=ז - בדין הוספה על מנין חוטי הציצית
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / מנחות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / ציצית מהדוב

**סימן ז**

**בדין הוספה על מנין חוטי הציצית**

**א**

א] **מנחות ל"ח א' תוד"ה התכלת,** מיהו בסוף אלו הן הנחנקין משמע דאם הוסיף חוטין בכרך אחד פסול וכו', ומיהו קשה וכו', ושמא כל מה שמוסיף חוטין מד' עד ח' לאו מוסיף הוא וכו' ובסנהדרין מיירי דמוסיף טפי מתמניא וכו', וצ"ל דכ"ז יש במשמעות גדילים דאי עביד תכלת ולבן בין שניהם ד' חוטין גדילים קרינא בי', ואי עביד מכל חד וחד גדילים כגון ד' חוטין לבן וד' חוטין תכלת גדילים נמי קרינא בי' ולאו מוסיף הוא, אבל אי רמי טפי מוסיף הוא, עכ"ל, וכ"כ הרא"ש בסימן ו', וכ"כ הטור בסימן י"א בשם ר"י דיכול להוסיף עד ח' חוטין כפולין שהן ט"ז.

**והב"י** שם הביא לד' התוס' והרא"ש, וכתב ע"ז, ז"ל, ונראה מדברים אלו שזה שכתב רבינו בשם ר"י דעד ח' כפולין שהם ט"ז יכול להוסיף, היינו מתכלת ולבן ד' חוטין כפולין שהם ח' מתכלת וכן מלבן, וא"כ השתא דליכא תכלת עד ד' כפולין שהם ח' יכול להוסיף טפי לא, ורבינו סתם במקום שהי' לו לפרש, ואע"פ שאפשר לומר שסובר רבינו דכיון דבזמן דאיכא תכלת יכול להוסיף עד ח' כפולין שהם ט"ז, השתא דליכא תכלת לבן במקום תכלת ולבן קאי ויכול להוסיף עד ח' כפולין שהם ט"ז, הראשון נראה יותר, עכ"ל.

ב] **והארצוה"ח** שם סקי"ד הוכיח כמשמעות ד' הטור דאף כשאין תכלת יכול להוסיף עד ח' חוטין כפולין, וזה ממש"כ התוס' לפרש למה שאמרו לקמן מ"א ב' כאן בטלית בת ח', היינו שיש בה ח' חוטין כפולין, ד' של תכלת וד' של קלא אילן, ובזה חיישינן שיקח מהם לטלית אחרת, - והנה בגמ' לקמן שם מייתינן מינה דמתירין מבגד לבגד, דאל"כ אין לחוש שיקח מהם לטלית אחרת, ואי נימא דאסור להוסיף יותר מד' חוטין של תכלת, הרי דלפ"מ שיהא סבור דהחוטין הצבועין בקלא אילן הם תכלת, נמצא שיש בה ח' חוטי תכלת כפולין ועובר משום בל תוסיף ויש לו להתירן, ומה מייתינן מינה דמתירין מבגד לבגד, ובע"כ דאף היכא שאין לו אלא מין אחד מותר ליתן ח' חוטין כפולין ולי"ב משום בל תוסיף,[[1]](#footnote-2) ועמש"כ בזה בביאור המהר"ם בנעט על המרדכי בסימן תתקל"ט סק"ב.

**ואמנם** צ"ב בטעמא דמילתא, דכיון דעיקר הא דיכול להוסיף עד ח' חוטין כפולין הוא משום דאי עביד מכל חד וחד גדילים כגון ד' חוטין לבן וד' חוטין תכלת גדילים נמי קרינא בי' ולאו מוסיף הוא, הרי הדין נותן כמו שצידד הב"י דכ"ז הוא כשנותן ד' חוטין לבן וד' חוטין תכלת, דקרינן בי' גדילים כיון שיש מכל מין כמנין גדילים, אך כל שנותן ח' חוטי לבן הוי זה תוספת על מנין גדילים, ומ"ט אינו עובר משום בל תוסיף.

**ב**

ג] **ונראה** לישב, דהנה התוס' לעיל מינה דנו לפרש דהיכא שאין לו אלא מין אחד אינו נותן אלא ב' חוטין, וכתבו דלפ"ז מתפרש מה שאמרו לקמן מ"א ב' דכאן בטלית בת ד' כאן בטלית בת ח', דטלית בת ד' היינו שנתן בה ב' חוטי קלא אילן שהן ד' כשהן כפולין, וטלית בת ח' היינו שנתן בה ב' חוטי תכלת וב' חוטי קלא אילן שהן ח' כשהן כפולין, והא דבטלית בת ח' לא יעשה, הוא משום דחיישינן שיהא סבור שכולם הם תכלת ויקח מהם לפטור טלית אחרת.

**ובשיעורי** הגרי"ד הק' דמ"ט יהא סבור שכולם הוא תכלת, הרי א"כ עבר בבל תוסיף,[[2]](#footnote-3) וכתב דצ"ל דאף דלקיום מצות תכלת סגי בב' חוטין, מ"מ כל שמוסיף עד ד' חוטין אינו עובר משום בל תוסיף, - וכתב לדמותו למש"כ התוס' בהמשך דבריהם דאף אם נותן ד' חוטין לבן וד' חוטין תכלת לי"ב משום בל תוסיף, ואף דהתוס' אכתי לא נחתי לזה, מ"מ כבר ס"ל דבנתינת ד' חוטי תכלת אינו עובר משום בל תוסיף.

ד] **ובטעם** הא דאינו עובר בכה"ג משום בל תוסיף, הי' נראה לפרש דהוא משום דכיון דמצות ציצית היא בד' חוטין, שהם ב' חוטי לבן וב' חוטי תכלת, הרי אף דכל שאין לו אלא מין אחד סגי בב' חוטין, מ"מ שפיר יכול להוסיף על ד' חוטין והוו כל הד' חוטין מכלל המצוה, דהא דילפינן מקרא דגדילים דאיכא לחוטי הציצית שיעור למעלה ואין להוסיף עליהן, הוא שיעור דד' חוטין, ושפיר מצי להוסיף עד ד' חוטין.

**אך** הדברים צ"ע, שהרי התוס' לעיל מינה הוכיחו דאף היכא שאין לו אלא מין אחד עושה ד' חוטין, מהא דפריך לקמן מ' א' בהא דגזרינן משום קלא אילן דלא יהא אלא לבן, ומשמע דאי הוה לבן אין כאן איסור אע"ג דבלא הני דקלא אילן איכא ב' חוטי לבן, והרי דפשיטא להו דאם כשאין לו אלא מין אחד סגי בב' חוטין, הרי דכל שנותן ד' חוטין אין החוטין הנוספים מכלל המצוה ויש בהן משום כלאים,[[3]](#footnote-4) ולא מצינו שחזרו בהם התוס' מזה.[[4]](#footnote-5)

ה] **וע"כ** נראה לפרש בזה, דאף לפ"מ שנקטו התוס' דאם כשאין לו אלא מין אחד סגי בב' חוטין, אין החוטין הנוספים מכלל המצוה, וע"כ יש בהן משום כלאים, מ"מ אינו עובר בבל תוסיף, דאיסורא דבל תוסיף הוא רק כשמוסיף על המנין דהמצוה, וכיון דמצות ציצית היא בד' חוטין, ב' דלבן וב' דתכלת, הרי דאף כשעושה ד' חוטי לבן, אי"ז הוספה על מנין המצוה, דהרי מצותו הוא לעשות ד' חוטין, אלא דאותם ב' חוטין שהי' לו לעשות תכלת עשאם לבן, ולא הוסיף על מנין המצוה, אלא נתן חוטין שאינם ראויים למצותם, וע"כ לי"ב משום בל תוסיף.[[5]](#footnote-6)

ו] **ולפ"ז** נראה, דה"נ הוא לפ"מ שכתבו התוס' דיכול להוסיף עד ח' חוטין כפולין, משום דאי עביד מכל חד וחד גדילים גדילים נמי קרינא בי' ולאו מוסיף הוא, דאף דעיקרו הוא כשעושה ד' חוטין לבן וד' חוטין תכלת, מ"מ מכח זה אינו עובר בבל תוסיף אף כשעושה ח' חוטין לבן או ח' חוטין תכלת, דכיון דנלמד מקרא דאיכא חפצא דציצית בת ח' חוטין, וכשנותן ד' חוטי לבן וד' חוטי תכלת הוי קיום המצוה בכל הח' חוטין, הרי דאף כשעושה ח' חוטין ממין אחד, אי"ז הוספה על מנין המצוה, שהרי מצותו היא לעשות ח' חוטין, אלא דאותם חוטין שהי' לו לעשות תכלת עשאן לבן, ולא הוסיף על מנין המצוה, אלא נתן חוטין שאין ראויין למצותן, וע"כ לי"ב משום בל תוסיף.[[6]](#footnote-7)

**ג**

ז] **וי"ל** עוד בזה, לפמש"נ בסימן ה' בדעת התוס' ודעימייהו, דהא דכשאין לו תכלת נותן ד' חוטי לבן, היינו דב' חוטין הם משום לבן וב' חוטין הן משום תכלת, ונתבאר שם דהיינו דעיקר המצוה היא לעשות ד' חוטין, ואף דמצותן הוא לעשותן ב' לבן וב' תכלת, אי"ז מעכב, ואף אם עשה ב' חוטי לבן במקום ב' החוטין שמצותן בתכלת יצא יד"ח.

**ולפ"ז** נראה, דמה"ט הוא הוא דמותר לעשות ח' חוטין לבן ולי"ב משום בל תוסיף, דכ"ה דאם הי' עיקר מצות ציצית לעשות ד' חוטין לבן וד' חוטין תכלת, הי' הדין דאף אם אין לו אלא לבן עושה ח' חוטין וד' מהן הם במקום תכלת,[[7]](#footnote-8) הרי דאף אחר דמצות ציצית היא בב' חוטי לבן וב' חוטי תכלת, מ"מ כיון דילפינן מקרא דאיכא חפצא דציצית דד' חוטי לבן וד' חוטי תכלת, הרי דכלפי ציצית זו, אף אם אין לו תכלת עושה לבן, ויכול לעשות ציצית של ח' חוטי לבן, וע"כ לי"ב משום בל תוסיף,[[8]](#footnote-9) וזהו מש"כ הב"י לפרש בד' הטור, דאף השתא דליכא תכלת, לבן במקום תכלת ולבן קאי, ויכול להוסיף עד ח' כפולין שהם ט"ז.

ח] **ונפ"מ** בין ב' הדרכים, הוא בגונא שנותן בבגד פשתן ח' חוטי תכלת, אם הותר איסור כלאים בכל הח' חוטין, - דלדרך קמא, הרי אף דמותר להוסיף עד ח' חוטין ולי"ב משום בל תוסיף, משום דאינו מוסיף על מנין המצוה, מ"מ אין מצות ציצית מתקיימת אלא בד' חוטין, והחוטין הנוספים הוו כלאים, - אך לדרך בתרא הרי מתקיימת מצות ציצית בכל הח' חוטין, דכיון דאיכא ציצית דד' חוטי לבן וד' חוטי תכלת, הרי דאף אם אם לו אלא תכלת יכול ליתן ד' חוטי תכלת במקום לבן, ואין בהן משום כלאים.[[9]](#footnote-10)

**ד**

ט] **התוס'** הביאו מפירש"י לקמן מ"א ב' דאם הוסיף על מנין החוטין לי"ב משום בל תוסיף, כיון דכל החוטין הם בכרך אחד, ופירשו דהוא משום דגדיל שנים גדילים ארבעה לאו למעוטי טפי קאתי, כדאשכחן גבי ערבי נחל דדרשינן ערבי שתים ונוהגים להשים הרבה בלולב, וכ"כ הרא"ש בסימן ו'.

**והנה** התוס' בר"ה כ"ח ב' ד"ה ומנא תימרא כתבו דהא דמותר להוסיף על מנין ההדסים והערבות, הוא משום דלא שייך בל תוסיף בעשיית המצוה ב' פעמים, ודמי לנוטל לולב כמה פעמים ביום, או אוכל בפסח כמה זיתים של מצה.

**ונראה** פשוט דד' התוס' הכא וד' התוס' התם ב' שיטות חלוקות הם, דדעת התוס' התם דלעולם אין קיום המצוה אלא בג' הדסים וב' ערבות, אך מ"מ מותר להוסיף עליהן, דליכא בל תוסיף בעשיית המצוה ב' פעמים, ודמי להא דמותר ליטול לולב כמה פעמים ביום ולאכול בפסח כמה זיתים של מצה, אף דקיום המצוה הוא בנטילה ובאכילה הראשונה, אך דעת התוס' הכא דהא דמותר להוסיף על מנין הערבות ולי"ב משום בל תוסיף, הוא משום דאין להן שיעור למעלה, וכל הערבות שמוסיף הוו מכלל המצוה, ואי"ז הוספה כלל על המצוה, וכ"כ הרא"ש בסוכה פ"ג סימן י"ד, והריטב"א שם ל"א א', והכס"מ בפ"ז מלולב ה"ז בשם הרמ"ה.

י] **ונפ"מ** רבתא בזה, דהנה התוס' כתבו להוכיח דאף אם אין לו אלא לבן עושה ד' חוטין, מהא דפריך לקמן דלא יהא אלא לבן, ומשמע דאם הוי לבן ליכא איסורא, אף דבלא הני דקלא אילן איכא ב' חוטי לבן, וכתבו לדחות דאע"ג דבב' חוטי לבן איכא מצוה, כי רמי טפי ליכא איסור כלאים דאי"ז מוסיף על המצוה, ודימו להא דמוסיף על מנין הערבות.

**והנה** לדעת התוס' בר"ה דהא דמותר להוסיף על מנין המצוה, הוא משום דליכא משום בל תוסיף כשעושה המצוה ב' פעמים, הרי דאף דאינו עובר בהחוטין שמוסיף משום בל תוסיף, מ"מ כיון דאינם מכלל המצוה, לא הותר בהן איסור כלאים, - ומש"כ התוס' דאף כשמוסיף על מנין החוטין לי"ב משום כלאים, הוא רק לטעמייהו דהא דיכול להוסיף על החוטין, הוא משום דאין להן מנין למעלה, והוו כל החוטין שמוסיף בכלל המצוה, וע"כ ליכא בהחוטין שמוסיף משום כלאים, דדמי להיכא שמוסיף בשיעור אורך החוטין, דלא נימא דאיכא איסור כלאים במה שיתר על שיעורן,[[10]](#footnote-11) - ושו"ר שכבר עמד בכ"ז בחי' ר' ראובן סוכה סימן ו' סק"ב.

**ה**

יא] **התוס'** הוכיחו דאיכא משום בל תוסיף כשמוסיף על מנין החוטין, מסוגיית הגמ' בסנהדרין פ"ח ב' דמשמע דאם הוסיף חוטין בכרך אחד פסול, דא"ר אלעזר אינו חייב אלא על דבר שעיקרו מדברי תורה ופירושו מדברי סופרים ויש בו להוסיף ואם הוסיף גורע ואנו אין לנו אלא תפילין, ופריך והאיכא ציצית ומשני וכו' ואי קשר העליון דאורייתא גרוע ועומד הוא, והרי דאיכא משום בל תוסיף במוסיף על חוטי הציצית, וכ"כ הרא"ש בסימן ו'.

**והשטמ"ק** הביא מתוס' אחרות שכתבו לדחות, דאף אם ליכא משום בל תוסיף במוסיף על מנין חוטי הציצית, מ"מ שפיר משכח"ל בל תוסיף בציצית כשהוסיף מין אחר שאינו לא צמר ולא פשתן, וכ"כ המרדכי בסו"ס תתקמ"ב בשם הר"ש, וכ"כ הר"ן בסנהדרין פ"ח ב' בדעת רש"י והרמב"ם דכל הא דליכא משום בל תוסיף בהוספת חוטין, הוא כשהן מהמין הראוי להיות, אך אם הוסיף חוטין ממין אחר יש בזה משום בל תוסיף, וכ"כ הגר"א בסימן י"א סי"ב.

יב] **ובדעת** התוס' והרא"ש שהוכיחו מהתם דהמוסיף על חוטי הציצית עובר משום בל תוסיף, ולא פירשו דאיירי כשמוסיף חוטין ממין אחר, הי' נראה בפשוטו דהוא משום דס"ל דכל שמוסיף חוטין ממין אחר אינו עובר כלל בבל תוסיף, - דאיסור בל תוסיף בהוספה על מנין החוטין, הוא רק כשמוסיף חוט הכשר למצוה, אך כל שמוסיף חוט שאינו כשר למצוה לי"ב משום בל תוסיף, וזה כמו שמצינו בכ"ד דליכא איסור בל תוסיף כשמוסיף שלא כהכשר המצוה, והאריך בזה בס' שומרי מצוה פ"ה.

**והנה** אמנם מצינו דאיכא איסור בל תוסיף אף במוסיף דבר שאינו כשר למצוה, והוא במוסיף מין חמישי על ד' מינים שבלולב, ובמוסיף בית חמישי על ד' הבתים שבתפילין ומניח שם פרשה אחרת, - אך היינו משום דהתם דהמצוה היא בד' מינים חלוקים ובד' פרשיות חלוקות, הרי דכל שמוסיף מין אחר ופרשה אחרת הוי כמוסיף על המצוה, ומשא"כ בציצית דמצותה בד' חוטי צמר או פשתים, הרי דכל שמוסיף חוט ממין אחר אי"ז תוספת על המצוה, ולי"ב משום בל תוסיף.

יג] **ובזה** נראה לפרש מש"כ הרא"ש בסוכה פ"ג סימן י"ד דמותר להוסיף הדס שוטה על ההדסים, ולי"ב משום בל תוסיף, דאע"פ שפסלו הכתוב למצות הדס, מ"מ מין אחד הוא, וכ"כ עוד מקמאי, - וצ"ב שהרי הא דמותר להוסיף על מנין ההדסים, פירש הרא"ש שם דהוא משום דאין להן שיעור למעלה, והיינו דאף ההדסים שמוסיף הוו בכלל המצוה, וזה ל"ש בהדס שוטה שאינו מכלל המצוה.

**ולמש"נ** נראה, דאין לאסור בהוספת הדס שוטה משום שמוסיף על מנין ג' ההדסים, משום דהדס שוטה הוא פסול למצוה, ואי"ז תוספת על מנין ההדסים הכשרים, ולא נחלקו בזה אלא משום דהוי כתוספת מין אחר, וע"ז שפיר כתב הרא"ש דהדס שוטה אינו מין אחר.

**ומצינו** הדברים מפורשים כן בד' המ"מ בפ"ז מלולב ה"ז, במש"כ הראב"ד שם להוכיח דאין בהוספת לולב משום בל תוסיף, ודלא כמש"כ הרמב"ם שם, מהא דכשאוגד את הלולב בסיב ובעיקרא דדיקלא לי"ב משום בל תוסיף, וכתב ע"ז המ"מ, ז"ל, והראי' שהביא מסיב ועיקרא דדקלא אינה כלום, דהא ודאי הנוטלן בלבד לא יצא יד"ח, וכיון שכן היאך יעבור עליהן משום ב' לולבין והרי אינן לולבין, ומ"מ כיון שהן ממינו אינן כה' מינין ואוגדין בהן את הלולב וכו', עכ"ל, וזה מתפרש כמש"נ.

**ו**

יד] **ובעיקר** דברי הרא"ש דליכא בהוספת הדס שוטה משום בל תוסיף, אף דאינו כשר למצוה, וא"א לחשבו שהוא מכלל המצוה, נראה דיש לפרש עוד, דכיון דאין להדסים מנין למעלה, וכל ההדסים שמוסיף הוו מכלל המצוה, הרי דאף כשמוסיף הדס שוטה שאינו מכלל המצוה, אינו עובר בבל תוסיף, - דאיסור בל תוסיף כשמוסיף מאותו המין, הוא במה שמוסיף על המנין דהמצוה, ובהדסים דאין להן מנין למעלה, הרי דאף כשמוסיף הדס שוטה, ל"ה כמוסיף על מנין המצוה, ואינו עובר בבל תוסיף, ואמנם כשמוסיף מין אחר עובר משום בל תוסיף, במה שמוסיף על מנין המינים, אף כשמוסיף מאותו המין, ואינו מוסיף על מנין המינים, אינו עובר בבל תוסיף, מכח מה שמוסיף על מנין ההדסים, כיון דאין להן מנין למעלה.[[11]](#footnote-12)

**ועפי"ז** יש לפרש בע"א טעמא דהתוס' והרא"ש שהוכיחו מההיא דסנהדרין דהמוסיף על חוטי הציצית עובר משום בל תוסיף, ולא פירשו דאיירי כשמוסיף חוטין ממין אחר, ונתעוררתי לזה מכ' הר"א שפירא שליט"א, משום דאי נימא דאין לחוטי הציצית מנין למעלה, הרי דאף כשמוסיף חוטין ממין אחר לא יעבור בבל תוסיף, כיון שאינו מוסיף על מנין המצוה, ול"ד למוסיף מין אחר על ד' מינים שבלולב דעובר בבל תוסיף, דהתם הוא משום דהמצוה היא בד' מינים חלוקין, וכל שמוסיף מין חמישי הוא מוסיף על מנין המינים, ומשא"כ בציצית דמצותה בד' חוטין ממין אחד, ע"כ כל שמוסיף חוטין ממין אחר ליכא למיתי עלה אלא משום שמוסיף על מנין החוטין, וכיון שאין להן מנין למעלה ל"ה כמוסיף.

טז] **ונפ"מ** בין ב' הדרכים, הוא לפ"מ שהוכיחו התוס' דהמוסיף יותר מח' חוטין עובר בבל תוסיף, אם ה"נ הוא אף כשמוסיף חוטין ממין אחר הפסול לציצית, דלדרך קמא אינו עובר בכה"ג בבל תוסיף, כיון שאין חוט זה כשר למצוה, ול"ה כמוסיף על החוטין, אך לדרך בתרא הוא עובר בבל תוסיף, דכל מה שנקטו התוס' דאינו עובר בבל תוסיף בכה"ג, הוא רק אי נימא דאין לחוטי הציצית מנין למעלה.

1. וכן משמע ממש"כ התוס' דההיא דסנהדרין מיירי במוסיף יותר מח' חוטין, ואי נימא דכל שמוסיף יותר מד' חוטי לבן או תכלת עובר בבל תוסיף, א"צ להעמידה כשמוסיף יותר מח' חוטין, דאף אם איירי בטלית המצוייצת כדינה בב' חוטי לבן וב' חוטי תכלת, הרי אם הוסיף עוד ג' חוטי לבן או עוד ג' חוטי תכלת עובר בבל תוסיף. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש להוסיף, דאף אי נימא דיש לחוש שיהא סבור כן, אכתי תיקשי בהא דמייתינן מינה לקמן שם דמתירין מבגד לבגד, ואם לפ"מ שהוא סבור שכולם הם תכלת הוא עובר בבל תוסיף, הרי דמכח זה יש לו להתירם, ומה מייתינן מינה דמתירין מבגד לבגד, וזה ע"ד מה שהוכיח הארצוה"ח מהתם, ונתבאר לעיל סק"ב. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואין לומר דאף דכשעושה ד' חוטין הוו כולן בכלל המצוה וע"כ לי"ב משום בל תוסיף, מ"מ כיון דא"צ להן יש בהן משום כלאים, שהרי התוס' שם כתבו דיש לדחות דאע"ג דבב' חוטי לבן איכא מצוה כי רמי טפי ליכא איסור כלאים דאי"ז מוסיף על המצוה, דגדיל שתים גדילים ד' וכו' לאו למעוטי טפי קאתי, ודימו ד"ז להא דמותר להוסיף על מנין הערבות, ומבו' בדבריהם דאף דא"צ לחוטין אלו שהוסיף לקיום המצוה, מ"מ כיון דיכול להוסיף על מנין החוטין והוו בכלל המצוה לי"ב משום כלאים, דדמי להיכא שנותן חוטין ארוכין יותר משיעורן, דלא נימא דהחלק היתר מן השיעור הוי כלאים שלא במקום מצוה, ובע"כ דמה שנקטו מעיקרא דכשמוסיף על ב' חוטי לבן יש לאסור משום כלאים, הוא משום דהחוטין הנוספים אינם כלל מכלל המצוה. [↑](#footnote-ref-4)
4. אך יתכן דבע"כ שחזרו בהם התוס' מזה, דאל"כ היאך חזרו ודנו דהיכא שאין לו אלא מין אחד סגי בב' חוטין, הרי כבר הוכיחו בתחילת דבריהם מהא דפריך דלא יהא אלא לבן, דאף כשאין לו אלא מין אחד נותן ד' חוטין, ומש"כ לדחות דאין לחוטי הציצית מנין למעלה, הרי הוכיחו מסוגיית הגמ' בסנהדרין דלא כן, ועמד ע"ז הטה"ק, - ובע"כ דאף אם כשיש לו מין אחד סגי בב' חוטין, מ"מ יכול להוסיף עד ד' חוטין והוו כולן בכלל המצוה, ולי"ב משום כלאים, ומה שאמרו בסנהדרין דיש בהוספה על החוטין משום בל תוסיף, הוא כשמוסיף על מנין ד' חוטין.

   וצ"ל לפ"ז, דאף דהתוס' מעיקרא נקטו דאם סגי בב' חוטין אין החוטין הנוספים מכלל המצוה, מ"מ אחר שכתבו די"ל דאף דסגי בב' חוטין מ"מ יכול להוסיף עליהן והוו מכלל המצוה, הרי דאף שהוכיחו מסוגיית הגמ' בסנהדרין דכל שמוסיף על ד' חוטין אינם מכלל המצוה, מ"מ י"ל דכל שמוסיף עד ד' חוטין הוו כולן בכלל המצוה, דקרא דגדיל גדילים אינו ממעט אלא שלא לעשות יותר מד' חוטין. [↑](#footnote-ref-5)
5. והנה אמנם אי נימא דלבן ותכלת הם ב' מצוות חלוקות, לכאו' הדין נותן דכל שנתן ד' חוטין לשם לבן עובר בבל תוסיף, דאמנם אם נתנם לשם תכלת אלא שהם פסולין לתכלת, י"ל דלא חזינן לה כלל כהוספה על הלבן, אך כל שנתנם לשם לבן, הו"ל הוספה על מצות לבן, אך למש"נ בסימן ה' בדעת התוס' דעיקר המצוה היא ליתן ד' חוטין, ומכלל המצוה הוא שיהיו ב' חוטין לבן וב' חוטין תכלת, מסתברא מילתא דכל שעשה ד' חוטין לבן, אינו עובר בבל תוסיף, שלא הוסיף על עיקר המצוה. [↑](#footnote-ref-6)
6. והיינו דכ"ה דלהס"ד דהתוס' דכשאין לו אלא מין אחד אינו עושה אלא ב' חוטין, מ"מ אם עשה ד' חוטין אינו עובר בבל תוסיף, ה"נ אף דדין עשיית ח' חוטין הוא רק כשיש לו ב' מינים, וכל שאין לו אלא מין א' אין מתקיים מצות ציצית אלא בד' חוטין, מ"מ אף כשעשה ח' חוטין אינו עובר בבל תוסיף. [↑](#footnote-ref-7)
7. ובפשוטו כ"ה לדעת הסוברים דדעת ר' ירמי' מדיפתי לקמן מ"ב א' דעושין בציצית ח' חוטין, דאף כשאין לו אלא מין אחד עושה ח' חוטין, - אך באמת לדעת התוס' דהא דאף כשאין לו אלא מין אחד עושה ד' חוטין ילפינן לה מקרא דגדילים, הרי דלמ"ד דעושין בציצית ח' חוטין משום דגדילים קאי על כל מין ומין, הרי דכשאין לו אלא מין אחד אינו עושה אלא ד' חוטין, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך למש"כ הגרי"ז דהא דכשאין לו אלא מין אחד עושה ד' חוטין אי"ז במקום תכלת, אלא הוא דין בפנ"ע הנלמד מקרא דגדילים דהחפצא דציצית הוא בד' חוטין, הרי דכ"ז הוא בד' חוטין, אך דין ח' חוטין, דהוא משום דיכול לעשות גדילים מלבן וגדילים מתכלת, ל"ש כלל כשעושה כל החוטין ממין אחד. [↑](#footnote-ref-9)
9. והיינו משום דמי למש"כ התוס' בתחילת דבריהם, דאם אין לחוטין מנין למעלה, הרי דאף אם הוסיף על החוטין, אין בהן משום כלאים, והיינו משום דכל החוטין הוו מכלל המצוה, וה"נ הכא דכוותה. [↑](#footnote-ref-10)
10. והעירו דד' התוס' אלו הם לטעמייהו דס"ל דא"צ שיהיו חוטי הלבן מצבע הבגד, אך לדעת רש"י דבעינן שיהיו חוטי הלבן מצבע הבגד, הרי דלא מצינו לחשוב את החוטין הצבועין בקלא אילן בכלל המצוה, ורק אחר דנתחדש דאף היכא דאין לו אלא מין אחד עושה ד' חוטין, הוא דמועילין חוטי אלו שאינם מצבע הבגד להשלים למנין ד' חוטין.

    ובזה מבו' מש"כ השטמ"ק דמקור ד' רש"י דאף בדליכא אלא לבן מטיל ד' חוטין, הוא ממה שאמרו התם דלא יהא אלא לבן, אף דרש"י גופי' ס"ל דיכול להוסיף על מנין החוטין, וכמו שהביאו התוס' משמו, והוא בפירש"י שהביא השטמ"ק מכת"י לקמן מ"א ב', והיינו משום דלפ"מ דס"ל דבעינן שיהיו חוטי הלבן מצבע הבגד, ל"ה החוטין הצבועין בקלא אילן, בכלל הלבן. [↑](#footnote-ref-11)
11. וזה ע"ד מש"נ לעיל סק"ה דאף אם כשאין לו אלא לבן אינו מטיל אלא ב' חוטין, מ"מ כל שהטיל ד' חוטין אינו עובר בבל תוסיף, משום דל"ה כמוסיף על מנין המצוה, וכ"ש במוסיף הדס שוטה, דכיון דאין להדסים שיעור כלל למעלה, ל"ה כמוסיף על מנין המצוה. [↑](#footnote-ref-12)