מראה מקומות לח
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

**מראה מקומות לח: 7**

**רש"י ד"ה מחזירין אפי' בשבת** לשונו של רש"י היא דבטלה לה הטמנה וכן הוא לשונו בד"ה אסור ויש לעיין דכאן איירי בשהייה. והנה בשלמא לדעת הרמב"ן בדרכו של רש"י שמשנתינו דיברה גם על הטמנה אז ניתן להבין שהנידון האם מחזירין מדבר גם לגבי הטמנה. אמנם לשיטת הריטב"א והמאירי בדרכו של רש"י דשהייה היא מלתא דאיסור הטמנה יש להעיר על לשון הטמנה דלמעשה זהו שהייה ולא הטמנה. ובפרט לדרכו של ראמ"ה שהוי גזירה חדשה אלא שהיא כעין גזירת הטמנה מכל מקום יש לעיין על לשון הטמנה שהוזכר כאן.

**חזרה.** הנה לא הוזכר בגמרא האם בשעת חזרה התבשיל עדיין צריך התבשיל להיות חם. עיין ריטב"א ד"ה אסיקנא. והנה בדבר לח נחלקו הפוסקים האם יש בישול אחר בישול בדבר לח דהנה אם יש בישול אחר בישול אז אם נצטנן נאסרה החזרה משום מבשל דאוריתא. והנה זה מבואר דכל זמן שהתבשיל עדיין רותח אין בישול לכו"ע. וכל הנידון הוא באופן שנצטנן והוא עדיין חם ובזה מצינו גם ב' שיטות. וכן באופן שנצטנן לגמרי שיש שטענו שאין בישול אחר בישול בדבר לח כלל. ועיין שו"ע ורמ"א רנג ,ב ובמפרשיהם. ועיין משנ"ב סעיף נד וסח. ועיין ביאור הלכה בסעיף ה' ד"ה ובלבד ועיין חזו"א לז י' ד"ה ואם נטל ונצטנן.

**פינהו ממיחם למיחם**. משמעות לשונו של רש"י משמע דהשאלה היא האם באופן שהעביר לכלי אחר בטלה השהיה הראשונה והוי כנתינה בתחילה וזה לא הותר דדבר זה הוא מיחזי כמבשל. והנה יש לדון האם מדובר באופן שהכלי השני היה כלי המונח גם על גבי אש והסירהו משם. [שזה מוגדר כלי ראשון.] וכלשון הגמ' פינהו ממיחם למיחם ומשמע שהיה חם או שניתן להעביר את התבשיל החם לכלי קר שלא היה על גבי האש. ומצינו בזה מחלוקת הפוסקים. יש שטענו שבכהא"ג נאסר משום שהוי מבשל דאוריתא וזהו כשיטת הפוסקים שהוזכר לעיל שיש בישול אחר בישול בדבר לח גם אם עדיין לא נצטנן לגמרי. עיין פמ"ג רנ"ג באשל אברהם אות כ' ועיין ביאור הלכה שיח ,ד ד"ה אם נצטנן.

**מתני' תנור שהסיקוהו וכו'** רש"י ביאר דהחילוק הוא שמבנה התנור שונה מאשר מבנה הכירה ומשום כן חומו רב. ועיין בר"ן בשם הר"ח שפי' שכאן איירי בתנור של נחתומין ותנור דידן הוי ככירה. ועיין משנ"ב רנג סקכ"ח ועיין חזו"א לז ,ז שהקל גם בתנור של נחתומין.

**תוד"ה תנור** מדברי התוס' עולה דהמשנה מתפרשת כפי המשנה לעיל דאם המשנה היא בשהייה אז גם המשנה של תנור מתפרשת בשהייה ובחזרה. אמנם אם המשנה שם איירי בחזרה אז גם האיסור של תנור הוא לגבי חזרה. אבל שהייה הותרה בתנור כמו שהותרה בכיריים. אמנם מדברי הבעל המאור על הרי"ף לעיל מבואר דהבין דמשנתינו היא דווקא בשהיה וזה עצמו ראיה להרי"ף דלשהות תנן אמנם עיין בר"ן שם שדחה את ראיתו. עיין בקושית גליון הש"ס ועיין ראש יוסף. ואבן האזל פ"ג ד-ה.

**גמ' תנור שהסיקוהו וכו'** הנה יש לדון במה נחלקו אביי ורב אדא. והנה בדעת אביי יש לדון האם כוונתו היא דלא החמירו בתנור גרוף וקטום וכן בכופח יותר מכירה. וממילא בתנור גרוף וקטום הותרה שהייה וחזרה. או דלמא דכיוון דמצינו שהחמירו בקש וגבבא, שהוא לכה"פ בכירה כמו גרוף וקטום, ואפילו יתכן שהוא יותר קל. אם כן בהכרח דגרוף וקטום הוא כמו קש וגבבא אלא דאביי לא הסתבר ליה לחלק בכופה בין גרוף וקטום לקש וגבבא. ובהכרח העמיד באינו גרוף וממילא בהכרח הנידון הוא לגבי סמיכה. רוב ראשונים נקטו דשוין גו"ק לקש וגבבא עיין רמב"ן רשב"א ר"ן. ולעומת זאת הרמב"ן הביא בשם יש מי שאומר שגו"ק קייל מקש וגבבא. וכן מובא במאירי ועיין כס"מ פ"ג ה"ה בשם הרמ"ך. **המשנ"ב רנ"ג אות כב דן**, האם מועיל בתנור גו"ק בקש וגבבא. ועיין ר"י מלוניל. ובשיטה לר"ן ועיין רמב"ם ועיין בשער הציון סקכ"ג. ועיין חזו"א לז ב. **כופח שהסיקהו וכו'**. עיין בהגהות הגר"א שגרס ונותנין ע"ג וטעמו משום דבמשנה מבואר שכופח שהוסק בקו"ג שווה לכירים. אמנם עיין טור סי' רנג' שהתיר קש וגבבא בכופח רק ע"י גריפה ומבואר מדבריו דקו"ג בכופח שקול לגחלת ועצים בכיריים. ועיי"ש בב"י ובדרישה ועיין שם בב"ח אות ה'. ועיין ט"ז סק"ו. וחזו"א לז ה. **תוד"ה אילימא** עיין ברמב"ן שהביא פי' ר"ח דלא נחלק אביי על רב אדא אלא דמשמע ליה דמתני' איירי באינה גו"ק.

**תוד"ה תניא**. עיין תורא"ש. ומשמע דלסמוך לכופח שהוא גו"ק מותר וכן כתב הרשב"א אמנם עיין רמב"ם פ"ג ה"ז. ועיין שם בכס"מ בשם הרמ"ך. ועיין שו"ע רנג א ובמשנ"ב סקכ"ז. **בא"ד וי"ל וכו'** עיין מהרש"א ומהר"ם.