סי_ תיז - ראש חודש
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**ראש חודש**

סימן תי"ז - סימן תכ"ו

1. מקור - סימן תי"ז.
2. תשובה.
3. נשים במלאכת ראש חודש.
4. מכונית כביסה (washing machine).
5. שמחה.
6. סעודה - סימן תי"ט.
7. תפילה: יעלה ויבא - סימן תכ"ב.
8. תפילה: שכח יעלה ויבא.
9. תפילין.
10. הלל בראש חודש.
11. ברכת המזון: יעלה ויבא - סימן תכ"ד.
12. ר"ח שחל בשבת - סימן תכ"ה.
13. ר"ח שחל במוצאי שבת.
14. בגדים.
15. שאר ענינים.

**דור המלקטים** - ראש חודש (טננבוים).

1. מקור - סימן תי"ז.
   1. חולין (דף ס:) – "רבי שמעון בן פזי רמי, כתיב: ויעש אלהים את שני המאורות הגדולים וכתיב: את המאור הגדול ואת המאור הקטן. אמרה ירח לפני הקב"ה: רבש"ע, אפשר לשני מלכים שישתמשו בכתר אחד. אמר לה: לכי ומעטי את עצמך. אמרה לפניו: רבש"ע, הואיל ואמרתי לפניך דבר הגון, אמעיט את עצמי. אמר לה: לכי ומשול ביום ובלילה, אמרה ליה: מאי רבותיה, דשרגא בטיהרא מאי אהני. אמר לה: זיל, לימנו בך ישראל ימים ושנים, אמרה ליה: יומא נמי, אי אפשר דלא מנו ביה תקופותא, דכתיב והיו לאותות ולמועדים ולימים ושנים, זיל, ליקרו צדיקי בשמיך: יעקב הקטן שמואל הקטן דוד הקטן. חזייה דלא קא מיתבא דעתה, אמר הקב"ה: **הביאו כפרה עלי שמיעטתי את הירח**. והיינו דאמר ר"ש בן לקיש: מה נשתנה שעיר של ראש חדש שנאמר בו לה' אמר הקב"ה: שעיר זה יהא כפרה על שמיעטתי את הירח".
      1. תמיה.
         1. מהר"ל (באר הגאולה באר ד' ד"ה בפ"ק דשבועות, חידושי אגדות ריש מס' שבועות) – "וכאשר רואים את המאמר הזה הם נבהלים משתוממים לומר שהוא יתברך ח"ו צריך לכפרה ...".
      2. י"ל, שעיר זה כפרה לישראל ועלי לקבוע זמן כפרה זו.
         1. תוס' (שבועות דף ט. ד"ה שעיר) – "פירש בערוך שעיר זה כפרה לישראל ועלי לקבוע זמן כפרה זו וקבעתי בר"ח להפיס דעתה של ירח".
         2. רי"ף (שבועות דף א:) – "שיהו ישראל בכל ר"ח מקריבין קרבן לפני לכפר עונותיהם לפיכך אמר הקב"ה הביאו כפרה לפני בר"ח לכפר עליכם כדי שתשלימו עלי בקרבן כפרה זה את הכבוד שאמרתי לעשות לירח בשביל שמיעטתיו וזה הוא פירוש הביאו כפרה עלי שמיעטתי".
         3. שבולי הלקט (סי' קע"ו) – "וזהו פירושו שעיר זה יהא כפרה על ישראל אם ישגו בחשבון תולדות הלבנה ונחת רוח יהא זה ללבנה שיתכפרו בה ישראל בחדושה על שגמרתי לה להתמעט".
         4. כל בו (סי' מ"ג ד"ה ונהגו).
         5. א"ר (סי' תי"ט ס"ק א') – "כבוד היום שהוא כפרה לישראל שאמרו חז"ל והביאו כפרה עלי שמעטתי את הירח כלומר בעבורי על שמעטתי הירח ממאור שלה ואני רוצה לעשות לה כבוד שיתכפרו בה כל ישראל בכל עת שמתחדש".
            1. לשון עלי, י"ל על אחריות שלי – שבולי הלקט (סי' קע"ו, "ומהו לשון עלי כאדם האומר לחבירו עלי זה הדבר אני ערב לך בזה").
            2. לשון עלי, י"ל שצ"ל אלי – א"ר (סי' תי"ט ס"ק א', "ועיין בהרי"ף דמגיה בש"ס דצריך לומר הביאו כפרה אלי באל"ף ולא בעי"ן עלי").
      3. מראי מקומות – עקידת יצחק (שער ל"ז, מו:), מכתב מאליהו (ח"ד עמ' ר"ה).
         1. מורה נבוכים (ח"ג פרק מ"ו) – "וכאשר חשש שידמו בשעיר ראש חדש שהוא קרבן ללבנה, כמו שהיו עושים המצריים מהקריב ללבנה בראשי החדשים, באר בו שזה למצות השם לא ללבנה … ונאמר בו עולה לה', להסיר המחשבות ההם הנתלות בלבבות ההם החולים חליים נאמנים, ודע זאת הפליאה ג"כ".
         2. תוס' הרא"ש (שבועות דף ט. ד"ה שעיר) – "שעיר זה יהא כפרה עלי וכו'. **ולימדתך תורה דרך ארץ** דאם סרח העבד לפני אדונו עד שהוצרך לייסרו מוטל על האדון לפייסו אח"כ, וכיוצא בו נעשה אדם בצלמנו, ויש דוחקין לפרש שעיר זה יהא כפרה לישראל על עוונותיהם עלי הדבר הזה מוטל לעשותו לכבוד הלבנה על שמיעטתיה".
   2. **דאורייתא או דרבנן**.
      1. דאורייתא.
         1. יראים (סי' רכ"ז) – "מהיקש דר' יונה בשבועות פ"א אלה תעשו לה' במועדיכם א"ר יונה הוקשו כל המועדות זה לזה ... ולמדנו גם מזה שבר"ח אסור להתענות וחייב אדם לשמוח בו כדאמרינן התם דר"ח אב מיקרי מועד דכתיב קרא עלי מועד וגו'".
         2. ס' חרדים (פרק י"ד אות ה') – "לאכול ולשתות בראש חדש, מדברי הרמב"ם פרק ג' מהלכות נדרים נראה בהדיא שהוא דבר תורה, וליכא איסור תענית מדברי סופרים רק חנוכה ופורים, וטעם הרב ז"ל משום דאיסור תענית בראש חודש ילפינן משום דאיקרי מועד כדאיתא פרק שני דתעניות, אם כן איסורו כחול המועד מן התורה, (ענף מצוה)".
      2. מחבר (סי' תי"ח סעי' ד') – "ואם נשבע בפירוש להתענות בראש חדש, נ"ל שחלה עליו שבועה כיון שאינו אלא מדרבנן. אלא שמדברי הרמב"ם נראה לכאורה שהוא מדאורייתא".
      3. מראי מקומות – גר"א (סי' תי"ח, מעשה רב סי' קנ"א).
   3. **למה ב' ימים**.
      1. ברכי יוסף (ריש סי' תכ"ז) – "כתב רבינו ישעיה הראשון בתשובה כ"יא וז"ל, מה ששאלתם למה אנו עושין ר"ח שני ימים, דע **דלא משום ספק אנו עושין**, שא"כ כל ר"ח נעשה שני ימים, אלא טעם הדבר כך נ"ל כי חדשה של לבנה כ"ט ימים ומחצה, ויום שלשים היה ראוי לחלקו חציו לחדש שעבר וחציו לחדש הבא, ולא נוכל לחלק היום לחצאין, מפני זה תקנו חכמים לעשות החדשים אחד מלא ואחד חסר, ואפ"ה הדין היה שביום שלשים נקדש החדש, שכיון שמקצתו קדש כלו קדש, ולמחר בל"א לא נקדש, אבל כיון שתקנו חכמים ליתן כל יום ל' לחדש שעבר, אנו מקדשין יום ל' ויום ל"א. אנו מקדימין ומקדשין יום ל' מפני שהוא זמנו של קידוש, שהרי חצי יום הוא ראוי להיות לחדש הבא, וצריכין אנו לקדש לחדש הבא והוא זמן הקידוש. ועוד אנו מקדשין למחר להיות מונין ממנו מיום ל"א. ושניהם נקראים ר"ח, זה לקדוש וזה למנין. וכך היו עושין מימות הנביאים כדכתיב (שמואל א כ, כז) ביום החדש השני, ואע"פ שהמולד לא יפול ביום ל' אחר הקביעות שתקנו לנו ב"ד אנו הולכים ולא אחר המולד. עכ"ד").
         1. מ"ב (סי' תכ"ב ס"ק ג') – "בלילה - ולא היה עדיין קדושת ר"ח על היום ואפילו בליל ב' של ר"ח שייך טעם זה שהלא יום ב' הוא **רק משום ספיקא** דאלו היום א' היה קודש היום שני הוא חול".
      2. מראי מקומות – רמב"ם (קידוש החודש פרק ח' הל' ד'), פר"ח (ריש סי' תכ"ז).
2. תשובה.
   1. **יום כיפור קטן** – פר"ח (סי' תי"ז).
      1. מ"ב (סי' תי"ז ס"ק ד') – "ויש נוהגין לעשות למנחה סדר יוה"כ קטן [וטעם לשם זה הוא לפי מה דאיתא בפר"ח דמהר"ם קורדווירו ז"ל היה קורא אותו כפור קטן לפי שבו מתכפרים עונות של כל החודש דומיא דשעיר של ר"ח וכדאמרינן במוסף זמן כפרה לכל תולדותם וכדכתב הב"י בסימן תכ"ג בשם האו"ח ... כתבו הספרים דאף מי שאינו מתענה מ"מ **יראה לעשות תשובה ביום זה ולתקן את אשר עוות בכל החודש** מאחר שהוא יום אחרון של כל החודש כמו ער"ה מכל השנה ואז בודאי יהיה לו יום החודש זמן כפרה לכל תולדותיו".
3. נשים במלאכת ראש חודש (סימן תי"ז).

**דור המלקטים** - Halachically Speaking (חי"א קונ' י"ב ).

* 1. **מקור**.
     1. מחבר (סי' תי"ז) – "ר"ח מותר בעשיית מלאכה, והנשים שנוהגות שלא לעשות בו מלאכה **הוא מנהג טוב**".
        1. רמ"א (שם) – "ואם המנהג לעשות מקצת מלאכות ולא לעשות קצתן, אזלינן בתר המנהג".
     2. בה"ל (ד"ה והנשים) – "שעכ"פ כל בת ישראל **מחויבת לנהוג לפרוש עכ"פ ממקצת מלאכות** ושיהא הבדל בין יום זה לשאר ימות החול".
  2. **בנות**.
     1. שלא נשואות.
        1. מחמיר.
           1. הגרח"ק זצ"ל (דברי שי"ח חקס"ב עמ' ב') – "בראש חודש נוהגות הנשים שלא לעשות מלאכה. כיצד הדין בבנות לא נשואות. תשובה: ככל הנשים".
     2. שהגיעו לחינוך
        1. מחמיר.
           1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא ח"פ עמ' ק"צ טור ג') – "שאלה: האם נוהג גם לכל הבנות מגיל חינוך. תשובה [בע"פ]: כן".

עי' הגרח"ק זצ"ל (דברי שי"ח חקס"ב עמ' ב') – "אם גם בנות לא נשואות אסור להם לעשות מלאכה, האם זה מגיל בת מצוה. תשובה: טוב לחנך גם קודם".

* 1. **ב' ימים ר"ח**.
     1. מ"ב (ס"ק ד') – "אם היה ר"ח שני ימים יש דעות בפוסקים יש שכתבו דצריכין להיות בטלין שני ימים ממלאכתם ויש שכתבו דזה תלוי במנהג המקום [וכ"מ מפמ"ג] ומ"מ אף לדעה זו אין להם להקל רק יום א' של ר"ח שהוא השלמת חודש העבר אבל לא ביום ב' שהוא עיקר ר"ח".
     2. מחמיר.
        1. אור לציון (ח"ג פרק א' הע' א') – "ומלאכות שנהגו בהן איסור, אין לעשות לא ביום א' דראש חודש ולא ביום ב' דראש חודש, וכמבואר בב"י שם בשם הרוקח".
        2. חוט שני (שבת ח"ד עמ' שי"ט) – "ולמעשה נהגו הנשים באיסור מלאכה בב' ימים דר"ח".
        3. שבט הקהתי (ח"א סי' קל"ה אות ב') – "וכהיום המנהג לא לעשות בב' ימים".
     3. מראי מקומות – ראש חודש (פרק י"א סעי' ט').
  2. **ליל ר"ח**.
     1. בה"ל (סוף ד"ה מנהג) – "והרב יעב"ץ במור וקציעה כתב דמסתברא דבלילה מותרים במלאכה דהוי בצנעא ולא נאסרה בר"ח אלא מלאכת פרהסיא ולא חמיר נמי מת"צ ועי"ש עוד במה שכתב להקל במלאכות קלות ואיני יודע אם נהגו כדבריו בכל זה".
     2. מחמיר.
        1. חוט שני (שבת ח"ד עמ' שי"ט) – "ולמעשה נהגו הנשים להחמיר מהשקיעה של ליל ר"ח שלא לעשות מלאכה".
        2. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא ח"פ עמ' ק"צ טור ג') – "שאלה: במנהג איסור מלאכה לנשים בר"ח האם נוהג גם מהלילה. תשובה [בע"פ]: נהגו כן מהלילה".
        3. שבט הקהתי (ח"א סי' קל"ה אות ג') – "אבל היום המנהג לא לעשות גם בלילה ואפילו בצנעה".
  3. **איזה מלאכה (פוסקים בזמנינו), הגדר**.
     1. כמו חוה"מ – אג"מ (מסורת משה או"ח אות ר"ס).
     2. טירחה – אור לציון (ח"ג פרק א' הע' א', "והמנהג כיום שהנוהגות שלא לעשות מלאכה בראש חודש נוהגות שלא לעשות מלאכה שיש בה טורח, כגון כיבוס ותפירה ורקמה, (וראה גם בספר נתיבי עם סימן תי"ז), אבל מלאכה שאין בה טורח, לא נהגו בה איסור").
     3. מראי מקומות.
        1. חוט שני (שבת ח"ד סוף עמ' שי"ח) – "ופשוט שמניעת נשים ממלאכה בר"ח לא חמיר מחוה"מ, לכן כל המלאכות המותרות בחוה"מ מותר בר"ח. וכן יש להתיר מלאכה כשזה דבר האבד. אבל לצורך פרנסה בלבד אין להתיר. אולם כשנותנים בגד לתופרת לתפור אין צריך להתנות שלא תתפור בר"ח. כיבוס בגדי תינוקות בר"ח, אם יש צורך בזה בו ביום, מותר".
  4. **להפסיד פרנסתן**.
     1. מיקל.
        1. ערה"ש (סעי' י') – "ונשים העוסקות באומנות עושות מלאכה וצ"ל דלא קבילו עלייהו להפסיד פרנסתן".
        2. הליכות עולם (ח"ה עמ' א') – "והעובדות והעוסקות במלאכה לצורך פרנסתן, שאם לא יעבדו בראש חודש, יפסידו פרנסתן, מותר להם לעבוד בראש חודש".
        3. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע סי' תי"ז סעי' ב') – "וכן נשים העובדות לצורך פרנסת הבית, אינן צריכות להתבטל מעבודתן בכל ראש חודש".
     2. מראי מקומות – חוט שני (שבת ח"ד ריש עמ' שי"ט, לשונו מובא לעיל).
        1. הגריש"א זצ"ל (מה טובו גליון ו' עמ' י"ג אות כ"ט) – "אשה שפרנסתה בתפירה בשעת הדחק אם תאבד פרנסתה אם לא תעבוד בר"ח אפשר להקל לה לתפור בר"ח".
  5. **טויה** (spinning).
     1. מחמיר – תשב"ץ (ח"ג סי' רמ"ד, "שנהגו הנשי' איסור לטוות ונהגו היתר בשאר מלאכות בתפיר' וכיוצא בה"), הו"ד בשע"ת (ס"ק ג'), הליכות עולם (ח"ה עמ' א').
  6. **סריגה** (knitting).
     1. מחמיר – ארחות רבינו (ח"א עמ' קע"ז אות כ"ג), הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' מ"ט), רבבות אפרים (ח"ג סי' רצ"ח, "והעיקר שלא תופרות וסורגות וכדומה"), ראש חודש (פרק י"א סעי' ג').
     2. בלי שכר יש להקל – הליכות עולם (ח"ה עמ' א', "מותר להן לסרוג ולתפור לצורך בני ביתם, ללא קבלת שכר").
  7. **תפירה** (sewing).
     1. מחמיר – ארחות רבנו (ח"א עמ' קע"ז אות כ"ג), אג"מ (מסורת משה או"ח אות ר"ס), הגרשז"א זצ"ל (ראש חודש פרק י"א הע' י"א), אור לציון (ח"ג פרק א' הע' א', לשונו מובא לעיל), הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' מ"ט, בשבילי הפרשה עמ' קס"ב, מה טובו גליון ו' עמ' י"ג אות כ"ט [לשונו מובא לעיל], פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות קל"ז, "שרק מתפירה וכיבוס יש להמנע בר"ח, אבל גיהוץ מותר"***), הגרחפ"ש זצ"ל (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה ויעוין), משנה הלכות (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה ויעוין), רבבות אפרים (ח"ג סי' רצ"ח, לשונו מובא לעיל), חוט שני (שבת ח"ד עמ' שי"ח, "ולמעשה נהגו הנשים להמנע בר"ח מכביסה ותפירה"), ראש חודש (פרק י"א סעי' ג').
     2. מיקל – תשב"ץ (ח"ג סי' רמ"ד, לשונו מובא לעיל), הו"ד בשע"ת (ס"ק ג').
     3. בלי שכר יש להקל – הליכות עולם (הליכות עולם ח"ה עמ' א', לשונו מובא לעיל).
  8. **תיקון בגדים**.
     1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא ח"פ עמ' ק"צ טור ג') – "שאלה: שאלה אשה משכנתה מכונת תפירה [ומבקשת ממנה רק לעיתים דחופות] בער"ח, ולא שמה לב שהוא ער"ח, ואינה יכולה להניח את המכונה אצלה וזקוקה דחוף לתקן איזה בגדי ילדים לשבת, האם יש מקום להקל. תשובה [בע"פ]: אין להקל **והבעל יתפור במקומה**".
     2. **הגר"א נבנצל שליט"א (אהל יעקב) – "בחור ישיבה שנוסע מביתו לזמן ארוך בישיבה ולא הספיק לתקן הקיפולים במכנסים שלו עד ראש חודש האם אמא שלו יכולה לתפור את הקיפולים בראש חודש כיון שהוא צריך ללכת לישיבה באותו יום. תשובה: אפשר להקל".**
  9. **רקמה**.
     1. מחמיר – אור לציון (ח"ג פרק א' הע' א', לשונו מובא לעיל).
  10. **גיהוץ** (ironing).
      1. מיקל – הגרשז"א זצ"ל (ראש חודש פרק י"א הע' י"ג), עי' הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' מ"ט, בשבילי הפרשה עמ' קס"ב, פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות קל"ז,*** "גיהוץ במגהץ אדים נחשב ככיבוס, במגהץ רגיל מותר לגהץ"), ראש חודש (פרק י"א סעי' ג').
      2. מראי מקומות – פסקי בושם (פרק י"ד סעי' ד').
  11. **כביסה** (laundering).
      1. מחמיר.
         1. אג"מ (מסורת משה או"ח אות ר"ס, עי' אות שנ"ט).
         2. הגרשז"א זצ"ל (ראש חודש פרק י"א הע' י').
         3. אור לציון (ח"ג פרק א' הע' א') - לשונו מובא לעיל.
         4. פסקי בושם (פרק י"ד סעי' ג').
         5. הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' מ"ט, פסקי הלכות קרול ***יו"ד אות קל"ז,*** בשבילי הפרשה עמ' קס"ב) - לשונו מובא לעיל.
         6. הגרחפ"ש זצ"ל (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה ויעוין).
         7. משנה הלכות (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה ויעוין).
         8. חוט שני (שבת ח"ד עמ' שי"ח) – "ולמעשה נהגו הנשים להמנע בר"ח מכביסה ותפירה".
         9. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ה') – "שאלה: מובא ממרן, דאסור בזה"ז כיבוס בר"ח לנשים, וצ"ע שבס' אורחות רבינו ח"א עמ' קע"ז כתב שבבית הקהילות יעקב לא הקפידו לא לכבס, ורק תפירה ואריגה נהגו בר"ח. תשובה: בזמנינו נשתנה המצב".
         10. ראש חודש (פרק י"א סעי' ג').
      2. מיקל.
         1. ארחות רבינו (ח"א עמ' קע"ז אות כ"ג, אמנם עי' ראש חודש פרק י"א סוף הע' י').
      3. מראי מקומות.
         1. עי' בקובץ מבקשי תורה חי"ד עמ' רל"ו בשם מרן לאסור לנשים כיבוס בר"ח, וכ"כ בס' מקור חיים להחו"י קיצור הלכות ס"א. וכ"כ בס' הליכות שלמה ר"ח פ"א ס' כ"ב דהל' אות ל"ד. ובס' הליכות חיים ח"ב פ"כ הביא שמותר לבעל להפעיל המכונה, אולם בס' חוט שני שבת ח"ד הל' ר"ח שאין להקל לבעל, ועיין בשו"ת אור לציון ח"ג פ"ג ס"א, ושו"ר בס' ראש חודש פי"א ס"ג בהערה י', בשם מרן, דגם כיבוס אסור ובבית הקה"י כמדומה שלא כיבסו אבל בבירור אין יכול להעיד עי"ש. וע"ע בשו"ת שבט הקהתי ח"א ס' קל"ה ובס' בירור הלכה ח"ג ס' תי"ז, ומש"כ בשם מרן בס' ד' אמות של הלכה פ"מ ס' י"ב. וע"ע בס' דעת יהודה עמ' ק"ח ובשו"ת שרגא המאיר ח"ח ס' קכ"ט ובשו"ת רבבות אפרים ח"ז ס' ר"ע אות י"ד. ומש"כ ידידי הג"ר משה חליוה בקובץ אליבא דהלכתא פ' עמ' קס"ג ומש"כ בשו"ת משנת יוסף חי"ג ס' קל"ג. .
  12. **לתלות את הכביסה**.
      1. מחמיר – אור לציון (ח"ג פרק א' סעי' א', הע' א', "והנה בכלל מלאכת הכיבוס הוא תליית הכביסה, ועל כן הנוהגות איסור בכיבוס, אין להן לתלות את הכביסה. ורק לייבש במכונת ייבוש יש להתיר, וכמו שנתבאר לענין מכונת כביסה").
  13. **ציחצוח נעלים**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ד') – "שאלה: אם מותר בר"ח לנשים לצחצח נעלים. תשובה: עיין שוה"נ תי"ז דין י'. (ובס' דולה ומשקה עמ' רע"ד השיב מרן, אולי ציחצוח הוי כחוה"מ שאסור. ובס' אורחות רבינו ח"א עמ' קע"ז שבבית הקהילות יעקב הקפידו רק בתפירה וסריגה ולא בכיבוס עי"ש. וא"כ עפ"ז שרי לצחצח נעלים. ועמש"כ בשו"ת משנת יוסף חי"ג ס' קל"ג במכתבו אלי. ועיין בס' מועדי הגר"ח ח"א תשו' רס"ג בציחצוח נעלים בחוה"מ, תשו' ש"כ ציחצוח נעלים בתשעת הימים )".

1. מכונית כביסה (washing machine).
   1. **מחמיר**.
      1. עי' אמת ליעקב (סי' תי"ז הע' תי"ז) – "הדעת נוטה להחמיר שלא לכבס אפילו במכונת כביסה בר"ח".
      2. משנה הלכות (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה וכן) – "דלדעתו גם ההכנה בכלל כיבוס, ואסורה בין בהכנת הבגדים למכונית ובין בלחיצת הכפתור עכת"ד".
      3. הגריש"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' שכ"ו, בשבילי הפרשה עמ' קס"ב אות ב').
      4. הגרחפ"ש זצ"ל (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה אכן) - לשונו מובא לקמן.
      5. חוט שני (שבת ח"ד עמ' שי"ח) – "ונראה דלכבס במכונת כביסה הוא בכלל כיבוס שנהגו בו איסור, ויש לקיים את המנהג כפשוטו ולא לחפש עצות והערמות ולכן אין להתיר ע"י שהאשה תכין את המכונה והבעל רק יכניס את התקע של החשמל לתוך השקע".
      6. הגרח"ק זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' רל"ה אות ד') – "נוהגין שלא".
      7. הגר"ע אוירבאך שליט"א (יתן נאמן, ע"י ר' דניאל טרביס שליט"א) -

I have heard that there is a problem for women to do *melachah* on *Rosh Chodesh*. Does this mean that I cannot use a washing machine on *Rosh Chodesh*? Thanks.

Rav Auerbach: Although many women are lenient in this regard, the *minhag* is for women not to do certain *melachos* on *Rosh Chodesh*, since *Rosh Chodesh* is considered to be a special *chag* for women, because they didn’t take off their jewellery to make the *Eigel*. The *Shulchan Aruch* writes that it is good for women to observe this *minhag* (417:1). However, most *melachos* are permitted, and in the home of my father, the great *gaon*, Rav Shlomo Zalman *zt”l,* the women were careful not to sew, knit, iron clothes, and wash clothes (see *Halichos Shlomo, Rosh Chodesh* 1:22). In a case of great need, you can load the machine and let a child press the button (or ask your husband to do the laundry).

* + 1. משנת יוסף (חי"ג סי' קל"ג, חי"ד סי' ש"מ) – "שמחמירים שלא לכבס במכונת כביסה בר"ח, וכמו שנתבאר בשו"ת משנ"י (חי"ג סי' קלג) ועיי"ש בטעם מניעת מלאכת נשים בר"ח שהוא משום מעלת היום. והגם שהכיבוס במכונת כביסה היא מלאכה שאין בה טירחא אלא לחיצה על כפתור, מ"מ נחשבת למלאכה גמורה, וכמ"ש החזו"א (או"ח סי' ל"ו סק"א ובב"ק סו"ס י"א) לגבי שביעית דהחורש במכונת חרישה חשמלית חשוב כח ראשון, וחייב על זה בשבת ובשביעית משום חורש. וכן בזריעה, צורת הזריעה היא אחרת ממה שראינו בימים הקדמונים. דכל מלאכה שנאסרה בזמן חז"ל אסורה גם בימינו אע"פ שאין בה טרחה מרובה".
    2. הליכת בת ישראל (אנגלית, פרק ט"ז הע' ד').
    3. עטרת פז (ח"א כרך א' או"ח סי' ו' ד"ה ואגב) – "גם אם הכיבוס נעשה ע"י המכונה יש לאסור דסו"ס מלאכה היא".
    4. כה תאמר לבית יעקב (עמ' ס"ח).
  1. **מיקל**.
     1. הגרשז"א זצ"ל (ראש חודש פרק י"א הע' י"ט).
     2. עי' אור לציון (ח"ג פרק א' סעי' א') – "שאלה. האם מותר לאשה לכבס בגדים בראש חודש. תשובה. מעיקר הדין מותר לאשה לכבס בגדים במכונת כביסה בראש חודש, אף הנוהגת שלא לעשות מלאכה בראש חודש. ומכל מקום טוב שהאיש יפעיל את המכונה. אולם אין לאשה זו לתלות את הכביסה, אבל מותרת היא לייבשה במכונת ייבוש. והאיש מותר בכל אופן לתלות כביסה ולעשות שאר מלאכות בראש חודש".
     3. הליכות עולם (ח"ה עמ' א', ילקוט יוסף שבת ח"ה עמ' רנ"ב סוף הע' ב').
     4. עי' רבבות אפרים (ח"ג סי' רצ"ח) – "כה תאמר לבית יעקב עמוד ס"ח שהאריך בזה וכתב בשם הבירור הלכה דבליל א' דר"ח יש לצדד להקל מכמה טעמים, וגם מטעם דאין מקדשין את החודש בלילה, וכן במכונת כביסה יש לצדד להקל אפילו בב' דר"ח וביום, וכתב עליו דבר זה נגד מנהגינו וחלילה לסמוך על זה ואין להתיר לה שום כביסה, ואפילו לא במכונת כביסה לא עכ"ל. אבל לדעתי פה הפריז על המדה והעיקר שלא תופרות וסורגות וכדומה, אבל דברים אחרים לא קבלו עליהן, ובפרט עם ילדים קטנים שצריכה לכבס, ועיין בזה".
     5. ילקוט יוסף (שבת ח"ה עמ' רמ"ח, קיצור שו"ע סי' תי"ז סעי' א') – "ומכל מקום מותר להן להכניס בגדים לתוך מכונת כביסה ולהפעילה, או לשטוף כלים ולנקות את הבית".
  2. **הכנת בגדים למכונית**.
     1. מחמיר.
        1. משנה הלכות (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה וכן) - לשונו מובא לעיל.
     2. מיקל.
        1. הגרחפ"ש זצ"ל (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה אכן) – "והשיב דאין זה חשוב טירחא שתהא אסורה לעשותה, וע"כ אין ההכנה בכלל כיבוס בזה, ורק לחיצת הכפתור הוא האיסור עכת"ד".
        2. הגרח"ק זצ"ל (תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה אכן, הליכות חיים ח"ב אות קפ"ג [לשונו מובא לקמן]) – "לכאו' אפשר להתיר".
        3. בירור הלכה (או"ח סי' תי"ז) – "כביסה - הכנה במכונת כביסה אוטומטית יש לצדד להקל אפילו בב' דר"ח וביום".
        4. הגר"ע אוירבאך שליט"א (לשונו מובא לעיל).
  3. להכין הכביסה במכונית כביסה בראש חודש **והאיש ילחוץ הכפתור**.
     1. מיקל.
        1. אור לציון (ח"ג פרק א' סעי' א') - לשונו מובא לעיל.
        2. הגרחפ"ש זצ"ל (הליכות חיים ח"ב הע' קנ"ג, תאריך ישראל סי' ג' הע' מ"ב ד"ה איברא) – "דמותר".
        3. הגרח"ק זצ"ל (הליכות חיים ח"ב אות קפ"ג) – "אם מותר לנשים להכין הכביסה במכונית כביסה בראש חודש, אם האיש ילחוץ הכפתור. תשובה: לכאורה אפשר להתיר".
        4. הגר"ע אוירבאך שליט"א (לשונו מובא לעיל).
     2. מחמיר.
        1. חוט שני (שבת ח"ד עמ' שי"ח) - לשונו מובא לעיל.
  4. מראי מקומות.
     1. שבט הקהתי (ח"א סי' קל"ה אות א') – "נסתפקתי איך המנהג היום שמכבסין ע"י מכונת כביסה ולוחצין רק על הכפתור ומתכבס מאליו אי מותר ועי' במור וקציעה להיעב"ץ דמלאכות קלות עושות א"כ לכ' יש להתיר בלחיצת הכפתור דהוה מלאכה קלה וצ"ע למעשה. **אך להפעיל המכונת כביסה לפני ר"ח** תכבס בר"ח פשיטא דמותר".

1. שמחה.
   1. ברכות (דף מט.) – "רב הדר יתיב וקאמר: טעה ולא הזכיר של יום טוב אומר ברוך שנתן ימים טובים לעמו ישראל **לשמחה** ולזכרון, ברוך מקדש ישראל והזמנים. אמר ליה: מאן אמרה רב. הדר יתיב וקאמר: טעה ולא הזכיר של ראש חודש אומר ברוך שנתן ראשי חדשים לעמו ישראל לזכרון, **ולא ידענא אי אמר בה שמחה אי לא אמר בה שמחה**, אי חתים בה אי לא חתים בה".
      1. הספק, אם יש דין שמחה בר"ח – ריטב"א (ברכות דף מט.), תוס' הרא"ש (ברכות דף מט., "אי אמר בה שמחה וכו'. דר"ח לא שייך בה שמחה או שמא כיון דכתיב וביום שמחתכם ובמועדיכם ובראשי חדשיכם איתקש ר"ח ליום שמחה, ועוד דשמחה כתיב ברגלים ומצינו ר"ח דאיקרו מועד"), טור (סי' קפ"ח, "ונסתפקו בה בגמרא אי מזכיר ביה שמחה אי לאו משום דר"ח לא שייך ביה שמחה או דילמא כיון דכתיב וביום שמחתכם ובמועדיכם ובראשי חדשיכם וגו' אלמא איתקש ר"ח למועד ולא איפשיטא הלכך אין לומר בה שמחה").
   2. **הלכה**.
      1. יש דין שמחה – יראים (סי' רכ"ז, "דר"ח אב מיקרי מועד דכתיב קרא עלי מועד ... והא דאמרינן בברכות פ"ג שאכלו ר"ח אי בעי אכיל אי בעי לא אכיל באכילת פת קאמר שבלא אכילת פת **יכול לשמוח** באכילת בשר ושתיית יין"), רי"ץ גיאות (לקוטי הלכות), הו"ד בטור (סי' ת"כ, יו"ד סי' ת"א סעי' ו', "והרי"ץ גיאת כתב נהגו מימות זקנים הראשונים שלא לומר צ"ה אחרי המת בר"ח חנוכה ופורים ... דהללו ימי **שמחה** נינהו דכתיב וביום שמחתכם ובמועדיכם ובראשי חדשיכם ובכל אחד מהם אומרים הלל זה היום עשה ה' נגילה ונשמחה בו").
         1. אפשר השמחה של הרי"ץ גיאות, שמחה של רוחניות – שד"ח (מערכת הא' כלל פ"ב ד"ה מה).
      2. אין דין שמחה – רא"ש (ברכות פרק ז' סי' כ"ג, "אבל שמחה מסתברא שלא יאמר דלא שייך שמחה בר"ח"), רש"י (תענית דף טו: ד"ה ואם, "שקיבלו תענית מקודם לכן, ונכנס בהן ראש חדש - אין מפסיקין, דאף על גב דאקרי מועד - לא כתיב ביה יום משתה ושמחה"), הו"ד במג"א (סי' תקע"ב ס"ק ד', "אע"ג דר"ח איקרי מועד מ"מ לא מקרי יום משתה ושמחה (רש"י)"), פשטות הפוסקים.
   3. מראי מקומות – רי"פ (על רס"ג עשה, רנ"ה-ד', רנ"ו-ג'), רבבות אפרים (ח"ב סי' קכ"ה אות ט', ח"ה סי' שפ"ב, ח"ו סי' ת"ד), ילקוט יוסף (סי' תי"ח, עמ' רס"ד), מבקשי תורה (ח"ג סוף עמ' תס"ב), ראש חודש (פרק י"ב הע' ד').
2. סעודה - סימן תי"ט.
   1. טור (סי' תי"ט) – "ומצוה להרבות בסעודת ר"ח דגרסינן במגילה באלו אמרו מקדימין וכו' אבל בסעודת פורים וסעודת ר"ח אלמא דמצוה הוא דחשיב ליה בהדי סעודת פורים ואיתקש נמי למועד דכתיב (במדבר י) וביום שמחתכם ובמועדיכם ובראשי חדשיכם וכתיב (שמואל א כ) גבי דוד כי זבח משפחה לנו ור"ח הי' דכתיב ויהי ממחרת החדש ואיתא נמי בפסיקתא כל מזונותיו של אדם קצובים לו מר"ה ועד ר"ה חוץ ממה שמוציא בשבתות וי"ט ור"ח וחוש"מ ומה שהתינוקות מוליכין לבית רבן אם מוסיף מוסיפין לו ואם פוחת פוחתין לו".
      1. ג' ראוית. ירושלמי [י"ל, שאינו בבלי, ערה"ש. ועוד, רק לנכנסין לעבר החודש, ב"י בשם הר"ן], הקש [י"ל, סמך בעלמא, ב"י]. דוד המלך [י"ל, מקרה, ב"י].
      2. מחבר (סי' תי"ט), פוסקים – "מצוה להרבות בסעודת ראש חודש".
   2. **סעודת ר"ח ללא כוונה**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חפ"א עמ' קל"ג טור ג') – "שאלה: כ' השעה"צ לכתחילה טוב יותר שיאכל פת לשם סעודת ר"ח. ויל"ע בידע שהיום ר"ח ואמר יעו"י והלל ומוסף, אבל בסעודת שחרית לא היתה כונתו לשם סעודת ר"ח, האם יחזור ויאכל פת בצהרים לשם ר"ח. תשובה: בדיעבד יצא"
   3. **פת**.
      1. חיוב – ***ר"י מלוניל (שבת דף כד., "****ראש חודש שחייב לקבוע סעודתו על הפת* ***ולברך ברכת המזון, ולפיכך מיחייב לאדכורי ראש חודש [גליון: ברכת המזון אבל סעודת חנוכה על הפת אינו אלא מדרבנן] לפיכך אינו חייב להזכיר"), הו"ד בחי' הר"ן (הישן, שבת דף כד.).***
      2. אין חיוב – יראים (סי' רכ"ז, "והא דאמרינן בברכות פ"ג שאכלו ר"ח אי בעי אכיל אי בעי לא אכיל באכילת פת קאמר שבלא אכילת פת יכול לשמוח באכילת בשר ושתיית יין"), מחבר (סי' קפ"ח סעי' ז', "שאינו חייב לאכול פת"), מג"א (סי' קפ"ח ס"ק ט', סי' תי"ח ס"ק א', "וא"צ לאכול פת"), מ"ב (ס"ק א', "דמעיקר חיובא אינו מחוייב לאכול דברים הטעונים בהמ"ז ויכול לצאת בשארי דברים"), פוסקים (סי' קפ"ח, סי' תי"ט).
      3. לכתחילה [מצוה] – פר"ח (סי' תי"ט), שעה"צ (ס"ק א', "ומשמע דלכתחלה טוב יותר שיאכל פת לשם סעודת ר"ח וכ"כ הפר"ח ועיין בפמ"ג").
      4. ***מראי מקומות*** – ראש חודש (פרק י"ב סעי' ב'), אתקינו סעודתא (סעי' ב').
   4. **בשר ויין**.
      1. חיוב – יראים (סי' רכ"ז, "והא דאמרינן בברכות פ"ג שאכלו ר"ח אי בעי אכיל אי בעי לא אכיל באכילת פת קאמר שבלא אכילת [פת] יכול לשמוח באכילת בשר ושתיית יין").
      2. אין חיוב – פשטות וסתימות הפוסקים.
      3. קהלות יעקב (ארחות רבינו ח"א עמ' קע"ז אות כ"ד) – "מו"ר זצוק"ל כל ר"ח **שותה קצת יין ונותן לכל ב"ב וגם לנשים** **לשתות קצת יין** ואמר צריכים לכבד את ר"ח ולהבליט בזה שהוא יו"ט".
      4. ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(דרך שיחה ח"ב עמ' ש"ג) – "בכל יום ראש-חודש שותה מו"ר שליט"א [זצ"ל] מעט יין לכבוד ר"ח, שכך נהג אביו מרן זצ"ל, וביום א' דר"ח אדר מזג מעט יותר ואמר: לכבוד משנכנס אדר כו' נשתה מעט יותר. והוסיף שמסתבר אמנם שהוא רק מב' דר"ח שאז הוא אדר".***
   5. **לדקדק לעשות מאכל אחד יותר מבכל יום** – שכנה"ג (הג' ב"י ס"ק א'), א"ר (ס"ק א', "כתב שיירי כנסת הגדולה ראיתי שמדקדקין כשחל ראש חודש בחול עושין מאכל אחד יותר"), מ"ב (ס"ק ב', "דהמדקדקים נוהגים כשחל ר"ח בחול עושים מאכל אחד יותר מבכל הימים לכבוד ר"ח"), ראש חודש (פרק י"ב סעי' ג').
      1. כה"ח (סי' רמ"ב ס"ק ט') – "ובראש חודש שח"ל בשבת, צריך להוסיף עוד תבשיל משאר שבתות לכבוד ר"ח".
      2. הגר"א נבנצל שליט"א (על ס"ק ב') – "מאכל. או משקה אחד יותר, דמאכל כולל משקה".
      3. ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(דרך אכילה עמ' ס"ג) – "***שאלה: כתב השו"ע סי' תי"ט: מצווה להרבות בסעודת ר"ח, וכתב המ"ב סק"ב כשחל בשבת עושים מאכל אחד יותר ממה שנוהגים בכל השבתות, כדי שיהיה ניכר כבוד ר"ח, ע"כ, האם בכל סעודה בשבת יש להוסיף, או מספיק אם יוסיף בסעודה אחת. תשובה: אולי סגי בפ"א".
      4. מראי מקומות – אתקינו סעודתא (סעי' ב').
   6. **זמן הסעודה**.
      1. ביום – מ"ב (ס"ק ב', שעה"צ ס"ק ג').
      2. מראי מקומות – אתקינו סעודתא (סעי' ח').
         1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא חפ"א עמ' קל"ג טור ג') – "שאלה: כ' השו"ע סי' תי"ט מצוה להרבות בסעודת ר"ח, וכ' המ"ב נראה דמה שמרבה בסעודה ביום לכבוד ר"ח די, וא"צ להרבות גם בלילה עכ"ל. ויש להסתפק אם ה"ה להיפך אם סגי במה שמרבה בלילה. תשובה: אין מקדשין את החדש בלילה".
   7. **סעודת ראש חודש בערב שבת**.
      1. עי' סי' רמ"ט סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
   8. **שבע ברכות: האם ראש חודש נחשב פנים חדשות**.
      1. עי' אה"ע סי' ס"ב סעי' ז', לשיטות ומראי מקומות.
   9. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ב סי' קכ"ה), בשבילי הפרשה (עמ' קנ"ה), אתקינו סעודתא (פלשניצקי).
      1. ערה"ש (סי' תי"ט סעי' ב') – "והתמיהא גדולה למה לא נהגו אצלינו כלל בסעודת ר"ח … ושמא תפסו העולם כיון הש"ס שלנו אין זכרון לזה … ומ"מ נכון לחוש לזה".
3. תפילה: יעלה ויבא - סימן תכ"ב.
   1. **המתפלל מעריב מבעוד יום בער"ח, האם אומר יעלה ויבא אף שאינו ר"ח**.
      1. לומר יעלה ויבא.
         1. ארץ צבי (ח"א סי' כ"ה, סי' כ"ו) – "שפיר יוכל לומר גם יעו"י אף שהוא יום".
         2. שעה"צ (סי' תרצ"ג ס"ק ו', עי' מ"ב סי' ק"ח ס"ק כ"א) – "כן נראה לעניות דעתי מדהתירו להתפלל ערבית מפלג המנחה ולמעלה, ולא משתמיט אחד מן הפוסקים לומר דבראש חודש אין לומר בזה יעלה ויבא, וכן מדהתירו להבדיל מפלג המנחה ולמעלה אחר שהתפלל ערבית, אלא **ודאי דחשבינן לעניני תפלה ללילה**".
         3. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ט') – "שאלה: מתפלל ערבית מבעו"י כשחל ר"ח אם מזכיר יעו"י. תשובה: מזכיר".
         4. חשוקי חמד (מגילה ריש דף כ:) – "כתב בשו"ת ארץ צבי (סימן כה - כו) בשם האמרי אמת שאם מתפלל ערבית מפלג המנחה, אינו מזכיר יעלה ויבא, משום שכתב המג"א (סימן תיט) בשם השל"ה שאין לראש חודש תוספת, כשם שיש לשבת ויו"ט, עיין שם שהאריך בזה. אולם למעשה יעוין במשנ"ב (סימן תרצג סק"ד) שכתב שהמתפלל ערבית בפורים קודם צאת הכוכבים, אומר על הנסים, והוסיף בשער הציון (סק"ו) הטעם מדהתירו להתפלל ערבית מפלג המנחה, ולא מישתמיט אחד מן הפוסקים לומר דבר"ח אין לומר בזה יעלה ויבוא, [וכן כתב המשנ"ב (סימן תכד סק"ב)], וכן מדהתירו להבדיל מפלג המנחה ולמעלה, אחר שהתפלל ערבית, אלא ודאי דחשבינן לעניני תפילה ללילה".
         5. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע או"ח סי' תי"ח סעי' א') – "ואפילו אם מקדים להתפלל ערבית מפלג המנחה, אומר בה יעלה ויבוא".
      2. שלא לומר יעלה ויבא.
         1. אמרי אמת (ארץ צבי ח"א ריש סי' כ"ו) – "דאם מתפלל ערבית בר"ח מבעוד יום, אי"צ להזכיר של ר"ח דאין לר"ח תוספת [וכ"כ מג"א (סי' תי"ט) בשם של"ה]".
      3. מראי מקומות.
         1. תשובות והנהגות (ח"א סי' פ"ז) – "נהגו לומר כשמתפללין מעריב מבעוד יום יעלה ויבוא, ותמוה הדבר היאך יכול לומר ביום ר"ח הזה בשעה שאינו ר"ח, וכעין זה הסכימו כל המפרשים בספירת העומר שאינו יכול לומר כבר יום המחרת כיון שאין זה יום המחרת (וראיתי פעם בקובץ 'דגל התורה' סימן ס"ו שהעיר מזה הגה"ק האדמו"ר מגור הגרא"ם אלתר זצ"ל, ואינו תחת ידי כאן). אמנם בשעה"צ מהמ"ב (תרצ"ג סק"ו) פשיטא ליה שיכול לומר יעלה ויבוא דלא אשתמט אחד מן הפוסקים לומר שלא לומר אז יעלה ויבוא. ולע"ד נראה לכאורה שתלוי בגדר יעלה ויבוא ...".
         2. מזכיר: וכ"כ בא"ר ובמשנ"ב ס' תכ"ד סק"ב ובשע"צ ס' תרצ"ג סק"ו. ובשו"ת בית אבי ח"א ס' ל"ג כ' לתלות בגדר הזכרת יעו"י. ועמש"כ במכתבי תורה ס' נ"ו ובס' קהילות יעקב ביצה ס' כ"ב ובס' אורחות רבינו ח"ג עמ' רנ"ה ובשו"ת ישיב יצחק ח"ד ס"ז. ומש"כ בבית מתתיהו ח"ב ס"י אות ט"ו. .
   2. **ראש חודש חל ביום ו', והתפלל מעריב ערב שבת מבעוד יום, אם אומר יעלה ויבא כיון שהוא עדיין ראש חודש**.
      1. שלא לומר יעלה ויבא – מ"ב (סי' תכ"ד ס"ק ב', לשונו מובא לקמן), פוסקים.
4. תפילה: שכח יעלה ויבא.
   1. **אשה ששכחה יעו"י**.
      1. מחמיר.
         1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ח') – "שאלה: אשה ששכחה יעו"י בתפילתה אם צריכה לחזור להתפלל שמו"ע. תשובה: חוזרת".
      2. מראי מקומות.
         1. ובשו"ת מילי דאבות ח"ה ס' י"ז כתב שאין חוזרת. ובשו"ת בית ישראל ס"י ובשו"ת עמק הלכה ס' ל"ד שחוזרת. ובשו"ת ארץ צבי ח"א ס' כ"ד כתב לתלות בגדר הזכרת יעו"י. וכ"כ בשו"ת קנין תורה ח"ז ס"י ובדברי יציב ח"א או"ח ס' ס"ב עי"ש. ובשו"ת מחזה אברהם ס' קכ"ד ובשו"ת אהל משה או"ח ס"ג ובשו"ת מחזה אליהו ס' כ"ד ובשו"ת משנת יוסף ח"ו ס' ל"ד ובשו"ת שרגא המאיר ח"ח ס' נ"ז ובשו"ת לחם שערים ס"ט ובהליכות שלמה ר"ח ומש"כ בבית מתתיהו ח"ב ס"י אות י"ד. ובס' נתיבי המנהגים להגר"א דבורקס פסח עמ' ל"ג. וכ"פ בס' חוט שני תפילה עמ' ר"ב דאשה חוזרת. ועמש"כ בשו"ת דברי אור ח"ג ס' י"א. .
   2. **ש"ץ שטעה ביעו"י ולא התפלל לחש**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה י') – "שאלה: ש"ץ שטעה ביעו"י שסומך על מוסף אם זה גם שלא התפלל של לחש בעצמו. תשובה: צ"ע".
      2. והסתפק בזה בס' מקור חיים ס' תכ"ב ועמש"כ בזה בס' שיח מרדכי ס"א פ"ד סק"ו. .
   3. **שכח יעו"י אם ברכותיו לבטלה ומצטרף למאה ברכות**.
      1. עי' סי' ר"צ, לשיטות ומראי מקומות.
   4. **שכח יעו"י אם צריך להניח שוב תפילין**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה י"ג) – "שאלה: שכח יעו"י אם כשחוזר להתפלל צריך לחזור להתפלל בתפילין. תשובה: כרצונו".
      2. ובשו"ת בית שערים או"ח ס' קמ"ה שצריך להניח תפילין. אולם בשו"ת פרי השדה ח"א ס' צ"ה ובשו"ת חלק לוי או"ח ס"ב ובשו"ת אפרקסתא דענייא ח"ג ס"ב שא"צ. ובשו"ת פני מבין או"ח ס' כ"א כתב לתלות בגדר הזכרת יעו"י וכ"כ בשו"ת שרגא המאיר ח"ו ס' צ"ח. ועמש"כ בשו"ת אז נדברו ח"ה ס' כ"ט ובשו"ת מהרש"ג ח"א או"ח ס' נ"ב או"ג. ובשו"ת משנה הלכות חי"ח ס' מ"ג ובשו"ת ברכות שמים או"ח ס' י"ח ובאשל אברהם מבוטשאטש ס' כ"ה. ומש"כ בבית מתתיהו ח"ב ס"י אות ו' .
   5. **שומע מחבירו תפילת ר"ח ושכח האומר יעו"י**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה י"ד) – "שאלה: שומע חבירו תפילת ר"ח בכדי לצאת, ושכח האומר יעו"י, והשומע אמר בעצמו אם יצא מחבירו. תשובה: כמדומה שיצא".
      2. ובשו"ת להורות נתן חט"ו ס' ל"ט כתב לתלות בגדר הזכרת יעו"י עי"ש. וכעי"ז בשו"ת ארץ צבי ח"א ס' כ"ד. ומש"כ בבית מתתיהו ח"א ס"י אות י"ב לתלות בגדר שוכ"ע עי"ש. .
   6. **נטל ידיו לסעודה ובירך ולא אמר יעו"י**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ט"ו) – "שאלה: מי שנטל ידיו לסעודה ונזכר שלא הזכיר בשחרית יעו"י, אם יאכל אחר שבירך. תשובה: כמדומה שיאכל כזית וצ"ע".
      2. ובשו"ת ארץ צבי ח"א ס' כ"ד כתב לתלות בגדר הזכרת יעו"י עי"ש. ומש"כ בבית מתתיהו ח"ב ס"י אות י"ג. .
   7. **שכח יעו"י אם צריך להתפלל בזמן תפילה**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה ט"ז) – "שאלה: שכח יעו"י אם כשחוזר להתפלל צריך להתפלל בזמן תפילה, כיון שעיקר תפילה כבר יצא. תשובה: חלילה וחס".
      2. ובשו"ת ויברך דוד ח"ב ס' קנ"ח כתב לתלות בגדר הזכרת יעו"י ועמש"כ בבית מתתיהו ח"ב ס"י אות י"ג. .
   8. **לא הזכיר יעו"י אם מותר לעבור לפניו**.
      1. עי' סי' ק"ב סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות.
   9. **שכח יעו"י במוצ"ש אם יחזור אתה חוננתנו**.
      1. עי' סי' רצ"ד סעי' א', לשיטות ומראי מקומות.
   10. **חזרת הש"ץ כשאחד שכח יעו"י**.
       1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה י"ט) – "שאלה: ששה מתפללים ושכח אחד יעו"י אם יעשו חזרת הש"ץ. תשובה: יעשו".
       2. ובשו"ת ארץ צבי ח"א ס' ל"ט כתב לתלות בגדר הזכרת יעו"י. וכ"כ בשו"ת שרגא המאיר ח"ה ס' נ' ועיין בס' קצות השלחן ס' כ"ב בדי השלחן סק"א ובשו"ת רבבות אפרים ח"ג ס' קל"ב ובס' בית מתתיהו ח"א ס"י אות ה'. ומש"כ בס' חשוקי חמד ר"ה ל"ה ע"א. .
   11. **ש"ץ שכח יעו"י אם יעשו נשיאת כפים פעם ב'**.
       1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ') – "שאלה: ש"ץ ששכח יעו"י וחזר לרצה, אם אחר מודים צריכים שוב הכהנים לעשות נשיאת כפים. תשובה: א"צ".
       2. ובשו"ת הר צבי ח"א או"ח ס' ס"א כתב לתלות בגדר יעו"י. וכ"כ בס' קצות השלחן ס' כ"ג בדי השלחן ס"ק מ"ז. ועמש"כ בזה בשו"ת משפטי עוזיאל מה"ת או"ח ס' נ"ז ובשו"ת נחלת עזרא ס' י"ב ובס' שערי זבולון ש"ץ ש"ד פ"ט ובשו"ת ברכת ראובן שלמה ח"ז ס"ט ובשו"ת ויצבור יוסף ח"ב ס' כ"ה ובס' תורת חיים חסד ס"ד. ומש"כ בבית מתתיהו ח"ב ס"י אות ט'. .
   12. *האם שכח יעלה ויבא, אם צריך תפילה בציבור פעם שניה****.***
       1. *מעיקר הדין אין צריך מנין****, וראיה לחפש מנין.***
          1. ***אורח משפט (סי' כ"ג) – "אע"פ שלא נפטר מתפילה מ"מ נפטר מתפילת ציבור".***
          2. ***הגריש"א*** זצ"ל ***(לשכנו תדרשו ח"א עמ' רפ"ה אות ט"ו) – "מי ששכח יעלה ויבוא או דבר אחר באופן שצריך לחזור ולהתפלל,*** *מן הראוי* ***שיתפלל בציבור, וה"ה בתפילת תשלומין".***
          3. ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(אסיפת יצחק ה' כסליו תשס"ז) – שאלה: "אם שכח לומר יעלה ויבא בראש חודש בתפילת שמונה עשרה וצריך לחזור ולהתפלל האם מחויב להדר אחר צבור להתפלל שנית". תשובה: "****אינו מחויב אבל אם מצא צבור תע"ב****".***

***הגרח"ק*** זצ"ל ***(שיח תפלה עמ' תרצ"א אות ל"ה, אשי ישראל אות קמ"ז) – "הצריך להתפלל תפילת תשלומין או ששכח דבר מה, אי צריך להתפלל במנין, ואי מותר לו לענות באמצעה לדברים שבקדושה. תשובה: יתכן שכבר יצא ידי מנין [ומ"מ אם יכול בציבור ודאי עדיף], ובודאי שאסור [לענות באמצע] שהיא תפילה גמורה".***

***הגרח"ק*** זצ"ל ***(דעת נוטה, הל' תפלה תשובה רס"ח) – "יתכן שכבר יצא ידי מנין".***

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה י"ב) – "שאלה: מי ששכח יעו"י בשמו"ע אם צריך לחזור להתפלל במנין או שא"צ. תשובה: א"צ".

* + - 1. ***שו"ת ברכת שמים (ח"א סי' מ"ב) – "במי שטעה ושכח יעלה ויבא ... לא הזכיר שום פוסק שיהי' צריך עוד הפעם להתפלל בציבור ... ולא התקינו כן וא"צ להמתין".***
      2. ***הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ה' כסליו תשס"ז) –*** שאלה: "אם שכח לומר יעלה ויבא בראש חודש בתפלת שמונה עשרה וצריך לחזור ולהתפלל, האם מחויב להדר אחר צבור להתפלל שנית". **תשובה: "**לא".
      3. הגר"ח פאוויל שליט"א (קובץ אור ישראל ח"ט עמ' קצ"ו) – "לדינא נ"ל פשוט שא"צ להדר לחזור ולהתפלל עם מנין וכן היא מנהג חסידים ואנשי מעשה שאם שוכחין יעלה ויבא ...".
      4. ***שארית יוסף (סי' צ' אות כ"ד).***
      5. ***שו"ת אגורה באהלך (ח"א סי' י"א) – "אם מזדמן לו מנין אחר מה טוב ומה נעים, אבל אין צריך לחזר אחר זה".***
    1. אז נדברו (חי"ד סי' ל"ז) – "ולמעשה נראה שא"צ להחמיר באופן שזה נוגע לביטול תורה ...".
    2. **צריך להדר**.
       1. ***מגיה (מקראי קודש חנוכה ופורים סוף עמ' ל"ג) – "ומהך גמרא דזבחים (דף ס.) ... דמי שהתפלל בצבור ושכח יעלה ויבוא שחייב להתפלל שנית, דצריך להדר אחר צבור גם בתפילתו השנית".***
       2. ***שגיאות מי יבין (ח"א סי' י"ד סעי' ל"ו, עמ' רט"ז) – "השוכח 'יעלה ויבא' וכיוצ"ב, וצריך לחזור ולהתפלל -*** *צריך**להדר* ***אחרי מנין נוסף להשלמת התפילה שטעה בה". שם הע' נ"ה, "לשכנו תדרשו (הלכות תפילה, אות פ"ו)*** *בשם* ***הגרי"ש אלישיב שליט"א [זצ"ל], תפילה כהלכתה (פרק א' סעי' נ"ח)*** *בשם* ***הגרש"ז אויערבך זצ"ל, ובמקראי קודש (חנוכה-פורים, עמ' ל"ג בהגהות הגר"י כהן)".***
    3. **מחמיר**.
       1. הגר"ג אבערלאנדער שליט"א (קובץ אור ישראל ח"ו עמ' צ').
    4. **דעת הגרשז"א** זצ"ל.
       1. ***מבקשי תורה (ח"ג עמ' רמ"ט אות מ"ז) – "השוכח יעלה ויבא וכדו' וחוזר ומתפלל*** *א"צ* ***להתפלל בציבור שכבר יצא יד"ח תפילה בציבור בתפילתו הראשונה".***
       2. ***תפילה כהלכתה (פרק א' הע' קכ"ד) – "אף שהשוכח יעו"י חשיב לכמה שיטות כלא התפלל כלל,*** *וצריך* ***להתפלל במנין, מ"מ אינו מחוייב לילך עד מיל או ד' מיל לצרך זה".***
       3. ***הליכות שלמה (פרק ט"ו סעי' ו').***
       4. ***מבקשי תורה (ח"ג עמ' תס"ד ד"ה ומה) – "****שאין כלל סתירה* ***... שאי"ז חיוב אלא רק הידור מצוה ..."***.
       5. קובץ אור ישראל (ח"ז עמ' ).
       6. ***שגיאות מי יבין (ח"א סי' י"ד סעי' ל"ו, עמ' רט"ז) – "השוכח 'יעלה ויבא' וכיוצ"ב, וצריך לחזור ולהתפלל -*** *צריך**להדר* ***אחרי מנין נוסף להשלמת התפילה שטעה בה". שם הע' נ"ה, "... תפילה כהלכתה (פרק א' סעי' נ"ח)*** *בשם* ***הגרש"ז אויערבך זצ"ל ...".***
       7. ***שולחן שלמה (סי' רע"א ס"ק ב'.ד') – "היכא דחייב לחזור ולהתפלל אינו חייב להדר אחר תפילה בציבור".***
    5. מראי מקומות – ***רבבות אפרים (ח"ה סי' תקע"ו אות א', ח"ו סי' ר"כ אות ג'), שיח הלכה (סי' קכ"ד אות ל"ב),*** קובץ אור ישראל (ח"ז עמ' קכ"א)***, ילקוט יוסף (שארית יוסף סי' צ' אות כ"ד ובהערה שם),*** ראש חודש (פרק ה' הע' כ"ז), ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(דעת נוטה, הל' תפלה תשובה ס"א, תשובה קע"ט).***
       1. ***לכו"ע מצטרף למנין – קצות השלחן (בדי השלחן סי' כ"ב ס"ק א', "ופשוט דאפי' מי שהתפלל כבר בלחש פ"א אלא שמפני הטעות בתפלה הראשונה חוזר והתפלל פעם אחר עם הצבור הזה מצטרף עמהם שיוכלו לומר אח"כ חזרת הש"צ, אבל מי שהתפלל תפלת נדבה אינו מצטרף עמהם, כי לא נתקנה חזרת הש"צ על תפלת נדבה"), משנה הלכות (חי"א סי' ע"ו, "פשוט דכיון שחייב לחזור ולהתפלל מצטרף גם למנין להתפלל בציבור"), רבבות אפרים (ח"ג ס' קל"ה, "הדין פשוט").***
       2. ובשו"ת אז נדברו ח"ה ס' ע' כתב לתלות בגדר הזכרת יעו"י עי"ש ובהליכות שלמה ר"ח פ"א ס"ו ובשו"ת משנת יוסף ח"ז ס' י"ח ובשו"ת אז נדברו חי"ד ס' ל"ז ובס' מקראי קודש חנוכה עמ' ל"ג. ומש"כ מרן בס' דעת נוטה ח"א עמ' רס"ב ובס' שאלת רב עמ' שמ"ט השיב מרן דאין חייב אבל יש ענין עי"ש. ובס' הזכרון שירת מרים עמ' ר"ד ובארוכה בס' בית מתתיהו ח"ב ס"י אות ה'. ומש"כ בשו"ת בית אבי ח"ה ס' ע'. ***.***
  1. *חד שמו"ע שכח יעלה ויבא, ושמו"ע שניה שכח ותן טל ומטר* ***– ארץ צבי (סי' כ"ד), הר צבי (או"ח סי' נ"ד), קה"י (ברכות סוף סי' ט"ז).***
     1. ***נראה שיוצא תפילה – שו"ת גור אריה יהודא (סי' י"ז).***
     2. ***מראי מקומות – מגן גבורים (אלף המגן סי' קי"ד ס"ק י'), עמק ברכה (דיני קידוש החודש סי' ג'), מסביב לשולחן (297 שאילת גשמים, "מנהגים"), עי' זכרון שמואל (סי' כ"ב), עי' אג"מ (בס' שירת שלמה קונ' תפלה למשה אות נ"ב ונ"ג), שגיאות מי יבין (סי' י"ג סעי' י"ט, סי' מ"ו סעי' כ"א).***

1. תפילין.
   1. **שלא יסירו השל יד קודם שיניחו השל ראש בתיק** [ע"פ הטור סי' כ"ח, מ"ב ס"ק ח', "ונכון ליזהר שלא יחלוץ של יד עד שיניח ש"ר בתוך התיק כדי שלא ישכח ויניח של יד תחלה בתוך התיק"] – תפלה למשה (עמ' רנ"ו), הו"ד בראש חודש (פרק ח' הע' י"ז).
      1. אפשר י"ל המנהג, כיון שלא תשים התפילין חד על שני, רק בצד השני. אמנם, גם למנהגינו, כל תפילה הולך על צד מיוחד שלו, משום אין מעברין [או כמנהג המ"ב, או כמנהג הערה"ש]. וא"כ, אם לחזור שניהם, יהיה שוכח, ותשים חד תפילה שלא כדרכו, בצד תפילה השני.
   2. **אין לקפל התפילין באמצע חזרת הש"ץ** – פמ"ג (סי' ל"ד מש"ז ס"ק ב', "וחדשים מקרוב חולצין תפילין דרש"י לאחר קדושה של י"ח, ובאמת מלבד שעושין שלא כדין המבואר בסימן כה סעיף י"ג גם צריך לכוין בתפלת י"ח לש"ץ, לא לעסוק בדבר אחר, ולא רציתי לשאול כלל אותם ולא רוצה אני בתירוצם"), תפלה למשה (עמ' רנ"ו), הו"ד בראש חודש (פרק ח' הע' י"ז).
   3. מראי מקומות.
      1. תשובות והנהגות (ח"א סי' מ"ה) – "בשו"ע סוס"י כ"ה איתא ביום ר"ח חולצין אותן קודם תפלת מוסף, ובמ"א כתב (עפ"י כתבי האריז"ל) שלא לחלוץ עד אחר חצי קדיש שלפני מוסף, והנה מחמת כן יש מקומות שממהרים להתפלל מוסף ולכן חולצין ומניחים אותם על השולחן כשאינם מקופלים, ושמעתי על כמה גדולים זצ"ל שהקפידו שזהו בזיון לתפילין, ובסידור הגרש"ז כתב שחולצין קודם הקדיש, וכן בא"ר כתב לחלוץ לפני הקדיש שלא להפסיק בין הקדיש לשמו"ע, וכתב שיחלוץ אחר קדושת ובא לציון קודם שאומר יהי רצון וכו' שנשמור חוקיך ע"ש, להורות שאין הורדתן משום רצונו ליפטר מן המצוה אלא משום שהדין הוא להוריד כמו המבואר בגמ' דבמערבא אמרי על הסרת התפילין בלילה לשמור חוקיו, וכ"פ במ"ב שם סקנ"ט ואמנם העולם נהגו לחולצן אחר הקדיש. ונראה למעשה שאם יצטרך להניחם בלתי מקופלים כראוי ודאי יחלוץ קודם הקדיש, ולא כדאי להניחם בלתי מקופלים, ושמעתי מגדולים זצ"ל שהקפידו מאד ע"ז. (ובמשנ"ב כתב שבשעת אמירת הקדיש אין לקפלן ולהניחם בתיקן שצריך לכוין בעניית הקדיש ולא לעשות אז אפילו תשמיש קל) ודעת רמ"ע מפאנו (ק"ח) בלאו הכי שחולץ אחר קדיש תתקבל לפני קריאת התורה שקריאת התורה דר"ח במקום קרבן מוסף ואין ראוי לשמוע בתפילין, וטוב הדבר לחלוץ באופן שיוכל להספיק בודאי להתחיל להתפלל מוסף כשהתפילין מקופלים ומונחים בכיסם. וע"פ האמת החצי קדיש קודם מוסף כמו הקדיש שקודם מנחה, שהוא כתפלה לפני תפלת לחש דמוסף ושייך למוסף, ולכן צריך שיהא סמוך ממש ולא כדאי להפסיק, ועיין רמב"ם ספ"ט דתפלה שהקדיש קשור לתפלת מוסף, ומה שנהגו להקפיד לא לחלוץ עד אחר חצי קדיש שלפני מוסף וכמבואר בהאריז"ל היינו גם שבזה נוסף עוד קדיש בתפילין, אבל אין ראוי לעשות כן אם עי"ז יגיע בזיון לתפילין כיון שמונחין בלתי מקופלין וגם מצוי שמפסיקים זמן רב בין הקדיש למוסף, ולכן **לדעתי ראוי יותר מדינא שיחלוצו התפילין כשאומר יהי רצון בבא לציון ואז מסמיך הקדיש למוסף והם מקופלים** אבל לא נהגו כן (ובכתבי הקדוש האריז"ל מביא שעד אז חול ולכן התפילין עליו, והיינו כפי מנהגו שבחול נמי מניחן עד סוף התפלה ממש אחר קדיש יתום דעלינו וכמבואר בשער הכוונות סוף דרוש ה' מתפילין, ולכן גם בר"ח דורש עד סוף חצי קדיש, אבל לדידן כשלא מקפידים גם בחול עד סוף קדיש דעלינו, פשיטא שבר"ח יחלוץ קודם קדיש ולא יניח בלתי מקופלים דהוה כעין בזיון לתפילין, וכמו שהקפידו גדולי ישראל זצ"ל".
   4. ***הגריש"א זצ"ל (פניני תפילה עמ' ס"א, שלהי דקייטא סי' פ"ט אות ג') – "הנהגת רבינו (הגריש"א) שליט"א [זצ"ל] שבתפילת שחרית - שמניחים תפילין - לובש המעיל העליון (חליפה) בלי להכניס היד בשרוול השמאלי. אלא קושר אותו צמוד לגופו ע"י הגרטל. ונשארת היד השמאלית בחולצה בלבד.*** *ובראש חודש נשאר כך גם בתפילת מוסף****, אע"פ שכבר חלץ התפילין".***
      1. ***עי סי' צ"א סעי' ו', לשיטות ומראי מקומות.***
2. הלל בראש חודש.
   1. **האם צריך לברך על הלל בראש חודש**.
      1. מחבר (סי' תכ"ב סעי' ב') - "וקורים הלל בדילוג, בין יחיד בין צבור. וי"א שהצבור מברכין עליו בתחלה לקרוא את ההלל, (ואם בירך לגמור א"צ לחזור) (מרדכי פרק במה מדליקין ושבולי לקט); ולבסוף, יהללוך. והיחיד אין מברך עליו. ויש אומרים שאף הצבור אין מברך עליו לא בתחלה ולא בסוף, וזה דעת הרמב"ם וכן נוהגין בכל א"י וסביבותיה. הגה: ויש אומרים דגם יחיד מברך עליו (טור בשם הרא"ש ור"ת). וכן נוהגין במדינות אלו. ומ"מ יזהר אדם לקרות בצבור כדי לברך עליו עם הצבור. וי"א דכשיחיד קורא אומר לשנים שיאמרו עמו ראשי פרקים דאז הוי כרבים (מרדכי פ' במה מדליקין ואגור בשם שוחר טוב). ונהגו כן בהודו ולא באנא.
      2. חיד"א (ציפרן שמיר סי' כ"ג אות י') - "בימי הדילוג נהגו במלכות א"י ומצרים שלא לברך על ההלל, ויש מקומות שנהגו לברך."
      3. קיצור שו"ע טולידנו (סי' שס"ה אות י') "..ואנו במרוקו נוהגים לברך עליו בציבור."
      4. הגר"ש משאש זצ"ל (שמש ומגן ח"ד סי' ט"ו אות ה', תבואות שמש או"ח סי' ס"ח) - "מכיון שמתפללי ביה"כ או רובם מורוקאים, ביום ר"ח יברכו "לקרוא את ההלל...".
      5. מגן אבות (עמ' רל"ז) - "שמעתי מהגריש"א שליט"א שהורה לעדות מרוקו שנהגו בחו"ל כהרי"ף לברך על הלל בציבור, שיברכו גם בא"י, כל שיש מנין אחד בעיר בעושה כמנהגי מרוקו. וכן שמעתי מהגר"ש משאש זצ"ל. ... וכן שמעתי מהגר"מ אליהו זצ"ל שציבור של בני מרוקו שנהגו בחו"ל לברך על ההלל בר"ח יברכו גם בא"י." וע"ש.
   2. **מותר לענות אמן**.
      1. אור לציון (ח"ג פרק ג' אות ב' בביאורים) - "אף שנתבאר לעיל שאין לבן ספרד לברך על ההלל בר"ח, מ"מ רשאים הם לענות אמן לברכת ההלל של בני אשכנזים וכמש"כ הרמ"א, ולא חשיב ברכה לבטלה, שהרי אף אם ישאלו בני אשכנז לבני ספרד אם רשאים לברך, יאמרו להם שרשאים כיון שיש להם לילך אחר רבותיהם, כ"ש שבני ספרד רשאים לענות אחריהם אמן ואמנם בפרמ"ג בסימן כ"ה בא"א שם ס"ק י' הסתפק במי ששומע חבירו מברך על תפילין של ראש, אם יענה אמן על ברכתו, כיון שהוא ספק ברכה לבטלה, אולם דבריו צריכים עיון, שהרי אם התירו לברך על תפילין של ראש, וכמ"ש הרמ"א שם בסעיף ה, כל שכן שרשאים לענות אמן על ברכה זו. ועוד דאף לפרמ"ג שאני התם שגם הנוהגים כן הסתפקו אם לברך, לכן כתב הרמ"א שם שטוב לומר אחר הברכה ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד, ועל כל הוא ספק גם לענין עניית אמן, (ומשום כך טוב שהשומע ברכה זו יאמר ברוך ה' לעולם אמן ואמן ויכוין את אמירת אמן השניה בשעה שגומר המברך את הברכה על תפילין של ראש), אבל בנידון דירן שלבני אשכנז יש לברך, לא נחשבת ברכתם לבטלה, ואפשר לענות אמן על ברכתם. וראה בבאור הלכה בסימן רט"ו סעיף ד' ד"ה ואסור, שכתב שמי שנוהג כאיזה דעה, ואותה דעה לא נדחתה לגמרי מן הפוסקים, כגון מי שמברך בא"י חי העולמים כדעת הירושלמי, אף שמן הדין אין מחוייב לענות עליה אמן דספק אמן לקולא, מ"מ אין איסור אם עונה עליה וכמ"ש בפרמ"ג באות א' שם, ע"ש. ועל כל פנים הרוצה שלא לענות, רשאי, שכיון שספק הוא אם מברכים על הלל, ספק אמן לקולא כמו שנתבאר לעיל, ואינו חייב לענות."
      2. הליכות שלמה (לשונו מובא לעיל).
   3. **אסור לענות אמן**.
      1. ספר חזון עובדיה (חנוכה עמ' רצ"ו), יביע אומר (סימן כ"ט אות י"ד, ח"ט חאו"ח סי' ל"ח אות ג'), יחוה דעת (ח"ד סי' ל"א) - " ודע שיש לדון בספרדי שמתפלל עם אשכנזים בראש חודש, אם יענה אמן אחר ברכת השליח צבור שמברך על ההלל. כי הנה מבואר בשו"ת הרמב"ם (ירושלים תרצ"ד, סימן פ"ד), שהואיל ואיסור ברכה שאינה צריכה מן התורה, שנאמר לא תשא את שם ה' אלהיך לשוא, לכן אסור לברך מספק, וגם יש להזהר שלא לענות אמן על ברכה כזאת, וכל העונה אמן אחר ברכה לבטלה או ברכה שמסופק חיובה הרי הוא עתיד ליתן את הדין. ע"כ. ומכיון שאנו חוששים לפסק רש"י והרמב"ם, ומרן השלחן ערוך, שלא לברך על קריאת ההלל בראש חודש, הרי ברכה זו מסופק חיובה, ואין לענות אמן אחריה. והן אמת כי המשנה ברורה בביאור הלכה (סוף סימן רט"ו) כתב, שאם אחד נוהג לברך כדעה שלא נדחית לגמרי מן הפוסקים, אף על פי שאינו חייב מן הדין לענות אמן, שספק אמן לקולא, מכל מקום אם עונה אמן אין בזה איסור. ושכן מוכח בפרי מגדים שם. ע"ש. וכן כתב הגאון רבי שלמה קלוגר בשו"ת האלף לך שלמה (חלק אורח חיים סימן נ"ז). ע"ש. אך לכאורה מדברי הרמב"ם הנ"ל לא משמע כן. וכן נראה ממה שכתב בשו"ת יכין ובועז (סימן קי"ח), שהרשב"ץ והרשב"ש לא היו עונים אמן אחר ברכת הקידוש שאומר השליח צבור בבית הכנסת בליל שבת. ואף על פי שפוסקים רבים קיימו מנהג זה, ובכללם הרשב"ץ עצמו. וכמו שכתבנו בשו"ת יביע אומר חלק א' (סימן ט"ו אות כ"ה). ועיין בפרי מגדים (סימן כ"ה אשל אברהם סק"י) שכתב, שיש להסתפק במי ששומע מחבירו ברכת על מצות תפילין, על תפילין של ראש, אם יענה אמן, שהרי יש מחלוקת אם יברך על תפילין של ראש, וקיימא לן בשלחן ערוך (סימן רט"ו) שאין לענות אמן אחר ברכה לבטלה, וברכה זו היא בספק. וכן כתב בספר כרם שלמה שם. וכן כתב בשו"ת הרמ"ץ (חלק אורח חיים סימן י"ג). ע"ש. ועיין בשו"ת יין הטוב (סימן כ"ד) מה שכתב בזה. ונראה שבכל כיוצא בזה יענה אמן בלבו, וכמו שכתב בספר כף החיים (סימן כ"ה סק"מ). ע"ש.
      2. ילקוט יוסף (סי' קכ"ד סעי' י"א, קיצור שו"ע סעי' י"א) – "בכל מקום שיש ספק לענין הברכה אם יש לברך אותה אם לאו, המברך את הברכה אין עונים אחריו 'אמן', שכשם שספק ברכות להקל, כך ספק 'אמן' להקל ... וכן ספרדי ששומע אשכנזי שמברך על ההלל בראש חודש, לא יענה אחריו 'אמן' ... שבכל אלו דעת מרן השלחן ערוך שקבלנו הוראותיו שאין לברך כלל, ולכן יש להחמיר גם שלא לענות 'אמן'".

שארית יוסף (ח"א עמ' של"ט) ילקוט יוסף (חי"ג עמ' רפ"ט) - "מנהג האשכנזים לברך על הלל בראש חודש ''לקרוא את ההלל'', אך הספרדים אין מברכים על ההלל בר''ח. ואין לספרדי לשנות ממנהגינו המיוסד על פי דעת הרמב''ם ומרן השלחן ערוך שקבלנו הוראותיו, ויעשו כולם אגודה אחת לנהוג כאן בארץ ישראל כפסקי מרן זיע''א. וגם יוצאי מרוקו צריכים לנהוג כאן בארץ ישראל כפי המנהג בארץ ישראל, שלא לברך על ההלל בראש חודש, וכמו שהעיד על המנהג מרן בש''ע", וע"ע שם בדבריו, וכתב עוד "ספרדי המתפלל עם אשכנזים בראש חודש, ושומע ברכה על ההלל מפי שליח צבור אשכנזי, לא יענה אמן, מאחר שלדעת הרמב''ם זו ברכה לבטלה. וטוב שיענה אמן בהרהור הלב. וכן השומע ברכת על מצות תפילין מאשכנזי, יהרהר אמן בלבו." וכן עי' בילקוט יוסף (מהדורת תשע"ב עמ' רכ).

* + 1. אדרת תפארת (ח"ה סי' ט', סי' י', ח"ו סי' כ"ה) – "ועלה בידינו שהיכן שרוב הפוסקים סוברים שאין לברך ברכה זו, וכן במקום שאשכנזי מברך איזה ברכה במקום שהספרדים אינם מברכים וכן ההיפך, נראה דשווו"ת ולא יענה אמן, ויהרהר אמן בלבו".
  1. **חייב לענות אמן**.
     1. דברי שלום (מזרחי, ח"ה הערות והנהגות סי' נ"ד, עמ' תל"ז) – "נראה פשוט דמי ששומע ברכה מהנוהג לברך על ההלל בר"ח חייב לענות אמן, דמאחר דנהגו לברך על הלל דר"ח א"כ חייבין לברך, והוי ברכה מעלייתא. וא"כ לא רק דלא הוי אמן יתומה אלא דחייבין לענות על זה".
     2. אבני ישפה (ח"ז סי' ח' ענף ג') – "ולענין אמירת אמן על הברכה של האשכנזים, ידוע פסקו של הגאון הרב הספרדי שליט"א שסובר שאין להם לברך מחמת שזה חשש אמן לבטלה כיון שהם סוברים שאסור לברך על הלל בראש חודש. ובמקום אחר כתבתי לתמוה על זה, שהרי המ"ב בסי' רט"ו בה"ל ד"ה ואסור כתב שעונים אמן על ספק ברכה כל שיש למברך על מי לסמוך שאינו רוצה לברך, שהרי הפמ"ג כתב שאין חשש של לא תשא בעניית אמן. ובאמת ודאי מסתבר כמותו על כל פנים במקום שהוא רוצה לצאת ידי חובה, שהרי האמן הוא חלק מן הברכה כמ"ש המ"ב סי' קס"ו ס"ק פ"ד פ"ה, ואם כן **חייב לענות אמן** כדי שהוא יצא ידי חובה כמו שצריך".

1. ברכת המזון: יעלה ויבא - סימן תכ"ד.
   1. **ראש חודש שחל בשבת: המתחיל סעודת שבת מבעוד יום בער"ח, אם אומר יעלה ויבא כשמברך ברכת המזון בליל שבת**.
      1. לומר יעלה ויבא - פוסקים.
   2. **ראש חודש חל ביום ו': התפלל מעריב ערב שבת מבעוד יום, אם אומר יעלה ויבא כיון שמתחיל הסעודה כשהוא עדיין ר"ח**.
      1. שלא יאמר יעלה ויבא – מ"ב (סי' תכ"ד ס"ק ב', "וכתב עוד המג"א בסי' תי"ט דאם התפלל ערבית שלאחר ר"ח אפילו התפלל מבעוד יום שוב אינו מזכיר אח"כ בבהמ"ז של ר"ח שהרי עשאו חול בתפלתו").
      2. מראי מקומות – הממהרים לבא (אות י"ט - כ"א).
         1. הגריש"א זצ"ל (תל תלפיות חס"ז עמ' ה' אות ו', אשרי האיש או"ח ח"ב פרק ה' אות כ"ו) – "שאלתי בהא דהי' עש"ק ר"ח, אלו שעושים סעודה מפלג המנחה, **ומתפללים אחרי הסעודה**, האם אומרים יעו"י בבהמ"ז, והשיב כיון שלא התפלל ערבית של שבת, אומר יעו"י. אמרתי שאולי יקדים יעו"י לרצה כיון שהוא מחויב קודם בשל ר"ח, והשיב שיאמר כסדרם רצה ואח"ז יעו"י".
   3. **ראש חודש חל ביום א', מה לעשות בסעודה ג' של שבת: יעלה ויבא, רצה, או שניהם, או כלום**.
      1. עי' סי' קפ"ח סעי' י', לשיטות ומראי מקומות.
2. ר"ח שחל בשבת - סימן תכ"ה.
   1. **אמר מקדש ישראל והזמנים**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה כ"א) – "שאלה: טעה בחתימת ר"ח בתפילה ואמר מקדש ישראל והזמנים במקום מקדש ישראל וראשי חודשים אם יצא. תשובה: לא".
      2. וכ"כ בשו"ת מנחת אלעזר ח"ג ס' י"ט. ועי' במחזיק ברכה ס' תקס"ב אות ה' ובשערי תשובה שם או"ד. וכן נקט בס' הליכות שלמה ר"ח פ"א ס' י"ז דה"ל ס"ק ט"ו תפילה פט"ו פ"ט ובס' אשי ישראל פל"ט הערה קמ"ג. אולם בס' ישורון י"א עמ' רפ"ג מובא דעת בעל אבי עזרי זצ"ל שיצא דר"ח בכלל מועד עי"ש. ובשו"ת דברי בניהו חכ"ב ס' ל"ב ובשו"ת שבט הקהתי ח"ו ס' קפ"ד. .
3. ר"ח שחל במוצ"ש.
   1. **ויהי נועם** – רבבות אפרים (ח"ב סי' קכ"ה אות ח').
      1. אין גיהנם בר"ח – ברכי יוסף (סי' תי"ט, חיים שאל ח"ב סי' ל"ח אות פ"ב, "מצוה להרבות בסעודת ר"ח. כי יש קדושה בר"ח, ועם היות דקדושת י"ט יותר מר"ח, מצינו מעלה לר"ח יותר מי"ט, והוא **שאין אור גהינם שולט בר"ח כשבתא, כי שבת ור"ח הונחלו מיום שנברא העולם**, אבל י"ט באים מצד הנסים שנעשו אח"כ, וכתיב והיה מידי חדש").
   2. **סעודה ג' בשבת: יעלה ויבא, רצה, או שניהם, או כלום**.
      1. עי' סי' קפ"ח סעי' י', לשיטות ומראי מקומות.
4. בגדים.
   1. מראי מקומות – יש נוחלים (זהירות שבתות וימים טובים, "וטוב יפה להיות לכם ג' מיני בגדים חמודות מלבד בגדי חול אחד לשבתות ואחד לי"ט וא' לחנוכה ופורים ור"ח וח"ה כל אחד וא' כפי מעלות היום"), מחזיק ברכה (סי' תי"ט), יסוד ושורש העבודה (שער ט'), כה"ח (סי' תי"ט ס"ק ו'), ראש חודש (פרק ט"ז סעי' ב'), אתקינו סעודתא (סעי' כ"ו).
      1. גר"א (מעשה רב סי' קנ"א) – "והוא לובש כובע שבת לכבוד ראש חדש שהוא דאורייתא".
      2. קהלות יעקב (ארחות רבינו ח"א עמ' ק"ז אות ל"ב) – "והוסיף מו"ר שהחסידים אוכלים עוד סעודת מלוה מלכה עם בגדי שבת ושטריימל וכן לובשים בסעודת ר"ח בגדי שבת וכן לובשים אותם ושטריימל בחתונה או שמחה **וזה מנוגד למ"א** הנ"ל שאין ללבוש בחול בגדי שבת".
5. שאר ענינים.
   1. **עונת ת"ח**.
      1. עי' או"ח סי' ר"מ, לשיטות ומראי מקומות.
   2. **להתחיל ללמוד בר"ח**.
      1. עי' יו"ד סי' קע"ט סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
   3. **"כל מזונות של אדם קצובים לו ... חוץ מראש חודש ...**".
      1. עי' סי' רמ"ב, לשיטות ומראי מקומות.
   4. **בכרת החודש בשבת: הנוסח - שאיך מבקש בקשות בשבת**.
      1. עי' סי' רפ"ח סעי' ו', לשיטות ומראי מקומות.
   5. **ר' יהודה החסיד: לא יגלח אדם הראש ולא הזקן בראש חודש, וכן לא יטול הצפרניים בראש חודש**.
      1. עי' או"ח סי' ר"ס, לשיטות ומראי מקומות.
   6. **תפילת השל"ה - ערב ראש חודש סיון שחל בשבת**.
      1. עי' סי' ש"ו סעי' ג' (ממצוא חפצך), לשיטות ומראי מקומות.
   7. **מסתפרים בר"ח אייר, שחל ערב שבת**.
      1. עי' או"ח סי' תצ"א, לשיטות ומראי מקומות.
   8. **הכרזת המולד**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה א') – "שאלה: מהו הטעם שמכריזים את המולד בזמן ברכת החודש בשבת שלפני ראש חודש. תשובה: לידע זמן קידוש לבנה".
      2. מראי מקומות.
         1. הגרח"ק זצ"ל (אש התורה, בראשית, תורת חיים עמ' ר"ה אות ט"ז) – "בשבת כאשר מברכין את החודש ונוהגין בבית הכנסת להכריז את זמן המולד **האם צריך לומר לאשתו** את זמן המולד האם נכון וראוי לעשות כן. תשובה: א"צ".
         2. ומקור המנהג מובא בשער אפרים שער י' אות ל"ז. ועמש"כ בס' ראש חודש פ"א ס"ב טעמים ע"ז, ובארוכה בס' ברכת החודש להגר"צ כהן פ"א, ובס' עטרת אבות ח"ב פט"ו ס"ג .
6. חדשים: אם יש מ"ע למנות החודשים מיציאת מצרים.
   1. **מחמיר**.
      1. רמב"ן (שמות פרק י"ב פסוק ב', דרשות לר"ה ד"ה ותשובת) – "כי מה שאמר בתורה בניסן החדש הזה לכם ראש חדשים ראשון הוא לכם לחדשי השנה אין פירושו שיהיה ניסן ראש, אלא שיהא נקרא ראשון לנו כלומר ראשון לגאולתינו, שנמנה החדשים לגאולתינו שיצאנו ממצרים, כי מנהג התורה שימנו החדשים והימים למצות, שהרי ימי השבוע ... וכן החדשים לא היה להם שם בתורה ולא בישראל אבל היו ישראל אומרים כמו שהתורה אומרת בחודש הראשון, וכן ויהי בשנה השנית בחדש השני נעלה הענן, ובחודש השביעי באחד לחודש וכן כולם, ופירושו בחודש הראשון לגאולתינו ממצרים ובחדש השביעי ליציאת מצרים, וזהו פירוש ראשון הוא לכם שאינו ראשון בשנה אבל הוא ראשון לנו שנקרא אותו ראשון לגאולה שלנו. ואלו השמות שאנו קורין אותן ניסן אייר סיון ...".
         1. אמנם עי' סי' העיקרים לקמן ועוד כמה מקורות לקמן.
      2. חת"ס (תורת משה פר' בא ד"ה החדש) – "הרמב"ן ... וזה תוכחת מוסר שנכתב בהמכתבים וכדומה יום ראשון בשבת **וחודש ראשון** להעיד על בריית שמים וארץ בששת ימים וינח ביום השביעי ועל יציאת מצרים, לא ח"ו כמספרם של אומות העולם".
      3. עי' גט פשוט (אה"ע סי' קכ"ז סוף ס"ק ל') – "אך אם כתב במלכות זה חשבון אותו מלכות כמו שנוהגין הגוים באותו מלכות יש להסתפק אם הוא פסול משום דחלילה להזכיר שם גיות בגט ... ואפילו באגרות חול יראה דיש ליזהר שלא יכתבו אלא לבריאת עולם לאפוקי מה שראיתי באגרות הבאות מהלועזים היושבים בארץ לועז דמונין כמנין הנוצרים בשמות החדשים ובמנין השנים ואין נכון לעשות כן".
      4. דברי יואל (ח"א או''ח סי' ט"ו אות ו') – "עיקר דברי החת"ס בזה בלא"ה אינם מובנים מה שבנה יסודו על דברי הרמב"ן האלו שלא נזכר בתורה שמות החדשים אלא ראשון ושני ולמד מזה לכתוב כן גם אנחנו חודש ראשון, הלא הרמב"ן ז"ל בעצמו כתב שם שרק עד גלות בבל הי' כן לא אח"כ ויען שדברי הרמב"ן האלו צריכים ביאור אבאר קצת ... והעיקר נראה שהחת"ס ז"ל לא נחית בכאן לבאר הלכה זו שבדברי המכילתא והרמב"ן, אלא לקח משם סמך ותוכחת מוסר שעכ"פ לא יכתבו כמספרי האוה"ע, וזה **ודאי אמת ויציב שאסור לכו"ע גם מהרבה טעמים אחרים**, והמהר"ם שיק בתשובה יו"ל סימן קע"א ביאר שהסופרים למספר אוה"ע שהוא למספר הנוצרי עוברים בזה על לאו לאורייתא של ושם אלהים אחרים לא תזכירו, וחשב עוד שם כמה איסורין חמורים שעוברים במספר אוה"ע יעיין עליהם, ובלא"ה לא עדיפי משאר מנהגי הגוים שעוברים על ובמקותיהם לא תלכו, וגם הוא בכלל שמם ולשונם. ובחת"ס דרשות הנדפס מחדש בדרוש לז' באב ... ולדינא הנה ג' חלוקים, שלספור במספרי האוה"ע זה אסור לכו"ע, וכבר הצטערו ע"ז מאוד הגדולים בדורות שלפנינו והזהירו הרבה ע"ז, ובעוה"ר עכשיו עוד נפרץ בפרצה יתירה כמו שאר פירצות הדור בעו"ה, וכל אשר עיכים לו יתן לב ליזהר בדבר וה' ירחם".
      5. פסקי תשובות (סי' קנ"ו סוף אות ג') – "וכמו"כ יש לדון בענין מה שכותבים על השטרות והמסמכים את מנין חדשי הנכרים במספרים (חדש 1 חדש 2 וכו') עפ"י דברי הרמב"ן (פ' בא, עה"פ החודש הזה לכם) וז"ל 'וטעם החודש הזה לכם ראש חדשים, שימנו אותו ישראל חדש הראשון, וממנו ימנו כל החדשים שני ושלישי עד תשלום השנה בשנים עשר חודש וכו', ועל כן אין לחדשים שם בתורה' וכו', ולכן יש לימנע מכך, וניתן לכתוב את שמות החדשים (ינואר, פברואר, וכו') ובזה שפיר דמי, ואף במקום שההכרח לכתוב מספר החודש יראה לכתוב גם את התאריך העברי".
   2. **אחר שגלו שנית יש להקל**.
      1. ספר העיקרים (מאמר שלישי פרק ט"ז) – "הרמב"ן ... ונראה מזה כי הם הבינו שצווי מנין החדשים היה זמניי, רוצה לומר כל עוד שתתמיד הגאולה ההיא, אבל אחר שגלו שנית ונגאלו משם ונצטוו על ידי ירמיה לא יאמר עוד חי ה' אשר העלה את בני ישראל מארץ מצרים כי אם חי ה' אשר העלה ואשר הביא את זרע בית ישראל מארץ צפון וגו' (ירמיהו כ"ג ז'), ראו להניח המנין הראשון שהיה זכר ליציאת מצרים וחזרו למנות מנין אחר מתשרי לשנות העולם, והשאירו שמות החדשים שעלו עמהם מאשור זכר לגאולה השנית, כי הבינו שצווי מנין החדשים מניסן היה זמניי ולא צווי נצחי אף על פי שלא נזכר בו זמן".
   3. מראי מקומות – יפה תואר (ויקרא רבה פרק י"ג סי' ג' ד"ה והנה, מ"ח-א') בנין שלמה (שו"ת או"ח סי' כ"ב), ציץ אליעזר (ח"ח סי' ח'), הר"ב פרידמן שליט''א (בית אהרן וישראל גליון ס"ח עמ' צ"ט), עומק הפשט (גליון רצ"ח אות ג').
      1. ריטב"א (ראש השנה דף ג.) – "וכן אמר במכילתא זכור את יום השבת ר' יצחק אומר לא תהא מונה כדרך שאחרים מונים אלא תהא מונה לשם השבת, ומזה הטעם אין לנו שמות לחדשים אלא שאנו אומרים חודש ראשון וחודש שני לפי שחשבון החדשים הוא ליציאת מצרים לדברי הכל כדכתיב החדש הזה לכם ראש חדשים כדאיתא לקמן (ז' א'), והטעם כדי שנזכור תמיד יציאת מצרים כדבעינא למימר קמן, וזהו שאמרו בב"ר (פמ"ח) שמות החדשים עלו מבבל, פי' שלא תמצא שמות ניסן אייר וחביריו נזכרין בכתוב אלא אחר שירדו לבבל, ושמות פרסיים הם, ואפ"ה לעולם מייחס אותם ליציאת מצרים, בחדש הראשון הוא חדש ניסן (אסתר ג'), ובשנים עשר חודש הוא חודש אדר (שם ט'), וכן כולם, כדי להזכיר גלות בבל עם יציאת מצרים, וא"ת והרי מצינו שמות חדשים בתורה ירח האיתנים (מלכים א' ח') חודש זיו (שם ו'), וי"ל דהנהו אינם שם עצם אלא שם תואר על מה שאירע, ירח האיתנים או דתקיף במצות או שנולדו בו איתני עולם, וחדש זיו על שם שנולדו בו זיותני עולם או דאית ביה זיותא לאילנא (לקמן י"א א'), וזה טעם נכון וברור".
      2. מהר"י בן חביב (בפירושו לעין יעקב מגילה ב' ע"ב ד"ה ועוד ) - שהעיר עמשכ' בספר העיקרים כי בודאי הגמור התורה היא נצחית וכל המצוות הם נצחיות סמוכים לעד לעולם, ומה שרצה להוכיח שתתבטל מצוה ממה שנתבטלו מנין החדשים מניסן ורצה להיתלות באילן גדול הרמב"ן ז"ל לא צדק בדבריו ולא ירד בעומק כוונת הרמב"ן וכו' יעו"ש.
      3. גט פשוט (אה"ע סי' קכ"ו ס"ק ל"ה) – "בהרמב"ן ... ובעל העיקרים ... ודבריו מרפסן איגרי ישתקע הדבר ולא יאמר וכבר מהר"י בן חביב ז"ל סתר דבריו בטוב טעם ודעת בפ"ק דמגילה כי בודאי הגמור התורה היא נצחית וכל המצות הם נצחיות סמוכים לעד לעולם ... ולא ירד בעומק כונת הרמב"ן כי בודאי הגמור שאין אדם רשאי בהזכירו מנין חדשים בראשון בב' אלא מניסן ולא מתשרי לא בבית ראשון ולא בבית שני ומ"ש הרמב"ן הוא דבתחלה לא היו לנו שמות חדשים אלא מונין מניסן ראשון ושני וכשעלו מבבל שמות חדשים עלו עמהם זכר ליציאת בבל ולא נעקר המנין הראשון של ניסן והוקבע בתשרי כמו שחשב בעל העיקרים דהרי מקרא מלא כתיב במגלת אסתר בחדש הא' הוא חדש ניסן ...".
      4. מנחת חינוך (מצות שי"א אות ה') – "ברמב"ן ... ועיין בעין יעקב במגילה [ב' ע"ב] מה שהכותב [ד"ה עוד כתב] השיג על בעל העיקרים ... ודבריו נכונים. וכעת לא ראיתי להר"מ שיביא זה דמצוה למנות ניסן ראשון וקצת צ"ע דהוא גמרא מפורשת, ונראה מדברי הרמב"ן שהוא מצוה מה"ת ואם מונה למנין אחר עובר על המצוה, למה אינו מביא הר"מ בשום מקום דין זה, וצ"ע".
      5. עוד כתב מהר"י בן חביב (שם ) שאין איסור להזכיר חדשי השנה בשמות החודשים של עכו"ם כגון מער"ץ או אפרי"ל וכדומה רק אסור לכתוב בשעה שעומד בחודש אפרי"ל שהוא חודש הרביעי, דא"כ אין המספר בערך לחודש האביב רק אל זמן אחר, היינו לחודש יאנוא"ר ונמצא עובר על מצות עשה של 'החודש הזה לכם ראש חדשים וגו'.
      6. אמנם ע' בשו"ת מהר"ם שיק (יו"ד סי' קע"א ) שנשאל על דבר מעשה שאירע והעמידו המתחדשים מצבה בבית החיים שלא ברצון גבאי החברא קדישא ועל המצבה היה כתב בלשון עכו"ם וכן מנין השנה ...
      7. קהילת יעקב (תולדות יעקב ריש עמ' קע"ד) – "וכשהיתה מגיעה לידו הזמנה שנקוב בה תאריך לועזי, היה מגרדה עד שהיה נמחק...".
      8. הגרשז"א זצ''ל (הליכות שלמה אדר פרק י"ט הע' ע"ג) – "וע"ד כתיבת התאריך בשטר ההמחאה, נזהר רבנו - וכן הורה לאחרים - לכתוב התאריך רק ע"פ מניננו ולא ע"פ מנין הגויים, ומיהו כשכותב בלית ברירה ע"פ מנינם א"צ להזהר לכתוב חדשיהם בשמותם ורשאי לכתוב גם מנין החודש".
      9. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש יו"ד פרק י' אות ט"ז) – "לענין אם מותר לכתוב שם חודש לועזי במקום עברי, התבטא רבינו 'יש עבירות יותר גרועות, וגם הר"ן בתשובה השתמש, וזה גם אם כותבים מספר החודש ולא שמו'".
      10. הגרז"נ גולדברג זצ''ל (נתיב מצוותיך מצוה ד' אות ג', פר' בא עמ' ס"ו) – "ולכאורה רברי הרמב"ן תמוהים, הכיצד שינו ישראל כשעלו מבבל את ציווי התורה מדעתם. ונראה לומר ש'החודש הזה לכם' אינו מצוה, אלא הכתוב קבע את האמת שחודש ניסן נקרא החודש הראשון, ולכן כל מקום שנזכר בתורה חודש ראשון או שני וכד' נדע למה הכוונה. ובאמת אין לשון הכתוב לשון ציווי, ולכן גם הרמב"ם והחינוך לא מנו זאת במנין התרי"ג מצוות. וגם הרמב"ן עצמו לא מנה אותו במנין התרי"ג. ומ"מ כיוון שהטעם לכך שניסן הוא החודש הראשון הוא כדי לזכור יציאת מצרים, לכן כלול דבר זה שיש למנות החורשים מניסן במצוה הכוללת 'למען תזכור את יום צאתך מארץ מצרים כל ימי חייך' (דברים טז ג); או שנכלל במצות 'קדושים תהיו' (ויקרא יט, ב) שהיא מצוה כוללת לקיים כל טעמי התורה, וכמו שנתבאר בפתיחה הכוללת".
      11. תשובות והנהגות (ח"א סי' תת"ל) – "שאלה: אם מותר לכתוב על שטר את התאריך הלועזי - השנה והחודש כפי חשבון הגויים. תשובה: אין אני רואה בזה נדנוד של איסור לכתוב תאריך לועזי. ומצינו גם בזמן חז"ל שכתבו שטרות לפי מנין היוונים, אבל ראיתי בפירוש לחם הפנים מהרב מבולגריי זצ"ל שמעורר שאסור לכתוב 8/8 (שמיני לשמיני) כיון שלדידן החודש הראשון הוא ניסן וכאן מונה הוא החדשים לפי מנינם ע"ש. ולא הבנתי דבריו כלל, דכל מה דחייבין למנות את ניסן כחודש ראשון הוא רק לפי חשבון שלנו שמונין לפי הלבנה, אבל לחשבונם שמונין לפי החמה אזי לא שייך למנות בזה מניסן כראשון ובוודאי מותר, והחתם סופר זצ"ל העלה שמקיימין מצוה בזה שמונים לפי ניסן, שנאמר החודש הזה לכם ראש חדשים, אבל מדינא נראה שאין שום איסור להזכיר חדשים לפי מנין החמה. וע"כ מותר לציין במכתב, לכותב צ'קים ושטרות לתשלום משכורות או שכירות חודש כפי חדשיהם, וכן סיפר לי מרן הגריז"ס זצ"ל שאביו הגר"ח מבריסק זצ"ל שילם ליהודי שכירות כפי חדשיהם כמו שנצטוה ולא חשש כלל. אמנם נאה הדבר ויאה שכל כותב לחבירו יכתוב כפי הלוח העברי שלנו, שעלינו להתגאות בחישוב תקופות ושנים כפי מנין שלנו דוקא, ולשבח בכך את הקדוש ברוך הוא שלא שם חלקנו כהם וגורלנו ככל המונם (ולדעת הח"ס הנ"ל לכאורה היה כדאי לכתוב תמיד מנין החודש (ניסן הוא החודש הראשון וכו') כגון בחודש תמוז "חודש הרביעי חודש תמוז" ונקיים בכך מ"ע, אבל לא נהגו כן, ועיין בדרשת הרמב"ן לר"ה שמבאר הענין)".
      12. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Is there a shaila of writing out the date on a check as a number (ex: 2015-01-04). What are the options? What if you can't get around it, like on a government form? What about if it is very difficult, like an accountant who is constantly working with numbers? Also, I see that Rebbe's shiurim that are on the website are labeled by date as a number. Would Rebbe like his shiurim labeled differently? If you don't use digits, and instead use names, it becomes harder to organize and sort (unless in Excel when stored in computer as digits anyway).

R' Y. Berkovits wrote: It is assumed that for business purposes it is muter. The s’varah is, that this is not what we believe is the first month, this is simply the first month of the business year. Similarly, anytime it is impractical, including if needed for organizing and sorting, it would be ok. However, when simply writing a check, it is best to spell out the month. If writing a check from an Israeli bank account, you should be using the Jewish date.

מראי מקומות – בשילי המנהג (מועדים, עמ' ס"ג).