2. באיסור חזרה בערש
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה תנינא

כ"ד שבט ע"ז

# בדין חזרה בער"ש

### שיטות הראשונים בדין חזרה בער"ש

א]מבואר במשנה שנחלקו ב"ש וב"ה האם מותר להחזיר בכירה גרו"ק ומבואר בגמ' ל"ח: לדברי האומר מחזירין זה אפילו בשבת וצ"ב כוונת הגמ' הרי במשנה מפורש שמותר להחזיר ובהכרח הנידון על שבת דבערב שבת למה שיאסר להחזיר כל שמותר להשהות ומצאנו בזה כמה ביאורים בראשונים רש"י ביאר שהכוונה שלא רק בליל שבת מותר להחזיר אלא גם בשבת שחרית שהיה מקום לומר שאז כיון שאין הדרך להחזיר זה כמו נתינה בתחילה קמ"ל שגם אז מותר והתוס' נתקשו על לשון הגמ' מחזירין בשבת דעיקר החידוש שמחזירין שחרית ובספר התרומה ביאר שהייתי אומר שרק בין השמשות אפשר להחזיר שאז סתם קדירות רותחות אבל בשבת שזה כבר קצת מצטנן יש יותר חשש חיתוי ובר"ן ביאר על פי הירושלמי דמבואר שם שבהוריד בשבת יכול להחזיר ללא תנאי חזרה ורק בהוריד בער"ש צריך תנאי חזרה א"כ מבואר שיש חומר בהוריד בערב שבת וכוונת הגמ' לומר שמחזירין אפילו בשבת הכוונה גם במקרה שהוריד בערב שבת

אמנם התוס' ל"ו: כתבו לדייק מזה שעיקר מחלוקת ב"ש וב"ה זה בערב שבת ולמדו מזה שכמו שלב"ש שאסור זה אפילו בער"ש ה"ה לב"ה באינה גרו"ק אסור להחזיר אפילו אם הוריד בערב שבת ועיין ר"ן שכתב לדחות שרק לב"ש שאסור להתחיל מלאכה בער"ש וזה נגמר בשבת א"כ יש מקום לאסור גם בנתן על האש מערב שבת אבל לב"ה אין מקום לאסור והנה דבריו צ"ב שהרי בגמ' מבואר שלב"ש אם טעם האיסור מצד שביתת כלים מה שמותר להשאיר קדירה על האש מצד שסתם קדרות אפקורי מפקר להו וא"כ גם בער"ש אין לאסור מצד זה והנה לכאורא כל ביאור הר"ן שזה אסור ב"ש לשיטתם זה רק לשיטתו שיסוד האיסור חזרה יותר משהיה מצד מחזי כמבשל א"כ יש כאן נידון של מלאכה הנעשית בשבת אבל לראשונים שיסוד האיסור מצד שמא יחתה לכאורא בזה אין מקום לחלק בין ב"ש לב"ה אמנם יתכן שגם לראשונים שיסוד האיסור מצד שמא יחתה אבל גדר האיסור חזרה שדנו את הדבר כמעשה בישול ולכן יש לאסור לב"ש לשיטתם גם בנתן מער"ש [עיקר היסוד מבואר בגר"ז סימן רנ"ג קו"א י"א]

עוד הוכיחו התוס' מהמאן דאמר שכונת המשנה לא יחזיר עד שיגרוף דבהכרח מדובר בער"ש שאפשר עדין לגרוף ולפ"ז מבואר שגם לב"ה באינה גרופה וקטומה יש איסור להחזיר בערב שבת ודלא כר"ן הנ"ל

ועיין תוס' שכתבו שצ"ע ממתי אסור להחזיר שהרי שהיה מערב שבת מותר ולא משמע שמדובר שנתן הדבר להתבשל ומשאירו בשבת אלא גם אם הורידו בערב שבת לאחר הבישול ורוצה להחזירו הוא עדין בכלל היתר שהיה וכתבו שכל שזה הצטנן וזה לא מספיק לרתוח בערב שבת זה בכלל האיסור דהינו שהאיסור מה שזה מתחמם בשבת וחידשו עוד שגם אם זה רותח אבל כל שאם זה היה צונן זה לא היה מספיק להרתיח אסור ליתנו בערב שבת ובטעם שיעור זה בר"ן כתב שזה מפני הרואין שלא יודעים שזה רותח ובספר הישר סימן רל"ה כתב שתמיד כשמורידים מחזירים זה מצטנן ושיעור הצינון לא שוה והאיסור חזרה עד שזה ירתיח וחז"ל קבעו שיעור קבוע שכל שאם זה היה צונן זה היה מספיק להרתיח

### ביאור שיטת הרא"ש ור"ת בטעם האיסור

ב] והנה צ"ב מה טעם האיסור חזרה בער"ש הרי קי"ל כב"ה שכל המלאכות שאדם התחיל מער"ש אין סיבה לאסור מה שזה נעשה בשבת ועיין בספר הישר לר"ת סימן רל"ה רל"ז שביאר שכיון שיסוד האיסור חזרה מצד שזה מצטנן והוא יבוא לחתות כדי שזה יתחמם א"כ גם בהוריד מער"ש כל שזה מתחמם בשבת זה בכלל האיסור חזרה [וכן הוא ברש"י על הרי"ף ל"ח: ובתוס' תלמיד ר"י הזקן ריש פרקין] דהיינו שיסוד החילוק בין שהיה לחזרה זה לא מצד שבזמן ההתעסקות בתבשיל יש יותר חשש שיחתה ולכן אפילו שזה כמאכל בן דורסאי שאין חשש חיתוי בשהיה יש חשש חיתוי בחזרה שהרי כאן זה נעשה בערב שבת אלא יסוד החשש מצד שברגע שהורידו מהאש זה הצטנן ומצד חימום הדבר יש כאן יותר חשש חיתוי ולכן כל שהחימום בשבת אפילו שמעשה החזרה נעשה בערב שבת יש כאן סיבה לאסור מעיקר הדין ובפשוטו לפ"ז בהחזיר בשבת ועבר זמן שזה חזר והתחמם אין זה בכלל איסור חזרה אלא רק בגדר שהיה וכל שבגדרי שהיה זה מותר אין ענין להוריד את זה

והנה היה אפש"ל שאפילו שיש כאן סיבה לאסור מעיקר הדין אבל גדר איסור חזרה שכיון שעשה מעשה החזרה לכן זה סיבה לחשוש יותר שיחתה כדי שזה יתחמם ולכן יש כאן איסור גם בער"ש ולפ"ז החשש חיתוי המיוחד שיש בחזרה מצד שהיה מעשה חזרה וזה שייך אפילו אם זה נעשה בערב שבת אמנם מדברי ר"ת מבואר שכל ההבדל בין זה לשהיה מצד שכאן זה התקרר ושם זה חם ולא שמעשה החזרה זה סיבה יותר לחשש חיתוי וכן מהא דביאר שזה מצד מה שזה מתחמם ולא מצד הבישול שבזה וכאן כיון שהחזיר חששו יותר מבואר שאין מעשה ההחזרה סיבה יותר לשהיה אלא רק מצד שזה התקרר ועיין בזה עוד לקמן

ועיין לקמן סק"ז שהארכנו דיתכן שגם לר"ת יש חומר גם מצד עצם מעשה ההחזרה רק שמצד זה אין לאסור בער"ש רק מצד עצם המצב מה שזה מוחזר

אמנם עיין רא"ש שכתב שזה גזירה ער"ש אטו שבת דהיינו שאם יחזיר קודם שבת יבוא גם להחזיר בשבת ועיין רא"ש שכתב שזה רק בדבר מבושל אבל בדבר שאינו מבושל אין את האיסור ועיין ב"י שביאר מצד שבדבר לא מבושל כיון שיש איסור בישול אדם ודאי לא ילמד מזה להחזיר בשבת ועיין ב"ח ותו"ש שהקשו הרי שיטת הרא"ש שלאחר שזה התבשל כמאכל בן דורסאי אין איסור בישול ובכל אופן מבואר ברא"ש שכה"ג מותר להחזיר בערב שבת ועיין ב"ח שכתב לבאר שכיון שיסוד האיסור שכמו שמחזיר בערב שבת כך יחזיר בשבת א"כ כל האיסור על מצב שזה בשבת וכיון שבשבת רוב הדברים מבושלים לגמרי לכן גזרו רק על דברים מבושלים ובאינו מבושל אדם בדעתו לא מדמה דבר זה לחזרה בשבת ובתו"ש סקל"ג כתב שבדבר מבושל אנשים יטעו לדמות ערב שבת לשבת אבל בדבר לא מבושל אנשים לא יטעו לדמות דהינו שחזרת זה סיבה לאסור וכל החשש שאנשים יטעו בהחזרה של דבר מבושל אבל דבר לא מבושל אנשים מבינים שיש בזה חשש שיבא לחתות בהחזרתו ולגבי זה אין סיבה לגזור

והנה צ"ב לפי כל הביאורים הנ"ל שהרי שיטת הרא"ש שדבר לח יש בו בישול אחר בישול וא"כ בזה אנשים ודאי לא יטעו להחזיר בשבת כיון שיש בזה איסור בישול וא"כ בכל דבר לח שהוא קר לא יהיה איסור להחזירו בערב שבת והקושיא אפילו לביאור התו"ש והב"ח שלכאורא ודאי שסברת הב"י נכונה שאדם לא ילמד להחזיר דבר שיש בו איסור בישול ועיין תו"ש סקל"ז שכתב לחדש שבאמת כה"ג מותר להחזיר והביא מהמג"א לא כך [ובפמ"ג א"א כ"ט כתב שכל דברי המג"א מצד שלהלכה קי"ל שרק מדרבנן יש בישול אחר בישול בלח ולכן בלא נצטנן לגמרי מותר א"כ יש מקום לגזור מצד הדאוריתא והא חידוש שמצד איסור דרבנן אנשים לא יבינו שזה לא דומה] והנה מדברי הרא"ש בתחילתו שכתב שהשיעור אם זה היה לח ויש לו שיעור להתחמם מבואר שגם בלח יש התקנה ולא משמע שלפי מה שכתב בסוף חזר בו ועוד שא"כ היה צריך לתת שיעור אחר

והנה עיין פמ"ג במ"ז שכתב שאם מחזיר בערב שבת אפילו שדעתו להוריד קודם שבת בכל אופן יש איסור שכיון שזה גזירה אטו שבת א"כ גם כה"ג יש לגזור דהינו שנקט שהחשש מצד עצם מעשה החזרה ולא מצד שזה מונח על האש בשבת וכן עיין אורחות שבת שהביא מכתב מהגר"ח קניבסקי שליט"א שהחזו"א הורה שאם מניחים קודם שבת על אש קטנה שזה לא יכול להספיק להרתיח אבל אם היה מניח על אש גדולה זה היה מרתיח כה"ג אין איסור דהינו שיש כאן גזירה על זמן סמוך לשבת שאם יחזיר אז אולי יחזיר בשבת והשיעור נקבע לפי צורת חימום ממוצעת של דבר והנה הדבר צ"ב שא"כ למה לא אמרו זמן קבוע לכל דבר כמה זמן זה קרוב לשבת שאדם יבוא לדמות להחזיר בשבת ועוד שמשמע שכל תבשיל לפי זמן רתיחתו ומה פתאום שקירבת הזמן לשבת משתנית לפי גודל התבשיל כמה אדם יבוא לדמות החזרה קודם שבת לחזרה בשבת ולר"ת בספר הישר שכל האיסור מצד שיש חשש שיחתה בשבת בזמן שמתחמם א"כ ודאי שדנים לפי המצב עכשיו וכן ודאי שאם יוריד קודם שבת אין שום סיבה לאסור להחזיר

ולכאורא לולי דברי רבותינו היה מקום לבאר כוונת הרא"ש שס"ל שיסוד האיסור חזרה בעלמא בשבת הוא לא על המעשה חזרה בלבד אלא שהזמן שזה מתחמם הוא הזמן שעליו יש האיסור חזרה וגם אם זה לא הצטנן אבל מצד לא פלוג רבנן קבעו ששיעור זמן אם זה יצטנן וחוזר ומתחמם זה שיעור הזמן שעליו יש את תקנת חזרה ולכן גם כאן שלא שיך הגזירה רק מצד אטו שבת אבל זה רק כיון שזה מתחמם בשבת ואם היה מניח בשבת זה בכלל התקנת חזרה לכן אסרו גם במחזיר בערב שבת וביותר שרק לכן יש כאן סיבה לדמות לחזרה בשבת כיון שבשניהם זה מתחמם בשבת ובזה חידש הרא"ש שכל זה שייך אם זה כבר מבושל שאז נראה לאנשים שיש כאן מעשה חזרה שנאסר בשבת מצד מה שזה מתחמם אבל אם זה הנחה לבשל בזה אנשים לא ידמו דאין זה דומה כלל למעשה חזרה ולא יבאו ללמוד מזה להתיר חזרה בשבת שלאנשים נראה שזה דבר חמור שזה יותר סיבה לאסור בשבת מאשר ערב שבת

ולפ"ז א"ש שגם בלח שנצטנן יש בזה חזרה אפילו שאדם מבין שאסור לעשות את זה בשבת מצד מבשל אבל כיון שזה דבר כבר מבושל זה דומה למציאות החזרה שנעשה בשבת ואפילו שבשבת לא יעשו כזה דבר כי יש בזה בישול אבל כל שמותר אם עושה את זה בערב שבת יבוא ללמוד מזה שאין איסור מצד מה שזה מתחמם ואין זה דומה לאינו מבושל לגמרי ששם כיון שיש כאן בישול בזה אדם מבין שבהכרח שזה היתר מיוחד של ער"ש וכנ"ל מהתו"ש [או שכיון שזה דבר לא מצוי לא גזרו על זה] וכן לפ"ז ודאי שאם מניח בערב שבת ומוריד לפני שבת לא שייך בזה גזירה ערב שבת אטו שבת דיסוד האיסור מה שזה מתחמם בשבת וכן לפ"ז ודאי דנים שכל שצורת האש שהניח זה מתחמם בשבת הוא בכל האיסור חזרה בער"ש

והנה בפשוטו צ"ב שעד כמה שהרא"ש ס"ל שיסוד האיסור חזרה זה הזמן שזה מתחמם א"כ למה שזה לא יאסר מעיקר הדין ולמה כתב שזה רק מצד לא פלוג והנה לראשונים שיסוד האיסור חזרה זה מצד מחזי כמבשל א"כ ודאי א"ש שמצד עיקר התקנה אין כאן סיבה לאסור שכל שמחזיר מערב שבת לא שיך מחזי כמבשל ורק שאנשים יטעו שיסוד האיסור לא מצד שזה נראה כמבשל אלא כי זה מתחמם בשבת אמנם בפשוטו דעת הרא"ש שיסוד האיסור מצד שמא יחתה אמנם יש לבאר שכל שבזמן שמחזיר יכול לחתות אין כאן שום סיבה לגזור שמא יחתה שהרי יכול לחתות בזמן ההחזרה וכל הגזרה על זמן החימום שייכת רק כיון שבזמן ההחזרה גם לא יכול לחתות לכן יש חשש שיחתה בכל הזמן שזה התקרר וזה מתחמם ולכן מעיקר הדין לא שיך שמא יחתה בחזרה בערב שבת אבל מצד לא פלוג גזרו חז"ל דהינו שכיון שתמיד הגזירה על זמן החימום מצד שמא יחתה גזרו גם כשזה מתחמם בצורה שאין כאן חשש שיחתה וכנ"ל

אמנם יש לדון עוד שאפילו שבחזרה האיסור שמא יחתה אבל כיון דמבואר ברמ"א שיש בזה היתר על ידי עכו"ם של פס"ר דלא ניח"ל ומבואר שיש דין מעשה בחזרה ממילא יתכן שתמיד בחזרה יסוד האיסור זה מעשה ההחזרה וכמו שהארכנו בסימן ד' ויתכן שגדר הדבר מעשה ההחזרה בשבת ולכן כאן אפילו שהטעם שייך אבל אין זה איסור מעיקר הדין [ויש לומר עוד למבואר בגר"ז בקו"א סקי"א שאפילו שהאיסור מצד שמא יחתה אבל גדר האיסור שדנו שזה כמבשל ולפ"ז לכן מעיקר הדין אין סיבה לאסור דהגדר דבישול לא שייך אבל כיון שבטעם האיסור שיך כאן לאסור אנשים ילמדו מזה להתיר חזרה ולכן זה רק נאסר מצד לא פלוג ודוחק]

והנה עיין אורחות שבת שהביא מהגרשז"א שאפשר להניח בערב שבת על גבי אש גדולה ואחרי זה להקטין שכיון שבמעשה ההחזרה היה מותר ממילא אחרי זה הוא לא נאסר והנה לנ"ל יש מקום לדון שכיון שיסוד האיסור השהיה שבזה א"כ כל שאחרי זה מקטין צריך להוריד והנה באופן שזה כבר רותח רק שמצד לא פלוג נחשב שהזמן שמתחמם אם זה היה קר הוא בכלל התקנה אבל ודאי שכל שהחזיר על אש גדולה נקבע שהחזרה מתיחס על הזמן לפי ההנחה ואחרי זה שמכבה כל צד האיסור מצד שעכשיו זה קר אבל אם זה חם זה לא שייך אמנם גם אם זה באמת מצונן אבל למה דמבואר ברמ"א שמועיל אמירה לעכו"ם באינו מתכוין ומבואר שודאי שתקנת חזרה זה רק אם מעשה חזרה [עיין מהדו"ק סימן ד' שהארכנו בזה] וודאי שגם התקנה של ערב שבת זה לא יותר חמור וממילא כל שמצד החזרה זה לא חזרה אין סיבה לאסור ושמעתי להעיר שבמניח ומקבל שבת מיד אם יש זמן עד השקיעה מצד עצם מעשה ההנחה אין כאן חזרה אסורה ומה שמקבל על עצמו שבת אין זה מעשה חזרה ובפוסקים לא משמע כן ויתכן שדנים לפי דעתו בסוף

והנה עיין ב"ח ומג"א שהביאו שמשמעות הספר התרומה והסמ"ג והסמ"ק דגם בנתבשל כמאכל בן דורסאי יש האיסור חזרה דער"ש וביארו שזה מצד לא פלוג ובפשוטו אפש"ל שלא ס"ל את חילוק הרא"ש שבדבר לא מבושל אנשים לא יבאו לדמות אמנם למבואר בספר הישר לר"ת שס"ל שיש לאסור מעיקר הדין מצד שכל שזה מתחמם בשבת יש כאן שמא יחתה א"כ א"ש שזה סיבת איסור בעצם וזה ודאי שייך גם בדבר שלא מבושל כמאכל בן דורסאי

### האם יש איסור דהנחה לכתחילה בער"ש בגרו"ק

ג] והנה יש לדון האם האיסור חזרה בער"ש הוא רק באינה גרו"ק אבל בגרו"ק לא גזרו או שגם שם כמו שבשבת אסרו נתינה לכתחילה ה"ה כאן אסרו נתינה לכתחילה ועיין הגהות מרדכי ע"ט: שהביא תשובה מהמהר"ם שבתחילה סבר שאין איסור ואחרי זה כתב שמשמעות המשנה לאסור דכיון שב"ה אומרים לא יחזיר עד שיגרוף ומדובר על ער"ש ומשמע שגם אז רק חזרה מותר אבל נתינה בתחילה אסור וכן מבואר בתוס' מ"ח. ד"ה דזיתים שהקשו על המנהג לגרוף הגחלים ואחרי זה להחזיר הקדירה ע"ש

אמנם עיין רא"ש סימן ב' שכתב שבערב שבת מותר להחזיר אפילו בהניח על גבי קרקע ובפשוטו כוונתו שלא צריך תנאי חזרה ואפילו להניח לכתחילה מותר וכן הוא בתו"ש ובגר"א אלא שהקשו סתירה דהרא"ש לקמן פרק במה טומנין כתב שאסור וכתבו ששם רק העתיק את תוס' אבל הוא לא ס"ל ועיין מ"ב שהכריע כן ובאמת שכן הוא במשמעות סה"ת וסמ"ג וסמ"ק וטור שלא כתבו אלא האיסור באינה גרו"ק ולא הזכירו כלל איסור בגרו"ק ללא תנאי חזרה שזה מאוד מצוי שהניח על גבי קרקע וצ"ב מה הסברא לחלק שכמו שגזרו על אינה גרו"ק בחזרה בער"ש ה"ה בגרו"ק והרי משמעות המשנה שגם כה"ג אסור ועוד שהרי לב"ש מפורש שגם באינה גרו"ק יש איסור חזרה בער"ש וא"כ גם לב"ה יתכן שזה כך

והנה למה דמבואר בר"ת שיסוד האיסור מצד שיש חשש חיתוי וכן למה שביארנו שזה האיסור ברא"ש מצד שזה הזמן שיש עליו הגזירה של חשש חיתוי א"כ לפ"ז יש לומר שכל זה שייך עד כמה שהאיסור מצד שמא יחתה אבל אם זה מצד מחזי כמבשל א"כ כל שהניחו בערב שבת לא שיך כאן מחזי כמבשל כמו כל עשית מלאכה מערב שבת שנעשה בשבת ולפ"ז למה שנתבאר בשיעור הראשון שיש הרבה ראשונים דמבואר שנקטו שבאינה גרו"ק האיסור מצד שמא יחתה אבל בגרו"ק כל האיסור מצד מחזי כמבשל וכן מבואר בתוס"ר א"כ א"ש דברי הרא"ש שרק באינה גרו"ק שזה מצד שמא יחתה שייך לגזור גם בחזרה מער"ש כיון שזה מתחמם בשבת ובעלמא יש על זה הגזירה שמא יחתה אבל בגרו"ק שזה רק אסור מצד מחזי כמבשל א"כ אין סיבה לאסור בער"ש ובזה א"ש שלב"ש אסור גם בגרו"ק שלשיטתם הרי באמת יש בזה שמא יחתה שלכן אסרו חזרה בשבת ובזה א"ש שהתוס' מ"ח. נקטו שיש איסור גם בגרו"ק כיון שנקטו ל"ח: שגם גרו"ק האיסור מצד שמא יחתה [ועיקר הסברא מבואר בישועות יעקב]

אמנם למה דנקטו האחרונים בכוונת הרא"ש שזה סתם גזירה ער"ש אטו שבת א"כ צ"ב מה סברא לחלק בין התקנות ולמה על מחזי כמבשל לא יהיה את הגזירה ושמעתי לבאר דהנה הט"ז הקשה למה גזרו ער"ש אטו שבת הרי זה גזירה לגזירה ותירץ שכיון שזה גזירה קרובה שכשמחזיר הוא יבוא לחתות ולפ"ז כל זה שייך באינה גרו"ק שזה מצד שמא יחתה אבל בגרו"ק שזה רק מצד מחזי כמבשל הרי זה גזירה כללית ובזה הוי גזירה לגזירה ולא גזרו כלל

אמנם צ"ב למה דנקטו המג"א ועוד אחרונים שגם גרו"ק זה מצד שמא יחתה א"כ מהיכי תיתי לחלק בין התקנות אמנם למה דיתבאר לקמן סק"ז שבאמת יש חומר בעצם מעשה ההחזרה גם לגבי חשש שמא יחתה רק שיש גם חשש חיתוי מצד עצם המצב שזה מתחמם א"כ יתכן שבזה חלוק גרו"ק מאינה גרו"ק דבאינה גרו"ק רק שם יש חשש חיתוי גם עצם הזמן שזה מתחמם משא"כ בגרו"ק בזה באמת כל החשש רק מצד רגע ההחזרה ולפ"ז א"ש שלגבי ער"ש שכל סיבת האיסור מצד שיש כאן חימום בשבת שזה בכלל הגזירה וזה רק שייך באינה גרו"ק אמנם הדבר מחודש בגדר האיסור

והנה במה שנקטנו מסברא פשוטה דעד כמה שהאיסור חזרה מצד מחזי כמבשל לא שייך איסור חזרה בער"ש שזה כמו כל המלאכות שנעשת בער"ש יש להקשות דהרמב"ן רשב"א ריטב"א דנו בדברי התוס' האם יש איסור חזרה בער"ש והרי למה שביארו שכל האיסור מצד מחזי כמבשל א"כ זה לא שייך בערב שבת ובפשוטו בהכרח צ"ל שזה על דרך הרא"ש שזה גזירה ערב שבת אטו שבת וצ"ל שאפילו שהאיסור מצד מחזי כמבשל אבל לאנשים נראה שסיבת האיסור מה שזה מתחמם בשבת ולכן זה סיבה לגזור ועיין בשיעור הקודם שכתבנו לדון שבאינה גרו"ק יש גם אסור של שמא יחתה ולפ"ז א"ש שבאמת הראשונים כאן רק דנו מצד האיסור של שמא יחתה אמנם הוכחנו בריטב"א ורמב"ן שנקטו שהאיסור רק מצד מחזי כמבשל ויתכן לדחוק שבאמת אם היה מוכח בגמ' כתוס' היו בהכרח מבארים שסיבת האיסור מצד שמא יחתה

### בביאור דברי התו"י ל"ו:

ד] והנה הגמ' ל"ו: מבארת ללשון אחד שתחילת המשנה מדברת על חזרה והגמ' בתחילה ביארה שגם כל המשך המשנה על חזרה ולפ"ז מבואר שב"ש מתירים חזרה בחמין ולא בתבשיל וב"ה מתירין בחמין ותבשיל ולפ"ז המחלוקת מבוארת במשנה פעמיים והגמ' שואלת למה צריך לחזור על זה פעמיים והקשה התו"י שלראשונים שהרישא עד שיגרוף מדובר על ער"ש ולפ"ז גם ההמשך ב"ש חמין אבל לא תבשיל זה בער"ש משא"כ בסיפא ב"ש אומרים נוטלים אבל לא מחזירין בזה מדובר בשבת וכמדויק מהלשון נוטלין וגם כאן לב"ש זה רק חמין ולא תבשיל ולב"ה חמין ותבשיל ולפ"ז ברישא יש חידוש שלב"ש אפילו בער"ש אסור תבשיל ובסיפא יש חידוש שלב"ה אפילו בשבת מותר תבשיל וע"ש שתירץ בתירוץ ראשון שמאחד אפשר ללמוד את השני והנה לכאורא אם נימא דבער"ש אסור רק באינה גרו"ק ובשבת אפילו בגרו"ק צריך תנאי חזרה א"כ בהכרח שזה יותר חמור ואיך אפשר ללמוד מהשני ובפרט אם נימא דבשבת האיסור מצד מחזי כמבשל א"כ וכי מסברא יודעים שבאינה גרו"ק אין מחזי כמבשל ובהכרח שס"ל שהדין חזרה בער"ש זה גם בגרו"ק ובפשוטו זה מצד שמא יחתה אמנם יתכן שבשניהם למדו שהאיסור מצד מחזי כמבשל ובהכרח שגם על זה יש את האיסור בער"ש וכנ"ל וכן יש לדייק מדבריהם לקמן ל"ז: שבשמן שאין בזה בישול אין איסור הנחה לכתחילה בגרו"ק ולכאורא מבואר שכל האיסור מצד מחזי כמבשל דאם מצד שמא יחתה מה זה משנה שאין בזה בישול אמנם יש לדחוק כנ"ל מהגר"ז שגדר האיסור כאילו יש כאן בישול וממילא בדבר שלא שייך בו בישול זה לא שייך, ולא מסתבר

### האם מותר להחזיר לתוכה בדין חזרה בער"ש

ה] והנה מבואר בגמ' שיש איסור חזרה בגרו"ק בתוכה דהיינו שאז זה נידון כאינה גרו"ק ויש לעיין האם לגבי חזרה בער"ש יש גם את החומר של תוכה שזה כאינה גרו"ק או שלגבי ער"ש זה כגרו"ק שאין איסור לרא"ש וגם לשאר הראשונים זה יהיה מותר אם תנאי חזרה ועיין ישועות יעקב דבפשוטו לפי מה שדנה הגמ' שהמימרא של רב זה על הרישא והראשונים העמידו שמדובר בער"ש א"כ מבואר שגם לגבי ער"ש אסור חזרה לתוכו אמנם יש לדחוק שבאמת גם המשנה זה להחזיר אבל דברי רב הולך על הסיפא ולא על הרישא כמו שהגמ' מבארת אם המשנה כרבנן דחנניה ועיין ר"ת בספר הישר סימן רל"ה שהזכיר באינה גרופה שאסור בתוכו ומשמע דבגרופה מותר בתוכו וכן מדויק בטור שלגבי ער"ש הזכיר רק האיסור באינה גרו"ק ומשמע שבגרו"ק אין צד איסור וצ"ב כיון שלגבי זה יש לזה חומר של אינה גרו"ק למה שלא יהיה לזה איסור חזרה דער"ש

והנה מבואר בגמ' ל"ז. שהדין של תוכו זה רק סברא לחלק לגבי חזרה ולא לגבי שהיה וצ"ב החילוק ועיין בראשונים שביארו שכל החומר של תוכו זה מצד מחזי כמבשל אבל לגבי חשש חיתוי אין סברא לחלק כין שזה גרו"ק ולפ"ז א"ש דהרי ביארנו דהסברא לחלק שאין איסור חזרה בגרו"ק בער"ש מצד ששם זה מחזי כמבשל וכאן לא שייך מחזי כמבשל א"כ תוכו שכל החומר מצד מחזי כמבשל זה לא סיבה לאסור בער"ש והנה בשיעור הקודם כתבנו דבפשוטו משמע בשיטה לר"ן שבאינה גרו"ק בחזרה יש לאסור גם מצד מחזי כמבשל דהינו שגם אם תנאי חזרה יש מחזי כמבשל וגם מצד שמא יחתה ובפשוטו תמוה שעד כמה שיש מחזי כמבשל א"כ מהיכי תיתי לומר שיש גם שמא יחתה ולנ"ל א"ש שמהדין חזרה בער"ש מוכח שיש חשש שמא יחתה דהרי מצד מחזי כמבשל אין סיבה לאסור וכנ"ל ומהדין שתוכו אסור בגרו"ק מוכח שבחום כמו אינה גרו"ק יש מקום לאסור מצד מחזי כמבשל אפילו שיש תנאי חזרה דהרי שם לא שייך שמא יחתה ודו"ק בזה

אמנם יש לבאר שגם לראשונים שהאיסור חזרה של אינה גרו"ק זה מצד שמא יחתה וכן לראשונים שהכל מצד שמא יחתה יש לישב הדברים דהנה באמת צ"ב למה תוכו זה סברא רק לגבי חזרה ולא לגבי שהיה הרי שניהם זה מצד שמא יחתה ועיין תוס' ר"י הזקן הנדפס מחדש וכן הוא בתו"ש סימן רנ"ג סקכ"ו דבזמן החזרה בתוכו כיון שמתעסק להחזיר סמוך לגחלים ממילא יש יותר חשש חיתוי משא"כ על גבה כיון שזה רחוק מהגחלים עד שהוא יחתה הוא יזכר אבל לגבי שהיה כיון שאין כאן התעסקות בשבת סמוך לגחלים אין סיבה לחשוש שמא יחתה אם זה בתוכו או אם זה על גביו והנה לפ"ז במחזיר בער"ש הרי ביארנו שכל האיסור זה מצד שבזמן שזה מתחמם יש על זה את החשש חיתוי שזה בכלל האיסור חזרה א"כ לגבי תוכו שכל האיסור המיוחד מצד רגע החזרה א"כ כאן שזה נעשה בער"ש זה לא שייך ולפ"ז גם לראשונים שאסור בער"ש בגרו"ק אבל אם תנאי חזרה בתוכו יהיה מותר להחזיר אם לא דנימא שהיום זה בכלל האיסור של אינה גרו"ק ולא חילקו לגבי התקנה של ער"ש ודו"ק בזה

### בדין קדירה חיתא בחזרה בער"ש

ו] והנה מבואר בגמ' י"ח: שבקדירה חייתא אין האיסור שהיה ובפשוטו הביאור שכיון שזה לא יהיה ראוי עד הבוקר לכן הוא מסיח דעתו מלחתות ויש שכתבו שלכן דבר שנצרך לבוקר גם בזה אין חשש חיתוי ויש לעיין האם ההיתר דקדירא חיתא עוזר לגבי חזרה בער"ש דבשבת זה לא שייך דהרי אסור להניח דבר לא מבושל אמנם כאן בער"ש אין איסור מצד הבישול יש לדון כנ"ל [ולרא"ש שכל שזה לא מבושל מותר מסתבר שה"ה כאן אמנם העירו שלשון הרא"ש שכל ההיתר בלא מבושל לגמרי שזה כמו המשך הבישול אבל כאן שזה התחלה חדשה זה לא שייך אמנם המ"ב הרי כתב להחמיר בזה כדעת רוב הראשונים] ובפשוטו אם נימא שכל האיסור של ער"ש רק מה שמצד שמא יחתה א"כ כאן שאין איסור מצד שמא יחתה אין סיבה לאסור וכן נקט המג"א אמנם אם נימא שהאיסור חזרה זה מצד מחזי כמבשל וגם על זה יש הגזירה של ער"ש א"כ כל שכן כאן שיש סיבה לאסור דזה יותר מחזי כמבשל ועיין גר"ז שנקט שכל האיסור של גרו"ק זה מצד מחזי כמבשל ומאידך נקט שגם בגרו"ק יש איסור נתינה בתחילה של ער"ש ולכן תמה על המג"א שהתיר קדירה חיתא בדין חזרה בער"ש עיין קו"א ח'

והנה עיין ב"י סימן רנ"ז שהביא מההגהות מרדכי שנקט שלא עוזר קדירא חיתא בדין חזרה דער"ש ולכאורא מבואר שנקט שדין חזרה זה מצד מחזי כמבשל ולכן לגבי זה לא עוזר קדירה חיתא אמנם אין זה מוכרח דיתכן דס"ל דתמיד חזרה יותר חמור שכיון שעשה מעשה החזרה לגבי הזמן שזה מתחמם יש יותר חשש חיתוי ויתכן שנקט שכל הקולות של שהיה זה לא עוזר בחזרה מצד ששם יש יותר חשש חיתוי וכנ"ל וס"ל שחשש חיתוי זה שיך גם בער"ש וכנ"ל סק"ב ד"ה והנה ויתכן עוד לדון שכיון שיסוד האיסור חזרה הוא בשבת ממילא רבנן החמירו בזה יותר וס"ל למרדכי שלא חילקו בגדר הדין של חזרה בער"ש משבת שזה מאותו דין ולפ"ז יתכן שגם המג"א ס"ל שכל הקולות שמצאנו בשהיה כגון טוח בטיט לא עוזר בתקנת חזרה רק שיסוד הסברא מצד שזה בשבת עצמו וכאן שזה בער"ש יש לזה את הקולות של שהיה ודו"ק בזה

והנה מבואר ברמ"א שמותר לסמוך לאש בדין חזרה בער"ש ויתכן שס"ל שגם בשבת מותר ואפילו אם בשבת החמיר אבל לגבי ערב שבת סמך על השיטות שגם בשבת מותר אמנם עיין ביאור הגר"א שביאר שאפילו לשיטות שאסור סמוך לאש אלא צריך להרחיק אבל כאן מותר וצ"ב הרי שם סברת האיסור מצד שמא יחתה וא"כ למה שלגבי חזרה בער"ש זה לא שייך

### האם לר"ת איכא חומרא במעשה החזרה מצד עצמו

ז] הנה מצאנו כמה קולות בשהיה כגון טוח בטיט או בני חבורה זריזים ועד כמה דוגמאות י"ח: י"ט: ויש לדון האם קולות אלו הם גם בחזרה ויסוד הנידון האם יש חומר בחזרה מאשר בשהיה דהינו דמצאנו הרי שבמבושל כל צרכו התירו שהיה ולא חזרה וכן במצטמק ורע לו ובפשוטו הביאור שאפילו שזה אותו חשש חיתוי בכל אופן בחזרה החמירו שכיון שמתעסק להחזיר ועושה מעשה חזרה לכן זה יותר סיבה שיחתה ולפ"ז יתכן שכל הקולות שמצאנו בשהיה שבמקום שהחשש חיתוי מצד המצב בזה הקילו אבל במקום שהחשש חיתוי בגלל המעשה חזרה בזה לא הקילו

אמנם למה דהבאינו מר"ת בספר הישר שיסוד החומרא בחזרה כי זה הצטנן ונוצר כאן סוג חשש שלא שייך בכל שהיה א"כ לפ"ז יתכן שאין שום חומר במעשה החזרה שזה יותר סיבה שיבוא לחתות כיון שמתעסק בקדירה אלא רק שכל שהורידו נוצר כאן סוג חשש חדש של חיתוי וכן הוא בלשון השיטה לר"ן ל"ו: ולפ"ז יתכן שכל האיסור השהיה שבזה רק שכאן חומר השהיה הוא יותר ולפ"ז מסתבר שמה שמצאנו שיועיל בשהיה יועיל בחזרה

אמנם עיין לעיל שכתבנו לדון שזה ודאי שגם לר"ת יש יותר חשש חיתוי בעצם מעשה החזרה וזה עצמו סיבה להחמיר רק שס"ל לר"ת שבער"ש זה לא שייך שהרי זמן החזרה הוא בער"ש וכאן כל סיבת האיסור מצד מה שזה מתחמם בשבת דהינו שגם ר"ת ס"ל שיש בחזרה שני חששות א. עצם מעשה ההחזרה ב. ההתחממות שבחזרה וזה כמו שהיה ולפ"ז כל הקולות שמצאנו בשהיה לא יהיה בחזרה מצד שמעשה החזרה יש יותר חשש אבל בחזרה בער"ש ששם כל האיסור מצד השהיה שבזה בזה באמת כל הקולות שיש בשהיה יהיה בחזרה ולכאורא יש להוכיח שיש חומר בעצם המעשה חזרה גם לר"ת

א. הגמ' דנה שכח ושהה האם יש קנס של מעשה שבת ומשמע שבחזרה ודאי שיש הקנס כמבואר ברמ"א ומשמע מזה שיש איסור בעצם החזרה ולא רק השהיה שבחזרה

ב. מבואר ברמ"א סימן שי"ח שמותר לתת לעכו"ם לבשל לצורך חולה דהיינו שהתירו איסור שהיה לצורך חולה כיון שאין בו מעשה וכמבואר בגמ' ל"ז: לגבי רב יהודה שהיה חולה שזה סיבה להתיר שהיה ובכל אופן לא הוזכר בשום מקום להתיר איסור חזרה לצורך חולה ולכאורא עד כמה שבחזרה אין איסור מצד עצם המעשה חזרה שזה עצמו סיבה לחשש חיתוי וזה יותר חמור א"כ מה ההבדל אלא בהכרח שיש חומר במעשה החזרה ואת זה לא התירו לצורך חולה

ג. והנה עיין רש"י ל"ה: דכתב שמדביק פת בתנור שיספיק לקרום פניה עד שחשיכה מותר ומיד מקבל שבת אפילו שזה עדין לא קרם פניו ומבואר ברש"י שאין איסור שהיה מצד הזמן של תוספת שבת ועיין מג"א סקכ"ו שלמד כך מרש"י שאין שהיה על תוספת אמנם בפשוטו אדם שקיבל עליו שבת יש איסור חזרה וכן מבואר במג"א שלא התיר אלא קודם שקיבל שבת וזה חזרה דער"ש הרי מפורש שיש איסור בעצם מעשה החזרה ולא רק מצד השהיה שבזה והנה מבואר בגמ' שהאיסור חזרה בער"ש אין על התוספת דהרי מיד מקבל שבת ועיין מחצית השקל סקכ"ו שהביא ראיה זו וצ"ב למה שלא יהיה כאן איסור חזרה בער"ש ולנ"ל א"ש שבתוספת אין איסור יותר משהיה אלא מצד מעשה החזרה וכל שזה נעשה בערב שבת אין סיבה לאסור

ד. והנה תוס' בתחילה נקטו שהאיסור רק אם זה צונן ולא אם זה רותח וכתבו שא"כ בשבת זה יותר חמור מער"ש והנה לכאורא למבואר בר"ת בספר הישר שיסוד האיסור מצד מה שזה מתחמם ועל זה ש חשש חיתוי א"כ לכאורא במחזיר בשבת תמיד יש איסור מצד הרגע הראשון שזה מצטנן אבל כאן שמחזיר קודם שבת א"כ כשמגיע שבת זה כבר התחמם וכה"ג גם בשבת מותר אמנם אם נימא דגם לר"ת יש חומר מיוחד בעצם מעשה ההחזרה וזה סיבה גם על דבר שאין איסור מצד שהיה רגילה וזה סיבת האיסור גם בדבר שחם לגמרי א"כ א"ש שיש חומר בשבת מערב שבת ואם נימא שתוס' מודים שישגם מחזי כמבשל א"ש

ה. ועיין לעיל לענין תוכו מה שביארנו שמותר בער"ש שבזה כל החומר מצד רגע החזרה ואת זה אין בער"ש וזה על דרך הנ"ל שיש בכל חזרה שני דינים א. עיקר מעשה החזרה ב. מה שזה מתחמם לאחרי זה וחומרת תוכו זה רק מצד מעשה החזרה עצמו זה לא שייך בער"ש