שטו יב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן שיג עד שטו - בונה

# **שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

##### הלכות

##### **שבת**

##### סימן שטו

##### הלכות אוהל

##### שיעור יב

[סעיף ד] **מטה שהיא מסורגת (פי' נארגת) בחבלים, אם יש בין חבל לחבל ג' טפחים, אסור לפרוס עליהן סדין משום דעביד אהלא. וכן אסור לסלק בגד התחתון מעליה, משום דקא סתר אהלא. ואם היה עליה כר או כסת או בגד פרוס מערב שבת כשיעור טפח, מותר לפרוס בשבת על כל המטה.**

## פריסת סדין ע"ג מיטה מסורגת

א] נתבאר דאסור לפרוס או להסיר את הסדין ממיטה המסורגת בחבלים, משום איסור עשיית או סתירת אהל, אבל אם יש שם כר או כסת ברוחב טפח, הוי תוספת אהל עראי דנתבאר לעיל בסעיף א' וב' דשרי.

ב] וכתב המ"ב (ס"ק כד) "ולפי המבואר לעיל בסעיף ג' ע"כ מיירי הכא בשיש לה מחיצות המגיעות לארץ אבל במטה שלנו מותר בכל גווני". דכבר נתבאר (בשיעור יא) דאהל שאינו נעשה להדיא להגין עליו מפני החמה והגשמים, או כל שימוש של דיורין תחתיו, אין איסור אלא א"כ עושה את המחיצות והאהל כדרך עשייתן [היינו מלמטה למעלה] ודווקא מחיצות ממש, וכן דווקא כשמשתמש באויר שתחתיו, אבל ע"ג קונדסין וכדו', או אפי' ע"ג מחיצות ואין משתמש באויר שתחתיו, מותר לעשותו כדרכו ואפי' מלמטה למעלה שרי, ובאמת מיטה חשיב שמשתמש באויר שתחתיו, דמניח שם את מנעליו, אך מ"מ בעי מחיצות, ולכך כתב המ"ב דאיירי במחיצות גמורות, אבל במטות שלנו שאינם מחיצות אלא ע"ג קונדסין שרי. רק שבביה"ל סעיף ג' (ד"ה מטות שלנו) חשש קצת לרשב"א, מיהו בשעה"צ (תקב ס"ק יז) העיר שהמנהג להקל באין מחיצה.

ג] אלא דעדיין יש לבאר, דאף אם יש למיטה מחיצות, הרי מדובר במיטה מסורגת, א"כ המחיצות עשויות מבעוד יום ובאופן זה מותר לפרוס את האהל, ועמד על זה השער הציון (ס"ק לא) וז"ל "וגם מיירי שהעמיד עתה אותה בשבת במקום הזה כדי לפרוס עליה, וכן מדוקדק לשון הטור, דאם היתה עומדת פה מבעוד יום, הרי נעשו המחיצות מבעוד יום, ולית בזה משום אהל עראי, וכנ"ל" וכו'. ואזיל לשיטתו [וכמו שנתבאר בשיעור יא] דכל שמזיז ממקום למקום, חשיב שעושה גם את המחיצות, ואסור ליתן על גביו את האהל. אמנם כבר נתבאר דהתהל"ד והחזו"א חולקים עליו, ולדעתם אף בהזיז ממקום למקום מותר ליתן על גביו את הכיסוי, דחשיב שעושה אהל לבדו, וא"כ לדעתם צריך ביאור מדוע אסור לפרוס את הסדין על המיטה.

## פריסת דבר שנמתח

ד] ובאמת דעת החזו"א (סי' נב ס"ק ב' וי') דאיסור פריסת סדין הוא גם באהל לבדו, ולאו דווקא ע"ג מחיצות, אלא ה"ה ע"ג קונדסין אסור, דהוכיח מהגמ' (שבת קלח) דאסור למתוח אהל בשבת, אע"פ שהוא אהל לבד, והוכיח שם מהרמב"ן דלאו דווקא כשמותח, אלא ה"ה כל דבר שבר מיתוח, אסור לפורסו בשבת משום גזירת אהל. ובזה ביאר את הדין המבואר להלן בסעיף ט' דיש במתיחת משמרת משום אהל, אע"פ שאינו עושה אלא את האהל לבדו, דכיון דהוא דבר שמותחים אותו יש בזה איסור אף באהל לבדו [ולדעת המ"ב צריך לדחוק שמדובר שהביא לכאן את המשמרת]. ומ"מ כתב החזו"א דאינו אסור, אלא כשעושה אותו כדרכו, היינו שמותחו ע"ג העמודים וכדו', אבל מותר למתוח אותו בידיו, ואח"כ להניח תחתיו עמודים וכדו', דחשיב שינוי כיון דאין דרך בנין בכך.

ה] נמצא דנחלקו המ"ב והחזו"א בהבנת הסעיף כאן, דלדעת המ"ב הרי הוא כדיני אהל המבואר למעלה, ויסוד האיסור כאן משום דעושה את המחיצות והאהל יחד, ובצירוף התנאים דלעיל, היינו שיעשה את המחיצות והאהל, וכן דווקא ע"ג מחיצות ולא ע"ג קונדסין, אבל לדעת החזו"א א"צ כאן לתנאים דלעיל, דהאיסור פה הוא משום דהוא בר מתיחה, ואף ע"ג קונדסין, או אפי' שעושה את האהל לבדו אסור.

## מיטה שרחבה הרבה

ו] ונפקא לן לדינא, דלכו"ע מותר ליתן מזרון וכדו', שאינו בר מתיחה, ע"ג מיטה שהיתה כאן מערב שבת, דיש כאן עשיית אהל לחוד בלי מחיצות דשרי. אמנם באמת כבר נתבאר במ"ב (ס"ק יח) דבמיטות שרחבות הרבה, אסור להניח את הקרשים למעלה, אף שהדפנות היו מונחים שם מבעוד יום, וכדין כיסוי החבית המבואר להלן (בסעיף יג) ואין ידוע לנו שיעור רחב הרבה [כמשנ"ת מהחזו"א סי' נב סק"י], ומסתבר דמיטות שלנו נחשבות לרחבות הרבה, וא"כ כל שיש להם לכל הפחות שני דפנות, אסור להניח עליהם קרש או מזרון, וכדין עשיית אהל לחוד בדבר שרחב הרבה.

## סתירת אהל עראי בלא המחיצות

ז] עוד כתב השעה"צ (שם) "ולפי זה משכחת לה לענין איסור דרבנן דסתירה חמור מבנין, דבסתירה בוודאי אפילו הכל נעשה מבעוד יום שייך בהו שם סתירה". דהנה מבואר כאן בשו"ע דהסותר את הסדין מהמיטה, הוי כסותר אהל, ובזה לא שייך לחלק אם המיטה הייתה כאן מבעוד יום או לא, הרי מצינו דסתירה חמורה מבנין. ומדברי השעה"צ דייק הגרשז"א (שש"כ פכ"ד הערה יז, ועו) דבסותר יש איסור לסתור את האהל לחוד, אע"פ שהמחיצות קיימות. אמנם דעת האבנ"ז (או"ח סי' רכג אות יא) דאף בסותר אין איסור אלא אם שובר גם את המחיצות, דהא דגבי בונה צריך גם שיעשה מחיצות, הוכיחו התוס' בביצה (לג.) מהא דמחזירין קדירה ע"ג הכירה בשבת, ולא חששו שעושה אהל, וע"כ משום דהמחיצות עשויות מבעוד יום, וסברא זו שייכת גם גבי סותר, דאם בסותר אסור על הגג לבד, איך מותר להוריד קדירה מע"ג כירה בשבת, אלא ע"כ דצריך לסתור גם את המחיצות.

ונראה ליישב, דשאני כירה שכשמוריד את הקדירה אין זה נחשב לסתירת המחיצות כלל, אלא מוריד את האהל מהמחיצות, וניתן להניח קדירות אחרות ע"ג הכירה, משא"כ במיטה דבהורדת הסדין אין יותר שימוש למיטה, וא"כ נחשב ששבר גם המחיצות דאינם ראויים להיות מיטה, ולפ"ז אף לדעת השעה"צ צריך לסתור את המחיצות, אלא דבסתירת הסדין מהמיטה נחשב גם לסתירת המחיצות.

[סעיף ה] **כסא העשוי פרקים, וכשרוצים לישב עליו פותחין אותו והעור נפתח, וכשמסירין אותו סוגרים אותו והעור נכפל, מותר לפותחו לכתחילה.**

## פתיחת וסגירת כסא מתקפל בשבת

ח] מקור הדין בגמ' (שבת קלח.) דאיתא התם "אבל מטה וכסא טרסקל ואסלא, מותר לנטותן לכתחילה", וכן פסק כאן השו"ע דמותר לפתוח ולסגור כסא מתקפל בשבת, אע"פ שכשפותחין אותו העור נפתח והרי הוא אהל. ושם ברש"י (ד"ה ואסלא) כתב דשרי כיון דהוא עביד וקאי.

## פתיחת מטריה, סככה, גגון של עגלה בשבת

ט] והנה ידוע דעת הנודע ביהודה (או"ח תנינא סי' ל) דאסור לפתוח וללכת במטריה בשבת, וכמו שהאריך שם דאפשר דיש בו איסור דאורייתא, ובתו"ד שם רצה להוכיח מסעיף דידן להיתר, וע"פ מש"כ רש"י דכסא טרסקל שרי כיון שהוא עביד וקאי, ואף מטריה עביד וקאי. וכן נראה דעת המג"א (ס"ק ח) דכתב "דלאו מידי עביד אלא ליתובי בעלמא [רש"י], ומהאי טעמא שרי להעמיד החופה ולסלקה" וכו'. הרי דסמך ע"ז להתיר העמדת חופה [כשמחוברת בער"ש לעמודים], הרי דעיקר הטעם משום דעביד וקאי, ולכאו' ה"ה במטריה יש להתיר משום זה.

אלא דהנוב"י דחה שם את הראיה, וכתב דעיקר הטעם משום דעשוי לישיבה על גביו, ולא לאהל שתחתיו, ומה שהוצרך רש"י לסברא דעביד וקאי, הוא כדי שלא יהיה בו איסור משום תיקון מנא, אבל משום אהל בלא"ה שרי, דעשוי לישיבה על גביו, וא"כ מטריה שעשויה להיות אהל אסור. ומה שכתב המג"א להתיר חופה משום כן, עיקר הטעם כיון דעשוי לכבודם ולא לשם אהל [ודלא כמו שנתבאר לעיל בשיעור יא, דדעת התהל"ד דחשיב שימוש של דיורין תחתיו, ולכן אסר לפרוס בשמחת תורה, טלית ע"ג עמודין מעל החתן תורה וחתן בראשית, ודוקא כשפורסין בידים לא חשיב אהל], אבל בדבר שעשוי לאהל אסור אפי' כשעביד וקאי ככסא טרסקל.

י] עוד רצה להוכיח שם ממה שכתב הרמ"א בהלכות סוכה (סי' תרכו סעיף ג) וז"ל "וכן מותר לעשות הסוכה תחת הגגות העשויות לפתוח ולסגור, ומותר לסגרן מפני הגשמים ולחזור ולפתחן, ואפילו ביום טוב שרי לסגרן ולפתחן, אם יש להם צירים שסוגר ופותח בהן, ואין בזה לא משום סתירה ובנין אהל בי"ט, ולא משום תעשה ולא מן העשוי", הרי דכל שמחובר בצירין מותר לסוגרו ולפותחו ביו"ט, וה"ה מטריה נחשב שמחובר בצירין, ומ"מ דחה הנוב"י, דשאני התם דאינו עושה אלא את האהל לבדו, אבל במטריה חמיר טפי שנחשב שעושה גם את הדפנות היינו צידי המטריה, ועוד אפשר דשם אינו מכסה את כל האהל, משא"כ במטריה שמגין על כולו.

יא] עוד דן שם לדמותו למבואר להלן סעיף י' גבי טלית כפולה דכל שיש לה חוט תלוי מער"ש שרי. ואף כאן חשיב שיש חוט תלוי, ודחה הנוב"י דשם לא מועיל אלא באיסור דרבנן, וכאן שיש אהל טפח אפשר דהוא דאורייתא, ולא מועיל לו החוט מערב שבת.

וע"כ דעת הנוב"י דאסור לפתוח מטריה בשבת, ואפשר דיש בו גם איסור דאורייתא, וכמו שביאר שם, ולדעתו ה"ה כל פתיחת אהל שעשוי לצל, אף שמחובר ע"י צירין אסור, ובכלל זה פתיחת סככה או גגון של עגלה בשבת דאסור.

יב] והנה במ"ב כאן (ס"ק כז) העתיק בפשוטו את לשון המג"א, ומשמע דס"ל דהטעם שכתב רש"י דעביד וקאי, בא להתיר את איסור אהל. ולפ"ז יש מקום להתיר מטריה בשבת. אלא דלהלן (סעיף ח) כתב בבה"ל (ד"ה טפח) לאסור, וז"ל שם "ואינו דומה לכסא טרסקל המבואר בסעיף ה' להיתר, דהתם אינו עושה שום מעשה בשבת, רק שמרחיב ופושט הקמטין שהיו בו מאתמול, משא"כ בזה שצריך לקשור אותו ברצועות אחר פריסתו, או להעמידו ולהדקו אח"כ מתחתיו בחוט של ברזל כמנהגנו, כדי שלא יתמוטט הגג ממצבו, דאסור, וכן מצדד ג"כ הפמ"ג בא"א ס"ק ח' עיי"ש שכתב שקושרין ברצועות וכדומה". ומבואר ג"כ דס"ל דטעם ההיתר בכסא טרסקל, משום דעביד וקאי, אלא דבמטריה דעתו לאסור, כיון דצריך לקשור הגג ברצועות, ולא חשיב דעביד וקאי. ולפ"ז במטריות שלנו, שיש להם קפיץ, ואינו צריך לקושרן שלא יתמוטט הגג,לכאו' הוא עביד וקאי, וצריך להיות מותר.

אלא דהבה"ל שם סיים "ובפרט לפי מ"ש הרמב"ם בפרק כב הלכה כח, וז"ל ומותר להניח מטה וכסא וטרסקל, ואע"פ שיעשה תחתיהן אהל, שאין זה דרך עשיית אהל, לא קבע ולא עראי, שהוא מפרש וכו', בוודאי אין שום ראיה להקל מזה לעניננו, ונהפוך הוא, דיש ראיה לאסורא, מדכתב במטה וכסא מפני שאין זה דרך אהל, משמע בזה הפראסקא"ל שפריסתו דרך אהל הוא אסור" וכו', וסברא זו דומה למ"ש הנוב"י דבכסא אין עושה אהל אלא עושהו כדי לישב עליו, משא"כ במטריה שכל מטרתו הוא בשביל אהל.

יג] אמנם בחזו"א (סי' נב ס"ק ו) דחה את דברי הנוב"י, דמשמעות רש"י והמג"א כאן דדימה לזה דמותר לפרוס חופה כיון דעביד וקאי, משמע דזהו ההיתר כאן לאיסור אהל [ולא משום דאינו עשוי לאהל אלא לישיבה], וכן פשטות דברי הרמ"א בהלכות סוכה משמע דכל שהוא על צירין שרי. וז"ל החזו"א "דברי הנו"ב וכו' אינם מתיישבים, דזה ממש דין כסא טרסקל וכו', וה"נ אם קבעו עמוד בארץ וסביביו מחיצות תלויות על צירים לפותחם ולנועלם [סככה], לשבת תחתיו לצל מותר, וכו'. מן האמור נלמד דעגלות של תינקות שיש עליהן סוכה הנמתחת ונקפלת, מותר למותחה, ומותר לקפלה, אע"ג דכשמותחה עושה גג ומחיצות, וגם כוונתו לצל ויש בגגה טפח, מ"מ כיון דהסוכה קבועה בעגלה, ועשויה לנטותה ולקפלה, חשיב כדלת הסובבת על ציריה, וככסא טרסקל".

יד] ומ"מ אף שדעת החזו"א להתיר לפתוח סככה וגגון של עגלה וכדו', במטריה דעתו לאיסור, וכמ"ש שם "ומה שיש לדון הוא משום תיקון מנא, כיון דבפתיחתו ראוי לשמש בו בכל מקום, חשיב תיקון מנא טפי מפריסת אהל במקום זה, וגם אוושא מילתא טפי, וניכר בו עובדא דחול, וגורם פרצה, והרי אסרו כילה מפני שאינן בני תורה, והרי הדבר מסור לחכמים לגדור גדר במקום הפרצה, וזה יותר חמור מאיסור פרטי ליחיד, כי זה גדר לעם כולו ולדורות". דדעת החזו"א דיש בו משום תיקון מנא, כיון שראוי להיות אהל בכל מקום, וגם יש לאוסרו משום דאוושא מילתא, והדבר מסור לחכמים לגדור בו גדר.

## פתיחת מטה מתקפלת בשבת, אם אסור משום טירחא

טו] ובבה"ל (ד"ה לכתחילה) דן לענין פתיחת מטות מתקפלות, ובתו"ד שם כתב "אך מ"מ עצם דין הפשטת המטה זו רפיא בידי, דמצינו בכמה מקומות שאסרו חז"ל משום טרחא דשבת וכו', ובזה נמי אפשר דיש בפשיטתו משום טרחא, וצ"ע", וכו'. ומבואר דאסר לפתוח בשבת מטה מתקפלת, משום טירחא בשבת. אמנם בחזו"א (שם ס"ק י, ד"ה בבה"ל) כתב "ואין לאסור משום טורח, ולא משום קיפול, שאין מדמין דברי סופרין זה לזה", הרי דלא חשש לטירחא שבזה. ומ"מ הסכימו הפוסקים, דאף הבה"ל לא איירי אלא במיטות מתקפלות שלהם שהיה בזה טורח בפתיחתו, אבל מיטות מתקפלות שלנו, אין בזה טורח גדול, ובוודאי דשרי.

**דינים העולים**

1. פריסת סדין ע"ג מיטה מסורגת [באופן שלא היה טפח מבעוד יום], לדעת המ"ב הרי הוא כאהל ע"ג מחיצות, ותלוי בדינים המבוארים לעיל בסעיף ג', דבמיטה שיש לה מחיצות, ועושה את המחיצות [וכמו שביאר השעה"צ, דמביא את המיטה לכאן, דבכך נחשב שעשה את המחיצות], אסור לעשותו כדרכו, אבל במיטות שלנו שאין להם מחיצות, או שהיתה המיטה מונחת כאן מערב שבת שרי. אמנם דעת החזו"א דסדין הוי בר מתיחה, ואסור ליתנו אף ע"ג מיטות שלנו, אף שאין להם מחיצות, ואף באופן שהיו המחיצות מער"ש ג"כ אסור.
2. מטות שלנו, אפשר דנחשב לרחב הרבה, ולכן אסור ליתן את המזרון או הקרש מלמעלה, ובלבד שיש לה לכל הפחות ב' דפנות, אבל ע"ג רגלים כגון קונדסין שרי.
3. סתירת אהל בלא סתירת המחיצות, לדעת השעה"צ אסור, ולדעת האבנ"ז מותר. ונראה דאף לשעה"צ, דווקא במקום שאפשר להחשיבו כסתירת המחיצות, וכגון מיטה, שבסתירת האהל נחשב שסתר גם את המחיצות, אבל בכירה וכדו', לא נחשב שסתר את המחיצות, ומשום כן מותר להוריד קדירה מע"ג כירה בשבת.
4. מותר לפתוח ולסגור כסא מתקפל בשבת, אע"פ דבפתיחתו נעשה אהל מתחתיו. ובפשוטו, וכן דעת רוב האחרונים, טעם ההיתר משום דלא עביד מידי כיון דעביד וקאי, ולדעת הנוב"י טעם ההיתר, כיון שעשוי לישיבה על גביו, ואין דרך אהל בכך.
5. דעת הנוב"י דכל דבר שעשוי לשם צל וכדו', אסור אף כשמחובר ע"י צירין וכדו', ולדעתו אסור לפתוח סככה, או גגון של עגלה בשבת. אבל דעת החזו"א דמותר לפותחו ולסוגרו בשבת.
6. הסכמת כל הפוסקים דאסור לפתוח ולסגור מטריה בשבת, ולדעת הנוב"י אסור משום אהל, ואפשר דיש בו גם איסור דאורייתא, ולדעת החזו"א איסורו משום מתקן מנא, וכן משום דאוושא מילתא, וגדרו בו גדר.

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-6, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י הרב ש. מ. שליט"א והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**