הערות - דף סה - סו
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / מרובה / מ_מ

בס''ד

הערות בסוגיית קרן כעין שגנב דו''ה כשעת העמדה בדין

א. צ''ע בדברי רש''י דף סד ב ד''ה אחייה, היאך ס''ד דבגנב שמינה והוכחשה דחייב **קרן** **כדהשתא**, הא חייב קרן על הגניבה, ובשעת הגניבה הייתה שמינה.

ב. ברש''י בדף קה א נראה - כ''כ האו''ש - דס''ד דבגזל ג' אגודות וכו' אין חיוב השבה על האגודה האחרונה, וממילא אינו חייב גם דמים כשנאנס, וקמ''ל דיש חיוב השבה והוכיחו כן מחמץ וכו' שיש חיוב השבה אף כשאינו שוה פרוטה - ותוס' בדף סה א כתבו דקמ''ל דאע''פ שאין חיוב השבה על הבעין, כשנאנס חייב דמים - ולכא' מבואר ברש''י דחיוב דמים תלוי בחיוב השבה, וא''כ מדוע משלם קרן כדמעיקרא, הא חייב דמים רק כפי מה שחייב להשיב.

ג. בגוף דברי רש''י שיש חיוב השבה בחמץ שעבר עליו הפסח, צ''ע הרי אסור בהנאה ומה תועלת יש לו לנגזל בהשבתו.

ד. ברש''י דף סד ב מבואר דרב דרש מקרא דחייב כעין שגזל מקרא דחיים וגו', ובפסחים דף לב א כתב רש''י דנלמד שאין חייב מדה מישיב לרבות וכו', ומכעין שגזל לומדים שחייב כעין שגזל, וצ''ב למה לי ג' דרשות.

ה. צ''ב על דברי רש''י שבגזילה צריך מקור שחייב כעין שגנב, ובתוספתא ב''ק פ''ג ה''ה מבואר דמזיק חייב לפי שעת ההזק אע''פ שאין במזיק פסוק, וא''כ מאי שנא גזלן שצריך מקור שחייב כעין שגזל ממזיק.

ו. צ''ע על דברי הרא''ש בפ''ק סי' י''א דמבואר בדבריו שגזלן חייב חפץ כעין שגזל, ומה שיכול לשלם בדמים הוא מדין מה לי הן מה לי דמיהן, וא''כ היה צריך להיות חייב כדהשתא, ולא כעין שגזל.

ז. המחנ''א ביאר את הנידון בסוגיין אם חייב מדה או דמים, וצ''ב א''כ בכפל ודו''ה שחייב מדה, היה צריך להיות הדין שאם משלם דמים ישלם כמדה ששוה בשעת התשלומים, ומדוע משלם לפי שעת העמדה בדין, ועוד קשה ממש''כ הראשונים דכיון דאי מודה מיפטר לכן חייב כשעת העמדה בדין, וצ''ב אי חיובו מדה אף אם חיובו חל מיד היה חייב כדהשתא ולא כדמעיקרא.

ח. צ''ע לדעת הר''י בגנב שמינה והוכחשה, דחייב **דו''ה** **כעין שגזל**, וצ''ב הרי טבח רק כחושה, והיאך יתחייב יותר ממה שטבח.

ט. צ''ע לדעת הרא''ש בדעת הרי''ף בגנב כחושה והושמנה דחייב **כפל כדהשתא**, הא חיוב כפל הוא על הגניבה, וגנב רק כחושה.

י. תוס' בדף סו א כתבו בשם ר''י דבגנב שמינה והוכחשה, וטבחו, משלם גם קרן כעין שגזל, ולא כשעת הטביחה, וצ''ב מאי שנא מכל תברא ושתייה שמשלם ד' כשעת שבירה.

יא. צ''ב הן לפי' ר''י והן לפי' ר''ת מדוע משלם דו''ה כדמעיקרא, הא כשטובחו יש כאן גניבה חדשה, וכמו שקרן חייב כשעת טביחה, יתחייב גם דו''ה כשעת טביחה כמוש''כ התוס' בדף סה ב ד''ה אלמא, דאין לחלק בין קרן לדו''ה.

יב. צ''ב בדברי רש''י שכתב שתלוי אם משלם בטלאים או בדבר אחר - והקשו הראשונים דכשמשלם דמים מה לי הן מה לי דמיהן - וצ''ב מהו חיובו מדה או דמים, או האם חיובו על שעת הגזילה, או כשעת השבה, ומה הנ''מ במה משלם.

יג. כתב הרא''ש דהגוזל שוה ד' ושבר כששוה א' חייב ד' דאל''כ מצינו חוטא נשכר, וצ''ב מדוע הוצרך לכך, הא מתחייב על שעת הגזילה ד' והאיך יפטר ע''י אחד.

יד. הרא''ש חילק בין כפל לדו''ה, דדו''ה חייב כשעת שבירה, וצ''ב מאי שנא מכפל, ועוד דהרי גם בדו''ה נמי שייכא סברת אי מודה מיפטר.

טו. הרא''ש כתב דחייב כפל כשעת העמדה בדין משום דאי מודה מיפטר, וא''כ היה צריך להיות תלוי בשעת הגעת העדים, ומדוע כתב הרא''ש דתלוי בשעת גמר דין.

טז. יש להסתפק האם רק בטלה ונעשה איל משלם כדמעיקרא, או גם בגנב טלה בן חודש אחד וטבחו כשהוא בן י''א חודשים.

יז. כתבו התוס' בדף סה ב ד''ה אלמא, דמסברא בלא קרא חייב כפל ודו''ה כהקרן, וצ''ב בשלמא הכפל שחייב על הגניבה היה ראוי שיתחייב כהגניבה, אך דו''ה חייב על הטביחה ומכירה, וא''כ היה ראוי שיתחייב כשעת טביחה ומכירה.