כלים פ_ז מ_ה
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ק

**כלים פ"ז מ"ה**

א] **ניטל א' מהן מטמאין במגע ואין מטמאין באויר,** הרמב"ם בפיהמ"ש ובהל' כלים פי"ז ה"ז פירש דהיינו, דאם נטמאת הכירה במגע נטמאו ב' הפטפוטים, ואם נטמאת באויר לא נטמאו עמה, ומשמעות לשונו, שאין הפטפוטין מקב"ט כלל, ורק אם נטמאת הכירה נטמאו הפטפוטין, ואף בגוונא שהם חיבור מדינא ומטמאין אף באויר, פירשה דאם נטמאת הכירה בין במגע ובין באויר נטמאו הן, אך הם עצמן אינם מקבלין טומאה, והיינו משום דס"ל דטומאתן היא משום שהן מצרכי הכירה והוו כידות, ואין יד מכנסת טומאה לכלי חרס, וכמש"נ בדעתו לעיל פ"ה מ"ב אות ח', ולפ"ז גם אם נטמאת הכירה ונטמאו הפטפוטין, אינם מטמאין אחרים אלא במגע ולא באויר, דאין אויר ליד כ"ח, אך בחזו"א סימן ט' סק"ט כתב דאם נתלה שרץ בין ב' הפטפוטין הנשארין הן טמאין ומטמאין באויר, וכן אם נגע שרץ בכירה הן מטמאין באויר, ובהמשך דבריו פקפק בזה, עיי"ש, וצ"ע, וגם עצם הדברים צ"ב, דלדעת הרמב"ם דהפטפוטין הוו ע"ג הכירה, והוו תוך א' עם הכירה, רחוק הדבר לומר דמעיקר הדין אם נתלה שרץ באוירן הן טמאין ואין הכירה נטמאת.

ב] אמנם בל' הרא"ש שכתב דעבדו הכירא לטהר אוירן, מ' דמפרש דאם נטמאת הכירה בין במגע ובין באויר ה"ה טמאין, ואך שאינם נטמאין ומטמאין אחרים אלא במגע ולא באויר, וכ"נ בל' הרע"ב לעיל מ"ד, וכ"נ בחי' הגר"א לעיל מ"ג, וכ"כ החזו"א סימן ט' סק"ט בדעת הר"ש.

ונ' דל"ד לבית הפך וכו' שפירשו הר"ש והרא"ש לעיל פ"ה מ"ג דאם נגעה טומאה בא' מהן נטמא חבירו ואם נפלה טומאה לאוירן לא נטמא חבירו, דהתם הרי אף דמדינא ל"ה חיבור זל"ז, מ"מ ה"ה מקבלין טומאה לעצמן, כמש"נ לעיל שם אות ט"ו, וע"כ לא עבוד הכירא דאף אם נטמאו לא יטמאו אחרים באויר, כיון דאם נטמאו מחמת עצמן ה"ה מטמאין אחרים באויר, אלא עבוד הכירא שלא יטמא א' בטומאת חבירו אלא בשנטמא במגע, אך הכא דאין על הפטפוטין תורת כלי בפנ"ע, ואך דגזור רבנן לחשבן מכלל הכירה, ע"כ לא גזרו לחשבן מכלל הכירה אלא לטמאות במגע ולא לטמאות באויר, וכיון דעבוד הכירא בהכי, תו ל"ב למעבד הכירא שאם נטמאת הכירה באויר לא יטמאו הן.

ג] **עשה ב' זה כנגד זה מטמאין במגע ובאויר,** פירש הר"ש דמדמי לה ר"מ לב' אבנים שעשאן כירה, ובמשנ"א עמד בזה, שהרי התם לא מטמאינן אלא באבנים, אך העושה ב' פטפוטים זה כנגד זה אינם טמאים משום כירה, ועי' חזו"א סימן ט' סק"ט שפירש דשאני הכא דבכירה שלימה עסקינן, וע"כ אף ב' פטפוטין חשיבי.

ד] הרמב"ם בפי"ז מכלים ה"ז פסק, דעשה לה ב' הפטפוטים זה כנגד זה, אם נטמאת הכירה במגע נטמאו ואם נטמאת באויר לא נטמאו, והתויו"ט נקט דכן הי' גירסתו במתניתין, אך בנוסה"מ שבפיהמ"ש גריס כגיר' דילן דמטמאין במגע ובאויר.

ונ' די"ל בזה בע"א, שהרי באמת פליגי ר"מ ור"ש בתרתי, חדא דר"מ ס"ל דב' פטפוטין זה כנגד זה הוו חיבור מה"ת לכירה, וע"כ ס"ל דהן נטמאין אף באויר, ור"ש ס"ל דל"ה חיבור מה"ת לכירה, ועוד, דאף בב' פטפוטין זה שלא כנגד זה שאינם חיבור מה"ת לכירה, ס"ל לר"מ דהוו חיבור מדרבנן ונטמאין במגע ולא באויר, ולר"ש ל"ה חיבור אף מדרבנן.

ובזה מתבאר הא דתני עלה בתוספתא, שהי' ר"ש אומר כל פטפוטי כירה שאין מטמאין באויר אין מטמאין במגע, וצ"ב דמה ענין זה להכא, הרי הכא לר"מ מטמא אף באויר, אך פשוט דהיינו, דהגם דס"ל לר"ש דל"ה חיבור מה"ת וע"כ אינו מטמא באויר, מ"מ הא דאינו מטמא במגע מדרבנן, הוא רק משום כללא דר"ש דכל פטפוטין שאין מטמאין באויר אין מטמאין במגע.

וזה נ' גם בביאור מש"כ הר"ש בשלהי מתניתין דבכולהו ר"מ ור"ש לטעמייהו, וצ"ב שהרי בהך פלוגתא דעשה ב' זה כנגד זה לא אזלי לטעמייהו, שהרי ר"מ מטמא אף באויר והרי דמה"ת הוו חיבור לכירה, אך להנ"ל נ' מכוון הר"ש, דמ"מ הא דמטהר ר"ש אף במגע הוא לטעמי', דלא גזר בבית הפך.

ואשר לפ"ז י"ל בדעת הרמב"ם, דהגם דבהך פלוגתא דר"מ ור"ש אם ב' פטפוטין זה כנגד זה הוו חיבור גמור קי"ל כדעת ר"ש שאינם חיבור גמור, מ"מ בפלוגתייהו אם הוו חיבור מדרבנן קי"ל כר"מ, וכדקי"ל הכי גם בבית הפך ובית התבלין, ונת' בזה לעיל פ"ה מ"ג אות י"ד, ואשר ע"כ קי"ל בזה דנטמאין במגע ולא באויר, דהגם דקי"ל כר"ש דאינם חיבור מדינא, מ"מ קי"ל כר"מ דגם הני דל"ה חיבור מדינא, מ"מ מדרבנן הוו חיבור לטמאות במגע, וז"פ.

ה] **היו גבוהין מג' אצבעות מג' ולמטן וכו',** בפשוטו דינא דמתניתין הוא דהג' אצבעות הסמוכין לכירה הוו מן הדין מכלל הכירה, והא דתני מג' "ולמטן" ומג' "ולמעלן", מתישב היטב לפי' הרמב"ם דהפטפוטין הוו מעל הכירה, אך לפי' הר"ש דהפטפוטין הן מתחת הכירה, אין מתישב כ"כ לישנא דמתניתין, ורמז לזה בתויו"ט, ועי' חזו"א סימן ט' סק"ט שכתב דצ"ל דהא דנקט מג' ולמטן היינו כשאוחזן בידו.

אך הרש"ש כתב דלישנא דהר"ש מ' שהפטפוטים המה מחוברים בארץ והכירה יושבת עליהם, ודלא כמשמעות ל' הרע"ב שהן מחוברין לכירה, ועפי"ז כתב דגם לדעת הר"ש דינא דמתניתין הוא דהקצוות שלמעלה מג' אצבעות מהארץ טהורים שהן עומדין ליקצץ, וניחא לישנא דמתניתין דמג' ולמעלה, עיי"ש.

ו] **ר"ש מטהר,** הר"ש נסתפק אם הי' מטהר ר"ש רק את העודף מג' אצבעות דלא חשיב ככירה, או דהי' מטהר את כל הפטפוט דכיון דגבוה יותר מדינו לא חשיב ככירה כלל, ולפי' בתרא נמצא דהך פלוגתא דר"מ ור"ש אינה לטעמייהו בדין בית הפך, שהרי לדעת ר"מ המקום שמג' ולמטן הוי מה"ת מכלל הכירה, אך י"ל דאזלי לטעמייהו שנחלקו בדין עשה ב' זה כנגד זה אם הוו חיבור לכירה מה"ת, ומ"מ נראה דאזיל ר"ש לטעמי', ומשום דהגם דס"ל דכה"ג ל"ה מה"ת מכלל הכירה, מ"מ אי הוה ס"ל כדעת ר"מ בבית הפך, הרי דה"נ הכא הוו מטמאי במגע, ואך דאיהו לטעמי' ס"ל דכל כה"ג לא גזור רבנן, וזהו מש"כ הר"ש בשלהי מתניתין דר"מ ור"ש לטעמייהו, וכמש"נ עד"ז לעיל אות ד'.

אך בעיקר ד' הר"ש צ"ב, דמהיכ"ת לפרש דפליג ר"ש ומטהר גם את המקום שבתוך ג' אצבעות, ופליג בפלוגתא נוספת עם ר"מ, ועמד ע"ז במשנ"א, עיי"ש, עוד צ"ב, דלהלן בפטפוטין המשוכין פירש הר"ש דמודה ר"ש דתוך ג' טמא, ומ"ש מהכא שדן לפרש דפליג גם על תוך ג'.

ז] **היו משוכין מן השפה,** בל' הר"ש בשלהי מתניתין ולקמן מ"ו, מ' דהיינו שהיו הפטפוטין עבין, ועמש"נ בזה באות י"א, וכן פירש הרא"ש, ועד"ז פירש הגר"א באלי' רבה, עיי"ש, אך בל' הרמב"ם ובצורה שבפיהמ"ש, מבו' שהן משוכין כמין דל"ת הפוכה, ועמש"נ עוד בזה להלן אות ט'.

ח] **בתוך ג' אצבעות מטמאין במגע ובאויר חוץ לג' אצבעות מטמאין במגע ואין מטמאין באויר,** הר"ש פירש דמכוון מתניתין, דבכה"ג שהן משוכין יותר מג' אצבעות, מה שיש מן הפטפוט בתוך ג' לשפה נחשב ככירה עצמה ומטמא במגע ובאויר, ובחוץ לג' פליגי ר"מ ור"ש.

אך בד' הרמב"ם בפי"ז מכלים ה"ז ובפיהמ"ש לקמן מ"ו מבו' להדיא, דכל שהיו הפטפוטין משוכין מן השפה חוץ לג' אצבעות, אין כולן מתטמאין עמה באויר, ואף מה שיש מהן בתוך ג' אצבעות, והא דתנן דבתוך ג' אצבעות מטמאין במגע ובאויר, היינו שאם היו משוכין בתוך ג' אצבעות ה"ה מטמאין במגע ובאויר.

ט] ונ' דהרמב"ם והר"ש לטעמייהו אזלי, דהרמב"ם לטעמי' דהפטפוטין המשוכין הן כמין דל"ת הפוכה, ודאי אין מקום לומר דרק החלק שתוך ג' אצבעות הוא מכלל הכירה, שהרי חלק זה בפנ"ע לא חזי למידי, ורק להר"ש לטעמי' שהן פטפוטין עבין, שפיר י"ל דהמקום שתוך ג' לכירה הוי בכלל הכירה, ומזה מוכח מש"נ לעיל אות ז' בדעת הר"ש דפטפוטין המשוכין הן פטפוטין עבין, ובלא"ה מוכח כן, דאם כל הפטפוטין עומדין בריחוק, ל"ש לומר דהאויר שתוך ג' לכירה הוי מכלל הכירה, דל"ש שהפטפוטין שבחוץ יעשו להתוך הפנימי בכלל הכירה, וז"ב.

י] **שם בר"ש, א' מהן מן הפטפוטין ואכתי חזי קצת להיות שופת עליהן את הקדירה,** הרש"ש עמד על ל' זה, שהרי הר"ש פירש להלן דהפטפוטים הם רגלים שהכירה יושבת עליהן, וא"כ הול"ל דחזו שתעמוד הקדירה על ידיהם, וצ"ל דכיון שהכירה נסמכת על הפטפוטין, וכל שאין אלא ב' פטפוטין אי"ז ראוי כ"כ לסמוך על כירה זו את הקדירה, ע"כ כתב הר"ש לשפות "עליהן".

יא] **שם, מן השפה משוכין לצד חוץ וכו' ויש בליטות עשויות מן הכירה עצמה מנין הבליטות כמנין הפטפוטין ויושבת עליהן דהשתא נמשכין לצד חוץ,** משמעות ד' הר"ש, דכל הפטפוטין עומדין בריחוק, ואין הכירה עומדת עליהן אלא ע"י הבליטות, אך אי"ז כל' הר"ש להלן ובמשנה ו' דמבו' דהפטוטין עבין הן, וע"כ נראה דמה שהוצרך הר"ש לפרש דיש בליטות וכו', הוא משום דס"ל דאם ל"ה הכירה עומדת על חלק הפטפוטין שחוץ לכירה, הרי דאף תוך ג' אצבעות לא הי' חלק פטפוטין זה מכלל הכירה, ורק משום שיש בליטות עשויות מן הכירה, ונמצא שהכירה עומדת על כל רוחב הפטפוטין, ע"כ הוו כל הפטפוטין מכלל הכירה.