שיעור נו סימן רכד א -יד
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רב - רל ברכות הנהנין

**שיעורי הלכה**

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**..**

**הלכות ברכות**

**שיעור נו**

**~ סימן רכד סעיף א - יג ~**

## [סימן רכד סעיף א] הרואה מרקוליס או שאר עכו"ם אומר ברוך אתה ה' אמ"ה שנתן ארך אפים לעוברי רצונו, ואם רואה אותה בתוך ל' יום, אינו חוזר ומברך. הגה: והאידנא אין מברכים זאת הברכה שהרי אנו מגודלים ביניהם ורואים אותם תמיד.

# הברכה על בית עכו"ם

מבואר כאן בדברי השו"ע שהרואה שאר עכו"ם מברך ברכת 'שנתן ארך אפים'. והנה בשו"ע לקמן (סעיף יא) מבואר שהרואה בתי עכו"ם בישובן, אומר בית גאים יסח ה' ובחורבנן אומר אל נקמות ה', ולכאורה זה סותר למש"כ השו"ע כאן של שאר עכו"ם מברך 'שנתן ארך אפים'.

והנה איתא בסוגיא בברכות (נח, ב) תנו רבנן הרואה בתי ישראל בישובן אומר ברוך מציב גבול אלמנה בחורבנן אומר ברוך דיין האמת בתי אומות העולם בישובן אומר בית גאים יסח ה' בחורבנן אומר אל נקמות ה' אל נקמות הופיע, וכתב הבית יוסף (על הטור בסעיף יא) דבשלמא לפרש"י בסוגיא (ד"ה ברוך מציב) דפירש מש"כ בגמרא שם שהרואה בתי ישראל בישובן מברך 'מציב גבול אלמנה' דקאי אבית המקדש בישוב בית שני, והיינו בזמן שישבו על אדמתם בהשקט ובטח, אפש"ל דהרואה בתי עכו"ם היינו שרואה את העכו"ם יושבים שם בהשקט ובטח, אמנם לפמש"כ הרי"ף שהרואה בתי ישראל היינו בתי כנסיות, ולפי"ז הרואה בתי עכו"ם היינו בתים של העבודה זרה, וא"כ קשה דמבואר שם בגמרא שעל בתי עכו"ם מברך בית גאים יסח ה' וכאן מבואר שעל העכו"ם מברך שנתן ארך אפים.

ותירץ הבית יוסף דצ"ל דבתי אומות העולם היינו בתים שמתכנסים בהם לדון בערכאות או להתייעץ ועל אלו אומר בית גאים יסח ה' ומש"כ בשו"ע כאן לברך שנתן ארך אפים היינו על בתי של עבודה זרה ממש [ובעניין ברכת מציב גבול אלמנה ע"ע מש"כ לקמן (סעיף י)].

אמנם הב"ח תירץ דמה שנתבאר שמברך שנתן ארך אפים היינו כשרואה את גוף העבודה זרה, אך כשרואה את בית העובדי כוכבים במקום שמעמידים בתוכו את העבודה זרה אומר בית גוים יסח ה'. ולדינא המשנ"ב כאן (ס"ק ב) הביא את פירוש הבית יוסף שמברך שנתן ארך אפים על בית העבודה זרה, אך הביא גם דברי הב"ח דמיירי דווקא כשרואה את העבודה זרה עצמה בגלוי, ונראה שחשש לדעת הב"ח שאין לברך אלא כשרואה את העבודה זרה עצמה [אך יש להעיר דבמשנ"ב לקמן (ס"ק טו) הביא רק את פירוש הב"ח ויל"ע].

# ברכת נתן ארך אפים בזמנינו

והנה הרמ"א מסיק דהאידנא אין מברכים ברכה זו כי רואים אותם תמיד. אך יש לדון שבימינו הדבר מצוי שלא רואים בית עבודה זרה במשך ל' יום, ולכאורה בכה"ג אם רואה אחר ל' יום שלא ראה צריך לברך. אך עדיין יל"ע בזה דהנה כתב המשנ"ב (ס"ק ג) בשם הא"ר דאפילו אם לא ראה אותה תוך ל' יום, כיון שיש רוב העולם שהוא שוכן ביניהם שרואין אותה אין לו לברך, אך עדיין יש לדון דנראה שבזמנינו רוב העולם אינם רואים עבודה זרה בתוך ל' יום, ויתכן שבזמנינו הרואה בית ע"ז יצטרך לברך שנתן ארך אפים.

אמנם מכל מקום אין לברך אא"כ רואה את העבודה זרה עצמה, ולא סגי בראיית בית העבודה זרה דיש לחוש לשיטת הב"ח וכנ"ל. עוד יש ספק בזה אם רואה מבנה של 'כנסייה' אי נחשב כבית של עבודה זרה. ובגמרא בחולין (יג, ב) מבואר שעכו"ם שבחוצה לארץ לאו עובדי כוכבים הן אלא מנהג אבותיהן בידיהם, ועש"ך (סימן קכח ס"ק ד וסימן קכג ס"ק ב), ועי' רמב"ם (פרק יא ממאכלות אסורות הלכה ז) שהישמעאלים אינם עובדים ע"ז אבל הנוצרים עובדי ע"ז הם.

# שלא לילך ל'מושב לצים'

עוד הביא המשנ"ב (שם) מהב"ח בשם ספר האשכול שכתב 'השמר לך לראות קנגיאות של כותים וה"ה מחולתם או שום דבר שמחתם ואם תשמע קול כותים שמחים האנח ותצער על חורבן ירושלים ותתפלל להקב"ה עליה. ואיתא בגמרא דאפילו ההולך לקניגיאות ולטיטראות של ישראל ה"ז מושב לצים'. ויש להעיר מזה דאסור לילך למקומות שעושים ליצנות אף שהם 'חרדים', ואף שקורים לזה 'אירוע שמחה' ואכמ"ל.

## [סעיף ה] הרואה ששים רבוא מישראל ביחד אומר בא"י אלהינו מלך העולם חכם הרזים, ואם הם עובדי כוכבים וגלולים אומר בושה אמכם חפרה יולדתכם הנה אחרית גויים מדבר ציה וערבה.

# ברכת חכם הרזים

והנה מבואר בגמרא (ברכות נח, ב) דהוה עובדא דרב פפא ורב הונא בירכו על רב חנינא חכם הרזים כי הוא היה חשוב בעניהם כשישים ריבוא מישראל, וכן הביא הטור כאן שאם ראה אדם מופלג בחכמה מברך עליו חכם הרזים [אך הביא שיש חולקים]. והרמב"ם (פרק י מברכות הלכה יא) והשו"ע השמיטו דין זה, דס"ל שבימינו אין חכם כזה השקול כשישים ריבוא. עוד מבואר ברמב"ם (שם) שדין זה הוא רק בארץ ישראל, ובכסף משנה ביאר דס"ל לרמב"ם דאין אוכלסא בבבל, אכן השו"ע סתם שיכול לברך ומשמע שאין חילוק בין ארץ ישראל לשאר ארצות. ונראה דכל שיש ס' ריבוא ביחד יכול לברך, ואפילו אם הוא רואה רק חלק מהם. עוד נראה מסברא שצריך שיהיה ס' ריבוא אנשים, אך נשים וילדים אינם מצטרפים לשיעור זה.

# כמה דיני ברכות שונות

### ברכת ברוך שחלק מחכמתו ליראיו

כתב השו"ע (סעיף ו) הרואה חכמי ישראל אומר בא"י אמ"ה שחלק מחכמתו ליריאיו. והנה כתב בערוך השולחן (סעיף ו) ד'כמה שיעור גדלו בתורה לא נתבאר ולכן נמנעים עתה מברכה זו', וכבר מצינו שהיום אין דין תלמיד חכם לכמה דברים (עי' ברמ"א סימן רמג סעיף ב), ולכן נראה שבזמנינו אין לברך ברכה זו. וכ"כ בכף החיים (ס"ק ט) בשם החסד לאלפים.

### ברכת ברוך שנתן מחכמתו לבשר ודם

כתב השו"ע (סעיף ז) הרואה חכמי אומות העולם עובדי כוכבים שחכמים בחכמות העולם אומר בא"י אמ"ה שנתן מחכמתו לבשר ודם. וכתב המשנ"ב (ס"ק ט) דהיינו שהוא בקי בז' חכמות, ונראה כוונתו דסגי שיהיה בקי באחד מהז' חכמות [ובפירוש הז' חכמות כתב הרמב"ם בשמונה פרקים (פרק ה) שהם טבע המספרים (מתמטיקה), תבניות ההנדסיות (גיאומטריה), תכונה הגלגלית (אסטרונומיה), רפואה, מדעי הטבע, דקדוק ותורת הלשון. ורבנו בחיי בפירושו לאבות (פרק ג אות יח) כתב ששבע החכמות הן חכמת ההגיון, חכמת המספר, חכמת המידות, חכמת הטבע, חכמת התכונה, חכמת הניגון, חכמת האלוקות].

והנה יש שהוכיחו מדברי הרמב"ם בהלכות מלכים (פרק ח הלכה יא) שגוי שאינו מקיים ז' מצוות בני נח אינו נחשב כ'חכם' וא"א לברך עליו, וז"ל הרמב"ם שם 'כל המקבל שבע מצות ונזהר לעשותן הרי זה מחסידי אומות העולם, ויש לו חלק לעולם הבא, והוא שיקבל אותן ויעשה אותן מפני שצוה בהן הקדוש ברוך הוא בתורה והודיענו על ידי משה רבינו שבני נח מקודם נצטוו בהן, אבל אם עשאן מפני הכרע הדעת אין זה גר תושב ואינו מחסידי אומות העולם ולא מחכמיהם', ומשמע שאם מקיים ז' מצוות בני נח מפני הכרע הדעת שלו אינו נחשב מחכמיה, וא"כ כ"ש שאם אינו מקיים כלל את הז' מצוות בני נח אינו נחשב כאחד מ'חכמיהם' ואין לברך עליו ברוך שנתן מחכמתו. אכן ברמב"ם הנדפס מחדש (מהדורת פרנקל) תיקנו הגירסא, דכן הוא לשון הרמב"ם 'ואינו מחסידי אומות העולם אלא מחכמיה', ולפי לשון זו אין מקור לכך שאם אינו שומר ז' מצוות אינו נחשב כ'חכם'.

ולכאורה נראה דאם רואה רופא גדול ומומחה דצריך לברך עליו שנתן מחכמתו לבשר ודם. אמנם אם הוא חכם הבקי בז' חכמות שהוא שומר תורה ומצוות י"א שאין מברכים כיון שעיקר חכמת ישראל היא חכמת התורה, ואם היה חכם היה מעדיף ללמוד תורה (עי' דרשו הערה 14). [ובערוה"ש (הנ"ל שם) כתב שאין לברך כלל ברכה זו דגם בזה לא נודע מהו שיעור גדלותו בשארי חכמות שיוכל לברך עליו וכנ"ל].

### ברכת שחלק מכבודו

כתב השו"ע (סעיף ח) על מלכי ישראל אומר בא"י אמ"ה שחלק מכבודו ליראיו, ועל מלכי עובדי כוכבים אומר ברוך שנתן מכבודו לבשר ודם. וכתב המשנ"ב (ס"ק יב) דעל השלטונים שאין עול מלך עליהם לשנות דבריהם ודן והורג במשפט מברך עליהם, ומשמע מדבריו שאין מברכים ברכה זו אלא על מלך שיכול לדון ולהרוג ואין עול מעליו שיכול לבטל את גזירותיו. ולכן בזמנינו אין מברכים על המלכים כי אינם יכולים לפסוק כרצונם, והם נתונים לביקורת של בית המשפט והחוק.

[סעיף ט] מצוה להשתדל לראות מלכים אפילו מלכי אומות העולם.

# מצוה לראות את המלכים

וטעם הדבר מבואר בגמרא בברכות (נח, א) שאם יזכה יבחין בין מלכי ישראל למלכי אומות העולם, והיינו שאם יזכה יראה את הכבוד שיהיה בביאת המשיח.

והנה מבואר שם בגמרא (וכן מבואר לדינא במשנ"ב ס"ק יג) שהתירו ליטמא בטומאה דרבנן כדי לראות את המלכים. ויש בזה חידוש שאף שאינו בטוח שהוא עצמו יזכה לראות את המשיח מ"מ אמרינן שמותר לו לעבור על איסור דרבנן כדי להתכונן למלך המשיח.

ויש לדון דלכאורה ה"ה שיהיה מותר לטוס לחו"ל בשביל לראות מלכים, דחשיב כיוצא לצורך מצוה, וכ"ש שהתירו כאן אפילו איסור דרבנן. אמנם מבואר במשנ"ב שאם ראה מלך פעם אחת לא יבטל מלימודו ולא יטמא טומאה דרבנן כדי לראותו אא"כ הוא בא בחיל גדול יותר.

## [סעיף י] הרואה בתי ישראל בישובן, כגון בית שני, אומר בא"י אמ"ה מציב גבול אלמנה, בחורבנן אומר ברוך דיין האמת.

# הרואה בתי ישראל

כתב המשנ"ב (ס"ק יד) בשם רש"י דברכה זו שמברכים על בתי ישראל היינו כשהם מיושבים בתוקף ובגבורה כגון בזמן בית שני. והביא המשנ"ב די"א דדווקא בזמן בית שני קאמר אבל בזמן הזה אפילו בארץ ישראל אין מברכין ברכה זו, ויש שמפרשים שמברכים ברכה זו אפילו בזמן הזה על בתי כנסיות המיושבים בתוקף ובגבורה. ולמעשה מסיק המשנ"ב שיש לברך ברכת מציב גבול אלמנה בלא שם ומלכות, דיש לחוש לדעת רש"י שאין לברך אלא בזמן בית שני. ולעיל (סעיף א) נתבאר דדעת הב"ח שמברכים ברכה זו על כל הבתים ולאו דווקא בזמן בית שני.

## [סעיף יא] הרואה בתי עכו"ם בישובן אומר בית גאים יסח ה', בחורבנן אומר אל נקמות ה'.

# הרואה בתי עכו"ם

וכתב המשנ"ב (ס"ק טו) דלפירוש רש"י היינו שרואה בתי כותים שישובים בשלוה והשקט ועושר, ולפירוש הרי"ף היינו בתי תפלה שלהם. ולדעת הב"ח כבר נתבאר דהיינו ברואה את בתי העכו"ם מבחוץ, ואם רואה אותם מבפנים מברך 'שנתן ארך אפים' וכמו שנתבאר לעיל (בסעיף א).

## [סעיף יב] הרואה קברי ישראל אומר בא"י אמ"ה אשר יצר אתכם בדין וכו', ועל קברי עכו"ם אומר בושה אמכם וגו'.

# לברך על הקברים כשרואה מרחוק

והנה מבואר בערוך השולחן (סעיף ח) דגם כהן שאסור לו להתקרב לקברים יכול לברך מרחוק כיון שרואה אותם, וכן ההולך לדרכו או נוסע בעגלה כיון שרואה את הקברים נראה שמברך ברכה זו. ויש להעיר דמכל מקום צריך לברך דווקא כשהוא עומד בריחוק ד' אמות מהקבר, שהרי אין לומר מילי דקדושה בתוך ד' אמות למת (וכמש"כ השו"ע סימן שעו סעיף ד).

# לשון 'והמית אתכם בדין'

הנה הרבינו יונה בברכות (מג ע"ב ד"ה הרואה את) הקשה על לשון הברכה שאומרים 'והמית אתכם בדין' דהא קיי"ל (שבת נה, ב) דיש מיתה בלא חטא, ותירץ דאף על גב דקיי"ל יש מיתה בלא חטא, אפילו הכי דינו דין אמת כי הוא יודע כל דרכי איש וכל דרכיו משפט. ובעולת תמיד (ס"ק יא) תירץ דאע"ג דאמרינן יש מיתה בלא חטא, היינו בלא חטא של עצמו אבל חטא אדם מיהא איכא, וכדאמרינן שם במסכת שבת ארבעה מתו בעטיו של נחש, וזה הוא ג"כ מצד הדין שימותו בעבור חטא האדם הראשון ע"ש. ומכל מקום באופן שרואה שני קברים אין לחוש לזה.

# ראה את בית הקברות מרחוק ואח"כ הלך לבית הקברו עצמו

והנה כתב הברכי יוסף כאן (ס"ק ד והביאו השערי תשובה ס"ק ט וכן בכף החיים ס"ק לז) שאם רואה בעד חלון ביתו את בית הקברות י"א דכשילך לבית הקברות עצמו צריך לברך, אך הביא דהרבה אחרונים הורו שאינו יכול לברך בכה"ג [ועכ"פ מוכח מזה כדברי הערוה"ש הנ"ל דא"צ לראות הקרקע של בית הקברות וסגי בכך שרואה את הקברים מחלון ביתו].

## [סעיף יג] כל ברכות הראייה אם חזר וראה אותו דבר בתוך ל' יום אינו חוזר ומברך.

# ראה מלך אחר בתוך ל' יום

וכתב המשנ"ב (ס"ק יז) דדעת המג"א שאם ראה מלך אחר אפילו בתוך ל' יום צריך לברך עליו, וכן לעניין הברכה שמברך בבית הקברות, דאם רואה בית קברות אחר אפילו בתוך ל' יום חוזר ומברך עליו, אמנם באליה רבה (סו"ס רכה) דקדק מדברי המג"א בעצמו (שם ס"ק יט) משמע דלא ס"ל הכי, ואף אם ראה מלך אחר לא יברך. וכן משמע מדברי המשנ"ב לקמן (סימן רכה ס"ק לא) לעניין הרואה כושי שאם ראה כושי אחר בתוך ל' יום אינו מברך עליו [ולעניין הברכה על ראיית עבודה זרה מצינו במשנ"ב בסימן זה (ס"ק ג) דהרואה עבודת גילולים בעיר אחרת בתוך ל' יום לראיית העבודה זרה שבעירו, אינו מברך עליה, כיון שכבר ראה מין זה בתוך ל' יום, ואף דמשמע קצת שאם רואה ע"ז אחר יכול לברך עליו, מ"מ נראה שלא יברך בתוך ל' יום אפילו על ע"ז אחרת אם לא עבר ל' יום מהראיה הקודמת].

ויוצא למעשה שאין לברך את כל ברכות הראיה אא"כ עבר ל' יום מהראיה הקודמת, ואפילו אם רואה מלך אחר, או שרואה בית קברות אחר או ים אחר אינו חוזר ומברך בתוך ל' יום. וכמו כן נראה שאם ראה ים אחד ואחר ב' שבועות ראה ים אחר, ולאחר עוד ג' שבועות חזר וראה את הים הראשון דג"כ מספק לא יברך. אמנם נראה פשוט שאם רואה הרים גבוהים ובירך עושה מעשה בראשית ואח"כ רואה את הים יכול לחזור ולברך עושה מעשה בראשית כיון שאינו מברך על אותה התפעלות.

**הדינים העולים:**

1. **הרואה את בית העכו"ם מברך שנתן ארך אפים לעוברי רצונו ולדעת הבית יוסף מברך כן על בית הע"ז, ולדעת הב"ח דווקא כשרואה את הע"ז בגלוי.**
2. **הרואה ס' ריבוא מישראל אומר ברכת חכם הרזים ואפילו אם רואה רק חלק מהקהל ובלבד שיהיו מכונסים ביחד. ונראה שנשים וקטנים אינם מצטרפים לס' ריבוא.**
3. **על חכם אומר ברוך שחלק מחכמתו ונראה דבזמנינו אין לברך ברכה זו בשם ומלכות.**
4. **על מלך מברך ברוך שחלק מכבודו, ואמנם על מלך שאינו יכול להמית אינו יכול לברך.**
5. **הרואה בתי ישראל אומר מציב גבול אלמנה וי"א דדווקא על בית הכנסת מברכים כן וי"א דדווקא בבית שני, והמשנ"ב מסיק שיברך בלא שם ומלכות.**
6. **הרואה קברים מברך אשר יצר אתכם בדין, ואפילו אם רואה אותם מרחוק.**
7. **כל ברכת הראיה אם חוזר ורואה בתוך ל' יום אינו חוזר ומברך ואפילו אם רואה בית קברות אחר, או שרואה מלך אחר, וכן אם רואה ים אחד בתוך ל' יום לראיית ים שני אינו חוזר ומברך.**