוש גם על ההידור. תשובה: אין מועיל".
      2. מהני.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק מ"א אות א') – "ומסתבר שזקן וחכם שמחלו על כבודם, אין מצוה אפי' להדרם".
      3. מראי מקומות.
         1. תשובות והנהגות (ח"ג סי' רע"ט) – "הן אמת שבספר חידושי מרן רי"ז הלוי על הרמב"ם מפרש בדעת הרמב"ם שאין חיוב לעמוד מלוא קומתו בפני ת"ח אלא הידור לבד, ורק ברבו מובהק חייבין מלא קומתו, ואם רבו מובהק מחל על כבודו כבודו מחול, והיינו רק בתורת רבו מובהק אבל נשאר החיוב הידור כדין ת"ח. ולפ"ז זקן דינו כת"ח ואין חיוב לעמוד מפניו מלוא קומתו אלא להדרו בלבד ... ואמנם גם מרן זצ"ל מודה שדבריו שם שלא מועיל מחילה לחיוב הידור זהו להרמב"ם, אבל בדעת השו"ע מפורש שברבו מדינא מועיל מחילה לגמרי ואף להחיוב הידור וכמ"ש שם בסעיף י"ד".

"והרגיל במצוות אלו, **יזכה ליראת שמים**, דכתיב מפני שיבה תקום והדרת פני זקן וסמיך ליה ויראת מאלקיך, הכי איתא במדרש רבה ובירושלמי, והביאו הריטב"א בפרק קמא דקדושיו"

חרדים (פרק י"ח אות ה')

"והזהיר במצוה זו לקום מפני זקנים וחכמים ורבותיו, **זוכה לאריכות ימים, ותלמודו מתקיים בידו**, כמבואר בקידושין (ל"ג ע"ב)"

יחוה דעת (ח"ג סוף סי' ע'), ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' רמ"ד סעי' ט"ו)