שיעור כו סוף קעד ו
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן קסו עד סימן רא - ברכות

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורי הלכה**

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**הלכות ברכות**

**שיעור כו**

**~ סימן קעד סעיף ו ~**

## [סימן קעד סעיף ו] אין לברך אחר היין שבסעודה דברכת המזון פוטרתו, וכן פוטרת יין שלפני המזון, ואפילו [לא] היה לו יין בתוך המזון, **(וע"ל סוף סימן רע"ב)**. ולענין יין של הבדלה שלפני המזון (ע"ל סימן רצ"ט סעיף ח').

### הטעם שאינו מברך על שתיית יין שבתוך הסעודה

מבואר בשו"ע שא"צ לברך ברכה אחרונה על היין שבתוך הסעודה. וביאר המשנ"ב (ס"ק כג) שהוא כדין דברים הבאים בתוך הסעודה דקיי"ל (לקמן סימן קעז) שהם בכלל הסעודה ונפטרים בברכת המזון. וכעין זה מבואר בגמרא בברכות (מא, ב) דיין הוא כדברים הבאים מחמת הסעודה שאינם טעונים ברכה לא לפניהם ולא לאחריהם, ורק לעניין ברכה ראשונה יין אינו נפטר משום שהוא 'גורם ברכה לעצמו' [וראה לעיל בשיעורים (על סעיף א) שנתבאר באריכות ענין זה ש'גורם ברכה לעצמו'].

ומקור דברי המשנ"ב הוא מהמג"א (ס"ק ח) בשם הרא"ש (פסחים פרק י סימן כד). והנה במג"א שם בסוף דבריו ציין לעיין בסימן קעז, וביאר הפמ"ג דכוונת המג"א למבואר שם (סעיף ב) דדברים הבאים מחמת הסעודה שאוכלם אחר הסעודה [היינו אחר שמשכו ידם מלאכול עוד פת], טעונים ברכה בין לפניהם ובין לאחריהם כי הם אינם בכלל הפת, ולפי"ז כיון שברכת המזון פוטרת את היין כדין דבר שבא מחמת הסעודה, א"כ אם שותה יין לאחר הסעודה צריך לברך עליו גם לאחריו. ואף שמבואר שם שאין אנו נוהגים להסתלק מן הפת, אך מכל מקום אחר שאמר 'הב לן ונבריך' או שנטל את הכוס בידו הוי סילוק כמש"כ הביאור הלכה שם (בסימן קעז ד"ה למשוך), וכמו שהביא בשעה"צ כאן (ס"ק לב), וא"כ בכה"ג שהוא מסולק מן הסעודה לגמרי צריך לברך לאחריה.

אמנם מצינו בראשונים טעמים נוספים בטעם שאינו מברך ברכה אחרונה על היין שבתוך הסעודה, דברבינו יונה (כט, א מדפי הרי"ף) ביאר על פי המבואר בגמרא בברכות (לה, ב) דאמרינן דחמרא סעיד ומשמח, והקשתה הגמרא שא"כ מדוע לא מברכים עליו ג' ברכות ותירצה הגמרא דלא קבעי אינשי עליה, ודקדק הרבינו יונה שמעיקר הדין ברכת המזון שייכת על היין, ורק משום שאין הדרך לקבוע עליו סעודה אין מברכים עליו ברכת המזון, אך כשהוא שותה את היין בתוך הסעודה, אז היין נפטר בברכת המזון כעיקר דינו שהוא סועד וראוי לברך עליו ברכה אחרונה.

וברשב"א בברכות (מב, א) כתב באופן אחר דכיון שהיה ראוי לברך על היין ברכת המזון, ורק משום שאין קובעים עליו לא מברכים עליו ברכת המזון, וכמבואר בגמרא בברכות הנ"ל, אך כששותים אותו בתוך הסעודה הרי הוא קבוע כבר לאכילת הסעודה ומיגו דקבע עצמו לסעודה קבע עצמו לשתיית היין, ולכן ראוי לברך גם על היין ברכת המזון. ועיין בתהילה לדוד כאן (ס"ק ה) שהביא את פלוגתת הראשונים בזה.

### השותה יין בסוף הסעודה

והנה המשנ"ב (ס"ק כז) הביא מחלוקת ראשונים אם ברכת המזון פוטרת את היין ששתה אחר גמר הסעודה [היינו אחר שנסתלק מן הסעודה שאמר הב לן ובריך או מזג את הכוס וכמשנ"ת], די"א שאין ברכת המזון פוטרת את אותו היין [אא"כ כיון להדיא לפטור אותו], וי"א שבסתמא ברכת המזון פוטרת את היין שלאחר המזון ואפילו לכתחילה.

ופלוגתא זו תלויה במחלוקת הראשונים דלעיל דהנה בשעה"צ (ס"ק לב) מבואר טעם הסוברים שברכת המזון פוטרת יין שלאחר המזון הוא דכיון שהוא בתוך הסעודה מיגו דהוי קביעות לפת הוי נמי קביעות לסעודה. והוא על פי דברי הרשב"א דלעיל דכששותה יין בתוך הסעודה הוא נפטר בברכת המזון דמיגו דקבע עצמו לסעודה פוטר גם את היין ששתה בקביעות [ועיין במג"א (ס"ק ט) שהביא דברי התוס' בפסחים (קיג, ב ד"ה אנא דעבדי) שכתבו דא"צ לברך על היין שבסוף הסעודה והוכיח דס"ל כרשב"א דברכת המזון פוטרת אף יין שבסוף הסעודה]. וגם לדעת הרבינו יונה דלעיל כיון שמברך ברכת המזון הרי הוא פוטר את היין כעיקר הדין שראוי לברך עליו ג' ברכות וכנ"ל. אמנם לדעת הרא"ש אם שותה יין בסוף הסעודה יצטרך לברך אחריו, דכיון שהוא כדין דברים הבאים מחמת הסעודה, לכן אחר שהסתלק מן הסעודה הרי הוא כדברים הבאים מחמת הסעודה שאוכלם אחר שכבר נסתלק דקיי"ל שמברך עליהם בתחילה ובסוף, ואינם נפטרים בברכת המזון. וזהו דעת הי"א שבסתמא ברכת המזון אינה פוטרת את היין שאחר הסעודה.

### המכוין להדיא לפטור את היין בברכת המזון

במשנ"ב (שם) אחר שהביא מחלוקת הפוסקים הנ"ל אם צריך לברך אחר היין שבא בסוף הסעודה מסיק דלכתחילה יותר טוב שיכוין בעת ברכת המזון לפטור את היין שבסוף המזון. ומבואר שבאופן שכשהוא מברך הוא מכוין להדיא לפטור אף את היין שבסוף המזון מהני. והוא על פי מה שנפסק בשו"ע (סימן רח סעיף יז) דבדיעבד אם בירך אחר היין ברכת המזון פוטר בדיעבד.

ובאמת הטעם שמהני בדיעבד ברכת לפטור את היין תלוי במחלוקת הראשונים הנ"ל דלדעת הרבינו יונה הוא מועיל משום שמעיקר הדין שייכא ברכת המזון על היין ורק לא תיקנו כן משום שאין קובעים עליו סעודה אך אם בלאו הכי מברך ברכת המזון על הפת שפיר דמי, וכעין זה י"ל לדעת הרשב"א שהרי באופן שקבע על היין, מיגו שקבע על הפת מברך ברכת המזון ולכן מני ברכהמ"ז גם ליין. אמנם לדעת הרא"ש צ"ל שהטעם שבדיעבד ברכת המזון פוטרת את היין, הוא משום דדמי להא דקיי"ל (ברכות יב, א ובשו"ע סימן רח סעיף יז) שבדיעבד אם בירך על תמרים ברכת המזון מהני משום דהוא מידי דזיין, והכא נמי י"ל דיין הוי מידי דזיין ולכן מועיל בדיעבד אם בירך עליו ברכת המזון.

### הטעם שברכת המזון פוטרת יין שלפני הסעודה

מבואר בשו"ע שברכת המזון פוטרת אף את היין שלפני המזון. ובמג"א (ס"ק ט) ביאר בשם הרא"ש דמשום שהוא בא לפתוח את תאוות האכילה לכן הוא נפטר בברכת היין. והוסיף שם טעם נוסף דיין מיסעד סעיד. והנה הטעם שכתב המג"א בשם הרא"ש שהיין גורר תאוות האכילה הוא כעין מש"כ הרא"ש לעיל דיין נחשב כדברים הבאים מחמת הסעודה. והטעם הנוסף שהביא המג"א דיין מיסעד סעיד הוא כעין שיטת הרבינו יונה דלעיל שהיין הוא מידי דסעיד והוא נפטר בכלל ברכת המזון [ולכן כתב שא"צ לברך על יין שלאחר המזון וכמו שנתבאר לעיל].

ובתהילה לדוד כאן (ס"ק ה) הסתפק אם סברת הרשב"א שהובאה לעיל דברכת המזון פוטרת יין משום דמיגו דקבע עצמו לסעודה קבע עצמו לשתיית היין, אם מועילה סברא זו שברכת המזון תפטור אף את היין שקודם הסעודה. ובתחילה רצה לומר שלא שייך סברא זו כיון שקביעות הסעודה היא רק בשעת הסעודה, אך היין ששתה קודם הסעודה לא היה בקביעות ואינו נפטר בברכת המזון, אמנם בהמשך דבריו הביא משו"ת הרשב"א (סימן עב) שסברא זו שייכת אף ביין שקודם הסעודה [וע"ש שביאר בזה דלכן אין מברכין ברכה אחרונה על היין של ב' הכוסות הראשונות בליל הסדר, משום שברכת המזון שבסוף הסעודה פוטרת אותם כיון שנחשב ששתה את היין בקביעות מיגו דקבע עצמו לסעודה]. וע"ש שהקשה דבשו"ת הרשב"א במקום אחר (סימן תרכה) מבואר שיין אינו פוטר את היין שלפני הסעודה, וגם בחידושים לא הזכיר סברא זו ונשאר בצ"ע.

ובמשנ"ב (ס"ק כד) כתב שהטעם שברכת המזון פוטרת את היין שלפני הסעודה הוא משום שאותו היין בא לפתוח המעיים ולהמשיך האדם לתאוות המאכל [וקצת משמע דס"ל דסברת הרשב"א דמיגו דקבע לסעודה קבע נמי ליין לא מהני ליין ששותה לפני הסעודה, שהרי המשנ"ב השמיט את סברת הרשב"א אף שבשעה"צ (ס"ק לב) הביאו, והטעם נראה דכיון שהוא שותה את היין קודם הסעודה הרי הוא אינו בכלל קביעות הסעודה, ולא שייך לברך עליה ברכת המזון].

### דעת הראשונים שברכת המזון אינה פוטרת את היין שלפני הסעודה

הנה דעת השו"ע שיין שלפני הסעודה פוטר את היין שבתוך הסעודה, וכן פסק לקמן (סימן רעב סעיף י) דא"צ לברך ברכה אחרונה על היין של קידוש כי ברכת המזון פוטרתו. אמנם בביאור הלכה כאן (ד"ה וכן) מביא דדעת כמה ראשונים שצריך לברך ברכה אחרונה על היין שקודם הסעודה דברכת המזון אינה פוטרת את היין שקודם הסעודה. ולדעתם אף את שתיית היין של קידוש צריך לברך ברכה אחרונה כיון שברכת המזון אינה פוטרת את אותו היין.

ובביאור הלכה שם מסיק דנראה שנכון שלא לשתות מהיין של הקידוש אלא כשיעור מלא לוגמיו בלבד [אך לא ישתה פחות מכך כמבואר בשו"ע סימן רעא סעיף יג דיש לשתות מיין של קידוש לכל הפחות שיעור של כמלא לוגמיו, והוא מעכב אפילו בדיעבד כמבואר שם במשנ"ב (ס"ק סד)], דבכהאי גוונא אינו מחוייב בברכה אחרונה כדקיי"ל לקמן (סימן רי) שאין מברכים ברכה אחרונה על היין אלא אם כן שתה ממנו כשיעור רביעית. וסיים דכיון שיש דעות בפוסקים שמברכים על היין אפילו אם שתה רק כשיעור כזית לכן הנכון שתמיד יכוין בברכת המזון לפטור את היין של קידוש.

### אם ברכת המזון פוטרת את היין כשהבדיל קודם הסעודה

הנה בשו"ע כאן ציין דלעניין יין של הבדלה עיין לקמן סימן רצט סעיף ח. והנה בשו"ע שם הביא דיש מי שאומר שאם הבדיל קודם הסעודה ומיד אכל סעודה, ולא בירך ברכה אחרונה על הכוס, דצריך לברך אחר הסעודה ברכה אחרונה על הכוס של הבדלה, דאין ברכת המזון פוטרת את היין של הבדלה שלפני הסעודה. ודעת היש מי שאומר היא דעת הטור שם שיש לחלק בין היין ששותה בקידוש, ליין ששותה בהבדלה דלעניין קידוש כיון שיש דין קידוש במקום סעודה אז שתיית היין היא חלק מהסעודה ולכן ברכת המזון פוטרתו, אך שתיית היין של הבדלה אינה קשורה לסעודה כלל, ולכן אי אפשר לפוטרה בברכת המזון.

והאחרונים (מג"א שם ס"ק יא ובהגהות ר"ח צאנזער הנדפס בילקו"מ מהדורת שו"ע עוז והדר וע"ש במחצית השקל) הקשו על הטור שהרי מקור הדין בשו"ע הוא ממש"כ הרא"ש בפסחים (פרק י סימן כד) שהיין שלפני הסעודה נפטר בברכת המזון, ושם מיירי בב' כוסות ראשונות של ליל הסדר, וביאר הרא"ש שאין מברכים עליהם ברכה אחרונה משום שהם נפטרים בברכת המזון, וא"כ מוכח מדברי הרא"ש שברכת המזון פוטרת אף את אותו היין ששתה בשביל דין ד' כוסות, ואף שאינו חלק מן הסעודה. ובאחרונים נשארו בצ"ע על דברי הטור, ועל כן כתבו לדינא שאם שתה יין של הבדלה קודם הסעודה לכתחילה יברך אחריו ברכה אחרונה, אך בדיעבד אם התחיל את הסעודה לא יברך ברכה אחרונה על היין אלא יפטור אותו בברכת המזון, וכן מסיק במשנ"ב שם (ס"ק כט).

### ברכת המזון פוטרת רק את היין שסמוך לסעודה

ונראה ליישב דברי הטור בדרך חדשה ובהקדם יש להקשות טובא דהנה כתב הביאור הלכה (לעיל סעיף ד ד"ה לפני) שכל מה שיין שלפני המזון נחשב כחלק מן הסעודה ופוטר את היין שבתוך המזון הוא דווקא כששותה את היין בסמוך לסעודה. וכתב המשנ"ב (ס"ק כד) שה"ה לעניין ברכת המזון שאינה פוטרת את היין שלפני המזון רק בשתה סמוך לסעודה. ולכאורה דברי המשנ"ב צ"ע שהרי מבואר ברא"ש (פסחים פרק י סימן כד) שאין צריך לברך ברכה מעין ג' על הכוס הראשונה והשניה של ד' כוסות והוא משום שממשיך תאוות האכילה על ידם, וא"כ מוכח דאף ששותה את הכוס הראשונה של ד' כוסות זמן רב קודם הסעודה אמרינן שברכת המזון פוטרתו כיון שהוא ממשיך תאוות האכילה ודלא כמש"כ הביאור הלכה דבעינן דווקא סמוך לו.

### חילוק בין השותה כוס אחת לשותה ב' כוסות

ונראה לבאר על פי המבואר בגמרא בברכות (לה, ב) שיין מסעד סעיד היינו כששתה פורתא, אך אם שתה טובא הוא מגרר גריר, וראה במשנ"ב (סימן תעא ס"ק ז) שהשותה שתי כוסות של רביעית יין חשיב כשותה יין טובא שאז הוא מיגרר גריר, וכן מבואר בביאור הגר"א שם (ס"ק ז) שהשותה ב' כוסות חשיב שתיה טובא, אך השותה כוס אחת הוא סעיד ואינו ממשיך תאוות האכילה. והנה ברא"ש מבואר שברכת המזון פוטרת את היין שלפני הסעודה משום שהיין ממשיך את תאוות האכילה ואף ששותה רק כוס אחת ולכאורה כוס אחת היא מיסעד סעיד, וצ"ל דהיין ששותה ממש סמוך לסעודה הוא גורר את האוכל אפילו כששותה כוס אחת.

וכעין זה כתב בתוס' רבינו פרץ בפסחים (צט, ב) בטעם שמותר למלא כריסו בסופגנין ובלבד שיאכל מצה באחרונה (כמבואר בפסחים קיט, ב), ואף שאסרו חכמים לאכול מצה עשירה בערבי פסחים כדי שיאכל את הכזית מצה לתיאבון, וביאר בתוס' רבינו פרץ דבאותה סעודה עצמה מותר לו לאכול ולמלאות כריסו, כי בני המעיים פתוחין לאכילה, אך קודם הסעודה האכילה ממלאת את כריסו ויש לחוש שאכילת המצות תהיה אכילה גסה.

והשתא י"ל בדעת הרא"ש דכיון ששותה את היין בסמיכות לסעודה, נעשה היין כחלק מן הסעודה ולכן אף ששותה רק כוס אחת היין אינו מיסעד סעיד כיון שהוא שותה בזמן שהבני מעיים נפתחו לסעודה. ולפי זה מובנים דברי הביאור הלכה שצריך לאכול דווקא בסמוך לשתיית היין שרק אז שתיית היין היא חלק מהסעודה כיון ששותה בזמן שבני המעיים נפתחו לסעודה. ולפי"ז יוצא חידוש גדול הלכה למעשה שכל מה שכתב הביאור הלכה דבעינן שישתה דווקא סמוך לסעודה היינו כששותה כוס אחת של יין אך אם שותה יותר מב' כוסות אז אפילו אם שותה כשאינו סמוך לסעודה א"צ לברך על אותם כוסות ברכה אחרונה דנפטרים בברכת המזון וצ"ע לדינא.

ולפי זה יש ליישב גם את דברי הטור דלעיל שכתב שבהבדלה היין אינו נפטר בברכת המזון כי הוא לא חלק מהסעודה, והקשו האחרונים שהרי בב' כוסות של ליל הסדר ברכת המזון פוטרת אפילו ששותה את היין משום חיוב של ד' כוסות, והשתא יש ליישב דכששותה ב' כוסות שהוא מיגרר גריר הרי הוא חלק מהסעודה ולכן הוא נפטר בברכת המזון, אמנם כששותה כוס אחת, ברכת המזון אינה פוטרת אלא בקידוש שהוא חלק מהסעודה, אך כוס של הבדלה שאינה חלק מהסעודה אינה נפטרת בברכת המזון.

### אי ברכת המזון פוטרת שאר משקין

כתב המשנ"ב (ס"ק כה) שכל מה שברכת המזון פוטרת את מה ששתה קודם הסעודה הוא דווקא בששותה יין, אך אם שותה שאר משקין, ואינו שותה מהן בתוך המזון, אין ברכת המזון פוטרתו. ובביאור הלכה (ד"ה ואפילו) הביא דדעת הט"ז שאף שאר משקין נפטרים בברכת המזון כי גם הם גוררים תאוות האכילה [חוץ ממים דזה לכו"ע אינו גורר את תאוות האכילה]. אך מסיק הביאור הלכה לדינא דכיון שיש סוברים שברכת המזון אינה פוטרת כלל את המשקין שקודם האכילה די לנו שנפטור ביין שא"צ לברך ברכה אחרונה ויכול לסמוך על ברכת המזון אך השותה שאר משקין קודם הסעודה צריך לברך עליהם ברכה אחרונה ואינם נפטרים בברכת המזון.

### השותה מים קודם הסעודה ובתוך הסעודה

ובביאור הלכה שם מבואר דאף שאם הוא שותה מים קודם הסעודה צריך לברך עליהם ברכה אחרונה ואינם נפטרים בברכת המזון, אך אם הוא שותה מים גם בתוך הסעודה הביא שהמג"א נשאר בזה בצ"ע אם ברכת המזון פוטרו. וע"ש במג"א שביאר הספק דהנה קיי"ל שהשותה יין קודם הסעודה ואחר כך שותה יין בסעודה, דאז לכו"ע ברכת המזון פוטרת אף את היין שקודם הסעודה [ואפילו הוא יין של הבדלה דלדעת הטור אינו נפטר בברכת המזון, הכא שפוטר בברכתו אף את היין שבסעודה לכו"ע נפטר בברכת המזון], כיון ששתה גם בסעודה וברכת המזון היא על כל השתיה שלו, והנה נחלקו ראשונים אם צריך לברך על מים ששותה בתוך הסעודה (מובא לקמן סעיף ז), וכיון שלדעת אותם ראשונים שצריך לברך על המים שבתוך הסעודה הרי הברכה שמברך על המים קודם הסעודה פוטרת את המים שבתוך הסעודה, א"כ לדעתם אין צריך לברך ברכה אחרונה על המים ששותה קודם הסעודה שהרי הם פוטרים המים שבתוך הסעודה. וע"ש במג"א דסיים שלכן השותה מים קודם הסעודה ישתה פחות מכשיעור שלא יבוא לספק זה אם לברך על המים ברכה אחרונה.

ודבר זה מצוי כששותה מים קודם הסעודה, ודרך העולם לשתות אף בתוך הסעודה, דלדינא לא יברך על המים ברכה אחרונה משום דספק ברכות להקל ויש לחוש לשיטות שצריך לברך על המים בסעודה , וכיון שהוא פוטר את המים שבסעודה אינו מברך על מה ששתה קודם הסעודה ברכה אחרונה.

והנה בבן איש חי (פרשת נשא שנה א סעיף ב) וכן בשו"ת רב פעלים (חלק ב סימן מז) מביאים מהאריז"ל שראה על מצחו של תלמידו המהרח"ו ששתה מים קודם הסעודה ולא בירך עליהם ברכה אחרונה, ומזה הסיקו לדינא שאם שותה מים לפני הסעודה צריך לברך ברכה אחרונה אפילו אם שותה מים בתוך הסעודה, וכן פסק הכף החיים כאן (ס"ק מז).

ודבר זה צ"ע דהא לאותם שיטות שצריך לברך על המים בסעודה אין לברך ברכה אחרונה כיון שהוא פוטר את המים שבסעודה וכמו שנתבאר לעיל, דכל שפוטר את מה שבתוך הסעודה הרי הוא נפטר בברכת המזון [וכמו שמצינו בראשונים שאין מברכים על הכרפס ברכה אחרונה משום שיש לחוש לדעת הראשונים שהוא פוטר את המרור, וכל שפוטר את מה שבתוך הסעודה הרי הוא נפטר בברכת המזון], וצ"ע מדוע לא חשו לאותם דעות והרי ספק ברכות להקל. וגם אחד מגדולי פוסקי הספרדים הסכים בקושיא זו וצ"ע.

ושו"ר שהבן איש חי בספרו (פרשת צו סעיף לד) כתב שגם בכרפס אם אכל כזית יברך אחריו ברכה אחרונה, ואף שי"א שהוא פוטר בברכתו את המרור, אמנם בספרו עוד יוסף חי חזר בו שלא יברך ברכה אחרונה. וצ"ע.

**הדינים העולים:**

1. השותה יין בסעודה א"צ לברך אחריו ונפטר בברכהמ"ז. ובטעם הדבר מצינו ג' שיטות לרא"ש דהוא כדברים הבאים מחמת הסעודה, לר"י הוא משום דבתוך הסעודה תיקנו ברכת המזון כעיקר דינו של יין דבעי ג' ברכות, ולרשב"א מיגו דקבוע לסעודה קבוע נמי ליין.
2. השותה יין בסוף הסעודה [אחר שאמר הב לן ונבריך] י"א שצריך לברך עילו ברכה אחרונה, וי"א שברכת המזון פוטרתו. ותלי במח' הראשונים הנ"ל.
3. אם מכוין להדיא לפטור את היין בברכת המזון מהני.
4. נחלקו הראשונים אם ברכת המזון פוטרת את היין שלפני הסעודה, והשו"ע פסק שפוטר, ובביאור הלכה פסק שבקידוש עדיף לשתות רק כמלא לגומיו דאין בזה שיעור ברכה אחרונה.
5. אם הבדיל לפני הסעודה דעת הטור שברכהמ"ז אינה פוטר את היין והמג"א הניחו בצ"ע. ומסקנת המשנ"ב דבדיעבד אם בירך כבר אינו מברך שוב ברכה אחרונה על היין.
6. מבואר בביאור הלכה שברכת המזון פוטרת רק את היין שסמוך לסעודה. אמנם נראה שאם שותה ב' כוסות ויותר א"צ שיהיה סמוך דאז היין גריר.
7. השותה שאר משקין ואחר כך אוכל סעודה נחלקו הפוסקים אם ברכת המזון פוטרת, ומסקנת הביאור הלכה שאינה פוטרת.
8. השותה מים קודם הסעודה ואחר כך שותה מים בסעודה אינו צריך לברך על המים שקודם הסעודה.