יחוד - הרב יצחק ראטה
קטגוריות: ש_ס / ל קידושין

**מראי מקומות בהלכות יחוד**

1. **יסוד האיסור דאורייתא או לא**
2. **המותרים ביחוד על אף שהם ערוה.**
3. **מה נקרא יחוד, איש אחד עם הרבה נשים, אשה אחת עם הרבה אנשים.**
4. **בית פתוח לרה"ר.**
5. **פנימי וחיצון, אנשים בחדר אחד ונשים בחדר אחר.**
6. **שומר, חתן שפירסה כלתו נידה.**
7. **אשה שבעלה בעיר.**

קידושין דף פ: מהמשנה עד סוף הפרק.

**יסוד האיסור דאורייתא או לא, ומהו החשש ביחוד אונס או פיתוי.**

קידושין פ: גמ' מנא הני מילי עד קמ"ל

סנהדרין כא. גמ' אמר רב יהודה אמר רב באותה שעה עד כא: ייחוד דפנויה

ע"ז לו: גמ' גופא אמר באלי עד אפי' אייחוד דעובדת כוכבים

רמב"ם פכ"ב הל' ב' וג' מאיסו"ב, ובשיטת הרמב"ם עיין במ"מ וב"י בריש סי' כב ובב"ח שם ובתרוה"ד סימן רמ"ב ובמל"מ פ"ב מהלכות סוטה ה"א. ובב"ש כב ס"ק א' ובביאור הגר"א בשו"ע אות ד'

בחייבי לאווין עיין פרישה סי' כב ס"ק א' וע"ע מבי"ט בקרית ספר פרק כב מא"ב ובנתיבות לשבת מבעל ההפלאה ובעצי ארזים ס"ק א' [הנתיבות לשבת והעצי הארזים הובאו בסוף ספר שער הייחוד] מה שהקשו משיטת הרמב"ם וע"ע פ"ת א'.

טושו"ע אהע"ז כב סעי' א' וב'.

האם איכא הבדל בין איש אחד עם אשה אחת לאיש אחד עם הרבה נשים או אשה אחת עם הרבה אנשים עיין פ"ת א' [מש"כ שם ב"א סי' כו ט"ס וצ"ל סי' טז יז] ובמה שהביאו מהמהרש"ם [הובא בספר פתח הבית]

טעם איסור יחוד משום חשש פיתוי או אונס ע"ז כה. לא תתייחד עד כה: שחשודין על העריות ובתוס' שם וברא"ש ובחזו"א אהע"ז סי' לה, ובדרישה כב יב ובבינת אדם סי' טז

**המותרים ביחוד על אף שהם ערוה**

מתניתין פ: גמ' פא: טושו"ע כב א' יא'

א. עם אמו, ילפינן מהפסוק.

ב. עם בתו, עיין רש"י פא: ד"ה ודר עם אמו ותוס' הרא"ש, ועיין פרישה כב א' בסוגריים, ועיין פני יהושע פ: מה שהביא מהירושלמי. סב עם נכדתו, סבתא עם נכדתה, עיין ב"ח סי' כב אות א' ד"ה ומ"ש חוץ ופ"ת ב' שהתירו, ועיין נו"ב תניינא יח ששם משמע שאוסר.

ג. אחותו [באופן של עראי], הרמב"ם והטור והשו"ע השמיטוהו, ובר"ן דהלכה כסתם מתני' ושם לא הוזכר אחותו, אמנם ברא"ש כתב דהלכה כרב אסי וא"כ אף אחותו בכלל וכן הוא בקיצור פסקי הרא"ש [וצ"ע שם השמטת בתו], ובסמ"ק מצוה צט העתיק היתר אחותו.

ועיין ביש"ש קידושין פ"ד סימן כג כתב דהרמב"ם פסק כר' אסי, ומשמע שם דביאר נמי בר"ן כן דהיינו דמתניתין ורב אסי חדא הם, ועיין פרישה ג' וחלקת מחוקק א' ובית שמואל א' ועיין ביאור הגר"א ס"ק ב' ועיין שו"ת רדב"ז ח"ז לב [הובא בפתח הבית]. ועיין חו"ב ס"ק ז' ובדינים העולים א'.

יש בירושלמי בסוף קידושין באחותו בארעי כלול בדברי ר' יוחנן בדרשה של כי יסיתך.

יחוד באחותו בקביעות דאורייתא או דרבנן עיין תוס' הרא"ש הנ"ל ועיין שו"ת נחלת דוד סי' כג.

שאר קרובות עיין רבינו ירוחם [בנתיב כג ח"א דף קצב טור ב'] ורש"ש כאן ארש"י ובאמרי יושר להגר"מ אריק כתב על הרש"ש והדבר מבהיל שבדה מלבו היתר כזה.

ד. עם קטן [פחות מט' שנים] או קטנה [פחות מג' שנים] המקור הוא מהרמב"ם ששם כתב לא גזרו, משמע דהוא רק מדרבנן וכן הבין בערוך השולחן סעי' י' בסופו אמנם המל"מ סוטה פ"א ה"ג ד"ה ודע הבין שהוא אפי' בדאורייתא, ועיין חו"ב ס"ק יב ד"ה אה"ע.

קטן בן ט' שנים ומעלה להתייחד עם קטנה בת ג' שנים ומעלה מה דינם עיין סמ"ג לאוין קכו [קרוב לסופו] וז"ל "ולא גזרו אלא על יחוד שיהא האיש בן י"ג שנה והאשה בת שלשה" ועיין ביש"ש קידושין פ"ד סי' כב בסופו דדן בדבריו. ועיין ב"ח ז' ד"ה והא בסופו.

ה. בעל עם אשתו נדה, סנהדרין לז. גמ' סוגה בשושנים ותוד"ה התורה, סוטה ז. תוד"ה נדה, ועיין שו"ת רע"א קמה בסופו, שבת יג. רש"י ד"ה מה ותוס' שם, הרא"ש בסוף נדה בהלכות נדה בקיצור [דף צו בדפי הגמרא] ועיין יראים ח"א עמוד עריות דף כד: ועיין תוספות הרא"ש שם בשבת.

כשעדיין לא בעל [חתן שפירסה כלתו נדה] דאורייתא או דרבנן, מקושיית הב"י ביו"ד קצב ד ד"ה ומ"מ נראה דהוא מדרבנן, וכן הוא בב"ח בסוף הסימן ד"ה חתן וד"ה כתב הרמב"ם וכן הוא בחזו"א לד ג' ד"ה ונראה.

פנויה נדה, דאורייתא או דרבנן, עיין בריב"ש תשו' תכה דהוא מדאורייתא וכן הוא בבינת אדם סי' יח בסופו.

**מה נקרא יחוד, איש אחד עם הרבה נשים, אשה אחת עם הרבה אנשים, עם פרוצים, בדרך,**

קידושין פ: משנה וגמ' מ"ט וכו' והגמ' אבל אשה אחת עד פא. רבי חנינא בר פפי וחביריו, פב. מתני' כל שעסקיו.

בטעם האיסור של ב' נשים עיין ברש"י במשנה ובגמרא ובריטב"א שם.

שיטת רש"י [וכן הוא בסמ"ג ובתוס' ר"י הזקן] דבג' נשים מותר, והחולקים עליו [עיין בתוס' וברא"ש וברמב"ן ובריטב"א] ועיין תוס' רבינו פרץ [מובא בסוף תוספות הרא"ש] דחולק לאידך גיסא דמותר עם ג' נשים אפי' עסקו עם נשים

טעמא דרש"י דג' קיל עיין ברא"ש וברשב"א בתשובה אלף קעח בסופו.

לתרץ הא דאנשים מבפנים לרש"י עיין ב"ח ד' ד"ה ומ"ש ר"ת וחלקת מחוקק ד'.

שיטות הראשונים בפי' המשנה דעסקו עם הנשים דהוא מעלה או חסרון, א'. שיטת הרמב"ם דס"ד דהוא מעלה, ב'. שיטת רש"י דהוא חסרון ואסור בג' נשים, ג'. שיטת התוס' דאסור כשאשתו עמו [עיין בזה בטור ובט"ז ס"ק ו' ובהגהות הגר"א על הגמרא פ:] ד'. שיטת הרמב"ן והריטב"א דאסור בזה בשני אנשים.

צ"ע אפי' הרמב"ן והריטב"א מהא דסוטה בדרך, וכן מדוע לא הוכיחו ממתניתין דפרוצין אסורין.

האם מי שעסקו עם הנשים דוקא לנשים אלו אסור או לכל הנשים עיין פתח הבית דף קח ודף קלא.

האסורים עם נשים הרבה עד כמה. עיין ד"ס ס"ק סו.

צ"ע לתוס' דעסקו עם הנשים אין מועיל אשתו עמו הא בע"ז כה: מבואר דמועיל אשתו עמו לפרוץ.

שיטת הרמב"ם דאסור אשה אחת עם הרבה אנשים [וכן הוא שיטת הסמ"ג בלאוין קכו] עיין ר"ן דכתב בהרמב"ם דמשמע דמדינא קאמר וצ"ב קושיתו ועיין מל"מ סוטה פ"א ה"ג דאינו אלא חומרא בעלמא, ועיין סד"ט סי' קצב סוף ס"ק יג.

סתירת הרמב"ם בהלכות אבל פי"ב ה"י ותי' הכס"מ כאן ותי' הלח"מ בהל' אבל ועיין חו"ב ס"ק ב' שדן בדבריהם.

מדוע פסק בשו"ע כהרמב"ם הא הרא"ש סבר דמותר וכן נראה מהרי"ף שלא העתיק הא דרב.

נשים הרבה עם אנשים הרבה אין חוששין ליחוד אפי' להרמב"ם, כמה נקרא הרבה עיין פרישה ט' וב"ח ג' וח"מ ז' וט' וב"ש ח' [ועיין חכמ"א קכו ג'] וט"ז ג' וד' ופת"ת ה' ועיין חו"ב ס"ק ח' ד"ה עוד, ביאור טעם ההיתר עיין לבוש סעי' ו'.

מקור דברי הרמב"ם להתיר כשאשתו עמו כתב הב"י שהוא מהמשנה. וצ"ע מנין דמועיל היתר זה בפרוצים ואמנם מע"ז כה: מוכח כן. אמנם אין מוכח משם דלא כהטור, דמשם מוכח דמועיל אשתו עמו בפרוץ אמנם מוכח דמועיל רק לבעלה ואין מוכח דמועיל לאחר. וצ"ב סברת הטור והרי איכא טענת הב"י, ומאי שנא מב' צרות, ואולי סבר דב' צרות גריעי דכיון דשונאות יספרו ומשא"כ בב' שאחת משום מה לא מתפתה, ועיין חו"ב ס"ק ט'.

מי אין נקרא פרוץ עיין בר"ן ועיין ביאור הגר"א אות יא.

בתוספתא תניא דמותר להתיחד עם שני אנשים אפי' כותים עיין תוס' הרא"ש.

חד כשר וחד פרוץ, היש"ש סימן כא והמהרי"ל דיסקין תשובה ב' מתירין, והבית מאיר [הובא גם בילקוט מפרשים בסוף קידושין] וכן בפ"ת ס"ק ד' מביא דהשב יעקב והנו"ב אוסרין [בפתח הבית פקפק בראיית הפ"ת מהנו"ב] ונחלקו כאחד מהם גוי, ועיין חזו"א לה ב', ובחו"ב ס"ק ג' ובדינים העולים דין ג' התיר.

[לכאורה יש להוכיח מהריטב"א פ: ד"ה מתני' דמותר, דאל"ה האיך התירו בעל עם שני ת"ח בדרך הא הבעל כעסקו עם הנשים דמי דהא לבו גס בה. ואמנם אפשר דבדרך שאני דכל הנידון הוא חשש שמא ילך אחד ועד כדי כך אין לחוש ואין ראיה ליחוד ממש עיין בגליוני הש"ס בילקוט מפרשים מה שהביא משו"ת מהר"ם ב"ב, והר"ר מתתיהו פרוינד דחה זאת דהצד דכשר ופרוץ אסור דהכשר לא יתבייש מהפרוץ וכאן ליתא לסברא זו דהבעל לא ירשה זאת ועיין בית מאיר. לאידך יש להוכיח לאיסור מברכות ג: דקאמרה הגמרא בתרי ופריצי דאם דוקא שניהם פרוצים למאן אמרינן שלא יכנס לחורבה, ואמנם שם איירי ביחוד ממש ואין סתירה למה דמשמע מהריטב"א הנ"ל].

בפרוצים נשים הרבה האם מותר עיין ח"מ ט' ב"ש יא פת"ת ה' חכ"א קכו ה' ועיין עצי ארזים יא וחו"ב יב ד"ה שם ס"ו ובדינים העולים ו'.

אשה פרוצה עם שני אנשים עיין ברכות ג.: וברש"י שם ד"ה מפני ובד"ה חשד נמי ליכא ועיין ברבינו ניסים גאון שם, וע"ע פתח הבית פ"ה סעי' ה'.

לרש"י דמתיר בג' נשים מה יהא בפרוצות עיין חו"ב ס"ק ח'.

מאי שנא דרך מעיר עיין פרישה יב ועיין לבוש יב וחו"ב ס"ק ג', ולהרבינו ירוחם [דלקמן] פשוט החילוק.

השמטת הרי"ף להא דדרך עיין ב"י לסעי' ה' ד"ה והרי"ף ועיין בית מאיר הנ"ל והמקנה. ועין נחלת צבי על השו"ע ס"ק ד'.

צ"ע השמטת הרמב"ם דרך והא נפק"מ כשאשתו עמו.

שיטת הרבינו ירוחם [הובא בד"מ א'] בדרך דדוקא כשהולכין לשומרה, ועיין ב"ש ט' וחו"ב ס"ק יא.

דרך קרובה עיין חו"ב ס"ק ג' ובדינים העולים, וצ"ע בדרכים כהיום.

עיין שו"ת מהר"י ווייל [הובא בד"מ א'] מה שלמד מדרך וצ"ע מכאן לאמוץ ילדים. אמנם עיין במהר"י וייל בפנים דאיירי דווקא כשאין איש בבית והובא בב"ש בס"ק כב בסופו.

בלילה, בעלי הנפש להראב"ד [הובא בב"י ה' ד"ה וכתב הראב"ד] ועיין בדברי הראב"ד בדרישה יב ובחו"ב ס"ק י' ובדינים העולים. [יש ראשונים החולקים אראב"ד ויתבאר בסוגיא דשומר וכלה שפירסה נדה בס"ד].

טוש"ע כב ה' ז'

לשיטת רש"י המתיר בג' נשים מה יהא בלילה עיין ב"ח לסעי' ט"ו וח"מ וב"ש שם, ועיין פנ"י פ: בתוד"ה רבי שמעון, ועיין פתח הבית מה שהביא בזה.

**פ"פ לרה"ר וחיצון ופנימי חלק א'**

גמ' קידושין פא. אמר רב יוסף עד הנך שבוייתא ולא עד בכלל.

רש"י ד"ה שקולו דרגא שמא ירד ויתייחד יש לעיין א' מדוע אינו יחוד קודם הירידה. ב' איה מצאנו חשש שמא יכנס למצב של יחוד [עיין דרך], ג' האיך מועיל אף דהדרגא בידה עיין חזו"א לד ב' חו"ב ס"ק ד' בתחלתו. וע"ע במ"ב בסי' רל"ט שעה"צ יז ובשו"ת שלמת חיים מש"כ ע"ז הובא בפתח הבית.

פנימי וחיצוני שיטת רש"י בביאור דברי הגמרא ושיטת הרמב"ם והאיך פי' הרמב"ם דברי הגמרא ולהלכה עיין טור ושו"ע וחכ"א ז' ובינת אדם שם חו"ב בדינים העולים דין ט"ז.

בפנימי וחיצון איכא ארבעה שאלות ומזה מסתעפים הנידונים

א. קושית התוס' פב. על רש"י המתיר בג' נשים ועיין מה שתירצו ביש"ש סי' כח ב"ח ד' ד"ה ומ"ש ר"ת וח"מ ד' וב"ש יא.

ב. האיך אסר הטור בפנימי וחיצון כשפירשה אשה לבין האנשים הא הוא סובר דאשה בין הרבה אנשים מותר עין דרישה טז ב"ח בקונטרס אחרון ב"ש יא ט"ז ה' ועיין ביאורו בחזו"א לד ד'.

הבנת הדרישה טז [בסופו] את שיטת הרמב"ם דליכנס לפנים לכו"ע אסור בין לר"כ ובין למתניתא, ועיין בט"ז דחולק עליו.

חומרת הב"ח דיחוד בשני חדרים חמור מיחוד בחדר אחד האם זה נאמר רק ביחס לחשש שאיש יכנס בין הנשים או אף לחשש שאשה תכנס בין האנשים עיין ב"ח בקונטרס אחרון ועיין ט"ז ס"ק ה' במה שהקשה על הב"ח.

ג. מדוע אסר רב כהנא כשהאנשים בפנים ונשים בחוץ וליכא כאן ההיתר של פ"פ לרה"ר עיין ריטב"א כאן. ועיין בינת אדם סי' יח [בחלק מהספרים דלקמן נידונם הוא בארוכה מהו הכוונה פ"פ האם הכוונה לפתוח ולא נעול או לפתוח ממש, וזה נלמד בס"ד לאח"כ, עתה נתמקד בתשובה לשאלה הנ"ל, ונציין למקומות שמתרצים על הנ"ל] בית מאיר [מובא בשו"ת רע"א תשובה ק' ד"ה אולם מ"ש מכח זה] שו"ת בנין ציון תשובה קלח [להוציא את השייך לנידונינו] מכתב מהחזו"א הובא בדבר הלכה סי' ג' הערה ו', שו"ת שער יוסף סי' ד' מד"ה ואולם אנכי הרואה עד סוף התשובה, חו"ב ס"ק ד' ד"ה והנה, דברי סופרים סימן כ' ד"ה והנה לולי דברי האחרונים.

ד. הנה בכל איסור יחוד לא מצאנו חשש שאדם יכניס עצמו למצב של יחוד, וכל הנידונים הם האם מצב זה הוא יחוד האסור או לא, אך לא מצאנו חשש שיהא במצב שיכול להכניס עצמו למצב של יחוד [חוץ מדרך ששם מובן שהוא נצרך לנקביו בהכרח] וכאן אליבא דהמתניתא לפי' רש"י מצאנו חשש כזה שיכנס לפנימי [דאליבא דרב כהנא לק"מ דהרי זהו דרכו לחוץ וממילא יש חשש ליחוד] והקושי הוא איה מצאנו חשש כזה ועיין חזו"א לד א' וחו"ב ס"ק ד' [אמנם עיין סעי' יג יד טו טז]

**פ"פ לרה"ר חלק ב'**

מה הכוונה פ"פ האם פתוח ממש או אינו נעול. עיין תשובת הרשב"א אלף רנא. ועין שבת יג: תוד"ה מטה מה שיש להוכיח מדבריו, ועיין רבינו יונה בספר היראה ובפי' ר' יהונתן מלוניל (הובא בקובץ שיטות קמאי) וע"ע בשו"ת רע"א תשובה צט ד"ה ובאמת לכאורה תמוה. ומה שענה לו הבי"מ הרי היא תשובה ק' בשו"ת הרע"א בד"ה אולם מ"ש מכח זה עד סוד"ה גם מה שדן, ובתשובת הרע"א אליו בתשובה קא בד"ה מ"ש מעכ"ת נ"י לסתור דברי, ועיין שו"ת הרדב"ז קכא [וכן העתיק בשו"ת מבי"ט רפז דברי הרשב"א בלא הגה] ובפתחי תשובה ח' העתיק דבריהם בקיצור, וע"ע שו"ת בנין ציון קלח ובבינת אדם סי' יח [שם בב"א נראה דהבין דהכוונה רק שאינו נעול מדמדמה לפנימי וחיצון דודאי סגורים הם], וע"ע בדבר הלכה סי' ג' הערה ו דעת החזו"א [ונראה דהוא שיטה מחודשת דלא ככל האחרונים הנ"ל אמנם מפלטי בן ליש ראייה כהחזו"א], ועיין חו"ב בדינים העולים דין יג.

יש לדון בחדר מדרגות דידן יהא אסור ממ"נ להב"א הא זה חצר ולהבי"מ הא הדלת סגורה.

לבו גס בה האם מועיל בפ"פ עיין רבינו ירוחם [קצב טור א] בשם הרמ"ה וחדושי הגרד"ל מה שהוכיח מתוס' בשבת יג: [כצ"ל] ד"ה מטה והחיד"א בשער יוסף סי' ג' מדייק מתוס בשבת יג. ד"ה מה אשת, ועיין ח"מ יג ב"ש יג ט"ז ח'.

פרוץ ועסקו עם הנשים בפ"פ עיין פתחי תשובה ט' [שער יוסף סי' ג']

פ"פ דוקא כשיש עוברים ושבים פתחי תשובה ט'.

גדר רה"ר עיין בינת אדם סי' יח וע"ע פתח הבית סי' ג' סעי' יח.

**סוגיא דשומרים**

גדר אשתו עמו עיין בית שמואל ס"ק כב דמשמע דהתיר כשאשתו עמו בעיר [ועיין פרישה יו"ד רמה ס"ק כ] ועיין במעשה רוקח על הרמב"ם הלכות ת"ת פ"ב הל' ד' ועיין שו"ת אמרי יושר ח"ב ס"ק ח' ועיין מאירי פ: ד"ה אמר המאירי לא יתיחד ולשונו שם בזמן שאשתו בבית ועיין מהרש"ל על הסמ"ג לאוין קכו מפני שאמותיהן וכו' וב"ח אות י' דמשמע מדבריהם דדוקא עמו ולא בעיר. ועיין שו"ת מהרש"ם ח"ד סימן קמ"ח ד"ה ומ"ש אם ועיין שו"ת דובב משרים ח"א סי' ה'.

בעלה בעיר גדרו עיין חכמת אדם דין ו' ובבינת אדם סי' יז ב' חומרות בזה ועיין שיורי ברכה להחיד"א סי' כב ובנתיבות לשבת [מופיע בסוף ספר שער היחוד] ס"ק ד' וה' ובחו"ב ס"ק י"ב ד"ה בפ"ת ובדינים העולים דין ט'. ועיין פתח הבית פ"ז סעי' ב' אות ד' בסופו בשם החזו"א.

האם המותרים להתייחד מתירים לעוד נשים להתייחד. הנה באשתו עמו מבואר במשנה דאשתו משמרתו ומותר לבעלה להתייחד עם עוד נשים, ויש לעיין אם משו"ה יהא מותר לעוד אנשים להתייחד, דכיון דאיכא כאן איש ואשה שלא ישתתפו בעבירה האם הוו שומרים ונחלקו בזה הרמב"ם מתיר והטור אוסר.

וכן יש לעיין המתייחד עם אשה שבעלה בעיר או עם שני יבמות האם יהא מותר כשאיכא עוד אשה.

וכן המתייחד עם אמו בתו האם יהא מותר עם עוד נשים, וכאן נוסף סברא לאיסור דכיון דהם קרוביו יחפו עליו.

והנה מסברא היה צריך להתיר, דהא כל הטעם האיסור בב' נשים הוא כמש"כ ברש"י משום דכיון דדעתן קלות שתיהן נוחות להתפתות, וא"כ באופנים הנ"ל, כיון דאיכא אשה שאינה מתפתית מותר, וצ"ע סברת הטור שאסר, ואפשר דדברי הטור הם רק בפרוצים ועיין חו"ב ס"ק ט' שכתב כן.

ובפ"ת ב' מביא מהזכור לאברהם שאב עם בתו ועוד אשה אסורים להתייחד, ואין משמע דהוא דוקא בבתו משום דחיישינן שתחפה וצ"ע כנ"ל מדברי רש"י.

ועיין בבינת אדם יז שהתיר איש אחד עם שתי נשים ואחת בעלה בעיר וכן בחו"ב בדינים העולים דין י'.

וע"ע בזה באור שמח בפכ"ב מהל' א"ב ובעצי ארזים ס"ק יד. וכשמתייחד עם קרובים עיין רמב"ן כתובות כז: ד"ה כשהיא, ובנתיבות לשבת אות ד' ובחיד"א ביוסף אומץ סימן כו. וע"ע בשו"ת חו"י סי' קח, ושו"ת בית שלמה [מסקאלא] או"ח ח"א סימן מח, חזו"א לד ס"ק ג', חו"ב ס"ק יב ד"ה ויש לעי' היתה ובדינים העולים דין י'. וכל המתירין בקרובות בודאי יתירו בבעלה בעיר.

**כלה שפירסה נדה**

כתובות ד.: גמ' תניא כוותיה דרב חסדא עד ע"ב ואשתו ישנה בין הנשים, בעלי הנפש להראב"ד שער הפרישה [סימן א' כב כג מאך יש נדה עד כך נראה לי] כתב שם ארבעה שינויים מיחוד רגיל, והשגות הרז"ה שם, הרמב"ן בתורת האדם אות נט ד"ה ודוקא, הרא"ש בכתובות פ"א סו"ס ה' ובמועד קטן פ"ג סי' לו [ובדעת הרא"ש עיין בקיצור פסקי הרא"ש שם במו"ק ובטור יו"ד סי' שמב וב"י ביו"ד קצב ד"ה כתב הרא"ש ושלטי גיבורים במו"ק [דף יג אות ג'] וקרבן נתנאל וכנסת הגדולה [מופיע בשו"ע יו"ד קצב בסעי' ד'] הרשב"א בתוה"ב ו: ובקצר ד:, הג"מ הובא בב"י בסי' שמב. סמ"ג לאוין קיא. ספר התרומה סוף הלכות נדה סימן קט, מרדכי בהלכות נדה סי' תשמא.

בכוונת הראב"ד מה שהתיר ביום האם לגמרי או כשאר נשים עיין ברא"ש הנ"ל בפרק אלו מגלחין ובלשון הרמ"א ביו"ד סי' קצב סעי' ד' וביש"ש כתובות סי' ו' [בחלק האחרון שם] ובתפארת למשה סי' שמב ד"ה עוד בש"ך סק"ה וחזו"א לד ס"ק ג' ד"ה ונראה.

האיך פסקינן עיין בשו"ע יו"ד קצב סעי' ד' ברמ"א, ובכנה"ג שם על הגליון בשם באר שבע, ותשובת החזו"א סימן לד ס"ק ג' מתחלת הד"ה יו"ד עד ונראה דאפי' בגדול ולא עד בכלל.

בדברי הרמ"א דנוהגין ליקח קטן וקטנה עיין יש"ש כתובות סי' ו' הנ"ל ועיין ב"ח סי' שמב וש"ך בסי' קצב ס"ק יד ובתוה"ש ח' ובכרתי קצב סעי' ד' ובמחצית השקל ובסד"ט ס"ק יג באר היטב באהע"ז כב ו' ובחכ"א כלל קטו סעי' ט' ובחזו"א המשך ס"ק ג' הנ"ל וד"ה נראה. ובקיצור הלכות פי"ג דין ה'.

חידוש החזו"א בס"ק ה' דמפתח ביד האם נחשב כשתי שמירות, ועוד חידושי דינים שם א' דמפתח ביד הכלה אין מועיל, ב' דאין מועיל בכלה שני חדרים שיש לכל אחד פתח לרה"ר אם יש פתח ביניהם, וצ"ע אם לא סמך למעשה אמה שכתב בסוס"ק א' או דהחמיר בכלה.

להוציא מכל הנ"ל האם מותר לישן בבית שיש שם איש ואשתו בלילה שצריך שני שמירות האם יש לחוש שהבעל ישן ולא יהא כאן שמירה או דבעלה משמרה אף כשישן כמו שאשתו משמרתו במתניתין.