ה (ב) - בדין פסל היוצא אם מהני להכשיר למקום הפסול, ובטעם הא דל_מ דין פסל להכשיר לסכך פסול
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים

יום ועש"ק שלח ט"ו סיון תשע"ד

**א**

א] סוכה ד"ד., היתה גבוהה מכ' אמה ובנה בה איצטבא כנגד דופן האמצעי על פני כולה ויש בה הכשר סוכה כשרה, ובפירש"י שם כתב, ז"ל, והאי הכשר סוכה אפי' מן האיצטבא והלאה וכו', ואמרינן לקמן פסל היוצא מן הסוכה נידון כסוכה, ומפרשינן לי' אם יש הכשר סוכה ביחד ועוד יש בסוכה משם והלאה פסל וכו' ויוצא מהכשר סוכה שאין לו הכשר דפנות, נידון כסוכה, הלכך כל הסוכה כמות שהיא גדולה כשרה, עכ"ל.

והרא"ש בסימן ג' כתב ע"ד רש"י, ז"ל, והקשה ה"ר ישעיה וכו', ונ"ל לקיים פירש"י, דהא דאמרינן לקמן גבי פסל היוצא מן הסוכה נידון כסוכה ומשכה חד דופן בהדי', מדקרי ליה פסל היוצא מן הסוכה על כרחין שאר ב' הדפנות לא שייכי להאי יוצא, דאי שייכי לי' הרי יש ב' מחיצות שלימות ואחת קצרה כדין הכשר סוכה ובכלל הסוכה הוא, אלא כדפרשינן לקמן דאחר שעשה מחיצה השלישית ארוכה באורך סוכתו אע"פ שהי' לו די בז' טפחים, גלי בדעתי' מה שאינו בין ב' המחיצות אינו בכלל סוכתו, ואין לפסל היוצא אלא מחיצה אחת, אפ"ה נידון כסוכה, ועוד הא אמרינן לקמן לחד פירוש אם רובה צממ"ח ומיעוטה חממ"צ מותר לאכול בה אף באותו מיעוט, אע"פ שאינה מסוכך כהילכתה, ומה שהקשה מסוכה שחצי' סכך פסול לא דמי דסכך למעלה מכ' לא מיקרי סכך פסול כדפירש ר"ת כיון דמין כשר הוא ואינו נפסל אלא מחמת גובהה, הלכך כיון דמקצתו כשירה אידך נידון כפסל היוצא מן הסוכה, עכ"ל.

ב] והנה בפשוטו מכוון ד' הרא"ש הוא, דהא דפסל היוצא מן הסוכה נידון כסוכה, אי"ז משום דחשיב דגם להפסל יש הכשר דפנות, אלא הפסל אינו צריך הכשר דפנות, דכיון שהוא יוצא מן הסוכה, יש עליו הכשר אף בלא דפנות, וה"נ הכא מהני דינא דפסל להכשיר את המקום הגבוה מכ'.

והקרבן נתנאל הק' ע"ז, ממש"כ רש"י לקמן די"ט., ז"ל, מהו דתימא כיון דלא ממשיך דופן שני בהדה מוכח מילתא דבאפיה נפשה היא וכו', קמ"ל דמן סוכה הוא, והוי כב' כהלכתן ושלישית אפי' טפח דלא ממשכא עד הרביעית וכשרה, עכ"ל, והרי להדיא דהא דמכשרינן להפסל היוצא, אי"ז משום דהפסל א"צ הכשר דפנות, אלא הוא משום דחשיב דאית לי' הכשר דפנות דב' כהלכתן ושלישית אפי' טפח, וזה דלא כמש"כ הרא"ש בדעת רש"י דהפסל א"צ הכשר דפנות.

וכבר עמדו בזה גם בד' רש"י גופי', שכתב בסוגיין דמפרשינן לקמן לדינא דפסל היוצא, ביש שם הכשר סוכה ועוד יש וכו' פסל וכו' ויוצא מהכשר סוכה "שאין לו הכשר דפנות" וכו', עכ"ל, והרי דמפרש דדינא דפסל הוא, דה"ה כשר אף שאין לו הכשר דפנות, וזה דלא כמו שפירש"י לקמן דדינא דפסל הוא משום דחשיב דאית לי' דפנות.

ועיי"ש בקרבן נתנאל שהק' עוד, דאם התם חשיב דלית לי' הכשר דפנות, ואפ"ה מהני בזה דינא דפסל, א"כ מ"ט בעינן דיהא נמשך חד דופן בהדי', כאשר כ"ה משמעות הגמ' שם, וכ"ה להדיא בד' הרא"ש בסימן ל'.

ג] עוד צ"ע בזה, ממה שהביא הרא"ש מהא דמהני דין פסל בסוכה שרובה צממ"ח ומיעוטה חממ"צ, ובפשוטו מבו' בדבריו דההכשר זה הוא מדין פסל דעלמא, והנה הרא"ש בסימן ל"ה כתב דההכשר התם, הוא בגונא דהסוכה בכללותה הויא צממ"ח, ואם מהני דינא דפסל להכשיר אף למקום הפסול, מ"ט בעינן התם שתהא הסוכה בכללותה צממ"ח, אך י"ל, דהוא משום דכל דאין הסוכה בכללותה צממ"ח, הרי דאדרבה אם נדון מקום זה כחלק מן הסוכה, יש לנו לפסול לכל הסוכה, וע"כ אין מועיל בזה דין פסל, אא"כ הויא כל הסוכה צממ"ח.

ועוד צ"ע בעיקר מה שהביא הרא"ש מהך דינא, דהנה כתב רי"ו בנתיב ח' ח"א דהיכא דמיעוטה צממ"ח ורובה חממ"צ, אף דבצירוף הכל הוי צממ"ח, ה"ה פסולה, והובא בדרכ"מ ובפוסקים בסימן תרל"א, ובדינא דפסל דעלמא, הרי לא מצאנו חילוקים בזה, אלא אף אם מקום הפסל מרובה על מקום עיקר הסוכה עצמה, יש בזה לדינא דפסל, ועד"ז מבו' ממה שנסתפק הר"ן לקמן די"ט. דהיכא דיש בהמקצת שחממ"צ ז' טפחים, אין מכשירין אותו משום צירוף שאר הסוכה, ודינא דפסל דעלמא, הוא אף בכה"ג דיש בהפסל ז' טפחים, ולכאו' מוכח מזה דהא דמכשרינן התם אי"ז מדין פסל דעלמא, אלא דין אחר הוא, ואדרבה א"א להכשיר התם מדינא דפסל דעלמא, משום דאין למקום זה סיכוך כראוי, וכל ההכשר בזה הוא רק משום שדנים על כל הסוכה יחד, וע"כ לא מכשרינן בהני גווני.

**ב**

ד] והנה בעיקר מש"כ הרא"ש דהא דפסל נידון כסוכה הוא אף בשאין לו הכשר דפנות, בפשוטו יש ללמוד כן גם מד' התוס' לקמן די"ז., ז"ל, והיכא דהאויר או הפסול אין מהלכין על פני כל הסוכה כגון דאיכא באמצע סוכה גע"ג אויר או דע"ד סכך פסול, אם ממנו ועד הדופן האמצעי כדי הכשר סוכה הכל כשר בין מה שבצדדין בין מה שלצד הפתח ואפי' מה שיוצא לחוץ לגמרי, דהואיל והכל מחובר לשיעור הכשר סוכה ה"ז כפסל היוצא מן הסוכה "דניתר בלא דפנות" כדאמרינן לקמן דנידונין כסוכה, עכ"ל, והרי דדינא דפסל הוא דה"ה ניתר בלא דפנות.

ה] ובפשוטו הוא מוכח כן מעיקר דינא דהתוס' שם, דהרי בהך גוונא דהתוס', ליכא להפסל הכשר דפנות, וכמש"כ בחזו"א סימן קמ"ד סק"א, ז"ל, והנה וכו' ומה שכנגד הפתח הלא אין לו דופן האמצעית ואין לו אלא דופן אחת, וכן מה שבצדדין אין דופן שלישית מתיחסת אליהן, ואף את"ל דכיון דשלישית סגי בטפח חשיב מה שבצדדין כיש לו ג' דפנות, אכתי באין לסוכה רק ב' דפנות וטפח אין להכשיר הצד שאצל דופן טפח שהרי דופן השני' אינה מתיחסת אליו שהרי אויר מפסיק ביניהן, עכ"ל, ואפ"ה מכשרינן לכל הסוכה מדין פסל, והרי דהא דפסל נידון כסוכה הוא אף בשאין לו הכשר דפנות.

ו] ועיי"ש בחזו"א שכתב, דמשמעות ל' התוס' הוא, דאף דאין בצדדין רחב ז"ט כדי שיעור סוכה, יש בזה לדינא דפסל, וכתב דלמדנו מד' התוס', דדין פסל היוצא מן הסוכה הוא אפי' כשאין כל הקנים יוצאין לפנים מן הסוכה אלא מקצתן ואין ברוחב היוצא ז' טפחים, וגם אויר ג"ט מפסיק בין היוצא לדופן הנמשכת בהדייהו כשר.

ועיי"ש שהק' לפ"ז דמ"ט נדחקו רש"י והרא"ש לפרש לההיא דקנים היוצאין דאיירי בשיש להן שיעור ז"ט ויש להן הכשר דפנות, והוצרכו לפרש דהא דבעינן בזה לדינא דפסל הוא משום דמוכחא מילתא דבאנפי נפשה היא וכו', ולא פירשו דאיירי בשאין בהן ז"ט, והן רחוקין מן הדופן הנמשכת עמם, ובכה"ג הוא דבעינן לדינא דפסל.[[1]](#footnote-2)

**ג**

ז] ונראה לפרש בזה, דמש"כ הרא"ש דבההיא דמשכה חד דופן בהדי', כיון דגלי אדעתי' וכו' אין לפסל היוצא אלא מחיצה אחת, לאו היינו דגם אחר דינא דפסל, חשיב דאין לו אלא מחיצה אחת, וה"ה ניתר בלא דפנות, אלא היינו דבלא דינא דפסל לית לי' אלא מחיצה אחת, וזהו דמייתי מינה הרא"ש, דחזינן דאף מקום דאין לו הכשר מצ"ע, חזינן לי' כפסל דהסוכה, אך לעולם אחר דינא דפסל, חשיב דיש לו דפנות, וכמש"כ רש"י לקמן דה"ה ניתר מדינא דב' כהלכתן ושלישית אפי' טפח, ומה"ט הוא דבעינן דממשכא חד דופן בהדי', כ"ה דליהוו לי' ב' מחיצות כהלכתן.

והביאור בזה, ונתעוררתי לזה מכ' הגרא"א, דהנה בעיקר מש"כ הרא"ש, דהתם מכח הא דגלי בדעתי' וכו' אין לפסל היוצא אלא מחיצה אחת, פשוט דלאו היינו דמהל' מחיצות אין לו אלא מחיצה אחת, דודאי דלענין שבת כה"ג, מועילין המחיצות לגדור למקום זה, אף אם גלי' בדעתי' וכו', אלא היינו דבסוכה דמצותה בדפנות, ובעינן שיהיו הדפנות מכלל הסוכה, וכמש"כ הראשונים בע"ב, הרי דכיון דגלי אדעתי' דמה שאינו בין ב' המחיצות אינו בכלל סוכתו, ממילא דמקום זה אין לו אלא דופן אחת, דשאר הדפנות אינם שייכות כלל למקום זה, שאינו בכלל סוכתו.

ולפ"ז נראה, דע"ז הוא דמהני דינא דפסל, דמכח זה אמרינן דאף מה שאינו בין ב' המחיצות ה"ה טפל לסוכה, וממילא דחשיב דיש לו דפנות, דכיון דכל הא דהוה חשבינן דאין לו דפנות, הוא משום דאינו מכלל הסוכה, ואין הדפנות שייכות למקום זה, הרי דכל דהוא נטפל לסוכה ונידון כמותה, אף יש לו את דפנות הסוכה, וכמש"כ רש"י לקמן.

ונמצא לפ"ז דלא סתרי ד' רש"י בסוגיין שכתב דדינא דפסל היוצא הוא אף שאין לו הכשר דפנות, לדבריו לקמן דדינא דפסל היוצא הוא דחשיב דיש לו דפנות, דד' רש"י בסוגיין קיימי בעיקר הא דחשבינן לי' כפסל, וע"ז הוא שכתב דהא דחשבינן לי' כפסל הוא אף שאין לו הכשר דפנות, ומזה נלמד דאף מקום דלמעלה מכ', חשיב כפסל דהסוכה, אף דמצ"ע אין לו הכשר, (וזה כמש"נ בסימן ה' (א) דבזה הי' עיקר נידון הראשונים, אם מקום דאין לו הכשר מצ"ע, חזינן לי' כפסל דהסוכה), וד' רש"י לקמן קיימי בהא דמהני דינא דפסל להכשיר, ובזה הוא שפירש דמכח דינא דפסל אית לי' הכשר דפנות.

וכדרך זו נראה להדיא בד' המאירי בסוגיין, ז"ל, כדין פסל וכו' ואע"פ שאין בה דפנות בכל הצורך, מפני שאנו רואין כל הדפנות כנגררות אחר אותו הפסל, עכ"ל, והרי דבלא דינא דפסל הוה חשבינן דאין למקום זה דפנות, ומכח דינא דפסל נגררות הדפנות אחר אותו הפסל, וחשיב דיש דפנות אף למקום הפסל.

ח] והאמנם דתיקשי לפ"ז, דאם כל הא דמהני התם דינא דפסל, הוא רק משום דמכח דינא דפסל חשיב דאית לי' דפנות, הרי נמצא דלא מצינו כלל דמהני דינא דפסל להכשיר מקום הפסול, ואך דמכח דינא דפסל, אינו כלל מקום הפסול, וא"כ היאך מהני דינא דפסל להכשיר מקום הגבוה מכ'.

וצ"ל בזה בחד מתרי גווני, או דהוא כמו דנקט הרא"ש בקושייתו, דהא דמהני בזה דינא דפסל הוא משום דרואין את האיצטבא כנמשכת וחפירה כמאן דמליא דמיא, וכ"כ ההשלמה והמאירי בסוגיין ורבינו מנוח בפ"ד מסוכה הי"ד, וכ"ה במ"ב סימן תרל"ג סקי"ח, - והיינו דכ"ה דבגונא דלקמן, אף דהפסל מצ"ע אין לו הכשר דפנות, מ"מ מהני הא דהוא טפל לסוכה, לחשוב דיש לו את דפנות הסוכה, ה"נ הכא, אף דהמקום שלמעלה מכ' מצ"ע אין לו הכשר, מ"מ מהני הוא דהוא טפל לסוכה, לחשוב דמקום כל הסוכה הוא בגובה האיצטבא, ומכח זה חשבינן דאף בשאר הסוכה, הוי מקומה כפי גובה האיצטבא, והחלל שמתחת למקום זה, הוי כחפירה שבתוך הסוכה.

או דהוא כמש"כ הפרישה בסו"ס תרל"ג ז"ל, דשאני התם דהא דירה מעלייתא היא אלא דבעינן היכר סכך או דירת עראי, וכיון שיש היכר במקום אחד על ידו הוי היכר בכולו והוי השאר כפסל היוצא מן הסוכה, עכ"ל, - וגם לפ"ז הא דמדמינן לה לדינא דפסל דלקמן היינו דכ"ה דבגונא דלקמן אף דהפסל מצ"ע אין לו הכשר דפנות, מ"מ מהני הא דהוא טפל לסוכה, לחשוב דיש לו את דפנות הסוכה, ה"נ הכא, אף דהמקום שלמעלה מכ' מצ"ע חשיב כדירת קבע ואין לו הכשר, מ"מ כל שהוא טפל לסוכה והוי מכללה, חשבינן לי' כדירת עראי.

ומשה"ק הרא"ש מתחילה ע"ד רש"י דלא מצינו דמהני דינא דפסל ע"ז, הוא משום דהרא"ש בתחילה פירש דבגונא דלקמן אית להקנים הנמשכים הכשר דפנות מצ"ע, ול"ב לדינא דפסל אלא משום דלא מוכחא מילתא וכד' הרי"ד, ונתבארו דבריו בסימן ה' (א) סק"ב, או הוא כד' ראבי"ה בסימן תרכ"ט דבכל ב' כהלכתן ושלישית אפי' טפח, הא דכשרה הסוכה אף שלא כנגד אותו טפח, הוא מדינא דפסל, וכ"נ גם בד' הר"ן לקמן ד"ז., עיי"ש, - ולפ"ז לא מצינו כלל דמהני דינא דפסל דמכח זה יהא הכשר אף למקום דמצ"ע אין לו הכשר, - וע"ז כתב הרא"ש דבגונא דלקמן אין להקנים הנמשכים מצ"ע הכשר דפנות, ורק משום שהן נטפלין לסוכה, הוא דחשבינן דיש להן את דפנות הסוכה, וה"נ הכא דכוותה, מהני הא דהמקום שחוץ לאיצטבא טפל לסוכה, דיהא לו הכשר.

ט] ונמצא לפ"ז בדעת הרא"ש, דלעולם ל"מ דינא דפסל להכשיר מקום הפסול, וכל הא דמכשרינן מדין פסל, הוא רק בגווני דמכח דינא דפסל יש הכשר אף למקום זה, - ולפ"ז ניחא הא דבסוכה שמיעוטה צממ"ח ורובה חממ"צ, לא מכשרינן להמקום שחממ"צ מדין פסל, אף דמבו' בד' הרא"ש דהא דמכשרינן בסוכה שרובה צממ"ח ומיעוטה חממ"צ הוא מדין פסל, והרי דמהני דין פסל להכשיר מקום דחממ"צ, דכיון דבכה"ג א"א לחשוב דכל הסוכה מסוככת כהלכתה, ל"מ דין פסל להכשירה, ועד"ז מתפרש במש"כ הר"ן לדון דכל שיש בהמיעוט שחממ"צ כשיעור סוכה, לא מכשרינן לי'.

**ד**

י] ועיקר הך מילתא דל"מ דין פסל להכשיר מקום הפסול, אלא בגווני דמכח דין פסל יש הכשר אף למקום זה, נראה כן גם ממש"כ הטור בסו"ס תרל"ג, דאף בגוונא דאין ג"ט בין החקק לכותל, לא מכשרינן אלא להמקום שתוך החקק, ול"מ דין פסל להכשיר להמקום שחוץ לחקק, ופירש הב"ח שם דהוא משום דהמקום שחוץ לחקק אין לו מחיצות, ול"מ בזה דין פסל, ונת' עוד בזה במק"א, והרי דל"מ דין פסל למקום שאין לו הכשר.

וצריך להוסיף בזה, בהא דלא מכשרינן להמקום שמחוץ לחקק מדין פסל משום דאין לו מחיצות, דל"ד כלל לההיא דלקמן דמכשרינן מדין פסל אף למקום שאין לו הכשר דפנות, דכבר נת' דהתם ודאי דמהל' מחיצות דעלמא חשיב דיש לו מחיצות, ואך דכיון דגלי דעתי' וכו', אין הדפנות שייכות למקום זה ולית לי' הכשר דפנות, וע"ז מהני דינא דפסל, דכיון דהוא טפל לסוכה, אף יש לו את דפנות הסוכה, אך התם דהמקום שמחוץ לחקק אין לו מחיצות כלל, ואף לענין שבת ל"ה רה"י, אלא מדינא דחורי רה"י, ל"מ בזה דינא דפסל כלל, דא"א כלל לומר דמכח דהוא טפל לסוכה, יהא לו מחיצות.

יא] עוד יש ללמוד לזה, דהנה בחזו"א סימן ע"ה סק"ח הוכיח מד' הרא"ש, דבסוכה העשוי' כמין גאם ועשה בדופן השלישית צוה"פ כשיעור משך סוכה, אף דהיא כשרה כנגד הצוה"פ, מ"מ שאר הסוכה אינה כשרה, ולא מכשרינן לה מדין פסל, דדוקא אם איכא ז"ט עומד הוא דמכשרינן פסל היוצא, ועיי"ש מש"כ עוד עד"ז בסוכה העשוי' כמבוי, ולא נתפרש בדבריו שם הטעם בזה.

ונראה דהטעם בזה הוא, דכיון דל"מ דינא דפסל אלא בגונא דמכח זה יהא הכשר דפנות אף למקום הפסל, הרי דכיון דדינא הוא דבדופן השלישית שאין בה עומד ז"ט, בעינן שיהא בה צוה"פ על פני כולה, ובלא"ה אין הצוה"פ גודרת אלא כנגד מקומה, ע"כ לא מצינו להכשיר בזה מכח דינא דפסל, דאף דנדון את המקום שאינו כנגד הצוה"פ כפסל, יועיל זה להכשירו, כיון שאין לו ג' דפנות, וז"ב.

**ה**

יב] ולפ"ז נראה, דגם מש"כ התוס' והרא"ש לקמן להכשיר בגונא דהאויר או הסכ"פ אינם מהלכין ע"פ כל הסוכה, אף דאין לשאר הסוכה הכשר דפנות, לאו היינו דמהני דינא דפסל להכשיר מקום הפסול, אלא היינו דהגם דבלא דינא דפסל ל"ה לשאר הסוכה הכשר דפנות, מ"מ מכח דינא דפסל יש לכל הסוכה הכשר דפנות.

והביאור בזה הוא, לפמש"כ רש"י לקמן די"ז:, ז"ל, באמצע בד', דמקום חשוב הוא להפליג ולחוץ שאין הדפנות מועילות שוב זל"ז "ונראות כב' סוכות", עכ"ל, וצ"ב דמה הוצרך רש"י לה"ט דהן נראות כב' סוכות, הרי לכאו' אף אם הוה חשבינן לכל הסוכה כסוכה אחת, מ"מ ל"ה מכשרינן להמקום שמחוץ לסכ"פ, כיון דהסכ"פ מפסיק בין הדפנות לבין מקום זה, ואין לו הכשר דפנות.

ונראה דהטעם בזה הוא, דהנה הרי אף בגונא דאיכא הפסק סכ"פ ד', הרי בדין מחיצות דעלמא, הוו הדפנות מחיצות אף להמקום שמחוץ לסכ"פ, ואך דבדין דפנות דסוכה נתחדש דכל שיש הפסק דסכך פסול ד"ט, אין הדפנות שייכות למקום זה, ואין לו הכשר דפנות, - ואשר ע"כ הי' בדין, דכ"ז הוא היכא דהסכ"פ הוא סמוך לדופן וה"ה מפסיק בין הדופן לסכך הכשר, דבכה"ג ל"ה הדופן כלל דופן דהסוכה בלא דינא דדופ"ע, אך כל דאיכא סכך כשר סמוך לדופן, והויא הדופן דופן דהסוכה, הרי דאם הוה חשבינן לשאר הסוכה כסוכה אחת עם המקום הסמוך לדופן, שפיר הוה חשבינן להדופן כדופן דכל הסוכה, וע"ז הוא דפירש"י דכל דאיכא סכ"פ ד' באמצע הסוכה ונראית הסוכה כב' סוכות, הרי דאף דהדופן הויא דופן לחלק הסוכה הסמוך לה, מ"מ לא חזינן לה כדופן להמקום שמחוץ לסכ"פ.

ולפ"ז נראה, דכל דמכשרינן לכל הסוכה מדין פסל, וחשבינן לשאר הסוכה כטפלה להמקום הסמוך לדפנות, מהני זה דיהא הכשר דפנות אף לשאר הסוכה, וע"כ הוא דמכשרינן לה.

יג] ולפ"ז נראה לדון במשה"ק החזו"א, דמ"ט לא פירשו רש"י והרא"ש לההיא דקנים היוצאין, דאיירי בשהן רחוקין מן הדופן הנמשכת עמם, ובכה"ג הוא דבעינן לדינא דפסל, - ולפמש"נ נראה, דבכה"ג באמת לא יועיל דין פסל להכשירן, דכל מש"כ התוס' והרא"ש להכשיר מדין פסל, הוא רק בגוונא דכל הדפנות סמוכות לסוכה, ואך דאיכא באמצע הסוכה הפסק דסכ"פ או אויר, דכל הא דמן הדין אין להמקום שמחוץ להסכ"פ והאויר הכשר דפנות, הוא משום דהוא נראה כסוכה בפנ"ע, ובזה הוא דמהני דין פסל, דחשבינן למקום זה כטפל לעיקר הסוכה, ומכח זה הוו דפנות הסוכה דפנות אף למקום זה, אך בכה"ג דהפסל רחוק מן הדופן הנמשכת עמו, הרי הדופן הנמשכת, ל"ה כלל דופן דהסוכה, שהרי אינה סמוכה כלל לסוכה, ופשוט דלא יועיל בזה דין פסל לחשוב לדופן זו כדופן דהסוכה, דמה דהקנים הנמשכין הוו טפלים לעיקר הסוכה, אינו טעם כלל שהדופן הנמשכת תהא חשובה כדופן למקומם, וע"כ ל"מ בכה"ג להכשיר מכח דינא דפסל.[[2]](#footnote-3)

יד] ובאמת דלכאו' הוא מוכח כן, שהרי התוס' לקמן שם בסו"ד צידדו להכשיר אף בגונא דאין בהמקום הסמוך לדפנות בפנ"ע כשיעור הכשר סוכה, ולא נתברר בדבריהם אם היינו מכח דינא דפסל, (ומהני דינא דפסל בכה"ג אף להשלים לשיעור סוכה, וע"ד שנת' בסימן ה' (א) סק"י בדין סוכה שרובה צממ"ח ומיעוטה חממ"צ, דמכח דינא דפסל מצטרף המקום שחממ"צ לשיעור הכשר סוכה), או היינו בלא דינא דפסל, ובד' החזו"א סימן קמ"ד סק"א ד"ה ולענין הלכה, נראה שפירש דהוא מדין פסל, עיי"ש, ובכה"ג ודאי דאין להכשיר אלא משום דחשיב דיש לכל הסוכה דפנות, וזה מתפרש כמש"נ, דכיון דהן מתחברין יחד מן הצדדים, וחשבינן להן כסוכה אחת, חשבינן להדפנות כדפנות דכל הסוכה, - וה"נ הוא במש"כ התוס' בתחילה להכשיר היכא דיש בהמקום הסמוך לדפנות כשיעור הכשר סוכה, דכל הא דמכשרינן לשאר הסוכה, הוא משום דמכח דין פסל, חשבינן להדפנות כדפנות דכל הסוכה.

טו] ומשה"ק החזו"א עוד, דמ"ט לא פירשו רש"י והרא"ש לההיא דקנים היוצאין, דאיירי בשאין בהן ז', ומכשרינן להו מכח דינא דפסל, וכמבו' בד' התוס' והרא"ש בדי"ז., - הנה כבר נת' בסימן ב' (א) סק"ט, דבד' התוס' והרא"ש שם לא נתפרש דהא דמכשרינן להפסל אף דאין בו ז' טפחים, הוא מדינא דפסל היוצא, ומשמעות דבריהם דלא הוצרכו לדינא דפסל אלא להכשיר אף את המקום שאין לו דפנות, אך הא דמכשרינן אף להמקום שאין בו זע"ז, ל"ב בזה לדינא דפסל, ונת' שם הטעם בזה, דכל דעיקר הסוכה יש בה זע"ז, ויש עלי' תורת דירה דסוכה, ממילא דגם שאר הסוכה דהויא מכלל מקום דירה זו, יש עלי' תורת דירה.

וכעת מצאתי הדברים מבוארים כן בד' ראבי"ה בסימן תרכ"ו, ז"ל, ואפי' אם סיכך באלכסון כנגד דופן האמצעי והסמוכה לה ועל דופן שלישית ודופן שבין הפתח לא סיכך, ויש בסיכוך שכנגד הקרן שיעור הכשר סוכה ובחודו שכנגדו אין שיעור סוכה ז' טפחים, נראה דהכל כשרה, דסוכה אחת היא "ועדיף מפסל היוצא מן הסוכה", עכ"ל, והרי להדיא דכל דסוכה אחת היא, אף דמקצת ממנה אין בו בפנ"ע שיעור סוכה, ה"ה כשר, אף בלא דינא דפסל.

**ו**

טז] והנה אמנם צ"ע בזה, דאם אכן ל"מ דין פסל להכשיר למקום הפסול, א"כ מ"ט הוצרך הרא"ש לפרש, דהא דמכשרינן הכא מדינא דפסל ול"ד לסוכה דחצי' סכך פסול דלא מכשרינן לה, הוא משום דסכך למעלה מכ' לא מיקרי סכך פסול, הרי בלא"ה כיון דל"מ דין פסל להכשיר למקום הפסול, וכל הא דמכשרינן הכא מדינא דפסל, הוא משום דמכח דינא דפסל לא חשיב המקום שלמעלה מכ' כמקום הפסול, והיינו או משום דחשבינן דמקום כל הסוכה הוא בגובה האיצטבא, או משום דחשבינן לכל הסוכה כדירת עראי, הרי דע"כ כל דחצי' סכך פסול ואין למקום זה הכשר כלל, לא מצינו להכשירו מכח דין פסל.[[3]](#footnote-4)

וביותר קשיא בד' המאירי שכתב, ז"ל, אלא אף כל שאר הסוכה כשרה וכו' כדין פסל וכו' כך אנו רואים האיצטבא כאלו מתפשטת בכל הסוכה, ואע"פ שבנסר רחב ד' אמרו כשרה ואין ישנין תחתיו, טעם הדבר שהנסר פסול מצד עצמו, אבל זו שבכאן הרי הסכך כשר מצד עצמו ולא נפסל אלא מצד גבהו, והלכך כל שהכשרת את מקצתו הכשרת את כלו, עכ"ל, וצ"ע דאחר שפירש דטעם הכשר שאר הסוכה, הוא משם דאנו רואים האיצטבא כאילו מתפשטת בכל הסוכה, א"כ מאי קשיא לי' כלל מהא דבנסר רחב ד' אין ישנים תחתיו, והוצרך לחלק דשאני נסר שהוא פסול עצמו, הרי התם ל"ש כלל ה"ט דרואים וכו', וע"כ הוא דאין ישנים תחתיו, ושמא זהו גופא מכוון מש"כ המאירי לחלק בין נסר הפסול מצ"ע לסכך הפסול מחמת גבהו, דבסכך הפסול מחמת גבהו מצינו למימר דאנו רואים האיצטבא כנמשכת בכל הסוכה, ומכח זה יש על כל הסכך הכשר, אך אי"ז במשמעות ד' המאירי.

יז] אמנם הנה כבר נת' בסימן ה' (א) סק"ח ללמוד מד' הרא"ש, דכל עיקר הא דלא מכשרינן בסוכה שחצי' סכך פסול מדינא דפסל, הוא רק משום דלא חשבינן להמקום דהסכך פסול כפסל דהסוכה, אך אם הוה חשבינן לי' כפסל דהסוכה, הוה מכשרינן לי'.

והטעם בזה הוא, משום דמעיקר דינא דסכך, סגי שחצי הסיכוך הוא סכך כשר, ומכח זה יש הכשר לכל הסוכה, וכדמכשרינן במקרה סוכתו בשפודין וכו' ויש ריוח ביניהם כמותן, וכל הא דסכ"פ ד"ט אין ישנים תחתיו, הוא משום דהוא חולק מקום לעצמו ולא חזינן לי' מכלל הסוכה, אך אם הוה חזינן לי' כפסל דהסוכה, שפיר הי' הכשר אף למקומו, כיון דהסוכה בכללותה מסוככת חצי' בסכך כשר.

ופשוט שזהו שדקדק הרי"ד להקשות מסוכה שחצי' סכך כשר וחצי' סכך פסול, דבכה"ג הי' מקום להכשיר אף להמקום דהסכ"פ מדין פסל, כיון דהסוכה בכללותה מסוככת חצי' בסכך כשר, ומהא דלא מכשרינן בכה"ג יש ללמוד דמקום הפסול לא חזינן לי' כפסל דהסוכה, אך בגונא דהוי רובה סכך פסול, בלא"ה אין מקום להכשיר מדין פסל, דאף אם נחשוב למקום הסכ"פ כפסל דהסוכה ונדון על הסוכה בכללותה, הרי דכיון דרובה הוי סכ"פ אין לה הכשר, וז"ב.

יח] ועיקר הך מילתא דיש להכשיר בסכך פסול מדין פסל, אם אך חזינן לי' כפסל דהסוכה, הנה בזה מתפרש מש"א לקמן די"ט. דהא דסכ"פ פחות מג' ישנים תחתיו הוא מדינא דפסל, ובד' הגר"ח בהל' סוכה מבו' דהוא חד דינא עם דינא דפסל כשר היוצא מן הסוכה נידון בסוכה, והיינו משום דכל הא דל"מ דינא דפסל בסכך פסול, הוא רק בסכ"פ ד' שהוא חולק מקום לעצמו, ולא חזינן לי' כפסל דהסוכה, אך סכ"פ פחות מג' דהוא מכלל הסוכה, שפיר מצינו להכשירו מדינא דפסל, וה"נ הוא לדעת הרי"ד והרא"ש גופייהו דאף סכ"פ פחות מד' בסוכה גדולה ישנים תחתיו, דאף הוא אינו חולק מקום לעצמו, (וכדחזינן שאינו מפסיק בסוכה), וע"כ חזינן לי' כפסל דהסוכה, וישנים תחתיו.

יט] וצריך להוסיף בזה, דהא דקשיא לי' להרא"ש ע"ד רש"י, דאף אם סכך למעלה מכ' חשיב כפסל דהסוכה, מ"מ מהיכ"ת דמהני בזה דין פסל, ול"ד לסכך פסול, דאם אך חשבינן לי' כפסל דסוכה, יש להכשיר את מקומו, - הוא משום דשאני בסכך פסול, דכל דחזינן לי' כפסל דהסוכה, ואנו דנים על הסוכה בכללותה, הרי דכיון דהוי חצי מן הסיכוך סכך כשר, מהני זה דיהא הכשר לכל הסוכה, כיון דהסכך דכל הסוכה הוי חציו סכך כשר, ומשא"כ בסכך דלמעלה מכ', הרי אף אם חזינן לי' כפסל דהסוכה, ואנו דנים על הסוכה בכללותה, ל"מ זה להכשיר להמקום שלמעלה מכ'.

ועיקר החילוק בזה נלמד, מהא דלא מכשרינן כשאין באיצטבא ז' טפחים, אף בגונא דאין מן האיצטבא עד הפתח ג"ט, ול"ה כסכך פסול פחות מג' דמשלים לשיעור סוכה, וכמש"כ בחזו"א סימן קמ"ד סק"ה, - והיינו משום דהא דסכך פסול פחות מג' משלים לשיעור סוכה, הוא משום דהסוכה בכללותה מסוככת בסכך כשר,[[4]](#footnote-5) אך בגונא דמקצת מן הסוכה הוא למעלה מכ', ל"מ מה דהסוכה בכללותה מסוככת בסכך דלמטה מכ', דמ"מ המקום שלמעלה מכ' אין לו הכשר, ואינו מצטרף לשיעור סוכה, - וה"נ הוא במש"נ, דסוכה המסוככת חצי' בסכך פסול, אם הוה חשבינן לי' כפסל דהסוכה הוה מכשרינן אף להמקום דהסכ"פ, כיון דהסוכה בכללותה מסוככת חצי' בסכך כשר, ומשא"כ בסוכה שמקצתה גבוהה למעלה מכ', אף אם חשבינן למקום זה כפסל דהסוכה, אין להכשירו, אלא מכח דנימא דהחפירה כמאן דמליא דמיא, וכמש"נ.

כ] אך ילה"ע על עיקר הדברים, ממש"כ הב"י בסימן תרל"ב, ז"ל, ומ"מ זה שכתב שאין אוכלין באותו שיעור שבין דופן לאיצטבא דהיינו סכך פסול דאנו אומרים דופ"ע, היינו כשיש בסכך פסול ד"ט, אבל אם הוא פחות מד"ט ישנים ואוכלין תחתיו כמש"כ רבינו, וכתב הר"ן בספ"ק שזהו לדעת הרז"ה אבל הראב"ד סובר שאין ישנים תחתיו אא"כ הוא פחות מג', עכ"ל, והנה ממש"כ הב"י דדין זה תליא בפלוגתת הרז"ה והראב"ד, מבו' דמש"כ דאם הוא פחות מד"ט ישנים תחתיו, אי"ז מכח דינא דרש"י דסכך למעלה מכ' כשר מדין פסל, אלא הוא ככל סכך פסול פחות מד"ט דישנים תחתיו, ועמש"נ לפרש לדבריו בסימן ו' (ב) סקט"ז, - ואי נימא כמש"נ, הרי בדין דבסכך למעלה מכ' אין ישנים תחתיו אף אם הוא פחות מד"ט, אלא לדעת רש"י ודעימי' דמכשרינן לי' מדין פסל, ול"ד לסכך פסול פחות מד"ט דישנים תחתיו, משום דהסוכה בכללותה מסוככת בסכך כשר, וצ"ע בזה.

**ז**

כא] בעיקר מש"א לקמן דהכשרא דפסל היוצא מן הסוכה הוא רק בדממשכא חד דופן בהדי', הק' הערול"נ בסוגיין ממש"א לקמן די"ד: דאם הניח נסר בפתח הסוכה והכניס ג"ט לפנים והוציא א' לחוץ, ה"ה פסולה, משום דהו"ל פסל היוצא מן הסוכה, וכל פסל היוצא מן הסוכה נידון כסוכה, והתם הרי לא ממשכא חד דופן בהדי' ואפ"ה יש בזה לדינא דפסל, עיי"ש בדבריו.

והנה אמנם בד' ראבי"ה בסימן תר"כ נראה דמפרש לסוגיא דהתם דאיירי בדממשכא חד דופן בהדי', וכ"כ הפמ"ג באש"א סימן תרל"ב סק"א, - אך בל' רש"י לקמן שם מבו' להדיא דאיירי בשאינו תוך הדפנות כלל, ותיקשי דמ"ט יש בזה לדינא דפסל, ועי' בקרבן נתנאל בסימן ל"ד שעמד ע"ד רש"י בזה, וכתב דבאמת מה"ט לא קי"ל הכי, עיי"ש בדבריו.

כב] וראיתי לישב בזה לפמש"נ, דל"מ דינא דפסל אלא בגונא דמכח דין פסל יש הכשר לכל הסוכה, ולפ"ז י"ל, דלעולם אף אם לא ממשכא חד דופן בהדי', חשיב מקום זה כפסל דהסוכה, ואך דל"מ זה להכשירו, כיון דאין למקום זה ב' דפנות כהלכתן,[[5]](#footnote-6) - ולפ"ז הרי דכ"ז הוא במקום שבאנו להכשיר מכח דינא דפסל, אך בההיא דהניח נסר בפתח הסוכה, דבאנו לפסול מכח דינא דפסל, הרי י"ל דאף דאין למקום זה ב' דפנות כהלכתן, ואין עליו הכשר, מ"מ כיון דהוא פסל דהסוכה, ה"ה מצטרף לפסול.

והנה אמנם בפירש"י שם כתב דהא דפסלינן בזה, הוא משום דאילו סכך כשר הוה, מותר לישן שם ויוצא ידי סוכה, - אך י"ל דמכוון ד' רש"י, דהי' הכשר על הסכך אף לענין לישן שם, וע"כ הגם דמ"מ ל"ה מותר לישן שם משום דליכא למקום זה ב' דפנות כהלכתן, מ"מ ה"ז מצטרף לפסול.

כג] אמנם בד' ראבי"ה שנקט דבעינן התם ממשכא חד דופן בהדי', אף דאיהו גופי' ס"ל דדין פסל דהתם הוא דין בפנ"ע, דסכך פסול היוצא מסוכה פסולה נידון כמו הסכך הפסול שבפנים, וכמש"נ בסימן ה' (א) ענף ג', וא"כ מ"ט ניבעי בזה שתמשך חד דופן, נראה דס"ל דהא דבעינן ממשכא חד דופן, הוא משום דבלא"ה לא חזינן למקום זה כלל כפסל דהסוכה, וכנראה דס"ל דמהני דין פסל להכשיר אף בלא דפנות, ובע"כ דהא דבעינן דממשכא חד דופן בהדי', הוא משום דבלא"ה לא חזינן לי' כפסל דהסוכה, וע"כ אף בסכך פסול היוצא מסוכה פסולה, לא חזינן לי' כפסל דהסוכה, אא"כ ממשכא חד דופן בהדי', וצ"ע בזה.

1. והעירוני בעיקר ד' החזו"א, דהיאך מצינו למימר דהכשרא דפסל הוא אף כשהקנים מרוחקין ג"ט מהדופן הנמשכת עמהן, הרי כיון דבעינן דממשכא חד דופן בהדייהו, לכאו' כל שהקנים מרוחקין מהדופן ג"ט, אין הדופן הנמשכת עמהן מועלת כלום, - ואמנם החזו"א בהמש"ד שם כתב, ז"ל, פסל היוצא כשר וכו' ואף ברחוק מן הדופן ג"ט ובלבד שיהא דופן כנגדו, עכ"ל, והרי דס"ל דאף שהוא רחוק מן הדופן ג"ט, מ"מ מהני מה שיש דופן כנגדו שיהא בזה לדינא דפסל, וזה צ"ב.

   אך העירו, דאף אי נימא דבגונא שהקנים מרוחקין מן הדופן הנמשכת ג"ט לא יהני, משום דלא חשיב כלל כממשכא חד דופן בהדי', אכתי יש להעמיד קו' החזו"א, דמ"ט לא מוקמי לה בגונא דיוצאין מקצת הקנים מן הסוכה בצד הדופן הנמשכת, דבכה"ג לא מצינו להכשירם מדינא דשלישית אפי' טפח, כיון דאף דרואין את הדופן השלישית כנמשכת נגד כל אורך הסוכה, הרי אינה מועלת לקנים אלו, כיון שיש הפסק ביניהם לבין מקום דופן זו, וע"כ בעינן בזה לדינא דפסל. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובפשוטו נמצא לפ"ז, דכל מש"כ התוס' והרא"ש להכשיר, הוא רק בגונא דהאויר או הסכ"פ הם "באמצע" הסוכה, ויש סכך כשר מב' הצדדים, אך כל דאין סכך כשר אלא מצד א', הרי נמצא דחלק הדופן שבצד השני הסמוך לאויר והסכ"פ, אינו כלל דופן דהסוכה, ובכה"ג לא מצינו להכשיר לזה מדינא דפסל, וכמש"נ, - אך שמא יש מקום לומר, דאף בכה"ג, דכיון דתחילת דופן זה וסופו, הם סמוכים לסוכה, חזינן לכל הדופן כדופן דהסוכה, ומצינו להכשיר אף לחלק הדופן הסמוך לאויר והסכ"פ, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-3)
3. ועד"ז ילה"ע במש"כ בגל' הגרע"א סימן תרכ"ח להוכיח, דסכך הפסול מדין תולמ"ה, חשיב סכך פסול טפי מסכך למעלה מכ', מהא דמכשרינן לסכך דלמעלה מכ' מדין פסל, ולא מכשרינן לסכך הפסול מדין תולמ"ה מדין פסל, - ואי נימא דהא דמכשרינן בסכך דלמעלה מכ' מדין פסל, הוא משום דמכח זה לא חשיב המקום שלמעלה מכ' כמקום הפסול, הרי י"ל דמה"ט הוא דלא מכשרינן בסכך הפסול מדין תולמ"ה דליכא בזה לה"ט, ואין ללמוד מזה דסכך הפסול מדין תולמ"ה חשיב סכך פסול טפי מסכך דלמעלה מכ', אך ד' הגרע"א מיוסדים על מש"כ הרא"ש דכל הא דבסכך פסול ל"מ דין פסל ובסכך למעלה מכ' מהני דין פסל, הוא משום דסכך למעלה מכ' לא מיקרי סכך פסול, וע"כ שפיר נקט הגרע"א דאם סכך הפסול מדין תולמ"ה ל"ה חשיב כסכך פסול, הי' לנו להכשירו מדין פסל, - ואמנם יש מקום לדון דגם בסכך הפסול משום תולמ"ה, אם הוה חשבינן לי' כפסל דהסוכה, הי' סגי בעשיית הסכך דעיקר הסוכה, להכשיר אף לשאר הסכך, וע"ד דחזינן לדעת כמה מקמאי, דכל שחטט מתחילה טפח במשך ז' מכשרינן אף שאין רוחבו אלא טפח, והיינו בע"כ משום דמכח זה ליכא לפסולא דתולמ"ה בכל הסכך. [↑](#footnote-ref-4)
4. ולכאו' פשוט, דכל הא דאויר פחות מג"ט מצטרף בסוכה קטנה, הוא רק בגונא דהסוכה בכללותה עם מקום האויר הוי צממ"ח, אך כל דהסוכה בכללותה הוי חממ"צ, ודאי דאין להכשירה, והרי בכל סוכה שחממ"צ, לא מכשרינן אף דהאוירים שבתוכה הם פחות מג"ט, - ויש להוסיף דהרי לדעת הסוברים דאויר פחות מג' ישנים תחתיו, ודאי דהוא רק בגונא דהסוכה בכללותה הויא צממ"ח, וה"נ גם הא דה"ז מצטרף להכשר סוכה הוא רק בגונא דהסוכה בכללותה הויא צממ"ח. [↑](#footnote-ref-5)
5. והנה לפ"ז נמצא, דהא דלא מהני דין פסל להכשיר לסכך פסול, והא דל"מ דין פסל להכשיר היכא דלא ממשכא חד דופן בהדי', הוא מב' טעמים חלוקים, דהא דל"מ דין פסל להכשיר לסכך פסול, הוא משום דלא חזינן לי' כפסל דהסוכה, אך אם הוה חזינן לי' כפסל דהסוכה, הוה מכשרינן למקומו, וכמש"נ בענף ה', והא דל"מ דין פסל להכשיר בדלא ממשכא חד דופן בהדי', הוא משום דאף דחזינן לי' כפסל דהסוכה, מ"מ ל"מ זה להכשיר למקום דאין לו דפנות.

   ואמנם לכאו' זה נסתר ממש"כ הרא"ש בסימן ל', ז"ל, וכתב רבינו אבי העזרי בשם רבותיו, שאם הגדיש גדול ולא הניח חלל טפח אלא במשך ז' ושוב חטט בו הרבה ועשה סוכה גדולה אינה כשירה כולה ע"י משך ז', ולא דיינינן ליה כפסל היוצא מן הסוכה דהא לא מימשכא חד דופן בהדי', עכ"ל, ובפשוטו מכוון דבריו הוא, דכ"ה דל"מ דינא דפסל להכשיר בדלא ממשכא חד דופן בהדי', ה"נ ל"מ דין פסל להכשיר לסכך הפסול משום תולמ"ה, וזה דלא כמש"נ דב' דינים חלוקים הם.

   ושמא י"ל, דד' הרא"ש שם הרי הם מד' ראבי"ה, ובד' ראבי"ה מבו' דהא דלא מכשרינן מדין פסל בדלא ממשכא חד דופן בהדי', הוא משום דבכה"ג לא חזינן לי' כלל כפסל דהסוכה, וכמש"נ להלן סקכ"ג בדעתו, וע"כ שפיר מדמי הראבי"ה דה"נ סכך הפסול משום תולמ"ה, לא חזינן לי' כפסל דהסוכה, - אך אכתי אי"ז מתישב היטב, שהרי בד' ראבי"ה שהבאנו להלן שם מבו', דאף בדין פסל דסכך פסול לסוכה פסולה, בעינן דיהא ממשכא חד דופן בהדי', וא"כ הרי אי"ז חד דינא עם הא דליכא דין פסל לסכך פסול, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-6)