בדין פדיון שדה אחוזה בנ_ שקל כסף
קטגוריות: ש_ס / מג ערכין / ערכין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

מנ"א תשע"ז

**א**

א] בגדר הפדיון דהקדש שדה אחוזה בנ' שקל כסף, הי' מקום לומר דעיקר הדין הוא דשומת השווי דכל שנה הוא סלע ופונדיון, אך מוכח לא כן, מהא דב' שנים קודם היובל אין גואל בגירוע אלא נותן כל הדמים, והרי דשומת שדה אחוזה היא נ' שקל כסף, ואך דנתחדש דין גירוע, דמצי לגרע את השנים שעברו מן היובל, כיון דלא יהא השדה בידו רק עד היובל.

ועד"ז מצינו בד' רש"י בערכין כ"ה ב' ד"ה ממקדיש, דלמ"ד דכשהגיע יובל ולא נפדתה הכהנים נכנסין לתוכה ונותנין את דמי', היינו דהן נותנין נ' שקלים, ועי' במל"מ בספ"ד מערכין שעמד על דבריו, - והנה הרי פדיון הכהנים אינו עד היובל, אלא הוא לעולם, ואפ"ה הם נותנין נ' שקלים, והרי דערך שדה אחוזה הוא נ' שקלים, אלא דנתחדש בזה דין גירוע.

ב] אך באמת יש לפרש בזה בע"א, שהרי אם לא היו הכהנים פודין, הי' הדין דהיא נפדית ע"י ישראל והוא נותן נ' סלעים, שהרי לא תהא בידו אלא עד היובל הבא, וע"כ גם הכהנים נותנין נ' סלעים, ודו"ק.

אך באמת יש מקום לדון בזה, דהכא דקיימינן בתחילת היובל, הרי תהא בידו עוד שנה, וא"כ אי נימא דשומת נ' סלעים היא למ"ט שנים, נמצא דהכא דהוא נ' שנים הי' לו להוסיף עוד סלע ופונדיון, ויל"ע בזה בסוגיית הגמ' בערכין כ"ד ב' בדין מקדיש בשנת היובל, וצ"ע שם.

ג] והמל"מ שם הק', דמ"ט הבעלים פודין בגירוע, אף דתהא בידם לעולם, - והנה למ"ד דאם הגיע יובל ולא נגאלה, יוצאת לכהנים, י"ל דמה"ט חשיב דליכא לההקדש עצמו אלא עד היובל, וע"כ אף הבעלים א"צ ליתן אלא כפי הדמים דעד היובל, אך יש לדון בזה, דהכהנים זוכין מן ההקדש, וע"כ לא חשיב דלא הי' לההקדש רק עד היובל, וצ"ע, וי"ל דקו' המל"מ היא למ"ד דאם הגיע יובל ולא נגאלה אין הכהנים נכנסין לתוכה, - אך יש לדון בזה כמש"נ במק"א, דכיון דאם יפדה אחר תצא מידו ביובל ותתחלק לכהנים, נמצא דאין ביד ההקדש אלא עד היובל, וע"כ גם הבעלים א"צ לשלם אלא את הדמים דעד היובל, וצ"ע עוד בזה.

ג] במל"מ שם כתב דנחלקו הראשונים אם שדה מקנה נפדית בנ' שקלים או נפדית בשוי', עיי"ש, - ויש לדון, דטעם הסוברים דהיא נפדית בנ' שקלים, אף דלא נאמר דין פדיון בנ' שקלים אלא בשדה אחוזה, הוא משום דרק לגבי דיני הפדיון דהבעלים מצינו לחלק בין שדה אחוזה לשדה מקנה, דבשדה מקנה לא חשיב כבעלים, וע"כ הוא דהמוכר שדה מקנה אינו גואל בע"כ של הלוקח, וע"כ הוא דהמקדיש שדה מקנה אינו מוסיף חומש, אך בדין שומת השדה, הרי דאין לחלק בין שדה אחוזה לשדה מקנה, דהרי הוו אותה שדה, ומה לי אם הקדישה הבעלים או הקדישה אחר, ודו"ק.

ד] בהא דשדה מקנה אינה יוצאת לכהנים ביובל, תנן בערכין כ"ו א' דהוא משום דאין אדם מקדיש דבר שאינו שלו.

אך צ"ע מהא דפליגי בלוקח שדה מאביו והקדישה ואח"כ מת אביו, אם חשיבא כשדה אחוזה, אף דבשעת ההקדש הו"ל דבר שאינו שלו, - ומאידך צ"ע בהא דלחד תנא בעינן קרא ללוקח שדה מאביו ומת אביו ואח"כ הקדישה, אף דל"ש בזה הא דאין אדם מקדיש דבר שאינו שלו.

גם צ"ע ממש"כ התוס' בס"פ השולח, דאף אם אחים שחלקו מחזירין זל"ז ביובל, מ"מ כיון דתחת זו תבא לו אחרת חשיב כשדה אחוזה, אף דאכתי יש בזה להא דאין אדם מקדיש דבר שאינו שלו, וצ"ע.