סוכה שהדופן ע_ג מדריגה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / מהדו_ק

יום ה' א' דחוה"מ סוכות תשס"ט

**בדין צירוף מחיצות לענין שבת וסוכה**

**ובדין דופן סוכה העומד ע"ג מדריגה הגבוהה ג' טפחים ורחבה ג' טפחים**

**א**

א] בדין צירוף מחיצות נחלקו הראשונים, ויסוד הפלוגתא בזה הוא, דהנה בשבת ד"ז: אמר רב גידל אמר רב חייא בר יוסף אמר רב, בית שאין תוכו י' וקרויו משלימו לי', על גגו מותר לטלטל בכולו בתוכו אין מטלטלין בו אלא בד' אמות אמר אביי ואם חקק בו ד' על ד' והשלימו לי' מותר לטלטל בכולו, מ"ט הוי חורי רה"י וחורי רה"י כרה"י דמו.

והתוס' שם כתבו, ז"ל, וקשה לריב"א מ"ש מסוכה דאינה גבוהה י', דאמר בפ"ק דסוכה חקק בה להשלימה לי' אם יש משפת חקק ולכותל ג' טפחים פסולה פחות מג' כשרה, והכא מהני חקיקה אפילו מופלגת מן הכותל הרבה, ותירץ דשאני התם גבי סוכה דבעינן שיהיו מחיצות סמוכות לסכך, דילפינן התם מחיצות מבסכת בסכת בסכות כדאמרי' התם הרחיק הסיכוך מן הדפנות פסולה, ולהכי בעינן שיהא פחות מג' דצריך לצרף הגידוד של חקק למחיצות כדי שיהיו סמוכות לסכך שכנגד הנקב וכו', עכ"ל, וכ"ה בקצרה בתוס' סוכה ד"ד:.[[1]](#footnote-2)

והיינו דלעולם לדין מחיצת י', מהני ב' חלקי מחיצה שיש בהן י', אף שאינן מצורפין זל"ז להיות כמחיצה אחת, וע"כ לענין שבת כל שחקק בתוכו והשלימו לי' הוי רה"י, הגם שיש ג"ט בין ב' חלקי המחיצה ואינם מצורפין זל"ז להיות כמחיצה אחת, אך לענין סוכה דבעי' מחיצות סמוכות לסכך, הרי דכיון דהכשר הסוכה הוא רק במקום שכנגד החקק, בעי' שתהא המחיצה סמוכה למקום זה, וע"כ כל שאין המחיצה שעל שפת החקק מצורפת לגידוד החקק להיות כמחיצה אחת, נמצא שמחיצה זו אינה סמוכה למקום הסוכה, וע"כ ל"מ רק אם חקק בתוך ג"ט, דכה"ג מצטרף הגידוד עם המחיצה להיות כמחיצה אחת, וע"כ חשיבא כל המחיצה כסמוכה לסכך, כיון דהוי הכל מחיצה אחת שבעיקרה היא סמוכה לסכך.[[2]](#footnote-3)

ב] ובחי' הרמב"ן שם כתב, ז"ל, איכא למימר לענין סוכה דפנות בעינן דכתיב בסכת בסכת בסכות, הלכך בעינן תוך ג' דליהוי לבוד, אבל לענין שבת כל היכא דלא בקעי רבים כלל רה"י הוא והא איתנהו למחיצות מבחוץ דהוו י', הלכך תוך חקק נמי תוך מחיצות די' הוי ורה"י הוי, עכ"ל.

ובפשוטו מכוון ד' הרמב"ן, דלענין סוכה דאיכא דין "דפנות", א"א לצרף ב' חלקי מחיצה המופלגין זמ"ז ג"ט, דהגם דהמקום שבפנים גדור י' טפחים, מ"מ ליכא דפנות, ומשא"כ לענין שבת ל"ב מחיצות, אלא בעי' שיהא המקום גדור מבקיעת הרבים, וע"כ אף שאין ב' חלקי מחיצות המופלגין זמ"ז מצטרפין, מ"מ כיון שמקום י"ט גדור במחיצות, הוי רה"י מעליא.

אך אין לפרש דמכוון הרמב"ן הוא דלגבי שבת מהני מכח דהמחיצות החיצונות גבוהות י' וכמש"כ הרא"ש, וזמש"כ הרמב"ן דאיתניהו למחיצות מבחוץ דהוו י', שהרי הרמב"ן שם דן בזה מדינא דגידוד ומחיצה אין מצטרפין, והרי דבעי' לצרף גידוד החקק עם המחיצה.

ומש"כ הרמב"ן דהא איתניהו למחיצות מבחוץ דהוו י', יל"פ דאין כונתו למחיצות החיצונות, שהן בפנ"ע גבוהות י', אלא כונתו דהחקק מוקף במחיצות מבחוץ בגובה י', ושו"ר בבית מאיר סימן שמ"ה שכבר כתב כן בביאור ל' הרשב"א והר"ן.

אך ראיתי להעיר דבל' הרמב"ן שסיים, "הלכך תוך חקק נמי תוך מחיצות די' הוי ורה"י הוי", מ' דמש"כ מתחילה דאיתניהו למחיצות מבחוץ דהוו י', אין כונתו דלהחקק איכא מחיצות י' מבחוץ, אלא כונתו דכתלי הבית בפנ"ע גבוהין י'.

ויל"פ בזה, דהגם דלדעת הרמב"ן עיקר גדירת החקק הוא ע"י צירוף גידוד החקק עם כתלי הבית, מ"מ בעי' נמי שיהיו כתלי הבית עצמן גבוהין י', שאם אינם גבוהין י' ל"ש לצרפן עם גידוד החקק, כיון דאפשר לדרוס ע"ג הכותל, ואח"כ לירד לתוך החקק, ואין מחיצה זו מבדלת רגל הרבים כלל, (ואף שהבית מקורה ובפועל א"א לדרוס, י"ל דזה ל"מ, דבעי' שהמחיצה תבדיל רגל הרבים), וע"כ בעי' שיהיו כתלי הבית עצמן גבוהין י', ועי' חזו"א שדן לומר כן.

וצריך להוסיף לפ"ז, דמה שהוצרך הרמב"ן לזה בתירוצו, שהרי עיקר התירוץ הוא דשאני סוכה שמצותה בדפנות, ומה הוצרך לפרש בתירוצו להא דגם בשבת ל"מ אלא בשיש בדפנות החיצונות גובה י', הוא משום דאי הוה אמרינן דב' חלקי מחיצות המופלגין זמ"ז ג"ט מצטרפין וחשיבי כמחיצה אחת, ל"ה בעינן שיהא בכתלי הבית גובה י"ט, וכל הא דבעי' שיהא בהן גובה י"ט, הוא רק משום דאין ב' חלקי מחיצות המופלגין זמ"ז מצטרפין ליחשב כמחיצה אחת, וע"כ לגבי סוכה דמצותה בדפנות ל"מ, ורק לגבי שבת הוא דמהני, משום דהמקום גדור ע"י ב' מחיצות אלו, הרי דאם ל"ה במחיצות החיצונות גובה י', ל"ה מהני גם לגבי שבת, משום שהן בפנ"ע לאו מידי נינהו, והרי אינם מצטרפין לגידוד החקק ליחשב כמחיצה אחת גבוהה י"ט, וז"פ, גם י"ל כמו שהעירוני, דאחר שפירש הרמב"ן דמחיצות שבת הוא למנוע רגל הרבים, הוא שהוצרך לפרש דכל הא דמהני הוא משום דיש במחיצות החיצונות גובה י', דאל"כ אי"ז מונע כלל רגל הרבים, אך אם מחיצות שבת ל"ה למנוע רגל הרבים, אלא הוי דין מחיצות בעלמא, שפיר הי' מועיל אף בשאין במחיצות החיצונות גובה י'.

ג] ובתו"י שם כתב, ז"ל, דהכא יש מחיצות גבוהות מבחוץ וא"צ לצרף הגידוד אלא כשאין אויר י', וכשחקק דאיכא אויר י' מקום א' הוי רה"י, אבל בסוכה צריך לצרף הגידוד וביותר מג' לא מצטרף, עכ"ל.

והיינו דלעולם אין מצרפין ב' חלקי מחיצות זל"ז אף לענין שבת, ואך דבבית שאין בתוכו י' הרי איכא מחיצת י' מבחוץ דהויא מחיצה מעליא, וע"כ הגם שחלל הבית שאין גבוה י' ל"ה רה"י, והיינו כפי הנראה משום דרה"י בעי חלל י', וכל שאין בה חלל י' ל"ה רה"י, וכאשר כן מצינו גם בד' התוס' ותוס' הרא"ש בשבת ד"ז: בדין חורים שבכותל, ונת' בזה במק"א, מ"מ מקום החקק שיש בו אויר גובה י' הוי רה"י ותו הוי כולו רה"י מדין חורי רה"י.[[3]](#footnote-4)

והא דלגבי סוכה צריך לצרף הגידוד למחיצה דמה"ט ל"מ אלא בדהוי החקק בתוך ג', עי' שפ"א בסוכה ד"ד: שפירש דהוא משום דהתם ליכא מחיצות י' מבחוץ, ורק ע"י צירוף הגידוד למחיצה הוא דאיכא מחיצה י', וכ"ה פשטות ד' התו"י שסתמו בזה.

אמנם יל"פ עוד, דל"מ הא דאיכא מחיצה י' מבחוץ, רק לגבי שבת דעיקרה של מחיצת שבת הוא למנוע רגל הרבים, וע"כ מהני אף מחיצה מבחוץ, אך בסוכה שמצותה בדפנות, אף אם יהא מחיצת י' מבחוץ ל"מ מידי.

אמנם באמת מצינו דברים מפורשים בזה בגליון תוס', ?ז"ל, ?

וצ"ב, דלכאו' כנים הדברים דלגבי סוכה בדין דלא יהני מחיצות כלפי חוץ, וכנ"ל, אך נ' פשוט, דמש"כ התו"י דהא דמהני הוא משום דאיכא מחיצות גבוהות מבחוץ, אין כונתם דהוי המחיצות כלפי הרה"ר, שהרי ודאי דגם במחיצות שבת בעי' שיהיו מחיצות כלפי הרה"י, וכדחזינן בדין גידוד ומחיצה שחלוק דין התחתונה מדין העליונה, וכן מבו' גם בדינא דחצר קטנה שנפרצה לגדולה, ודו"ק, אלא היינו דהמחיצות החיצונות חשיבי כמחיצות י' כלפי הרה"י, דאף חלק הכותל שכנגד התקרה איכא עליו תורת מחיצה כלפי תוך הבית, וכל הא דתוך הבית ל"ה רה"י הוא רק משום שאינו גבוה י', אך לעולם חשיב דאית לי' מחיצות י', ואשר ע"כ שפיר מהני זה גם בסוכה, וכל הא דל"מ בחקק רחוק ג' הוא רק משום שאין המחיצות החיצונות גבוהות י'.

ד] והרא"ש שם סימן י"א כתב לישב, ז"ל, דגבי סוכה בעינן מחיצות סמוכות לסכך דאמר התם שאם הרחיק הסכך מן הדפנות ג' טפחים פסולה, אבל גבי שבת רק שהרשות משתמר ע"י המחיצות אפילו רחוקים ממנו הרבה קרוי רה"י, הלכך ע"י מחיצות החיצונות שגבוהות עשרה נקרא רה"י, אבל לא ע"י הפנימית שאין שפת החקק מצטרף עמהן כיון שרחוקים ממנו ג' טפחים, עכ"ל.

ובפשוטו מכוון ד' הרא"ש, ובד' תוס' הרא"ש מבוארים הדברים טפי, ואין מתישב בלשונו מש"כ בחזו"א לדחוק בד' הרא"ש, דעיקר דבריו הם כד' תו"י, דלעולם א"א לצרף ב' חלקי מחיצה שיש ביניהם ג', והא דבבית שאין בתוכו י' מהני מה שחקק בתוכו להשלימו לי' אף שהוא רחוק ג' מן הדפנות, הוא משום שהמחיצות החיצונות גבוהות י', והן לבדן הוו מחיצות הרשות, ואך דכיון שאין חלל הבית י' ל"ה רה"י, דמתנאי רה"י הוא שיהא בו חלל י', ולזה מהני מה שחקק להשלימו לי', ואך שחידש דבסוכה לא יהני בשיש משפת חקק לכותל ג"ט, גם בגוונא שיש בדופן החיצון י' טפחים, משום דהתם בעי' מחיצות הסמוכות לסכך, וע"כ לא מצינו להכשיר הסוכה מכח הדופן החיצון בפנ"ע, כיון שאינו סמוך לסכך.[[4]](#footnote-5)

ומצאנו כן להדיא בגליון תוס', ז"ל, ?ורשב"א תולה בשניהם, עכ"ל, והרי להדיא שדעת הרשב"א דהא דבשבת מהני בשחקק בתוכו להשלימו לי' הוא משום דמחיצות החיצונות גבוהות י', ובסוכה ל"מ אף בכה"ג משום דבעי' מחיצות הסמוכות לסכך, וזה כמבו' בד' הרא"ש, וכפי הנראה מקור ד' הרא"ש הם מד' הר"ש, וז"ב.

ונ' להוסיף עוד בד' הר"ש והרא"ש, דלכאו' צ"ב דמנא להו לחדש תרי מילי, ואחר דס"ל דבסוכה ל"מ אף אם המחיצות החיצונות גבוהות י' משום דבעי' מחיצות הסמוכות לסכך, אשר כן משמע להו מסתימת הדברים, או שלמדו כן מהא דפריך עלה דמ"ט לא אמרי' בזה דופ"ע (וכמש"נ להלן סק"ז), מנא להו לחדש דבשבת נמי ל"מ אלא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', דלא כמו שנקטו מתחילה דמהני אף בשאין י' אלא בצירוף המחיצה וגידוד החקק.

אך נ' פשוט דהני תרי מילי תליין זב"ז, וזה ע"ד מש"נ לעיל סק"ב לדעת הרמב"ן, דמה שנקטו מתחילה דמהני אף בשאין י' אלא בצירוף המחיצה וגידוד החקק, הוא משום דמצינו לצרף ב' חלקי מחיצה ולחשבן כמחיצה אחת אף שהן מופלגין זמ"ז ג"ט, אך כיון שפירשו דהא דלגבי סוכה ל"מ הוא משום דבעי' מחיצות הסמוכות לסכך, הרי יש ללמוד מזה דלא חשבינן לב' חלקי המחיצה המופלגין זמ"ז כמחיצה אחת, דאם הוה חשבינן להו כמחיצה אחת, היתה כל המחיצה חשובה כמחיצה הסמוכה לסכך, וכיון שכן בדין דגם לגבי שבת ל"מ אלא בשיש במחיצות החיצונות י', וז"פ.

וגם בד' הרא"ש מבו' כמש"נ בד' התו"י, דמן הדין שפיר הי' בכח המחיצות החיצונות להועיל גם לגבי סוכה, והגם דלגבי סוכה ודאי בעי' מחיצות כלפי תוך הסוכה, והיינו משום דבאמת חשיבי המחיצות החיצונות כמחיצות י' כלפי תוך הסוכה, וכמש"נ הטעם בזה, וצע"ק בל' תוס' הרא"ש דמ' טפי דהמחיצות הן כלפי חוץ, עיי"ש.

ה] והנה בסוכה ד"ד: פריך אהך דינא דאם יש משפת חקק ולכותל ג"ט פסולה, דמ"ש התם דאמרת פחות מד' אמות ומ"ש הכא דאמרת פחות מג"ט, ומשני התם דאיתי' לדופן פחות מד' אמות סגיא, הכא לשוויי לדופן פחות מג"ט אין אי לא לא.

והנה לדעת התוס' דהא דל"מ בשיש משפת החקק ולכותל ג"ט הוא משום דאין המחיצות סמוכות לסכך, הרי דע"ז פריך דנימא דופ"ע ועי"ז הוו מחיצות הסמוכות לסכך, ומשני דלשוויי לדופן פחות מג"ט אין אי לא לא, והיינו שהרי מחיצה זו בפנ"ע ל"ה מחיצה שהרי אין בה י"ט, ואין עלי' בפנ"ע תורת דופן, וכל הא דחשבינן לה כדופן הוא רק מכח שביחד עם עם גידוד החקק איכא מחיצה י' לסוכה, וכיון דכל חלות הצירוף שביניהם הוא רק מכח דינא דמחיצות סוכה, ע"כ כיון דבסוכה בעינן מחיצות הסמוכות לסכך, הרי דכ"ז שאין דופן זו סמוכה לסכך ולא מהניא לדין מחיצות סוכה, תו אין עלי' תורת דופן כלל, וע"כ חשיב "לשוויי' דופן" דלא נאמר בזה דין דופ"ע, ודו"ק.

ו] אמנם לדעת הרמב"ן דהא דל"מ ביש משפת החקק ולכותל ג"ט, הוא משום דבסוכה שמצותה בדפנות בעי' שתהא מחיצה אחת שיש בה י"ט, ול"מ ב' חלקי מחיצות, הרי צ"ב דמאי פריך דנימא דופ"ע, דמה יועיל דין דופ"ע לזה, ועד"ז צ"ב לדעת התו"י, למש"נ בדעתו דהא דל"מ בסוכה, איירי בשאין המחיצות החיצונות גבוהות י', אשר בכה"ג ל"מ לדעתו אף בשבת, משום שאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, וא"כ מאי פריך דנימא דופ"ע.

וי"ל בזה בתרי גווני, חדא הוא למש"כ בתורי"ד סוכה ד"ד. בדין סוכה גבוהה מכ' אמה שבנה בה איצטבא מן הצד דאם יש משפת איצטבא לכותל פחות מד' אמות כשרה, דפרכי' עלה מאי קמ"ל דאמרי' דו"ע תנינא וכו', ומשני מהו דתימא התם הוא דחזיא לדופן אבל הכא דלא חזיא לדופן אימא לא קמ"ל, ופירש התורי"ד, ז"ל, ה"מ התם דחזיא לדופן, פי' כגון שירי התקרה שנשתיירו סביב שיש לומר נעקם הכותל והאי תקרה ראש הכותל היא, אבל הכא דלא חזיא לדופן פי' שקרקע עולם מפסיק בין הדופן ובין האצטבא ואין לומר בקרקע עולם שנעשה ממנו דופ"ע, קמ"ל דאמרינן, עכ"ל, ומבו' בדבריו דדין דופ"ע בסוכה גבוהה מכ' אמה שבנה בה איצטבא, הוא על קרקע עולם, דחזינן להקרקע שהוא מכלל הדופן, והיינו משום דס"ל דהתם לא יועיל דין דופ"ע דנימא שהתקרה היא ראש הכותל, דמ"מ כיון שהדופן גבוהה יותר מכ' אמה ה"ה פסולה, ורק מכח דין דחזינן להקרקע שהיא מכלל הדופן, דנמצא שתחילת הדופן היא בקרקעית האיצטבא, הוא דהוי דופן שאין גבוהה יותר מכ' אמה, ודו"ק.

ולפ"ז הרי דה"נ הא דפריך דמ"ש התם דאמרת פחות מד' אמות ומ"ש הכא דאמרת פחות מג"ט, היינו דאף הכא נימא דופ"ע על הקרקע, וע"כ לא פריך אלא מהתם דאמרת פחות מד' אמות, ולא פריך מעיקר דינא דדופ"ע, ולפ"ז י"ל, דאף דהא דביש משפת חקק ולכותל ג"ט ל"מ, הוא משום דל"מ ב' חלקי מחיצות שאין בכל א' י' טפחים, מ"מ כל דנימא דופ"ע על הקרקע והויא הקרקע מכלל הדופן, הרי דמכח זה הוי הכל מחיצה אחת שיש בה י' טפחים ושפיר דמי.

וי"ל עוד, דכל הא דא"א לצרף ב' חלקי מחיצות, הוא רק משום דעיקרה של מחיצה היא כלפי מקומה, וע"כ כיון דהדופן החיצון וגידוד החקק מופלגין זמ"ז ג"ט, א"א לצרפן, אך כל דאמרי' דופ"ע על הדופן החיצון, אשר מכח זה נמצא דהוי הדופן החיצון מחיצה על מקום החקק, שפיר מצטרפין גידוד החקק והדופן החיצון זל"ז, כיון דתרוייהו הוו מחיצות על מקום א'.[[5]](#footnote-6)

ולפי דבריהם מבו' בפשוטו הא דמשני דהכא לשוויי לדופן פחות מג"ט אין אי לא לא, שהרי הכא בלא דין דופ"ע אין ע"ז תורת דופן כלל, שהרי אין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, ולא נתחדש דין דופ"ע לאשוויי דופן.

ז] ולדעת הרא"ש דבסוכה ל"מ אף בשהמחיצות החיצונות גבוהות י', משום דבעי' מחיצות סמוכות לסכך, נ' דעל כה"ג הוא דפריך דנימא דופ"ע, אך בגוונא שאין המחיצות החיצונות גבוהות י' ליכא למיפרך דנימא דופ"ע, וכמש"נ לעיל סק"ו להעיר כן ע"ד הרמב"ן והתו"י, וגם די"ל דכיון דכה"ג ל"מ גם לגבי שבת, ל"מ בזה דין דופ"ע, דל"מ דין דופ"ע אלא בדהויא הגריעותא מהלכות סוכה, וכמש"נ בהערה שם, ומזה הוא שלמד הרא"ש דל"מ בסוכה אף בכה"ג שהמחיצות החיצונות גבוהות י', דאם כל הא דל"מ בסוכה הוא רק בשאין המחיצות החיצונות גבוהות י' וכדעת תו"י, א"כ מאי פריך עלה דנימא דופ"ע, וז"ב.

אמנם צ"ב לדעתו הא דמשני דהכא לשוויי דופן פחות מג"ט אין אי לא לא, דמ"ט חשיב כלשוויי דופן, הרי כיון שהמחיצות החיצונות גבוהות י', נמצא דאיכא מחיצות מעליין הגבוהות י"ט, והא דהסוכה פסולה הוא משום שאין מחיצות אלו סמוכות לסוכה, וא"כ מ"ט לא נימא בזה דופ"ע.

ועי' חזו"א סימן ס"ה סקס"א במוסגר שכתב בזה, ז"ל, רק שלענין דופ"ע צריך שיעור דופן בפנים, שאין מחיצות החיצונות חשובות מחיצה רק למקום החקוק ואידך מישתרי מדין חורי רה"י, אבל לענין דופ"ע צריך שיחשב דופן מיד לחלל הסמוך לו, עכ"ל, אמנם כמדומה דכ"ז הוא אי נימא דהא דהמקום שאין בו חלל י' ל"ה רה"י, הוי זה מהל' מחיצות, דאין על המחיצות י' תורת מחיצות כלפי מקום שאין בו חלל י', אך אי נימא דשפיר חשיב דאית לי' מחיצות, ואך דמדיני רה"י הוא שיהא בו חלל י', וכן בסוכה בעי' חלל י' כ"ה דלא ליהוי דירה סרוחה, יל"ע אם י"ל כן.

ואולי יל"פ בע"א, דבסוכה דבעי' דפנות סמוכות לסכך, הרי דדופן שאין סמוכה לסוכה אין עלי' תורת דופן כלל, והאמנם בדאיכא סכך פסול דאמרי' דופ"ע שפיר איכא ע"ז תורת דופן, שהרי המקום הסמוך לו הוי דירת סוכה, והגם דאין ישנים תחתיו משום דהוא תחת סכ"פ, מ"מ כיון דתורת דירה דסוכה ע"ז, שפיר איכא על הדופן תורת דופן, ומשא"כ בדמפסיק מקום שאין בו גובה י' דהוי דירה סרוחה, ובהל' סוכה אין עליו תורת דירה כלל, הרי דלא מצינו ליתן על הדופן תורת דופן, רק משום מה שהוא דופן למקום החקק, וכיון דבעי' דפנות סמוכות לסכך, הרי דמה דהוי דופן למקום החקק אינו נותן עליו תורת דופן, וע"כ לא אמרי' בזה דופ"ע, ואכתי צ"ב.

ויל"פ עוד, למש"נ לעיל סק"ג וסק"ד, דמה שנקטו תו"י והרא"ש דמן הדין מהני הא דהמחיצות החיצונות גבוהות י' גם לגבי סוכה, היינו משום דהמחיצות החיצונות חשיבי כמחיצות י' כלפי תוך הרשות, דאף חלק הכותל שכנגד מקום הסכך איכא עליו תורת מחיצה כלפי תוך הסוכה, עיי"ש, ולפ"ז י"ל דזמש"כ הרא"ש דבסוכה ל"מ משום דבעי' מחיצות הסמוכות לסכך, והיינו דכיון דבסוכה בעי' שתהא המחיצה סמוכה לסוכה, ע"כ חלק המחיצה שכנגד מקום הסכך, ל"מ כלל לדין מחיצה דסוכה, ודו"ק.

אך אי"ז במשמעות ל' הרא"ש דנ' דהא דל"מ בסוכה הוא משום שהמחיצות "רחוקות" מן הסכך, ולמש"נ הרי הא דל"מ בסוכה אי"ז משום דהמחיצה רחוקה מן הסכך, אלא היינו דכ"ה דמחיצה הרחוקה מן הסכך ל"מ, ה"נ ל"מ חלק המחיצה שכנגד מקום הסכך.

ח] והנה במג"א סימן שמ"ה סקי"ג הביא ד' הרא"ש, וכתב עפ"ז, ז"ל, משמע דאם אין גבוהים י' עם הקירוי בעינן שיהי' החקק סמוך לכותל פחות מג"ט, עכ"ל,[[6]](#footnote-7) ובאלי' רבה שם כתב ע"ז דמד' הר"ן מ' דמצטרפין אף שאין המחיצות החיצונות גבוהות י' עם הקירוי.

ובפשוטו באמת דין זה תליא בפלוגתת הרא"ש והר"ן, דלדעת הרא"ש דאין ב' חלקי מחיצה מצטרפין לי', וכל הא דמהני בשחקק בתוכו להשלימו לי', הוא רק משום שהמחיצות החיצונות גבוהות י', הרי דכל שאין המחיצות החיצונות גבוהות י' עם הקירוי ל"מ, אך לדעת הר"ן דב' חלקי מחיצות מצטרפין לי', והא דל"מ בסוכה, הוא משום דבעי' מחיצות הסמוכות לסכך, הרי דכל שחקק בתוך הבית להשלימו לי' הוי רה"י אף בשאין המחיצות החיצונות גבוהות י', ומש"כ הא"ר שם לדון גם בדעת הרא"ש דמהני אף בשאין המחיצות החיצונות גבוהות י', צ"ב רב, והמג"א נקט לדינא כדעת הרא"ש.

אך באמת י"ל דגם לדעת הר"ן ל"מ כשאין המחיצות החיצונות גבוהות י', וכמש"כ "שמחיצות י' מקיפות אותה מבחוץ", משום דאל"כ אין ע"ז תורת מחיצה כלל, כיון שאפשר לדרוס ע"ג הכותל, ואח"כ לירד לתוך החקק, ואין מחיצה זו מבדלת רגל הרבים כלל, ואף דבפועל א"א לדרוס מכח הקירוי, מ"מ המחיצה עצמה אינה מבדלת רגל הרבים.

והנה כבר עמדו בזה ע"ד המג"א שפסק כדעת הרא"ש, ממש"כ הרמ"א שנ"ח ס"ב בדין קרפף שלא הוקף לדירה, דאם קשה עליו לפרוץ הכותל, י"א דיכול להניח עפר אצל הכותל משני צדדיה עד שיתמעט הכותל מגובה עשר ורוחב העפר "רחב מד'" באורך י' אמות באורך הכותל וכו', עכ"ד, והוא מתרוה"ד סימן ע"ה, ולדעת הרא"ש דאין ב' חלקי מחיצה הרחוקין זמ"ז מצטרפין למחיצת י' טפחים, לכאו' לא בעינן שיהא רוחב העפר רחב מד', דאף אם הוא רחב ג"ט נמי הוי זה כפירצה, כיון שאין ב' חלקי מחיצה הרחוקים זמ"ז ג"ט מצטרפין.

וצ"ל בזה, דכל הא דבבית שאין בתוכו י' לא מצינו לצרף כותל הבית לגידוד החקק, הוא רק משום דהקרקע שתחת כותל הבית אינה מכלל המחיצה דגידוד החקק, דא"א לראות לזה כמחיצה עבה, שהרי קרקע זו הויא קרקע עולם ואינה כלל מכלל המחיצה, וכל עיקר מחיצת הגידוד הוא רק בפני החקק, וז"פ, ומה"ט לא אמרי' דבבור ברה"ר עמוק י' יהא המקום שע"ג כותלי הבור רה"י מדינא דלאחרים עושה מחיצה (לדעת הסוברים דאמרי' לאחרים עושה מחיצה אף בשאינו מובדל מרה"ר), ומשא"כ בגוונא דהתרוה"ד, שפיר מצינו לצרף הכל יחד לחשבו כמחיצה עבה שהיא גבוהה י' והיא מתרחבת בתחתיתה, וכל הא דל"מ הוא רק בשרוחב העפר ד"ט שדורסים עליו, דבכה"ג אין ע"ז תורת מחיצה.[[7]](#footnote-8)

וגדולה מזו צ"ל בדעת הגר"א בסימן שנ"ח שנקט בפשיטות דהא דגידוד ה' ומחיצה ה' מצטרפין הוא אף בשיש רוחב ד' ביניהם, וצ"ע שהרי לדעת הרא"ש אינם מצטרפין אף בשיש רוחב ג' ביניהם, והגר"א לא הזכיר לזה, וגם בביאוה"ל סימן שס"ב ס"ב דן בדין זה ולא הזכיר דלדעת הרא"ש שפסק המג"א בסימן שמ"ה כוותי' ל"מ בכה"ג, ובעכצ"ל בדעתם, דבתל דהוי רה"י על גביו, לא אמרי' דרק פני התל הוא דהוי המחיצה, אלא כל עובי התל הוי בכלל המחיצה, ול"ד לבור עמוק י' דהוי רה"י, דודאי כל המחיצה הוא רק בפני הבור, דהקרקע עולם אינה מכלל המחיצה, וע"כ שפיר מצינו לצרף הגידוד למחיצה שעל גביו אף בשהן רחוקין זמ"ז ג"ט, כיון דכל עובי הגידוד הוי בכלל המחיצה, וחשבינן לה כמחיצה אחת עבה, ול"ד לבית שחקק בתוכו, דכל שהחקק רחוק ג"ט מן הכותל א"א לצרפן, ולא מצינו לחשבן כמחיצה א' עבה, כיון דהמחיצה שבגידוד החקק, הוא רק בפני החקק, וכנ"ל.

**ב**

ט] וכאשר באנו לדון בדין סוכה שעשה דופן ע"ג מדריגה שהיא גבוהה ג' טפחים ורחבה ג' טפחים.

הנה לכאו' בגוונא שאין בדופן בפנ"ע י' טפחים אלא בצירוף עם גובה המדריגה ל"מ, דדמי לסוכה שאין בה י' וחקק בה להשלימה לי', שאם יש משפת חקק ולכותל ג' טפחים פסולה, ומשום דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין עכ"פ לגבי סוכה כל שהן מופלגין זמ"ז ג"ט.

ובגוונא שיש בדופן בפנ"ע י' טפחים, הנה לכאו' לדעת התו"י ודאי יש להכשיר בכה"ג, שהרי לדעתו אף בגוונא שיש במחיצות החיצונות י' טפחים ומקום הסכך ממעט מי', ה"ז כשר, וכ"ש בכה"ג שיש בדופן עצמו י"ט מתחת הסכך.

וגם לדעת ש"ר יל"ד להכשיר בזה משום די"ל דמודו דבכה"ג שיש בדופן בפנ"ע י"ט, בכח מחיצת הדופן בפנ"ע להכשיר את הסוכה, ול"ב כלל לצרף את גידוד המדריגה, וע"כ אף שהן מופלגין זמ"ז ג"ט וא"א לצרפן, מ"מ יש להכשיר משום הדופן בפנ"ע, ולא פסלו ש"ר, אלא בגוונא דבמקום הסמוך לדופן ליכא חלל י"ט.

י] אך הנה יש שדנו בזה דאין להכשיר הסוכה מכח מחיצת הדופן בפנ"ע, דה"ז פסול מדין מחיצה תלוי', ואף דליכא בקיעת גדיים לתוך הסוכה, מ"מ מחיצה תלוי' אינה מתרת אף בדליכא בקיעת גדיים.

והנה אמנם דבריהם מיוסדים על ד' החזו"א דאף במקום דליכא בקיעת גדיים אין מחיצה תלוי' מתרת, אך כבר נת' במק"א דבד' הראשונים בכ"ד מבו' דכל הא דמחיצה תלוי' אינה מתרת הוא רק בדאיכא בקיעת גדיים, ולכאו' לפ"ד הראשונים אין לפסול בכה"ג מדין מחיצה תלוי'.

אך באמת יש לפקפק בזה, שכבר נת' במק"א ללמוד מד' רש"י, דהא דמחיצה תלוי' מתרת בדליכא בקיעת גדיים, לאו היינו דכל עיקר דינא דמחיצה תלוי' אינה מתרת הוא מכח הבקיעת גדיים, דודדאי עיקר הדין דמחיצה תלוי' אינה מתרת הוי זה דין בפנ"ע, ואך דמ"מ כל דליכא בקיעת גדיים ה"ה מתרת משום דאמרי' גוד אחית ולא חשיבא כמחיצה תלוי', ורק כד איכא בקיעת גדיים דמבטלת הגוד אחית, הדר דינא דהיא מחיצה תלוי' ואינה מתרת.

ולפ"ז יל"ד דבנידו"ד אף דליכא בקיעת גדיים במקום הסוכה, מ"מ הויא המחיצה העליונה מחיצה תלוי' שאינה מתרת, די"ל דבכה"ג ל"ש למימר גוד אחית ומתרי טעמי, חדא די"ל דל"ש למימר גוד אחית למקום שיש מחיצה אחרת פסולה, ולהלן סקי"ג נת' להוכיח כן מד' החזו"א.

גם י"ל דבגוונא שמדריגה זו עומדת באויר ויש תחתי' בקיעת גדיים, ל"ש כלל לומר בזה גו"א, דהגם דכנגד חלל הסוכה ליכא בקיעת גדיים, לא אמרי' גוד אחית אלא בשמצינו להוריד המחיצה עד לקרקע עולם, כאשר כן נת' במק"א ללמוד מסוגיא דביציאתא דמישן, ואכמ"ל, אך טעם זה נ' דהוא רק בשהמדריגה אינה מלאה מתחתי', דכל שהיא מלאה מתחתי' שפיר מצינו למימר גוד אחית עד לסוף המדריגה.[[8]](#footnote-9)

יא] אמנם הנה בחזו"א סימן ס"ח סק"כ כתב, ז"ל, אם הי' דין מחיצות במינים מיוחדים ועשה ג"ט במין פסול ואח"כ העמיד עליהן מחיצות במין כשר, ודאי הוי רה"י ולא חשיב מחיצה תלוי' אלא ג' הפסולין כארעא סמיכתא, עכ"ל, ולפ"ז לכאו' גם בנידו"ד לא חשיב כמחיצה תלוי'.

ועיקר הך מילתא דמחיצה כשרה ע"ג מחיצה פסולה לא חשיבא כמחיצה תלוי', מבו' כן מד' הראשונים בסוגיא דביציתא דמישן, דפשיטא להו דהגם דבתחתית הספינה הוו המחיצות לפחות מד' דליכא עלייהו תורת מחיצה, מ"מ ל"ה המחיצה העליונה מחיצה תלוי', וכל הא דל"מ בכה"ג הוא רק משום דהמקום העליון שהוא רחב ד' לי"ל קרקע ולא חזי לתשמיש, אך בדעת רש"י שם יל"פ דס"ל דמה"ט הוא דל"מ התם, ונת' בזה במק"א.

יב] אמנם נ' די"ל, דכל הא דכה"ג לא חשיב כמחיצה תלוי', הוא רק משום שהמחיצה העליונה מצטרפת עם המחיצה התחתונה וחשיבי כחד, וע"כ הגם שאין על המחיצה התחתונה הכשר מחיצה, מ"מ לא חשיבא המחיצה העליונה כמחיצה תלוי', אך כל שאין המחיצה העליונה והמחיצה התחתונה מצורפין זל"ז, שפיר י"ל דחשיבא המחיצה העליונה כמחיצה תלוי', אך לפי ל' החזו"א דהא דמהני בכה"ג הוא משום דחשיבי ג' הפסולין כארעא סמיכתא, נ' דאין לחלק כן, אך מ"מ בגוונא שאין המדריגה מלאה תחתי', י"ל דל"ש למימר דחשיב קרקעית המדריגה כארעא סמיכתא, (בשאין בו ד"ט, דאין תורת מחיצה כלפי מקום זה בפנ"ע), ולפ"ז בנידו"ד, הרי דאי נימא דאין הדופן שע"ג המדריגה מצטרף לגידוד המדריגה, י"ל דחשיב כמחיצה תלוי'.

יג] גם יל"ד עוד בזה, דאף אי נימא דכה"ג לא חשיב כמחיצה תלוי', מ"מ י"ל דל"מ אלא להתיר כנגדה, אך ל"מ להתיר למטה בלא דינא דגוד אחית, וכאשר כ"ה מבו' בד' החזו"א שם בדין מחיצה ממין כשר ע"ג מחיצה ממין פסול, דהגם דלא חשיבא כמחיצה תלוי' ל"מ אלא לגדור כנגדה, וכל הא דהוי רה"י הוא רק משום דיכול למלאותן בקני ואורבני, עיי"ש.[[9]](#footnote-10)

וצ"ל דהא דלא אמרי' בזה גוד אחית, שהרי נת' במק"א ללמוד מד' החזו"א שם סקי"ג בקושייתו ע"ד רש"י, דמודה החזו"א דדין גוד אחית מהני אף לגדור למטה, ורק דכל דהוי מחיצה תלוי' ל"מ בזה גוד אחית, וע"כ בכה"ג שעשה מחיצה כשרה ע"ג מחיצה פסולה דלא חשיב מחיצה תלוי', בדין דנימא בזה גוד אחית לגדור אף למטה, הוא משום דלא אמרי' גוד אחית כשהוא מלא למטה ויש שם מחיצה אחרת.

ולפ"ז גם בנידו"ד, אף דנימא דהדופן שע"ג המדריגה לא חשיבא כמחיצה תלוי', מ"מ אינה מועלת לגדור אלא כנגדה ולא כנגד גידוד המדריגה, וממילא דהסוכה פסולה, ואף המקום שכנגד הדופן ליכא עלי' הכשר סוכה, דסוכה בעיא קרקע, ואכמ"ל. [[10]](#footnote-11)

אמנם הנה לכאו' מסוגיית הגמ' בעירובין דכ"ה. דהעושה מחיצה ע"ג מחיצה מהני לדעת רב חסדא לאשוויי היקף לדירה, מבו' דכל דל"ה מחיצה תלוי', מהני המחיצה העליונה לגדור את הרשות, וכל הא דלר"ה ל"מ זה לאשוויי היקף לדירה, הוא רק משום דכבר מקום זה גדור, עיי"ש בסוגיא.

אך באמת יל"פ טעם החזו"א בע"א, שהרי הא דמחיצה כשרה ע"ג מחיצה פסולה לא חשיבא כמחיצה תלוי', פירש החזו"א שם דהוא משום דג' הפסולין כארעא סמיכתא, ואי"ז משום דהמחיצה העליונה מחוברת לקרקע עולם ע"י המחיצה הפסולה, ולפ"ז י"ל, דע"כ כל הא דל"ה זה מחיצה תלוי', הוא רק כד אתינן לגדור את המקום שבין המחיצות הכשרות, אך כלפי המקום שלמטה, הוי מחיצה זו מחיצה תלוי', וע"כ אינה מועלת לגדור את המקום שלמטה, ובזה ניחא גם הא דלא אמרי' בזה גוד אחית, וא"צ למש"נ לעיל דלא אמרי' גו"א כשהוא מלא למטה ויש שם מחיצה אחרת.

ולפ"ז אין ללמוד לא כן מסוגיית הגמ' בעירובין, דהתם הוי זה מחיצה כשרה ע"ג מחיצה כשרה, ולא חשיבא כלל כמחיצה תלוי', ומשא"כ במחיצה כשרה ע"ג מחיצה פסולה י"ל דכלפי המקום שלמטה חשיבא כמחיצה תלוי'.

יד] והעירוני עוד בזה, דגם אי נימא דלגבי שבת מהני בכה"ג, מ"מ יל"ד דלגבי סוכה ל"מ, דבסוכה שמצותה בדפנות בעי' שיהיו מחיצותי' במקום הסוכה, וכמש"כ כן הגר"ח בהל' סוכה.

גם י"ל דהא דלגבי שבת מהני בכה"ג, הוא משום דינא דגו"א, ושייך למימר גו"א אף שיש מחיצה אחרת למטה, ולפ"ז יתכן דלענין סוכה ל"מ מחיצה מדין גוד אחית, דומיא דהא דל"מ מחיצת גוד אסיק בסוכה, אך אי"ז מוכרע, די"ל דכל הא דל"מ מחיצת גוד אסיק בסוכה, הוא רק משום שעיקר המחיצה אינה כלל במקום הסוכה, אך הכא דהמחיצה היא במקום הסוכה, ה"ה מועלת אף למקום שלמטה מדין גו"א, דומיא דהא דמהני מחיצה י"ט בסוכה אף שהסכך גבוה הרבה, ולדעת הריטב"א הוא מדין גוד אסיק, וה"נ הכא דכוותה, ודו"ק, גם י"ל, דבגוונא שמדריגה זו עומדת באויר ויש תחתי' בקיעת גדיים, ל"ש כלל לומר בזה גוד אחית, ולא אמרי' גו"א עד כנגד חלל הסוכה, דלא אמרי' גו"א אלא בשמצינו להוריד המחיצה עד לקרקע עולם, וכאשר כן נ' ללמוד מסוגיא דשבת דק"א., ואכמ"ל.

אמנם ילה"ע ע"ז מדין חקק, דמבו' דכל הא דאם יש משפת החקק ולכותל ג' טפחים פסולה, הוא רק בשאין הכותל עצמו גבוה י"ט, אך כל שהכותל עצמו גבוה י' ה"ה כשרה אף בכה"ג, ולא אמרי' דל"מ מחיצות הכותל למקום החקק, וצ"ע אם ע"ז י"ל כהחילוק שנתבאר לעיל סק"י וסקי"ג בהערה דחקק שאני, אך יש לדחות דהתם איירי בחקק שאינו עמוק ג"ט, דבכה"ג ודאי מהני.

טו] ואם כנים הדברים שנתבארו לדון לפסול בנידו"ד, הרי נ' דיש לפסול בזה גם לדעת התו"י דס"ל דכל שיש במחיצות החיצונות גובה י', ואך שהסכך ממעט מי', מהני מה שחקק להשלימו לי' אף בשיש משפת חקק ולכותל ג"ט, דמ"מ בנידו"ד גרע, או משום דהוי מחיצה תלוי', וחקק שאני דל"ש לדון בו משום מחיצה תלוי', וכמש"נ לעיל סק"י בהערה, או משום דאין מחיצה שלמעלה גודרת מקום שלמטה, וחקק שאני, וכמש"נ לעיל סקי"ג בהערה, או משום דלגבי סוכה בעינן מחיצות במקום הסוכה, ול"מ המחיצה העליונה להכשיר את הסוכה, והא דבחקק כשר, צ"ל דאיירי בשאינו עמוק ג"ט, וכמש"נ לעיל סקי"ד.

**ג**

טז] עוד יש לדון בזה, דאף אי נימא דאין בכח מחיצת הדופן בפנ"ע להכשיר את הסוכה, מכח הטעמים שנתבארו לעיל, מ"מ כיון דמבו' בסוגיא דסוכה דאף בשיש משפת החקק ולכותל ג"ט הי' מועיל דין דופ"ע להכשיר, ואך דלא אמרי' דופ"ע לאשוויי דופן, ולפ"ז י"ל דהיכא דיש בדופן עצמה י"ט חשיב כאיתי' לדופן, וממילא דיש להכשיר בזה מדין דופ"ע, אך אם משו"ז, אין לישב ע"ג המדריגה, אא"כ נימא כדעת התורי"ד דאמרי' דופ"ע בקרקע, דלפ"ז יל"ד דאפשר לישב ע"ג זה, וצ"ע.

אמנם י"ל, דאף כה"ג חשיב דליתי' לדופן, ולא אמרי' דופ"ע לאשוויי דופן, דהגם דהוי הדופן י"ט, מ"מ כיון שדופן זה בפנ"ע אינו מועיל למיהוי דופן לסוכה משום דהוי מחיצה תלוי', או משום שאין מחיצה גודרת אלא כנגדה, או משום דבסוכה בעי' שיהיו מחיצותי' כנגד מקום הסוכה, חשיב כליתי' לדופן, ולא אמרי' בזה דופ"ע.

אך מסברא נ' טפי, דהאמנם אם הא דדופן זה בפנ"ע אינו מועיל למיהוי דופן לסוכה הוא משום דהוי מחיצה תלוי', י"ל דחשיב כליתי' לדופן, אך אם הוא רק משום דאין מחיצה גודרת אלא כנגדה, או דלגבי סוכה בעי' שיהא מחיצותי' כנגד מקום הסוכה, הרי נמצא דכלפי המקום שכנגד הדופן הוי מחיצה מעלייתא, ומסתבר דכל כה"ג חשיב כאיתי' לדופן, ואמרי' בזה דופ"ע להכשירו.

**ד**

יז] והנה אמנם למש"נ לעיל סק"ח נ', דכל המקום לפסול בזה, הוא בשהמדריגה אינה מלאה מתחתי', דבכה"ג א"א לדונו כמחיצה אחת עבה, אך כשהמדריגה עבה מתחתי' מהני בכל גווני אף בשאין הדופן שע"ג המדריגה גבוה י', דהוי הכל מחיצה א' עבה שהיא גבוהה י', וגם בשאין המדריגה מלאה תחתי', כל הא דל"מ הוא רק בשיש בין הדופן לבין המקום שפתוח תחת המדריגה ג"ט, אך כל שיש ביניהם פחות מג"ט מהני, אף שבין שפת הדופן לבין שפת המדריגה יש ג"ט, וז"ב.

יח] אמנם יל"ד בזה, דמ"מ היכא שיש ברוחב המדריגה ד"ט לא יהני, דכה"ג לא מצינו לחשוב הכל כמחיצה אחת עבה, וכמבו' כן בד' תרוה"ד דכל שמילא עפר ברוחב ד' טפחים ה"ז מבטל להמחיצה, אשר לכאו' היינו דכיון שדורסים ע"ג זה, לא מצינו לחשוב מקום זה דהוי מכלל המחיצה.

אמנם נ', דהא דבעפר רחב ד' טפחים בטלה המחיצה, אי"ז משום דכה"ג לא מצינו לחשוב הכל כמחיצה אחת עבה, דא"כ מ"ט הצריך התרוה"ד שבכל צד יהא רוחב העפר ד' טפחים, הרי סגי שבצד א' יהא רחב ד"ט ובצד א' יהא רחב ג"ט, דכל שבצד א' הוא רחב ד"ט ולא מצינו לחשוב דהוי מכלל המחיצה, ול"ה הכל יחד מחיצה אחת עבה, תו הגם דכל שלא נתן עפר מהצד השני איכא גידוד ומחיצה דמצטרפין, מ"מ לדעת הרא"ש שאין ב' חלקי מחיצות המופלגין זמ"ז ג"ט מצטרפין, הי' סגי שיהא רוחב העפר בצד השני ג"ט, דתו אין מצטרפין זע"ז.

ובע"כ מזה, דלעולם אף בנתן עפר רחב ד' טפחים מצינו לחשוב הכל כמחיצה אחת עבה, ואך דמ"מ כיון שדורסים ע"ג המחיצה ה"ז מבטל כח גדירת המחיצה, וכאשר כ"ה מבו' להדיא בל' תרוה"ד, עיי"ש, ואשר ע"כ כל שאין רוחב עפר ד' טפחים מב' הצדדים, אשר נמצא דמחיצה זו מונעת דריסת הרגל, הדר דינא דיש על כולה תורת מחיצה, ולפ"ז אף לגבי סוכה יהני בכה"ג שרוחב המדריגה ד"ט, כיון דמן הצד השני ליכא דריסת הרגל, וביותר, בגוונא שהדופן עצמה גבוהה י"ט, שאין דריסת הרגל על גבי', ול"ה כמחיצת תל דל"מ בסוכה.

וי"ל עוד, דמה שהצריך תרוה"ד שיהא רוחב העפר ד"ט מב' הצדדים, הוא משום דהגם דכל שנתן עפר רחב ד"ט, א"א לחשוב מקום זה מכלל המחיצה, מ"מ כל שנתן מן הצד השני עפר פחות מד"ט, מצינו לחשוב גידוד עפר זה כמחיצה אחת עבה עם המחיצה שעל גביו, דהגם דהעפר שמן הצד השני ל"ה מכלל המחיצה, מ"מ העפר שמצד זה שפיר מצי הוי מכלל המחיצה, וע"כ הגם שהוא מופלג ג' טפחים מן המחיצה, ה"ה מצטרפין, כיון דחשיבי כמחיצה אחת, אך גם לפ"ז נ' דאף לענין סוכה מהני מה"ט, דל"ה כמחיצת תל דל"מ לענין סוכה, וגם לא חשיב כדופן שאינה סמוכה לסכך, דאמרי' דופ"ע.

1. ובחי' הריטב"א בסוכה שם, ז"ל, דהכא גבי סוכה שמצותה בדפנות בעינן פחות משלשה כדי שיהיו דפנות הסוכה נראות כשלה, אבל התם כל היכא שיש רשות ד' על ד' מוקף מחיצות תו לא בעי, וכדאכשרינן בה בגוד אסיק מחיצתא משא"כ בסוכה כדלקמן, עכ"ל, וזה כעין ד' התוס', דבסוכה בעינן שיהיו הדפנות סמוכות לסוכה כדי שיהיו נראות כשלה, וע"כ בעי' שיהא החקק בתוך ג', ואך שבד' הריטב"א נ' דהא דמהני כשהחקק בתוך ג', הוא משום דכה"ג חשיב דכל המחיצה היא סמוכה למקום הסוכה, כיון שהיא תוך ג' למקום הסוכה, וזה דלא כמש"כ התוס' דהא דמהני בחקק תוך ג' הוא משום דכה"ג מצטרף גידוד החקק עם המחיצות, והוי מחיצה א' שעיקרה סמוך לסוכה ושפיר דמי. [↑](#footnote-ref-2)
2. ומחודש בד' התוס', דלדין מחיצות סמוכות לסכך, לא סגי בהא דהויא המחיצה בתוך ג' לסוכה אף שהמקום שבינתים אינו מכלל הסוכה, אלא בעי' שתהא המחיצה סמוכה ממש לסוכה, וע"כ כל הא דמכשרינן בשחקק בתוך ג', הוא רק משום דמצטרף הגידוד של החקק עם המחיצות להיות כמחיצה אחת, והויא מחיצה אחת הסמוכה בעיקרה לסוכה.

   ונ' דל"ד להרחיק את הסיכוך מן הדפנות פחות מג"ט דכשרה, דהתם היינו משום דגם המקום שתחת האויר הוי מכלל הסוכה, וע"כ חשיב שפיר כמחיצות הסמוכות לסוכה, ומשא"כ הכא שהמקום שבין החקק למחיצה אינו מכלל הסוכה שאינו גבוה י', לא חשיב כמחיצה הסמוכה לסכך רק משום דמצטרף הגידוד של החקק עם המחיצות, ודו"ק.

   ולמדנו לפ"ז עוד מד' התוס', דלדין מחיצה הסמוכה לסכך, ל"ב שיהא כל גובה המחיצה סמוך לסכך, אלא אף עם בעיקרה סמוכה המחיצה לסכך שפיר דמי, ונפ"מ רבתא בזה, דלפ"ז בגוונא שהמקום שבין המחיצה לחקק הוי נמי מכלל המחיצה שהוא מתלקט י' מתוך ד', תהא הסוכה כשרה אף אם החקק רחוק יותר מג' מן המחיצה.

   אך בלא"ה י"ל שיש להכשיר בזה מדין דופ"ע, דכל הא דלא אמרי' דופ"ע בחקק שאינו תוך ג' למחיצה, הוא משום דלאשוויי דופן לא אמרי' דופ"ע, אך בכה"ג דמצטרף גידוד החקק עם המחיצה והוי הכל מחיצה א', דיש עלי' תורת דופן, שפיר יש לומר דופ"ע, אך נפ"מ במש"נ בגוונא דלא מצינו להכשיר מדין דופ"ע, וכגון כשאין סכך ע"ג מקום זה שבין החקק לכותל, וכן נפ"מ כשאין הדפנות מגיעות עד הסכך, שכתב הר"ן דלא אמרי' בכה"ג דופ"ע, (אך לד' הרי"ד דהדופ"ע בכה"ג הוא בקרקע, שפיר י"ל דופ"ע אף בכה"ג שאין סכך ע"ג מקום זה שבין החקק לכותל או שאין הדפנות מגיעות עד הסכך, ולכאו' מד' הר"ן שכתב דלא אמרי' דופ"ע כשאין הדפנות מגיעות לסכך מוכח דלא ס"ל כד' הרי"ד דמצינו למימר דופ"ע בקרקע, אך י"ל דבסכך פסול ל"מ דנימא דופ"ע בקרקע, ודו"ק).

   ובאמת נ', דעיקר הך דינא דל"ב שיהא כל גובה המחיצה סמוך לסכך, יש ללמוד כן מעיקר דינא דדופ"ע, שהרי בד' התוס' נ' לכאו' דדינא דמחיצה הסמוכה לסכך לאו היינו "לסכך", אלא היינו "לסוכה", דאם עיקר הדין הוא שתהא המחיצה סמוכה לסכך, א"כ בחקק פחות מג', מה יועיל שמצרפין גידוד החקק למחיצה, הרי גידוד החקק ג"כ אינו סמוך לסכך, ובע"כ דעיקר הדין הוא שיהיו המחיצות סמוכות לסוכה, (אך צ"ע מל' התוס' שנראה להדיא דבעי' שיהא סמוך לסכך שכנגד החקק, וצ"ע עוד בפרט זה), ולפ"ז צ"ב דמה מהני דינא דדופ"ע, הרי אכתי אין כל גובה המחיצה סמוך למקום הסוכה, ובע"כ דכיון דאמרי' דופ"ע וראש הדופן סמוך למקום הסוכה, שפיר דמי, וז"ב. [↑](#footnote-ref-3)
3. ודבר חידוש מצינו בפסקי מהרי"ח, ז"ל, ? עכ"ל, וכפי הנראה היינו דס"ל דגם במחיצות שבת בעי' שתהא המחיצה סמוכה לרשות, וע"כ ל"מ אלא מדינא דדופ"ע ודין דופ"ע מהני גם לגבי שבת, וזה חידוש, ואך דהא דאמרי' בזה דופ"ע ול"ד למש"א בסוכה דאם יש משפת חקק ולכותל ג"ט פסולה ולא אמרי' דופ"ע, הוא משום דהתם ליכא בכותל י' טפחים וליתי' לדופן, וע"כ לא אמרי' בזה דופ"ע, וכמש"א בסוכה ד"ד, והכא איכא במחיצות החיצונות י' טפחים ואיתי' לדופן, וע"כ אמרי' בזה דופ"ע. [↑](#footnote-ref-4)
4. ונמצא, דלדעת תוס' הא דמהני בשחקק בתוכו והשלימו לי', הוא משום דמצרפין גידוד החקק לכותל הבית, וכ"ה לדעת הרמב"ן, וזהו שהק' הרמב"ן וש"ר דשמעינן מינה דגידוד ומחיצה מצטרפין, וכן הק' התוס' בסוכה ד"ד: ע"ד רש"י, אך לדעת תו"י והרא"ש ל"ב לזה, אלא המחיצות החיצונות בפנ"ע הוו מחיצות מעליין, ואך דמתנאי רה"י בעי' שיהא חלל י', ולזה מהני הא דחקק בתוכו והשלימו לי', ונפ"מ רבתא בזה הוא, היכא שאין על גידוד החקק תורת מחיצה, כגון שהוא מתלקט י' מתוך ה', דלדעת תוס' והרמב"ן כה"ג ל"מ, ולדעת תו"י והרא"ש מהני, וז"פ. [↑](#footnote-ref-5)
5. ולפ"ד תו"י נתחדש בזה, דהגם דהא דאין מחיצות אלו מצטרפין אי"ז דין מסוים בסוכה, אלא אף בשבת כה"ג אין מצטרפין, כיון שאין במחיצות החיצונות גובה י', מ"מ פרכי' דנימא בזה דופ"ע להכשירן, וזה חידוש, דהי' מקום לומר דל"מ דין דופ"ע אלא כד הוי הגריעותא מהלכות סוכה, ולא בגריעותא מהלכות מחיצות דעלמא, ולפ"מ שהבאנו לעיל סק"ג בהערה מד' פסקי מהרי"ח דדין דופ"ע מהני גם לגבי שבת, הרי ודאי דמהני דין דופ"ע גם לגבי חיסרון מהלכות מחיצות. [↑](#footnote-ref-6)
6. ומצאנו מפורש כד' המג"א בפסקי מהרי"ח, ז"ל, ?, [↑](#footnote-ref-7)
7. ושמעתי להוכיח כן גם מד' הרא"ש בעירובין פ"ז סימן ד' בדין כותל שבין ב' חצירות, ז"ל, ונראה לפרש דהכא בעי ד' על ד' שאז ראוי לעמוד עליו ולעלות על הכותל, ולהכי ל"ב אלא שיתמעט הכותל מי' וכו', ור"מ ז"ל תירץ דכל הני איירי לענין זה שאם עשה הא' בנין אצל הכותל ומיעטו מעשרה דהו"ל תשמישו בנחת ונותנים אותו לו, אבל פתח לא חשיב לערב אחד אפילו שכנגדו עשה כיוצ"ב אם לא שיגיע הסולם בראש הכותל, עכ"ל, והרי דכל שאי"ז רחב ד' אי"ז ממעט, ולדעת מהר"ם אף אם הוא רחב ד' אינו ממעט ול"מ אלא לחשוב דתשמישו בנחת, וצ"ע שהרי דעת הרא"ש דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין כשהן מופלגין ג"ט זמ"ז, וא"כ בדין דאף אם אין רוחב המיעוט אלא ג"ט הוי מיעוט מעליא, ובע"כ דהתם שאני, משום דמצינו לחשוב הכל יחד כמחיצה אחת עבה ושפיר הן מצטרפין לשיעור י' טפחים.

   אמנם נ' דהתם שאני, שהרי איירי בשאין רוחב המיעוט יותר מי' אמות, שעדין המחיצה שבין החצירות קיימת, ואך דאתינן לדון שיערבו א' משום שיש פתח ביניהם שה"ז מבטל כח הבדלת המחיצה ביניהם, וי"ל דאף דבהלכות מחיצות אין ב' חלקי המחיצות מצטרפין, מ"מ אכתי אין ע"ז תורת פתח כ"ז דלא ניחא תשמישתי' ואכתי הבדלת המחיצה קיימת, ואין מערבין א', ודוגמא לזה, הוא בב' חצירות שיש ביניהם מחיצה עומ"ר, ובמקום הפרוץ העמיד קנים שיש ביניהם יותר מג' ופחות מד', דכה"ג אף דלא חשיב המקום שביניהם כסתום, מ"מ אינם מערבין א', דכיון דיש מחיצת עומ"ר ברוח זו, הרי דכל שאין ביניהם פתח רחב ד"ט, ה"ה מחולקין זמ"ז ואין מערבין א', וה"נ הכא דכוותה, ואשר ע"כ כל שאין המיעוט רחב ד' ודאי לא חשיב כפתח, וגם כשהוא רחב ד' נחלקו אם סגי בזה לחשוב מקום זה כפתח, ודו"ק.

   ומקור לזה, דאי לא נימא הכי, הרי נמצא דמד' מהר"ם דס"ל דאף כשהמיעוט רחב דע"ד לא סגי בהכי לערב א', מבו' שלא כד' התרוה"ד שהתיר כשנותן מב' צידי הכותל עפר רחב ד', והפוסקים לא הזכירו לזה, והרי בשו"ע סימן שע"ב ס"ט החמיר כדעת מהר"ם, ובע"כ כמש"נ דשאני התם דהמחיצה קיימת, ובזה הוא דס"ל למהר"ם דאף בדהוי המיעוט רחב ד' על ד' ליכא עלי' חשיבות פתח, וע"כ כיון שהן מחולקין זמ"ז במחיצה ואין פתח ביניהם, אין מערבין א', וז"ב.

   אך העירוני דמד' הגר"א בסימן שנ"ח ס"ב שהק' ע"ד תרוה"ד מהא דלענין המיעוט צריך שלא יהא השליבה התחתונה שלשה ואין בין זה לזה ג', מבו' לכאו' דלא ס"ל לחילוק זה שנתבאר, וצ"ע עוד בזה. [↑](#footnote-ref-8)
8. ולכאו' יש להוכיח דכה"ג לי"ב משום מחיצה תלוי', דא"כ תיקשי לדעת תו"י והרא"ש דאין מחיצות מצטרפין כשמופלגין זמ"ז ג"ט, דא"כ היאך מהני בבית שחקק בתוכו להשלימו לי', הרי כלפי מקום החקק הוי זה מחיצה תלוי', והתם ל"ש למימר גוד אחית.

   אך נ' פשוט דלאו ראי' היא כלל, דכל הא דמחיצה תלוי' ל"מ, הוא רק משום דבעינן שגדירת המחיצה תהא מן הקרקע, וע"כ בחקק שבתוך הרשות, ודאי מועלת לו גדירת המחיצות, ולא חשיב כלל כמחיצה תלוי', דכל צורך הגדירה דהחקק מסביבותיו, הוא רק מן המקום שעל שפתו, וע"כ ודאי שהמחיצות שכנגד שפת החקק לא חשיבי כלל כמחיצה תלוי', וכבר נת' כן בדברינו בדין רה"י עולה עד לרקיע ללמוד כן מכ"ד.

   ומה"ט נסתר גם מה שראיתי להוכיח, לדעת רש"י דמ"ד דגידוד ומחיצה אין מצטרפין היינו בבור עמוק ה' טפחים שעשה על גביו מחיצה ה' טפחים, ומ"מ אם עשה על גביו מחיצה י' טפחים ודאי מהני, אף שאין המחיצה מצטרפת עם הגידוד, ולא חשבינן לה כמחיצה תלוי', אך למש"נ לאו ראי' היא כלל. [↑](#footnote-ref-9)
9. וראיתי להוכיח כן גם מד' הגר"ח בפי"ד משבת, שכתב בתו"ד בדין ביציאתא דמישן, ז"ל, ול"ש גם לומר דהשיפוע עצמו חשוב קרקע ד', דמצרפינן לי' לשיעורא דקרקע ד' מכל השיפוע ביחד, ומטעמא דב' מקומות ג"כ מצטרפי לקרקע ד', זה אינו דכיון דתוך השיפוע הא לא הוי רה"י כיון דאין שם מחיצות ד', וא"כ ממילא דלא משלים דין קרקע ד' גם לענין על גביו, כיון דאינו חשוב רה"י במקומו, עכ"ל, ואי נימא דמחיצה מועלת לגדור תחתי', א"כ שפיר הי' מצטרף המקום שתוך השיפוע לרה"י, דהמחיצה העליונה הגודרתו הויא מחיצה למקום ד', ובע"כ דמחיצה אינה מועלת לגדור אלא כנגדה, וכל המחיצות הגודרות את תוך השיפוע הם המחיצות שכנגדו, ואינהו הוו מחיצות לפחות מד'. [↑](#footnote-ref-10)
10. ול"ד לחקק דכל הא דל"מ בשיש משפת החקק ולכותל ג"ט הוא רק בשאין הכותל גבוה י' טפחים, אך כל שהכותל גבוה י"ט ול"ב לצירוף גידוד החקק מהני אף שיש משפת החקק ולכותל ג"ט, דמלבד די"ל דאיירי בשאין עומק החקק ג"ט, ואה"נ אם החקק עמוק ג"ט ל"מ אף בשהכותל עצמו גבוה י"ט, גם י"ל דחקק שאני, וכמש"נ לעיל בהערה דבור שבתוך רה"י ודאי מועילות מחיצות רה"י לגדרו, דכל צורך הגדירה הוא רק מלמעלה, ובפרט אי נימא דהא דל"מ המחיצה לגדור למטה הוא משום דינא דמחיצה תלוי', דודאי ל"ש דין זה כלפי חקק שבתוך הרשות, וכנ"ל, והטעם השני צ"ל לדעת תו"י והרא"ש דבבית שאין תוכו י' וחקק בתוכו להשלימו לי', נעשה רה"י ע"י המחיצות החיצונות שהן גבוהות י', ולא אמרי' דאין מחיצות גודרות אלא כנגדם.

    ובזה מבו' גם מש"כ בחזו"א סימן קי"א סק"ב בדין גיפופין שע"ג מדרון דלא חשיב כמחיצה תלוי', ומבו' דה"ז מועיל לגדור גם את המקום שלמטה, ואי"ז סותר לדבריו בסימן ס"ח סק"כ בדין מחיצה כשרה שע"ג מחיצה פסולה, כמו שראיתי שעמדו בזה. [↑](#footnote-ref-11)