מראי_מקומות_שלו_א-ח
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סי' של"ו א-ח**

**ס"א**

★"אין עולין באילן בשבת"

מקור הדין מהסוגיא [עירובין ק:] ונחלקו הראשונים למסקנת הגמ'.

דעת הרא"ש שאילן יבש בקיץ [שניכר שהוא יבש] ואין לו פירות מותר לעלות בו בשבת.

והרמב"ם והרי"ף אסרו.

הטור פסק כרא"ש והב"י פסק כרי"ף והרמב"ם.

וע"ע בב"ח ובדרישה ובק"נ [נ].

וע"ע בשעה"צ [א].

★ואין נתלין

"והוא הדין דאין נשענין ונסמכין בו" [גמרא] משנ"ב ס"ק ב.

ועי' ח"א [כלל יב-ו] "ואסור להשען באילן אם הוא דק שמניד על ידו, אבל אם הוא עב מותר".

וע"ע ביאה"ל [שלו-יג ד"ה "ומותר ליגע"].

וע"ע במ"ב [ס"ק סג].

וע"ע במאירי שבת [קנד ד"ה "כל שאנו אוסרים"].

★עלה במזיד אסור לירד.

יל"ע אם מותר לזוז באילן עצמו דמ"ש מקום זה ממקום זה.

★בגמ' שבת [מה] "אמר רב מניחין נר על גבי דקל בשבת ואין מניחין נר על גבי דקל ביו"ט".

מבואר דחז"ל גזרו לא רק על השימוש באילן גופו שנאסר, אלא חששו שמא ישתמש באילן ולכן נאסר הנחת נר מבעו"י ביו"ט.

[עצם מה שהנר מונח זה לא שימוש שאסור, וכן בשבת הותרה הנחה ע"ג האילן מוכח דהנחה לא חשיב שימוש].

דין זה נפסק בשו"ע [רעז-ד].

ובמ"ב הכא [ס"ק יב] אסר כל הנחת כלי המותר בתשמיש, דמתוך שמשתמש יבוא להוריד מהאילן.

וע"ע בתהל"ד שרק **בנר** גזרו **שדרכו** שאחר שכבה נוטלו [ולכן גזרו].

יל"ע כביסה יבשה מבעו"י המונחת ע"ג חבלי כביסה שקשורים באילן האם מותר להניחם ע"ג החבלים או שגזרו כגזירה הנ"ל, למשנ"ב ודאי נאסר.

★מהדין הנ"ל מוכח בפשטות דנטילת חפץ מע"ג האילן גם מוגדר שימוש.

וע"ע ברשב"א ובריטב"א [עירובין לג] שביארו את הגמ' שם שלא הנטילה אסורה אלא גזרו **שמא יעלה באילן.**

וע"ע במג"א [ס"ק ה].

וע"ע בתוספת פסחים [סו: ד"ה "כלאחר יד"] דהנחת הסכין ע"ג בהמה חשיב שימוש בבהמה.

ולפ"ז הא דהותר פריקת משא מע"ג הבהמה צ"ל משום צעב"ח התירו [דבעצם יש כאן שימוש האסור בבהמה].

וע"ע ביאה"ל [שה-יח].

**ס"ב**

★"פחות מכאן מותר להשתמש בהם דכקרקע חשיבי".

עי' במ"ב [ט] ולכאורה **בעשב שרי אפי' גבוה מג"ט.**

וכדבריו [ס"ק יד] "ולא הותר אלא הקנים הגדלים באגם שאינן מתקשין לעולם, ואפי' הם גדולים יותר משלושה טפחים".

ולפ"ז מותר לשבת ולשכב על דשא [אם אינו תולש] אפי' גבוה מג"ט.

**ס"ג**

★במשנ"ב [כה] "ואפשר דאפילו לילך עליהם במהרה ג"כ צריך לזהר".

יל"ע הרי הוי פסי"ר דלא ניח"ל בדרבנן או תרי דרבנן, כלאח"י ומשאצל"ג.

★בענין משקה

בגמ' מו"ק [ב:] "המשקה מים לזרעים בשבת רבה אמר חייב **משום חורש** וכו', ורב יוסף אמר חייב **משום זורע** וכו'.

והרמב"ם [כא-ה] פסק כר"י.

וע"ע במג"א [ה] ובביאור הגר"א, ובשע"צ [יח].

וע"ע בנוב"י [תנינא או"ח לא].

וא"כ במ"ר איה"נ אינו חייב משום זורע שאינו מועיל לזרעים אלא אדרבה להיפך שורפם ומזיקם, אבל לחייב משום חורש.

ועיין בביאור הלכה מה שתירץ בזה "דשמא יש לומר דלא אמרו בזה משום חורש רק היכי דהוא מועיל להזרעים ג"כ אבל היכי דהוא מקלקל להזרעים אפשר דאין מתיפה הקרקע ג"כ וכו'".

[וצ"ב בדבריו דאם כוונתו מצד מקלקל ליתסר עכ"פ דרבנן כמו כל המקלקלין דפטורים אבל אסורים מדרבנן, וע"כ ר"ל דכלל לא חשיב מלאכה, וצ"ב].

**ס"ד**

★משנ"ב [לו] "ודע שמיירי שהשליך את הזרעים בפעם אחת דאי לאו הכי אסור להכין לימי החול".

ויל"ע דאפי' שאינו עושה בפעם אחת לישתרי כדאשכחן דבצריך לכוס אחת מותר להדיח עשר כוסות דכל אחת חזי ליה, א"כ ה"נ כל גרגיר בפנ"ע שרי להשליכו דחשיב צורך, וא"כ לישתרי כולהו.

★"ואם הוא במקום דריסת רגלי האדם מותר שאין סופו לצמוח".

עי' מנ"ח [מוסך השבת מלאכת זורע, ומצוה רחצ-יג] דזורע חייב אף בלא השריש ולא דמי לאפיה שאינו חייב קודם שתאפה, עי"ש.

וע"ע באג"ט מלאכת זורע [ה].

ולדברי המנ"ח צ"ל דהכא גרע **דמראש אינו עומד לזריעה**.

**ס"ה**

שבת [צה.] "התולש מעציץ נקוב חייב ומעציץ שאינו נקוב פטור".

והא דעציץ נקוב דינו כמחובר מצינו גם גבי תרו"מ שהגדל בעציץ נקוב חייב מדאוריתא.

ולענין **גודל הנקב** שיעורו **כשורש קטן**, ובגמ' מוכח שזה יותר גדול **מכונס משקה**.

וברמב"ם [פ"ה מתרומות טו] "שהנקב פחות מכזית" משמע שזה משהו קרוב לכזית.

וע"ע בחזו"א [שביעית כב-א].

ומרש"י [צה. ד"ה התולש] מבואר שהנקב אינו רק בשולי הכלי אלא גם אם הנקב **בדופן** כנגד השורש חשיב ג"כ עציץ נקוב.

וע"ע ב"י בשם שו"ת הרשב"א.

ובחזו"א [ערלה א-טז] ביאר הטעם שהיניקה יכולה לילך גם באלכסון.

★והא דהתולש מעציץ שאינו נקוב פטור מדאו' היינו משום "דלאו היינו רביתיה" ומשום הכי עשבים שעלו על אוזן הכלי וזה דרכם **חייב**.

יל"ע אם יהיה מצב שבזמננו יהיה דרך לגדל בעציץ לא נקוב האם יתחייב על זה.

★כל הנ"ל ביחס לתולש, ביחס **לזורע** [דהיינו זורע בעציץ נקוב לכו"ע דאוריתא, אבל לענין הזורע בעציץ שאינו נקוב] עי' נשמ"א [יא-א] **דחייב מדאוריתא** כמו השורה חיטים ושעורים במים דחייב מדאו' לקמן [סי"א] עיש"ה.

וע"ע באגלי טל [זורע ס"ט].

★עי' בסוגיא [גיטין ז:] דמחלקת בין עציץ מחרס לעציץ מעץ.

ולרש"י חרס תמיד דינו נקוב [דגם שאינו נקוב יונק דרך החרס].

ולר"ת בעץ תמיד דינו נקוב, והיינו כנ"ל, שיונק מהעץ גם כשאינו נקוב.

ובשו"ע ס"ח החמיר בשתיהם, ועי' בביהגר"א ובביאה"ל.

**ומתכת** ודאי מפסקת היניקה [ולהכי בעציץ ממתכת ודאי בעינן נקוב], [חזו"א דיני ערלה לה].

וה"ה **אבן** מפסיק היניקה [חזו"א שביעית כב-א].

ומרצפות דידן ידוע שהחזו"א דאינם מפסיקים היניקה, וע"ע "שבט הלוי [ח"ו קסז].

★בעציץ שדינו כאינו נקוב **וזרע בו אילן** דינו כעציץ נקוב. עי' רמב"ן [מע"ש פ"י-ח].

וע"ע שו"ע יור"ד [רצד-כו] גבי ערלה.

וברא"ש הלכות ערלה [ג] נקט שרק בחר שנטע בו אילן חשיב נקוב ולא בשל עץ.

★לענין עציץ שאינו נקוב שיצא ממנו נוף ע"ג קרקע נחשב כל העציץ מחובר ואין בו טומאה וטהרה [עוקצין פ"ב מ"ט].

ולענין שבת כה"ג עי' מל"מ ביכורים [פ"ב ט] ח"א [יב-ב].

★לענין גג בית שהונח על גביו עפר וזרע בו, עי' שו"ת הרא"ש [כלל ב-ד] שדינו כמחובר.

**ס"ח**

★בגמ' [פ"א:] "אמר אביי פרפיסא וכו' היה מונח על גבי קרקע והניחו על גבי יתדות **מחייב משום תולש**, היה מונח על גבי יתדות והניחו על גבי קרקע **חייב משום נוטע**.

וברש"י ד"ה "חייב משום תולש" ול"נ **דהאי חייב לאו דוקא** אלא אסור משום דדמי לתולש דאי חייב ממש קאמר לצורך היכי שרי רבנן איסור כרת וסקילה משום קינוח וכו'".

וכן הוא בתוס' [שם ד"ה "והניחו"] וכן הוא בתוס' גיטין [ז: ד"ה דילמא].

אמנם הרמב"ם [פ"ח-ד] הביא את הדין הנ"ל כלשון הגמ' **חייב** משום תולש.

וברמב"ם כל מקום שאמר חייב מדאוריתא, ועי' בכס"מ.

ואיה"נ הרמב"ם לא הביא דין קינוח בצרור, והיינו כנ"ל דאסור מדאוריתא ולהכי לא שרי משום קינוח.

ואולי נחלקו רש"י והרמב"ם אי באויר חשיב מחובר ואי חשבינן להו מחובר א"א לחייבו מדאוריתא.

ויל"ע עד איזה גובה יחשב מחובר, ולא מסתבר שגם גבוה מאה אמה יחשב מחובר.

וע"ע בב"י הכא ובסי' שיב.

וע"ע ברב המגיד במסקנתו דאפשר דהרמב"ם יסבור כרש"י דלאו דוקא חייב.

וע"ע בשו"ע [שיב-ג] ובמג"א [ג].

ואצלנו השו"ע ג"כ נקט **יש ליזהר** משמע דלא דוקא דאוריתא, אג"ט [קוצר סק"ג-כג].

★וע"ע במנ"ח [זורע ג] דגם רש"י דסובר דתלישה הוא רק מדרבנן אבל לענין זורע מה דהניחו ע"ג קרקע גורם שינק יותר וע"ז חייב.

ומוכח ממשקה מים עיש"ה.

ועי' באו"ש [פי"ד ממאכ"א] דלדעת רש"י ותוס' דאינו חייב אלא מדרבנן דממעט יניקה לא חשיב תולש צ"ב מ"ש ממסתפק משמן שבנר שחייב משום **שמכהה את אורו**.

ועי"ש שחילק בין מלאכת מכבה דלית בה שיעור מ"ש חייב משא"כ קוצר דאית ביה שיעור לא מחייב משום מיעוט יניקה.

וע"ע "דברי יחזקאל" [סי' ב].

★כל הנ"ל שמגביה מוכח שבלי להגביה עצם ההזזה וגרירה ע"ג הקרקע לא אכפ"ל דלא מחשיב קוצר וזורע דלא מפחית ליניקה.

ויל"ע גורר בקומה עליונה האם לחשוש שבקומה א' יש דברים שמפסיקים ליניקה.

★יל"ע האם מותר לעבור מתחת לעציץ נקוב אי חשוב קוצר שמפחית ליניקה, ונפק"מ לעבור מתחת אדניות המונחות במעקה של מרפסות.

★עציץ שנפל יל"ע אי שרי להעמידו שנית דמצד היניקה י"ל דגם שנפל ושוכב ע"ג הקרקע עדיין ממשיך לינוק, ויל"ע.

ויל"ע מצד מוקצה.