רשימות
קטגוריות: ש_ס / לח הוריות / הוריות עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

ונראה דל"ד להא דבי"ד אינו משלים לרוב ציבור, דהא דבי"ד אינו משלים לרוב ציבור, היינו דאין ע"ז חשיבות ציבור, אך ודאי דבי"ד הוו מכלל הציבור, וע"כ ודאי דכל שיש רוב בלעדי הבי"ד, ה"ה מצטרפין לציבור, ומשא"כ בהא דאין שוין בשגגה אחת דאינו מצטרף לציבור והו"ל כיחיד, ודאי דאינו פטור.

ועד"ז נראה בדין יושבי חו"ל, דאף דאין מצטרפין לציבור, מ"מ כל שעשו הציבור, י"ל דגם יושבי חו"ל שחטאו הוו בכלל הציבור ומיפטרי.

ועד"ז נראה בדין נשים, דאף אי נימא דנשים אינם בכלל מנין הציבור, וכאשר כ"ה מבו' בד' כמה מקמאי לענין עיר הנדחת, מ"מ כל שחטאו רוב הציבור גם הנשים הוו בכלל הציבור, ואין מביאין כשבה ושעירה.

נראה לדון דכל שהי' חטא של ציבור, איכא חיוב פר גם על חלק מהציבור, וכ"ה מבו' מהדעות שהביא המאירי דכל שחטאו מקצתן בחלב ומקצתם בע"ז, מביאין פר לחטאת, ופר לעולה ושעיר לחטאת, וי"ל דלדעתם גם במקצתם בחלב ומקצתם בדם מביאין ב' פרים, אך לא משמע כן.

ובזה מבו' הא דמרובין ונתמעטו חייבין, אף דלא נודע לכל הציבור, ועי' חזו"א, ולהנ"ל ניחא.

י"ל דר' יהודה ור"ש לטעמייהו אזלי, וי"ל לזה בב' דרכים, חדא, שהרי בקרא כתיב דהגרים מתכפרים, ולר' יהודה ניחא שהרי בלא"ה כל שבט מביא על כולם, אך לר"ש קשיא, ובע"כ דמתכפרים בפר דבי"ד.

וי"ל עוד, דהא דלר' יהודה מביאין אף אלו שלא חטאו, הוא כד' הרמב"ם דמביאין על חטא הבי"ד, וע"כ כולם מביאין, אך לר"ש דהבי"ד עצמם מביאין, הרי לכאו' אין הציבור מביאין על חטא הבי"ד, ונת' עפי"ז במק"א בקו' המקד"ד, - וכיון שהציבור מביאין על חטא עצמן, ע"כ רק השבטים שחטאו מביאין.

ועי' חזו"א שכתב דלר"ש אם חטאו מיעוט שבט אחר, י"ל דהם מתכפרים בפרים של שאר שבטים, - וצ"ע מה הוצרך לזה, הרי בפשוטו נראה שהם מתכפרים בפר של בי"ד, - דהיינו דכ"ה דלר"מ כולם מתכפרים בפר בי"ד, ה"נ לר"ש מצו להתכפר בזה, ולא נתחדש אלא דכל שעשו שבט שלם צריכין בעצמם להביא פר.

וגם יש לעורר ע"ד החזו"א שלא הוכיח כן ממקרא ערוך דונסלח לכל עדת בני ישראל "ולגר הגר בתוכם".

כתב הרמב"ם בפיהמ"ש, ז"ל, וייראה מן העיון, ואף על פי שלא בא בזה דבר מפורש, שאם היה קצת השבט הוא רוב הקהל שעשו בהוראת בית דין הגדול, שבית דין הגדול לבדם מביאין פר בלבד, ובעבודה זרה פר ושעיר, עכ"ל, ועי' קר"א מש"כ ע"ז, - אמנם לפי נוס' זו, נראה דאיירי במיעוט השבט שהוא רוב הקהל, וצ"ע היאך משכח"ל, ושמא כונתו דרוב הקהל מורכב גם ממיעוט שבט, או דכונתו דרוב הקהל הוא רק ביושבי א"י, ושבט הוא גם ביושבי חו"ל, ובכה"ג ליכא ע"ז תורת שבט להביא פר דציבור, וע"כ רק הבי"ד מביאין.

פיהמ"ש הקדמה לזבחים, והסוג השלישי הוא קרבן צבור כעין קרבן יחיד. והוא כגון ששגגו בית דין הגדול והתירו דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת קבועה, ושגגו העם בהוראתם ועברו כמו שביארנו בהוריות הרי אלו חייבין חטאת. אם היתה שגגת עבודה זרה חייבין פר בן בקר לעולה ושעיר עזים לחטאת, ופר ושעיר אלו חובה על כל שבט ושבט כמו שביארנו בהוריות. ושעירים אלו נשרפין מפני שהם חטאת הצבור, והרי אמר ה' בפר העלם אשר קבע שריפתו בפירוש חטאת הקהל הוא. ואמרו בספרא בנין אב לכל חטאות הקהל שישרפו, ושעירי חטאת אלו הן הנקראין שעירי עבודה זרה. מפני שבית דין מביאים אותם על שגגת עבודה זרה. ואם שגגו בית דין בשאר מצות כמו שביארנו בהוריות יהיה הקרבן שחייבים בו פר בן בקר לחטאת והוא נקרא פר העלם דבר של צבור, לפי שבתחלת הפרשה אמר ונעלם דבר. ופעמים קורין אותו במקצת מקומות פר הבא על כל המצות. ומפורש בתורה בו שהוא נשרף. וגם הוא חובה לכל שבט ושבט כמו שביארנו בתחלת הוריות. ועשינו סוג זה מקרבנות צבור לפי שבו אמר יתעלה והקריבו הקהל, ואמר ועשו כל העדה, ואמר וכפר הכהן על כל עדת בני ישראל, ואמר ונסלח לכל עדת בני ישראל. אבל דמיונו לקרבן יחיד לפי שאינו דוחה לא את השבת ולא את הטומאה כמו קרבן יחיד.

מאירי יומא ד"נ., נראה לי כגון שנדרו שנים חטאתו ואשמו של פלוני עלינו שכל שאמר חטאתו ואשמו של פלוני עלי כל שרצה המחוייב בכך מקריב הוא וחבירו מתכפר על ידו וכן בשנים שנדרו כן אלא שאני תמה שזו ודאי אין קורין בה מתו בעליה אלא במיתת המתכפר ואינו אלא אחד