יג. מתה מחמת מלאכה וכחש דהדר והרי שלך בשומר
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב מאיר קאופמן / שומרים

י"ג תמוז תש"ע

**בדין מתה מחמת מלאכה וכחש דהדר והש"ל בשומר**

**א]בטעם הפטור דמתה מחמת מלאכה**

**ב]בספק מתה מחמת וכו' האם הוי איני יודע אם פרעתיך**

**ג]ביאור שיטת תוס' שכחש דהדר בשומר חייב ולא יכול לומר הש"ל והחילוק בין זה לשור הנסקל**

**ד]ביאור השיטות ששומר יכול לומר הש"ל**

**ה]בביאור פסקי הרי"ד דבכחשה ומתה משלם כבתחילה**

**ו]בראית הנתה"מ מחיוב כיבוס הכתם בשואל**

**ז]בדין ריפוי בהמה האם מוריד מערכה בשומר ומזיק**

**ח]בדין שומר שהתחייב מפורש לשמור מהיזק שאינו ניכר**

**בטעם הפטור דמתה מחמת מלאכה**

א]מבואר בגמ' דמתה מחמת מלאכה פטור ובטעם הדבר מבואר ברמב"ן והריטב"א שזה מחמת פשיעת המשאיל שלא היה צריך להשאיל לדבר זה ולפ"ז בדבר שאין בזה פשיעת המשאיל יש חיוב גם במתה מחמת מלאכה וברשב"א ביאר שטעם הפטור שכיון שהוא הסכים שיעשה בזה מלאכה אפילו שיש בזה פחת א"כ כמו שהסכים לדבר זה כך הסכים לשאר הדברים דמה לי קטלא פלגא מה לי קטלה כולה אמנם לכאורא משמע בראשונים דלא כטעם זה וכן עיקר הסברא צ"ע דהוא הסכים למה שמוכרח שיקרה אבל למה שיסכים נזק גדול ולכאורא יש כמה מקומות שמשמע דלא כביאורים אלו

א.עיין טור שהביא מהרמ"ה [והוא בב"ב פ"ח.] שאם אחד שאל חמור ללכת בדרך ובאו ליסטים ולקחו דבר זה הוי מתה מחמת מלאכה והרא"ש חולק שהרי ליסטים יכלו לבוא גם בבית והב"י יישב שבדרך מצוי יותר ליסטים וחשיב מחמת המלאכה ועיין ש"ך שלדברי הרמב"ן לעיל אין כאן שום סיבה לפטור כיון שאין כאן פשיעה של המשאיל שלא היה צריך להשאילו לדבר זה דהדרך ללכת גם במקום סכנה ואדרבא השואל הרי יודע מסיכון זה [ולכאורא יש לדון בשאל דבר חשמלי ובאמצע העבודה קרה קצר ונהרס המכשיר והנה לרמב"ן לכאורא וודאי שחייב אם זה לא מחמת שום פשיעה של המשאיל ולרא"ש והרמ"ה אם הקצר קרה מחמת מקום העבודה של המכשיר א"כ יש כאן הפטור אמנם אם הקצר קרה מחמת מכשיר אחר שוודאי שאין הדרך לנתק את כל המכשירים בבית א"כ לרמ"ה הוי מתה מחמת מלאכה ולרא"ש חייב]

ב.עיין תרוה"ד הובא ברמ"א סימן ש"מ דבשואל סייף לצאת למלחמה והאויב ניצח ולקח הסייף שחשיב מתה מחמת מלאכה ובפשוטו לטעם הרמב"ן אין סיבה לפטור כמבואר בש"ך דהרי וודאי שאין כאן פשיעה של המשאיל

ג.עיין מרדכי שהובא ברמ"א דאם היה משכון ביד המלוה והלווה הסכים שעוד אדם ילוה על משכון זה שאם המשכון נאבד הוא פטור דחשיב שזה קרה מחמת המשאיל שהרי בגללו זה היה שם ועיין גר"א דנראה שזה פטור מצד מתה מחמת מלאכה ולכאורא כה"ג לא הוי פשיעת המשאיל

ד,עיין תוס' ב"ק י: שחמשה שישבו על ספסל אחד וזה נשבר הוי מתה מחמת מלאכה דמסתמא הוא מרשה להם לשבת ועיין יש"ש שאפילו שהוא מרשה לשבת אבל לא שיפטרו על זה והנה לרמב"ן ודאי שזה טענה מוכרחת דהרי אין שום פשיעה מצידו שהרי לא הרשה להם מפורש אמנם אם נימא שזה הלכה בשואל שכל דבר שמחמת השימוש שניתן לזה אין חיוב אחריות א"ש ועיין סמ"ע סימן שמ"ו לענין שימוש שזה לא חשיב משנה מדעת בעל הבית אבל לא חשיב רשות מפורש שכתב שזה לא חשיב מתה מחמת מלאכה ולכאורא הוא כנ"ל אמנם יתכן שכה"ג גרע שעד כמה שלא השאיל מפורש זה כמו שואל שלא מדעת למ"ד שואל הוי דמבואר בריטב"א מ"א. שאין בזה הפטור דמתה מחמת מלאכה כיון שלא שייך כאן לומר לאו ואוקמי בכילתא שאילתיה

ומשמע מכל זה שכל דבר שקורה מחמת עצם השימוש כיון ששאל לדבר זה אין עליו אחריות וצ"ע

והנה זה וודאי דגם הרמב"ן מודה שפחת שקרה בדרך השימוש אין חיוב על זה דאדעתא דהכי הוא נותן דבר זה וצ"ע המחנה אפריים שכתב שספרים שמתבלים בדרך שימושם לרמב"ן חייב על זה וכבר העיר בזה האו"ש בחידושיו אמנם צ"ע א"כ מה הגמ' מדמה כחש למתה לגמרי הרי בכחש יש הסברא שזה וודאי מעצם השימוש וצ"ל שהגמ' מדברת על כחש שלא רגיל לקרוא והנה צ"ע עוד למה בעכברים פטור אמנם עיין שטמ"ק בשם הר"ח שכה"ג זה עכבר חלש דעכבר רגיל לא מת מעכברים ולא מאכילתם

והנה מבואר ברמב"ן שכל מה שהוקשה לו למה יש פטור מתה מחמת מלאכה זה על שואל שחייב באונסים אבל על שוכר לא הוקשה לו ומצד שכל שהשתמש בצורה שקיבל להשתמש הוי אונס דכיון שקיבל רשות להשתמש בצורה זו אם קרה משהו מחמת המלאכה הוא אונס גמור וכה"ג לא צריך להגיע לפטור מתה מחמת מלאכה ואם הוא פשע הרי אין פטור מתה מחמת מלאכה כלל

ועיין נתה"מ שדן בהתנה מפורש שלאיהיה פטור של מתה מחמת מלאכה האם צריך קנין וכתב שוודאי שלא צריך קנין דהרי הוא יתחייב מצד מזיק ולכאורא זה לא מוכרח דלפעמים זה רק פשיעה וכגון שהלך בדרך ובאו שודדים אמנם הנה לרמב"ן והרשב"א כלצ שהוא התנה אין כאן את סיבת הפטור וודאי שהוא חייב ורק לרא"ש יש לדון וצ"ע

**בספק מתה מחמת וכו' האם הוי איני יודע אם פרעתיך**

ב]יש לדון לאחרונים שכל ספק בשומרים הוי איני יודע אם פרעתיך האם זה גם במתה מחמת מלאכה ובפשוטו הוא פטור כמו אונס בש"ש או גניבה ואבידה בש"ח אמנם לרמב"ן שיש כאן סברא שהיאו דאזיק אנפשיה יש מקום לדון שההפסד לא מתיחס לשומר וכה"ג זה איני יודע אם נתחייבתי אמנם הרי מבואר ברמב"ן מ"ב: לגבי שור שלא היה לו שינים שיש ספק האם המפקיד ידע וממילא זה איהו דאזיק אנפשיה דהוי איני יודע אם פרעתיך ומבואר שזה פוטר צדדי ולא שאין כאן סיבת חיוב

**ביאור שיטת תוס' שכחש דהדר בשומר חייב ולא יכול לומר הש"ל והחילוק בין זה לשור הנסקל**

ג]מבואר בגמ' בב"ק פ"ו. בכחש דהדר דנחלקו אביי ורבא האם הוי נזק או שבת וקי"ל כרבא שזה שבת ועיין תוס' גיטין מ"ב: וכן במרדכי שדנו לגבי בהמה שנזק חייבים ושבת פטורים האם כחש דהדר הוא בכלל שבת ופטור ועיין רא"ש ב"מ צ"ו: שהביא שיש שחילקו שבן אדם שלא עומד למכירה ממילא כה"ג לא חשיב נזק אבל בהמה שעומדת למכירה ואפחתיה מכספיה הוי נזק אמנם תוס' בסנהדרין נקטו שפטור ובתוס' בגיטין דנו לענין שומר בכחש דהדר וכתבו שמסברא היה מקום לומר שאפילו שמזיק פטור אבל שומר חייב אמנם כיון שמבואר בגמ' ששומר זה נחשב אדם דאזיק שור א"כ מבואר שכל דבר שאדם המזיק פטור גם שומר פטור והנה מבואר בדבריהם דעד כמה שבנזק חייבים ה"ה בשומר אפילו שדבר זה הוא לא שינוי לענין גזלן כמבואר ב"ק צ"ו: דכחש דהדר זה לא שינוי ואפשר לומר הרי שלך לפניך בכל אופן בשומר לא יכולים לומר הרי שלך לפניך ועיין תוס' בב"ק נ"ו: שכתבו לענין פירות והרקיבו מקצתן שגזלן יכול לומר הש"ל ובכל אופן שומר לא יכול לומר הש"ל והוכיחו מזה ששומר חייב יותר מגזלן ושבגזלן אין חיובי שומר

והנה צ"ע דהרי הגמ' ב"ק מ"ה. אומרת לענין היזק שאינו ניכר שהוא פטור ומבואר בצ"ח: שזה רק אם הוא אומר הרי שלך לפניך ולכאורא מבואר מזה שכל שאומר הש"ל אין חיוב דבאמת אין לו חיוב יותר מגזלן וצ"ע מה זה שונה מהרקיבו מקצתן או מכחש דהדר ועיין חזו"א ב"ק סימן ו' סק"א שבמקום שקרה נזק שבגדרי אדם המזיק פטורים כגון היזק שאינו ניכר בזה הוא נפטר על ידי הרי שלך לפניך משא"כ במקום שאדם המזיק חייב כה"ג לא עוזר הש"ל להיפטר וצ"ב ביאור הדברים ובפשוטו שיש שני חיובים בשומר אחד זה גדר שכל שלא שמר וקרה מחמתו זה כאילו עשאו בידים ועל זה לא יעזור לומר הש"ל ויש חיוב אחריות שבזה גדר הדברים שצריך להחזיר או את החפץ או את דמיו וכל שאמר הרי שלך לפניך חשיב שהוא החזיר את החפץ ואין לו חיוב יותר מזה אלא שצ"ב מהיכי תיתי שיהיה שני חיובים

והנה בכל שומר יש חיוב השבה כל שהחפץ בעיין ועיין חזו"א שגם אם אכלו חייב להחזיר הדמים מצד חיוב השבה של החפץ ויהיה בזה איני יודע אם פרעתיך ויש מקום לומר שמצד חיוב השבה בזה כל שאין כאן שינוי ואומר הרי שלך לפניך זה מספיק ולפ"ז אפש"ל שכל שהוא פשע ולא שמר כדינו יש לו חיוב גם מצד חיוב השבה של החפץ אלא שבזה אפשר לומר הרי שלך לפניך משא"כ מצד החיוב אחריות בזה כל דבר שבאדם המזיק חייב הוא בכלל החיוב אחריות ואי אפשר לומר הרי שלך לפניך דהרי יש כאן חיוב אחריות וא"ש הכל ולפ"ז יתכן שגם לאלו שנקטו ששומר זה איני יודע אם פרעתיך אבל אם יהיה כחש דהדר שזה לא שינוי ואומר הרי שלך לפניך ויש ספק האם הוא הנזק קרה בפשיעתו יהיה פטור ולדעת תוס' דלקמן שס"ל שבשומר גם דבר שהוא שינוי אפש"ל הש"ל א"כ כל כה"ג זה לא יהיה איני יודע אם פרעתיך וכל זה חידוש ואין זה במשמעות הדברים וצ"ע

ועיין חידושי הגרש"ש בב"מ סימן כ"ו ביאר ששומר כיון שיש לו חיוב לשמור על כל החפץ א"כ כאן צריך להחזיר את כל החפץ ולכן גם דבר שהוא לא שינוי שיכול לומר הש"ל אבל החלק החסר על זה חשיב שלא אמר הש"ל ולכן הוא חייב על זה ולכן רק בהיזק שאינו ניכר שלא נחסר כלום יכול לומר הש"ל והטעם שצריך לומר הש"ל ע"ש שביאר שכל שומר ברגע שפשע ולא שמר וקרה נזק הוא מתחייב להשיב או את החפץ או את דמיו ולכן לענין מה שאפשר לומר הש"ל מקיים את חיובו ומה שהופסד הוא חייב ולכן גם בהיזק שאינו ניכר הוא צריך לומר הש"ל שברגע שפשע והוזק מחמת זה חל עליו חיוב השבת החפץ או דמיו ולפ"ז בכחשא דהדרא שוודאי שצריך לשמור שגם זה לא יקרה ממילא שברגע שפשע וקרה משהו הוא חייב להחזיר או החפץ או דמיו ולפ"ז לכאורא אם הבהמה אחרי זה תאנס הוא יצטרך לשלם את הכחש הנ"ל דהרי למעשה הוא לא אומר על זה הרי שלך לפניך וצ"ע

והנה הרמב"ן במלחמות לגבי שור הנסקל לרבנן ביאר שזה היזק ניכר שההתפסה ביד בי"ד הוי כהיזק ניכר והוסיף שכל הזמן זה ממשיך להיות ניכר וכאילו שזה ביד גזלן שאין כאן השבה ומבואר שאם זה היה מפסיק להיות היזק ניכר הוא היה יכול עכשיו לומר הש"ל ולכאורא לביאור הנ"ל שיש שני חיובים ורק בדבר שזה רק מחיוב אחריות יכול לומר הש"ל א"כ כאן שכבר חל חיוב מצד מזיק לכאורא גם אם אחרי זה זה יהיה אינו ניכר לא יעזור לומר הש"ל שהרי לא תיקן הנזק אבל אם כביאור הגרש"ש א"ש שעד כמה שהוא יכול לומר הש"ל גם אם יש חיוב אחריות גמור זה עוזר וכנ"ל ודו"ק

**ביאור השיטות ששומר יכול לומר הש"ל**

ד]והנה הטור בסימן ש"ז לענין שוכר הביא את שני הדיעות האם הוא חייב על פחת דהדר ובסימן ש"מ פסק שפטור וכתב הסמ"ע לחלק שאפילו אם עושה בידים חייב מדין מזיק אבל מאליו פטור מצד שיכול לומר הש"ל ועיין קצוה"ח שהאריך בזה

והנה מבואר בטור שאם כחשה כחש דהדרא אם בסוף מתה ולא החזירה משלם כמו ההתחלה ועיין סמ"ע שביאר הטעם שכה"ג חשיב שזה התחלת המיתה וכאילו זה לא הדר ועיין גרש"ש שהאריך בזה שגם אם לא מתה מחמת הכחש דנים הכל כדבר אחד וכלא הדרא אמנם הקצוה"ח ביאר לפי הנ"ל שבאמת במזיק חייב וכל הסיבה שכאן הטור פטר מצד הרי שלך לפניך וממילא אם הוא מת אפילו באונס שלא יכול לומר הרי שלך לפניך הוא חייב ועיין בחידושי הגרש"ש שהקשה על זה שא"כ במתה מחמת מלאכה הוא גם ישלם הפחת ובטור משמע שרק אם הוא חייב הוא משלם כמו ההתחלה אבל אם הוא פטור לא משלם כלום ובהכרח כסמ"ע שזה מצד שזה התחלת המיתה

והנה צ"ע לקצוה"ח הרי הטור סימן ש"ז הרי הביא שיטות שגם מזיק פטור וא"כ לשיטות אלו לכאורא גם אם הבהמה מתה בסוף אין סיבה שהוא יצטרך לשלם את זה דכאן זה לא רק מצד הרי שלך לפניך אלא שאין כאן מחייב כלל ובקצוה"ח כתב שזה מצד שכאן הוא הכריע כשיטות שחייב ושמעתי לבאר דהנה תוס' בגיטין דנו שאולי שומר זה אחרת דהיינו דאפילו שמזיק פטור בכל אופן שומר חייב מצד חיוב אחריות ודחו דבר זה דהגמ' אומרת ששומר זה אדם דאזיק שור דהינו שרק דבר שמזיק חייב שומר חייב והנה הגמ' שם זה על ש"ש או ש"ח דלכאורא שואל שחייב על אונס לא שייך לקרוא לזה אדם דאזיק שור ולפ"ז יתכן דשואל שחייב על אונס כה"ג זה חיוב אחריות גרידא ובזה גם דבר שאדם המזיק פטור בכל אופן שומר חייב אלא שעל זה יועיל לומר הרי שלך לפניך ולכן שם אם אדם המזיק חייב וודאי חייב ולא יועיל לומר הש"ל דשם שהגדר כאילו הוא הזיק וא"ש הכל אמנם הקצוה"ח ס"ל שבכל השומרים מועיל לומר הש"ל

והנה תוס' בב"ק הוכיחו ששומר לא יכול לומר הש"ל מפירות שהרקיבו כולם וכוונתם שמה שגזלן לא יכול לומר הש"ל כי שינוי קונה אבל אם שינוי לא קונה ס"ל דגם בהרקיבו כולם יכול לומר הש"ל וא"כ שומר שלא שייך לומר שקונה בשינוי ולכן לא יכול לומר הש"ל היה צריך להיות שגם בהרקיבו כולם יוכל לומר הש"ל אלא בהכרח שלא יכול לומר הש"ל וצ"ע על הקצוה"ח וצ"ל שס"ל כראב"ד שכתב שגם אם שינוי לא קונה אבל דבר שהוא בגדר שינוי לא חשיב שאומר על חלק השינוי הרי שלך לפניך וצריך לשלם את זה

אמנם עדין לפ"ז בפירות והרקיבו מקצתן יוכל לומר הש"ל ועיין חזו"א שהקשה מנשברה דהיינו שנשבר רגלה שזה לא שינוי ובכל אופן התורה חייבה והרי למה שלא יוכל לומר הרי שלך לפניך ויש שדנו שזה שינוי אמנם עיין חידושי הגר"ח שכתב שגם בהרקיבו מקצתן שזה לא שינוי ויכול לומר הרי שלך לפניך אבל מה שהרקיב לא חשיב שאומר על זה הרי שלך לפניך וצריך לשלם את זה ולפ"ז א"ש שכל מה ששיך לומר הרי שלך לפניך בכחש דהדר ובהיזק שאינו ניכר דגם גזלן באופנים אחרים לא חשיב שאומר הרי שלך לפניך על מה שנחסר שאת זה הוא צריך לשלם

והנה הש"ך הוכיח שאין סברא לומר דאפילו אם מזיק חייב בכל אופן שואל פטור דהגמ' דנה בתחילה על כחש האם שואל חייב ואחרי זה פוטרת מצד מתה מחמת מלאכה ומבואר בגמ' שלולי זה היו חייבים והרא"ש הביא את המחלוקת האם יש חיוב בתור שבת או מזיק וכתב שלראשונים שפטרו צריך לבאר שמדובר בכחש דהדר ומבואר שאם מזיק חייב לא צריך להעמיד בכחש דהדר חזינן שאי אפשר לומר הש"ל ועיין קצוה"ח שתמה על זה דהרי כאן מדובר שעשה בה מלאכה וא"כ אפשר לחייב מצד מזיק בידים ולכן אם זה לא שבת הוא וודאי חייב וע"ש שהביא כן מהשטמ"ק בשם רבינו פרץ שהקשה מה הגמ' דנה על כחש הרי הוא לא גרע מגזלן שיכול לומר הרי שלך לפניך ותירץ שמדובר שעשה בידים ובדעת הש"ך יתכן שכיון שהרי הוא שאלה לעבוד א"כ הכחש שנוצר אפילו אם הוא חייב מצד שואל אבל וודאי שזה לא מזיק דנתן לו רשות לזה ורק מצד חיובי שמירה אפשר לחייבו

והנה עיין קובץ שיטות קמאי בסוגין שהביא מהרי"ד והריא"ז ויחוסי תנאים ואמוראים שכתבו שכאן כל החיוב כי עשה בידים דאל"כ הרי הוא לא גרע מגזלן שיכול לומר הרי שלך לפניך ובפשוטו דעתם כקצוה"ח ששומר יכול לומר הרי שלך לפניך וכן הוא לשון השטמ"ק ב"ק צ"ח: בשם הרמ"ה מקרקסטה שכמו שגזלן יכול לומר הש"ל גם שומר ובזה אין לדחוק מה שדחק החזו"א בדבר ר"פ שהביא השטמ"ק הנ"ל אלא שבדרי רובם אפש"ל שזה רק בשואל לענין אונס שאין לחייב מצד מזיק וכנ"ל אמנם בריא"ז למד משור הנסקל דשם מדובר על שומרים אם לא שנידחוק ששם זה היזק שאינו ניכר ואין חיוב אלא מצד אחריות וכשואל וככל הנ"ל וצ"ע

**בביאור פסקי הרי"ד דבכח ומתה משלם כבתחילה**

ה]והנה במה דמבואר בטור שאם מתה משלם כבתחילה מקורו בפסקי הרי"ד וז"ל ב"מ דצ"ד:, פי' דאם כיחש הבשר מאליו אע"ג דקיימא ברשותא דשואל בכל אונסין דידי' אומר לו הרש"ל, דלא קניי' טפי מגזלן דאומר לו הרש"ל, אבל אם כחשה מאלי' ומתה שאינה בעין דחייב לשלם לו, משלם כדמעיקרא, דומיא דגזלן וכו', עכ"ל הרי מפורש שהטעם דלא כהבנת הסמ"ע דכה"ג זה לא כחש דהדר אלא שזה כמו גזלן שאם לא אמר הרי שלך לפניך משלם כתחילה ובפשוטו שיש כאן מחייב מצד הנזק שקרה אלא שיכול לומר הש"ל וכל שלא אמר משלם כתחילה אמנם שמעתי לבאר שיתכן דהרי"ד הרי ס"ל כדעת הרמב"ם שמשעת משיכה נתחייב באונסיה ולפ"ז יתכן שס"ל שגם לענין יוקרא וזולא זה כך ולפ"ז טעמו פשוט אמנם עיין בסוגיא דאת מהימנת לי בשבועה שכתבנו שזה וודאי שלענין יוקרא וזולא בשואל זה כמו עכשיו אלא שיש שחילקו שאם התיקר משלם כשעת האונס אבל אם הוזל יתכן שמשלם כשעת המשיכה עיין אבן האזל מה שכתב בזה אמנם לפ"ז צ"ע הטור שהעתיק דבר זה דהרי בפשוטו הוא ס"ל שמשעת אונסיה נשתעבדו הנכסים וצ"ע

**בראית הנתה"מ מחיוב כיבוס הכתם בשואל**

ו]עיין נתה"מ שכתב להוכיח ששומר לא יכול לומר הש"ל מהגמ' בנדה נ"ח. לענין כתם שנמצא על הבגד שהשואלת צריכה לכבס דבר זה והנה זה וודאי לא שינוי ובכל אופן מבואר ששואל חייב והנה אם נימא שחלוק ש"ש משואל ששואל שזה חיוב אחריות א"כ לענין אונס אפשר לומר הרי שלך לפניך דיתכן שלא היתה אנוסה אבל בשואל שזה יהיה אונס יוכל לומר הש"ל אמנם גם אם נימא כמבואר בפסקי הריא"ז שלמד משור הנסקל ושם הרי מדובר בשומר א"כ עדין צ"ע אמנם יש שדחו ששם מדובר שחיבת מצד מזיק ויש לעיין האם אשה שראתה כתם שזה לא מרצונה יש לחייבה מצד מזיק וצ"ע

**בדין ריפוי בהמה האם מוריד מערכה בשומר ומזיק**

ז]עיין נתה"מ שהביא מרדכי שבהמה שניזוקה וצריך הוצאות רפואה לרפאותה אפילו שעכשיו ירד ערכה אבל כיון שאין חיוב ריפוי בבהמה ממילא דנים אותה כמו שויה לאחר שתתרפא והנתה"מ תמה על זה מהנ"ל שחייבים בכתם וכן החזו"א הוכיח מהגמ' שנטנפו כליו במים שבור חייב חזינן שדבר שעומד לחזור על ידי הוצאות נחשב שמוריד מעצם שויות הדבר ועיין חזו"א שכתב לחלק שסתם ממון כל תיקון זה פנים חדשות ולא חשיב שאפשר להחזיר למצב הקודם ורק ריפוי באדם או בע"ח חשיב שמחזירים למצב הקודם ועיין חזו"א במסקנתו שהביא תוס וראש דלא כמרדכי והכריע מכח זה דלא כדבר המרדכי ובעיקר הנידון האם חשיב שבת בכחש דהדר הכריע כראשונים שזה לא שבת וכן הכריע שאי אפשר לומר הש"ל בשומרים אמנם למה דהבאינו לעיל כמה ראשונים כך צ"ע ההכרעה בזה

**בדין שומר שהתחייב מפורש לשמור מהיזק שאינו ניכר**

ח]בפשוטו למה דמבואר בגמ' ששומר יכול לומר על היזק שאינו ניכר זה אפילו אם יתחייב מפורש לשמור מהיזק שאינו ניכר אמנם עיין שער המשפט שנקט שרק במקום שלא התחייב מפורש זה סברא שלא התחייב יותר ממזיק אבל אם התחיב מפורש לשמור מדבר זה וודאי חייב לשלם ולא יכול לומר הש"ל וצ"ע עד כמה שמצד הגדרים הרגילים ששומר חייב יכול לומר הש"ל כה"ג א"כ למה כאן שלא יוכל לומר וצ"ע והנה השטמ"ק ב"ק נ"ו: בתחילתו ביאר שמה שפטור על היזק שאינו ניכר דעל זה לא קיבל על עצמו שמירה א"כ וודאי שאם יקבל מפורש יתחייב אמנם הרי בתחילתו ס"ל שלא צריך לומר הש"ל אמנם לאחר שהוכיח שצריך לומר הש"ל וללא זה הוא חייב א"כ בהכרח שזה כן מחיובי השמירה שלו וממילא לכאורא אין הבדל אם קיבל מפורש לשמור מזה או לא וצ"ע

דיני מתה מחמת מלאכה

א]מבואר בגמ' דאיכא פטור מתה מחמת מלאכה בשואל ובטעם הדבר הרמב"ן ביאר כי זה נעשה בפשיעת המשאיל והרשב"א ביאר שכמו שמחל על הכחש הרגיל גם מחל על הריגתה לגמרי וברא"ש והרמ"ה מוכח שזה כלל לכל שמתה מחמת עבודתה והש"ך הכריע כהרמב"ן אמנם דבריו נגד הרמ"א

ב]נחלקו הרא"ש והרמ"ה בשכר בהמה ללכת בדרך ובאו ליסטים דהרא"ש חייב שזה לא נחשב קשור למלאכה והרמ"ה פטר

ג]מבואר ברמב"ן ושאר ראשונים שספק ממתה מחמת מלאכה הוי איני יודע אם פרעתיך

ד]עיין נתה"מ שאם התחייב מפורש גם על מתה וכו' לא צריך קנין

ה]דבר שבסתמא הבעלים מרשים נחלקו הראשונים האם שייך בזה פטור מתה מחמת מלאכה

ו]שואל שלא מדעת אפילו אם הוא שואל מבואר בריטב"א שאין בזה הפטורשל מתה מחמת מלאכה

**בדין הש"ל בשומר וכחש דהדר**

א]מבואר בגמ' שכחש דהדר באדם זה שבת ונחלקו הראשוים לענין בהמה והש"ך כתב שזה ספיקא דדינא והחזו"א הכריע שחייב

ב]כתב המרדכי שריפוי של בהמה לא חשיב נזק אפילו מה שיורד מערכה והחזו"א הוכיח מהראשונים לא כך והכריע דלא כמוהו

ג]כחש דהדר מבואר בראשונים שזה וודאי שאם מזיק פטור גם שומר פטור אמנם אם מזיק חייב נחלקו הראשונים יש שכתבו ששומר חייב ולא יכול לומר הש"ל אמנם מצאינו כמה ראשונים שיכול לומר הש"ל והוא נפטר ובפשוטו תלוי בזה גם הרקיבו מקצתן אמנם החזו"א הוכיח שבזה לכו"ע לא יכול לומר הש"ל

ד]יש מקום לדון דכחש דהדר אפילו שמזיק חייב וה"ה ש"ש וש"ח אבל בשואל וזה יהיה אונס לא יהיה חייב אלא יכול לומר הש"ל

ה]מבואר בטור שכחש דהדר ומתה בסוף משלם כמו בתחילה והסמ"ע ביאר שזה למפרע כמו לא הדר שחייב מצד אחריות שומר והקצוה"ח ביאר כי לא יכול לומר הש"ל וצ"ע

ו]שומר שלא שמר וקרה לחפץ היזק שאינו ניכר מבואר שצריך לומר הש"ל ואז נפטר

ז]השער המשפט חידש שאם קיבל שמירה מהיזק שאינו ניכר וודאי שלא יכול לומר הש"ל אלא צריך לשלם