כלים פכ_א מ_ג
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"א מ"ג**

א] **בחוט ובמשיחה באמה ובסניפין וכו' טהור,** במשנ"א פירש דהוא משום שאלו בעצמן אינם יד למגירה, אלא מחזיקין את היד, וזה כעין ד' הגר"א שהבאנו לעיל מ"א אות כ' דבית יד לבית יד טהור, ובסד"ט כתב דהוא משום שאין בהן כ"כ צורך למגירה, ובחזו"א סימן כ"ו סק"ט כתב ע"פ התוספתא, דכל הני דטהורין הוא משום שאינם קבועים, והא דל"ד למספורת של פרקים, הוא משום דבזמן שהן בלתי קבועין הן רפויין מאד, או משום דאינם אלא משמשי כלים, וכמש"נ לעיל מ"ב אות א', עיי"ש.

ב] **במכבש ובקשטנית טהור,** בתוספתא ב"ב פ"א ה"ב תניא דמכבש בזמן שהוא קבוע חיבור לטומאה ולהזאה, ניטל וניתן אינו חיבור לא לטומאה ולא להזאה, ומבו' מזה, דהא דמכבש ל"ה חיבור, הוא משום שהוא ניטל וניתן ואינו קבוע, וגם הא דקשטנית ל"ה חיבור, פירשו הר"ש והרע"ב דהוא משום דאינו מחובר בברזל שלא הי' דרכם לחבר זב"ז, ועי' בחזו"א סימן כ"ו סק"ט מש"כ עוד בזה.

ג] **ר"י אומר אף הנוגע במלבן של מסר הגדול טהור,** הר"ש והרא"ש כתבו ע"פ התוספתא דלדעת ר"י אינו טמא אלא מקום אחיזת יד, ועי' בתפא"י מה שפירש בזה.

ד] **הנוגע ביתר ובקשת אע"פ שהיא מתוחה בו טהור,** הרמב"ם בפיהמ"ש פירש דהיינו דאם נטמא החץ, הרי הנוגע ביתר ובקשת טהור, הרא"ש פירש דקמ"ל דלא תימא כיון שמתוחה והחץ מונח עליו לירות בו חשיב ככלי א' בשעת מלאכה, ובפשוטו הטעם בזה הוא, משום שאינם משמשין יחד בחיבורם, אלא היתר והקשת משמשין לירות מהן את החץ, ול"ה כלי אחד כלל, אך מהא דפליג ר"י בסיפא וס"ל דמצודת האישות הויא חיבור לקשת, ופירש הרא"ש דהוא משום שתמיד החץ מתוחה על המצודה, מבו' דלדעתו כל הא דהיתר והקשת ל"ה חיבור לחץ, הוא משום שאין החץ מונח עליהן אלא בשעת מלאכה.

ה] **מצודת האישות טהורה, ר"י אומר כ"ז שהיא מתוחה חיבור,** בל' הרמב"ם בפיהמ"ש מבו' דדינא דעיקר דינא דמצודת האישות טהורה, היינו שאינה חיבור לחץ, ואף אם נטמא החץ לא נטמאת המצודה, ובזה הוא דפליג ר"י וס"ל דכ"ז שהיא מתוחה הויא חיבור לחץ, והרא"ש פירש דטעמא דר"י הוא לפי שתמיד החץ מתוחה על המצודה, וע"כ הוו חיבור זל"ז.

והרע"ב כתב דהא דמצודת האישות טהורה, היינו דלא חשיבא כלי, ולדעתו קאי מתניתין על דין המצודה עצמה שאינה מקבלת טומאה, ועי' בתפא"י ובמשנ"א מש"כ בזה.