לא - בדעת הריטב_א בדין רה_ר המתקצר
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / מחיצות מהדו_ב

**סימן לב**

**בדעת הריטב"א בדין אתו רבים ומבטלי מחיצתא במקום שאינו רה"ר**

**א**

א] **עירובין ו' א',** ורה"ר מי מיערבא והתניא וכו' אמרו לו אין מערבין רה"ר בכך, וכי תימא בכך הוא דלא מערבא הא בדלתות מערבא, והא א"ר יוחנן ירושלים אלמלי דלתותי' ננעלות בלילה חייבין עלי' משום רה"ר וכו', א"ר יהודה ה"ק כיצד מערבין מבואות המפולשין לרה"ר וכו'.

**והנה** בד' התוס' שם ד"ה וכי תימא מבו', דהא דרה"ר לא מערבא אלא בדלתות ננעלות, ומבואות המפולשין לרה"ר ל"ב דלתות, הוא משום דלא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא אלא ברה"ר גמורה, אך במבואות המפולשין דאינם רה"ר גמורה, כיון שאין רחבן ט"ז אמה, (וגם אין רה"ר עוברת שם, דאורך המבוי הוא לרוחב רה"ר), לא אמרינן אתרו"מ, וכ"כ עוד מקמאי, ונתבאר בזה בסימן ל"א.

ב] **אמנם** הנה בתור"פ שם כתב, ז"ל, וא"ת כיון דמעיקרא נמי הוה ידע שפיר דמיירי דאינם אלא עשר, א"כ מאי הוה פריך מירושלים וכו' דקאמר דהוו רה"ר, שאני ירושלים דהיתה רחבה ט"ז אמה ומשו"ה חשיב לה רה"ר, אבל אנן איירינן דאינו רחב אלא עשר דוקא, ונראה למר"פ נ"ע דהכי הוה פריך, כ"ה דאמרינן בירושלים חייבין עלי' משום רה"ר, אלמא אמרינן דאתי רבים ומבטלי מחיצתא, כמו כן היה לנו לומר הכא דאתרו"מ, "ונהי דרה"ר אינו יכול להיות דהא לא הוי ט"ז אמה", מ"מ מבטלי לי' מחיצות ול"ה רה"י ואסור לטלטל בתוכו, עכ"ל.

**ומבו'** בדבריו, דאף במבוי שאינו רחב ט"ז אמה דל"ה רה"ר, מ"מ כל דבקעי בי' רבים, ה"ז מבטל להמחיצות, ושאני מבואות המפולשין לרה"ר, דרוחב רה"ר הוא לאורך המבוי, והילוך הרבים הוא לפני המבוי ולא לתוך המבוי, וע"כ ליכא בקיעת רבים גמורה המבטלת למחיצות, וכמש"כ בתור"פ שם.

**ב**

ג] **ובדעת** הריטב"א בזה נחלקו האחרונים, דבתשו' בית אפרים או"ח סימן כ"ו פירש בדבריו, דס"ל כדעת התוס' ודעימייהו דלא אמרינן אתרו"מ אלא ברה"ר גמורה, ומש"כ בסוגיין ולקמן כ"ב א' דבהא דבקיעת הרבים מבטלת המחיצות אין לחלק בין היכא דהוא ט"ז אמה או פחות, הוא כד' התוס' בתי' בתרא, דכל דאורך המבוי הוא לאורך רה"ר, הוי רה"ר גמורה אף שאין בה ט"ז אמה, עיי"ש, וכ"כ המ"ב בביאוה"ל סימן שמ"ה ס"ט ובשעה"צ שם סקכ"ט.

**אך** המשכנות יעקב בסימן ק"כ עמ' קי"א ובסימן קכ"א עמ' קל"ד כתב בדעת הריטב"א, דאף דרה"ר המתקצר ל"ה רה"ר, מ"מ כל דבקעי בי' רבים להדיא אמרינן בי' אתרו"מ, ועיי"ש בדבריו בסימן קכ"א שהאריך להוכיח כן מלשונות הריטב"א בסוגיין ולקמן כ"ב א', ומדבריו בעוד דוכתי, וכן נראה להדיא מד' הריטב"א לקמן כ"ב ב' (ד"ה דילמא, וד"ה בעא מיני', וד"ה ואפי'), דלעולם ל"ה רה"ר בפחות מט"ז אמה, אף שהוא מפולש לאורך רה"ר, עיי"ש.

ד] **ולכאו'** יש להוכיח לזה ממש"כ הריטב"א לפרש דהא דפרכינן מירשלים, אף דירושלים היתה רה"ר גמורה, הוא משום דא"א שלא הי' בירושלים מבוי מפולש לרה"ר כפי הצורה שכתבנו והוא אמר סתמא דבכל ירושלים אלמלא דלתותי' ננעלות בלילה ל"ה אפשר להשתמש בה, עכ"ד, וכיון דר' יוחנן קאמר דאלמלי דלתותי' ננעלות חייבין עלי' משום רה"ר, בע"כ דאף מבוי המפולש לרה"ר כצורה זו הוי רה"ר גמורה וחייבין עליו משום רה"ר.

**אך** באמת אדרבה מד' הריטב"א אלו משמע להיפך, שהרי הריטב"א דקדק בדבריו וכתב דבכל ירושלים וכו' "ל"ה אפשר להשתמש בה", ומשמע דבאמת ל"ה חייבין על מבוי זה משום רה"ר, אלא דל"ה אפשר להשתמש בו משום דבקיעת הרבים מבטלת למחיצות ול"ה רה"י, ועי' במשכנות יעקב בסימן קכ"א שכבר עמד בדקדוק זה, וצ"ע.[[1]](#footnote-2)

**ג**

ה] **ונראה** דיש לסייע לד' המשכנות יעקב בזה, דהנה לקמן כ"ב א' מפרשינן דהא דבב' בתים מב' צידי רה"ר ס"ל לר' יהודה דעושה לחי וכו', ולא אמרינן אתרו"מ, הוא משום דאיכא ב' מחיצות מעלייתא, ובחי' הריטב"א שם כתב, ז"ל, התם איכא שתי מחיצות מעלייתא. כי המחיצות השלימות בצפון ודרום אינם מתבטלין לעולם משום בקיעת הרבים וכו', ואיהו סבר דב' מחיצות בצפון ודרום הוו רה"י מה"ת וכו', "וכיון ששאר המחיצות אינם אלא מדבריהם הקילו אפי' לערב לטלטל בו", עכ"ל.

**ומבו'** בד' הריטב"א, דאף דבב' מחיצות סגי לאשוויי רה"י, מ"מ הי' בדין דכיון דמדרבנן בעינן מחיצה גם ברוח שלישית ורביעית, תהא בקיעת הרבים מבטלת למחיצות אלו, ואך דכיון דל"ב למחיצות אלו אלא מדרבנן, הקילו חכמים בכך.[[2]](#footnote-3)

ו] **אמנם** הנה מד' התוס' שם נראה דפליגי ע"ז, וזה ממש"כ שם בד"ה קשיא דס"ד דמקשה דלר' יהודה ג' מחיצות דאורייתא, וזהו דמייתי מהא דלא אתרו"מ, דאי ב' מחיצות דאורייתא ל"ה פריך מידי, והיינו משום דכיון דאין הרבים בוקעין בב' המחיצות דאורייתא, ודאי דהוי רה"י, ולמש"כ הריטב"א הרי שפיר י"ל דידע המקשה דב' מחיצות דאורייתא, והא דמייתי מינה דלא אתרו"מ, הוא מהא דמהני לחי או קורה בשאר הרוחות ואין בקיעת הרבים מבטלתן, ולא ס"ל להא דהקילו חכמים בכך, ובע"כ מד' התוס', דכיון דמדאורייתא סגי בב' מחיצות, אין מקום כלל שתבטל בקיעת הרבים לשאר המחיצות.[[3]](#footnote-4)

**ונראה** דהתוס' לטעמייהו אזלי דס"ל דלא אמרינן דאתו רבים ומבטלי אלא ברה"ר, וע"כ כיון דב' מחיצות דאורייתא וכבר ל"ה המקום רה"ר, תו מדינא אין בכח בקיעת הרבים לבטל לשאר המחיצות.

**אך** מד' הריטב"א שנקט דאף דב' מחיצות דאורייתא, מ"מ יש בכח בקיעת הרבים לבטל לשאר המחיצות, נראה דס"ל דאמרינן אתרו"מ אף במקום שאינו רה"ר, וע"כ אף דב' מחיצות דאורייתא ומדאורייתא הוי המקום רה"י, מ"מ מהניא בקיעת הרבים לבטל לשאר המחיצות, ואך דכיון דא"צ לשאר המחיצות אלא מדרבנן, הקילו חכמים בכך דמהני אף בכה"ג.[[4]](#footnote-5)

**ד**

ז] **עוד** יש לסייע לד' המשכנות יעקב, והעירוני לזה, דהנה הריטב"א לקמן כ"ב א' כתב דההיא דר' יהודה היא או בדליכא ט"ז אמה או בדליכא ס' רבוא, ולכאו' מכוון דבריו הוא דמצינו להעמיד לההיא דב' בתים בצידי רה"ר בגונא דליכא ס' רבוא, וע"כ מהני בזה ב' מחיצות לר' יהודה, וכ"ה להדיא בד' הריטב"א בשבת ו' א'.

**והנה** לפ"ז הרי דממה שאמרו בסוגיין ולקמן שם דבההיא דיתר על כן איכא לדינא דאתרו"מ, וכל הא דלר' יהודה לא אמרינן בזה אתרו"מ הוא משום דאיכא ב' מחיצות מעלייתא, מבו' דאף במקום שאינו רה"ר כלל אמרינן אתרו"מ.[[5]](#footnote-6)

ח] **עוד** יש לסייע לדבריו, דהנה בד' הריטב"א לקמן כ"ב א' ד"ה וקי"ל נראה להדיא דבמבואות המפולשין לרוחב רה"ר לא אמרינן אתרו"מ, אף כשיש בהן ט"ז אמה, כיון דאין הדרך סלולה לרבים, אף דבפשוטו חשיבי מבואות אלו כרה"ר, אם אין להן מחיצות, עיי"ש, - ונלמד מזה, דדינא דאתרו"מ לא תליא כלל אם הוי רה"ר, אלא תליא אם איכא בקיעת רבים גמורה, ומסתבר דכיון דאף במקום שהוא רה"ר אם ליכא בקיעת רבים גמורה לא אמרינן אתרו"מ, הרי מאידך במקום דאיכא בקיעת רבים גמורה אמרינן אתרו"מ אף אם אינו רה"ר.

ט] **עוד** יש לסייע לדבריו, דהנה לקמן כ"ב ב' אמרינן דשבילי בית גלגול הוו רה"י לשבת, ולא אמרינן דאתרו"מ, משום דהיכא דלא ניחא תשמישתי' מסרה ליחיד, וצ"ב דאף דל"ה רה"ר משום דמסרה ליחיד, מ"מ מ"ט הוי רה"י.

**ובפשוטו** הטעם בזה הוא, משום דלא אמרינן אתרו"מ אלא במקום דהוא רה"ר, וע"כ כיון דלא מסרה לרבים ול"ה רה"ר, לא אמרינן בזה אתרו"מ, ומהני המחיצות לאשוויי להו לרה"י.

**אך** הנה בחי' הריטב"א לקמן שם משמע להדיא דבאמת שבילי בית גלגול ל"ה רה"י אלא כבקעה שהיא כרמלית, וזה כדתנן בטהרות פ"ו מ"ו דהבקעה רה"י לשבת, ומפרשינן בשבת ו' ב' דכרמלית היא וקרי לה רה"י משום שאינה רה"ר, ונראה מזה דס"ל דאמרינן אתרו"מ אף במקום שאינו רה"ר, וע"כ אף דשבילי בית גלגול ל"ה רה"ר, מ"מ אמרינן בהו אתרו"מ, וע"כ ל"ה רה"י אלא כרמלית, ועד"ז כתב בחי' בית מאיר בטהרות שם בדעת הרע"ב שם שכתב דשבילי בית גלגול הוו כרמלית.

1. אמנם באמת מסתבר טפי דמש"כ הריטב"א דלא הי' אפשר להשתמש בה, ל"ד הוא, ומכוון דבריו הוא דחייבין עלי' משום רה"ר, ומכמה טעמים, **א** דאם לעולם ל"ה רה"ר ואך דא"א להשתמש בה, א"כ היאך שמעינן לה מדברי ר' יוחנן, הרי איהו קאמר דחייבין עלי' משום רה"ר, ובע"כ דלא קאי על מבוי המפולש לרה"ר כצורה זו, דאינו רה"ר ואין חייבין עליו, - **ב** דלכאו' ודאי דא"א להשתמש אף במבוי זה, משום שהוא פרוץ לרה"ר שבעיר האסורה, - **ג** דאם דינא דאתרו"מ הוא גם במקום שאינו רה"ר, הרי הדין נותן דכיון דבמקום המחיצות איכא בקיעת רבים מעליא, יתבטלו המחיצות כלפי כל העיר, ובד' הריטב"א משמע דבמבואות שלא היו עשויין כצורה זו הי' אפשר להשתמש, אך בזה י"ל, דהיו למבואות אלו גם מחיצות בפנ"ע, ומחיצות אלו אינם בטילות, ולפ"ז ניחא גם הקו' הקודמת, - **ד** דכיון דבמבואות שאינם עשויין כצורה זו הי' אפשר להשתמש, היאך משמע מד' ר' יוחנן דבמבואות העשויין כצורה זו א"א להשתמש, אך אם מכוון הריטב"א דמבואות אלו הוו רה"ר, ניחא, דבד' ר' יוחנן משמע דהיו חייבין משום רה"ר על כל רה"ר שבירושלים, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובזה מתפרש מש"כ הריטב"א לקמן י"ב ב' בתו"ד, ז"ל, יתרץ רבא דרבנן לדבריו דר' יהודה קאמרי וכו', ומיהו אפי' לדידך דסבירא לך דב' מחיצות דאורייתא, אין מערבין רה"ר בכך דאתרו"מ, עכ"ל, וצ"ב דהרי הריטב"א לקמן כ"ב א' ד"ה כאן הודיעך כתב כדבר פשוט דהמחיצות שאין רבים בוקעין בהן אינן בטלות, וא"כ ודאי דבב' בתים וכו' דאין הרבים בוקעין בב' המחיצות, הויא רה"י למ"ד דב' מחיצות דאורייתא, ומאי פרכי רבנן דאין מערבין רה"ר בכך, - ונראה דזה מתפרש לפמש"כ הריטב"א לקמן כ"ב א', דאף דב' מחיצות דאורייתא וכל דאין הרבים בוקעין בב' המחיצות הויא רה"י דאורייתא, מ"מ אכתי י"ל דתבטל בקיעת הרבים לשאר המחיצות דבעינן להו מדבריהם, וזהו דפרכי רבנן לר' יהודה דאף לדידך דסבירא לך דב' מחיצות דאורייתא, מ"מ אין מערבין רה"ר בכך, דבקיעת הרבים מבטלת להלחי והקורה שברוח שלישית ורביעית.

   ?אך אי"ז מתישב אם נפרש דכל ד' הריטב"א י"ב ב' קיימי לגבי הדאורייתא, וזהו שכתב דמבוי דבקעה מערבין, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-3)
3. ולדעת הריטב"א נראה דבאמת בזה הי' המו"מ בגמ', דהמקשן ס"ל דאם אתרו"מ בדין דלא יועיל הלחי אף דב' מחיצות דאורייתא, וע"ז משני דכיון דאיכא ב' מחיצות מעלייתא וב' מחיצות דאורייתא הקילו במחיצה שלישית, וכ"ה משמעות ל' הריטב"א דהך מילתא דב' מחיצות דאורייתא לא נתחדש בשנויא דגמ', עיי"ש. [↑](#footnote-ref-4)
4. ואמנם יש מקום לדחות לפמש"נ בסימן ל"א סק"ט דיש מקום לומר דאף אם לא אמרינן אתרו"מ אלא ברה"ר, מ"מ שפיר אמרינן אתרו"מ אף במקום שיש לו ב' מחיצות, ואף דב' מחיצות דאורייתא, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-5)
5. ואין לומר דרה"ר שאין בה ס' רבוא חשיבא כרה"ר לדינא דאתרו"מ, דא"כ אכתי תיקשי קו' הריטב"א לקמן שם דמה פרכינן מדרבנן אדרבנן, הרי י"ל דלא אמרינן אתרו"מ אלא כשיש ט"ז אמה, וההיא דב' בתים נימא דאיירי היכא דאיכא ט"ז אמה ואך דליכא ס' רבוא, ובע"כ מזה דכ"ה דאמרינן אתרו"מ בדליכא ס' רבוא אף דאי"ז רה"ר, ה"נ אמרינן אתרו"מ בדליכא ט"ז אמה אף דאי"ז רה"ר. [↑](#footnote-ref-6)