מראי מקומות בישול
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב חיים לייב אוירבך / בישול

בס"ד בעזהשי"ת ביום ראשון הבעל"ט יתחילו ללמוד בעזהשי"ת

עניני "בישול "

הסוגיות הנלמדות בעזהשי"ת

ענין בישול אחר בישול [שכולל ענין גמר בישול אחר שנתבשל כמאכל בן דרוסאי וכן בישול אחר בישול ביבש ובלח וכן ענין בישול אחר אפיה],

ענין כלי ראשון וכלי שני [שכולל ג"כ ענין עירוי מכ"ר וכן קלי הבישול],

בעזהשי"ת נתחיל בענין בישול אחר בישול ובעזהשי"ת בחודש אדר ילמדו ענין כלי ראשון וכלי שני,

כפי הידוע לכולם הזמן קצר והמלאכה מרובה ויש להשקיע הרבה בסוגיות כדי שנוכל לעמוד בהספק הנ"ל ,

**סוגית בישול אחר בישול** ,

**משנה קמה: ובגמ' שם כגון תרנגולתא –ואמר רב ספרא ,**

רש"י שם ותו' הרא"ש שם ובפי' ר' נסים גאון שם ופי' רבינו חננאל שם ור"מ בפיה"מ שם ,

רמב"ם פ"ט הלכה ג' ובמ"מ וכס"מ שם בשם הרמ"ך ,תו' שבת דף ל"ט. , רשב"א שם ור"ן שם ,רא"ש פ' כירה סי' י' ,בית יוסף שי"ח ס"ד,

משנה קמה: -כל שבא בחמין מע"ש וכו'

גמ' אר"פ כגון תרנגולתא דר"א ,

גמ' מנחות נז. אמר ר' יוחנן –תנו רבנן ,

גמ' תרנגולתא דר"א – עיין רש"י ומה שביאר דבריו בתו' הרא"ש כאן וע"ע פי' רבינו חננאל והרי"ף בסוגיין ועיין בזה מ"מ בר"מ פ"ט הלכה ג' , וע"ע פי' ר"נ גאון כאן ובפיה"מ כאן ,

בענין בישול אחר בישול ,

הנה הראשונים הוציאו ממתני' דאין בישול אחר בישול [עיין בטור סי' שי"ח וברא"ש פ' כירה ובר"ן פ' כירה דף יט,[דפי הרי"ף] ד"ה תנו רבנן מביא ובהגה"מ ועוד] ועכ"פ דבר יבש שנתבשל כבר אין בו עוד משום בישול [אמנם עיין בהגהות מרדכי שהובא בב"ח סי' שי"ח שכ' להסתפק דאולי מה שהתירה המשנה בבא בחמין מע"ש הוא רק בכלי שני והיינו לד' התו' לט' דהא דתנן דלא בא בחמין אין שורין קאי אפילו על כלי שני [וע"ע אור זרוע סי' ס"ב בדין האופה גם כן ] וצ"ב כוונתו ואולי כוונתו היכא דרק בא בחמין בכלי ראשון שאינו בישול גמור וע"ז קאי המשנה דשרי רק בכלי שני ועיין כאן בבית יוסף בד' הר"מ בזה דמותר ליתן לכלי ראשון אף דלא נתבשל רק קצת עי"ש ויתכן דבכה"ג קאי ד' הגהות מרדכי שו"ר בפמ"ג א"א אמנם עי"ש בב"ח שלא נ' כן וצ"ב] ועיין בביאור הגר"א על השו"ע שהביא המקור לזה מהא דהתירו להחזיר לכירה גרופה ,[ועיין בס' קרית מלך [להגרח"ק] על הר"מ שהביא דבתוספתא סוף פי"ד איתא להדיא דאופין על האפוי ומבשלין על המבושל],

ועיין תו' הרא"ש בסוגיין שהוא דבר פשוט ואי"צ לחדש זה ואינו עיקר חידוש המשנה אלא כל חידוש המשנה הוא היכא דנימוח כמש"כ רש"י כאן והחידוש במתני' דהוא אף היכא דנימוח אינו חשוב מה שנימוח כתיקון של בישול [ובאמת איכא בזה עוד קצת חידוש דהרי כשנימוח נעשה דבר לח ובלח יש בישול בנצטנן לד' רש"י עיין ברא"ש פ' כירה ועיין בזה במג"א סי' שי"ח מה שדן בזה] ולד' ר"נ גאון החידוש הוא דחימום אינו בישול [ואינו כמים שחימומו הוא בישולו] ולד' הר"ח החידוש הוא דתרנגולת מלוחה מתבשלת לגמרי ע"י ביאה במים עיין במ"מ פ"ט ה"ג ומשו"ה שרי לתתה בחמין אח"כ [וכן נ' ברש"י לעיל דף ל"ט עי"ש שפי' דווקא במלוח וכן שלא הזכיר ענין נימוח והוא דלא כפשטות רש"י בסוגיין שפי' בא במים שנתבשל]

והנה הר"מ בפכ"ב ה"ח העתיק ד' המשנה בל' זה דבר שנתבשל קודם השבת או שנשרה בחמין מלפני השבת אע"פ שהוא צונן מותר לשרותו בחמין בשבת עכ"ל והנה משמעות דבריו דאף דבר שאינו מליח כל שנשרה מע"ש בחמין מותר לשרותו בשבת אפילו בכלי ראשון וכן דייק הבית יוסף סי' שי"ח מדבריו ופירש כוונתו דאף דלא נתבשל כמאכל ב"ד כיון דעכ"פ שרה בחמין מע"ש אינו נוסף כלום ע"י שרייה נוספת עי"ש ולפי"ז לכאורה אין משנתינו שייכת לדין בישול אחר בישול במתני' אלא זהו ענין אחר אפילו היכא דליכא אכתי בישול דכיון שנשרה פעם אחת בשרייה שניה אינו נוסף בישול ועיין בספר אבן האזל פכ"ב ה"ח מה שביאר סברת הר"מ בזה, והנה עיין לעיל במ"מ פ"ט ה"ג שכ' בד' הר"מ שדעת הר"מ בפי' המימרא דכגון תרנגולתא דר"א דס"ל כד' הר"ח דהיינו משום דרק תרנגולת מלוחה ביותר מהני לה ביאה בחמין להתבשל וכן מבואר ברמ"ך שהובא בכ"מ שם ולכאורה בד' הר"מ כאן שלא הזכיר ענין מליח כלל לא נ' כן ואדרבא מדברי הר"מ שהזכיר בלשונו אע"פ שהוא צונן משמע דהמשנה באה לחדש דאע"פ שהוא מחממו מ"מ שרי ואינו חשוב בישול ונ' לכאורה שד' הר"מ כפי' ר"נ גאון דעיקר החידוש במשנה הוא לענין חימום [וכנ' דלא ניחא לר"מ לפרש עיקר החידוש במשנה רק כדבריו דשרייה לא מוסיפה היכא דנשרה דנ' בר"מ שהזכיר גם דבר שנתבשל דפירש המשנה גם בנתבשל לגמרי וצ"ע באמת מנ"ל לפרש בתרוויהו הא במשנה לא כ' רק בא בחמין ובכה"ג אין בזה שום חידוש רק לענין חימום] אמנם בשו"ע לא העתיק הב"י ד' הר"מ רק בנתבשל ועי"ש במג"א שהביא ד' הב"י הנ"ל וכ' שטוב להחמיר בזה אמנם עיין פמ"ג א"א שם דדן לומר דגם כוונת הר"מ היא היכא דנתבשל לגמרי ע"י שרייה אבל בלא"ה אסור גם לד' הר"מ ועיין משנ"ב כאן בזה וד' הפמ"ג מוכרחים בד' המ"מ והרמ"ך שהובאו לעיל,

בענין שיעור בישול כמאכל בן דרוסאי ,

עיין סוגיא דמנחות הנ"ל ועיין ברמב"ם פ"ט הלכה ה' ובמ"מ שם וע"ע שם בכס"מ בשם הרמ"ך שהבין ד' הר"מ דיש חילוק בין צלי לבישול וע"ע בס' קרית מלך רב [לבן המחנ"א] דדן לדייק מל' הר"מ דבבישול [עכ"פ היכא דהוא רק חצי בישול] אינו חייב רק על בישול כולו ולא מהני צירוף ב' או ג' מקומות אמנם עיין במשנ"ב ריש סי' שי"ח שנ' מדבריו דאין כלל חילוק בין צלי לבישול אפי' בחצי בישול לענין צירוף וכל החילוק הוא רק לענין אי סגי בצד אחד או לא ועי"ש עוד בשעה"צ מה שנתקשה עוד בזה מדינא דעירוי דמבשל כדי קליפה עי"ש חידושו והנה בגמ' מבואר דבמבושל כל צרכו סגי גם בצד אחד וצ"ב החילוק בזה ומ"ט לענין בן דרוסאי ל"מ צד אחד ועיין בזה בס' אבהא"ז הנ"ל ,[ובענין אם הוא חצי בישולו או שליש עיין רש"י מנחות שם ובר"מ וראב"ד שם וע"ע חזו"א ל"ז סק"ז איך משערים בזה]

אם יש איסור גם קודם שיבא לידי מאכל בן דרוסאי ,

עיין בשעה"צ ריש סי' שי"ח שהוציא מהסוגיא דשבת דף ג: דודאי עכ"פ יש איסור בזה וכ"נ מלישנא דר"י דפטור אמנם עיין בראש יוסף לח: ד"ה דע שנ' שהוא איסור תורה וכן מבואר בחזו"א ל"ז סק"ז אמנם הרבה אחרונים נחלקו בזה דהוא רק דרבנן ועיין באבן האזל פכ"ב ה"ח מה שהאריך בזה בגדר האיסור וכן נ' בשעה"צ ריש סי' שי"ח סק"ה ,

**עיין המשך לקמן בזה, במה שהועתק ממקום אחר**

**נעתק ממקום אחר**

**משנה קמה: -כל שבא בחמין מע"ש וכו'**

**גמ' אר"פ כגון תרנגולתא דר"א ,**

**גמ' מנחות נז. אמר ר' יוחנן –תנו רבנן , ור"מ פ"ט הלכה ה',,**

**גמ' תרנגולתא דר"א – עיין רש"י ומה שביאר דבריו בתו' הרא"ש כאן וע"ע פי' רבינו חננאל והרי"ף בסוגיין ועיין בזה מ"מ בר"מ פ"ט הלכה ג' , וע"ע פי' ר"נ גאון כאן ובפיה"מ כאן ,וע"ע בר"ן בחי' דף לט. וכ"ה בלשון התו' שם וכן ברא"ש פ' כירה סי' י"א [ועיין ל' הטור שי"ח שכ' שניהם],**

**בענין בישול אחר בישול ,**

הנה הראשונים הוציאו ממתני' דאין בישול אחר בישול [עיין בטור סי' שי"ח וברא"ש פ' כירה ובר"ן פ' כירה דף יט,[דפי הרי"ף] ד"ה תנו רבנן מביא ובמ"מ פ"ט ה"ג והגה"מ ועוד] ועכ"פ דבר יבש שנתבשל כבר אין בו עוד משום בישול [אמנם עיין בהגהות מרדכי שהובא בב"ח סי' שי"ח שכ' להסתפק דאולי מה שהתירה המשנה בבא בחמין מע"ש הוא רק בכלי שני והיינו לד' התו' לט' דהא דתנן דלא בא בחמין אין שורין קאי אפילו על כלי שני [וע"ע אור זרוע סי' ס"ב בדין האופה גם כן ] וצ"ב כוונתו ואולי כוונתו היכא דרק בא בחמין בכלי ראשון שאינו בישול גמור כשאינו דבר מליח וע"ז קאי המשנה דשרי רק בכלי שני ועיין כאן בבית יוסף בד' הר"מ בזה דמותר ליתן לכלי ראשון אף דלא נתבשל רק קצת עי"ש ויתכן דבכה"ג קאי ד' הגהות מרדכי שו"ר בא"ר אות י"ב ובפמ"ג באשל אברהם ס"ק י"ד מש"כ בזה עי"ש אמנם עי"ש בב"ח שלא נ' כן וצ"ב], ועיין בביאור הגר"א על השו"ע רנ"ג סעיף ב' שהביא המקור לאין בישול אחר בישול מהא דהתירו בפ' כירה להחזיר לכירה גרופה , [ועיין בס' קרית מלך [להגרח"ק] על הר"מ שהביא דבתוספתא סוף פט"ו איתא להדיא דאופין על האפוי ומבשלין על המבושל ושו"ר שכבר הגר"א בשו"ע בסעיף ט"ו וסעיף י"ח הביא המקור מד' התוספתא הנ"ל ],

ועיין תו' הרא"ש בסוגיין שהוא דבר פשוט ואי"צ לחדש זה ואינו עיקר חידוש המשנה אלא כל חידוש המשנה הוא היכא דנימוח כמש"כ רש"י כאן והחידוש במתני' דהוא אף היכא דנימוח אינו חשוב מה שנימוח כתיקון של בישול [ובאמת איכא בזה עוד קצת חידוש דהרי כשנימוח נעשה דבר לח ובלח יש בישול בנצטנן לד' רש"י עיין ברא"ש פ' כירה ועיין בזה במג"א סי' שי"ח ס"ק מ' שדן בזה והביא ד' רש"י כאן ] ולד' ר"נ גאון החידוש הוא דחימום אינו בישול [ואינו כמים שחימומו הוא בישולו] ולד' הר"ח החידוש הוא דתרנגולת מלוחה מתבשלת לגמרי ע"י ביאה במים עיין במ"מ פ"ט ה"ג ומשו"ה שרי לתתה בחמין אח"כ [וכן נ' ברש"י לעיל דף ל"ט עי"ש שפי' דווקא במלוח וכן שלא הזכיר ענין נימוח והוא דלא כפשטות רש"י בסוגיין שפי' בא במים שנתבשל]

והנה הר"מ בפכ"ב ה"ח העתיק ד' המשנה בל' זה דבר שנתבשל קודם השבת או שנשרה בחמין מלפני השבת אע"פ שהוא צונן מותר לשרותו בחמין בשבת עכ"ל והנה משמעות דבריו דאף דבר שאינו מליח כל שנשרה מע"ש בחמין מותר לשרותו בשבת אפילו בכלי ראשון וכן דייק הבית יוסף סי' שי"ח מדבריו ופירש כוונתו דאף דלא נתבשל כמאכל ב"ד כיון דעכ"פ שרה בחמין מע"ש אינו נוסף כלום ע"י שרייה נוספת עי"ש ולפי"ז לכאורה אין משנתינו שייכת לדין בישול אחר בישול אלא זהו ענין אחר אפילו היכא דליכא אכתי בישול דכיון שנשרה פעם אחת בשרייה שניה אינו נוסף בישול ועיין בספר אבן האזל פכ"ב ה"ח מה שביאר סברת הר"מ בזה, והנה עיין לעיל במ"מ פ"ט ה"ג שכ' בד' הר"מ שדעת הר"מ בפי' המימרא דכגון תרנגולתא דר"א דס"ל כד' הר"ח דהיינו משום דרק תרנגולת מלוחה ביותר מהני לה ביאה בחמין להתבשל וכן מבואר ברמ"ך שהובא בכ"מ שם ולכאורה בד' הר"מ כאן שלא הזכיר ענין מליח כלל לא נ' כן ואדרבא מדברי הר"מ שהזכיר בלשונו אע"פ שהוא צונן משמע דהמשנה באה לחדש דאע"פ שהוא מחממו מ"מ שרי ואינו חשוב בישול ונ' לכאורה שד' הר"מ כפי' ר"נ גאון דעיקר החידוש במשנה הוא לענין חימום וכן מפורש בפי' המשנה להר"מ כאן שפי' כר"נ גאון [וכנ' דלא ניחא לר"מ לפרש עיקר החידוש במשנה רק כדבריו דשרייה לא מוסיפה היכא דנשרה פעם אחת מע"ש דנ' בר"מ שהזכיר גם דבר שנתבשל דפירש המשנה גם בנתבשל לגמרי וצ"ע באמת מנ"ל לפרש בתרוויהו הא במשנה לא כ' רק בא בחמין ובכה"ג אין בזה שום חידוש רק לענין חימום] אמנם בשו"ע לא העתיק הב"י ד' הר"מ רק בנתבשל ועי"ש במג"א שהביא ד' הב"י אמנם עיין פמ"ג דדן לומר דגם כוונת הר"מ היא היכא דנתבשל לגמרי ע"י שרייה אבל בלא"ה אסור גם לד' הר"מ ועיין משנ"ב כאן בזה וד' הפמ"ג מוכרחים בד' המ"מ והרמ"ך שהובאו לעיל ועיין גם בהגהות מיימוניות לעיל פ"ט ה"ג שמבואר כן ואמנם ממש"כ הר"מ אע"פ דהוא צונן נ' דגם לדעתם הר"מ כאן כלל את ב' הפירושים במשנה של רבינו חננאל ושל ר"נ גאון וע"כ נקט שנתבשל או שנשרה במים וגם הוסיף אע"פ שהוא צונן משום דס"ל דב' הפירושים אמת לדינא,

**בענין שיעור בישול כמאכל בן דרוסאי**

עיין סוגיא דמנחות הנ"ל ועיין ברמב"ם פ"ט הלכה ה' ובמ"מ שם וע"ע שם בכס"מ בשם הרמ"ך שהבין ד' הר"מ דיש חילוק בין צלי לבישול וע"ע בס' קרית מלך רב [לבן המחנ"א] דדן לדייק מל' הר"מ דבבישול [עכ"פ היכא דהוא רק חצי בישול] אינו חייב רק על בישול כולו ולא מהני צירוף ב' או ג' מקומות וכן נ' מל' המג"א כאן ס"ק י' אמנם עיין במשנ"ב ריש סי' שי"ח שנ' מדבריו דאין כלל חילוק בין צלי לבישול אפי' בחצי בישול לענין צירוף וכל החילוק הוא רק לענין אי סגי בצד אחד או לא אבל שהוא מב' צדדים מצטרף ועי"ש עוד בשעה"צ מה שנתקשה עוד בזה מדינא דעירוי דמבשל כדי קליפה עי"ש, והנה בגמ' מבואר דבמבושל כל צרכו סגי גם בצד אחד וצ"ב החילוק בזה ומ"ט לענין בן דרוסאי ל"מ צד אחד ועיין בזה בס' אבהא"ז הנ"ל,[ובענין אם הוא חצי בישולו או שליש עיין רש"י מנחות שם ובר"מ וראב"ד שם וע"ע חזו"א ל"ז סק"ז איך משערים בזה והנה פשוט דאף היכא דעבר חצי בישולו בעי' ג"כ שיאכל ע"י הדחק וכ"ה מד' הכה"ח רנ"ג כח' אמנם יש לדון בגוונא דנאכל ע"י הדחק קודם חצי בישולו די"ל דמ"מ אין האכילה מחמת השבח בישול ועיין בזה בסוגיא דקולייס האיספנין ובאג"ט שם , עוד יל"ע בתפוחים חיים דקי"ל דיש בזה משום בישול אם בעי' חצי בישול או כל דיש לו שבח בישול סגי בזה כיון דבלא"ה נאכל והיינו דיש להסתפק אם שיעור בן דרוסאי הוא משום דכיון דלא נאכל אכתי לא עביד מידי אף שכבר יש כאן תחילת בישול או דהוא שיעור בעצם בשבח הבישול ואכמ"ל בזה,

**אם יש איסור גם קודם שיבא לידי מאכל בן דרוסאי ,**

עיין בשעה"צ ריש סי' שי"ח שהוציא מהסוגיא דשבת דף ג: דודאי עכ"פ יש איסור בזה וכ"נ מלישנא דר"י במנחות נז: דפטור אמנם יש לדחות דהתם עכ"פ מצד אחד הוא כמאב"ד אמנם עיין בראש יוסף לח: ד"ה דע שנ' שהוא איסור תורה וכן מבואר בחזו"א סי' נ' סק"ט עי"ש דהוא כעין חצי שיעור עי"ש דאיירי לגבי חימום ברזל וכ"ש למאכל וכ"כ שם החזו"א סי' לז ס"ק י"א לענין הנחת קדירה ריקנית עי"ש ועי"ש דהוא רק היכא דעכ"פ יד סולדת בו אמנם לכאורה היה נ' דרק היכא דעכ"פ הוא במקום כזה שאם ישהה שם זמן מרובה יתבשל דאל"כ מ"ט שרי בשרא דתורא בכלי ראשון הרי מגיע ליד סולדת ועוד הק' הגרשז"א דהיכא מותר להניח קדירה ע"ג האש הרי יתחמם עיין במכתבי הגרשז"א לחזו"א ועי"ש מה שהשיב מרן החזו"א וע"ע באריכות בתשו' מנחת שלמה סי' י"א ענף ד' אמנם הרבה אחרונים נחלקו בזה [עיין שביה"ש בזה] דהוא רק דרבנן ועיין באבן האזל פכ"ב ה"ח מה שהאריך בזה בגדר האיסור וכן נ' בשעה"צ ריש סי' שי"ח סק"ה דהוא רק דרבנן, ולכאורה נ"מ בזה לענין גזירת הפשר דאסור להניח מים במקום שיכול לבא לידי יד סולדת מה הדין בדבר יבש שלא נתבשל אם תלוי ביד סולדת או במאכל בן דרוסאי דאם הוא רק דרבנן לכאורה לא גזרו ע"ז גזירת הפשר ועיין שש"כ פ"א הערה ל"ב]

**בענין בישול אחר שנתבשל כמאכל בן דרוסאי ,**

**ר"מ פ"ט הלכה ג' ובמ"מ וכס"מ שם בשם הרמ"ך תו' לעיל דף לט. ובר"ן שם אמנם עיין רשב"א שם דף ל"ט ובר"ן שם וברמב"ן ורשב"א לעיל יח: וברא"ש פ' כירה סי' י"א וע"ע בטור סי' שי"ח [ובביאור דעת הטור והרא"ש עיין בב"י שם ובט"ז שם] וע"ע בזה בד' השי' לר"ן דף קמ"ה וכן ברבינו יהונתן על המשנה קמה: ובמאירי שם, ועיין בכל זה באגלי טל מלאכת אופה אות י' ובביאור הלכה שי"ח ד' ד"ה אפילו בעודו וכו' וע"ע בשעה"צ שי"ח אות מ"ו ,**

עיין בר"מ פ"ט הלכה ג' שכ' וז"ל המבשל על האור דבר שהיה מבושל כל צרכו או שאינו צריך בישול כלל פטור עכ"ל וכ' שם המגיד משנה דד' הר"מ דדוקא אחר שנתבשל כל צרכו ליכא בישול ויליף לה הר"מ מהא דתרנגולתא דר"א לפי' רבינו חננאל שהוא משום דהיא מלוחה ביותר הביאה בחמין מבשלה לגמרי ומזה הוציא הר"מ דבעי' דווקא בישול כל צרכו וכן מבואר שם להדיא ברמ"ך שהובא בכס"מ שד' הר"ח א"ש רק אם חייב עד שיהא מבושל כל צרכו עי"ש והיינו דס"ל דזה וודאי גם דבר שאינו מלוח ביותר מתבשל בכלי ראשון כמאכל בן דרוסאי וע"כ מדהעמידו רק בכה"ג ע"כ דבעי' בישול כל צרכו דווקא אמנם עיין לעיל שאינו ברור כ"כ בד' הר"מ דס"ל כפירושו של רבינו חננאל עי"ש אבל עכ"פ ד' הר"מ דרק אחר בישול כל צרכו ליכא בישול וכן הבין הבית יוסף אמנם עיין בדרישה סי' שי"ח שס"ל בד' הרמב"ם דגם אחר מאכל בן דרוסאי ליכא בישול וכד' הרשב"א עי"ש ומש"כ הר"מ מבושל כל צרכו כוונתו למאכל בן דרוסאי דזה חשוב כבישול כל צרכו [אמנם עיין ל' הר"מ הלכה ה' דקרי לבן דרוסאי בל' של חצי בישול וגם מצינו שם חילוק לדינא בגדרי הבישול בין מאב"ד לכל צרכו עי"ש וא"כ צ"ע לקרוא לזה בישול כל צרכו ] עי"ש הכרחו וי"ל והנה בד' הר"מ לפי הבנת הב"י והמ"מ עיין בב"י שלד' הר"מ איכא בזה חיוב דאורייתא עד שיהא מבושל כל צרכו עי"ש בב"י שנקט דל"ש לחלק בזה בין דאורייתא לדרבנן ועי"ש שכן פי' גם ד' הטור וכן נקט הביאוה"ל ד"ה אפילו בעודו בד' הר"מ והביא שם עוד חבל ראשונים דס"ל דהוא דאורייתא עי"ש וכן נקט בביאוה"ל ד"ה שייך בו בישול עי"ש שביאר דאף דכבר יכול לאכול ע"י הדחק והוי בישול מן התורה במאכל בן דרוסאי מ"מ המסייע לגמור כל צרכי בישולו גם הוא בשם מבשל יקרא מן התורה עי"ש וביאור הסברא לכאורה י"ל דתלוי במה שנסתפקנו לעיל בגדר מה דחייב רק בבן דרוסאי אם הוא משום דבאמת איכא שבח בישול קודם ועל כל שבח בישול ראוי לחייב אלא דכל שלא נאכל הרי לא עביד מידי דלפי"ז י"ל דעכ"פ היכא דכבר נאכל שוב כל שבח מהני להחשיבו כבישול דבעצם כל שבח הוי מעשה בישול אמנם להצד דהוא שיעור בשבח הבישול א"כ י"ל דכל שנעשה כבר שעור שבח בישול שוב אין חייבים עליו וע"כ ד' הרשב"א דפטור עיין לעיל בזה וע"ע במשנ"ב ס"ק נ' דמבואר דכל תוספת בישול חייב אף שעדיין לא נתבשל כ"צ אמנם עיין ט"ז אות ט' ואות י"א שנ' לא כן ועי"ש בפמ"ג דהוא לשיטתו דזה איסור דרבנן עי"ש [ואמנם עיין בס' אגלי טל מש"כ דגם ד' הר"מ בזה דהוא רק דרבנן עי"ש ] , והנה התו' בדף לט. כ' ג"כ דכל שבא בחמין מע"ש היינו שנתבשל לגמרי ועי"ש בר"ן שפירש דעתם דדוקא בבישול כל צרכו חייב ועי"ש בר"ן שמקור ד' התו' הוא מהא דאמרי' בגמ' כגון תרנגולתא דר"א וכוונת הגמ' דתרנגולתא דר"א היתה מבושלת לגמרי ומזה הוכיחו דבעי' בישול כל צרכו [והוא פירוש חדש בהא דתרנגולתא דר"א עיין לעיל בזה] אמנם ד' התו' בזה צ"ע כמו שהקשו האחרונים דסתרו דבריהם מלעיל לו: שפירשו דסתם חמין ותבשיל הוא אף באינו מבושל כל צרכו ומבואר שם דיכול להחזיר גם בכה"ג וצ"ע הא הוא מבשל ועיין בר"ן בסוגיין שכ' בד' התו' וז"ל פירשו בתוס' דהיינו בנתבשל כל צורכו וכו' אבל כל שלא נתבשלה כל צרכה אף על פי שנתבשלה כמאכל בן דרוסאי דתו לא אפשר לאחיובי עלה משום בשול אפי"ה אין שורין אותה משום דכיון דעל גבי האור ממש אסור דהיינו להחזיר דאסור בתולדת האור נמי מחמרינן ליה הואיל ולא נתבשל כל צרכו עכ"ל ומבואר דס"ל בד' התו' דהא דאסור אחר מאכל ב"ד הוא רק מדרבנן משום דהחמירו בתולדות האור כמו באש עצמו דאסור חזרה עי"ש ומש"כ ל' חזרה הוא לאו דווקא דהכא הוי כנתינה בתחילה ואמנם צ"ע דהא חזרה באינה גו"ק וכן נתינה בתחילה אסור אף במצטמק ורע לו והכא מבואר דשרי בכה"ג דמבושל כל צרכו אפילו במצטמק ויפה לו וצ"ל דלענין הגזירה תולדות האור אטו אור עצמו לא גזרו רק היכא דאכתי צריך בישול דיותר מיחזי כמבשל והא דבגו"ק מהני להתיר חזרה לד' התו' אפילו במבושל כמאב"ד צ"ל דע"י הך היכר לא מיחזי כמבשל כלל [וד' הר"ן בכמה דוכתי דאיסור חזרה הוא מיחזי כמבשל] משא"כ בתולדות האור דל"ש שם ענין גו"ק ואין היכר אסור כל שלא נתבשל כ"צ וצ"ע , וע"ע באגלי טל שכעי"ז יש בד' רבינו ירוחם שסותר דבריו דלענין חזרה התיר במאכל ב"ד והכא כ' דבעי' בישול כל צרכו עי"ש [ ועיין באגלי טל אות י' שפירש ד' התו' ורבינו ירוחם וכן פי' שם בד' הטור והרא"ש ועוד עי"ש שדעתו דלכו"ע איכא בישול מדרבנן אחר מאכל בן דרוסאי עד שיתבשל כל צרכו [וכן נקט הט"ז כאן בד' הטור והרא"ש] ועי"ש שהוכיח כן מד' הרא"ש דבר"פ לענין חזרה בע"ש כ' שם דהיכא דהוא אינו מבושל כ"צ מותר כיון שלא יבואו לטעות לעשות כן בשבת דהרי יש בזה משום בישול ומבואר דכל שלא מבושל כ"צ יש אכתי בישול עי"ש עוד הוכחות אמנם אכתי צ"ע ממש"כ הרא"ש דליכא איסור הגסה אחר מאב"ד וצ"ע קצת שיהא איסור הגסה מדרבנן עכ"פ אלא דמ"מ התירו חז"ל לענין הך איסור דרבנן באופן של חזרה דהחשיבוהו כהמשך הבישול של ע"ש ולא אסרו רק בהנחה בתחילה ועי"ש שגם ד' הר"מ י"ל כן וכן הוכיח שם מהירושלמי , והנה עיין בשיטה לר"ן בדף קמה: שהביא ד' הי"מ דמשנתבשל כמאכל בן דרוסאי מותר לבשלו והקשה שם וז"ל וזה קשה דהא מצטמק ויפה לו אסור לשהותו ע"ג כירה כ"ש לשרותו בחמין עכ"ל וכן הוא כלשון הזה ממש ברבינו יהונתן שם וצ"ע קושייתם הא איסור שהיה הוא משום שמא יחתה דהוא משום הבערת העצים ומ"ש לענין שריה בחמין אמנם עיין בהגהות רעק"א שי"ח על מג"א סק"י שהוציא מד' הרשב"א דרק על תולדות חמה מותר ולא על תולדות האור עי"ש והביאו בביאוה"ל ס"ג ד"ה אפילו בתולדות חמה אמנם זה תמוה כמו שתמה שם הרעק"א וצ"ב קושייתם ואולי ס"ל דגדר איסור שהיה אף דהוא משום חשש חיתוי [ובגו"ק לא אסרו]מ"מ הגדר הוא דמשו"ה החשיבוהו כבישול דרבנן דמה שמשהה הבישול בשבת החשיבוהו כמבשל בשבת אבל בלא"ה ל"ש לגזור על מה שעושה מע"ש וא"כ ע"כ דבעצם שייכא ביה בישול עכ"פ מדרבנן [וצ"ל לפי"ז דמה דהתירו בגדרי חזרה הוא משום דהקילו לענין הך איסור דרבנן להחשיבו כהמשך המעשה בישול דע"ש כל שלא הניח מידו וכעין שכ' האגלי טל הנ"ל ] ואכתי צ"ע טובא , גם צ"ע דא"כ אף אחר בישול כל צרכו יהא אסור כמו שהיה דאסור בכה"ג ואמנם עי"ש בל' רבינו יהונתן דנ' מדבריו דבאמת לא סגי בבישול כל צרכו אלא בעי' שיתבשל היטב עי"ש וצ"ע ובאמת עיין באגלי טל אות מ"ח שס"ל בד' התו"י לעיל לז: וכן בד' הרא"ה בבדק הבית דס"ל דגם אחר בישול כ"צ איכא בישול אלא דהאג"ט נקט שם בדעתם דעכ"פ בכלי ראשון שרי משום שאינו דרך בישול עי"ש אמנם לד' ר"י מלוניל י"ל דבאמת אסור אף בכ"ר וצ"ע בזה [אמנם אכתי צ"ע טובא בד' השיטה להר"ן דבדף מ: כ' מפורש דאין איסור בישול כלל במאב"ד ואסור רק חזרה משום מראית העין עי"ש וצ"ע] וע"ע בשעה"צ אות מ"ו שהביא דיש דס"ל דע"ג האש יש בישול אחר בישול אפילו במבושל כל צרכו [ועי"ש דזה אף בלא איסור חזרה] וכנראה כוונתו לאיסור דרבנן דאל"כ וודאי ל"ש להתיר בחזרה בגו"ק [ועיין באג"ט שם מה שהביא בשם הברכי יוסף ותמה עליו עי"ש], **נמצא לנו** **ו' שיטות** בשיטה דאיכא בישול אחר מאב"ד ,**א**,שי' רוב הפוסקים בד' הר"מ דהוא דאורייתא **,ב**,ד' הר"ן בד' תו' דהוא משום איסור חזרה דגזרי' תולדות האור אטו אור ,**ג,**ד' האגלי טל דהוא משום בישול דרבנן וכ"ד הט"ז בד' הטור והרא"ש [והנ"מ בזה אם הוא משום בישול דרבנן או איסור חזרה הוא לענין להניח כיסוי ושאר קירוב בישול דל"ש לאסור משום חזרה] , ועוד מצאנו שיטות לאסור אפילו במבושל כל צרכו **א**,ד' השעה"צ דע"ג האש יש בישול אחר בישול,**ב**,ד' התו"י והרא"ה לדרך האג"ט שם ולדעתו ג"כ בכ"ר מותר ,**ג,**ד' השי' לר"ן ורבינו יהונתן וכ"נ במאירי שם דגם מצטמק ויפה לו אסור ואפילו בכלי ראשון,

והנה כ"ז ד' הר"מ והראשונים הנ"ל אמנם ד' הרשב"א לט. ומכאן תמהו על מה שנקט הגרע"א [והביאו הביאוה"ל כאן]בד' הרשב"א דאסור להשהות על תולדות האור וצ"ע והר"ן והמ"מ שם בשמו וכן ברמ"ך שהובא בכס"מ שכיון שנתבשל כמאכל ב"ד שוב מותר לשרותו בכלי ראשון וע"ע ברמב"ן וברשב"א ובר"ן לעיל דף י"ח וברא"ש פ' כירה דס"ל דליכא איסור הגסה אחר שנתבשל כמאכב"ד כיון דכבר ליכא בישול בזה ,ועי' לק' עוד בזה בעזהשי"ת ,

בס"ד

והנה מצינו כמה קושיות על ד' הרמב"ם דס"ל דאיכא בישול מה"ת גם אחר מאכב"ד ,

א,בגמ' לעיל דף לז: איתא להדיא אר"ש אר"י כירה שהסיקוה בגפת ובעצים משהין עליה חמין שלא הוחמו כל צרכן ותבשיל שלא נתבשל כל צרכו עקר לא יחזיר עד שיגרוף או יקטום ומבואר דבגריפה או קטימה שרי להחזיר אף בלא נתבשל כל צורכו [ובאמת דזהו פשטות הסוגיא ריש כירה דמבואר דפשיטא לגמ' דמתני' איירי בתבשיל שלא התבשל כל צורכו מדמוקמי' המשנה אם להחזיר תנן אבל לשהות מותר כחנניה ולא כרבנן וע"כ דאיירי רק במבושל כמאב"ד דאל"כ היה אפשר לאוקמי גם כרבנן ובמבושל כ"צ עי"ש בתו' במשנה ומ"מ מבואר דאם גרף או קטם שרי אף להחזיר] והנה בשלמא אי נימא כד' הט"ז בד' הטור והרא"ש דאיכא איסור דרבנן עד בישול כ"צ א"ש דהרי מבואר בט"ז סק"ט דרק היכא דגומר בישולו אסור אבל היכא דהמשיך בבישולו אבל לא גמר בישולו מותר א"כ י"ל דאיירי בכה"ג אמנם לד' הב"י בד' הרמב"ם דהוא מה"ת ועי"ש דכ' להדיא דאסור להחזיר כלל כל שאין מבושל כ"צ א"כ צ"ע איך יפרש הסוגיא הנ"ל ואמנם לד' תו' ריש כירה דאיכא איסור חזרה בע"ש ודייק כן מדקתני עד שיגרוף והרי בשבת אסור לגרוף א"כ גם הכא ע"כ איירי בערב שבת מדקאמר עד שיגרוף וא"כ לא קשיא כלל דלענין ע"ש ל"ש כלל ענין בישול אמנם לד' הראשונים דפליגי וכ"ה לכאורה ד' הר"מ דלא הזכיר ענין חזרה בע"ש א"כ איירי ע"כ בשבת וקשה כנ"ל , וראיתי במאירי ריש כירה דף לו עמוד ב שכ' שם בתו"ד וז"ל ואי אתה מפרשה [להמשנה ] בשאינו מבושל אף כמאכל בן דרוסאי ואף לדעת חנניא שבזו היאך היו ב"ה מתירים אף החזרה אלא ודאי בשמבושל כמאכל בן דרוסאי ומכיון שנתבשל אין לנו בצימוקו אחר שקטם שאין בקטימה בישול למה שנתבשל אלא שמעמיד ואף על פי שמצטמק לעינינו אף בחום המעמיד הוא כן ולארך השעה לא מצד בשול עכ"ד ומבואר דכירה גרופה או קטומה אינה יכולה לבשל כל שכבר נתבשל כמאב"ד [אבל קודם מאב"ד הוא גם מבשל וצ"ב] ולפי"ד א"ש היטב שי' הרמב"ם [וצ"ל לפי"ז דבקטמה והובערה באמת לא יהא היתר בכה"ג להחזיר כ"ז שאינו מבושל כ"צ] אמנם כ"ז הוא דלא כב"י שכ' דלד' הר"מ דיש בישול אף אחר מאב"ד אסור להחזיר כ"ז שאינו מבושל כ"צ אפילו בגרוף וקטום וכ"כ הרמ"א בסי' רנ"ג סעיף ב' עי"ש ולדבריהם ע"כ צ"ל דהא דר"י בדף לז: לצדדין קאמר דבמבושל כמב"ד שרי להשהות והא דאיתא דעקר לא יחזיר עד שיגרוף או יקטום וגרף או קטם שרי להחזיר איירי רק היכא דכבר השההו והתבשיל נתבשל כל צרכו דבכה"ג שרי בעקר היכא דהוא גרוף וקטום וצ"ע,

ב,עיין בס' אגלי טל שהקשה מד' הירושלמי פ' יציאות השבת דאיתא שם ר' ביבי בשם ר' יוחנן תבשיל שור שנתבשל כמאכל בן דרוסאי מותר להחזירו ע"ג כירה גרופה וקטומה ותייא כיי [פי' ואתיא כי האי ] דמר ריב"א בשם ר"י השופת הקדירה ע"ג גחלים מתרים בו לכשיתבשל כמאב"ד חייב עכ"ד ומבואר להדיא דכיון דחשיב בישול במאכל בן דרוסאי שוב מותר להחזירו ע"ג כירה גרופה וקטומה והנה גם בזה י"ל בד' הר"מ כד' המאירי הנ"ל אמנם על ד' הב"י והרמ"א דאסרו להחזיר ע"ג כירה גרופה צ"ע טובא מד' הירושלמי שם ועי"ש שדן שיתכן שהב"י חזר בו וע"כ לא כ' זה בשו"ע [אמנם הרמ"א סי' רנ"ג הביאו להלכה וצ"ע]

ג,עיין ברמ"ך שהובא בכס"מ שהק' ע"ד הר"מ וז"ל נראה מדבריו שאם אינו מבושל כל צרכו אף על פי שנתבשל כמאכל ב"ד חייב משום מבשל, וק"ל א"כ לדבריו היאך מותר לשהות ע"ג כירה גרופה וקטומה דבר הצריך לו לאכול בלילה ניחוש דילמא מגיס כדגזרינן בצמר ליורה דבעינן עקורה וטוחה אלא לאו ש"מ דכל דבר שנתבשל כמאכל בן דרוסאי אם מבשלו יותר אין בו משום מבשל וכו' עכ"ל והנה קו' הרמ"ך צ"ב דהרי מקשה מכירה גרופה דשרי והרי בכירה גרופה שרי גם בלא הגיע לבן דרוסאי וא"כ גם לשיטתו קשה מ"ט לא ניחוש להגסה ואולי דהוא ט"ס וצריך לגרוס כירה שאינה גרופה וקטומה וכוונתו להקשות מחנניה שהתיר להשהות במבושל כמאב"ד [אף דהר"מ פסק דלא כחנניה עי"ש] אבל באמת בכירה גרופה ל"ח להגסה לכו"ע דכמו דהוא היכר דאינו רוצה בהבערתו כיון שקטם האש כמו כן הוא היכר לענין הגסה וכן נ' בראשונים בדף יח: דבגו"ק ל"ש לחוש שמא יגיס עי"ש דאדרבא גזירת חיתוי כוללת יותר וע"כ לא הזכירו הגסה אבל זה ל"ק להו לראשונים איך שרי בגו"ק שו"ר שכבר הק' כן הגרע"א בשו"ע והניח בצ"ע מ"ט ליכא חשש הגסה בגו"ק בפחות ממאב"ד לכאורה צ"ל כנ"ל אמנם כ"ז ניחא בד' הרמב"ן שם אבל ברשב"א שם בתו"ד הזכיר ג"כ והיינו נמי דמשהין ע"ג כירה גרופה עי"ש ומבואר דקשיא ליה גם מגו"ק וע"כ קשה קו' הגרע"א דסותר למש"כ הרשב"א פ' כירה דבפחות ממאב"ד ג"כ שרי בגו"ק עי"ש אמנם לענין סברת חנניה דאחר מאכב"ד כבר ליכא חשש חיתוי ס"ל דמ"מ רגילים בהגסה וראוי לאסור וצ"ע , אמנם נ' יותר דאי"צ להגיה דבריו אלא דס"ל להרמ"ך כד' רבינו יונה שהביא הגרע"א בשו"ע סי' רנ"ג דס"ל דאפילו בגרוף וקטום לא מהני להשהות בפחות ממאכל בן דרוסאי אבל בבן דרוסאי מהני גרוף וקטום ובלא גרוף וקטום לרבנן אסור עד שיתבשל כ"צ [וכמו שפ' הר"מ כרבנן] וא"כ הקשה טובא דמה מהני גרוף וקטום בבן דרוסאי הא איכא חשש שמא יגיס ורק לדידיה דבמאב"ד ליכא מגיס ניחא דגו"ק מהני רק ממאב"ד והתם כבר ליכא הגסה שוב מצאתי בשו"ע החדשים של מכון ירושלים שיש שם הוספות חדשות ברעק"א שם והביא שם באותה הגהה להדיא ד' הרמ"ך הנ"ל להוכיח דס"ל כדעת רבינו יונה הנ"ל וב"ה שכוונתי לדעתו אמנם בד' הר"מ אולי צ"ל דבגו"ק כבר ליכא ג"כ חשש הגסה כנ"ל ובלא"ה צ"ל כן דהרי בד' הר"מ פ"ג נ' להדיא דגו"ק מועיל ג"כ לפחות ממאב"ד [ודלא כרמ"ך הנ"ל] עי"ש בר"מ דהיתר דקדירה חיתא הוא דהוי כגרף וקטם עי"ש ומשמע דוודאי גרופה וקטומה מהני אף היכא דלא נתבשל כב"ד וע"כ צ"ל דבגו"ק ליכא חשש הגסה אבל אין לומר דס"ל דרק הגסה ראשונה נאסרה דמפורש נ' בר"מ פ"ג הי"א דכל הגסה נאסרה ואפילו הוצאת המגרפה אסר שם עי"ש אמנם באמת נ' יותר דד' הר"מ בזה דלא ס"ל חשש דהגסה בכלל אפילו באינה גו"ק דהרי בר"מ פ"ג הי"א נ' דאפילו במבושל כ"צ איכא הגסה וכמו שהבין החזו"א סי' ל"ז אות ט"ו א"כ וודאי קשה מ"ט ליכא חשש הגסה בכל שהיה במבושל כ"צ [אפילו אינו גו"ק] וע"כ צ"ל דס"ל להר"מ דליכא חשש הגסה כלל ורק לגבי יורה איכא חשש הגסה שרגילים שם בזה עיין בראשונים דף יח: שם וא"כ ל"ק כלל קו' הרמ"ך וצ"ע ,

[וע"ע מה שהקשה בס' שביתת השבת לד' הראשונים מהא דמקשי' לעיל יח: קדירה לב"ש מ"ט אין בזה שביתת כלים וקשה הא בפחות ממאב"ד הרי אסור להשהות וע"כ אייירי במאב"ד וא"כ לד' הראשונים הא בכה"ג כבר ליכא משום מבשל אמנם לכאורה ל"ק כלל די"ל דמקשי' מקדירה גרופה וקטומה דשרי גם קודם מאב"ד דוודאי יש בזה משום בישול [ועי"ש מש"כ לבסוף דהקו' מקדירא חיתא ושריק וכנראה דמ"מ הרי אינו מפורש דמהני גו"ק גם קודם בן דרוסאי עיין בזה ד' הגרע"א דלעיל וא"כ מה הקשו לב"ש ] אמנם העירני החברותא הרש"ש שבד' רש"י שם מבואר דאיירי במבושל כ"צ ועי"ש בהגהות הראמ"ה וזה וודאי צ"ע לכו"ע מ"ש בזה שביתת כלים הא כבר ליכא בזה משום בישול וצ"ע בזה ועיין בחי' הגרע"א שם דפשיטא ליה כן דכל דליכא בזה בישול בכה"ג ל"ש שביתת כלים ועי"ש בד' הגרע"א שהקשה מנ"ל דב"ש מתיר בקדירה דמהמשנה ר"פ כירה אין ראיה מהא דהתירו ב"ש חמין אבל לא תבשיל דהתם ע"כ קאי במבושל כל צרכו מהא דהתירו ב"ה אף להחזיר ובכה"ג הרי גם ליכא שביתת כלים [וכוונתו דאפילו בגרוף וקטום לא מפורש כלל במתני' דיהא מותר היכא דיש בו משום בישול דאל"כ הרי מהא דהותר גו"ק יש להביא ראיה דקדירה לב"ש מותר אף היכא דאיכא בישול],