70 קדימה - רשימות -
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / כיצד מברכין

א] דעת רי"ד וריא"ז דבאין ברכותיהן שוות ליכא דין קדימה כלל, וגם לא ס"ל דבפה"ע קודם לבפה"א, וזה כדעת הרא"ש, אך בברכותיהן שוות ס"ל דקי"ל כר' יהודה דמין ז' עדיף.

דעת רא"ה וריטב"א דבפה"ע קודם לפה"א, והוי זה קדימה גמורה כמו קדימת בפה"ע לשהכל, וע"כ אף אם בפה"א חביב או מז' המינים, בפה"ע קודם, ובברכותיהן שוות ס"ל דקי"ל כרבנן דחביב עדיף.

בד' התשב"ץ מבו', דהגם דבפה"ע קודם לבפה"א, מ"מ ל"ד לבפה"ע דקודם לשהכל, דקדימת כל הברכות לשהכל, הוא אפי' כשהשהכל הוא חביב, ואילו קדימת בפה"ע לבפה"א, הוא רק כשהבפה"א אינו חביב, וכ"ה מבו' גם בס' המכתם, והובאו דבריו בארחות חיים וכל בו.

האשכול פסק כרבנן דחביב קודם למין ז' או למוקדם בפסוק אפי' בברכותיהן שוות, וכ"ה בס' האורה לרש"י סימן מ"ה, וכתב שם דאף באין ברכותיהן שוות חביב קודם, גם בסידור רש"י סימן קכ"ג כתב דקי"ל כרבנן דחביב עדיף, גם ההשלמה והמכתם פסקו כרבנן דחביב עדיף, וכן פסק האו"ז, ובדבריו מ' דכשאין ברכותיהן שוות ליכא קדימה כלל, וצ"ע בסו"ד שהביא דחטה קודמת לזית.

ובסידור רש"י סימן קכ"ד כתב דאף שהכל קודם לברכת המוציא כשהוא חביב, ז"ל, אמר ירק זה חביב בעיני יותר מן הפת, ונוח לי ליתן ברכתי לשבח את קוני באשר אני אהב, עכ"ל, וכ"ה במחזו"ו סימן ע"ג ובס' הפרדס לרש"י סימן פ"ו ובשו"ת רש"י סימן פ"ו.

ובהל' ברכות למהר"ם מר"ב פסק דז' המינים קודמין בין בברכותיהן שוות ובין בשאינם שוות, ופסק ג"כ דבפה"ע קודמת לבפה"א משום דקי"ל כר' יהודה, ומ' מזה דבפה"א דז' המינים קודם לבפה"ע דשאר מינים, וע"כ הוצרך שם לפרש דהא דבמ"מ דמעש"ק דכוסמין קודם לגפן תאנה ורימון, הוא משום דחשיבי דעבדי מיני' פת, דאל"ה הגם דבמ"מ מבוררת, הרי ז' המינים קודם למבוררת, וזה כמש"כ האבהעו"ז.

היכא שאינו רוצה לאכול א' עכשיו, עי' רא"ה וריטב"א דליכא דין קדימה, - ועי' רשב"א בדין יין קודם הפת, וי"ל דהוא רק ביין שהוא צורך הפת, - ועי' בד' תר"י ומשמע בדבריו דהוא רוצה להקדים אחד, ואפ"ה מוטל עליו להקדים את השני, וע"כ כתב דיאכל מעט מן השני ואח"כ יחזור לאכול את מה שרוצה, ויתכן דאי"ז עצה בעלמא, אלא כל הא דאיכא דין קדימה, הוא רק משום דסגי לי' לאכול מעט מן החשוב, וע"כ יש לו להקדימו, אך אם הי' צריך לשנות את כל סדר אכילתו, לא הי' דין קדימה, שאין אומרים לאדם לאכול שלא כהנאתו, וכמש"כ הרא"ה והריטב"א, ודו"ק, אך באמת נראה דכל הראי' מד' תר"י, היא רק לפי פשטות לשונו, וכמו שפירש באבהא"ז פ"ח מברכות, אך לפ"מ שפירש הב"י שכונתו הוא דעתה חביב לו מין זה יותר, הרי י"ל דאין כונתו שהוא רוצה להקדימו משום סדר סעודתו, אלא משום שהוא חביב לו עתה יותר, וי"ל דע"כ פירש הב"י כן בד' תר"י ודלא כפשטות לשונו, משום דאם אכן אין רצונו לאכלו עתה אלא אח"כ, ליכא דין קדימה כלל, - ועי' ביאוה"ל ס"ג בשם האלי' רבה כשאינם מתאוים לכך, - ועי' תרוה"ד סימן ל"ב שהאריך דאינו מחויב לאכול מדבר שאין דעתו כלל לאכול ממנו מכח דיני קדימה, ומ' קצת שאם דעתו לאכול ממנו אח"כ חייב להקדימו, אך י"ל דכיון שאין דעתו לאכול ממנו אלא אח"כ, דמי לאין דעתו לאכול ממנו כלל.

ועי' במרומי שדה שהק' על דינא דהרשב"א דמותר להקדים היין לפת, מהא דמכסין הפת מפני בושתו שמקדימין לו את היין, ואם א"א לקדש על הפת, מאי בושת, הרי אי"ז כלל כנגד דין קדימה, שהרי בע"כ עליו להקדים את היין, ומוכח דאף בכה"ג איכא דין קדימה, אמנם לכאו' י"ל דודאי אף כשיש לו צורך להקדים את האינו חשוב, הוי זה כנגד דיני קדימה, ואך שלא נתחייב מדיני קדימה לאכול שלא כהנאתו, וע"כ מ"מ הוי זה בושת דהמין החשוב, ועיי"ש שכתב דדינא דהרשב"א דכה"ג דהוא נצרך לגרר ליכא לדין קדימה לא נזכר בפוסקים ואינו להלכה.

השל"ה בעמק ברכה כתב דדין קדימה הוא שלא לבייש את המין החשוב, וכ"כ האהעו"ז, וכן נראה ממש"א דמכסין את הפת מפני בושתו של פת, והרי דדין קדימה הוא בושת דהמין החשוב, אך י"ל דהגם דאי"ז עיקר דין קדימה, מ"מ כל שמקדימין דבר אחר למין החשוב ושלא כדיני קדימה, הוי זה בושתו, שנראה שאין דנים אותו כחשוב, ודו"ק.

אך צ"ע דלכאו' כ"ז שייך בדין קדימה דז' המינים, אך בדין קדימה דחביב לכאו' ל"ש ה"ט כלל.

בגמ' דל"ט. מבו' דיש דין קדימה לכרוב דזיין, והיינו ע"ד שאמרו דכרוב למזון, ואמרו בדמ"ג: בשלק דהוא כרוב, ועי' רש"י דמ"א: דכרוב הוי מזון, ובפשוטו גם אידך מ"ד לא פליג דיש בזה טעם להקדימו, ואך דס"ל דחביב עדיף מיני', אך בפוסקים לא נזכר לדין זה.

ויל"ד אי נימא דקי"ל הכי דכרוב דזיין קודם, אם ה"נ נימא בשאר מילי דקודמין למים ומלח דלא זייני כלל, וכגון בשותה חלב ומים.

ואי נימא דאיכא דין קדימה דמזון, הרי דמה"ט יש להקדים אורז לשאר דברים, והפוסקים לא הזכירו לזה.

ויל"ד עוד בדין חלב ומים, דחלב חשיב כחשוב טפי, שהרי על מים אין מברכין אלא לצמאו, וי"ל דיש קדימה דחשוב, וע"ד שמצינו בד' הרשב"א דפרפרת קודם למעשה קדירה, משום דפרפרת הוי פת הבאה בכיסנין ואי קבע עלי' מברך המוציא, והרי דאיכא דין קדימה דחשוב, אך בפוסקים לא מצינו לזה.

והרמ"א בסימן רי"א ס"ה כתב דברכת המוציא קודם לבמ"מ וכ"ש לשאר דברים אע"פ שהדבר השני חביב עליו, ונראה מדבריו דכל הקדימה היא משום דהברכה חשובה טפי, אך בלא זה לא הי' קדימה לפת על כל מילי, ולא אמרינן דפת חשובה טפי, והמג"א והמ"ב שם נקטו לדין זה גם כלפי מעשה קדירה דאין תורת פת כלל עליהן, ואפ"ה מ' דכל קדימת הפת להן, הוא משום דברכת המוציא חשובה, וא"כ כ"ש דאין פהב"כ קודמת למעשה קדירה.

ועיקר הך מילתא דיש דין קדימה לחשוב, מצינו גם בדינא דהביאו לפניו שמן והדס, דלב"ש מברך על השמן, משום דזכינו לריחו וזכינו לסיכתו, וע"כ הוא חשוב טפי, ולב"ה מברך על ההדס, משום שהוא קיים בגופו, וע"כ חשיב טפי, והרי דאיכא דין קדימה משום חשיבות הדבר דמברכין עליו.

וגם בשמן ויין, כתבו הראשונים דטעמא דב"ש הוא משום דשמן מקרבא הנאתי', וטעמא דב"ה הוא משום דהנאת שתי' עדיפא מהנאת ריח, וג"כ מבו' דיש דין קדימה לחשוב.

יש לדון בדין הקדימה דכל הברכות לשהכל, דלמש"כ הנצי"ב דהוא משום חשיבות הדבר שמברכין עליו, דדברים שמברכין עליהן שהכל הוא משום דלא חשיבי, הרי י"ל דגם אם אינו יודע את ברכתן ומברך עליהן שהכל, יש להקדימן, ועי' באהעו"ז שכתב דמשכח"ל לדין קדימה דחטה ושעורה לשאר מינים, כשטעה ובירך שהכל, עיי"ש.

ועד"ז יש להסתפק במש"כ הראשונים דבמ"מ קודמת משום דהיא על מילי דמזון, אם היינו רק כלפי ברכת במ"מ, או דגם בברכת שהכל קודמין מיני מזונות לשאר מינים, משום דחשיבי טפי, וי"ל דרק בברכה שמברכין על ענין המזון, הוא דחשיבא טפי.

ובקונט' מהר"י קוסובסקי כתב לפרש ד' רש"י בדל"ט. שכתב דקדימת בפה"א הוא משום דהיא ברכה חשובה לדברים חשובין, וכתב לפרש דהיינו, דאי"ז משום דהברכה מבוררת טפי, אלא משום דמינים אלו חשובים טפי, אך בזה לחוד לא סגי, אלא רק משום דמודה בברכה על תוספת חשיבות זו, הוא דה"ז קודם, וזהו שפירש"י דהיא ברכה חשובה לדברים חשובים, עכ"ד.

העירוני במש"כ הפוסקים דאין מברכין על פהב"כ בתוך הסעודה משום דהו"ל ספק פת, וצ"ע דגם להצד דהו"ל פת, מ"מ בדין שלא יפטר בברכת הפת אם לא נתכוין להדיא לפטרו, שהרי סתמא דמילתא פהב"כ חביבה עליו יותר מן הפת, ואינו בדין שיפטור שאינו חשוב את החשוב דרך גררא, ובד' הרשב"א דפת פוטרת את הפרפרת בסתמא, ל"ק כן, דהתם הפרפרת חשיבא כטפל לפת.

אמנם באמת יל"ד בגדר "חביב", וכגון היו לפניו בשר וסוכר, דודאי הסוכר מתוק לפיו יותר, אך אדם רוצה טפי באכילת הבשר, ויל"ד אם הסוכר נקרא כחביב, והרי כתב הב"י בד' הרמב"ם דסתמא דמילתא אדם אוכל תחילה את החביב, ונראה מזה דחביב היינו מה שרוצה יותר לאכלו, ולפ"ז הבשר חשוב חביב מן הסוכר, ואי נימא דאדרבה הבשר חשוב כחביב, י"ל דגם בפת ופהב"כ סתמא דמילתא הפת חשיבא כחביב טפי, שאדם רוצה טפי באכילת הפת, אף אם הפהב"כ עריבה לו יותר.

במ"ב סימן קס"ח כתב דכוסמין קודם לשיפון, משום דכוסמין מין חטים ושיפון מין שעורים, ועי' בפמ"ג סו"ס רי"א מה שהביא מד' הא"ר שם בזה, וגם בד' המג"א שם מבו' כן דכוסמין עדיפי על שיפון.

ובכוסס כוסמין ושיפון, הוא תלוי בפלוגתת הראשונים אם כוסס נכלל בקרא דארץ חטה ושעורה

יל"ע אם איכא דין קדימה היכא דמחמת שיקדימנו יפטור את המין השני בברכתו, ואם יקדים את שאינו חשוב יהא צריך ב' ברכות, ויל"ד בזה מסוגיית הגמ' בדין צנון וזית, עיי"ש, ועי' ראש יוסף שם, ועמש"נ בדברינו בסימן א' סק"ה.

ועי' במ"ב סימן רי"א סקכ"ח דמבו' דיש להקדים את הפת לשאר דברים מחמת דין קדימה, אף בדברים שאין טעונין ברכה בתוך הסעודה, דנמצא דאם יקדים את הפת לא יברך עליהן כלל, ואמנם דבאופן הרגיל ליכא נפ"מ בזה, דבלא"ה יש לו להקדימו משום ברכה שא"צ, אך משכח"ל נפ"מ כגון אי נימא דהיכא דבלא"ה יצטרך לברך אח"כ ברכה זו על מאכל אחר, (וע"י שיברך ברכה זו קודם הסעודה יפטור את המאכל הוא ולא יהא צריך לברך עליו), לי"ב משום ברכה שא"צ, ודן בזה בס' בני ראם, עיי"ש.

אמנם הנה במ"ב סימן קע"ו שכתב דאין להקדים קודם ברכת המוציא משום ברכה שא"צ, ולכאו' תיפו"ל משום דין קדימה, והי' נראה מזה דכיון שאם יאחר לא יברך כלל על מאכל זה, ל"ש בזה דין קדימה, ויל"ד בזה מהס"ד דצנון פוטר את הזית, ואפ"ה הי' בזה דינא קדימה.

אך למש"נ מד' המ"ב בסימן רי"א דגם בכה"ג איכא דין קדימה, צ"ל דהמ"ב בסימן קע"ו עדיפא מינה קאמר.

יד הקטנה פ"ה סקכ"ב עמד דמ"ט בברכותיהן שוות מין ז' קודם ובאין ברכותיהן שוות חביב קודם, ועי' בדרישה סוסק"א שעמד בזה, עיי"ש מש"כ לפרש, וכתב לישב, ז"ל, דבאמת לענין קדימה ממש על איזה מין לברך קודם, ודאי דאף ר"י סובר דחביב קודם בכ"מ לברכה, וכסברת הכל בו וז"ל כתב א' מתלמידי רבני צרפת על רבו, כשהי' מביאין לפניו דבר חביב נטול אותו הדבר ובירך עליו קודם שבירך על הפת המוציא, ואומר זה חביב עלי יותר מן פת ונוח לי לברך תחילה לשבח את קוני על אשר אני אוהב יותר, וכעי"ז כתב התרוה"ד וז"ל דכל ברכת הנהנין תליא בחביבות דעל חביבות הנאתו מברך ומשבח עכ"ל וכו', אלא דשאני בברכותיהן שוות דהראשון פוטר את שלאחריו מברכה, והלכך אם יהי' מברך על החביב והמין ז' יהא נפטר בברכתו, יהי' יציבא בארעא וגיורא בשמי שמיא וכו', עיי"ש שכתב דהוא משום דבברכת ז' המינים יש צד דאורייתא, ומשא"כ בשאר המינים, עכ"ד, אך לכאו' זה אינו טעם בהא דהמוקדם בפסוק קודם לברכה בברכותיהן שוות.

ביד הקטנה פ"ה סקל"א נראה דבכל מקום דצריך להקדים, מהני לסלק הדבר מן השלחן או לכסותו, וצע"ג.

הטור כתב דזית קודם לשעורה, וכן כתב דחטה קודמת לזית ושעורה קודמת לדבש, וכן כתב לדון דבפה"א דכוסס חטה ושעורה קודם לשאר מינים דמברכין עליהן בפה"ע, וכן כתב דבמ"מ דמעשה קדירה קודמת ליין, לפי שגם ברכת במ"מ מבוררת והיא קודמת בפסוק, וצ"ע בכ"ז שהרי באין ברכותיהן שוות ליכא לקדימה דמין ז, והאחרונים הוכיחו מזה, דבדינא דמוקדם זל"ז בפסוק, איכא קדימה אף באין ברכותיהן שוות, אך האהעו"ז כתב דאיירי בשבירך עליהן שהכל, עיי"ש.

א] 1. דעת התוס' דלעולא באין ברכותיהן שוות לכו"ע חביב קודם, וכן דעת רוב קמאי. 2. דעת הרא"ש דלעולא באין ברכותיהן שוות ליכא קדימה כלל לא לחביב ולא למין ז'. 3. דעת בה"ג לפי פי' הרא"ש דלעולא באין ברכותיהן שוות בפה"ע קודם, וכן דעת הרא"ה והריטב"א. 4. דעת המרדכי לפי פי' הב"י דלעולא באין ברכותיהן שוות לכו"ע מין ז' קודם. 5. דעת הרמב"ם לפי' הב"י דלעולא גם באין ברכותיהן שוות לרבנן חביב קודם ולר"י מין ז' קודם. ב] בברכותיהן שוות דעת בה"ג והרשב"א והרא"ש ורוב קמאי דקי"ל כר' יהודה דמין ז' קודם. ודעת הרמב"ם והרא"ה והריטב"א ודעימי' דקי"ל כרבנן דחביב קודם. ובאין ברכותיהן שוות, דעת הרא"ש דקי"ל דליכא קדימה כלל לא למין ז' ולא לחביב, ודעת הרמב"ם דקי"ל דחביב קודם, ודעת התוס' ודעימייהו נראה דקי"ל כל"ב דגם באין ברכותיהן שוות לר"י מין ז' קודם וקי"ל כוותי'.

א] בפה"א קודם לשהכל אף כשהשהכל חביב כמפורש בגמ', וכן הוא קודם לשהכל אף כשהוא מז' המינים כ"ה בפמ"ג ומ"ב, ודעת הגר"א דלדעת בר קפרא אין בפה"א קודם לשהכל כשהשהכל חביב, וקי"ל כוותי'. ובפה"ע לדעת הבה"ג דקודם לבפה"א, נקט הרא"ש דה"ה קודם אף למין ז', אך בד' התוס' מבו' בפשוטו דמין ז' קודם, וכן נ' בד' התוס' דאם הפה"א חביב, לרבנן חביב קודם ולר' יהודה בפה"ע קודם, ובשעה"צ כתב בשם כמה מן האחרונים דבפה"ע קודם אף למין ז', ודהאלי' רבה הוכיח דמודה בה"ג דבפה"א ממין ז' קודם לבפה"ע. ב] בברכותיהן שוות שלם עדיף מחביב וז' המינים עדיפי משלם, ולדעת הרמב"ם ודעימי' דקי"ל דחביב עדיף מז' המינים, בפשוטו כ"ה דז' המינים עדיפי משלם כ"ש דחביב עדיף משלם, וכ"כ הפמ"ג והתהל"ד. ובאין ברכותיהן שוות, נסתפק השעה"צ אם חביב וז' המינים עדיפי משלם, או דאדרבה שלם עדיף מחביב וז' המינים, ולדעת הרמב"ם לכאו' אף באין ברכותיהן שוות חביב וז' המינים עדיפי משלם.

א] הבה"ג כתב דכוסס חטה שברכתו בפה"א, אינו קודם לפירות העץ האמורים בפרשה, ובטעמו נסתפק הטור, אם הוא משום דס"ל דבפה"ע קודם לבפה"א ולפ"ז גם אי"ז קודם לשאר פירות העץ, אך שפיר הוא קודם לכוסס שעורה, או הוא משום דקרא לא איירי בכוסס חטה, וע"כ ליכא דין קדימה כלל בכוסס חטה, וכן דעת הרשב"א דקרא לא קאי על כוסס חטה, ולפ"ז כוסס חטה אינו קודם לכוסס שעורה. והאחרונים דנו מטעם אחר דלא יקדום כוסס חטה לשאר מינים, דהוא משום דאין ברכותיהן שוות, ובזה לא אזלינן בתר המוקדם בפסוק, אך בדעת הטור כתבו דהמוקדם בפסוק קודם אף בשאין ברכותיהן שוות, ואמנם אם שניהם חביבים בשוה, שפיר יקדום כוסס חטה לשאר מינים, לפ"מ שנקט המג"א ודעימי' דגם באין ברכותיהן שוות איכא קדימה לז' המינים כששניהם חביבין בשוה, וכן כוסס חטה קודם לכוסס שעורה. וכוסס חטה ומעש"ק דשעורים, בפשוטו מעש"ק דשעורים שברכתו במ"מ קודם, אך לדעת הסוברים שהבאנו להלן 27 דבמ"מ אינה קודמת למוקדם ממנה בפסוק, הרי דאם קרא איירי אף בכוסס, קודם כוסס חטה למעש"ק דשעורים. ב] הטור כתב בשם רבינו פרץ דברכת היין קודמת אף לזיתים ותמרים המוקדמין לו בפסוק, כיון שהיא ברכה חשובה טפי.

הטור כתב בשם ר"פ דבמ"מ דחטים ושעורים קודם ליין, משום שגם במ"מ היא ברכה מבוררת והוא מוקדם בפסוק, והאחרונים למדו מד' הטור אלו וכן ממש"כ דזית קודם לשעורה, אף שדן דכל דיני הקדימה הם רק בתבשיל ולא בכוסס, דבמ"מ אינו קודם אלא למי שמוקדם ממנו בפסוק, וע"כ במ"מ דשעורים וזיתים זיתים קודמים. ובשו"ע כתב דבמ"מ אפי' דכוסמין שבולת שועל ושיפון קודם לגפן תאנה ורימון, אף דכוסמין וכו' ל"ה מז' המינים המפורשים בקרא, ובפשוטו לפ"ז בע"כ דבמ"מ קודם אף למי שמוקדם לו בפסוק, אך המג"א פירש דהא דכוסמין וכו' קודמין, הוא משום שכוסמין מין חטים ושבולת שועל ושיפון מין שעורים, ועפי"ז כתב דזיתים קודמין לבמ"מ דשעורים ושיבולת שועל ושיפון, והאלי' רבה כתב, דכיון דאינם מפורשים בפסוק ממש, עדיף המפורשים בארץ בתרא מינייהו, וע"כ כתב דזיתים קודמין לבמ"מ דכוסמין ותמרים קודמין לבמ"מ דשבולת שועל ושיפון. אך בד' כמה מקמאי מבו' דבמ"מ קודם לכל בפה"ע, וכן נקט המ"ב להלכה.

א] קי"ל דאם לא נתכוין לפטור את פרי העץ לא פטר. ואם נתכוין לפטרו, משמעות ד' רש"י והרשב"א דג"כ לא פטרו, והב"י למד מד' תר"י דה"ה פוטרו, וכ"ה מפורש בד' הרא"ה והריטב"א, וגם בד' רש"י כתב הגר"א דיל"פ דאם נתכוין לפטרו ה"ה פוטרו. ב] בב' מינים כתב הרשב"א דאם בירך על שאינו חשוב לא פטר את החשוב, אא"כ נתכוין לפטרו, וכתב הגוו"ר דהיכא דאיכא דעת בעה"ב ה"ה פוטרו. ובמין א' דעת המג"א דג"כ אין שאינו חשוב פוטר את החשוב, והאלי' רבה צידד דבמין א' שאינו חשוב פוטר את החשוב אף אם לא נתכוין לפטרו.

א] דעת רב הונא דמברך על הפתיתין ופוטר את השלמין, ופירש"י דאם הן גדולים מן השלמין מצוה לברך על הגדול, ואם אינם גדולים מהן, מברך על איזה שירצה. ודעת התוס' ודעימייהו דאיירי בשהן גדולין מן השלמין, וס"ל דבגדול ושלם מברך על איזה שירצה. ודעת כמה מקמאי דהא דמברך על הפתיתין הוא משום דהו"ל כחביב, משום דמקרבא הנאתייהו. ודעת ר' יוחנן דשלמה מצוה מן המובחר, וכתבו הרא"ה והריטב"א דהוא משום דפתיתין ל"ה חביב גמור, ואכמ"ל. ב] דעת רש"י ודעימי' דקאי על פתיתין ושלמין, דפליגי בה רב הונא ור' יוחנן. ודעת התוס' והרמב"ם ודעימייהו דקאי על פרוסה של חטין ושלמה של שעורים. וכתב רש"י דהוא בוצע מן השלמה לבדה ומהני מה שמניח הפרוסה שהוא נראה כבוצע גם על הגדול, א"נ דבוצע משניהם. ודעת תר"י והריא"ז הרא"ה והריטב"א שהוא בוצע מן הפרוסה לבדה, ומהני מה שמניחה בתוך השלמה, שנראה כבוצע גם מן השלמה, ואזלי לטעמייהו דמעלת הפרוסה הוא משום דמקרבא הנאתה, וע"כ אם בוצע גם מן השלמה, לא הועיל כלום.

א] 1. בתוספתא וירושלמי אמרו דפת שעורין קודמת לפת כוסמין, כיון דפת כוסמין לא נתפרשה בקרא. ואמרינן עלה בירושלמי דאתיא כר' יהודה דמין ז' עדיף מחביב, אך לרבנן דחביב עדיף, קודמת פת כוסמין לפת שעורין, ולהלכה דין זה תלוי בפלוגתת הראשונים אם קי"ל כר' יהודה או כרבנן. ופת כוסמין ופת שיבולת שועל, כתבו האחרונים דפת כוסמין קודמת כיון שהיא מין חטין, ופת שבולת שועל היא מין שעורים. 2. תניא בתוספתא ובירושלמי דפת קבר שלמה קודמת, והיינו משום דשלם עדיף מחביב, אך תר"י והרא"ה והריטב"א כתבו דפת נקי' קודמת, דחביב עדיף משלם, וצ"ע, ונת' במק"א דלדעת הרא"ה והריטב"א דקי"ל כרבנן דחביב עדיף מז' מינים, בע"כ דהוא כן, דא"א לומר דכל הא דפרוסה חטין קודמת לשלמה דשעורים הוא משום דחטין הוא מז' המינים, שהרי אם ז' המינים עדיף משלם כ"ש דחביב עדיף משלם. ב] בירושלמי אמרו דמברך על איזה מהן שירצה, והתוס' כתבו דהשר מקוצי הי' מצוה לסלקו מעל השלחן, והנה בפשוטו מי שנזהר מפת גויים ואין דעתו לאכול מזה כלל, ודאי דמברך על פת ישראל, וכל דברי הירושלמי הם במי שאינו נזהר, וגם בזה ציוה השר מקוצי לסלק מעל השלחן. אך י"א דגם בנזהר יכול לברך על של גויים, שהתירו לו משום כבוד הברכה, ובזה הוא שציוה השר מקוצי לסלק מעל השלחן, והאחרונים דנו עוד כמה טעמים במה שציוה השר לסלק מעל השלחן, ואכמ"ל.