2. חזרה בערש
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה חזרה הטמנה מרחצאות בישול / שיעורים

**ו' אלול ע"א**

**סימן ב'**

**בענין חזרה בער"ש**

**א]שיטות הראשונים וטעם האיסור בזה**

**ב]ביאור שיטת הרא"ש ור"ת בטעם האיסור**

**ג]האם יש איסור דהנחה לכתחילה בער"ש בגרו"ק**

**ד]בביאור דברי התו"י ל"ו:**

**ה]האם מותר להחזיר לתוכה בדין חזרה מער"ש**

**ו]בדין קדירא חיתא בחזרה בערב שבת**

**ז]בדין סמיכה לתנור או למדורה בער"ש**

**שיטות הראשונים וטעם האיסור בזה**

א]עיין גמ' ל"ח: לדברי האומר מחזירין זה אפילו בשבת וצ"ב כוונת הגמ' הרי מפורש במשנה שמחזירין והרי הנידון בשבת דבע"ש פשיטא שמחזירים ומצאנו בזה כמה ביאורים בראשונים רש"י ביאר שהחידוש שגם בשבת בבוקר מותר ולא אומרים שכה"ג שאין הדרך להחזיר זה כמו נתינה בתחילה[[1]](#footnote-2) והתוס' הקשו שא"כ הגמ' היתה צריכה לומר אפילו ביום השבת ובספר התרומה ביאר שהיתי אומר שרק בבין השמשות שקדרות רותחות ולא בשבת ובר"ן ביאר על פי הירושלמי דהחידוש שגם אם הוריד בער"ש יכול להחזיר בשבת ומצד המשנה זה רק אם הוריד בשבת יכול להחזיר בשבת

אמנם התוס' ל"ו: כתבו לדייק שעיקר מחלוקתם בער"ש ולמדו שכמו שלב"ש אסור בגרו"ק ה"ה לדידן באינה גרו"ק ועיין בר"ן שכתב לדחות שלב"ש אסור גם בער"ש מצד שכל מלאכה שנעשית בשבת אסור והרי זה מתחמם בשבת אמנם לב"ה אין סיבה לאסור בשבת והנה דבריו צ"ע דהרי הגמ' אומרת שסתם קדירות אפקורי מפקר להו ולכן מותר להשאיר קדירה על האש וא"כ לא שייך לאסור מצד זה והנה כל דבריו מצד שס"ל שהאיסור מצד מחזי כמבשל וכדביארנו לעיל אבל עד כמה שננקוט שהאיסור מצד שמא יחתה אין זה ענין לדברי ב"ש דמצד בישול הרי כיון שזה מבושל אין כאן מקום לאסור [אמנם עיין סימן ד' שהבאינו מהגר"ז שדן שאפילו שהאיסור מצד שמא יחתה אבל גדר הדין שזה כמעשה בישול והארכנו בזה עוד בסימן ז' ע"ש]

עוד הוכיחו התוס' מהמאן דאמר שכוונת המשנה לא יחזיר ומבואר עד שיגרוף ובהכרח שמדובר בערב שבת שיכול לגרוף ומבואר שגם ב"ה אומרים שצריך לגרוף אבל ללא זה אסור דהינו שיש איסור חזרה בער"ש לב"ה באינה גרו"ק

ועיין בביאור הגר"א על דברי הרמ"א שלאחר שהביא הנידון על חזרה בער"ש וכתב שבגרו"ק אין איסור חזרה בער"ש כתב שכן מוכח מהירושלמי דמבואר דשבת כמו ערב שבת עכ"ד וכוונתו דבירושלמי מבואר שנטל בשבת יחזיר או בערב שבת יחזיר אבל בשבת לא יחזיר אלא אם תנאי חזרה עכ"ד ובפשוטו כוונתו להוכיח מהא דמבואר דבערב שבת מותר להחזיר ללא תנאי חזרה וצ"ע הראיה, דלירושלמי דגם בשבת לא צריך תנאי חזרה וודאי שה"ה בערב שבת אבל זה לא ראיה לדידן ויש מקום לבאר שעיקר כוונת הגר"א להוכיח את האיסור חזרה באינה גרו"ק וכוונתו דכמו דבשבת באינה גרו"ק אסור להחזיר ה"ה בשבת ויתכן עוד דכוונתו דהגזירה של ערב שבת זה אטו שיוריד בערב שבת ויחזיר בשבת ואם גם בגרו"ק אסור ה"ה כאן היה צריך להיות אסור וחמיר מהוריד בשבת והחזיר בשבת וצ"ע

והנה עיין תוס' שכתבו שצ"ע מתי זה נחשב שהוא מחזיר דהרי שהיה מערב שבת מותר ובפשוטו זה לא רק שהניח לבשל ונגמר בישולו קודם הלילה אלא גם אם הורידו לאחר שנתבשל ורוצה להחזיר קודם שבת מותר וכתבו שאם זה צונן שלא יספיק להרתיח עד שבת אסור והוסיפו שגם אם זה רותח אבל אם זה לא היה מספיק להרתיח אם זה היה צונן זה בכלל האיסור ועין בר"ן שביאר שזה מצד הרואים שלא יודעים שזה היה רותח ובספר הישר ביאר שכיון שזה מצטנן קצת כשמורידים לכן אסור והכוונה שתמיד הצינון הוא בדרגא שונה ולכן חז"ל קבעו שיעור זה

**ביאור שיטת הרא"ש ור"ת בטעם האיסור**

ב]והנה צ"ב מהו טעם האיסור שאסור חזרה מער"ש הרי כל המלאכות מותרות מער"ש אפילו שנעשות בשבת ועיין ר"ת בספר הישר שביאר שכיון שטעם איסור חזרה מצד שמא יחתה א"כ כל שזה מתחמם בשבת זה בכלל הגזירה דהינו דיסוד החילוק ששהיה מותר וחזרה אסור לא מצד שיש כאן מעשה התעסקות בתבשיל דא"כ זה רק סברא על עצם החזרה אלא שכיון שהוריד ממילא זה התקרר ונוסף כאן חשש חדש שהוא שוה לחשש שהיה באינו מבושל ולכן הזמן הזה שהוא חוזר ומתחמם זה בכלל החשש חיתוי של חזרה [ולכאורא לפ"ז בהחזיר בשבת ועבר זמן שזה יכול להתחמם כה"ג כבר אין כאן חזרה אלא שהיה ובמקום שמצד שהיה מותר ה"ה כאן זה יהיה מותר]

והנה בעיקר הביאור הנ"ל שזה אסור מעיקר הדין היה אפשר לומר שזה וודאי שהחשש מצד שברגע שהוא עושה מעשה החזרה זה סיבה שיחתה מצד הבישול או החימום של זה אלא שס"ל לר"ת שגם בנעשה בערב שבת יש את הסיבה שיחתה כיון שעשה מעשה חזרה זה סיבה לחתות כל זמן שזה מתחמם אמנם בלשון ר"ת בספר הישר משמע שזה לא קשור למעשה ההחזרה ועוד שאם זה מצד מעשה ההחזרה אין סיבה לבאר מצד החימום דיתכן שזה סיבה מצד הבישול

והנה התוס' כתבו בתחילה שהאיסור רק אם זה לא יכול להרתיח בשבת אבל אם יכול להרתיח מותר אפילו דבשבת גם זה אסור ולכאורא אם כנ"ל הרי בשבת מה שאסור להחזיר כי תמיד זה מתקרר קצת ואסור מה שמחזיר שזה יגיע לחום יותר חזק אבל כאן אם מניח קודם שבת וזה מרתיח כבר אין שום סיבת איסור ובפשוטו משמע בתוס' שאין האיסור מצד החמום שבדבר אלא שמעשה ההחזרה הוא הסיבה לחיתוי וכמו שביארנו לעיל ולכן כתבו שבערב שבשבת זה יותר חמור אמנם נראה דאין זה מוכרח אלא שפשיטא להו לתוס' שהאיסור חזרה מצד שזה מתחמם הוא עד הגעתו לרותח ויותר מזה זה לא סיבה לגזירה וכתבו שהרי בשבת גם כה"ג שזה עדין רותח אסור להחזיר ובאמת הטעם כמו שביארנו בסימן ו' דגם לר"ת יש חומר בעצם מעשה ההחזרה שזה לא שיך בערב שבת אלא שס"ל שגם מצד ההתחממות ללא המעשה חזרה זה גם סיבה לאסור מעיקר הדין ודו"ק בזה

אמנם עיין רא"ש שכתב שזה גזירה ער"ש אטו שבת דהיינו שאם יחזיר קודם שבת יבוא להחזיר גם בשבת ועיין רא"ש שכתב שזה רק בדבר שכבר מבושל אבל בדבר לא מבושל אין את הגזירה וצ"ב החילוק ובב"י ביאר שכיון שבשבת וודאי לא יעשה כזה דבר כיון שיש איסור בישול ועיין ב"ח ותו"ש שהקשו הרי לאחר שנתבשל כמאכל בן דורסאי ס"ל לרא"ש שאין בזה איסור בישול עוד קשה שא"כ בלח שנצטנן שיש איסור בישול לרא"ש לא יהיה את הגזירה והרי מבואר בלשון הרא"ש בתחילתו שעיקר הזמן לפי לח שנצטנן ואין לומר שלפי דבריו חזר בו שא"כ היה צריך לומר שיעור אחר דאין טעם לקבוע לפי זמן שמתבשל ועיין ב"ח שביאר שכיון שזה סברא שיבוא להחזיר בשבת א"כ רק אם זה מצב דומה למצב חזרה שעושים בשבת גזרו ולכן כיון שבשבת על פי רוב זה מבושל לכן גזרו רק על דבר מבושל ובתו"ש ביאר שבדבר לא מבושל אפילו אם אין איסור מצד שבת אבל בזה אנשים לא יטעו לדמות ערב שבת לשבת ורק בדבר מבושל לגמרי יבואו לטעות וזהו חידוש שאפילו שגמר הבישול הוא לא סיבת האיסור והנה לפי ביאור זה קשה שבלח צריך להיות שלא יהיה איסור וכבר הקשה כן שם והביא מהמ"א לא כך וע"ש שכתב שבאמת אין איסור וקשה כנ"ל א"כ מה שיעור יש בזה

ועיין פמ"ג במ"ז שכתב שגם אם מניח קודם שבת על מנת להוריד קודם שבת אסור שכיון שיש כאן גזירה אטו שבת ה"ה כאן דהינו שנקט שכוונת הרא"ש כפשוטו [אמנם יתכן שכונתו שיוריד לאחר שקיבל שבת קודם שהיה שקיעה"ח] וכן עיין אורחות שבת שהביא מכתב מהגר"ח קניבסקי שליט"א שהחזו"א אמר שגם אם מניחים על אש קטנה שזה לא יכול לרתוח עד שבת אבל כיון שאם היו מניחים על אש גדולה זה היה מרתיח זה מספיק וזה על דרך הנ"ל שגזרו ערב שבת אטו שבת וגזרו על זמן סמוך ומהו זמן סמוך זמן שיכול להתבשל ולכן אין סיבה לדון לפי איך שעשה אלא לפי אש גדולה וכל זה תמוה שא"כ למה לא אמרו זמן קבוע כגון עשר דקות וכן למה קבעו כל דבר לפי זמן רתיחתו ולא קבעו לכל התבשילים זמן קבוע ועוד שא"כ צ"ע מהיכי תיתי לקבוע שזהו זמן שקרוב לשבת שיבואו להחליף בשבת ודברי רבותינו האחרונים צע"ג

ולכאורא לולי דבריהם כוונת הרא"ש שתמיד בחזרה מהו הזמן שהוא בכלל האיסור חזרה הוא עד שזה מגיע ליד סולדת דהינו שעל ידי ההורדה זה מצטנן והזמן שזה יחזור לרתיחתו הוא בכלל הזמן וכיון שהצינון הוא משתנה קבעו חז"ל שדנים כאילו זה הצטנן לגמרי ולכן כל שהרתיחה נעשית בשבת לכן יש כאן סיבה לגזור ערב שבת אטו שבת שלאנשים זה נראה שיש כאן חזרה בשבת וכתב הרא"ש שמתי אנשים רואים החזרה בער"ש כחזרה כשזה מבושל לגמרי שכה"ג יש כאן שהיה והורדה אם חזרה אבל כל שזה לא מבושל זה עדין לא בגדר חזרה של שבת אלא בגדר הנחה לבשל ובזה מבינים שזה לא דבר שאפשר להתיר בשבת או שזה לא דומה למצב בשבת ולפ"ז וודאי שאם יתכונן להוריד קודם שבת שלא יהיה בזה איסור וכן גם בדבר לח שיש בו בישול אחר בישול אבל לאנשים זה נראה שהיה כאן גם איסור חזרה כיון שלאחר שזה נתבשל כבר כתב החזו"א שלענין שהיה זה בגדר מבושל ולא דנים לפי איסור בישול וא"ש הכל והנה סברא זו תתיכן גם אם מצד מחזי כמבשל שבאמת מצד עיקר הדין כיון שעושה מערב שבת לא שיך מחזי כמבשל אמנם אנשים לא יודעים טעם האיסור וזה נראה להם שיש איסור המציאות שמתחמם בשבת ולכן שיך כאן לגזור ערב שבת אטו שבת

אמנם בפשוטו היה אפשר לומר בדרך יותר ברורה שכוונת הרא"ש על דרך ר"ת שעד זמן הרתיחה הוא בכלל שמא יחתה אלא שכאן שבזמן שמניח יכול לחתות אין כאן את סיבת האיסור של שמא יחתה ורק שיש גזירה אטו שבת הכוונה שלאנשים נראה שיש כאן את סיבת הגזירה וממילא ילמדו מזה לתמיד ובזה כתב שבמקום שזה לא מבושל אין הגזירה וכנ"ל או שזה לא דומה או שכאן זה סוג דבר שלא יבואו לטעות דרואים בזה יותר סיבת איסור [ אמנם עיין סימן ה' שהוכחנו מהרא"ש דס"ל דבחזרה בשבת יש יותר חשש חיתוי מאשר באיסור שהיה ע"ש] [אמנם העירוני דאם הסיבה של האיסור מצד מחזי כמבשל יותר מובן הסברא שאם זה לא מבושל לא יבאו לדמות ער"ש לשבת דכאן מבינים יותר לאסור ובהכרח מחלקים כי עשה המעשה בערב שבת אבל אם מצד חש חיתוי הסברא צ"ב אמנם מאידך מזה שגם בלח שנצטנן משמע לאסור משמע דלא כביאור זה וכנ"ל וצ"ע]

והנה עיין ב"ח ומ"א דהביאו דמשמעות הסמ"ג והסמ"ק וספר התרומה דגם בנתבשל כמאכל בן דורסאי אסור ודלא כרא"ש וביארו שזה מצד לא פלוג והנה סברת הרא"ש מחודשת שגם דבר שאין בו בישול זה סיבה לגזור ובפשוטו לא ס"ל אמנם לנ"ל דמבואר בספר הישר שזה לא גזירה אטו שבת אלא שזה מעיקר גזירת חזרה א"כ גם בלא נתבשל כמאכל בן דורסאי שיך לגזור ורק הרא"ש לשיטתו שזה ערב שבת אטו שבת בזה שיך לומר החילוק שבלא נתבשל לא יבואו לדמות וז"ב

**האם יש איסור דהנחה לכתחילה בער"ש בגרו"ק**

ג]והנה יש לדון האם האיסור חזרה בערב שבת הוא רק באינה גרופה וקטומה או שזה גם בגרופה וקטומה אם מניח לכתחילה ועיין הגהות מרדכי ע"ט: שהביא תשובה מהמהר"ם שבתחילה נקט שמותר ואחרי זה כתב שמשמעות המשנה לאסור דכיון דב"ה אומרים שלא יחזיר עד שיגרוף ומשמע שרק חזרה מותר ולא להניח לכתחילה וכן מבואר בתוס' מ"ח. ד"ה דזתים דהקשו על המנהג לגרוף הגחלים ואחרי זה להחזיר הקדירה

אמנם עיין רא"ש סוף סימן ב' שכתב שבערב שבת אפילו הניח על גבי קרקע מותר להחזיר ובפשוטו כוונתו שלא צריך תנאי חזרה ואפילו להניח לכתחילה מותר וכן ביאר בכוונתו הגר"א והתו"ש [אלא שהקשו סתירה דלקמן בפרק במה טומנים מביא את דברי התוס' שאסור וכתב הגר"א ששם הביא את תוס' והוא לא ס"ל כך] ועיין מ"ב שהכריע כן וכן הוא המשמעות הפשוטה בסמ"ג וסמ"ק וסה"ת שהביאו רק האיסור באינה גרו"ק ולא כתבו בגרו"ק בהנחה לכתחילה וצ"ב מה הסברא לחלק דכמו שגזרו באינה גרו"ק בער"ש ה"ה בגרופה בהנחה לכתחילה וביותר דכן הוא משמעות הלשון חזרה וכמו שדקדק המרדכי וביותר דהרי לב"ש מפורש ברא"ש שאסור להחזיר גם בגרו"ק וזה מוכרח שהרי ביארו מחזירין על ער"ש ולב"ש לא מחזירים זה כמו בשבת שזה גם בגרו"ק ה"ה בער"ש וא"כ מהיכי תיתי להמציא מחלוקת ביניהם

והנה למה דביארנו לעיל דיסוד האיסור חזרה בער"ש הוא מצד שמא יחתה בשבת בזמן שהוא בכלל איסור חזרה וגם אם זה גזירה אטו שבת אבל כל הגזירה כי שייך כאן בזמן הזה חשש חיתוי א"כ וודאי שזה רק שייך עד כמה שסיבת האיסור בגלל שמא יחתה אבל אם האיסור מצד מחזי כמבשל א"כ וודאי שזה לא שייך כיון שבתור בישול זה כמו תמיד שמותר לעשות בערב שבת דבר שיעשה בשבת וכבר כתב כן הישועות יעקב ע"ש ולפ"ז למה דביארנו בסימן א' בדעת הרא"ש לחלק דהאיסור של חזרה באינה גרו"ק זה מצד חשש חיתוי והאיסור של הנחה לכתחילה בגרו"ק זה מצד מחזי כמבשל א"כ א"ש מה שכתבו שכל האיסור חזרה בער"ש זה רק באינה גרו"ק שאסור מצד חשש חיתוי ולא בגרו"ק שזה אסור מצד מחזי כמבשל שזה לא שייך בשבת וכנ"ל ובזה א"ש מה דלב"ש אסור אפילו בגרו"ק דהרי לב"ש גרו"ק זה כמו אינה גרו"ק ויש בזה חשש חיתוי ולכן שיך האיסור חזרה בער"ש גם בגרו"ק וז"ב ולפ"ז התוס' לקמן מ"ח. שנקטו שגם בגרו"ק יש איסור חזרה מערב שבת זה לשיטתם ל"ח: שגם בגרו"ק זה אסור מצד שמא יחתה[[2]](#footnote-3)

אמנם למה דנקטו האחרונים בדעת הרא"ש שזה גזירה אטו שבת שאם יחזירו בערב שבת יבאו להחזיר בשבת ומה שידמו כי זה זמן קרוב או כמו שביארנו דבזמן החימום הוא בכלל זמן גזירת חזרה א"כ צ"ב הסברא לחלק אמנם שמעתי לבאר דהנה הקשה הט"ז על הגזירה בער"ש שזה גזירה לגזירה ותירץ שכיון שאם מחזיר בשבת מצוי שיחתה זה כמו איסור דאוריתא עצמו ולכאורא כל זה אם האיסור מצד שמא יחתה אבל אם זה מצד מחזי כמבשל זה לא שייך דכאן אין חשש איסור במקרה זה אלא במקרה אחר ולפ"ז א"ש שאין איסור חזרה בער"ש בגרו"ק דשם כל האיסור רק מצד מחזי כמבשל

והנה במה שנקטנו דעד כמה שהאיסור חזרה מצד מחזי כמבשל זה לא שייך בערב שבת עדין צ"ע דהרי הרשב"א והריטב"א והרמב"ן ס"ל שהאיסור מצד מחזי כמבשל ובכל אופן הביאו השיטות שיש איסור חזרה בערב שבת ובפשוטו בהכרח צ"ל שזה על דרך הרא"ש שזה גזירה אטו שבת וצ"ל שאפילו שהטעם מצד מחזי כמבשל אבל אנשים מסתכלים שהאיסור המציאות מה שזה מתחמם ולא מצד המעשה בישול של הבן אדם ולכן יבאו ללמוד מערב שבת לשבת וא"ש השיעור שזה מתחמם שזהו זמן האיסור של חזרה מצד מחזי כמבשל

אמנם עיין לעיל שכתבנו לדון שגם הראשונים שכתבו מחזי כמבשל מודים שיש חשש חיתוי ויתכן שבאמת האיסור חזרה בער"ש זה רק מצד חשש חיתוי אמנם ע"ש שהבאינו דבר"ן ורמב"ן מוכח לא כך וכן סתימת לשון הרשב"א

**בביאור דברי התו"י ל"ו:**

ד]והנה הגמ' ל"ו: בתחילה ביארה דמוזכר פעמים במשנה איסור חזרה והגמ' שואלת למה צריך לכתוב פעמים והקשה התו"י לראשונים דברישא מוזכר איסור חזרה בער"ש א"כ לא קשה כלל דברישא מוזכר איסור לב"ש אפילו בער"ש ובסיפא מוזכר היתר לב"ה אפילו בשבת וכתבו שמאחד יודעים את השני והנה כל זה שייך אם שניהם זה אותו דין אבל אם נימא שבער"ש אין איסור חזרה בגרו"ק א"כ בהכרח שזה יותר קל ואין ללמוד אחד מהשני ובפרט למה שביארנו שבשבת יש איסור מצד מחזי כמבשל א"כ וודאי צריכים לחדש שבחזרה אין מחזי כמבשל ומוכח שדעתם שיש איסור חזרה גם בגרו"ק בע"ש ושטעם האיסור מצד שמא יחתה ולא מצד מחזי כמבשל דאם זה לא מאותו טעם וודאי שצריך לחדש שגם בשבת מותר וז"ב אמנם יתכן דס"ל ששניהם טעם האיסור מצד מחזי כמבשל ולכן דימו הדברים ולכאורא כן מוכח משיטתם לקמן ל"ז: שביארו שבשמן אין איסור הנחה לכתחילה כי לא שיך בזה בישול וכל זה סברא אם האיסור מצד מחזי כמבשל אבל אם מצד חשש חיתוי לכאורא אין בזה שום סברא אם לא שגדר האיסור שזה כעין בישול וזה לא שיך בדבר שאין בו בישול ועיין בזה בסימן ז' בסופו

**האם מותר להחזיר לתוכה בדין חזרה מער"ש**

ה]והנה מבואר בגמ' שיש איסור חזרה בגרו"ק בתוכה ויש לדון האם איסור זה יש גם בערב שבת ועיין ישועות יעקב דכתב דבפשוטו מוכח שיש האיסור דהרי רב אמר את המימרא על המשנה והרי הראשונים העמידו המשנה על ערב שבת א"כ בהכרח שגם אסור בערב שבת אמנם למסקנא אין הכרח דיתכן שגם אם כחנניא אבל באמת הוא אמר את דבריו על אסיפא דמדובר על שבת אמנם מסברא צ"ב כיון שיש לזה חומר דגרופה וקטומה לענין חזרה א"כ למה שזה לא יאסר מערב שבת

אמנם עיין ר"ת בספר הישר דמפורש שגם בתוכו מותר להחזיר וכן מדויק בלשון הטור שהביא האיסור חזרה בער"ש רק באינה גרו"ק ומשמע שגם דין תוכו אין על זה וצ"ב הטעם והנה לנ"ל דכל האיסור חזרה בער"ש זה רק שייך בדבר שאסור מצד שמא יחתה והנה בטעם האיסור של תוכו מבואר בראשונים שזה מצד מחזי כמבשל א"כ א"ש שזה לא שייך לגבי ערב שבת וכנ"ל

אמנם עיין לעיל סק"א דאם נימא דהאיסור חזרה באינה גרו"ק זה לא מצד מחזי כמבשל דבחזרה אין מחזי כמבשל א"כ מסתבר שגם בתוכה שזה כמו גרו"ק אבל זה חזרה ואין בזה מחזי כמבשל ובהכרח שזה סברא בחשש חיתוי וא"כ עדין צ"ע וכנ"ל אמנם ע"ש מה שכתבנו שיתכן שכאן כולם מודים שזה מחזי כמבשל וע"ש ובסימן ג' סק"א שהארכנו בזה

אמנם אפשר לבאר בדרך יותר פשוטה דאם נימא דהסיבה שבתוכה אסור זה מצד חשש חיתוי הרי מבואר שלגבי שהיה זה לא שייך ובהכרח שזה סברא רק שבזמן החזרה שהוא מניח על מקום האש הוא יבוא לחתות ולכן לגבי שהיה מה שזה בתוך התנור זה לא סיבה יותר שיבוא לחתות א"כ זה רק סברא על רגע החזרה ולא על הזמן שזה מתחמם שלגבי זה זה כמו שהיה ולפ"ז איסור זה לא שייך בערב שבת דהרי את מעשה החזרה עושה מערב שבת ומצד מה שזה עדין על האש במצב קר שזה סיבה לחתות בזה אין סברא שתוכו סיבה שיבוא לחתות יותר וז"ב

ועיין סימן ד' סק"ב שכתבנו לבאר עוד דגם לר"ת איכא חומר במעשה החזרה ושזה לא שייך בחזרה בערב שבת ולפ"ז יתכן שוודאי שהחומרא של תוכו הוא רק סברא במעשה החזרה וזה אין בדין חזרה בער"ש ע"ש

**בדין קדירא חיתא בחזרה בערב שבת**

ו] והנה יש לדון האם איכא להיתר דקדירא חיתא בדין חזרה בער"ש ועיין מג"א דכתב שוודאי שיש ההיתר ולכאורא אם הסברא שאסור חזרה בער"ש מצד חשש חיתוי א"כ כמו שעוזר קדירא חיתא על הדין שהיה ה"ה זה סברא על האיסור חזרה אבל אם זה מצד מחזי כמבשל א"כ כאן זה יותר מחזי כמבשל אם לא דנימא דכאן כולם מודים לסברת הרא"ש ועיין בגר"ז שנקט שנתינה בתחילה זה מצד מחזי כמבשל ושגם זה אסור בער"ש ולכן תמה על המג"א שהתיר קדירא חיתא בער"ש

אמנם עיין בהגהות מרדכי שהובא בב"י סימן רנ"ז שנקט שיש האיסור דקדירא חיתא בדין חזרה בער"ש ולכאורא מבואר דעתו שהאיסור מצד מחזי כמבשל דאם מצד חשש חיתוי א"כ כמו שזה סיבה שאין שהיה למה שיהיה חזרה אמנם יתכן שס"ל שלא מועיל ההיתרים המבוארים בשהיה לענין חזרה כיון ששם יש יותר חשש חיתוי עוד יתכן שכיון שחזרה זה בשבת ממילא על זה לא הקלו הקולות של שהיה וכאן שזה אסור מצד חזרה אפילו שזה בערב שבת ממילא יש בזה חומרות דחזרה ולפ"ז יתכן שהמג"א מודה שאין קולות דשהיה בחזרה ורק שכאן זה מערב שבת שאני ולא מסתבר דהרי האיסור מצד דין חזרה ולא מסתבר שיש שני גדרים אמנם למה דחזינן שתוכו מותר יתכן שה"ה כאן וצ"ע ועיין סימן ד' סק"א ב' שהארכנו בזה

**בדין סמיכה לתנור או למדורה בער"ש**

ז]עיין ברמ"א שמותר לסמוך לאש בערב שבת לתנור ולאש והנה מה שהתיר לתנור יתכן שזה רק מצד שמדבר על חזרה ולא על נתינה בתחילה ומה שהתיר כנגד האש מצד שס"ל שגם בשבת מותר ודלא כרא"ש שצריך הפסק אויר וכן נראה בב"י ובמרדכי במקור הדברים אמנם עיין ביאור הגר"א שכתב שגם אם בשבת אסור לסמוך סמוך לאש פה מותר וצ"ב הטעם הרי טעם האיסור מצד חשש חיתוי כמבואר ברא"ש וא"כ למה בערב שבת זה לא שייך וצ"ע

והנה בדברי המרדכי שם ע"ט: מובא שו"ת מהר"ם לענין סמיכה שביאר שספק הגמ' הוא בין לענין שהיה בין לענין סמיכה לכתחילה בשבת וכתב שרבו פתרונים והמחמיר שבכולן נפשט ששהיה מותר וא"כ ה"ה נתינה בתחילה בער"ש והנה מהא דכתב שהמחמיר שבכולן משמע שס"ל שלדעת הרי"ף אסור חזרה בתחילה ורק שהיה מותר ובכל אופן בער"ש התיר וצ"ב החילוק ואין לומר דס"ל שסמיכה מה שחזרה אסור רק מצד מחזי כמבשל ולא מצד חשש חיתוי ולכן בער"ש זה לא שייך דהרי ס"ל שאיסור חזרה זה גם בנתינה בתחילה בגרו"ק כמבואר שם וא"כ אין שום סיבה לומר שיש שני דינים בכל חזרה ונתינה בתחילה ושבערב שבת זה לא שייך וצ"ע כוונתו

1. והנה הראשונים נקטו בדעתו דס"ל דאין איסור חזרה בער"ש אמנם עיין בהגהה לבן הצל"ח שכתב שיתכן שרש"י ס"ל שהלשון נוטלין משמע בשבת כמו שביארו התוס' ולכן ס"ל שבהכרח שזה לא חידוש הגמרא אבל לעצם הדין מודה מדיוק הלשון עד שיתן וכדלקמן [↑](#footnote-ref-2)
2. אמנם יש לומר עוד שגם אם האיסור באינה גרופה וקטומה זה מצד שמא יחתה אבל יתכן שחלוק גדר האיסור באינה גרו"ק שזה מצד המצב שזה מתחמם מהאיסור בגרו"ק שזה רק מצד מעשה ההחזרה [עיין מה שהארכנו בענין חומרת חזרה משהיה] ולפ"ז באיסור חזרה בער"ש לא שייך לאסור בגרו"ק שזה שזה רק מצד מעשה ההחזרה וזה הרי נעשה בערב שבת [↑](#footnote-ref-3)