חבורה הבונה 4
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / חובל ופרק הבונה

חבורה הבונה.

מבואר בגמ' דבג' דברים נחלקו רב ושמואל בסיתות דלרב חייב משום בונה ולשמואל חייב משום מכה בפטיש ובלול של תרנגולין ובשפתא בקופינא דמרא. דלרב חייב משום בונה ולשמואל חייב משום מכה בפטיש.

והנה יש לדון במה נחלקו רב ושמואל האם לרב חייב דווקא משום בונה ולא משום מכה בפטיש, וכנ"ל לשמואל האם חייב רק משום מכה בפטיש ולא משום בונה. והנה מדברי הגמ' מבואר דשמואל סבר דחייב דווקא משום מכה בפטיש ולא משום בונה דהרי הגמ' הביאה ת"ש בחר חורתא דכתוב שחייב דהגמ' הקשתה בשלמא לפי רב מובן דחייב משום בונה, אלא דלשמואל מדוע חייב הרי אין זה גמר מלאכה דעדיין צריך לתקוע את היתד. והנה אם שמואל גם מודה דחייב משום בונה אלא דמוסיף דחייב נמי משום מכה בפטיש מה הקשתה הגמ' לשמועל. ומבואר דלשמואל חייב רק משום מכה בפטיש. והנה יש לעיין בדעת רב האם חייב רק משום בונה או דחייב גם משום מכה בפטיש. ונראה דנחלקו בזה המפרשים. דבר"ח מבואר להדיא דלרב חייב רק משום בונה ולא משום מכה בפטיש. ומבואר בר"ח גם דשורש המחלוקת היא האם חייב משום בונה דאם מתחייב משום בונה לא מתחייב משום מכה בפטיש ומבואר בדברי הר"ח דהטעם דשמואל חייב משום מכה בפטיש משום שאינו תולדת בונה. וביארנו את זה בחבורה הקודמת דיסוד הדבר הוא דלא שייך להתחייב במלאכה אחת יותר מאשר אב אחד. דהתורה אמרה לא תעשה כל מלאכה. אמנם במלאכות ששייך לחייבם משום שני אבות שייך לחייבם משום מה שיתרה בהם. כמבואר במשמר דשייך להתרות בו או משום מרקד או משום בורר כך מבואר ברמב"ם וכך משמע ברש"י שם בסוגיא. וכאן מבואר דאפי' אם התרה משם מכה בפטיש לא יתחייב וביארנו דמכה בפטיש גרע דכאן מהות המלאכה היא הבנייה והגמר הוא טפל וממילא המלאכה נקראת על שם עיקר העשייה ולא על שם הדבר הטפל ולא שייך כלל להתחייב משום מכה בפטיש. ולפי"ז ביארנו מדוע לדעת רש"י כל קוצר לא יתחייב משום מכה בפטיש. וזהו משום שאם חייב על המלאכה משום קוצר לא יתכן לחייבו משום מכה בפטיש. ואפילו במקום שלא התרו בו משום קוצר מכל מקום כיוון דחשיב מלאכת קוצר ממילא לא הוי מלאכת מכה בפטיש כיוון דהמלאכה נקראת על שם עיקרה והבניה זהו עיקר המלאכה ולא הגמר.

והנה לדעת רב דחייב משום בונה אז אינו מכה בפטיש ולדעת שמואל משום דסבר דלא הוי בונה ממילא שייך לחיב משום מכה בפטיש.

והנה היראים ביאר בעייל שופתא דקפינה במרא. דאין המכוון דלרב חייב משום בונה דהרי אין בנין בכלים. אלא דמכיוון דלרב הוי בונה ממילא לא מחייב משום מכה בפטיש. והנה אין זה כהר"ח דלהר"ח מבואר א. דהוא חייב משום בונה וב. דהטעם שהוא מכה בפטיש הוא משום שאינו חייב משום בונה ומבואר דהטעם לחייב משום מכה בפטיש הוא במקום שאין חיוב בונה. ואם אין חיוב בונה יש חיוב מכה בפטיש וביראים מבואר דתלוי בשם בונה אפילו במקום דליתא לחיוב בונה וזה סברת רב דלכן אין חיוב מכה בפטיש משום שיש כאן בניה. והנה יש לעיין בדעת היראים האם לרב אינו חייב משום בונה רק בשופתא בקופינא דמרא אבל בשאר המקרים חייב משום בונה. ולכן פטור משום מכה בפטיש דכיוון דיש לזה חשיבות של בניה אז אין זה גמר מלאכה.

והנה יש לעיין מה פליג שמואל. האם שמואל פליג על סברת המאירי וסובר דבאמת ניתן לחייבו משום מכה בפטיש הגם שלא גמר את המלאכה. והנה נראה דג' המחלוקת הם דבר אחד ולפי"ז ייצא דנחלקו בשני מחלוקות שונות האם ניתן לחייבו משום דבר אחר הגם שהוא בונה וגם נחלקו האם ניתן לחייבו משום בונה. והנה המקרה השני פשוט שאינו מספיק כי לא נאמר בו הדין של חיוב בונה ומה עשתה הגמ' צריכותא ממנו. ולכן נראה דהמחלוקת היתה אם בניה כל דהו יש לה חשיבות של בניה דלדעת שמואל אין לה שם של בניה וממילא היא כבר נקראת גמר. ואין זה נקרא שחסר בדבר עצמו משום שהבניה החסרה אין לה חשיבות של בניה. ולעומת זאת לדעת רב גם בניה כ"ד היא נחשבת בניה אלא דבכלים הוא פטור משום שאין בנין בכלים.

והנה לפי"ז רש"י גם יפרש כהר"ח דהרי ברש"י פי' דהטעם דכל קוצר לא חייב משום מכה בפטיש הוא משום דלא שייך לחייב אלא על עיקר המלאכה. וממילא לא מתחייבים על מכה בפטיש דהוא לא נחשב עיקר המלאכה. ולפי"ז כנ"ל זהו סברת רש"י דלרב דחייבים משום בונה לא שייך להתחייב משום מכה בפטיש. והנה מצינו באחרונים שדנו סברות אחרות דהסברא היא מסוימת במכה בפטיש שהיא גמר ומלאכה שיש לה שם של עיקר מלאכה אינה יכולה ליחשב מלאכה. ויש להביא ראיה כדרכינו דהביאור דמחייבים על המלאכה לפי העיקר שלה. [והטעם דכתוב בתורה לא תעשה כל מלאכה ולא יתכן תוצאה אחת דתהיה שני מלאכות.] דהנה במסתת ביארו התוס' מדוע לא מחייב משום מחתך וביארו התוס' לעילה ע"ה דאיירי כבר דהאבן מתוקנת ועושה בה חריצים והנה לפי' רש"י יש לעיין דהרי פי' שני פי' ובפי' אחד פי' דהוא מרבע את האבן ומדוע לא יתחייב משום מכה מחתך. וכנראה רש"י הוא לשיטתו דלא מתחייבים על תוצאה אחת משום שתי מלאכות אלא משום הדבר העיקרי וסובר רש"י דהגמר מלאכה באבן הוא יותר עיקרי באבן מאשר חיתוך לפי מידה באבן. והמלאכה נקראת על שם המכה בפטיש. וכל מקום המלאכה נקראת על שם הדבר היותר עיקרי בה.

והנה נראה דיש לדון בביאור הצריכותא של הגמ'.