הבדלה י
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רצד עד סימן ש - הבדלה

**[סעיף י] אסור לעשות שום מלאכה קודם שיבדיל.**

### טעם האיסור מלאכה קודם הבדלה

ובטעם האיסור לעשות מלאכה קודם הבדלה כתב המשנ"ב (ס"ק לג) דכיון שלא הבדיל עדיין יש עליו קצת מקדושת שבת ואסרו אותו במלאכה.

והנה ברמ"א בסמוך הביא דעת היש אומרים שכל האיסור לעשות מלאכה קודם הבדלה היינו מלאכה גמורה כגון כותב או אורג, אבל הדלקת הנר בעלמא או הוצאה מרשות לרשות שרי מיד אף קודם שהבדיל. ובבית יוסף תמה על שיטה זו דכיון שאסור בעשיית מלאכה משום שקדושת שבת עליו מדוע התירו לו לעשות מלאכות קלות, וכך מביא המשנ"ב דצ"ע מנ"ל לחלק בין מלאכה למלאכה.

ובחידושי הגרי"ז על הרמב"ם (הלכות שבת) כתב דמדברי הרמב"ם נראה דאיסור עשיית מלאכה הוא מאותו הטעם שאסור באכילה ושתיה, והיינו דאינו אסור משום איסורי שבת אלא עיקר האיסור הוא משום שיש עליו חיוב הבדלה וכדי שלא ישכח להבדיל אסרו עליו לעשות מלאכה.

וכתב שם הגרי"ז דלפי זה אפשר להבין את דברי הרמ"א שכתב שיש חילוק בין מלאכות קטנות למלאכות גדולות, דכיון שיסוד האיסור אינו משום איסורי מלאכה דשבת, אלא רק איסור עשיית חפציו קודם שיבדיל, א"כ יש לומר שלא אסרו לעשות כן אלא במלאכה גמורה שמתעסק בה הרבה, אך מלאכה קטנה שרי.

### אמירת ברוך המבדיל קודם עשיית מלאכה

מבואר בשו"ע דאם צריך לעשות מלאכה קודם שהבדיל בתפילה אומר המבדיל בין קודש לחול בלא ברכה ועושה מלאכה, ובמשנ"ב (ס"ק לט) כתב דכן יש לדרוש ברבים לומר המבדיל בין קודש לחול קודם שעושים שום מלאכה.

והנה מקור הבדלה זו שעושה כדי להתירו במלאכה הוא מהסוגיא בשבת (קנ, ב) דבבמערבא אמרו שאומר ברוך המבדיל בין קודש לחול ועושה צרכיו, ובביאור כוונת הגמרא מצינו כמה שיטות דרש"י בסוגיא (שם ד"ה המבדיל) פירש דעושה כן להכירא בעלמא כדי ללוות את המלך, ומשמע דא"צ לאומרו בשם ומלכות, ואינו מקיים בזה כלל דין הבדלה אלא עושה כן לכבוד השבת [והיינו ששבת היא 'מציאות' של קדושה, ובדומה למה שמצינו שיש חיוב מלוה מלכה דהיינו שמלוה את המציאות של השבת,].

**שיעורי הלכה - סיום הלכות הבדלה**

אמנם ברי"ף בשבת (סד, א מדפי הרי"ף) משמע שצריך לאומרו בשם ומלכות, וכן כתב הטור בשם הרא"ש.

ומצינו שיטה שלישית בזה בדברי הרי"ף בפסחים (כא, א מדפי הרי"ף) שכתב שם שיש להוכיח דמעיקר הדין אם פוחת משלשה הבדלות יוצא ידי חובתו, מדברי הגמרא בשבת שאם אומר הבדלה של ברוך המבדיל בין קודש לחול יוצא ידי חובתו, ומבואר בדבריו שהוא מקיים בברכה זו את דין ההבדלה ורק שאינו לעיכובא לומר את כל הג' הבדלות.

ובחידושי הגרי"ז שם ביאר את מחלוקת הראשונים דלדעת רש"י מוכרח שאיסור המלאכה לפני שמבדיל הוא משום שנשאר עליו קצת קדושת השבת ולכן כשעשה היכר בעלמא יכול לעשות מלאכה, וכן צ"ל אף לדעת הרא"ש שאומרו בשם ומלכות שהרי אינו מקיים בברכה זו את דין ההבדלה, אלא שבברכה זו הוא עושה היכר ולכן יכול לעשות מלאכה, אך לדעת הרי"ף בפסחים שבאמירת ברוך המבדיל הוא מקיים דין הבדל יש לפרש שהאיסור לעשות מלאכה הוא כמש"כ הגרי"ז בדעת הרמב"ם שהוא איסור של עשיית מלאכה קודם קיום המצוה וכמו שאסור לעשות מלאכה קודם התפילה, ולכן הוכיח הרי"ף מהסוגיא בשבת דסגי בהבדלה אחת שהרי אם הוא מותר בעשיית מלאכה אחר שאמר ברוך המבדיל על כרחך שיצא בזה ידי חובת הבדלה.

[ועל פי זה יש להעיר על מה שכתב הגרי"ז בדעת הרמב"ם דהאיסור הוא משום שלא קיים המצוה דהא מבואר ברמב"ם שם בסמוך (הלכה ו) שאם אומר ברוך המבדיל יכול לעשות מלאכה, ובפשטות הרמב"ם נראה שא"צ לאומרו בשם ומלכות, וכן הביא המגיד משנה שם בשם חלק מהמפרשים, ואף לפי הדעות שאומרו בשם ומלכות מכל מקום משמע שאינו יוצא בזה ידי חובת הבדלה, וצריך לחזור ולהבדיל על הכוס, ולפי דברי הגרי"ז צ"ע מדוע הוא מותר בעשיית מלאכה הרי הוא לא יצא ידי חובת הבדלה אם לא הבדיל על הכוס.]

ובשו"ע פסק למעשה כדעת רש"י דאומר ברוך המבדיל בלא שם ומלכות, ובזה מותר לו לעשות מלאכה, ובמשנ"ב (ס"ק לט) כתב להחמיר דאין לעשות אף מלאכה קלה קודם שיבדיל, ולא סמכו בזה להקל על דעת היש אומרים שהביא הרמ"א דכל האיסור הוא במלאכה גדולה.

אמנם בשעה"צ (ס"ק נא) הביא בשם הדרך החיים דנקט את סברת היש אומרים ברמ"א לחומרא, דהיינו שאף שלאחר שהבדיל בתפילה כתב השו"ע דמותר לעשות מלאכה, דעת היש אומרים דאסור לו לעשות את כל המלאכות, אלא רק מלאכות קלות, עד שיאמר ברוך המבדיל. [ויש לבאר על פי מה שנתבאר דקודם שהבדיל יש איסור עשיית מלאכה משום שיש קצת איסור שבת, ואז באמת הוא אסור בכל מלאכה וכמש"כ השו"ע, אמנם לאחר התפילה האיסור לעשות מלאכה עד שיבדיל היינו כמו כל איסור מלאכה שאסרו חז"ל קודם קיום מצוה].

ולעניין הלכה נראה דלאחר התפילה יש לסמוך להקל ולעשות מלאכות קלות, אמנם לעשות שאר מלאכות אם יכול להחמיר בקל שלא לעשות מלאכות שאינם קלות קודם הבדלה על הכוס עדיף שיחמיר.

סימן ש

**[סעיף א] לעולם יסדר אדם שולחנו במוצאי שבת כדי ללוות את השבת אפילו אינו צריך אלא לכזית.**

### פרטי דינים בסעודת מלוה מלכה

כתב המשנ"ב (ס"ק ב) דכיון שהטעם לסעודת מלוה מלכה הוא כדי ללוות את השבת כמו שמלוים מלך בצאתו מן העיר, לכן נראה שטוב להקדימה כדי שתהיה סמוכה ליציאת השבת, והביא מהשערי תשובה דנכון שלא לאחרה יותר מחצות.

לכתחילה יש לקבוע סעודה זו על הפת, וכתב המשנ"ב (ס"ק א) שטוב לכתחילה להדר אותה בבשר או בשאר תבשילין אם יש לו, ובשעת הדחק יכול לקובעה על מזונות או אפילו על פירות.

ואם נשים חייבות במלוה מלכה נחלקו הפוסקים דהפמ"ג (אשל אברהם ס"ק א) כתב שראוי להם לאכול מלוה מלכה כיון שאותו אבר שנסכוי שמו אינו ניזון אלא מסעודת מלוה מלכה, אמנם דקדק מדברי המג"א שלדעתו נשים אינן חייבות במלוה מלכה. ונראה שהדבר תלוי בגדר חיובה אם הוא חלק מחיובי סעודות השבת הרי הם חייבות כשאר דיני שבת שהשוו בין איש לאשה, ואם הוא דין בפני עצמו ללוות את השבת ביציאתה הוי מצוה דרבנן שהזמן גרמא שנשים פטורות.

ולכתחילה ראוי שתחמיר לאכול מלוה מלכה, או על כל פנים באכילת מזונות או פירות. ומי שאינו יכול לאכול כלל, כתב השערי תשובה שיטריח עצמו להכין סעודה זו לאחרים, וגם ילמד דינים ומאמרים השייכים לסעודה זו.

הדינים העולים:

1. בטעם האיסור לעשות מלאכה קודם הבדלה נחלקו האחרונים אם הוא משום שיש עליו קצת דין שבת או ככל מצוה שאין עושים מלאכה קודם קיומה.
2. אם עושה מלאכה קודם התפילה יאמר ברוך המבדיל בלא שם ומלכות, ואחר התפילה אם יכול להחמיר בקל לא יעשה מלאכות שיש בהן טורח בלא לומר ברוך המבדיל.
3. סעודת מלוה מלכה ראוי לעשותה מיד במוצ"ש, ועכ"פ לא יאחר אחר חצות.
4. ראוי לעשותה על הפת, ואם אינו יכול יעשה על מזונות או פירות.

**[סעיף י] אסור לעשות שום מלאכה קודם שיבדיל.**

### טעם האיסור מלאכה קודם הבדלה

ובטעם האיסור לעשות מלאכה קודם הבדלה כתב המשנ"ב (ס"ק לג) דכיון שלא הבדיל עדיין יש עליו קצת מקדושת שבת ואסרו אותו במלאכה.

והנה ברמ"א בסמוך הביא דעת היש אומרים שכל האיסור לעשות מלאכה קודם הבדלה היינו מלאכה גמורה כגון כותב או אורג, אבל הדלקת הנר בעלמא או הוצאה מרשות לרשות שרי מיד אף קודם שהבדיל. ובבית יוסף תמה על שיטה זו דכיון שאסור בעשיית מלאכה משום שקדושת שבת עליו מדוע התירו לו לעשות מלאכות קלות, וכך מביא המשנ"ב דצ"ע מנ"ל לחלק בין מלאכה למלאכה.

ובחידושי הגרי"ז על הרמב"ם (הלכות שבת) כתב דמדברי הרמב"ם נראה דאיסור עשיית מלאכה הוא מאותו הטעם שאסור באכילה ושתיה, והיינו דאינו אסור משום איסורי שבת אלא עיקר האיסור הוא משום שיש עליו חיוב הבדלה וכדי שלא ישכח להבדיל אסרו עליו לעשות מלאכה.

וכתב שם הגרי"ז דלפי זה אפשר להבין את דברי הרמ"א שכתב שיש חילוק בין מלאכות קטנות למלאכות גדולות, דכיון שיסוד האיסור אינו משום איסורי מלאכה דשבת, אלא רק איסור עשיית חפציו קודם שיבדיל, א"כ יש לומר שלא אסרו לעשות כן אלא במלאכה גמורה שמתעסק בה הרבה, אך מלאכה קטנה שרי.

### אמירת ברוך המבדיל קודם עשיית מלאכה

מבואר בשו"ע דאם צריך לעשות מלאכה קודם שהבדיל בתפילה אומר המבדיל בין קודש לחול בלא ברכה ועושה מלאכה, ובמשנ"ב (ס"ק לט) כתב דכן יש לדרוש ברבים לומר המבדיל בין קודש לחול קודם שעושים שום מלאכה.

והנה מקור הבדלה זו שעושה כדי להתירו במלאכה הוא מהסוגיא בשבת (קנ, ב) דבבמערבא אמרו שאומר ברוך המבדיל בין קודש לחול ועושה צרכיו, ובביאור כוונת הגמרא מצינו כמה שיטות דרש"י בסוגיא (שם ד"ה המבדיל) פירש דעושה כן להכירא בעלמא כדי ללוות את המלך, ומשמע דא"צ לאומרו בשם ומלכות, ואינו מקיים בזה כלל דין הבדלה אלא עושה כן לכבוד השבת [והיינו ששבת היא 'מציאות' של קדושה, ובדומה למה שמצינו שיש חיוב מלוה מלכה דהיינו שמלוה את המציאות של השבת,].

**שיעורי הלכה - סיום הלכות הבדלה**

אמנם ברי"ף בשבת (סד, א מדפי הרי"ף) משמע שצריך לאומרו בשם ומלכות, וכן כתב הטור בשם הרא"ש.

ומצינו שיטה שלישית בזה בדברי הרי"ף בפסחים (כא, א מדפי הרי"ף) שכתב שם שיש להוכיח דמעיקר הדין אם פוחת משלשה הבדלות יוצא ידי חובתו, מדברי הגמרא בשבת שאם אומר הבדלה של ברוך המבדיל בין קודש לחול יוצא ידי חובתו, ומבואר בדבריו שהוא מקיים בברכה זו את דין ההבדלה ורק שאינו לעיכובא לומר את כל הג' הבדלות.

ובחידושי הגרי"ז שם ביאר את מחלוקת הראשונים דלדעת רש"י מוכרח שאיסור המלאכה לפני שמבדיל הוא משום שנשאר עליו קצת קדושת השבת ולכן כשעשה היכר בעלמא יכול לעשות מלאכה, וכן צ"ל אף לדעת הרא"ש שאומרו בשם ומלכות שהרי אינו מקיים בברכה זו את דין ההבדלה, אלא שבברכה זו הוא עושה היכר ולכן יכול לעשות מלאכה, אך לדעת הרי"ף בפסחים שבאמירת ברוך המבדיל הוא מקיים דין הבדל יש לפרש שהאיסור לעשות מלאכה הוא כמש"כ הגרי"ז בדעת הרמב"ם שהוא איסור של עשיית מלאכה קודם קיום המצוה וכמו שאסור לעשות מלאכה קודם התפילה, ולכן הוכיח הרי"ף מהסוגיא בשבת דסגי בהבדלה אחת שהרי אם הוא מותר בעשיית מלאכה אחר שאמר ברוך המבדיל על כרחך שיצא בזה ידי חובת הבדלה.

[ועל פי זה יש להעיר על מה שכתב הגרי"ז בדעת הרמב"ם דהאיסור הוא משום שלא קיים המצוה דהא מבואר ברמב"ם שם בסמוך (הלכה ו) שאם אומר ברוך המבדיל יכול לעשות מלאכה, ובפשטות הרמב"ם נראה שא"צ לאומרו בשם ומלכות, וכן הביא המגיד משנה שם בשם חלק מהמפרשים, ואף לפי הדעות שאומרו בשם ומלכות מכל מקום משמע שאינו יוצא בזה ידי חובת הבדלה, וצריך לחזור ולהבדיל על הכוס, ולפי דברי הגרי"ז צ"ע מדוע הוא מותר בעשיית מלאכה הרי הוא לא יצא ידי חובת הבדלה אם לא הבדיל על הכוס.]

ובשו"ע פסק למעשה כדעת רש"י דאומר ברוך המבדיל בלא שם ומלכות, ובזה מותר לו לעשות מלאכה, ובמשנ"ב (ס"ק לט) כתב להחמיר דאין לעשות אף מלאכה קלה קודם שיבדיל, ולא סמכו בזה להקל על דעת היש אומרים שהביא הרמ"א דכל האיסור הוא במלאכה גדולה.

אמנם בשעה"צ (ס"ק נא) הביא בשם הדרך החיים דנקט את סברת היש אומרים ברמ"א לחומרא, דהיינו שאף שלאחר שהבדיל בתפילה כתב השו"ע דמותר לעשות מלאכה, דעת היש אומרים דאסור לו לעשות את כל המלאכות, אלא רק מלאכות קלות, עד שיאמר ברוך המבדיל. [ויש לבאר על פי מה שנתבאר דקודם שהבדיל יש איסור עשיית מלאכה משום שיש קצת איסור שבת, ואז באמת הוא אסור בכל מלאכה וכמש"כ השו"ע, אמנם לאחר התפילה האיסור לעשות מלאכה עד שיבדיל היינו כמו כל איסור מלאכה שאסרו חז"ל קודם קיום מצוה].

ולעניין הלכה נראה דלאחר התפילה יש לסמוך להקל ולעשות מלאכות קלות, אמנם לעשות שאר מלאכות אם יכול להחמיר בקל שלא לעשות מלאכות שאינם קלות קודם הבדלה על הכוס עדיף שיחמיר.

סימן ש

**[סעיף א] לעולם יסדר אדם שולחנו במוצאי שבת כדי ללוות את השבת אפילו אינו צריך אלא לכזית.**

### פרטי דינים בסעודת מלוה מלכה

כתב המשנ"ב (ס"ק ב) דכיון שהטעם לסעודת מלוה מלכה הוא כדי ללוות את השבת כמו שמלוים מלך בצאתו מן העיר, לכן נראה שטוב להקדימה כדי שתהיה סמוכה ליציאת השבת, והביא מהשערי תשובה דנכון שלא לאחרה יותר מחצות.

לכתחילה יש לקבוע סעודה זו על הפת, וכתב המשנ"ב (ס"ק א) שטוב לכתחילה להדר אותה בבשר או בשאר תבשילין אם יש לו, ובשעת הדחק יכול לקובעה על מזונות או אפילו על פירות.

ואם נשים חייבות במלוה מלכה נחלקו הפוסקים דהפמ"ג (אשל אברהם ס"ק א) כתב שראוי להם לאכול מלוה מלכה כיון שאותו אבר שנסכוי שמו אינו ניזון אלא מסעודת מלוה מלכה, אמנם דקדק מדברי המג"א שלדעתו נשים אינן חייבות במלוה מלכה. ונראה שהדבר תלוי בגדר חיובה אם הוא חלק מחיובי סעודות השבת הרי הם חייבות כשאר דיני שבת שהשוו בין איש לאשה, ואם הוא דין בפני עצמו ללוות את השבת ביציאתה הוי מצוה דרבנן שהזמן גרמא שנשים פטורות.

ולכתחילה ראוי שתחמיר לאכול מלוה מלכה, או על כל פנים באכילת מזונות או פירות. ומי שאינו יכול לאכול כלל, כתב השערי תשובה שיטריח עצמו להכין סעודה זו לאחרים, וגם ילמד דינים ומאמרים השייכים לסעודה זו.

הדינים העולים:

1. בטעם האיסור לעשות מלאכה קודם הבדלה נחלקו האחרונים אם הוא משום שיש עליו קצת דין שבת או ככל מצוה שאין עושים מלאכה קודם קיומה.
2. אם עושה מלאכה קודם התפילה יאמר ברוך המבדיל בלא שם ומלכות, ואחר התפילה אם יכול להחמיר בקל לא יעשה מלאכות שיש בהן טורח בלא לומר ברוך המבדיל.
3. סעודת מלוה מלכה ראוי לעשותה מיד במוצ"ש, ועכ"פ לא יאחר אחר חצות.
4. ראוי לעשותה על הפת, ואם אינו יכול יעשה על מזונות או פירות.