=ג - בדין בל תגרע בלבישת בגד שיש לו ג_ ציציות, וביסוד איסורא דבל תגרע
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / מנחות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / ציצית מהדוב

**סימן ג**

**בדין בל תגרע בלבישת בגד שיש לו ג' ציציות**

**וביסוד איסורא דבל תגרע**

**א**

א] **מנחות ל"ז ב',** ד' ציציות מעכבות זא"ז שארבעתן מצוה אחת, מאי בינייהו וכו' רבינא אמר דרב הונא איכא בינייהו דא"ר הונא היוצא בטלית שאינה מצוייצת כהלכתה בשבת חייב חטאת, ופירש"י, ז"ל, דרב הונא איכא בינייהו וכו', הטיל לג' ולא לד', לת"ק הויא מצוייצת שלא כהלכתה וחייב חטאת, דהו"ל ציצית משוי, ולר' ישמעאל הויא מצוייצת כהלכתה דג' מצות איכא ואינו פסול, עכ"ל.

**והנה** בעירובין צ"ה ב' אמרו בדין המוצא תפילין דלמ"ד דשבת זמן תפילין ל"מ להכניס ב' תפילין משום דעובר בבל תוסיף, ופירש"י, ז"ל, ת"ק סבר וכו', וכ"ש וכל שכן דכיון דזמן תפילין הוא ואיכא בל תוסיף אתי איסור בל תוסיף ומשוי עלי' כמשאוי, עכ"ל.

**והשאג"א** בסו"ס מ"א הק' ע"ד רש"י, ממה שאמרו הכא דהיוצא בשבת בטלית שיש לה ג' ציציות לר' ישמעאל אינו חייב חטאת, אף דהוא עובר בבל תגרע, דומיא דניתנים במתן ד' שנתנם במתן א' שאמרו בזבחים פ' א' דעובר בבל תגרע, ולא אמרינן דאתי איסור בל תגרע ומשוי עלי' כמשאוי.

ב] **ועיקר** הך מילתא דבטלית שיש לה ג' ציציות עובר בבל תגרע, כ"כ גם הטו"א בר"ה כ"ח ב' באבנ"מ, ועיי"ש שכתב דלמש"כ שם דהיכא דאינו מקיים את המצוה כלל אינו עובר בבל תגרע, הרי דלרבנן דד' ציציות מעכבין זא"ז אינו עובר בכה"ג בבל תגרע, ורק לר' ישמעאל דאין מעכבין זא"ז עובר בבל תגרע.

**והביה"ל** בח"א סימן מ"ב תמה ע"ז, דאדרבה למ"ד דד' ציציות ד' מצוות, נמצא דכשמטיל רק ג' ציצית לא התחיל כלל את המצוה הרביעית, וה"ז דומה ללובש ב' בגדים של ד' כנפות והטיל ציצית בא' מהן דאינו עובר בבל תגרע, ועמש"נ בסימן א' בביאור ד' השאג"א.

**ב**

ג] **והנה** הטו"א שם כתב דהא דעובר בכה"ג על איסור בל תגרע, ולא אמרינן שיבא עשה דציצית וידחה ל"ת דבל תגרע, הוא משום דיכול לקיים שניהם שהרי בידו כל ארבעתן.

**והנה** לפ"ז הדין נותן, דכל הא דהוא עובר משום בל תגרע, הוא רק בחול שיש בידו להטיל את הציצית הרביעית, אך בשבת דאין בידו להטיל את הציצית הרביעית וא"א לקיים שניהם, אינו עובר בבל תגרע, דאתי עשה דציצית ודחי לאיסור דבל תגרע.

ד] **ולפ"ז** מתישב היטב משה"ק השאג"א דמ"ט אינו חייב חטאת ולא אמרינן דאתי איסור בל תגרע ומשוי לי' כמשאוי, ולהנ"ל הרי כיון דאיירי בשבת שאין בידו להטיל את הציצית הרביעית אינו עובר כלל בבל תגרע, וע"כ ל"ה כמשוי, ושוב מצאתי שכבר כתב כן העמק יהושע בסו"ס ב'.

**וצ"ב** בד' השאג"א שהק' כן דמ"ט לא אתי איסור בל תגרע ומשוי לי' כמשאוי, ומ"ט הוא עובר כלל בבל תגרע, הרי העשה דציצית דוחה להלאו דבל תגרע, וכמש"כ כן השאג"א גופי' בטו"א.[[1]](#footnote-2)

**ג**

ה] **ונראה** דהשאג"א לטעמי' אזיל, דהנה בעיקר משה"ק השאג"א דמ"ט לא אמרינן דאתי איסור בל תגרע ומשוי לי' כמשאוי, וכ"ה גם בטו"א בר"ה כ"ח ב' (באבני שהם) דאיסור בל תגרע משוי לי' כמשאוי, כתב העמק יהושע בסו"ס ב', דשאני בלובש ב' זוגות תפילין דהזוג הנוסף הוי כמשאוי משום דלבישתו היא באיסור, אך בבגד שיש בו ג' ציציות, הרי הוצאת הג' ציציות היא לצורך ולי"ב איסור, אלא שעובר בבל תגרע במה דליכא ציצית בכנף הרביעי, ובכה"ג ל"ה משוי, ועד"ז כתב הארצות החיים בסימן י"ט סק"א, והיינו דאף דע"י הג' ציציות נגרם איסורא דבל תגרע, מ"מ לא חשיבי כמשאוי, דרק לבישה שהיא גוף האיסור הויא כמשאוי.[[2]](#footnote-3)

ו] **ונראה** מזה בדעת השאג"א, דאיסורא דבל תגרע אינו בהגירעון עצמו, אלא במה שעושה את המצוה בגירעון, וזה לטעמי' בטו"א בר"ה כ"ח ב' דכל שאינו עושה המצוה כלל אינו עובר בבל תגרע, וע"כ י"ל דאיסורא דבל תגרע הוא בעשיית מצוה בגירעון,[[3]](#footnote-4) וע"כ שפיר י"ל דאתי איסור בל תגרע ומשוי לי' כמשאוי.

**ויש** ללמוד לזה ממש"כ הטו"א בר"ה כ"ח ב' באבנ"מ דהנוטל ג' מינים שבלולב עובר על בל תגרע בקום ועשה,[[4]](#footnote-5) ולהדיא דאיסורא דבל תגרע אינו במה שמגרע מן המצוה ואינו נוטל את המין הרביעי, דא"כ ל"ה חשיב כעבירה בקום ועשה, אלא במה שנוטל ג' מינים ועושה את המצוה בגירעון, וע"כ חשיב כעבירה בקום ועשה.[[5]](#footnote-6)

ז] **והך** מילתא דאיסורא דבל תגרע אינו במה שמגרע ואינו עושה את כל המצוה, אלא במה שעושה את המצוה בגירעון, יש ללמוד לזה ממש"כ הט"ז בסימן תרנ"א סקי"ז, ז"ל, אפי' כבר נטל כל הד' מינים ויצא בהן בשעת נטילה, אלא שאח"כ ביום משום חיבוב מצוה רוצה לתפוס הלולב בידו וכו', ע"ז קאמר שלא יקח ג' מינים לחוד לשם מצוה דעובר על לא תגרעו, עכ"ל, והביאוה"ל שם (ד"ה אבל נוטלן) כתב דהאחרונים נחלקו ע"ז וס"ל דכיון שכבר קיים המצוה אין שייך בזה בל תוסיף ובל תגרע.

**והנה** אי נימא דאיסורא דבל תגרע הוא במה שמגרע ואינו עושה את כל המצוה, לכאו' ל"ש כלל שיעבור בבל תגרע אחר שכבר יצא יד"ח המצוה, וליכא קיום מצוה כלל בנטילתו, ואין מוטל עליו לעשות את כל המצוה, - ובע"כ מד' הט"ז דאיסורא דבל תגרע הוא בעשיית המצוה בגירעון, וע"כ ס"ל דשפיר שייך איסורא דבל תגרע אף אחר שכבר יצא יד"ח המצוה, דמ"מ כל שחוזר ועושה את המצוה בגירעון עובר בבל תגרע.[[6]](#footnote-7)

ח] **ויש** להוסיף עוד, דהנה בעיקר מש"כ השאג"א דכשיוצא בשבת בטלית שיש בה ג' ציציות עובר בבל תגרע, וע"כ לדעת רש"י הדין נותן דיהא זה כמשאוי, כתב העמק יהושע בסו"ס ב' דבכה"ג שנפסק ברה"ר, א"צ לפשוט הבגד משום דכבוד הבריות דוחה לאיסורא דבל תגרע שהוא בשוא"ת, וע"כ אינו חשוב כמשאוי, - וכ"נ בגל' הגרע"א למג"א סימן י"ג סק"ח דכבוד הבריות דוחה לאיסורא דבל תגרע.[[7]](#footnote-8)

**ולמש"נ** נראה דהשאג"א לטעמי' אזיל, דס"ל דאיסורא דבל תגרע הוא במה שעושה את המצוה בגירעון, והוי האיסור בקום ועשה, וע"כ אין כבוד הבריות דוחה לזה, דאין כבוד הבריות דוחה לאיסור תורה בקום ועשה.[[8]](#footnote-9)

**ד**

ט] **ולפ"ז** י"ל דמה"ט הוא דס"ל להשאג"א דלדעת ר' ישמעאל עובר בבל תגרע בלבישת בגד שיש בו ג' ציציות בשבת, ואין עשה דציצית דוחה לאיסורא דבל תגרע, דכיון דאיסורא דבל תגרע הוא בעשיית המצוה בגירעון, ל"ש שיהא העשה דוחה לל"ת זה, כיון דהל"ת נאמר על המצוה עצמה שלא לעשותה באופן זה.

**ומצינו** עד"ז בד' הצל"ח בפסחים מ"ט א' באיסורא דלא תשחט על חמץ, דליכא למימר שידחה עשה דפסח להל"ת דלא תשחט על חמץ, כיון דע"ז עצמו הזהירה התורה שלא ישחט הפסח על חמץ, ול"ד לשאר מקומות דעשה דוחה ל"ת שלא נאמר הל"ת על ד"ז עצמו רק שאירע שמזדמנים יחד העשה ול"ת,[[9]](#footnote-10) וה"נ הכא דכוותה, ומצאתי שכבר כתב כן הבית שלמה באו"ח סימן ט"ז סק"ב דל"ש דהעשה דציצית ידחה לל"ת דבל תגרע, וכתב לדמותו לד' הצל"ח.

י] **והנה** הגרע"א בפסחים שם כתב להוכיח מד' הטו"א דפליג על יסוד ד' הצל"ח, וזה ממש"כ הטו"א בחגיגה ד' א' דהעשה דראיית פנים דוחה להל"ת דלא יראו פני ריקם, והרי דאף דהלאו הוא באותו דבר עצמו דהזהירה התורה דראיית פנים לא יקיים רק להביא עמו קרבן, מ"מ כל דא"א לו להביא קרבן, אמרינן דעדל"ת.[[10]](#footnote-11)

**ולפ"ז** י"ל דזהו שנקט הטו"א דעשה דציצית דוחה לל"ת דבל תגרע, ואזיל לטעמי' בטו"א דס"ל דאף בכה"ג דנאמר הלאו על אותו דבר עצמו אמרינן דעדל"ת, וע"כ שפיר דחי עשה דציצית לאיסורא דבל תגרע, אך בשאג"א נקט כד' הצל"ח דבכה"ג לא אמרינן דעדל"ת, וכנ"ל.

**ה**

יא] **והנה** בגל' הגרע"א למג"א סימן י"ג סק"ח כתב בדין מי שנפסק לו ציצית מהט"ק בחול, דא"צ לפשטו משום כבוד הבריות, ז"ל, נראה דיתיר אינך ציצית, דבג' ציצית עובר משום בל תגרע, אבל בלא ציצית הוא רק ביטול עשה ולי"ב לאו דבל תגרע וכו', ובשבת ברה"ר הוי איסור דאורייתא וכו' לזה יפסקם דהוי מקלקל וכו', עכ"ל.

**ומבו'** בד' הגרע"א דרק בחול הוא דצריך להתיר את הציציות כדי שלא יעבור בבל תגרע, אך בשבת א"צ לפסקם, אלא כשהוא ברה"ר דהוי איסור דאורייתא.

**וי"ל** דהטעם בזה הוא, דכ"ה דבשבת א"צ לפשוט את הבגד אף שמבטל מצות ציצית, משום דאין האיסור בלבישה עצמה, אלא במה שאינו מטיל ציצית, וכל דא"א לו להטיל ציצית אינו עובר, ה"נ הוא באיסורא דבל תגרע, דכיון דא"א לו להטיל את הציצית הרביעית, מותר לו ללבוש את הבגד ואינו עובר בבל תגרע,[[11]](#footnote-12) ונתחדש בזה, דדינא דהמרדכי, אינו רק בביטול עשה בשוא"ת, אלא אף בעבירה על ל"ת בשוא"ת, ועמש"כ בזה הקה"י בר"ה סו"ס ט"ז.

יב] **אמנם** הנה בד' השאג"א מבו' דהלובש בגד שיש בו ג' ציציות בשבת עובר משום בל תגרע, וזהו שהק' דנימא דאתי איסור בל תגרע ומשוי לי' כמשאוי, אף דאינו יכול להטיל את הציצית הרביעית,[[12]](#footnote-13) ול"ד למש"כ המרדכי דמותר ללבוש בגד בשבת בלא ציצית, משום דא"א לו להטיל בו ציצית, והשאג"א גופי' בסימן ל"ב הכריע כד' המרדכי.

**ופשוט** דהשאג"א לטעמי' אזיל דס"ל דאיסורא דבל תגרע הוא בקום ועשה במה שעושה המצוה בגירעון, וע"כ ל"מ מידי הא דא"א לו לעשות ציצית, דהתירא דהמרדכי הוא רק בביטול מצות ציצית דהוי בשוא"ת, וכ"ה בתו"ד השאג"א בסימן ל"ב.

**אך** הגרע"א שנקט דכל דא"א לו להטיל את הציצית הרביעית מותר מדאורייתא ללבוש את הבגד,, הוא לטעמי' שנקט דאיסורא דבל תגרע הוא בשוא"ת, דמה"ט ס"ל דה"ז נדחה מפני כבוד הבריות, וכמש"נ לעיל סק"ח, וע"כ כל שא"א לו להטיל את הציצית הרביעית, מותר ללבוש את הבגד, ואינו עובר בבל תגרע.

יג] **ואמנם** עיקר מש"נ בד' הגרע"א דדינא דהמרדכי הוא גם בעבירה על ל"ת בשוא"ת, הוא חידוש רב, ובפשוטו דינא דהמרדכי הוא רק בביטול עשה, דכל שאין בידו לעשותו אינו מוטל עליו.

**וע"כ** נראה לפרש בזה, דטעמא דהגרע"א דבשבת מותר ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות ולי"ב משום בל תגרע, הוא משום דאיסורא דבל תגרע, הוא רק כשמוטל עליו לעשות את כל המצוה, אך כל שאינו יכול להטיל את הציצית הרביעית, דאין המצוה מוטלת עליו, דמה"ט הוא מותר ללבוש את הבגד בלא ציצית, אינו עובר באיסורא דבל תגרע.

**ואמנם** כ"ז הוא לפ"מ שנקט הגרע"א דאיסורא דבל תגרע הוא במה שאינו משלים את המצוה, וע"כ נקט דהוי האיסור בשוא"ת, ובזה י"ל דכל שאין מוטל עליו להשלים את המצוה לי"ב משום בל תגרע, - אך השאג"א לטעמי' שנקט דאיסורא דבל תגרע הוא במה שעושה את המצוה בגירעון, ל"מ מידי הא דאין מוטל עליו להשלים את המצוה.[[13]](#footnote-14)

**ו**

יד] **ויש** להוסיף, דלדעת השאג"א דאף כשא"א להטיל את הציצית הרביעית עובר בבל תגרע, וליכא בזה להתירא דהמרדכי, תיקשי דא"כ היאך התיר המרדכי ללבוש בשבת טלית שנפסק ממנו ציצית, והרי איירי שלא נפסקו כל הציציות אלא שנפסק ציצית אחת, כל' המרדכי, וכאשר כ"ה אורחא דמילתא, וא"כ הוא עובר בבל תגרע.[[14]](#footnote-15)

**אך** באמת להשאג"א לטעמי' ניחא, שכתב בטו"א בר"ה כ"ח ב' באבנ"מ דלפ"מ דקי"ל דד' ציציות מעכבין זא"ז אינו עובר בלבישת בגד שיש בו ג' ציציות בבל תגרע, דהוי כמו שלא עשה את המצוה כלל דאינו עובר בבל תגרע, וע"כ שפיר שרי לדידן ללבוש בשבת בגד שיש בו ג' ציציות.

טו] **ובזה** מתישב גם מה שאמרו בסוגיין דבכרמלית דרבנן א"צ לפשוט את הבגד, ותיקשי דמ"ט א"צ לפשטו משום איסורא דבל תגרע, ואמנם לדעת הגרע"א והעמק יהושע דכבוד הבריות דוחה לאיסורא דבל תגרע ניחא, וגם למש"נ מד' הגרע"א דבשבת מותר ללבוש את הבגד ולי"ב משום בל תגרע, ניחא,[[15]](#footnote-16) אך לדעת השאג"א דאין כבוד הבריות דוחה לאיסורא דבל תגרע, דחשיב כאיסור בקום ועשה, וס"ל דאף בשבת איכא משום בל תגרע, תיקשי, אך להשאג"א לטעמי' ניחא, דלדידן דג' ציציות מעכבין זא"ז אינו עובר בבל תגרע.

**ז**

טז] **אך** יש לתמוה ע"ד השאג"א ממש"כ בפירש"י לקמן בסוגיין ד"ה שדיתי', ז"ל, הייתי משליכה מעלי, דלית הלכתא כר' ישמעאל אלא כת"ק, וכיון דחסרו אין בה מצוה והויא כמשוי, עכ"ל, ומבו' דכל הא דצריך לפשוט את הבגד הוא לדעת ת"ק דהוי כמשוי, אך לדעת ר' ישמעאל א"צ לפשוט את הבגד, וכ"ה משמעות הגמ' דמייתינן להך עובדא הכא, ומשמע דתליא בפלוגתא דת"ק ור' ישמעאל,ו[[16]](#footnote-17) - ולפ"ד השאג"א הרי גם לדעת ר' ישמעאל צריך לפשוט את הבגד משום איסורא דבל תגרע, ואדרבה לדעת ר' ישמעאל צריך לפשטו אף כשהוא בכרמלית, וצ"ע.

יז] **עוד** יש להעיר ע"ד השאג"א ממה שאמרו הכא דסדין בציצית איכא בינייהו, ופירש"י דהיינו דהיכא דחסר סדין ציצית אחת, לת"ק ליכא מצוה והו"ל אינך כלאים, ולר' ישמעאל ל"ה כלאים, - ואם אף לר' ישמעאל אסור ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות משום דעובר בבל תגרע, מאי נפ"מ אם ה"ז אסור משום כלאים או ה"ז אסור משום בל תגרע,[[17]](#footnote-18) ואדרבה הו"ל נפ"מ איפכא, דלת"ק מותר במקום כבוד הבריות ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות, ולר' ישמעאל אסור משום שעובר בבל תגרע, ועוד, דלת"ק מותר בשבת ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות משום שאין בידו לעשות ציצית, ולר' ישמעאל אסור משום שעובר בבל תגרע.

**אמנם** י"ל בזה, ואך דאי"ז במשמעות סתימת הגמ', דהנה הדבר פשוט דהלובש טלית שיש בה ג' ציציות בלילה, אינו עובר בבל תגרע, כיון דאי"ז זמן המצוה, - ולפ"ז הרי דאיכא בין ת"ק לר' ישמעאל, דלת"ק אסור ללבוש סדין שחסר בו ציצית אחת בלילה, משום איסור כלאים, ולר' ישמעאל מותר ללבשו, דכיון דלילה לאו זמן ציצית היא, לי"ב משום בל תגרע, וזה מתישב לדעת ר"ת שהביאו התוס' לקמן מ' ב' (ד"ה תכלת) דטלית של מצוה אין בה משום כלאים אף בלילה דלאו זמן ציצית.[[18]](#footnote-19)

**ז**

יח] **עוד** יש להעיר ע"ד השאג"א, דהנה הביה"ל בח"א סימן מ"ב כתב בתו"ד דאם הטיל לבן ולא תכלת עובר בבל תגרע, וכתב לפ"ז דהא אם אין לו תכלת מטיל לבן, וכן בזה"ז שאין לנו תכלת מטילין אנו לבן לחוד, הוא משום דעשה דציצית דוחה לל"ת דלא תגרע, וי"ל עוד, למש"נ לעיל ענף ה' מד' הגרע"א דבשבת דאין בידו להטיל ציצית מותר ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות ולי"ב משום בל תגרע, וה"נ מותר ללבוש טלית שיש בה לבן בלא תכלת.

**אך** למש"נ בדעת השאג"א דאין עשה דציצית דוחה לל"ת דבל תגרע, וגם אסור ללבוש הבגד אף בשבת דאין בידו לעשות ציצית, תיקשי דמ"ט אם אין לו תכלת מטיל לבן, ובזה"ז שאין לנו תכלת מטילין אנו לבן לחוד, והרי עובר בבל תגרע.[[19]](#footnote-20)

יט] **ונראה** דצ"ל בזה, דאיסורא דבל תגרע הוא רק במצוה שיש בה מנין והוא מגרע ממנין המצוה, כד' מינים שבלולב וד' ציציות וד' מתנות, אך כל שמטיל לבן בלא תכלת, הרי דלדעת רוב קמאי דהוא מטיל ד' חוטין, ואינו מגרע כלל ממנין המצוה, אף דאינו מקיים בזה אלא מצות לבן, לי"ב משום בל תגרע,[[20]](#footnote-21) וצ"ע.

באיסור בל תגרע יש מקום לחדש, דכ"ז הוא כשגורע מן המצוה, אך כשהופך סדר הפרשיות אינו עובר בבל תגרע, שהרי נתן ד' פרשיות כמו שציותה תורה, אלא ששינה סדרם, והיינו דלא בא לגרוע מן המצוה, אלא לשנות את צורתה, וניחא מה שלא דנו קמאי בהנחת תפילין של ר"ת דעובר בבל תגרע, - וה"נ אם נמצאת פרשה אחת פסולה, לא עבר בבל תגרע, - ולפ"ז יש מקום לדון דאף בנוטל פריש או רימון במקום אתרוג לא עבר בבל תגרע, שהרי נטל ד' מינים, אלא דבמקום אתרוג נטל מין אחר, - וזה דבר חדש.

1. והנה אמנם העונג יו"ט בסימן א' כתב לחדש בדעת הרמב"ם דעשה דציצית אינו דוחה ל"ת, כיון שבידו שלא ללבוש הבגד, וכתב שם בסוד"ה ובזה יתישב דלפ"ז אף לדעת ר' ישמעאל אסור ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות משום בל תגרע, ולא אמרינן דעדל"ת, עיי"ש.

   אך ד' השאג"א לא נתישבו בזה, שהרי נקט בסו"ס ל"ב דשפיר יש כח בעשה דציצית לדחות ל"ת, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. ומה"ט נראה דעיקר קו' השאג"א היא הג' ציציות יהיו חשובין כמשאוי, אך הטלית עצמה ודאי דלא חשיבא כמשאוי, כיון דאין האיסור בלבישת הטלית, אף דעי"ז נגרם שעובר בבל תגרע, - ובזה מתישב משה"ק העולת שלמה בסוגיין דמ"ט אין היוצא בטלית שאינה מצוייצת בשבת חייב חטאת משום הטלית עצמה, דכיון דאסור לצאת בו בלא ציצית הו"ל משוי, עיי"ש, ובעיקר הקו' י"ל עוד, לדעת הסוברים דבמלבוש גמור לא אמרינן דהאיסור משוי לי' כמשאוי, ואכמ"ל.

   ובאמת דמה"ט יש מקום לדון בעיקר קו' השאג"א, די"ל דכיון דהטלית עצמה ל"ה משוי, ע"כ אף הציצית ל"ה משוי אף שעובר בהן משום בל תגרע, משום שהן בטלין לטלית. [↑](#footnote-ref-3)
3. אך למש"כ רבינו יונה בשע"ת ש"ג סוף אות י"א דבכל ביטול מ"ע עובר משום בל תגרע, בע"כ דאיסורא דבל תגרע הוא בהגירעון עצמו, אך י"ל דגם לדעת רבינו יונה איכא תרי גווני באיסורא דבל תגרע, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-4)
4. וכ"ה מבו' ממש"כ בתשו' הלק"ט ח"ב סימן ר"פ לדון דכהן המקריב מנחה שלא בללה לוקה משום בל תגרע, והרי דס"ל דבל תגרע הוי כלאו שיש בו מעשה. [↑](#footnote-ref-5)
5. והנה אמנם בזבחים פ' א' תנן דא"ר יהושע בדין מתן ד' שנתערב במתן א', דכשנתת עברת על בל תוסיף ועשית מעשה בידך, כשלא נתת עברת על בל תגרע ולא עשית מעשה בידך, והרי דאיסורא דבל תגרע הוא בשוא"ת, וכבר תמה הגרי"פ בעשין ז' ד"ה ועפי"ז ניחא מהתם ע"ד הטו"א.

   אך נראה דשאני התם דאחר שנתן מתנה אחת עדין יש בידו ליתן את שאר המתנות, ונמצא דעבירת הבל תגרע נעשית רק ע"י מה שאינו נותן אח"כ את שאר המתנות, וע"כ שפיר אמרינן דלא עשית מעשה בידך, והיינו דאחר שנתן מתנה אחת, ובאנו לדון אם יתן את שאר המתנות, ע"ז אמרינן דאם יתן עובר על בל תוסיף בעשיית מעשה, ואם לא יתן עובר על בל תגרע בלא עשיית מעשה.

   ושו"ר דהגרי"פ שם הרגיש בזה, וכתב דגם בגונא דהטו"א בנטילת ג' מינים הוא כן, שהרי אם חזר ונטל אח"כ גם אתרוג אם הי' מזדמן לו, ל"ה עובר בבל תגרע, לדעת רוב קמאי דיוצאין בנטילת המינים בזאח"ז, וא"כ נמצא דעבירת הבל תגרע היא בשוא"ת, - אך הדברים תמוהים, דהרי קי"ל דכל הא דיוצאין בנטילת המינים בזאח"ז, הוא כשהיו כולם לפניו והיו מזומנים לו, אך בגוונא דהטו"א דאין לו אתרוג ונוטל ג' מינים, אף אם יזדמן לו אח"כ אתרוג, אי"ז מצטרף לנטילת הג' מינים שנטל מתחילה, וע"כ שפיר חשיב דעבירת הבל תגרע היא בקום ועשה. [↑](#footnote-ref-6)
6. והאחרונים שהביא הביאוה"ל שם שנחלקו ע"ד הט"ז בזה, לא נחלקו עליו בהך מילתא, שהרי כתבו דגם אינו עובר בבל תוסיף, והיינו משום דס"ל דאחר שכבר יצא יד"ח והנטילה שנוטל אין בה מצוה, לי"ב משום בל תגרע ובל תוסיף. [↑](#footnote-ref-7)
7. וזהו שכתב דהא דצריך להתיר את הציצית, הוא משום דעי"ז לא יעבור בבל תגרע, אך אם ל"ה לו תקנה שלא לעבור בבל תגרע א"צ להתיר הציצית, - ומה"ט א"צ לפשוט הבגד אלא סגי במה שמתיר את הציצית, אף דיש בזה שיהוי זמן והוא עובר בזמן זה בבל תגרע. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך אין לפרש דמש"כ השאג"א דעובר בבל תגרע, הוא משום שלא פירש דאיירי בכה"ג דנפסק ברה"ר דא"צ לפשטו משום כבוד הבריות, דא"כ מאי קשיא לי', הרי שפיר איכא בינייהו דת"ק ור' ישמעאל בכה"ג דנפסק ברה"ר ואיכא משום כבוד הבריות, דלת"ק הו"ל משאוי וחייב חטאת, ולר' ישמעאל אינו חייב חטאת, משום דכבוד הבריות דוחה לאיסורא דבל תגרע, וע"כ ל"ה כמשאוי. [↑](#footnote-ref-9)
9. והנה בד' הצל"ח שם נראה דהטעם בזה הוא, משום דלהדיא אמרה תורה דהל"ת הוא במקום העשה, ובכה"ג לא אמרינן עדל"ת, ולפ"ז י"ל דבאיסורא דבל תגרע ל"ש עדל"ת, אף אי נימא דהאיסור הוא בהגירעון, משום דלהדיא אמרה תורה לאיסורא דבל תגרע במקום דאיכא עשה, (וזה לדעת הטו"א דאיסורא דבל תגרע הוא רק כשאין מעכבין זא"ז והוא מקיים מצוה בעשייתו).

   אך לכאו' יש לפרש בזה בע"א, אי נימא דבאיסורא דלא תשחט על חמץ, אין האיסור בשהיית החמץ בזמן השחיטה, אלא האיסור הוא בשחיטה, ונתבאר בזה במק"א, וע"כ ל"ש בזה עדל"ת, כיון דזהו דין השחיטה עצמה שלא יהא על חמץ, ולא אמרינן דעדל"ת לעשות את העשה שלא כדינו, ועד"ז נראה דאם לא יהא בידו לשחוט את הזבח אלא במחשבת שלא לשמה, לא נימא דהעשה דהקרבן ידחה להל"ת דלא יחשב, ולפ"ז י"ל דה"נ הוא באיסורא דבל תגרע, דאם הוי האיסור בעשיית המצוה בגירעון, ודין המצוה הוא שלא לעשותה בגירעון, ל"ש בזה עדל"ת. [↑](#footnote-ref-10)
10. וד' הגרע"א מיוסדים ע"ז שפירש לד' הצל"ח כמשמעות דבריו, דכל שנאמר הלאו במקום העשה, לא אמרינן עדל"ת, וע"כ לפ"ז גם באיסורא דלא יראו פני ריקם ל"ש עדל"ת, - אך אי נימא דהא דלא אמרינן בזה עדל"ת הוא משום דבאיסורא דלא תשחט על החמץ, הוי האיסור בשחיטה, וכיון דזהו דין השחיטה עצמו שלא יהא על חמץ לא אמרינן עדל"ת לעשות את העשה שלא כדינו, ולפ"ז מסתבר דבאיסורא דלא יראו פני ריקם, אי"ז כן, דכל שנראה ולא הביא הקרבן, אין הגריעותא בהראי', אלא במה שלא הביא קרבן, ושפיר שייך בזה עדל"ת, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-11)
11. והנה אמנם למש"כ המג"א דמדרבנן אסור ללבוש בגד אף בשבת שא"א להטיל ציצית, ה"נ י"ל דיש לאסור מדרבנן משום איסורא דבל תגרע, אך כיון דאין האיסור בזה אלא מדרבנן, ה"ז ניתר משום כבוד הבריות, וא"צ לפסוק את החוטין, ורק היכא שעובר על איסור דאורייתא, הרי דאף דהאיסור הוא בשוא"ת והוא נדחה מפני כבוד הבריות, מ"מ צריך לפסוק את החוטין כדי שלא לעבור על האיסור, וזה כמש"כ המג"א שם דבשבת דאין האיסור אלא מדרבנן א"צ לצאת מביהכנ"ס ולפשטו, אך בחול דהוי האיסור מדאורייתא צריך למהר לילך לביתו לפושטו. [↑](#footnote-ref-12)
12. וכ"ה מבו' גם ממה שנקט בטו"א בר"ה כ"ח ב', דאם בנטילת ג' מינים עובר בבל תגרע, הרי דגם אם אין בידו אלא ג' מינים אסור ליטלם משום איסורא דבל תגרע. [↑](#footnote-ref-13)
13. והרי מה"ט נקט הט"ז דאף כשכבר נטל ד' מינים וחוזר ונוטל ג' מינים עובר בבל תגרע, אף דבכה"ג אין מוטל עליו כלל להשלים את המצוה. [↑](#footnote-ref-14)
14. אמנם י"ל בזה למש"כ הגרע"א בגל' מג"א שם לדון דכל שאינו מכוין לקיים המצוה בג' ציציות אינו עובר בבל תגרע, וע"כ הוא מותר ללבוש את הבגד בשבת ואינו עובר בבל תגרע, - אך בד' הטו"א בר"ה כ"ח ב' באבנ"מ מבו' דלמ"ד דלעבור בבל תוסיף ל"ב כוונה, אך לעבור בבל תגרע ל"ב כוונה, וכן נקט הביאוה"ל בסימן ל"ד ס"ב (ד"ה יניח), ולפ"ז לא א"ש. [↑](#footnote-ref-15)
15. וי"ל עוד למש"כ הגרע"א שם לדון דכל שאינו מכוין לקיים המצוה בג' ציציות אינו עובר בבל תגרע, וכיון שנודע לו שנפסק הציצית וכבר אינו מתכוין לקיים המצוה, אינו עובר בבל תגרע, - אך יש להעיר בזה, דמ"מ קודם שהודיע לו שנפסק הציצית הרי נתכוין למצוה, והוא עובר בבל תגרע, ומ"ט לא הוצרך להודיע לו, - ואמנם יש מקום לדון דכל שסבור שהוא עושה את כל המצוה, אינו עובר בבל תגרע, דאיסורא דבל תגרע הוא רק כשדעתו לגרוע ממצות התורה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-16)
16. וכ"נ להדיא בתשו' ר"ה גאון שהביא האשכול בהל' ציצית, ז"ל, ולר' ישמעאל כל חדא וחדא מצוה, "ושרי למיפק" בי' באחת ובב' ובג', ולרבנן חדא מצוה אינון וכי ליכא רביעית ליכא מצוה ואסור לצאת בה בשבת, עכ"ל, והרי דלר' ישמעאל מותר לכתחילה ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות ולצאת בו בשבת. [↑](#footnote-ref-17)
17. ובאמת דעד"ז יש להעיר לדעת הר"ש מדרוי"ש דאף בשבת אסור ללבוש בגד בלא ציצית, ואי נימא דלדידי' אף לר' ישמעאל אסור ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות, משום ביטול מצות הציצית הרביעית, א"כ מאי נפ"מ בסדין בציצית, הרי בלא"ה אסור ללבוש את הבגד, וי"ל דהנפ"מ הוא דאי"ז רק ביטול מ"ע, אלא הוא עובר בל"ת, - אך בזה י"ל דנפ"מ במקום כבוד הבריות הדוחה איסור תורה בשוא"ת, אך אי"ז מתישב למש"כ האחרונים דלדעת הר"ש מדרוי"ש לא הותר ללבוש בגד בלא ציצית במקום כבוד הבריות, דחשיב כעבירה בקו"ע. [↑](#footnote-ref-18)
18. ובזה מתישב גם מה שהערנו בהערה הקודמת דלהסוברים דלר' ישמעאל אסור ללבוש בגד שיש בו ג' ציציות משום ביטול מצות הציצית הרביעית, מאי נפ"מ בסדין בציצית, ולהנ"ל ניחא, דנפ"מ בלבישת סדין בציצית בלילה, דלת"ק אסור ללבשו, ולר' ישמעאל מותר ללבשו. [↑](#footnote-ref-19)
19. והנה אמנם הארצות החיים בסימן י"ט סק"א כתב דכיון דתכלת ולבן אין מעכבין זא"ז והוו כב' מצוות, אין בזה משום בל תגרע, וכ"כ בתשו' בית שלמה או"ח סימן ט"ז סק"ב, - אך אי"ז מתישב בד' השאג"א דפשיטא לי' דלר' ישמעאל עובר משום בל תגרע בג' ציציות, אף דאין מעכבין זא"ז והוו כד' מצוות.

    והגרי"פ עשין ז' ד"ה אלא דלפי זה כתב דצ"ל דהיינו דכתב רחמנא גבי לבן לדורותם למישרי להטיל מיהת לבן לחוד אחר שנגנז התכלת ולא ימצא עוד בעולם, ולא נחוש לאיסורא דבל תגרע, - אך אי"ז מתישב בד' השאג"א בסו"ס ל"ב שהק' לדעת הר"ש מדרוי"ש בהא דבזה"ז מטילין לבן לחוד, דהיאך הותר לו ללבוש את הטלית אף שמבטל בכך מצות תכלת, ולא ניח"ל למימר דגלי קרא דלדורותם.

    וגם מש"כ הגרי"פ שם לעיל מינה דהא דבזמן שיש תכלת אם אין לו תכלת מטיל לבן, ואינו עובר משום בל תגרע, הוא משום דדעתו להטיל בה גם תכלת מיד כשיזדמן לו, וכל שדעתו להשלים המצוה אח"כ אינו עובר בבל תגרע, צ"ב, דהרי מצות ציצית של עכשיו, אינה מתקיימת ע"י מה שיטיל בה אח"כ תכלת, (אלא יתקיים בזה מצות ציצית של אותה שעה), וא"כ נמצא שאין דעתו להשלים כלל את המצוה של עכשיו, ומה טעם יש בזה שלא יעבור בבל תגרע, אי"ז מתישב בד' השאג"א שנקט דבטלית שיש בה ג' ציציות לר' ישמעאל עובר בבל תגרע, אף שדעתו להשלים אח"כ. [↑](#footnote-ref-20)
20. אך בתשו' הלק"ט ח"ב סימן ר"פ נקט דהמביא מנחה ולא בללה עובר משום בל תגרע, ומבו' דס"ל דאיסורא דבל תגרע הוא בכל גוונא שמחסר מחלקי המצוה, אף דאי"ז מצוה שיש בה מנין, ולפ"ז הדין נותן דה"נ בלבן בלא תכלת עובר בבל תגרע. [↑](#footnote-ref-21)