85 קבוע ד - בדין קבוע היכא דליכא ודאי איסור - רשימות
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תערובת תשע_ד

יום ה' ח' תשרי תשע"ה

בד' הריטב"א בביצה, צ"ע, דמאי מהני שלא נקבע בבית הגוי הזה ביצה בת יומה, הרי בבית א' מהגוים יש ביצה בת יומה, וא"כ הו"ל קבוע וכמע"מ.

ונראה הביאור, דבאמת הרי הוי זה רובא דליתא קמן, וליכא בזה לדין קבוע כלל, ואך דמ"מ אם הי' ידוע לנו שיש ביצה אחת, ועכשיו הספק מי היא, הו"ל ספק דקבוע, אך כל דבבית גוי זה אין ידוע אם יש כלל ביצה בת יומה, הרי ממילא דכל שהוא לוקח ביצים מגוי זה, הרי דהספק שלפניו אינו שייך כלל למה שיש ביצים בנות יומה בבית גוי אחר, - והיינו דאם בבית גוי זה יש ביצה בת יומה, כיון דהספק הוא איזה מן הביצים שבבית הגוי הוא לוקח, הו"ל קבוע, אך אם יתכן דבבית גוי זה אין ביצה בת יומה, הרי דגם אם בבית גוי אחר יש, מ"מ אין הספק שלפנינו איזו ביצה הוא לוקח, שהרי יודע הוא שאינו לוקח את הביצה שבבית גוי אחר, ונמצא דצד הספק שלפנינו, אינו צד ספק דקבוע, ודו"ק היטב.

אך בד' הר"ן מבו' לא כן, אלא סגי במה שיש קבוע באחד מבתי הגויים, - ולפ"ז נמצא דלא פליגי כלל בדינא דספק קבוע, אלא פליגי אם בעינן שיהא קבוע בבית גוי זה וכמש"נ הטעם בזה, או סגי במה שהוא קבוע בבתי הגוים.

ועפי"ז נראה בנידון קבוע בערלה, דאף אם ידוע לנו שבכל המטעים שבא"י יש עצי ערלה, מ"מ כיון דהספק על כל אילן ואילן הוא ספק עצמי, ומה שידוע לנו שודאי יש עצי ערלה, אינו סיבה לספק אותנו על עץ זה שלפנינו, ע"כ לדעת הריטב"א אין לאסור אלא אם ידוע שבמטע זה יש עץ ערלה, ועכשיו הוי הספק מאיזה מן העצים הוו פירות אלו, - אך אם אין ידוע שבמטע זה יש עצי ערלה, או דהוא רואה מאיזה עץ הוו הפירות, לא חשיב כקבוע, אך לד' הר"ן לכאו' אי"ז כן, וצ"ע בזה.

ואמנם גם לדעת הר"ן צ"ע, דא"כ מ"ט בעינן שיהא בעיר הזו, ומ"ט לא סגי במה שיש בכל העולם ביצים בני יומם, - וע"כ צ"ל גם לדעת הר"ן דכל האיסור בזה הוא משום דהעמדת הספק היא שמא גוי זה הוא הגוי המוכר ביצים בני יומם, וצ"ע עוד בביאור הדברים.

ועד"ז מתפרשים ד' הרוקח בסימן רס"ז לגבי רוב ארונות יש בהן פו"ט, דאם הי' ידוע לנו שיש במקום זה ארון שאין בו פו"ט, הרי הספק שלפנינו הוא שמא ארון זה שלפנינו הוא הארון שאין בו פו"ט, אך כיון שאין ידוע לנו, הרי דצד הספק שמא ארון זה אין בו פו"ט, הוא צד ספק שלא הוקבע לפנינו, דאף אם ידוע לנו שיש בעולם ארונות כאלו, אך הרי אין אנו מסתפקים על ארון זה שמא הוא מן הארונות שיש במקומות אחרים, - והיינו דל"ד לצא וקדש לי אשה, דהספק הוא על כל אשה אם היא האשה שקידש השליח, אך הכא הרי הספק הוא על כל ארון בפנ"ע, וע"כ ל"ש בזה דין קבוע כלל וכמש"כ הגרע"א, ואך דמ"מ הי' לנו לדון דכיון דנודע לנו שודאי יש ארון שאין בו פו"ט, יש להסתפק בארון זה שמא הוא אותו הארון, וספק זה הוא רק בגוונא שידוע לנו שיש במקום זה ארון שאין בו פו"ט.

ובנוס"א, דאם בעינן לבא לדין רובא דאיתא קמן, יש בזה לדין קבוע, אך כל דמצינו לדון מכח דינא דרובא דליתא קמן, לי"ב לדין קבוע, - אך לפ"ז עכ"פ בגונא דא"א להתיר מכח רוב זה בפנ"ע, אלא בעינן גם להא דכל דפריש, והיינו דהוי דרגת חשש דיש לחוש לה, וא"א להתיר מכח הא דאין כלל ביצה בת יומה ואין כלל ארון שאין בו פו"ט, ובאנו להתיר משום דאף דיש כאן ביצה בת יומה וארון שאין בו פו"ט מ"מ כל דפריש, יהא הדין דה"ז אסור, - ולדרך קמא אי"ז כן.

בתוס' הרשב"א כתובות מבו' דכל שלא הוחזק בעיר זו ישראל ל"ש למימר כל קבוע, ורק אם הוחזקה עיר אחת דעשרת השבטים, יש לנו להסתפק בעיר זו דילמא היא העיר, - ונראה הביאור,