60 דברים הנפטרים בברהמ_ז ג_ - אכל קודם הסעודה ובתוכה
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / כיצד מברכין

יום ג' י"ח מרחשון תשע"ב

**א**

א] כתבו התוס' בפסחים ד"ק:, ז"ל, הלכך אם בירך על היין לפני המזון ודעתו לשתות בתוך המזון א"צ לברך אחריו על הגפן ולא תוך המזון בפה"ג, אבל אם נמלך אינו פוטר וגם צריך לברך אחריו ברכה מעין ג', עכ"ל.

ובפשוטו מבו' בד' התוס', דהגם דאין ברהמ"ז פוטרת את היין שקודם המזון עכ"פ לכתחילה, מ"מ כל שדעתו לשתות בתוך המזון ונמצא דהיין שבתוך המזון נפטר במה שבירך על היין שקודם המזון, א"צ לברך על על היין שקודם המזון, ומשא"כ היכא דהוא נמלך, ולא פטר היין שקודם המזון ליין שבתוך המזון, ה"ה צריך לברך אחר היין שקודם המזון.

ועד"ז מצינו בטור סימן תע"ה, ז"ל, ולא יברך עליו בפה"א, ופי' רשב"ם לפי שנפטר בברכת בפה"א שבירך על הירקות בטיבול ראשון, ולכך אומר שאין לברך אחר טיבול ראשון בנ"ר, ור"י אומר צריך לברך אחריו בנ"ר, ומה שא"צ לברך על המרור בפה"א לפי שחשוב כדברים הבאים מחמת הסעודה בתוך הסעודה, עכ"ל, וכעי"ז בטור סימן תע"ג, וכ"ה בתוס' פסחים דק"ג:,[[1]](#footnote-2) ובפסקי הרא"ש שלהי פסחים, ובתשו' הרא"ש כלל י"ד,[[2]](#footnote-3) ומצאתי כן גם בתוס' ר"י שיריליאון ברכות דמ"א:, והרי דלדעת רשב"ם דברכת הכרפס פוטרת את המרור, א"צ לברך בנ"ר על הכרפס שהוא נפטר בברהמ"ז, ואילו לדעת ר"י דאין ברכת הכרפס פוטרת את המרור, צריך לברך בנ"ר על הכרפס, ואינו נפטר בברהמ"ז.

ב] והנה כתב בעה"מ בפ' ערבי פסחים, ז"ל, ויש מחכמי מקומותינו מי שסבר למצוא עליו קושיא לומר היאך יברך בתר כסא דאגדתא והלא יש לפניו כמה כוסות שהוא שותה בתוך סעודתו ויין שלפני המזון פוטר יין שבתוך המזון, וזה החכם חמר מדינתו אטעיה שהיה סבור שיש בכל המדינות יין כמדינתו, ולא ידע כי הרי"ף ז"ל סמך על מה שכתב על משנתנו שהיא שנוי' בעני שבישראל שלא יפחתו לו מד' כוסות ולא הוסיפו לו, ובזה נראין דבריו הואיל ושתה שני כוסות קודם הסעודה ואין לו יין לשתות בתוך הסעודה השתא מיחת עקר דעתי' מלמשתי, וכן הדין בכל מקום שלא נהגו לשתות יין בתוך הסעודה וכו', אבל מי שיש לו יין הרבה לשתות בתוך סעודתו כיון שיש לו לברך ברהמ"ז פטור, עכ"ל.

והנה במש"כ הבעה"מ דאם יש לו יין בתוך המזון א"צ לברך על היין שקודם המזון, נראה דאין לפרש דהוא משום דהיין דקודם המזון פוטר את היין שבתוך המזון, וכד' התוס' והטור, שהרי הבעה"מ כתב כן בדעת הרי"ף, דאילו הי' לו יין לשתות בתוך הסעודה, ל"ה צריך לברך על הגפן על ב' כוסות הראשונות, והנה הרי הרי"ף גופי' ס"ל דמברכין על כוס שני בפה"ג, משום דההגדה הויא הפסק, ולפ"ז נמצא, דברכת בפה"ג שבירך על כוס ראשון, ל"מ לפטור להיין שבתוך המזון, ואפ"ה אמרינן דכל שיש לו יין לשתות בתוך הסעודה, נפטר אף כוס ראשון בברהמ"ז.

וכבר עמד בזה במג"א סימן קע"ד סקי"ד, עיי"ש שכתב בדין השותה מים קודם הסעודה, ז"ל, ומ"מ צ"ע אם שתה רביעית אם צריך ברכה אחרונה, דלכאורה למ"ד דאין צריך ברכה תוך הסעודה א"כ צריך ברכה אחרונה וכו' וכ"מ בטור סי' תע"ג וכו', ולדעת בעה"מ שם א"צ ברכה אחרונה אם שותה ג"כ משקין בתוך הסעודה דברהמ"ז פוטר הכל, ואם אין לו משקין תוך הסעודה צריך ברכה אחרונה על שתי' שלפני הסעודה, עכ"ל.

וכ"ה גם במג"א סימן רצ"ט סק"י, שכתב במש"כ הרמ"א שם דאם הבדיל קודם נט"י צריך לברך אחריו ברכה מעין ג', והיינו לדעת התוס' דבכה"ג שהבדיל קודם נט"י אינו פוטר להיין שבתוך המזון, וכמו שפירש הט"ז שם סק"ו, וכ"ה במג"א סימן קע"ד סק"י, וכתב ע"ז המג"א, ז"ל, לפמ"ש סי' קע"ד לדעת המאור א"צ לברך, עכ"ל, והיינו דלדעת בעה"מ, כל שיש לו יין בתוך הסעודה, א"צ לברך על יין הבדלה, אף אם אין יין ההבדלה פוטר את היין שבתוך הסעודה.

ג] והנה לדעת הבעה"מ דכל ששתה יין בתוך הסעודה, נפטר אף היין שקודם הסעודה בברהמ"ז, אף במקום שלא פטרו היין שקודם הסעודה בברכתו, נראה דיסוד הדין בזה הוא, דכיון דעל כל שתיית היין אינו מחויב אלא בברכה אחרונה אחת, ע"כ ממילא כל דחיילא ברהמ"ז על מקצת משתיית היין, ה"ה פוטרת לכולה.

ובפשוטו הי' נראה, דגם לדעת התוס' והטור דס"ל דרק היכא שפטר היין שקודם הסעודה ליין שבתוך הסעודה, נפטר היין שקודם הסעודה בברהמ"ז, נמי הוי יסוד הדין כדעת בעה"מ, דכל דחיילא ברהמ"ז על מקצת שתיית היין חיילא על כולה, ואך דס"ל דכל הא דשייכא שתיית היין שקודם הסעודה לשתיית היין דתוך הסעודה וחשיבי כשתי' אחת, הוא רק במקום שפטר היין שקודם הסעודה ליין שבתוך הסעודה, אך כל שבירך ע"ז בפנ"ע וע"ז בפנ"ע, לא שייכי זל"ז, וע"כ בכה"ג אין ברהמ"ז פוטרת להיין שקודם המזון.

וכ"ה להדיא בד' הגר"ז בסימן קע"ד ס"ו, ז"ל, וכל מקום שיין שלפני הסעודה פוטר את היין שבתוך הסעודה, א"צ לברך לאחריו ברכה אחרונה כלל וכו', לפי שנפטר הוא בברהמ"ז כמו היין שבתוך הסעודה, ששניהם הם שתי' אחת כיון שנפטרו בברכה ראשונה אחת, עכ"ל.[[3]](#footnote-4)

ד] אמנם הנה בחיי אדם כלל מ"א ס"א כתב, ז"ל, אם הם מדברים שצריך לברך עליהם בתוך הסעודה כגון פירות ויאכל גם כן פירות בתוך הסעודה ומכוין עכשיו בברכה זו לפטור מה שיאכל בתוך הסעודה "וא"כ הוי לצורך הסעודה", לכן מותר אף לכתחילה לאכול ולשתות כמה שירצה וא"צ לברך אחריהם דברהמ"ז תפטור הכל כמו שפוטרת מה שיאכל בתוך הסעודה, עכ"ל, וכ"ה במ"ב סימן קע"ו סק"ב.

ומ' מדבריהם שפירשו הטעם בזה, דכיון דהאכילה שאכל קודם הסעודה נצרכת לסעודה, כדי לפטור את הדברים הבאים בתוך הסעודה, חשיבא אף אכילה זו כצורך הסעודה, וע"כ היא נפטרת בברהמ"ז.[[4]](#footnote-5)

ואמנם הדברים צ"ב, דכיון דאף דברים אלו שאוכל בתוך הסעודה, אינם באים מחמת הסעודה, ואינם צורך הסעודה, וע"כ אף שהן עצמן נפטרין בברהמ"ז, משום שהם בכלל הסעודה, מ"מ מ"ט נימא דמכח זה תחשב גם האכילה שאכל קודם הסעודה שהיא נצרכת לפטרם בכלל הסעודה, ועוד, שהרי כדי לפטור את הדברים שבתוך הסעודה ל"ב לאכילה שאכל קודם הסעודה, אלא לברכה, ואך דלא תחול ברכתו בלא שיאכל מעט, וא"כ מ"ט מהני זה לחשוב דכל האכילה הויא צורך הסעודה, וצ"ע בזה.[[5]](#footnote-6)

**ב**

ה] בעיקר מה שנקט המג"א בדעת הטור דכל הא דנפטר מה שאכל קודם הסעודה בברהמ"ז, הוא רק בשפטר את מה שאכל בתוך הסעודה בברכתו, לכאו' הי' מקום לדון בזה, דלעולם י"ל דדעת הטור היא כדעת בעה"מ, דכל דהוו אכילה ושתי' אחת, כיון דחיילא ברהמ"ז על מה שאכל ושתה בתוך הסעודה, חיילא על כל האכילה והשתי', ואך דס"ל דלדעת הסוברים דאין הכרפס פוטר את המרור בברכת בפה"א, משום דההגדה וההלל הוי הפסק והיסה"ד, הרי דמכח זה גם לא חשבינן לאכילת הכרפס ואכילת המרור כאכילה אחת, וע"כ אין נפטר המרור בברהמ"ז, וצריך לברך אחריו בנ"ר.

ואמנם בד' הבעה"מ מבו' לא כן, אלא אף לדעת הרי"ף דברכת בפה"ג שעל כוס ראשון אינה פוטרת לכוס שני, משום דהגדה והלילא הוי הפסק, מ"מ נפטר הכוס הראשון בברהמ"ז, וכ"ה במג"א סימן רצ"ט סק"י דלדעת בעה"מ א"צ לברך על היין שקודם המזון אף בנמלך, ונ' דהיינו משום דאף דההגדה והלילא הוי הפסק, הרי מ"מ אינו מחויב אלא בברכה אחרונה אחת, וע"כ כל דחיילא ברהמ"ז על מקצת מן השתי', חיילא על כולה, ובזה הוא דפליג הטור וס"ל דכל הא דנפטר מה שאכל ושתה קודם המזון בברהמ"ז, הוא רק בדהוי אכילה ושתי' אחת עם מה שאכל ושתה בתוך הסעודה, וכל שהי' הפסק והיסה"ד ביניהם, אינו נפטר בברהמ"ז.

ו] ועפי"ז יש מקום לומר כן גם בדעת התוס', וזהו שכתבו התוס' דאם דעתו לשתות יין בתוך המזון, הוו השתי' שקודם המזון והשתי' שבתוך המזון שתי' אחת, וע"כ פוטרת ברהמ"ז גם לשתיית היין דקודם המזון, ומשא"כ בנמלך, אין מצטרפין שתיית היין שקודם המזון לשתיית היין שבתוך המזון, וע"כ בכה"ג אין ברהמ"ז פוטרת להיין שקודם המזון.

ומש"כ התוס' "הלכך" אם בירך על היין לפני המזון ודעתו לשתות בתוך המזון א"צ לברך אחריו על הגפן, אשר מזה מ' דאם לא היתה ברכת היין שקודם המזון פוטרת את היין שתוך המזון, הי' צריך לברך אחריו על הגפן, נ' דקאי כלפי מה שדנו התוס' לעיל מינה דשמא אין ברכת היין שקודם המזון פוטרת את היין שתוך המזון משום דזה בא לשתות וזה בא לשרות, או משום דאין יין שקודם המזון פוטר ליין שבתוך המזון ואחר המזון רק בשבתות ויו"ט שאדם קובע סעודתו על היין, ולפ"ז הרי הא דאי"ז פוטר, הוא משום דחשיבי כב' שתיות חלוקות, או משום דהו"ל כנמלך, וע"כ גם ל"ה נפטר היין שקודם המזון בברהמ"ז, וזהו שכתבו התוס' דלפ"מ שהוכיחו התוס' דהיין שקודם המזון פוטר ליין שתוך המזון, וחשיבי שפיר כשתי' אחת ולא חשיב כנמלך, פוטר ברהמ"ז להיין שקודם המזון.

וקצת מ' כן בל' התוס', שכתבו דא"צ לברך אחריו על הגפן ולא תוך המזון בפה"ג, ואם כל הא דא"צ לברך אחריו על הגפן הוא בתוצאה מזה דא"צ לברך תוך המזון בפה"ג, הול"ל איפכא, דא"צ לברך תוך המזון בפה"ג, וגם א"צ לברך אחריו בפה"ג.

ז] אמנם באמת נ', דבגוונא דהטור שבאנו לדון דתפטור ברכהמ"ז את הכרפס, מודו כו"ע דכ"ז הוא רק משום שפטר הכרפס את המרור בברכתו, דהאמנם בגוונא דהבעה"מ דשתה יין קודם הסעודה ובתוך הסעודה, שפיר י"ל דאף במקום שאין היין שקודם הסעודה פוטר את היין שבתוך הסעודה בברכתו, הוי הכל שתי' אחת, וכל דחיילא ברהמ"ז על מקצת השתי', ה"ה פוטרת לכולה, אך בגוונא דהטור דאכל קודם הסעודה כרפס ובתוך הסעודה אכל מרור, דהוו ב' מינים נפרדים, הרי לכאו' פשיטא דבלא הא דנפטר המרור בברכת הכרפס, ל"ה שייכים זל"ז כלל, ול"ה חזינן להו כאכילה אחת,[[6]](#footnote-7) שהרי לא עלה ע"ד אדם מעולם, דמי שאכל קודם הסעודה דבר שברכתו שהכל, ואח"כ אכל בתוך הסעודה בשר ודגים, דלא יהא צריך לברך בנ"ר על מה שאכל קודם הסעודה, וכ"נ להדיא בד' המ"ב סימן קע"ו סק"ב אות ב', דכל מקום הנידון בזה, הוא רק כשאכל בתוך הסעודה מאותו המין, עיי"ש.

ח] והנה כתב ראבי"ה סימן תקכ"ה, ז"ל, ואחר ששתה כוס ראשון מברך על הגפן ועל פה"ג וכו' וכן לשלישי וכן לרביעי דכל חד וחד מצוה באפי נפשי' הוא, אלא על כוס שני אין מברך לאחריו כי בברהמ"ז יפטרנו, עכ"ל, והובא בטור סימן תע"ד.

והגר"ז בקו"א סימן קע"ד סק"ז פירש שדעתו דכוס השני שפוטר בברכתו את היין שבתוך המזון אינו טעון ברכה לאחריו, ומשא"כ הכוס הראשון שאינו פוטר את היין שתוך המזון טעון ברכה לאחריו.

אמנם למש"נ יש מקום לדון בזה, דהנה בעיקר מש"כ ראבי"ה דכל כוס ראשון וג' וד' מברך על הגפן משום דכל חד וחד מצוה באפי' נפשי' הוא, נראה דהיינו, דכיון דכל כוס הוי מצוה באפי' נפשי', ע"כ חשבינן להו כשתיות חלוקות, וע"כ צריך לברך על כל כוס ברכת מעין ג', דס"ל דגם בברכה אחרונה צריך לברך על כל שתי' ושתי' בפנ"ע, ולפ"ז י"ל, דכיון דנתחלקו הכוס הראשון והכוס השני זמ"ז, וחשיבי כב' שתיות, ע"כ אין השתי' שבתוך המזון מצורפת, אלא עם שתיית הכוס השני ולא עם שתיית הכוס הראשון, כיון דב' הכוסות עצמן נתחלקו זמ"ז, וע"כ אין ברהמ"ז פוטרת להכוס הראשון, וצ"ע בזה.

**ג**

ט] בעיקר מש"כ המג"א בדעת בעה"מ, דכל שאכל ושתה קודם המזון ובתוך המזון, פוטר ברהמ"ז אף את מה שאכל ושתה קודם המזון, הנה הגר"ז בסימן קע"ד קו"א סק"ז והנשמ"א בכלל מ"א נחלקו ע"ז, וכתבו דכל מש"כ הבעה"מ דכה"ג נפטר היין שקודם המזון בברהמ"ז, הוא רק ביין, וכמש"כ הבעה"מ בהמש"ד בשם הגאונים ורשב"ם דברהמ"ז פוטרת יין מק"ו, עכ"ד, וכ"כ בשעה"צ סימן קע"ו סק"ח.

אמנם בדעת המג"א נראה דמפרש, דהבעה"מ תרי מילי קאמר, חדא, דאם יש לו יין לשתות בתוך המזון, א"צ לברך ברהמ"ז על היין שקודם המזון, ועוד, דאף כשאין לו יין בתוך המזון, מ"מ ברהמ"ז פוטרת למעין ג' דיין.

י] והנה בחי' ר"ד הביא לד' בעה"מ דברהמ"ז פוטרת למעין ג' דיין, ופליג עלי', וכ"ה בר"ן, והנה מחד גיסא ממה שלא הזכירו למש"כ דהוא רק בשיש לו יין בתוך המזון, מ' כד' המג"א, דס"ל דהבעה"מ תרי מילי קאמר, ומש"כ בשם הגאונים דברהמ"ז פוטרת מעין ג' דיין, הוא טעם לעצמו, וכ"ה מבו' להדיא בד' המאירי, עיי"ש, אך מאידך ממה שלא עמדו לדון בטעמא קמא דבעה"מ, מ' דהוי הכל טעם א' וכד' הגר"ז והחיי אדם, ועיי"ש שדקדקו כן.

ובאמת בל' הבעה"מ מ' כד' הגר"ז והחיי אדם, שהרי בתחילת דבריו כתב דבגונא שאין לו יין בתוך המזון נראין דברי הרי"ף, ואם מש"כ אח"כ דברהמ"ז פוטרת מעין ג', הוא טעם בפנ"ע, ואף בשלא הי' לו יין בתוך המזון, נמצא דלא הסכים לד' הרי"ף אף בכה"ג שלא הי' לו יין בתוך המזון, וזה דלא כמש"כ מתחילה, וצ"ע בזה.

יא] ובביאור ד' הבעה"מ לדרך זו, דהא דנפטר היין בברהמ"ז, הוא משום שיש לו יין בתוך המזון, בצירוף הא דברהמ"ז פוטרת את היין מק"ו, נראה דהיינו, דהגם דברהמ"ז פוטרת את היין, מ"מ כל ששתה קודם הסעודה שעדיין לא הי' מחויב בברהמ"ז, וכבר נתחייב בברכת מעין ג', יש לו לברך מעין ג', ולא לפטרו בברהמ"ז, וע"כ רק בגונא שיש לו יין לשתות בתוך המזון, דכה"ג כיון שלא סיים שתייתו עדיין אין מוטל עליו לברך על היין, וכשסיים שתייתו כבר הוא בתוך המזון והוא מחויב בברהמ"ז, הוי דינו לפטור את היין בברהמ"ז ולא לברך עליו בפנ"ע.[[7]](#footnote-8)

ובביאוה"ל סימן ר"ח סי"ז נקט בפשיטות, דבשתה יין לאחר המזון, ה"ה נפטר לדעת בעה"מ בברהמ"ז, ואילו בשותה יין קודם המזון, אינו נפטר בברהמ"ז אלא בשיש לו יין לשתות בתוך המזון, וצ"ב הטעם בזה, ולפמש"נ הוא מבו' היטב, דבשתה יין לאחר המזון, כיון שכבר הוא מחויב בברהמ"ז, הוי דינו לברך על היין ברהמ"ז, וא"צ לברך עליו מעין ג', אך כל ששתה יין קודם המזון, שעדיין אינו מחויב בברהמ"ז, יש לו לברך על היין מעין ג' ולא לפטרו בברהמ"ז, ורק אם יש לו יין לשתות בתוך המזון, הוא דמצי לפטור כל היין בברהמ"ז, וכמש"נ.

יב] והנה כתב השעה"צ סימן קע"ו סק"ה, ז"ל, ונראה לכאו' שמקורו הוא מד' המאור בפרק ערבי פסחים לענין ד' כוסות, ואינו ראי' גמורה, דאפשר דהוא לא כתב כן רק לענין יין שבא לפטור היין שבתוך הסעודה, וממילא אינו יכול לברך ברכה אחרונה מקודם, אבל לא במיני מזון שא"צ ברכה בתוך הסעודה, עכ"ל.

ובאמת מ' כן בד' בעה"מ שם שכתב, ז"ל, היאך יברך בתר כסא דאגדתא והלא יש לפניו כמה כוסות שהוא שותה בתוך סעודתו "ויין שלפני המזון פוטר יין שבתוך המזון", עכ"ל, ומ' דאלמלי הא דיין שלפני המזון פוטר יין שבתוך המזון, הי' עליו לברך על היין שלפני המזון ברכת מעין ג', אף שהוא שותה יין גם בתוך הסעודה.[[8]](#footnote-9)

אך הדברים צ"ב, דהיאך מצינו למימר דכל דינא דבעה"מ הם רק ביין שבא לפטור את היין שבתוך המזון, הרי בעה"מ קאי לדעת הרי"ף דהכוס של קידוש ל"מ לפטור את היין שבתוך המזון, דההגדה והלל הוו הפסק, ואפ"ה א"צ לברך אחריו מעין ג', ומזה הוכיח המג"א בסימן קע"ד סקי"ד דלד' בעה"מ א"צ לברך אחריו אף כשאינו פוטר את מה ששותה בתוך המזון, וכמש"נ לעיל סק"ב.

יג] אמנם באמת בד' השעה"צ מבו', דמש"כ די"ל דד' בעה"מ קיימי רק כשבא לפטור את היין שבתוך הסעודה, אי"ז משום דרק בכה"ג שהוא פוטר את היין שבתוך הסעודה ה"ה שייך לסעודה, וכמש"כ במ"ב שם דכל שהוא פוטר את מה שאוכל בתוך הסעודה הו"ל צורך הסעודה, אלא היינו משום דבכה"ג שהוא פוטר את היין שבתוך הסעודה אינו יכול לברך ברכה אחרונה קודם הסעודה.

ונ' בביאורו, שהרי נת' לדעת הגר"ז והחיי אדם, אשר כן אזיל השעה"צ שם סק"ח, דיסוד ד' הבעה"מ הם דברהמ"ז פוטרת למעין ג' דיין, ואך דמ"מ כל ששתה יין קודם המזון כשעדיין אינו מחויב בברהמ"ז, מוטל עליו לברך ע"ז מעין ג', וע"כ אין לו לפטרו אח"כ בברהמ"ז, ורק כשהוא שותה יין גם בתוך המזון, אין מוטל עליו לברך עד שיסיים שתייתו, וכיון דבשעה שסיים שתייתו כבר הוא מחויב בברהמ"ז, ה"ה פוטר בזה את היין.

ולפ"ז נ' בדעת השעה"צ, דכ"ז הוא במקום שהיין שקודם המזון פוטר את היין שבתוך המזון, דבכה"ג אין לו לברך עליו מעין ג' קודם המזון, כיון שהוא צריך לפטור את היין שבתוך המזון, וכיון שאין מוטל עליו לברך מעין ג' עד שישתה את היין שבתוך המזון, ובשעה זו כבר הוא מחויב בברהמ"ז, ע"כ דינו הוא לפטור את היין בברהמ"ז, ומשא"כ במקום שאינו פוטר את מה שאוכל בתוך המזון, הוי דינו לברך לאחריו קודם המזון ברכת מעין ג', וע"כ אין לו לפטרו בברהמ"ז.

ולפ"ז נראה, דהגם דכוס של קידוש אינו פוטר את היין שבתוך המזון, מ"מ כיון שאין מוטל עליו לברך מעין ג' על כוס של קידוש, עד אחר שתיית כוס שני, וכמש"כ הרי"ף דמברך ברהמ"ז אחר כוס השני, ואחר שתיית כוס שני ג"כ אין מוטל עליו לברך מעין ג', שהרי אם יברך בשעה זו מעין ג', לא יפטור הכוס השני את היין שבתוך המזון, ע"כ הוא נפטר בברהמ"ז, ודו"ק.

1. אך בדבריהם יל"פ דהוא מטעמא אחרינא, שהרי ס"ל התם דהפסק זוקק לברכה אחרונה, וע"כ כיון דהגדה הויא הפסק, יש לברך על הכרפס בנ"ר, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-2)
2. ואמנם קשיא בזה בד' הרא"ש, שסותר לדבריו בפ' ערבי פסחים סימן כ"ד, דנקט שם דאדרבה, אם יין שקודם המזון הי' טעון ברכה לאחריו, ל"ה פוטר את היין שבתוך המזון, עיי"ש, ועמש"נ בזה באורך ב? בדעתו, דס"ל דשאני יין שבתוך המזון שהוא דבר הבא מחמת הסעודה, משאר מילי שאינם באים מחמת הסעודה, עיי"ש הטעם בזה, אך זה שלא כד' הטור בסימן רצ"ט דנקט דהגם דיין הבדלה אינו נפטר בברהמ"ז, מ"מ כל שפטר את היין שבתוך הסעודה, א"צ לברך לאחריו, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-3)
3. שוב מצאתי בתוס' ר"י שיריליאון ברכות דמ"א: שכתב בתו"ד, ז"ל, וגם נראה שלא ימתינו כ"כ לברך באחרונה בנ"ר על טיבול ראשון עד שיצטרף לטיבול שני לצאת בברהמ"ז מברכה אחרונה של טיבול ראשון, הואיל ונתחייבו לברך עליו באחרונה, דהא כיון שיש דבר מועט טבילת ירק, ויש הפסק מרובה בינתים דהגדתא והלילא ועקירת שולחן, נראה שהוא הפסק גמור, ואשכחן בברהמ"ז שהקפידו עליו חכמים שלא להשהותו אלא כ"ז שצמא או כ"ז שאינו רעב מחמת אותה סעודה, עכ"ל, ונ' להדיא מדבריו, דהא דכשפוטר הכרפס את המרור אינו מברך על הכרפס בנ"ר, הוא משום דעי"ז מצטרף הכרפס למרור, וע"כ אף הוא נפטר בברהמ"ז. [↑](#footnote-ref-4)
4. והנה אמנם במ"ב סימן תע"ג סקנ"ו כתב, ז"ל, ואינו מברך אחריו אפי' אם אכל כזית, לפי שברכה ראשונה קאי גם על המרור וכנ"ל, וע"כ ברהמ"ז שפוטר את המרור שאוכל בתוך הסעודה קאי גם על הכרפס שאכל מקודם, עכ"ל, ויש שדקדקו מדבריו, דהא דברהמ"ז פוטרת את הכרפס, היא מכח זה שהיא פוטרת את המרור, ועי"ז היא חלה גם על הכרפס, אך כמדומה שאין לדקדק כן מדבריו, דגם למש"כ בסימן קע"ו דיסוד דין זה הוא משום דחשיב אכילתו שקודם הסעודה כצורך סעודה, הרי הא מיהא ל"ה טפי בכלל הסעודה מהדבר הבא בתוך הסעודה עצמו, וזהו שכתב המ"ב, דכיון שהיא פוטרת את המרור, ע"כ היא פוטרת גם את הכרפס שבא לצורך המרור, ובאמת גם החיי אדם והמ"ב בסימן קע"ו הזכירו, שברהמ"ז פוטרת לזה, כמו שהיא פוטרת למה שאכל בתוך הסעודה, וכונתם כנ"ל. [↑](#footnote-ref-5)
5. ובעיקר הנידון בזה, הנה יל"ד נפ"מ בזה, בגוונא שאכל זית קודם הסעודה ובירך עליו בפה"ע ונתכוין לפטור תאנה שיאכל בתוך הסעודה, ואח"כ הביאו לו ענבים שלא הי' דעתו עליהן, ובירך עליהן בפה"ע, ונתכוין לפטור גם בהם את התאנה שיאכל בתוך הסעודה, ויל"ע אם הוא צריך לברך ברכת מעין ג' על הזית ועל הענבים, והנה אם הא דנפטר מה שאכל קודם המזון הוא משום דחשיב כצורך הסעודה, יל"ד דבכה"ג הוא צריך לברך על שניהם ברכת מעין ג', משום דהזית בפנ"ע אינו צורך הסעודה, דבלא"ה נפטרת התאנה ע"י הברכה שבירך על הענבים, ומאידך גם הענבים בפנ"ע אינו צורך הסעודה, אך יתכן דא' משניהם נפטר בברהמ"ז כיון שא' מהם הוא צורך הסעודה, ואין ידוע מי, ויתכן דהזית שבירך עליו תחילה נפטר בברהמ"ז דהוא פטר להתאנה, ואילו הענבים אינם נפטרים בברהמ"ז, שהם אינם צורך סעודה, שכבר נפטר ע"י הזית, אך אם הא דנפטר הוא משום דמכח שחלה ברהמ"ז על מקצת מן האכילה חלה על כולה, נ' ברור דודאי דא' מהן נפטר בברהמ"ז, אך אכתי יש להסתפק אם נפטר א' מהם ואין ידוע מי, או שנפטר הזית, וגם לפ"ז יש מקום לדון דשניהם נפטרין בברהמ"ז, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-6)
6. ובאמת נראה לפ"ז, דיש מקום לומר להיפך, דהבעה"מ לא יודה לדינא דהטור, דכל מש"כ בעה"מ דא"צ לברך על היין שקודם המזון, הוא רק בששותה יין בתוך המזון, שהוא מין א' ממש, אך כל שאוכל כרפס קודם הסעודה ומרור בתוך הסעודה דהוו ב' מינים, י"ל דאף אם הוא פוטרו בברכתו, לא חשבינן להו כאכילה אחת, ואין הכרפס נפטר בברהמ"ז, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-7)
7. ובדומה לזה מצינו בד' המ"ב סימן רצ"ט סקכ"ט שכתב בדין יין הבדלה שקודם המזון, שיש לו לברך עליו מעין ג', אך אם לא בירך קודם הסעודה לא יברך אחריו, וכ"כ במ"ב סימן קע"ד סקכ"ז, והיינו משום דכל שכבר התחיל בסעודה ונתחייב בברהמ"ז, נשתנה דינו לפטור את היין בברהמ"ז, וע"כ אין לו לברך מעין ג', אך יל"פ לזה בע"א, דכיון דהא דהיין נפטר בברהמ"ז הוא משום דהוא גורר תאות המאכל, הרי דכ"ז חייל רק כשכבר התחיל בסעודה, דעי"ז הוי היין מכלל הסעודה, אך כ"ז שלא התחיל בסעודה, עדיין דינו לברך על היין מעין ג', ודו"ק, וניחא טפי בדרך זו, דלדרך קמא הי' בדין דרק אם כבר אכל כזית מן הפת ונתחייב בברהמ"ז, לא יברך מעין ג' על היין, ובסתימת ד' המ"ב לא משמע כן. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך יש לדחות בתרתי, חדא, דאילו לא הי' יין שלפני המזון פוטר ליין שבתוך המזון, משום דזה לשתות וזה לשרות והוו ב' מיני שתי', ל"ה אמרינן דכיון דחיילא ברהמ"ז על היין שבתוך המזון, ה"ה פוטרת גם להיין שקודם המזון, שהרי ב' מיני שתי' נינהו, ולא מצטרפי אהדדי, ועוד י"ל, דבאמת אותם שהקשו כן ע"ד הרי"ף, לא הקשו מ"ט אין היין נפטר בברהמ"ז, אלא עיקר קושייתם במש"כ הרי"ף דמברך מעין ג' קודם מיד אחר הכוס השני, וע"ז הקשו שהרי יש לפניו כמה כוסות שהוא שותה בתוך סעודתו ויין שלפני המזון פוטר יין שבתוך המזון, וא"כ מ"ט יברך לפני המזון, הרי עי"ז יצטרך לחזור ולברך על היין שבתוך המזון בפה"ג, אך בעה"מ גופי' דס"ל דכל שיש לו יין בתוך המזון ה"ה נפטר בברהמ"ז, היינו אף בשלא פטרו היין שקודם המזון. [↑](#footnote-ref-9)