חבורה תעשה ול מן העשוי ופתחי שמאי
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / סת_ם - הרב משה יפהן / חבורות

חבורה לג: תעשה ולא מן העשוי ופתחי שמאי.

תנא העמיד לה מלבן של קנים חותך שפורפרת ומניחה אמר וכו' תעשה ולא מן העשוי. והנה יש לעיין היכן נאמר דין תעשה ולא מן העשוי במזוזה. דהנה מצינו דין זה בציצית שנאמר בו גדילים תעשה לך על ארבע כנפות כסותך ונלמד דין תעשה ולא מן העשוי דצריך דיהיה ארבע כנפות לפני שעושה הציצית. וכן נאמר בסוכה שצריך שהסיכוך יהיה כשר בשעת העשייה ויהיה לו שם סיכוך ולכן בעינן שיהיה תלוש בשעת העשייה ולא שינחינו מחובר ואז יתלשנו וכן בעינן שיהיה סיכוך על טפח בשעת העשייה שאז יש לו שם סיכוך אלא דלגבי הדפנות לא נאמר תעשה אלא רק על הסכך כלשון הפסוק חג הסוכות תעשה לך.

והנה יש לעיין מהו המקור במזוזה. ועיין ברש"י בע"א שכתב דילפינן מציצית דכתיב בהו תעשה ולא מן העשוי. וכשקובעה המזוזה בסיפין ולאחמ"כ הסיפין בבנין הוי ליה עשוי המזוזה קודם שתבוא לידי מצווה. ובפשוטו משמע ברש"י דגדר הדין הוא של תולמ"ה הוא דבעינן דקודם תחול חובת המזוזה ורק לאחמ"כ תחול עשייתה.

ובקרית ספר להמבי"ט הלכות מזוזה פ"ה כתב דילפינן מציצית . אמנם כתב דהוא מדרבנן דהיכי גמרינן מציצית. דהרי זה לא הקש ולא גזירה שוה. אמנם מלשונו של רש"י משמע שהוא דאוריתא וצ"ע דבאמת היכי ילפינן מציצית וכקושית הקרי"ס. ונראה דזהו גילו ובפרט לפי המבואר ברמב"ם דשניהם הם ענינם הוא זיכרון וממילא כמו שכאן נאמר דקודם בעינן דבר המחייב ולאחמ"כ שייך לקיים את החיוב גם בעשיית המזוזה מסתבר דהוא כעין זה דהרי ענינים דומה.

אמנם היראים מצווה ת' כתב שילפינן מעל מזוזות ביתך ולא שכבר כתוב ומונח. והלבוש כתב שזה דומה לתולמ"ה המוזכר בסוכה. דכך היא המשמעות של וכתבתם על מזוזות בית שכבר המזוזות קיימות ומשמע מדבריו דבאמת אם לא היה נאמר תעשה ולא מן העשוי בסוכה לא הייתי מפרש כך את המשמעות במזוזה אמנם אחרי שנאמר בסוכה כן אז בעצם כך אנו מפרשים את משמעות הכתוב במזוזה דקודם תקבע המזוזות ואז תקבע הכתיבה עליהם. אמנם ברש"י משמע דהיא ילפותא גמורה.

והנה יש לעיין דבשלמא אם לא היה כלל פצימין אז מובן דלא חלה כלל חובת מזוזה והוי תולמ"ה או באופן דמצד האבנים היה אבן נכנסת ואבן יוצאת דמבואר בתוספות להלן בסוגיא דפתחי שמאי דלא נחשב צורת הפתח אז מובן. אמנם באופן שכבר היה צורת הפתח מצד האבנים אם כן כבר היה שם מזוזות ומדוע לא נחשב שהקביעה של הסיפין היא על המזוזות. אבל חתך והניח ולבסוף העמיד פסולה תעשה ולא מן העשוי, והגרי"ד נסתפק מה הדין באופן שהיתה צורת הפתח מתחילה, ואח"כ נתן מזוזה בקנה והעמידה בפתח, אי נימא דעתה הקנה שהוסיף זהו הצוה"פ ומיפסיל משום תעשה ולא מן העשוי, או לא, והנה אם הקנה עובי טפח דנמצא מרחיק את המזוזה מהפתח יותר מטפח פשיטא דחשיב תעשה ולא מן העשוי, אבל אם הקנה הוא פחות מטפח יש להסתפק אם שייך להחשיב את הקנה שמוסיף כקביעת המזוזה בפתח, או דבע"כ חשיב כהוספה בצוה"פ ומיפסיל משום תעשה ולא מן העשוי, דהנה קנה זה יש מקום לדונו כקביעת מזוזה בפתח דהא הקנה אינו חוצץ וכמבואר ברמב"ם פ"ה מהלכות מזוזה ה"ו ז"ל ואחר שגוללה מכניסה בשפופרת של קנה או של עץ או של כל דבר ומחבר אותה אל מזוזת הפתח במסמר או חופר במזוזת הפתח ומכניס בה המזוזה עכ"ל, ומבואר דאין חציצה במה שנותן את המזוזה בקנה, אלא דמהרמב"ם אין ראיה להספק הנ"ל, דהרמב"ם מיירי בנותן את המזוזה בקנה שאינו גבוה י"ט שאין להחשיבו כצוה"פ, ועדיין יש להסתפק בנותן מזוזה בקנה גבוה י"ט אם כה"ג בע"כ חשיב כהוספה בצוה"פ ומיפסיל משום תעשה ולא מן העשוי, או דגם כה"ג שייך לדונו כקביעת המזוזה וכשר.

ובאמת נראה דזהו חידוש מה שהבין שאיירי דהקנה רחב טפח דאין זה צורת הקנים בדרך כלל אלא נראה דהביאור הוא דהנידון הוא האם הוסיף על המזוזה דאם זה תוספת על המזוזה אם כן גם חלק זה מחייב במזוזה וכלפיו זה נעשה לפני שהוא נתחייב במזוזה הגם שהפתח כבר חייב במזוזה וחשיב תעשה ולא מן העשוי.

והנה בגדר דין תולמ"ה. מבואר דיסודו הוא על קביעת המזוזה לפני קביעת הסיפין. ויש לעיין בשאר ההלכות במזוזה האם גם בזה אמרינן תולמ"ה למשל דינים בהבית כגון שהבית לא היה ד' על ד' והרחיבו לשיעור בית. או כגון ביהכנ"ס שעשאו לדירה לחזן הכנסת וכדומה. והנה לגבי דלתות בדעת הרמב"ם דבעינן דלתות חזינן מחלוקת בדעת הרמב"ם דדעת המגדל עוז ועוד בדעת הרמב"ם דיש בזה פסול תולמ"ה וזה מה שכתב הרמב"ם דקודם יקבע הסיפין ואח"כ יקבע הדלתות אמנם הקרן אורה דייק דבפסול תולמ"ה לא הזכיר הרמב"ם דלתות אלא רק סיפין וביאר דדין זה שקודם יקבע סיפין ואח"כ דלתות זהו רק בתורת מצווה לכתחילה אמנם בדעיבד אין זה חשיב תולמ"ה ושייך להגדיר דין זה דהנה ברש"י מבואר דהיסוד הוא דבעינן שיחול המחייב לפני שיתקיים החיוב אמנם דלתות אפשר דאין זה המחייב אלא זה מתנאי החיוב דאין הדלת מחייבת מזוזה אלא הפתח הוא המחייב אלא דאינו מחייב אלא אם כן הוא שער ותנאי החיוב ניתן לקיים גם לאחמ"כ. או כמו שאמר ר' נתן דהדין עשייה נאמר כלפי המזוזה ולא כלפי השער וכמו שמצינו בסוכה דהדין עשייה נאמר כלפי הסכך ולא כלפי הדפנות.

והנה באמת בטוש"ע לא הוזכר כלל שבעינן שם בית אלא הכל תלוי במזוזה רק דאין זה מוכרח לגמרי דאין זה שכיח שיקבע מזוזה קודם שיבוא לידי חיוב אמנם הפתחי תשובה רפו יג ושו"ת דט"א ובכת"ס ומהרם שיק. סברו דכן יש דין שיהיה בית בר חיובא. אמנם בבית כנסת שלא חסר בבנין הבית אלא ביחודו אמרו האחרונים דנראה דיצא לכו"ע ודומה למבואר בפמ"ג או"ח יח לענין שהטיל ציצית בכסות לילה וחזר ויחדו לכסות יום דכיון שאינה מחוסרת אלא מחשבה לא חסר במחייב וחשיב תולמ"ה.

עוד מצינו ברע"א שדן באופן שהפתח היה חיוב והוציאו את הפתח והחזירו האם הוא חיב והביא בזה מחלוקת מהורא ששון אם מגן אברהם האם דנים שהעשיה הראשונה בטלה או דלא בטלה העשייה וכשמחזירים למקומה זהו נחשב עשוי מכח העשייה הראשונה. ועיין פתחי תשובה רפו יד.

בסוגיא דפתחי שמאי

ברש"י מבואר ב' פירושים מהו גדר הדין ובפירוש אחד ביאר רש"י דגדר הדין הוא דליתא למזוזות וליתא למשקוף ויש לעיין מהו הביאור דליתא למזוזות. ולכאורה הכוונה דתחילת הגג היה במקום דלא היה מזוזות ואחכ הפתח היה המשך ולא היה לו משקוף ובמקום שהיה גג לא היה מזוזות. אמנם הריטב"א בעירובין פירש דבעינן פצימין ובלי פצימין הוא פרוץ ודווקא בקנים או קנדריסין הוא נראה צוה"פ אפילו בלי שקפי. ובאמת צ"ע מהסוגיא להלן על דעת הריטב"א והרא"ה דמבואר שם היינו פצימי. ויש ביאור ברש"י דאין בה תקרה והנה עיין בעירובין ושם היה משמע דהחיסרון דאין תקרה הוא רק ה"ת לומר דאין לה משקוף ואם כן גם כן זהו פוסל אבל לא מה שאין תקרה ואם אין תקרה אבל יש משקוף זה מהני ולא גרע משערי חצרות אמנם בתוספות מבואר לא כן דהקשו מאי שנא מחצר. ועין רא"ש מה שתירץ ועיין ברבינו מנוח.

תוד"ה דלית ומה שפי' הקונטרס כו' קשיא מי גרע משערי חצירות כו', ועיין ברא"ש בהלכות מזוזה סימן י"א שהקשה כן ותירץ ז"ל וי"ל דאין ראיה מחצר לבית דחצר דרכו להיות כן ומשמש לדירת הבתים, אבל בית אינו ראוי לבית דירה כשאינו מקורה, וכ"כ הרמב"ם ז"ל שבית שאין לו תקרה פטור מהמזוזה עכ"ל.

והבית יוסף בסימן רפ"ו הביא את דברי רש"י והרא"ש, והביא שם שרבינו מנוח תירץ קושיה זו באופן אחר וז"ל וה"ר מנוח כתב ואע"ג דשערי חצרות חייבים התם שבתים מקורות פתוחים לחצרות עכ"ל, ומבואר ברבינו מנוח דחיוב חצר במזוזה הוא רק משום הבתים שפתוחים לתוכו, אבל להרא"ש חצר מצד עצמה חייבת במזוזה, ואף דאינה מקורה אפ"ה ראויה היא לשימושי חצר, משא"כ בית שאינו מקורה אינו ראוי לתשמישי בית.

וכדברי רבינו מנוח דחיוב חצר במזוזה הוא רק משום הבתים הפתוחין לתוכו, כן מבואר ברמב"ם פ"ו מהלכות מזוזה ה"ז ז"ל בית שער אכסדרה ומרפסת והגינה והדיר פטורין מן המזוזה לפי שאין עשוין לדירה ואם היו בתים החייבין במזוזה פתוחים למקומות אלו חייבין גם הם במזוזה, לפיכך אחד שערי חצירות ואחד שערי מבואות ואחד שערי מדינות ועירות כולן חייבין במזוזה שהרי הבתים החייבין במזוזה פתוחין לתוכן כו' עכ"ל, ומבואר להדיא ברמב"ם דחיוב שערי חצירות במזוזה אינו מצד החצר עצמה אלא מצד הבתים הפתוחים לתוכה.

ועיי"ע ברמב"ם שם ה"ה בית שאין לו תקרה פטור מן המזוזה היה מקצתו מקורה ומקצתו אינו מקורה יראה לי שאם היה הקירוי כנגד הפתח שהוא חייב במזוזה עכ"ל, ומבואר ברמב"ם שאם היה הקירוי שלא כנגד הפתח פטור מן המזוזה, וצ"ע אמאי אינו חייב כה"ג במזוזה מדין שערי חצירות, ולשיטת הרא"ש דחיוב שערי חצירות במזוזה הוא מצד החצר עצמה א"ש, דבית שאינו מקורה א"א לחייבו במזוזה מדין שערי חצירות כיון שאין ראוי לתשמיש חצר וכמש"כ הרא"ש, אבל למש"כ רבינו מנוח וכן מבואר ברמב"ם דחיוב שערי חצירות הוא מצד הבתים הפתוחים לתוכו, צ"ע דה"נ נחייב במזוזה את פתח הבית שחציו מקורה, אף דהפתח בחצי שאינו מקורה, כיון דהחצי המקורה פתוח לתוכו, ואמאי גרע משערי חצירות.

ותירץ הגרי"ד דחיוב שערי חצירות הוא רק בגוונא שבתים החייבין במזוזה פתוחין לתוכו וכמבואר בלשון הרמב"ם, ובעינן שבפועל יהיו הבתים חייבים במזוזה, ולהכי הכא כיון שהחצי המקורה פטור מן המזוזה [שהרי אין לו פתח], ה"נ אין לחייב את פתח החצי שאינו מקורה מדין שערי חצירות, ונפיק נ"מ לפי"ז בגוונא שיש עוד פתח לבית בחצי המקורה וא"כ החצי המקורה חייב במזוזה, כה"ג גם הפתח שבחצי שאינו מקורה חייב במזוזה מדין שערי חצירות, כיון שבתים החייבין במזוזה פתוחין לתוכו.

ועיין בכס"מ בה"ה שם שכ' ז"ל כתב ה"ר מנוח אם הקירוי אצל הפתח חייב, נראה לי דיש במקורה ארבע על ארבע, ופשוט הוא עכ"ל, אמנם עיין באור שמח שם שנקט לא כן וז"ל היה מקצתו מקורה ומקצתו אינו מקורה פירוש אף שאין בו דע"ד בקירוי מצטרף השאינו מקורה לשיעור ד' אמות דכן אמר פתחי שמאי פטורין המזוזה זה דוקא כשהפתח בלא תקרה פטור אבל אם הפתח בתקרה חייב במזוזה אע"פ שהבית אינו מקורה ועיין פ"ב מהלכות שכנים ה"ו כן נ"ל בדעת רבינו עכ"ל, ומבואר בדבריו דהא דבית שאינו מקורה פטור מן המזוזה אין זה דין בהבית אלא דין בפתח, דהנה יעויין בפרש"י שכ' ל"א תקרה שאין הבית מקורה, וצ"ב לפי"ז לשון הגמ' פיתחי שמאי הא לכאו' זהו תנאי בהבית שיהיה מקורה ואין זה שייך לפתח, והוכיח מכאן האו"ש דהא דבעינן קירוי זהו דין בהפתח, ולהכי אם כנגד הפתח מקורה, אף שאין בקירוי דע"ד חייב הבית במזוזה, [ויל"ע מה שיעור הקירוי הנצרך, טפח ג"ט או ד"ט]. אבל ברא"ש מבואר דהא דבית שאינו מקורה פטור זהו דין בהבית, דאינו ראוי לתשמישי בית, ולפי"ז לא סגי שיהיה מקורה סמוך להפתח, אבל הרמ"ש נקט שהוא דין בהפתח ולהכי סגי בקירוי כנגד הפתח. וצ"ע לפי"ד הרמ"ש א"כ אמאי שערי חצירות חייבין במזוזה הא אינם מקורים, דבשלמא אם הוא דין בבית שאינו חייב בלא קירוי, א"ש דשערי חצירות אין חיובן מצד שהם בית, אבל אם הוא דין בפתח צ"ע אמאי שערי חצירות חייבין במזוזה אף שאינן מקורים, וצ"ע.

תוד"ה אכסדרה והר"ר יצחק אלפס תירץ כו', עיין בתו' בסוכה דף ח' ב' שהקשו על תירוץ זה וז"ל ויש מחלקין בין פתוחין לבית לפתוחין לגינה וקשיא דא"כ הוה ליה לשינויי הכי התם במנחות דפריך אדרב חסדא דאמר אכסדרה פטורה מן המזוזה וצ"ל הא דאורייתא הא דרבנן והא לא משני התם במנחות דמשמע ליה דרב חסדא פטורה לגמרי קאמר אפילו מדרבנן עכ"ל, וקושיית התו' על הרי"ף צע"ג דלכאו' שני נידונים חלוקים הם, דקושיית הרי"ף היתה דהכא במנחות מבואר דבית שער חייב במזוזה וביומא איתא דבית שער פטור מן המזוזה, וע"ז תירץ הרי"ף דבית שער מצד עצמו פטור מן המזוזה, והא דאיתא ביומא דבית שער חייב במזוזה מיירי בשבתים פתוחין לתוכו דחייב במזוזה מצד הבית, אבל בהא דאמר רב חסדא דאכסדרה פטורה מן המזוזה לא שייך לומר כן, דהא מבואר בסוגיין שטעם הפטור הוא לפי שאין לה פצימין, ואף אם יש לה פצימין כיון דלחיזוק תקרה הוא דעבידי ל"ח פתח, וא"כ מה יוסיף לנו הא דבתים פתוחים לתוכו דיש לחייבו במזוזה מצד הבית, הא מ"מ אין כאן פתח לחייב במזוזה, וכן תמה הקרן אורה, וצע"ג.

ועיין בבעל המאור בסוכה [דף ד' א'] שהקשה כקושית התו' דבגמ' שם גבי סוכות של יוצרין מבואר דבית שער חייב במזוזה וביומא איתא דבי"ש פטור מן המזוזה, ותירץ באופן אחר, וז"ל ותהוי חיצונה כבית שער לפנימית ותחייב במזוזה. ובמסכת יומא בפ"א גרסינן יכול שאני מרבה אף בית שער אכסדרה ומרפסת ת"ל בית וכו' וי"ל דבית שער של אכסדרה של מרפסת קתני דפטור וה"ה לבית שער של חצר אבל בית שער דבית לעולם חייב במזוזה עכ"ל, ומבואר בבעל המאור דבית שער הפתוח לבית חייב במזוזה ולהכי פריך בסוכה דתהוי חיצונה בית שער לפנימית ותחייב במזוזה, והא דאיתא ביומא דבית שער פטור מן המזוזה היינו בית שער של אכסדרה ושל מרפסת, דלאו תלת מילי קתני בית שער אכסדרה ומפרפסת, אלא בית שער של אכסדרה בית שער של מרפסת, ויש לעיין אם כוונת הבעה"מ לבי"ש של אכסדרה ומרפסת החייבים במזוזה, או בבי"ש של אכסדרה ומרפסת הפטורין מן המזוזה, ועיין לקמן.

והרמב"ן שם במלחמות נחלק עליו וז"ל אמר הכותב ומה יעשה באותה הברייתא שהקשה רבינו הגדול דקתני בית שער אכסדרה ומרפסת חייבין במזוזה והא אידי ואידי חד גוונא קתני, ועוד דהא התם בפ"ק דיומא קתני בהדיא מה בית מיוחד לדירה יצאו אלו שאין מיוחדין לדירה כו' אלא ודאי מיעוטא לאכסדרה ומרפסת גופייהו נמי הוא, וכן מיעטו אותן לענין עורכי המלחמה, תדע דהא אמרינן התם במנחות דכל אכסדרה פטורה אף שיש לה פצימין בר מאכסדרה רומיתא ובודאי מההוא קרא ממעטא כו' עכ"ל, ומבואר ברמב"ן דהא דאמרינן בשמעתין דאכסדרה פטורה מן המזוזה הוא משום דממעטינן לה במסכת יומא מקרא דבית מה בית מיוחד לדירה יצאו אלו שאין מיוחדין לדירה, וצ"ע הא בשמעתין מבואר דטעמא דאכסדרה פטורה לפי שאין לה פצימין, דהפצימין נעשו לחיזוק תקרה, וא"כ עיקר הפטור הוא משום שאין לה פתח, ונראה מדברי הרמב"ן דסברת הגמ' דהיכא דפצימין נעשו לחיזוק תקרה פטור מן המזוזה אין זה סברא בפתח דכה"ג ל"ח פתח, וכמו שנראה מדברי רש"י שכתב ז"ל הואיל ואין לה פצימין ואותה פתיחה לאו פתח הוא, אלא זו סברא בדירה, דכה"ג דנעשו הפצימין לחיזוק תקרה חסר בשם דירה, ולהכי ממעטינן ליה שפיר מקרא דבית.

ובזה נראה ליישב את קושיית הקרן אורה לעיל ע"ד התו' בסוכה שהקשו על הרי"ף דמחלק גבי בי"ש אם פתוחין לבית או לאו, דא"כ לישני הכי גבי אכסדרה דהא דאמר ר"ח פטורה מן המזוזה היינו באין פתוחה לבית, והא דאמרינן דאכסדרה חייבת במזוזה היינו בפתוחה לבית, והקשינו לעיל כיון דטעם פטור אכסדרה הוא לפי שאין לה פצימין מה יהני לן הא דפתוחה לבית, הא מ"מ אין כאן פתח, ולמשנ"ת בדברי הרמב"ן א"ש, דהא דאמרינן דפצימין דנעשו לחיזוק תקרה ל"ח פצימין, אין זה סברא דמשו"ה ל"ח פתח אלא דמשו"ה חסר בהדירה, ולהכי שפיר הקשו התו' דהו"מ לשינויי דהא דאמר ר"ח דאכסדרה פטורה היינו בשאין בתים פתוחין לה דאין לחייבה מצ"ע כיון שחסר לה בהשם בית, והא דאמרינן בברייתא דאכסדרה חייבת במזוזה היינו בשבתים פתוחים לה דחייבת במזוזה מצד הבית.

אלא דיל"ע דבגמ' ביומא מבואר דאמרינן האי סברא של חיזוק תקרה גם לגבי שערי עירות, ושם אין לומר דעיקר הדין הוא דחסר בהשם בית, דיעויין בגמ' יומא דף י"א א' ת"ר בשעריך אחד שערי בתים ואחד שערי חצירות ואחד שערי מדינות ואחד שערי עירות יש בהן חובת מצוה למקום משום שנאמר וכתבתם על מזוזות ביתך ובשעריך, ועיי"ש בחידושי הריטב"א שכתב דחיובם אינו אלא מדרבנן ואסמכוה רבנן אקרא, וכן הביא מהרי"ף, ועיי"ש בע"ב שהקשה לפי"ז על פרש"י, דרש"י שם ס"ל כשיטת התו' דבית שער חייב במזוזה מדרבנן, והא דממעטינן ליה הכא בברייתא היינו דאין חייב מדאורייתא, וקשה הא בברייתא מרבה שערי מדינות ועירות וממעט בית שער, והא שערי מדינות נמי אין חיובם אלא מדרבנן, וא"כ כשממעט בית שער היינו דאין חייב אפילו מדרבנן, וכתב דמדברי רש"י נשמע דס"ל דחיוב שערי מדינות הוא מדאורייתא והאי ברייתא קאי על הדין דאורייתא, דשערי מדינות איתרבו מקרא לחיובא ובית שער נתמעט, אבל מ"מ בית שער נמי חייב מדרבנן, עיי"ש.

ושם בגמ' א"ל אביי לרב ספרא הני אבולי דמחוזא מ"ט לא עבדו להו רבנן מזוזה אמר ליה הנהו חזוק לאקרא דקובא הוא דעבידי ופרש"י אבולי דמחוזא שערי עיר ששמה מחוזא והיו רובן ישראל, [ומבואר מרש"י דאם אין בה רוב ישראל אין חייבת במזוזה], לאקרא דכובי בנין בנוי עליהם ונקרא כובי והשערים תחתיו עשויין ככיפה ובנין הבנוי על גבי כיפין חזק יותר עכ"ל, ועכ"פ מבואר בגמ' דגם בשערי עירות אם נעשו לחיזוק תקרה פטורין מן המזוזה ומבואר לכאו' דבנעשים לחיזוק תקרה חסר בהשם פתח, ודלא כמש"כ הרמב"ן, [דהא שערי עירות אינם בתים ואין חיובם מצד שהם בית], וצ"ע. ואפשר דיש לחלק בזה בין שערי עירות לפתחי בתים, דבשערי עירות החיוב הוא מצד שנכנסין דרכן לבית, ולהכי כל שלא נעשו לכניסה אין חייבין במזוזה, ובמחוזא היו שערים אחרים להכנס לעיר, ופתח זה לא נעשה כלל לכניסה ויציאה אלא לחיזוק הבנין שע"ג, ולהכי חסר שם בהשם פתח, משא"כ בבית כל שיש כאן פתח ממילא שם פתח עליה, וא"כ אף דצורת הפתח נעשה לחיזוק תקרה כיון דמ"מ יש כאן פתח חייב במזוזה, דמהכ"ת דיש דין בפתח שיהא נעשה לשם פתח, ובפתחי בתים כל הפטור הוא משום דכיון שנעשה לחיזוק תקרה חסר בהשם בית.

ועיין בתו"י ביומא שם ז"ל ואחד שערי מדינות וא"ת ואמאי מחייבי בה משום דנכנסין דרכו לבתים והא פטרינן לקמיה בית שער אע"פ שנכנסין דרכו לבית [ולשיטת הרי"ף לק"מ, דאה"נ בית שער הפתוח לבית נמי חייב במזוזה], וי"ל דעדיפי מבית שער לפי שהוא דבר קטן אבל אלו הוה להו כפתח חצירות שהם גדולים ונכנסין דרכן לבתים עכ"ל.

והנה בהשגות הראב"ד בסוכה שם השיג ע"ד הבעל המאור וז"ל א"א יש בכאן חסרון דעת ואם האכסדרה חייבת שהיא כאינדורנא דבי רב דבית שער שלה תהיה כבית שער דבית, ועוד תימה למה לא פירש בית שער של חצר כו' עכ"ל, והגרי"ד ביאר את שיטת הבעל המאור בזה, דהנה יעויין בגמ' סוכה דף ח' ב' א"ר לוי שתי סוכות של יוצרים זו לפנים מזו הפנימית אינה סוכה וחיבת במזוזה והחיצונה סוכה ופטורה מן המזוזה ואמאי תהוי חיצונה כבית שער הפנימית ותחייב במזוזה משום דלא קביע, ופרש"י משום דלא קביע לא זו ולא זו דבר קבוע ואין הפנימית חשובה להיות לה בית שער עכ"ל, ומבואר בדברי רש"י דפירש דהא דקאמר משום דלא קביע קאי על הפנימית, דהבית שער עצמו אין צריך להיות קבוע כדי לחייבו במזוזה, וכוונת הגמ' דהפנימית אינה קבועה ואינה חשובה להיות לה בית שער, ומבואר לפי"ז דאף דהפנימית חשיבא בית לענין להתחייב במזוזה אפ"ה לא חשיבא בית לענין לעשות בית שער, דלא כל בית המחוייב במזוזה חשוב נמי בית לענין לעשות בית שער, אבל ברמב"ם מבואר לא כן וז"ל בפ"ו מהלכות מזוזה ה"ט שתי סוכות של יוצרין זו לפנים מזו החיצונה פטורה מן המזוזה לפי שאינה קבועה עכ"ל, ומבואר דפי' דלא קביע קאי על החיצונה, דלפי שאינה קבועה אינה חשובה להיות בעצמה בית שער, דכמו דיש תנאי בבית שצריך להיות קבוע כדי להתחייב במזוזה ה"ה בית שער צריך להיות קבוע כדי להתחייב במזוזה. ועיי"ש בהשגות הראב"ד א"א שאף הפנימית אין לה קבע עכ"ל, וכוונת הראב"ד להשיג דברמב"ם מבואר דטעם הפטור הוא לפי שהחיצונה אינה קבועה, והראב"ד משיג שטעם הפטור הוא לפי שהפנימית אינה קבועה וכפרש"י, וכ"כ הכס"מ שם, עיי"ש.

ועכ"פ מבואר מדברי רש"י והראב"ד דשייך בית שיש לו חשיבות בית לענין להתחייב במזוזה, ואעפ"כ אין לו חשיבות בית לענין לעשות בית שער, ולפי"ז יש לבאר את דברי הבעל המאור הכא דבית שער של אכסדרה ומרפסת פטורין מן המזוזה, דהראב"ד הקשה על הבעה"מ דהא בע"כ מיירי הכא בבית שער הפתוח לאכסדרה המחוייבת, וכיון דהאכסדרה חייבת אמאי בית שער שלה פטור, ולהנ"ל א"ש דאף דאכסדרה מחוייבת במזוזה אפ"ה אינה חשובה לעשות בית שער, ודוקא בית הוא דעושה בית שער, דלא כל מקום החייב במזוזה עושה בית שער וכמשנ"ת.

אלא דצ"ב לפי"ז השגת הראב"ד, דבשלמא אם הראב"ד בהלכות סוכה היה מפרש כהרמב"ם הוה א"ש השגתו דס"ל דליכא לחלק בין חיוב מזוזה של הבית עצמו לחיוב מזוזה של הבית שער, וכל שהמקום עצמו מחוייב במזוזה ה"ה דעושה בית שער, אבל הלא נתבאר דהראב"ד בהלכות סוכה ס"ל כרש"י דאף דהסוכה הפנימית חייבת במזוזה אפ"ה אינה חשובה לעשות בית שער, וא"כ מה כוונת השגתו הכא על הבעה"מ, וצ"ל דודאי הראב"ד מודה דחיוב הבית וחיוב הבית שער לאו הא בהא תלי, ושייך בית שחייב במזוזה ואפ"ה אין עושה בית שער ועיקר ההשגה היא דמשמע בגמ' דאכסדרה היא אינדורנא מעליא, וע"ז השיג הראב"ד דכיון שהיא כחדר ממש אמאי אינה עושה בית שער, וצ"ל דהבעל המאור ס"ל דאינו ממש כבית, ואף דחשוב כבית לענין דהאכסדרה עצמה חייבת במזוזה אפ"ה אינה חשובה כבית לענין לעשות בית שער. [ולגבי מרפסת נמי צ"ל כן דמיירי במרפסת המחוייבת, וצ"ע מהי מרפסת המחוייבת].

מצינו סתירה בדברי רש"י מהו בית שער, דרש"י הכא פי' דבית שער היינו בית קטן שעושין בצד שערי חצירות ושומר הפתח יושב שם, אבל רש"י ביומא דף י"א ב' פי' באופן אחר ז"ל בית שער בית קטן שעושין לפני שער החצר והכל עושין אותו קפנדריא, וגבי אכסדרה נמי צ"ע דשם ביומא פי' דהיינו פרוזדור שלפני הבתים, והכא בסוגיין מבואר לא כן.

ובעיקר חיוב בית שער יל"ע אם חיובו מצד דחשיב ככניסה לבית, או דהבית שער מצד עצמו הוא מקום המחוייב במזוזה.