סי_ קכח - כהנים
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**ברכת כהנים**

או"ח סי' קכ"ח

1. דוכנן.
2. מצוה על הישראלים.
3. לענות אמן - סעיף י"ג, סעיף י"ח.
4. באמצע שמונה עשרה.
5. באמצע קריאת שמע.
6. להתחיל אחר שסיים הענין הקודם.
7. שיהא המקרא ישראל - סעיף כ"ב.
8. לא יסתכלו בכהנים- סעיף כ"ג.
9. פנים כנגד פנים - סעיף כ"ג, סעיף כ"ד.
10. עם שבשדות - סעיף כ"ד.
11. כהן שהרג את הנפש - סעיף ל"ה.
12. שאר הלכות.
13. וקדשתו.
14. הלכות נוגע לכהנים.

**דור המלקים** - ברכת נפתלי (חלק א', יונה), ואני אברכם (פאק), חלק הלוי (נשיאת כפים, לוי), ישועות כהן (נשיאת כפים, אדלר), נטעי גבריאל (הל' יו"ט ח"ב פרק ע'), נשיאת כפים כהלכתה (גרוס), קונ' נשיאת כפים (סנדר), נשיאת כפים (פישברג), ספר הלכה (נשיאת כפים, הופנר),על פי התורה (פר' תצוה).

**תרי"ג מצות** - רמב"ם (עשה כ"ו), בה"ג (אלו פרשיות חוקים ומשפטים המסורים לצבור מצוה ל"ב), סמ"ג (עשה כ'), סמ"ק (מצוה קי"ג), חינוך (מצוה שע"ח), יראים (מצוה רס"ט), חרדים (פרק י"ב סעי' י"ח, לשונו מובא לקמן).

1. דוכנן.
   1. **כהנים בעבודתן ולוים בדוכנן** - מגילה (דף ג.), יומא (דף נג.), זבחים (דף יט.), ערכים (דף ד.).
      1. מה פשט ולוים בדוכנן.
         1. דוכנא, assistant – שואל ומשיב (דברי שאול הו"ד בס' פניני קדם במדבר פ"ד פ"ד).
            1. ב"ב (דף כא.) – "ואמר רבא: סך מקרי דרדקי, עשרין וחמשה ינוקי. ואי איכא חמשין, מותבינן תרי. ואי איכא ארבעין, מוקמינן ריש **דוכנא**, ומסייעין ליה ממתא".
            2. רש"י (שם) – "ריש דוכנא. שומע עם התינוקות מפי המלמד וחוזר ומשגירו בפי התינוקות".
         2. דוכן, platform – תפארת ישראל (מדות פרק ב' סוף אות ס"ד, "עיקר תשמיש הדוכן היה ללוים לומר עליו שירה בזמר בכל יום").
            1. מדות (פרק ב' משנה ו') – "וראשי פספסין מבדילין בין עזרת ישראל לעזרת הכהנים רבי אליעזר בן יעקב אומר מעלה היתה וגבוהה אמה **והדוכן** נתון עליה ובה שלש מעלות של חצי חצי אמה נמצאת עזרת הכהנים גבוהה מעזרת ישראל שתי אמות ומחצה".
   2. **מקור כהנים לדוכן** – קידושין (דף עא., "אמר רבי טרפון: פעם אחת עליתי אחר אחי אמי לדוכן"), רש"י (שם, "לדוכן: לברך ברכת כהנים"), מחבר (סעי' ח', "כשמתחיל ש"צ: רצה, כל כהן שבבהכ"נ נעקר ממקומו לעלות לדוכן". סעי' כ', "ויאמר עד ולך נאה להודות; ויעלה לדוכן ויברך ברכת כהנים").
      1. דוכן הוא לשון ישמעאל לאיצטבא – ערוך (ערך דכן), לבוש (סוף סי' ק"ל), פמ"ג (סי' ק"ל מש"ז ס"ק ב').
   3. **האם צריך איצטבא**.
      1. מי המתרשל בזה ועומד בקרקע משנה דברי חז"ל.
         1. בן איש חי (שנה א' פר' תצוה אות ה') – "מקום עמידת הכהנים לברך הוא על האצטבה שאצל כותל המערב המתפללים כנגדו, כי משמעות דוכן רוצה לומר אצטבא, והמתרשל בזה שלא לעלות על הדוכן לעמוד שם אלא עומד בקרקע ההיכל, הרי זה משנה מדברי חז"ל, כי לא על חנם אמרו חז"ל לעלות הכהנים על הדוכן, ופה עירנו יכוננה עליון אמן, היה מנהגם לעמוד הכהנים בקרקע ההיכל ולברך ברכת כהנים, ואינם עומדים על האצטבא שבסוף ההיכל, ותהילות לאל עשיתי המנהג שיעלו ויעמדו על האצטבא שבסוף ההיכל ושם יברכו, וכן ראוי לדקדק בזה בכל אתר ואתר".
         2. הו"ד בכה"ח (סוף ס"ק י"ג).
      2. **איצטבא נכלל בעולים על מעלות שלפני ארון הקודש**.
         1. פמ"ג (סי' ק"ל מש"ז ס"ק ב').
      3. **לא צריך י' טפחים**.
         1. אשל אברהם (בוטשאטש על סעי' ח') – "לעלות לדוכן. לשון חז"ל [סוטה לח, ב] לעלות לדוכן, וכן הוא לשונות כל הפוסקים ז"ל וכן הוא לשון הבריות על שם הדוכן, וגם שאין שיעור מהדוכן, וכנראה שגם בפחות מי' טפחים די ואולי גם בפחות מג' טפחים כל שהוא עליה מסוימת, שם יש בה זכרון מהמעלות שהיה בבית המקדש תובב"א לכהנים ולוים, וכתיב בתורה הק' [במדבר ח, ב] בהעלותך, על שם מעלה שהיתה לפני המנורה שהיה הכהן עומד עליה, וצל"ע אם היה שיעור למדרגה ההיא בסגנון דוקא. וכאן בבית המדרש הק' היה מנהגם פשוט מקודם בואי לכאן כמה שנים שעומדים רק לפני ארון הקודש על הקרקע ואין שום מדריגה, וכמדומה שכן הוא בכמה קהלות קדושות בבתי מדרשים ק', ובפרט במקובצים עשרה באיזה בית דירה שאין שם שום מדריגה לעלות רק עומדים על הקרקע, ובדיעבד פשיטא שאין קפידא בזה".
      4. **נכון ג' טפחים**.
         1. אשל אברהם (בוטשאטש על סעי' ח') – "אך לכתחילה נראה שמצוה מן המובחר לעלות על מדריגה ונכון שתהיה גבוה ג' טפחים".
         2. פסקי תשובות (הע' קמ"א) – "אשל אברהם בוטשאטש, **והוא עפ"י** פ"ב דמדות משנה ו' שהכהנים עמדו לברך את העם על דוכן שבה ג' מעלות של חצי חצי אמה".
      5. **אולי אם יש עליה מסוימות הוי זכרון לביה"מ**.
         1. אשל אברהם (בוטשאטש, על סעי' ח') - לשונו מובא לעיל.
         2. פסקי תשובות (הע' קמ"ד) – ממילא "טוב ונכון המנהג להניח שטיח על הרצפה במקום עמידת הכהנים אף כשאין כלל דוכן, שלכל הפחות יהיה 'עליה מסוימת' וכעין דוכן".
      6. **יוצא בלי איצטבא**.
         1. חינוך (מצוה שע"ח ד"ה ומנהגנו) – "ומנהגנו היום שהכהנים אינן עולין בדוכן אלא עומדין לפני הארון ועושין כסדר שכתבנו"), רדב"ז (סי' רל"ז).
         2. אשל אברהם (בוטשאטש, סעי' ח') - לשונו מובא לעיל.
         3. כה"ח (ס"ק ק"כ).
         4. יחוה דעת (ח"ב סי' י"ג בהג"ה).
         5. ילקוט יוסף (ח"א עמ' רצ"ד).
         6. על פי התורה (שמות פרק כ"ד הע' ר"ג).
      7. **מצוה מן המובחר באיצטבא**.
         1. אשל אברהם (בוטשאטש, על סעי' ח') - לשונו מובא לעיל.
         2. יחוה דעת (ח"ב סי' י"ג בהג"ה).
      8. **כשיש כהנים הרבה נראה שכל שקצתם עולים על מדריגה די, וכן ב' או אולי גם אחד די בו לעלות גם למדת חסידות**.
         1. אשל אברהם (בוטשאטש, על סעי' ח') – "ומה שכתבו האחרונים ז"ל בכהן העובר לפני התיבה ואין שם כהן זולתו שיעלה, נראה שרק פניו וגופו יהפוך אל הציבור ולא יעלה על המדרגות, כיון שהרבה נוהגים לכתחלה שלא לעשות שום מדריגה, אך היפוך פניו אל הציבור צריך להיות בלי ספק, וכשיש כהנים הרבה נראה שכל שקצתם עולים על מדריגה די, וכן ב' או אולי גם אחד די בו לעלות גם למדת חסידות".
      9. מראי מקומות.
         1. הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר על סי' קכ"ח סעי' י', הע' ל"ג [עמ' ט"ז]) – "מה הטעם בהא דנוהגין להניח שטיח מתחת רגלי הכהנים בשעה שנושאין כפיהם (שאם הוא משום 'דוכן' לכאו' בעינן גובה טפח או אמה). תשובה: שלא יצטננו. (ויש אומרים שמשום זכר לדוכן חשוב שיהיה לפחות עלייה כ"ש. ע' אשל אברהם. וכ"כ לי הרה"ג ר' אביגדור נבנצל, שיעלו לדוכן, ושלא יצטננו)".
2. מצוה על הישראלים - האם יש מצוה ברכת כהנים על הישראלים.
   1. **יש חיוב על ישראל**.
      1. ראשונים.
         1. זוהר (שו"ת הרבי נחום טרייביטש סי' א').
         2. רבינו חננאל (בס' מקצועות).
         3. הו"ד בראב"ד (סוף מס' תמיד, וכדאי' בס' עמק ברכה נשיאת כפים אות ז').
         4. בה"ג (רי"פ על רס"ג עשה ט"ז, קכ"ח-א' וקכ"ח-ג').
         5. תוס' (חת"ס או"ח סי' כ"ב).
         6. מאירי (ילקוט יוסף ח"א עמ' ש"ו).
      2. פוסקים.
         1. חרדים (פרק י"ב סעי' י"ח) – "לברך כהן את ישראל שנאמר כה תברכו את בני ישראל (במדבר ו, כג). וישראל העומדים פנים כנגד פני הכהנים בשתיקה, ומכונים לבם לקבל ברכתם כדבר ה', **הם נמי בכלל המצוה**, ממנין תרי"ג".
         2. הפלאה (כתובות דף כד: ד"ה רש"י) – "מצאתי מפורש בספר חרדים שכתב כן שהעשה נמי על ישראל להתברך. ואיתא בסוטה אמור להם כאדם האומר לחבירו פנים כנגד פנים א"כ זר העולה בין הכהנים לדוכן אינו מתברך מן הכהנים ודוקא עם כהנים אחרים מיירי הכא ובאמת ליכא משום ברכה לבטלה דאפשר בזמן הש"ס אחד מברך לכולן אלא משום מניעת מצות עשה דאינו מתברך מן הכהנים פנים כנגד פנים".
         3. הו"ד בשע"ת (ריש סי' קכ"ח).
         4. רע"א (ריש סי' קכ"ח) – "אין נשיאות כפים. מ"ע לברך כהן את ישראל. שנא' כה תברכו וישראל העומדים פנים נגד פני הכהנים בשתיקה ומכוונים לבם לקבל ברכותם כדבר ד' הם נמי בכלל המצוה. חרידים פ"ד אות י"ח".
         5. בית אפרים (או"ח סי' ו' ד"ה ובספר).
         6. בה"ל (ריש סי' קכ"ח, מ"ב ס"ק ס"ה) – "כתב בספר חרדים ... והביאוהו האחרונים".
         7. כה"ח (ס"ק ח').
         8. לבוש מרדכי (סי' א').
         9. מנחת יצחק (ח"ו סי' י"ד).
         10. אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א סוף אות ב').
      3. מראי מקומות.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכת שלמה תפילה פרק י' הע' א', הערות לקונ' הקול קול יעקב הו"ד בועלהו לא יבול ח"א ריש עמ' ש') – "נכון להזכיר **שרבים סוברים** שיש מצות עשה על הישראל לשמוע ברכת כהנים".
   2. **מצוה רק על הכהנים**.
      1. ראשונים.
         1. ריטב"א (סוכה דף לא: ד"ה אמר, גבי מגיה שי"ט. וכן מנ"ח מצוה שע"ה סוף ס"ק ד', דעת תורה ס"ק א', רי"פ קכ"ח-ד').
         2. רשב"א (שו"ת הרבי נחום טרייביטש סי' א').
      2. פטסקים.
         1. חזו"א (ד' אמות של תפילה עמ' ת"ב).
         2. הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת סוטה דף לח: ד"ה שם, דף לט: סוף ד"ה שם) – "אמנם נראה דכיון דמשמעות כל הראשונים ומסתימת דבריהם ש"מ דלא ס"ל כהחרדים וליכא מצוה על הישראל ...".
      3. מראי מקומות.
         1. חת"ס (או"ח סי' קס"ז) – "בברכת כהנים לדעת **רוב הפוסקים** אין מצות עשה על הציבור להתברך".
   3. **עוד פשט בחרדים**.
      1. ערה"ש (סעי' ד') – "ודע שיש מי שכתב שגם על הישראל יש מצות עשה שיתברך [ש"ת בשם חרדים] ולאו דוקא הוא דהיכן מצינו מ"ע זו אלא כלומר חיוב יש עליו להתברך מכהנים ואם אינו חושש לזה הוה כבועט בברכותיו של הקב"ה וראוי לעונש".
      2. מראי מקומות – דבר אברהם (ח"א סי' ל"א).
   4. מראי מקומות – מהר"י אסאד (ח"א או"ח סי' מ"ו), מגן גיבורים (שלטי גיבורים ס"ק א', אלף המגן ס"ק ב'), ראשי בשמים (ח"א סי' ה' ד"ה ועיין), מהרש"ם (ח"ח סוף סי' כ"ה ד"ה ומ"ש עוד דלענין), סביב ליראיו (על יראים מצוה ט"ו), משנה הלכות (חי"א סי' צ"ג, "מחלוקת הפוסקים"), יביע אומר (ח"ו אה"ע סי' ח' אות א', ח"ז סי' י"ב), רבבות אפרים (ח"א סי' צ"ד אות ה'), ילקוט יוסף (ח"א עמ' ש"ו), עי' ד' אמות של תפילה (עמ' ת"ב), פסקי תשובות (הע' ד'), מבקשי תורה (ח"ג עמ' רנ"א).
      1. אג"מ (או"ח ח"ה סי' כ' אות כ"ג) – "וודאי דאיכא חיוב על כל אחד מישראל לשמוע ברכת כהנים, ולבוא כשהוא בעיר לביהכ"נ שיש שם כהנים, לשמוע הברכה. ורק הקילו בחול כשצריכין לעבוד בשדה, שאלו החשיבום לאניסי, כמפורש בתוס' סוטה דף ל"ח ע"ב ד"ה הא דאניסי, שמביאין מסוף ר"ה, דהני דקיימי במתא לא אניסי, שלכן אינם בכלל ברכה. ואצלינו שאין נשיאת כפיים אלא ביו"ט שכולן נמצאו בעיר, **מחוייבין כל ישראל** כשאינם חולים לבא לשמוע ברכת כהנים. ונשי שיש להן בנים קטנים, הן אניסי מלבוא וישנן בכלל הברכה. וכן המשמשין להחולים, הן אניסי, ופטורין מלבוא מטעם אניסי, וישנן בכלל הברכה. ונצטרך לומר בהא דברכות סוף דף ז' ע"ב, דר' יצחק אמר לר"נ, מ"ט לא אתי מר לבי כנישתא לצלויי. שהשיב, לא יכילנא, וטריחא לי מלתא לכנופי בביתו עשרה, שהיה זה בתפלת המנחה שליכא נ"כ, או שלא היה כהן בעיר, או שגם אז במקומו של ר"נ לא עלו כהנים לדוכן אלא ביו"ט".
      2. הגרח"ק זצ"ל (הליכות חיים ח"א אות קל"ב) – "יש חולקין שאין מצוה לישראל".
3. החיוב לענות אמן - סעיף י"ג, סעיף י"ח.
   1. **עד כמה החיוב**.
      1. כיון הברכה דאורייתא ה"ה האמן דאורייתא – קרית ספר (תפילה פרק י"ד).
      2. אמן הוי קבלת דברים, ובלי אמן מעכב הברכה – אג"מ (או"ח ח"ב סי' ל"א, "וכיון שמקבלין הברכה הוא לעיכובא, מסתבר דכשהם בביהכ"נ ולא ענו אמן אין כאן מצדם קבלת הברכה דאמן הוא קבלת דברים וכיון שיכולין לענות אמן ולא ענו ולא אניסי בזה אינם בכלל הברכה, וא"כ כשכל הקהל לא יענו אמן היה זה מעכב הברכה דהוי כאין כאן מקבלין הברכה שהוא עיכובא"), תשובות והנהגות (ח"ג סי' נ"א).
   2. **אסור להתחיל שמו"ע אם א"א לגמור קודם ברכת כהנים כדי לענות אמן** – אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ב', "פשוט שאסור לשום אדם להתחיל להתפלל שמ"ע כשלא יוכל לגמור קודם נ"כ").
      1. אסור לענות אמן תוך שמו"ע – אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ב', "אבל כשהוא באמצע שמונה עשרה אף שיש לו להפסיק ולשמוע ברכת כהנים אינו יכול לענות אמן, וגם אינו רשאי לזוז ממקומו ולבא נגד הכהנים"), הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' ל"ח, לשונו מובא לקמן).
   3. **צריך לומר בקול רם, כמו הכהנים**.
      1. תשובות והנהגות (ח"ג סוף סי' נ"א) – "ונראה עוד שמעלת האמן היא גם מצד המתברך, דכשעונה אמן שייך אליו ברכתו יותר, שבאמן זה הרי הוא מקבל הברכה וממשיכה עליו (עי' זוה"ק ס"פ וילך נפלאות בזה), ולכן יש להקפיד לענות אמן, וכשם שהמברך מברך בקול רם כך גם המתברך כמוהו נראה שעונה בקול רם, וזהו הלכתא רבתא בברכת כהנים שהציבור יענו ג"פ אמן בקול רם ככהנים, ובזה הברכה חשובה טפי ומתקבל להם וכמ"ש, וראוי להזהירם על כך, וכדאי הדבר לקבל ברכת אלקינו ית"ש על ידי הכהנים וכמ"ש".
      2. מראי מקומות.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות י"ט) – "העונה אמן לא יגביה קולו יותר מהמברך משום דכתיב גדלו לה' איתי ונרוממה שמו יחדיו (סי' קכד סי"ב וס"ק מז). ודע, דבעניית אמן על ברכת כהנים (אקב"ו לברך את עמו ישראל באהבה) אין צריך לדקדק בזה, ומותר להגביה או להנמיך קולו יותר מהכהנים".
   4. **ש"ץ לענות אמן, מתפלל מתוך הסידור ומובטח לו שלא תתבלבל**.
      1. מיקל, דהוא צורך תפילה.
         1. ח"א (כלל ל"ב סעי' כ"ד) – "אין הש"ץ רשאי לענות אמן אחר ברכת כהנים. והאידנא שמתפללין מתוך הסדור ולא חיישינן שמא יתבלבל, מותר לענות אמן אחר ברכת כהנים, דהיינו בסוף כל פסוק, דלא מקרי הפסק, שזהו צורך תפלה. אבל אחר ברכת אשר קדשנו במצותיו וציונו, לא יענה, דאין זה מהתפלה (א"ר). אבל מ"א ס"ק כ"ט כתב, דגם אמן הוא צורך תפלה".
         2. מ"ב (ס"ק ע"א) – "אחר ברכה של כהנים: שמא תתבלבל דעתו ולא ידע להקרות אח"כ פסוק ב' או ג'. ואם מתפלל מתוך הסידור ומובטח לו שלא תתבלבל דעתו רשאי לענות אמן, דאמן זה אינו חשיב הפסק דהוא צורך תפלה".
         3. תשובות והנהגות (ח"א סי' קי"ז, ח"ג סי' נ"א ד"ה ובזה) – "ובזה מבוארים היטב דברי המ"ב, דש"ץ שמובטח שלא יתבלבל חייב לענות אמן על ברכת כהנים יברכך וכו' ולא על ברכת אקב"ו כו' של הכהנים לפני הברכה (קכ"ח ס"ק ע"א), דלדברינו אמן על הברכה עושה את הברכה חשובה ומשו"ה לא הוי הפסק בתפלה כמו הברכה עצמה, משא"כ הברכה לפני ברכת כהנים דשייך לכהנים עצמן, אינו עונה".
      2. מחמיר.
         1. אור לציון (ח"ב פרק ח' סעי' י"א) – "ושליח ציבור המקרא לכהנים את הברכות אינו עונה אמן כלל, ואף על הברכות שמברכים את העם, ואף אם מתפלל מתוך סידור, ורק אם המקרא הוא אחר, רשאי השליח ציבור לענות אמן על ברכות הכהנים לעם, והמקרא עצמו לא יענה אמן אלא על ברכת אשר קדשנו, וכן אמן שבסוף ברכות הכהנים".
      3. מראי מקומות – בירור הלכה (בית אהרן וישראל גליון ס"ז עמ' צ"ט).
   5. **ש"ץ לענות אמן, על הברכה הקודם**.
      1. אין לענות אמן.
         1. א"ר (ס"ק ל"ח) – "ולדינא מספיקא אין לענות דשמא לא פלוג רבנן. ועוד אפשר לי דהוי הפסק, דדוקא עניית אמן אחר הפסוקים שמקבל הברכה הוא דלא הוי הפסק. שוב נדפס ספר ט"ז ופסק [בס"ק יד] בפשיטות דעונה, ולא ירד לכל זה, גם דברי כסף משנה אשתמטתיה".
         2. דה"ח (סי' קי"ב סעי' ט"ז).
         3. שעה"צ (ס"ק ס"ב) – "שב ואל תעשה עדיף".
         4. אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ב') – "דברי הט"ז אלו תמוהין דמנא לו חדוש כזה שיוכל הש"צ שהוא בתוך התפלה לענות אמן אף דלא מצד בלבול דהא אסור להפסיק בתפלה לשום אמן אף לא לאיש"ר ולא שייך למילף מחיוב עצם הברכה דהש"צ כשהוא כהן באופן שנושא כפיו הוא גם מברך דחיוב לברך על המצות הוא תקנה קבועה בלא חלוקים מהמצוה גופה לענין הקיום לכתחלה ונחשבת כחלק ממעשה המצוה כדחזינן ...".
         5. אור לציון (ח"ב פרק ח' סעי' י"א) - לשונו מובא לעיל.
         6. תשובות והנהגות (ח"א סי' קי"ז, ח"ג סי' נ"א ד"ה ובזה) - לשונו מובא לעיל.
      2. יכול לענות אמן.
         1. ט"ז (ס"ק י"ד).
         2. יביע אומר (ח"ח סי' י"ג, ח"ט או"ח סי' ק"ח אות ס"ח).
      3. מראי מקומות – ח"א (כלל ל"ב סעי' כ"ד, לשונו מובא לעיל), גר"ז (סעי' ל"א, "יש מי שמתיר").
         1. שעה"צ (ס"ק ס"ב) – "וראיתי שם בחיי אדם שהעתיק ממגן אברהם שמיקל בזה, ושגיאה היא, דהמגן אברהם לא מיירי מאמן זה כי אם מאמן של ברכת כהנים גופא".
4. באמצע שמונה עשרה.
   1. **מה לעשות אם הוא עומד באמצע שמו"ע שלו, והוא אחרי הכהנים**.
      1. עי' לקמן, לשיטות ומראי מקומות.
   2. **האם יכול להתחיל שמו"ע אם א"א לגמור קודם ברכת כהנים כדי לענות אמן**.
      1. עי' לעיל, לשיטות ומראי מקומות.
   3. **ישראל למהר בתפילתם להספיק ברכת כהנים**.
      1. אין למהר.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות ו') – "על כהן למהר בשמונה עשרה כדי להספיק לקיים מ"ע דאורייתא של נשיאת כפים, עכ"פ כשיש שני כהנים. אך ודאי שלא יתפלל משום כך בחיפזון, שלא כדין. ומאידך, על הישראל אין למהר בתפילתו כדי לשמוע ולקבל הברכה, מפני שאף כשעומד בתפילה לא גרע מאנוס ומעם שבשדות, שמקבלים הברכה".
   4. **אם באמצע שמו"ע צריך לשמוע לברכת כהנים**.
      1. חיוב להפסיק.
         1. אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ב', ח"ה סי' כ' אות כ"ג) – "כשהוא באמצע שמונה עשרה אף שיש לו להפסיק ולשמוע ברכת כהנים".
         2. הגר"ח גריינמאן (רבבות אפרים ח"ג סי' ע"ג) – "שצריך להפסיק".
         3. אז נדברו (חי"א סי' מ"ח על סי' ע"ג, חי"ב סי' כ"ח ד"ה ומה שכתב) – "מענין לכוון לשמוע נשיאת כפים באמצע שמו"ע דכ"ת כתב דאין צריך להפסיק ולשמוע ברכת כהנים דברכת כהנים אינו חשוב כמו עניית אמן וכו' זה תמוה, ופשוט הוא דצריך להפסיק וחיוב יותר מעניית אמן כיון שמצוה לשמוע ולהתברך, אף שבדיעבד במקום אונס גם עם שבשדות בכלל ברכה".
         4. הגר"ש דבליצקי זצ"ל (דרך ישרה פרק ט"ז אות ט', אליבא דהלכתא גליון י"ט עמ' ד' טור א') – "דהשומע ברכת כהנים באמצע שמונה עשרה ישתוק ויכוון לברכתם ודי לשתוק מ'יברכך' ואין צריך לשתוק כשהכהנים מברכים ואף אם עומד במזרח מאחורי הכהנים יפסיק ויכוון לברכתם".
         5. שבט הלוי (ח"ג סי' ט"ו, קובץ מבית לוי ח"ו עמ' כ"ו סעי' ל"ד) – "עצם ברכת כהנים ששייכא גם לשומעים וליש דעות איכא מצוה מה"ת בשמיעה כמש"כ הפוסקים ריש סי' קכ"ח בשם הריטב"א (א"ה: לכאורה צ"ל חרדים) א"כ פשוט דישתוק עכ"פ".
         6. הגרח"ק זצ"ל (לחושבי שמו עמ' רט"ז תשובה י') – "שאלה: האם האוחז באמצע שמו"ע, ושומע ברכת כהנים, צריך לשתוק ולהקשיב. תשובה: כן".
         7. אשי ישראל (פרק ל"ב סעי' ט"ז) – "ישתוק ויקשיב לברכת הכהנים".
         8. עי' מבקשי תורה (ח"ד עמ' תל"ג).
      2. רשאי.
         1. הגרשז"א זצ"ל (אשי ישראל פרק ל"ב הע' נ"ה, הליכת שלמה תפילה פרק י' סעי' ג', ס"ק ז') – "יחיד העומד בשמו"ע, והגיע הש"צ לברכת כהנים, ישתוק ויכוין לברכתם, אף אם עומד אחורי הכהנים [דאף על פי שבכהאי גוונא אינו אלא כעם שבשדות, שהם בכלל הברכה אף שאינם שומעים ... מ"מ כיון שהוא שומע ויודע שהכהנים מברכים עכשיו, ישתוק, **וגם יצדד ראשו** שיהיו פניו קצת כנגד הכהנים, כדי להראות שחפץ בברכתם]"

הגרשז"א זצ"ל (הליכת שלמה תפילה פרק י' הע' י"ח) – "ואמר לשואל, **שטוב** שישתוק משעה שמתחילין לברך ברכת אשר קדשנו וכו'".

הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' ר"נ אות נ"ז, אליבא דהלכתא גליון י"ט עמ' ד' טור א') – "דהעומד בתפילת שמונה עשרה והגיע הש"ץ לברכת כהנים, ישתוק ויכוין לברכתם, כיון דדעת החרדים שמצות עשה על בני ישראל להתברך מפי הכהנים וגם בלי זה מותר להפסיק כיון שרוצה להתברך בברכת כהנים".

הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' תס"ב אות י"ב, עי' ח"ד סוף עמ' תל"ג) – "מש"כ דהעומד בתפילתו והגיע הש"ץ לברכת כהנים דישתוק ויכוין לשמוע ברכתם - אני שמעתי ממנו **דרשאי** לשתוק, ולא דחייב ... אביגדר נבנצל".

* + - 1. יביע אומר (ח"ז סי' י"ב).
      2. משנה הלכות (חי"א סי' צ"ג) – "ולהלכה נראה כיון דלמ"ד דאיכא עשה צריך לעמוד ולהקשיב להש"צ ולהכהנים שמברכים את ישראל לכן לכתחילה מהיות טוב יעמוד עד לאחר ברכה"נ ואח"כ ימשיך בתפלה".
      3. תשובות והנהגות (ח"א סי' ע"ז, ח"ג סי' מ"ד) – "ודעביד כמר עביד ודעביד כמר עביד".
      4. ***הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה הל' תפלה תשובה רנ"ח***, עלי שי"ח עמ' פ"ח אות ט"ו) – ***"החזו"א ... לא אמר שחייבים אלא שמותר"***.
      5. ***חוט שני (***אליבא דהלכתא גליון י"ט עמ' ד' טור א') – "דמותר להפסיק באמצע שמונה עשרה לשמוע ברכת כהנים אולם אין חיוב להפסיק".
    1. אסור.
       1. הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת סוטה דף לח: ד"ה שם).

עי' הגריש"א זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון י"ט עמ' ד' טור ב', אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות ז') – "דאין צריך להפסיק באמצע שמונה עשרה לשמוע ברכת כהנים דדינו כעם שבשדות".

* + 1. מראי מקומות.
       1. הר צבי (רבבות אפרים ח"ג סי' ע"ג) – "שאי"צ להפסיק".
       2. רבבות אפרים (ח"ג סי' ע"ג) – "אמת כ"כ י"ל דאין צריך להפסיק ולשמוע ב"כ, דב"כ אינו חשוב כמו עניית אמן, ורק לקדושה ואיש"ר מחייב להפסיק ולשמוע, ויש לעיין בזה".
  1. **לענות אמן**.
     1. שלא לענות.
        1. אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ב') - לשונו מובא לעיל.
        2. אור לציון (ח"ב פרק ח' סעי' י"א) – "אין לעומד בתפילת שמונה עשרה לענות אמן על הברכות שהכהנים מברכים את העם".
  2. **ימתין לפני שים שלום, אם מותר לענות אמן**.
     1. מותר.
        1. אור לציון (ח"ב פרק ח' סעי' י"א) – "אלא אם כן עומד הוא בתפילתו בין הודאה לשים שלום, ולא יענה אז אמן על ברכת אשר קדשנו וכו' שמברכים הכהנים, אלא על הברכות שמברכים את העם".
        2. אז נדברו (חי"א סי' ל"ו, ח"א סי' פ"ה, מקור ברוך ס"ק קצ"ט).
        3. יביע אומר (ח"ז או"ח סי' י"ב).
        4. אשי ישראל (פרק ל"ג סעי' ג').
        5. פסקי תשובות (אות נ') – "דאמן זה אינו חשיב הפסק דהוא צורך תפילה וכו'. ומכאן נלמד גם לענין יחיד המתפלל שמו"ע בשעה שהש"ץ חוזר התפילה, ואוחז יחד עם הש"ץ בברכת מודים, ימתין לפני שים שלום ויאזין לברכת הכהנים ויענה אמן אחר פסוקי הברכה של הכהנים, ולט"ז ושו"ע הרב ודעימיה (דלעיל אות מ"ט) יענה אמן גם אחר הברכה ד'אשר קדשנו בקדושתו של אהרן', אך עפ"י הכרעת המשנ"ב לא יענה אחר הברכה אלא אחרי הפסוקים".
     2. מחמיר.
        1. עי' אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ב') – "פשוט שאסור לשום אדם להתחיל להתפלל שמ"ע כשלא יוכל **לגמור** קודם נ"כ".
        2. עי' ציץ אליעזר (חי"ג סי' נ"א) – "אבל כשמתחיל לפני הש"ץ או לאחר מיכן אזי באנו בזה למחלוקת שבין הב"ח והט"ז כמבואר בא"ר ובפרמ"ג, ובזה הדעת נוטה דעדיף להיות בזה שב ואל תעשה וישתוק".
        3. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' ל"ח, עי' סעי' מ') - לשונו מובא לקמן.
  3. **יחיד שהתפלל כל התפילה עם הש"ץ**.
     1. לענות אמן.
        1. ר' אברהם בן הרמב"ם (תחילת ס' מעשה רוקח ח"א ד"ה ע"ש בחלק התפלות) – "מתפלל עם ש"צ ... וכמו שיענה קדושה בברכה שלישית ואין זו הפסקה כמ"ש זה הגאון ז"ל **כך יענה אמן** בברכת כהנים בין הודאה ושים שלום ואין זו הפסקה ... והנכון בזה הסגנון המתוקן שהוא גדול התיקון באלו הזמנים שיתפללו כל העם עם ש"ץ מלה במלה מתחלת התפלה ועד סופה".
        2. לקט הקמח החדש (ס"ק נ"ח).
        3. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ח' ס"ק ס"ד, הע' קס"ו, מבקשי תורה ח"ג עמ' ר"נ אות נ"ח, דולה ומשקה הע' רמ"ה) – "שהמנהג הוא שהמתפלל שמו"ע יחד עם הש"ץ עונה אמן בברכת כהנים [ודוקא על הברכות ולא על ברכת אשר קדשנו וכו']".
        4. ציץ אליעזר (חי"ג סי' נ"א) – "לפענ"ד דכשהיחיד מתחיל הלחש יחד עם הש"ץ אזי א"צ למהר לגמור קודם, ויכול שפיר לענות אמן אחר ברכת כהנים ויברכך".
        5. הגריש"א זצ"ל (בית אהרן וישראל גליון ס"ז עמ' צ"ט, אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות ט"ז) – "יחיד שהתפלל כל התפילה עם הש"ץ, מותר לו לענות אמן על ברכת הכהנים".
        6. אור יצחק (ח"א או"ח סי' מ"ח).
     2. לא לענות.
        1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' ל"ח, עי' סעי' מ') – "המתפלל שמו"ע עם הש"ץ והגיע לברכת כהנים האם יענה אמן על הברכה ועל הפסוקים. תשובה: לא יענה".

עי' הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' פ"ז) – "דעת רבינו 'בשאלת רב' שהמתפלל יחד עם החזן, אין עונה אמן על ברכת כהנים. וצ"ע ש'במעשה איש' מובא שאחד שאל את החזו"א, וענה לו שעונה אמן. תשובה: לא שמעתי".

* + 1. מראי מקומות.
       1. חזו"א (דינים והנהגות או"ח פרק ד' אות כ"ט) – "פעם אחת התפלל שמו"ע עם הש"ץ, ושהה בשעת ברכת כהנים".
       2. הגראי"ל שטיינמן זצ"ל (שפתי איל או"ח אות י"ג) – "שאלתי למו"ר זצוק"ל בענין המתפלל יחד עם השליח ציבור אי כשמגיע הש"ץ לברכת כהנים יענה המתפלל אמן אברכה דברכת כהנים, ואמר לי מו"ר זצוק"ל דעל הברכה של יברכך ה' וישמרך יענה ועל השאר לא יענה".
       3. בירור הלכה (קובץ בית אהרן וישראל חס"ז סוף עמ' צ"ט) – "ונראה ברור דאפילו אם מתפלל תיבה בתיבה עם הש"ץ, אך אין כהנים, והצבור עונים '**כן יהי רצון**' על ברכת הכהנים של הש"ץ, לא יפסיק היחיד באמצע שמונה עשרה לעניה זו אע"ג שהיא במקומו, דאמן כתב ר"א בן הרמב"ם והבו דלא לוסיף עלה".
  1. **אחרי יהיו לרצון** ולפני אלקי נצור.
     1. רק לענות אמן על הפסוקים – אשי ישראל (פרק ל"ב סעי' י"ט, גבי הע' ע').

1. באמצע קריאת שמע.
   1. **לענות אמן על ברכת כהנים של הפסוקים**.
      1. חיוב.
         1. אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א אות ב') – "עדיפא זה אפילו מאיש"ר דמאחר דישראל המתברכין מחוייבין להפסיק ולבא נגד הכהנים ולשמוע ולקבל הברכה כדהביא המ"ב בבאור הלכה ריש הסימן מספר חרדים הם מחוייבים לענות אמן מדאורייתא וממילא כמו שמחוייבין אפילו כשנזדמן לישראל אחד שהוא באמצע ק"ש לשמוע ברכת כהנים מחוייב גם לענות אמן אחר כל ברכה אבל אחר ברכת אשר קדשנו אין לו לענות אמן כשהוא באמצע ק"ש".
         2. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' ל"ט) – "על הפסוקים עונה".
         3. תשובות והנהגות (ח"א סי' ע"ח, ח"ג סי' מ"ד).
         4. אשי ישראל (פרק י"ט סעי' י"א).
         5. פסקי תשובות (אות מ"א) – "ואז עונים הציבור אמן וכן אחר פסוק ב' וכן אחר פסוק ג'. ועפ"י המבואר לעיל (אות ב') שישראל המתברכים הם בכלל המצות עשה של נשיאת כפיים, ועניית ה'אמן' מורה על קבלת הברכה, לכן יש מאד להקפיד על עניית 'אמן' זה, וגם אם אוחז בק"ש וברכותיה, ואף באמצע הפרק, יענה 'אמן' אחר פסוקי יברכך, אך לא אחר הברכה של הכהנים 'לברך את עמו ישראל באהבה'".
         6. עי' יביע אומר (ח"ז סי' י"ב).
      2. **בין הפרקים** מותר לומר אמן גם על ברכה הקודם ברכת כהנים.
         1. אשי ישראל (פרק י"א סעי' י"א).
         2. פסקי תשובות (הע' קצ"ח) – "ובין הפרקים מסתבר דלכו"ע יוכל לענות 'אמן' זה, עיין משנ"ב סי' ס"ו סקי"ח".
      3. מראי מקומות – שגיאות מי יבין (סי' ט"ז).
2. להתחיל רק אחר שסיים הענין הקודם - סעיף י"ח.
   1. מחבר (סעי' י"ח) – "אינם רשאים להתחיל יברכך, עד שיכלה מפי כל הצבור אמן שעונים אחר ברכת אשר קדשנו בקדושתו של אהרן ... ואין הצבור עונין אמן, עד שתכלה ברכה מפי הכהנים".
      1. מ"ב (ס"ק ס"ה) – "מפי כל הצבור. לפי שהוא **חיוב על העם לשמוע כל הברכה** מפי הכהנים ולהכי דקדק המחבר בכאן וכתב כל הצבור להורות דאף אם יש קצת אנשים שטועין ומאריכין באמן יותר מדאי צריך להמתין גם עליהם לפי שהחיוב הוא על כולם לשמוע".
3. שיהא המקרא ישראל - סעיף כ"ב.

מחבר (סעי' כ"ב) – "משתדלין שיהא המקרא ישראל".

* 1. **לפי מנהגנו שהש"ץ הוא המקרא, צריך להשתדל לכתחלה שהש"ץ העובר לפני התיבה לא יהיה כהן**.
     1. כנה"ג (הג' הטור ס"ק י"ח) – "ומה שכתב הרמב"ם ז"ל ומשתדלין שיהיה המקרא ישראל, אתחלת העמדת שליח צבור קאמר, דלכתחלה משתדלין שיהיה שליח צבור ישראל כדי שיוכל לקרוא לכהנים ולהקרותם".
     2. מג"א (ס"ק ל"ד) – "משתדלין. פי' דלכתחלה משתדלין שיהא הש"ץ ישראל (כ"ה בשם הגדולים)".
     3. באה"ט (ס"ק ל"ט) – "ישראל. פי' דלכתחלה משתדלין שיהא הש"ץ ישראל. מ"א בשם הכנה"ג".
     4. נהר שלום (ס"ק ז') – "המג"א".
     5. דרך החיים (סי' קי"ב סעי' כ') – "משתדלים שיהיה הש"ץ ישראל".
     6. גר"ז (סעי' ל"ד) – "ולפי שלכתחלה נכון שהש"ץ יהיה מקרא ברכת כהנים כמ"ש למעלה לפיכך משתדלין לכתחלה שיהיה הש"ץ ישראל".
     7. ח"א (כלל ל"ב סעי' כ"ה) – "לכתחלה משתדלין שיהיה הש"ץ ישראל".
     8. חסד לאלפים (סעי' ט"ו) – "ולעולם משתדלין שיהא השליח ציבור ישראל (מג"א שם ס"ק לד)".
     9. קיצור שו"ע (סי' ק' סעי' י"ז) – "משתדלים שהשליח - צבור לא יהיה כהן".
     10. בן איש חי (שנה א' פר' תצוה אות י"ח) – "נכון להשתדל שלא יהיה כהן ש"ץ בשחרית ומוסף".
     11. עי' מ"ב (ס"ק פ"ה, עי' בה"ל סעי' כ"ב ד"ה משתדלין) – "ולפ"ז לפי מנהגנו שהש"ץ הוא המקרא כמש"כ בסי"ג ממילא צריך להשתדל לכתחלה שהש"ץ העובר לפני התיבה לא יהיה כהן".
         1. שונה הלכות (סעי' מ"ו) – "משתדלין שיהא המקריא ישראל ולכן למנהגנו שהש"ץ הוא המקריא **אפשר** שצריך להשתדל לכתחלה שהש"ץ לא יהא כהן אבל לוי יכול להיות ש"ץ".
     12. כה"ח (ס"ק קל"א).
  2. **אפי' כהן שיש לו יארצייט, שלא יהיה ש"ץ**.
     1. חזו"א (מאיר עוז על סי' קכ"ח סעי' כ"ב, עמ' תתפ"ז) – "ושאלתי למו"ר הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] ואמר לי שכמדומה שהחזו"א אמר אפילו לכהן שיש לו יארצייט שלא יהיה ש"ץ כיון שעדיף שיקיים מצוה של נש"כ שהיא דאורייתא, וזה עצמו גם הוי לעל"נ אביו, ואפילו שכבר עלה פעם אחת ביום מ"מ יכול לקיים שוב מצוה מדאורייתא, וצ"ע מדברי המ"ב שהבאנו בסימן נג סעיף יא שיש להקדים לתת לכהן להיות ש"ץ. ואאמו"ר שליט"א תירץ שאפשר שכתב כן בחו"ל שבסתמא לא נושאים כפים מלבד ביו"ט אך עי"ש במקורות הדין וצ"ע".
     2. ארח דוד (עמ' ל"ח אות ס"ח, הע' פ"ד) – "מחה כשכהן התפלל חזרת הש"ץ. [ושמענו מרבי דוד פרידמן שליט"א, ששאל רבי הערש קופשיץ זצ"ל את זקנו הגרי"ח זוננפלד זצ"ל למה נהגו הכהנים בירושלים להתפלל לפני העמוד כדברי הפר"ח, וענה לו הגרי"ח שהפר"ח הוא המרא דאתרא בירושלים, ולכן אנו נוהגים כמותו. ושמענו שרבנו הורה לנכדו רבי הלל כהן זצ"ל, שלא יהיה ש"ץ בחזרת הש"ץ אפי' ביארציט של אביו - מפי בנו רבי משה חיים כהן שליט"א".
  3. מראי מקומות – ואני אברכם (פרק מ' סעי' ד' אות ד', עמ' קס"ג).

1. לא יסתכלו בכהנים, משום היסח הדעת- סעיף כ"ג.
   1. **הזמן**.
      1. מאיזה זמן.
         1. מיברכך – הגרח"ק זצ"ל (עלי שי"ח עמ' פ"ז אות י"ב, אות י"ג, אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א', "שאלה: רצינו לברר דעת מרן שליט"א, ששני ספרים הדפיסו תשובה ממרן שליט"א, (עם סתירה), ממתי חל איסור הסתכלות על הכהנים, האם משעת הברכה, (אקב"ו), או מיברכך, מה דעת מרן להלכה. תשובה: מיברכך").
            1. משעת הברכה (קודם שיהפכו) – הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' מ"ב, "ממתי אסור להסתכל בברכת כהנים על הכהנים, משעת הברכה או רק משהפכו את פניהם לכיוון הציבור באמצע הברכה, או מתחילת הפסוקים יברכך וכו'. תשובה: מהברכה").
            2. משעת יברכך – אבני המקום (חגיגה דף ט"ז. תד"ה בכהנים אות ב', "יש לעי' אם האיסור הסתכלות הוא גם בזמן שמברכין אשר קדשנו בקדושתו של אהרן וכו' דלכאו' ברכה זו שייכא רק לכהנים דמברכין על ברכת המצוות דידהו, ואין לחוש להיסח הדעת דישראל, וגם הטעם דשכינה שורה עליהם לכאו' לא שייך. - וגם אם נאמר כד' החרדים הנ"ל דאיכא מצוה גם על הישראל ונאמר דהישראל יוצאים יד"ח בברכת המצוות שמברכים הכהנים, מ"מ לא מצינו איסור הסתכלות על המוציאו בברכת המצוות. ומו"ז הגר"ח קניבסקי שליט"א אמר לי שמותר. [ויל"ע אם בין תיבה לתיבה ג"כ מותר]").
      2. עד איזה זמן.
         1. עד אחר שלום קודם שהפכו מותר להסתכל.
            1. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' מ"ג) – "האם מותר להסתכל על הכהנים אחר שגמרו 'שלום' אבל עדיין לא הפכו פניהם מהקהל ועודן פרוסים בטליתם. תשובה: מותר".
   2. **הגדר**.
      1. רק הסתכלות מרובה אסור.
         1. מג"א (ס"ק ל"ה) – "ועסי' רכ"ט דמשמע דלשון להסתכל משמע דוקא להסתכל הרבה אסור אבל ראיה בעלמא לא מיתסר'".
         2. מ"ב (ס"ק פ"ט) – "ומדינא אינו אסור אלא בהסתכלות מרובה שיכול לבוא לידי היסח הדעת".
      2. **יש נוהגים שלא להסתכל כלל, זכר למקדש**.
         1. מג"א (ס"ק ל"ה) – "אך נוהגין שלא לראות כלל, ואפשר דעבדינן זכר למקדש דהתם אפי' ראיה בעלמא הוי אסורה משום כבוד השכינה".
         2. דרך החיים (סי' קי"ב סעי' כ"ב) – "ויש ליזהר אפילו בראיה קצת כמו במקדש (מ"א)".
         3. מ"ב (ס"ק פ"ט) – "אבל ראיה קצת שרי דדוקא בזמן המקדש שהיו מברכין בשם המפורש והשכינה היתה שורה על ידיהם היה אסור אפילו ראיה קצת משא"כ בזה"ז ומ"מ נוהגין גם עכשיו זכר למקדש שלא להביט בהם כלל".
      3. נוהגים לכסות פניהם בטלית – דר"מ (ס"ק ט"ו), ט"ז (ס"ק כ"ח), פמ"ג (מש"ז ס"ק י"ט), גר"ז (סעי' ל"ו), קיצור שו"ע (סי' ק' סעי' י'), מ"ב (ס"ק צ"ב, "בד"מ מוסיף שגם העם נוהגין לכסות פניהם בטלית כדי שלא יוכלו להסתכל בידי הכהנים"), עי' כה"ח (ס"ק קמ"ב), עי' פסקי תשובות (סוף אות נ"ה).
   3. **הלכות**.
      1. אסור ללמוד, כמו שמו"ת.
         1. שכנה"ג (הג' טור ס"ק ח') – "דאינו מותר".
         2. פר"ח (ס"ק כ"ו).
         3. א"ר (ס"ק מ"ט) – "כתב שיירי כנסת הגדולה [הגהות טור אות ח] אפילו לקרות הפרשה שנים מקרא וכו' אסור כשהכהנים מברכין".
         4. יוסף אומץ (אות תת"ז) - לשונו מובא לקמן.
         5. באר היטב (ס"ק מ"ו).
         6. פסקי תשובות (אות ס"ב) – "וכן אסור ללמוד או להתפלל או לומר תהילים ולעיין בספרים אלא יש לעמוד בשתיקה ולכוין לברכה, ואצ"ל ששיחה בטילה הוא עון פלילי ומתלוצץ מהברכה ח"ו, ואף אם אינו מתפלל במנין זה והוא כבר שמע ברכת כהנים במנין שלו, מ"מ אסור כל הנ"ל זולת אם לומד תורה בעיון וההפסקה תגרום להפרעה בהמשך לימודו דאז אין חייב להפסיק אם כבר שמע ברכת כהנים במנין שהתפלל בו".
      2. אסור אפילו להתפלל.
         1. יוסף אומץ (אות תת"ז) – "וכל שכן שאיסור גמור הוא לשיח שיחה בטלה או אפילו ללמוד או לומר תהלים או שאר תשבחות למקום כמו שאמרו חכמינו ז"ל כלום יש עבד שרבו מברך אותו ואין מאזין לו". עי' אות תתי"ב, "בספר חרדים ... ואותן הפונים עצמן לשיחות בטלות אין זה כי אם התלוצצות בברכות, ולכן בודאי כבד עליהם פשעם מלבד שהברכה אינה חלה עליהם".
         2. פסקי תשובות (אות ס"ב) - לשונו מובא לעיל.
   4. **עד כמה הסח הדעת: חסר חד תיבה**.
      1. גבי כהן: הברכות מעכבות זו את זו, ומבטל מצות עשה ואפשר עובר בל תגרע.
         1. בנין שלמה (ח"א או"ח סי' י' עמ' קי"ב ד"ה ולענין, מאחיו והסכין לו) – "ולענין נוסח היה"ר שתקנו חז"ל שיאמרו הכהנים קודם ברכת כהנים יה"ר מלפניך וכו' שיהיה הברכה שצויתנו ברכה שלמה ולא יהיה בה שום מכשול ועון. שמעתי מפי מר אחי הגאון זצ"ל פירוש נכון בזה. דהנה לכאורה צריך להבין הטעם דדרשי חז"ל בספרי אמור להם מכאן שהחזן אומר להם על כל מלה ומלה דלמה חייבה התורה כך להקרות לכהנים [ואם נימא דאינו אלא אסמכתא בעלמא ומדרבנן בוודאי תיקשי דמאיזה טעם תקנו רבנן כך]. ואמר מר אחי הנ"ל ע"פ הש"ס דיומא דף (נה ע"א) דאמרינן שם דמשו"ה היה הכה"ג מונה ההזאות ביוה"כ אחת, אחת ואחת אחת ושתים כו' הוא כדי שלא יטעה בהזאות, משום דאם חסר אחת מן המתנות לא עשה ולא כלום. וכ"כ הרמב"ם ז"ל בפירוש הך טעמא. וא"כ י"ל דגבי ברכת כהנים נמי דהא **אם חסר הכהן תיבה אחת מן הברכות הרי הוא עובר משום בל תגרע**, כמו שאם מוסיף ברכה אחת משלו עובר בבל תוסיף וכדאיתא (בר"ה דף כ"ח), ולכן תקנו להקרות כדי שלא יטעה. וא"כ י"ל דזהו שתקנו בנוסח יה"ר שיהיה ברכה שלמה והיינו שלא יחסר תיבה אחת ואז יהיה בה מכשול ועון ח"ו דהא עובר בבל תגרע. ולכן תקנו להתפלל שיהיה הברכה שלימה כן שמעתי מפי מר אחי הנ"ל ודפח"ח".
         2. עי' הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י' ס"ק ב').
      2. גבי ישראל: הבא לביה"כ באמצע ברכת כהנים.
         1. לא יכנס לשמוע רק חלק מהברכות, כיון שאפשר שעובר על איסור בל תגרע.
            1. עי' הגר"ש דבליצקי זצ"ל (ריש ס' נשיאת כפים (פישברג) אות ב', הו"ד בס' על פי התורה שמות פרק כ"ד סעי' כ"ט) – "יש להסתפק במי שבא באמצע ברכת כהנים אם יכנס לביהכנ"ס ויכוין לשארית ברכתם או לא, עפ"י החרדים דיש גם על ישראל מצוה להתברך וכאן בא המתברך באמצע הברכה, אולי שייך בזה דעובר על בל תגרע, עיין שם במ"ב ס"ק ק"ה דיש בל תגרע לגבי כהן שמחסיר מהברכות, או דילמא כיון דהברכה כן נאמרה בשלימותה, והנכנס הזה מקודם היה עפי"ר בכלל עם שבשדות, אם כן לית לן בה, וצ"ע אם עדיף שלא יכנס בכלל או לא".
            2. עי' הגר"י נבנצל שליט"א (ירושלים במועדיה פסח עמ' ש"כ) – "ולכאורה אין הדבר טוב שיכנס באמצע ברכת כהנים. דכיוון דיש מצווה להתברך, והמצווה היא להתברך בשלוש ברכות, לא פחות ולא יותר, וא"כ כשיכנס אחר 'יברכך' יעבור בבל תגרע. וצ"ע בזה".
         2. אינו עובר בל תגרע.
            1. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע') – "שאלה: ע"פ החרדים (פרק י"ב אות י"ח) גם ישראל מקיים מצוה כששומע ברכת כהנים מהכהנים, (הובא בביאור הלכה ריש סימן קכ"ח). ויש לעיין אם נכנס הישראל באמצע ברכת כהנים, האם יעמוד שם לקבל לפחות חצי מהברכת כהנים, או לא, כיון דאיכא 'בל תגרע' ששומע רק חצי מהברכת כהנים. תשובה: לא שייך בזה לא תגרע".

הגרח"ק זצ"ל (קובץ רבעון קרית ספר חכ"ה עמ' צ"ו ה', מילי מעלייתא אות כ"ז) – "שאלה: ישראל שלא שמע תיבה אחת או שתיים מברכת כהנים האם יצא ידי ברכת כהנים. תשובה: יצא".

* + - * 1. שבט הקהתי (הישר והטוב גליון ג' עמ' רס"ה) – "לענ"ד נראה דאינו עובר בבל תגרע, כיון שכל האיסור מה שמגרע ממצות ה' כלשון הכתוב לא תגרעו ממנו לשמור את מצות ה' אלקיכם וכו' א"כ אף להחרדים דמקיים הישראל מצות עשה להתברך, אם שומע את כל הג' ברכות מהכהן ומכוין רק להתברך בב' ברכות אפשר דעובר על בל תגרע, אבל אם הגיע באמצע ברכת כהנים ומכוין עתה להתברך בב' ברכות, אינו מגרע מהמצוה כיון שהחפצא של המצוה נעשית ע"י הכהן כשלימות".
    1. **לא הקשיב כראוי**.
       1. מסופק אם מבטל עשה.
          1. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' ד' אות י"ז, מבקשי תורה ח"ג עמ' רמ"ו, הליכת שלמה תפילה פרק י' סעי' א').
          2. עי' פסקי תשובות (הע' י') – "ובס' זרע יעקב סי' זה שאם נתכוין לשמוע אך לא שמע כל התיבות מהכהנים ודאי יוצא י"ח ואינו מחויב לחזר שוב אחר ברכת כהנים אפי' לדעת החרדים, ובס' הליכות שלמה פ"י אות א' בשם הגרש"ז אויערבך זצ"ל בתשו' כת"י מסתפק בזה".
    2. **מסיח דעת לגמרי**.
       1. מבטל מצות עשה לחרדים – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י' ס"ק א', "אבל אם הסיח דעתו לגמרי מן הברכה ומפנה את לבו לדבר אחר, ובההיא שעתא אינו זוכר כלל שהכהנים עומדים כנגדו ומברכים, מסתבר דלא קיים המצוה, דהן אמנם דחרש המדבר ואינו שומע שפיר מקיים המצוה בזה שעומד כנגד הכהנים ומכוין להתברך").
  1. **האם יש איסור בל תוסף לשמוע ברכת כהנים פעמים**.
     1. מראי מקומות – צהר (חי"א עמ' ס"ב).

1. פנים כנגד פנים - סעיף כ"ג, סעיף כ"ד.
   1. **אם יוצא בצד של הכהנים**.
      1. יוצא – בה"ל (סעי' כ"ד ד"ה אבל, "ודע דאע"פ שכתבנו דצדדין ממש הם בכלל ברכה כמו צדדין שלפניו מ"מ יש חילוק ביניהם והוא דבצדדין שלפניו צריך שיהיה פניו לצד מזרח דוקא ובצדדין ממש מסתברא דאינו מועיל לצד מזרח דפנים נגד פנים ילפינן בגמרא מאמור להם כאדם שאומר לחבירו וזה לא שכיח כלל ששני אנשים ישבו בשוה ממש ומדברים וזה יהיה פניו פונה לצד מזרח וזה יהיה פניו פונה לצד מערב [כ"ז למדתי מתורתו של רבינו בעל הט"ז ואף שיש לדחות קצת מ"מ האמת כן הוא] אלא יצדד פניו לצד דרום כדי שיהיו פניו נוטים נגד פני הכהנים. **ואפשר דאפילו עומד בשוה** עם פני הכהנים דהיינו פניו לצד מערב ג"כ בכלל ברכה הוא דזה הוא ג"כ בכלל מאמרם כדרך שאומר אדם לחבירו דמצוי כמה פעמים שבני אדם יושבים בשוה ומדברים").
      2. מבטל מצות עשה – הפלאה (כתובות דף כד: ד"ה רש"י, לשונו מובא לעיל).
   2. **אם יש ענין לפניו ממש** (ולא על הצד שלפניהם).
      1. לכתחילה לפניו ממש.
         1. תשובות והנהגות (ח"ד סי' ל"ט) – "יש מדקדקין שמעתיקים מקומם בנשיאת כפים לעמוד מול הכהנים ממש דוקא, וטעם הדבר נראה דאף דמייתינן בסוטה (לט.) מנתכוון להזות פניו והזה על הצדדין שבפניו הזאתו כשרה, והביאו התוס' הירושלמי דמינה ילפינן גם בנשיאת כפים הדין כן שצדדין שלפניו כלפניו, מ"מ האי כשרה היינו בדיעבד ולא מוכח שלכתחילה כן, וע"כ משתדלים שיהא לפניו דוקא, וכן ראיתי בהנהגות ה'חתם סופר' זצ"ל שהידר בנשיאת כפים להיות לפניו ממש, אף שכשר גם מן הצדדין וכמ"ש. וכן כתב בבן איש חי פר' תצוה דהיכא דאפשר יעמדו כנגד הכהנים".
         2. עי' נטעי גבריאל (הל' יו"ט ח"ב פרק ע' סעי' י"ב) – "אנשי מעשה מדקדקים לילך לצד מערב כדי להיות לפני פני הכהנים בשעת ברכתם, ויש הנוהגים להתקרב ולעמוד סמוך לדוכן כנגד פני הכהנים ממש בלי הפסק".
         3. עי' תורה תמימה (פר' נשא פרק ו' אות קל"ט) – "טעם הדבר נראה ע"פ מ"ש בסוטה מ' א', אמר ר' יצחק לעולם יהא אימת צבור עליך, שהרי כהנים כלפי העם ואחוריהם כלפי שכינה, ומבואר שטעם הדבר משום אימת צבור, וגם מבואר שהקב"ה חלק כבוד לצבור, שהרי מחל על כבודו. ומטעם דרשה זו נראה יפה המנהג שמתפזרין הכהנים לעמוד בכל אורך הכותל, כדי שיהיו פניהם כלפי העם".
      2. ל"מ סיוע להידור זה.
         1. בית ברוך (כלל ל"ב ס"ק קמ"ה) – "ויש נוהגים לעמוד כנגד הפני הכהנים ממש ולע"ע לא מצאתי סיוע להידור זה, ומי שאינו מפורסם בפרישות וחסידות יש למנוע מזה גם משום יוהרא ובפרט בדבר כזה שאין כל הציבור יכולין לעשות כן".
         2. הגריש"א זצ"ל (מנשים באהל או"ח אות צ"א) – "אין שום ענין לעמוד בברכת כהנים ממש מול ידיהם של הכהנים".
      3. מראי מקומות.
         1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' ס"ו אות ד') – "מו"ר (שליט"א) זצוק"ל עמד ממש מול הכהנים ובסמוך להם בעת ברכתם (א"ה, מובא במנהגי חת"ס זצוק"ל שהי' עומד מכוון נגד פני הכהנים, ואפשר שאין ראי' מהנהגת מו"ר שדעתו כחת"ס אלא אפשר שנהג כן משום ששמיעתו לקוי' הרבה שנים), (ע"ש ס' כ"ד)".
            1. הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר על סי' קכ"ח סעי' כ"ג, עמ' י"ז]) – "בארחות רבינו ח"א עמ' סו כ שהסטייפלער ז"ל היה מתקרב לעמוד מול הכהנים בקרוב להם בשעת נשיאת כפים. האם הסיבה לזה הוא משום שמיעתו הלקויה או משום שהתפלל מאחוריהם וממילא היה צריך לזוז ממקומו. או משום שדעתו היה שצריך לעמוד בפניהם ממש כמו שמשמע מהליקוטי הלכות בסוטה. תשובה: תפוס לשון ראשון".
         2. הגרח"ק זצ"ל (שיח תפלה עמ' תר"צ אות כ"ח) – "אומר השו"ע שיהיו פניהם כנגד פני הכהנים האם מוזכר באיזה מקום שיש ענין להיות ממש פנים כנגד פנים לכהנים דהיינו מולם או שאין בזה ענין כלל רק העיקר לא להיות מאחריהם. תשובה: צדדין שלפניו כלפניו".
   3. **לעמוד הכי קרוב לכהנים**.
      1. אין ענין – הגרח"ק זצ"ל (נזר חיים עמ' קע"א אות כ"ח, שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' מ"ה, "האם יש איזה ענין לעמוד הכי קרוב לכהנים בשעת ברכת כהנים. תשובה: אין ענין").
   4. **מה לעשות אם הוא עומד באמצע שמו"ע שלו, והוא אחרי הכהנים**.
      1. לא עוקר ממקומו.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י' סעי' ג', ס"ק ז', ס"ק כ') – "**וגם יצדד ראשו** שיהיו פניו קצת כנגד הכהנים".
         2. בית ברוך (כלל ל"ב ס"ק קמ"ד) – "הוי כאנוס - אפשר דה"ה מי שעומד באמצע תפלת שמו"ע בכותל המזרח הוי כאנוס והוי בכלל ברכה, ויפסיק ויכוון לברכת כהנים, **וטוב שיהפך פניו** בכל מה דאפשר לצד הכהנים (וכ"ה בגרש"ז לענין אנוס ממש), **ומ"מ לכתחלה** אם יודע שישהה בתפלתו שיעמוד באופן שלכה"פ יהי' בצידיהן ממש, וגם הכהנים ימשכו למזרח בכל מה דאפשר".
         3. פסקי תשובות (אות נ"ח) – "אך כשאי אפשר לו לעקור ממקומו וללכת לנגד כהנים, כגון הש"ץ או אדם שעומד עדיין בתוך תפלתו, הרי הם לכו"ע בכלל האנוסים והם בכלל הברכה".
      2. דעת האג"מ.
         1. אג"מ (או"ח ח"ה סי' כ' אות כ"ג) – "ב' דר"ח אייר **תשמ"א**. מע"כ ידידי הרב הגאון מוהר"ר אפרים גרינבלאט ... מסתבר דאם הוא עומד בתפלתו אצל כותל מזרח שהוא אחורי הכהנים, הוא רשאי **ומחוייב לילך** משם ולעמוד בפני הכהנים, דהליכה לצורך הזה נמי אינו הפסק. ואף שלא ראיתי מפורש דין זה, מסתבר לע"ד כן בפשיטות".
         2. אג"מ (או"ח ח"ד סי' כ"א סוף אות ב') – "ט"ו סיון **תש"מ** מע"כ ידידי וחביבי הרב הגאון מוהר"ר אפרים גרינבלאט ... כשהוא באמצע שמונה עשרה אף שיש לו להפסיק ולשמוע ברכת כהנים אינו יכול לענות אמן, וגם אינו רשאי לזוז ממקומו ולבא נגד הכהנים, וממילא **פשוט שאסור** לשום אדם להתחיל להתפלל שמ"ע כשלא יוכל לגמור קודם נ"כ".
   5. **אם א"א לזוז מפני שמתפלל אחריו**.
      1. כמו אונס ונכלל בברכה – שבילי דוד (סי' ק"ב), הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' מ"ד, "העומד מאחורי כהנים ואינו יכול לעזוב את מקומו ולעמוד לפני הכהנים משום שמתפלל עומד אחוריו, האם דינו כעם שבשדות והוא בכלל הברכה. תשובה: נחשב אנוס").
   6. **אפילו מחיצה של ברזל**.
      1. רק אם אינו גבוה כל כך – ח"ח (ליקוטי הלכות סוטה דף לח., עמ' י"ח עין משפט ס', עמ' יח: עין משפט ז').
   7. **נשים**.
      1. כמו אנשים – נטעי גבריאל (הל' יו"ט ח"ב פרק ע' סעי' ט', "הוא הדין הנשים שבעזרת נשים, צריכות ליזהר בזה שלא יהיו אחורי כהנים, שגם הן בכלל הברכה").
      2. לכתחלה לא לעשות העזרת נשים אחרי הכהנים – קנין תורה בהלכה (ח"ה סוף סי' י').
   8. **שליח ציבור**.
      1. חסד לאלפים (מריינא, סוף תשובה ו'), הו"ד בפסקי תשובות (אות נ"ח) – "שהש"ץ העומד בתפילה בעת הדוכן אחורי הכהנים מן הצדדין שהוא ודאי בכלל ברכה שהרי הכל רואין שחשובה בעיניו הברכות שהרי הוא המקרא להכהנים ודלא כהחוששים לעמוד בחזרת הש"ץ על השולחן למען יהי' מלפני הכהנים דוקא כי הוא מן המתמיהים ולא עוד שהכהנים הבאין לדוכן עוברים מצד או מלפני המתפלל שיש לחוש לזה לדינא ורחמנא לבא בעי רק שיכווין ויתברך בכלל כל ישראל בברכת כהנים".
      2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י' סעי' י"ב) – "כשעמוד-התפילה של הש"ץ הוא אחורי הכהנים כשפניהם אל הקהל, יזיזוהו בכל תפלה שיש בה נשיאת כפים כלפי פנים ביהכ"נ, כדי שיעמוד הש"ץ לפני הכהנים".
2. עם שבשדות - סעיף כ"ד.
   1. **האם בחו"ל מתברכים מבני ארץ ישראל**.
      1. מהני.
         1. חסד לאלפים (שאלה ו') – "כי בחוץ לארץ אשר אינם נושאים כפים אלא לפרקים כדאמר רב שם בגמ' למען לא יהיו נחשדים לפסולי כהונה ונחללים כדמסיק שם בגמ' ולא פליגי כו' **שהם נכללים ג"כ בין הישראלים בין הכהנים בכלל ברכה דכהני ארץ ישראל שהרי אנוסים הם כעם שבשדות** ומ"ש ושמעתי שהגר"א זצ"ל התקין את הכהנים לדוכן למחר בחוץ לארץ וחפצו הי' להנהיג נשיאות כפים גם בח"ל בכל יום נתפס באותו לילה הקודם ע"י עלילה למשמר ולא יכולו למחר להפיק רצונם ולא עלתה בידם אפילו פעם אחת לעלות לדוכן בח"ל בחול ושוב רצה תלמידו של הגר"א הג"ר חיים מוואלאזין זצ"ל להנהיג בישיבתו הקדושה לדוכן בכל יום ויהי כי ערך למחר בבוקר את הכהנים ונפל אש מן השמים ושרף כל העיר וראה כי א"א להשיג מנהג נשיאות כפים בכל יום בח"ל כי מן השמים מעוכבים וא"כ אנוסים גמורים ובודאי דלא גרעי מעם שבשדות ואנן תנינא בגמ' אפי' מחיצה של ברזל אינו מפסקת בין הקב"ה לישראל לברכם בברכת כהנים וא"כ פשיטא שמתברכין בכלל עם שבבית הכנסת שבא"י שעומדים פנים אל פנים עם הכהנים ומן השמים חפץ הקב"ה שיקבלו אנשי חו"ל הברכות דוקא מציון וירושלם שיבב"א".
         2. עי' תשובות והנהגות (ח"א סי' ק"ל) – "מצדד אני דאפשר דעיקר ברכת הכהנים לאותם שהם לפניהם דוקא, או לציבור שבאותו מקום דוקא דאניסי ולא באו שדעתם עליהם, אבל מעולם אין עיקר ברכתם לעולם כולו, אבל **אם הכהנים מתכוונים** כשמברכים הציבור על איזה יחיד שאנוס מלבוא שהוא בחוץ לארץ, ומפרטים לפני נשיאות כפים שברכתם עליו, מועיל יותר לקבל ברכת ה' שהוא אנוס מלבוא ודעתם עליו, וכעם שבשדות דאניסי שהם ככלל הברכה".
      2. לא מהני.
         1. אג"מ (או"ח ח"ב סי' ל"א) – "הנה בדין ברכת כהנים הרי חזינן שצריכין להיות מקבלין הברכה לעיכובא מעיר זו דוקא, דאל"כ הי"ל לגמ' לומר בסוטה דף ל"ח בביהכ"נ שכולה כהנים שאמר אדא א"ר שמלאי שכולן עולין לדוכן שמברכין לכלל ישראל שבכל העולם ולמה א"ר זירא שמברכין לאחיהן שבשדות אלא משום **דבעינן שיהיו מעיר זו דוקא**".
         2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י' ס"ק ז') – "כל שהם באותה מדינה, אבל בני חו"ל נראה דאינם בכלל עם שבשדות לגבי בני א"י, ואף כשמכוין בפירוש שתחול ברכתו על בן חו"ל מסוים, נראה דלא מהני מחשבתו".
         3. הגרח"ק זצ"ל (הליכות חיים ח"א אות קכ"ט) – "אם מהני אם כהן בא"י מכוין לברך חבירו בחו"ל בבר"כ, די"ל דאנן בחו"ל הוו בגדר עם שבשדות דאניסי ושפיר מהני, או דילמא לא אמרינן כן ולא מהני אפילו אם מכוין בשבילו בהדיא. תשובה: לא שייך".
      3. מראי מקומות – פסקי תשובות (אות נ"ז).
         1. מהר"ם חאגיז (אלה המצות מצות שע"ח ד"ה אשר) – "ואין ספק אצלי דבשכר שאנשי ח"ל שיש להם חלק בארץ. בהיותם מחזיקים כראוי לאחיהם יושבי א"י. כדי לשמור חזקת הישוב. הי"ת ברחמיו יקבל אותם הברכות שמברכים הכהנים כאלו היו מכוונים בהם על כל בני הגולה".
   2. **האם בחו"ל האשכנזים מתברכים מהספרדים**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: נסתפקו, בחו"ל שמנהג האשכנזים שלא לישא כפיהם רק במוסף של יו"ט, והספרדים נהגו לישא כפיהם כל יום, האם האשכנזים מתברכים מברכת כהנים של הספרדים, כמו עם שבשדות, או לא, וצ"ע. תשובה: אולי".
   3. **בהכנ"ס שכולם כהנים לאיזה צד יכוונו פניהם**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: בבית הכנסת שכולם כהנים, שנושאים כפיהם לעם שבשדות לאיזה צד יצדדו את פניהם האם כלפי ההיכל כמו תמיד, או לא, וצ"ע. תשובה: כתמיד".
3. כהן שהרג את הנפש - סעיף ל"ה.
   1. **הגדר**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות ג') – "וכהן שהרג נפש טריפה או נפש גוסס, או כהן שעשה עצמו טריפה וניצל אי רשאי לישא כפיו, דהיינו, האם יש עליו ג"כ האיסור של ידכם דמים מלאו, או שמא רק על הריגת נפש. אמר רבינו, שגם טריפה ושאר הדוגמאות נחשבים נפש וחייב בדיני שמים, ואינו רשאי לישא כפיים. ותלוי במחלוקת השו"ע והרמ"א. וכהן שהרג בגרמא, מעיקר הדין יש להקל בזה שיכול לישא כפיו, אך יש מחמירים גם בזה. **וכהן שהיה מעורב בתאונת דרכים** שהיו שם הרוגים, והכהן מסופק אם הרג נפש, אעפ"כ רשאי לישא כפיו הן לדעת הרמ"א והן לדעת השו"ע, כיוון שישנה חזקת הגוף שכשר".
   2. **כהן שהלבין פנים**.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות ד') – "כהן שהלבין פני חברו ברבים, ראוי להחמיר שלא ישא כפיו אבל לא נהגו כן. אמנם, אם אינו רוצה לפייס את חברו, יש להחמיר שלא ישא כפיו".
4. שאר הלכות.
   1. **דין עמידה**.
      1. מ"ב (ס"ק נ"א) – "ובעמידה. היינו שיהא הכהנים בעמידה אבל הצבור רשאין לישב רק שיהיו פנים כנגד פנים [מ"א] **והמנהג שהכל עומדין** וכן משמע במאירי סוטה פ"ז ומגילה פ"ג וכן משמע באשכול הלכות ברכת כהנים דכתב שהכל צריכין לעמוד לפניהם באימה ובכובד ראש".
      2. ציץ אליעזר (חי"ד סי' י"ח) – "נראה פשוט לנידון שאלתנו, ששפיר **יכול חולה ותשוש כח לשבת** על מקומו ולא לטרוח לקום בשעת נשיאת כפים של הכהנים".
      3. הגר"ש דבליצקי זצ"ל (דרך ישרה פרק ט"ז אות י"ב) – "שמיעת הברכה דקדק שתתקיים בהיותו סמוך על דבר מה, וסמיכה כישיבה".
      4. מראי מקומות – מג"א (ס"ק כ"ב), אורח נאמן (סי' קכ"ח אות כ', אות מ"ה), כה"ח (ס"ק צ"א), יביע אומר (ח"ו אה"ע סי' ח' אות א'), פסקי תשובות (הע' ר"ה), ילקוט יוסף (ח"א עמ' חצ"ר), נשיאת כפים כהלכתה (פרק ט"ו סעי' א'), קובץ זרע יעקב (עמ' ר"ל).
   2. **ברוך הוא וברוך שמו**.
      1. לומר.
         1. פר"ח (על סעי' י"ג) – "בסימן קכ"ד סעיף ה' כתבתי שכשמזכירים הכהנים את השם צ"ל ברוך הוא וברוך שמו, והבאתי ראיה לזה. ועוד יש ראיה דבפרק אמר להם הממונה [יומא לה, ב] גבי וידוי אמרינן שכשהיה מזכיר את השם עונין אחריו ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד, ובריש פרק טרף בקלפי [שם לט, א] והעלה שני גורלות נתנן על שני השעירים ואומר לה' חטאת והן עונין אחריו ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד, אלמא אפילו דליכא אלא הזכרת השם גרידא צריך לברכו".
         2. בא"ה (ס"ק כ"ח).
         3. בן איש חי (שנה א' פר' תצוה אות ט"ו) – "כשמזכירין השם בברכת כהנים, יענו הציבור ברוך הוא וברוך שמו, וכנזכר בפוסקים, ואף על גב דאיכא דלא סבירא להו הכי, המנהג פשוט לענות, וכן המנהג פשוט בעיר הקודש תוב"ב, ואין לשנות".
         4. ילקוט יוסף (ח"א עמ' חצ"ר אות ד').
            1. לומר בלחש – דבר שמואל (סי' רצ"ה, "משום לא תתגודדו"), ילקוט יוסף (שם), עי' פסקי תשובות (אות מ"א).
      2. שלא לומר.
         1. אג"מ (או"ח ח"ג סוף סי' י"ז) – "ולהסוברים דיש מצוה על הישראל להתברך מהכהנים אם צריכין לצאת בהברכה שמברכין הכהנים, פשוט שלא שייך ברכת הכהנים שהוא אשר קדשנו בקדושתו של אהרן להישראלים המתברכין. אבל מ"מ אין לענות ברוך הוא וברוך שמו שלא יהיה ערבוב שהקפיד ע"ז הרבה בגמ' בסדר נ"כ ואין להוסיף כלום".
         2. ארחות רבנו (ח"א עמ' ס"ו אות א').
         3. עי' רבבות אפרים (ח"א סי' צ"ג) - מנהג אשכנז שלא לומר.
         4. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק י' סעי' ל"ז) – "יותר טוב שלא לומר".
      3. דעביד כמר עביד.
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י' הע' ט').
         2. חשוקי חמד (יומא דף לה:) – "סיכום: יש סברא מיוחדת לומר ברוך הוא וברוך שמו דוקא בברכת כהנים, בדומה למה שהזכירו את השם המיוחד בבית המקדש כמובא באשל אברהם. ולענין מעשה נחלקו בזה המנהגים וכל אחד יעשה כמנהגו".
      4. מראי מקומות – תהלה לדוד (סי' קכ"ד ס"ק ג'), פסקי תשובות (הע' קצ"ט), נשיאת כפים כהלכתה (פרק ט"ו סעי' ג').
   3. **אם נכנס לבהכ"נ, וכבר שומע פעם ברכת כהנים ביום**.
      1. לא יצא עד שיסיימו ברכת כהנים – בן איש חי (שנה א' פר' תצוה סעי' י"ט, "ואם אחד נכנס לבית הכנסת לבקש איזה דבר, או עובר אורח ממקום למקום, ומצא הכהנים מברכין ברכת כהנים, יעמוד וישמע ברכת כהנים, ולא יצא עד שיסיימו ברכת כהנים"), כף החיים (ס"ק קמ"ט), עי' לקט הקמח החדש (ס"ק ק"ה, "וכיון להחרדים מצות עשה על ישראל ... לא מיבעיא אם לא נתברך עוד מכהנים בודאי אסור לצאת, אלא אפילו שמע נ"כ באותו יום או ישמע אח"ז מ"מ ודאי נכון שלא יצא בעת נ"כ"), עי' פסקי תשובות (אות ב', "אסור לו לצאת אם עדיין לא שמע ברכת כהנים ביום זה, ואף אם כבר שמע ברכת כהנים אין מן הראוי שיצא מביהכ"נ").
         1. מקור חיים (חו"י, ריש קיצור הלכות) – "מי שמוכרת לצאת מבה"כ יצא לפני שיברכו הכהנים ולפני שיתחילו אע"פ שמפסיד עניית אמן אחר הברכה, מ"מ טפי עדיף דה"ל כענין יצא כשהספר תורה פתוח [שע"ז נאמר] ועוזבי ה' יכלו".
      2. וגם מפסיק תורה (חוץ מתורה דרבים).
         1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ט' סעי' ו') – "וכן לברכת כהנים יפסיק ויעמוד כנגד בכהנים לקבל ברכתם, אפילו אם כבר שמע ברכת כהנים באותו יום. אבל תלמוד תורה דרבים לא יבטל משום כך".
         2. עי' בית ברוך (ס"ק קמ"ו).
   4. **אם תפילה בציבור עדיף מברכת כהנים**.
      1. תפילה בציבור.
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות י"ח) – "תפילה בציבור, עדיפה על שמיעת ברכת כהנים".
   5. **מנהג לומר "יישר כח", וכדומה**.
      1. הו"ד – מ"ב (ס"ק ס', "ועכשיו שהמנהג לומר לכהנים בירידתם מן הדוכן יישר"), ערה"ש (סעי' כ"ד, "ונהגו לומר לכהנים יישר כוחכם והם משיבים ברוך תהיה"), מטה אפרים (סי' תקצ"ב סעי' י"א), פסקי תשובות (אות מ"ח, הע' רכ"ג).
      2. הגם יש חיוב על כהנים – רש"ש (שביעית פרק ד' משנה ב', "ב"ש אומרים אין אוכלים פירות שביעית בטובה [ובית הלל אומרים אוכלין בטובה ושלא בטובה]. הן לפי הגירסה שלפנינו בעדויות פ"ה, והיא גירסת הראב"ד שם, צ"ל גם הכא בדברי ב"ש אלא בטובה. ובזה ישבתי המנהג שאומרים לכהנים אחרי ירידתם מן הדוכן ישר כחכם. אשר רבים לעגו על זה, כיון שהם מצווים בכך, ועוברים בג' עשין אם לא יברכו. דהא ה"נ מצווים הבעלים להפקיר, ואפ"ה מותר להחזיק להם טובה לכ"ע"), לקט הקמח החדש (ס"ק פ"ג, "הרש"ש ... ולי נראה כיון להחרדים גם ישראל מקיימים מצוה שנתברכו וזה אפשר רק ע"י כהנים, א"כ בברכתם זיכו להם במצוה, אמרו יישר כח תודה לזה"), ילקוט יוסף (ח"א עמ' של"ח).
         1. מראי מקומות – מעדני אשר (פר' נשא תש"ע).
         2. יד אפרים (סי' י"ז אות ט') – "סימן קכ"ח טו"ז (ס"ק מ"ה) 'נוהגים לומר לכהן המברך יישר כח'. כבר העירו על כך, דהלא הכהנים מצווים מן התורה לברך את ישראל 'אם אינו עולה לדוכן הרי זה כעובר בג' עשה' (קכ"ח ס"ב) ולמה מגיע להם יישר כח בעד מילוי חובה. והנה הרש"ש בהגהותיו למס' שביעית (פ"ד מ"ב) 'אין אוכלין פירות שביעית אלא בטובה וכו'' מכאן, אף שהתורה הפקירה את הפירות, בכל זאת יש להחזיק טובה לבעלים, וכותב 'ובזה יישבתי המנהג שאומרים לכהנים ייש"כ אחר הדוכן' ועיין נפש חיה כאן. אמנם בגמרא מבואר דייש"כ או להודות צריכים רק בעד פעולה שלא מגיע, ועושים לפנים משוה"ד עיין ברכות (ז' ב') שלאה אחרי שהולידה את יהודה אמרה: הפעם אודה את ד', ופרש"י 'שראתה ברוה"ק שיעקב יעמיד י"ב שבטים ולו ד' נשים, כיון שילדה בן רביעי הודתה על חלקה, שעלה יותר מן החשבון המגיע לה", מפורש איפוא שצריכים להודות רק בעד דבר המקבלים בחסד מה שלא מגיע. כן בכתובות (נ' א') באחד שבא לנשק לר' יונתן על שהכריח את בנו לזונו "אלא אי אמרת דינא, עשיינהו בעי'. וברש"י 'ואי דינא הוא אין כאן גמילות טובה להחזיק לו טובה, שעל כרחך ישפוט אמת' הרי שצריכים להחזיק טובה רק אם מקבלים טובה ולא מה שמגיע עפ"י דין. בפשטות מתרצים, כיון שהכהן יכול לפטור את עצמו ממצוה זו ע"י שישהה מחוץ לביהכ"נ, דהחיוב הוא 'אם היה בביהכ"נ כשקראו כהנים' (ס"ב). שנית י"ל לפי"ד המג"א (סקי"ח) בשם הזוהר, דע"כ אומרים הכהנים 'וצונו לברך את עמו ישראל באהבה' כי 'כל כהן דלא רחים לעמא לא ישא כפיו' בעד הברכה 'באהבה' מגיע להם יישר כח, כי ע"י כך מעוררים אהבה הדדית בישראל. עיין יבמות (קי"ז א') ברש"י ד"ה ורבנן כמים הפנים לפנים, ותוס' פסחים (קי"ג ע"ב) ד"ה שראה בו".
      3. **הטעם למה אינו מנהג בארץ ישראל**.
         1. פסקי תשובות (הע' רכ"ב) – "אך בארץ ישראל במקומות שנושאין כפיים בכל יום לא נוהגים בכך, ובס' מקור הברכה בשם זקני ירושלים דהבית יוסף (בסוף הסימן) כבר בירך את כהני אר"י שכתב 'וישר כוחם של בני א"י שנושאין כפיים בכל יום'".
      4. מראי מקומות – נשיאת כפים כהלכתה (פרק י"ג סעי' ט"ו).
   6. **אדיר במרום בשעה שאומר וטוב בעיניך**.
      1. מ"ב (סי' ק"ל ס"ק ו') – "**ויש נוהגים** שבכל פעם אומרים אדיר במרום בשעת אמירת ש"ץ שים שלום בשעה שאומר וטוב בעיניך וכו'".

עי' מ"ב (סי' קכ"ח ס"ק נ"ו\*) – "יאמרו אדיר במרום. ויכונו לסיים כאחד עם הש"ץ".

* + 1. מראי מקומות – נשיאת כפים כהלכתה (פרק ט"ו סעי' ט"ו).
    2. **בשבת**.
       1. לומר.
          1. הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר על סי' ק"ל מ"ב ס"ק ו', הע' מ"א [עמ' י"ח]) – "ויש נוהגים שבכל פעם אומרים אדיר במרום בשעת אמירת ש"ץ שים שלום בשעה שאומר וטוב בעיניך וכו'. האם אומרים אותו גם בשבת, שלכאורה הוי בקשה. תשובה: אומרים. (הרה"ג ר' יוסף ליברמן שליט"א כ' לי ע"ז ג"כ שאומרים דלא הוי בכלל בקשת צרכיו כיון דהוי תפילה קבועה)".

* 1. **בקשות בשבת: ברכת כהנים**.
     1. אם מותר להכהנים לומר היה"ר דקודם ברכת כהנים.
        1. יכול לומר.
           1. משנת יוסף (***אליבא דהלכתא גליון ע"א עמ' קכ"א טור ד') – "דודאי מותר להכהנים לומר היה"ר והרבש"ע דקודם ואחר ברכתן".***
           2. ענפי משה (***אליבא דהלכתא גליון ע"א עמ' קכ"ד טור ג').***
     2. **ביום טוב שחל בשבת: רבש"ע לחלומות**.
        1. אין לומר הרבון, אם לא כשחלם לו חלום רע באותו הלילה.
           1. מג"א (סי' קכ"ח ס"ק ע') – "ובקצת מקומות נוהגין כשחל שבת בי"ט שאין נ"כ ולא ידעתי טעם לדבר ואפשר משום שאומרים רבש"ע וכו' ויש בו איסור תחנה בשבת **משא"כ בי"ט דלא קפדי כולי האי** כמ"ש בא"מ שא"א בשבת אח"כ מצאתי בס' פתרון חלומות כ' שמצ' בתשובת הגאונים שא"ל הרבון בשבת אא"כ כשמתענ' בשבת ת"ח והוא חולק עליהם וכ' אם מותר להתענות כ"ש לומר הרבון ע"כ ול"נ דדברי הגאונים שרירן וקיימין דבשלמ' תענית ודאי מבטל החלום לנעורת כאש והוי כמו פקוח נפש משא"כ הרבון וכמ"ש בי"ד ס"ס קכ"ה דבעי' שתהיה הרפואה ידוע ע"ש ולכן יש לנהוג כמ"ש הגאונים דאין בנו כח לחלוק עליהם בסברא בעלמ' וגם י"ל".
           2. מ"ב (סי' ק"ל ס"ק ד') – "כשנושאין כפים ביום טוב שחל בשבת אין לומר הרבון דאין אומרים תחנה בשבת אם לא כשחלם לו חלום רע באותו הלילה (אחרונים)".
           3. בקשות בשבת (פרק ב' סעי' י', פרק ה' סעי' ד').
        2. לומר הרבש"ע.
           1. משיב דבר (ח"א סי' מ"ז ד"ה ולענין, כל לשונו מובא לעיל) – "וכן באמת המנהג פ"ק וולאזין לומר הרבון בשבת שחל ביום טוב".
     3. מראי מקומות.
        1. ***יד אליהו (קונ' הליכות אליהו אות י"ט) – "***וכן בברכת כהנים בנשיאות כפים היה מצוה שלא יאמרו יהי רצון הנדפס בס' שערי ציון, על ברכה השלישית, ובמקומו היה אומר הרבונו של עולם המוזכר בגמרא".
  2. מראי מקומות – הגרח"ק זצ"ל (צהר חי"א עמ' ס"ז).
     1. הגרשז"א זצ"ל (מבקשי תורה ח"ג עמ' ר"נ אות נ"ה) – "העומד בתפילתו במקום שצריכים הכהנים לעלות לדוכן, ואינו יכול לפסוע מאחר ויצטרך לעבור כנגד המתפלל - מותר לו לעבור נגד המתפלל כדי שיוכלו הכהנים לעמוד במקומם".

1. וקדשתו.
   1. עי' סי' ר"א סעי' ב', לשיטות ומראי מקומות.
2. הלכות נוגע לכהנים.
   1. **האם כהן בזמה"ז מותר לצאת לחוץ לארץ**.
      1. עי' יו"ד סי' שס"ט, לשיטות ומראי מקומות.
   2. **להעביר כנגד המתפלל**.
      1. עי' סי' ק"ב, לשיטות ומראי מקומות.
   3. **קול רם**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: נסתפקו, בבית כנסת שכולם כהנים שקיי"ל שנושאים כפיהם בשביל העם שבשדות, האם בעינן אז לברך בקול רם, או לא, שבלא"ה אין הברכה לציבור כאן, וצ"ע. תשובה: צריך".
      2. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: המ"ב כותב שדין קול רם של ברכת כהנים הוא מעולה בקולות, לא בקול גדול, ולא בקול חלש, אלא בינוני. וצ"ע לפי"ז מדוע ברבו המתפללים אומר בקול גדול, הרי מבטל דין קול בינוני וצ"ע. תשובה: שם זה קול הבינוני".
   4. מראי מקומות.
      1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות ו') – "נשיאת כפים לכהן, עדיפא על ללמד תורה ברבים".
      2. הגרח"ק זצ"ל (מילי מעלייתא אות כ"ח) – "שאלה: כהן שיש ברירה או לילך לבית הכנסת שיש שם כהן א' או לילך לביהכנ"ס שאין שם שום כהן האם עדיף לילך לביהכנ"ס שיש שם כהן א' כדי שיוכל לקיים נשיאת כפיים מה"ת, או עדיף לילך לביהכנ"ס שאין שם שום כהן כדי לזכות יותר אנשים במצות נשיאת כפים הגם דלא יהיה כי אם מדרבנן. תשובה: לכאו' תפוס לשון ראשון".
         1. שרגא המאיר (ח"ח סי' ס"א, מבקשי תורה כרך ג' עמ' רנ"א) – "שילך במקום שאין שם כהן".
      3. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות מ"ח) – "שאלה: למה כהן אינו מברך בברכת השחר עוד ברכה - שעשני כהן, והרי יש לו מצוות שאין לישראל, והיה לו להודות על זה. תשובה: א׳"כ גם מלך יברך שעשני מלך. [א.ה. וע"ע במעדני אשר, להגאון הנפלא מו"ה וכו' רבי אשר אנשיל שוורץ שליט"א, (פרשת אמור) משכ"ב. וע"ע מש"כ בס"ד באריכות בזה בקובץ החשוב 'בית הלל', גליון כ"א, עמודים פ"ו - פ"ח. עיין שם]".
      4. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע"א) – "שאלה: האם כהן צריך לכוין גם על עצמו בברכת כהנים, או שאין צורך כיון שכבר מתברך מהקב"ה, וכדאיתא בחולין (מט.). תשובה: אין צריך".
      5. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע"ג) – "שאלה: הכהנים מברכים לפני נשיאת כפיים ברוך וכו' 'אשר קדשנו בקדושתו של אהרן' וכו', ומה בירך אהרן הכהן בעצמו. תשובה: ברכות תיקנו אנשי כנסת הגדולה".
      6. הגרח"ק זצ"ל (רבעון קרית ספר גליון כ"ב עמ' ק"א אות ה', גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע"ד) – "שאלה: האם יש הידור וחיבוב מצוה שיהיה לכהן בחור טלית משלו לנשיאת כפיים, או אין הידור בזה. תשובה: לא שמענו".
      7. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע"ו) – "שאלה: האם מותר לכהן לישא כפיו בלי טלית כלל. תשובה: אין לנהוג כן".
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש ח"א פרק כ"ג אות י"ד) – "כהן שאין לו טלית, אפי' בשעת הדחק לא ילך למאחורי הפרוכת לישא כפיו בלי טלית כי אסור להשתמש בה".
      8. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע"ז) – "שאלה: יש יהי רצון שאומרים הכהנים לפני נשיאת כפיים, ומובא בשו"ע (או"ח סימן קכ"ח סעיף ט'), ורציתי לשאול אם הש"ץ כהן האם אפשר לו לומר היהי רצון לפני חזרת הש"ץ, או שלא יאמר היהי רצון לפני חזרת הש"ץ, מפני שזה הפסק, שהרי חתר התפילה באמצע. תשובה: שלא יאמר".
      9. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע"ח) – "שאלה: כהן העולה לדוכן ויש לאביו מקום קבוע כשעומד בדוכן, האם מותר לבן לעמוד במקום אביו בדוכן, כשאין אביו נמצא שם, או לא. תשובה: אם המקום מיוחד לאבא, לא כדאי שהבן יעמוד שם".
      10. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות ע"ט) – "שאלה: בשו"ע או"ח (סימן קמ"א סעיף ז') כתב, העולה למגדל עולה בפתח שהיא לו בדרך קצרה ממקומו, וירד מהמגדל בדרך אחר שהיא לו בדרך ארוכה עד מקומו, ואם ב' הדרכים שוים עולה בפתח שהוא לו בדרך ימין וירד בפתח שכנגדו. ע"כ. האם דין זה נוהג גם כשעולה כהן לדוכן, ויורד מהדוכן. תשובה: כן".
      11. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות פ') – "שאלה: בשו"ע או"ח (סימן קכ"ח סעיף ח') כתב, כשמתחיל ש"ץ רצה כל כהן שבבית הכנסת נעקר ממקומו לעלות לדוכן, ואף אם לא יגיע שם עד שיסיים ש"צ רצה שפיר דמי, אבל אם לא עקר רגליו ברצה שוב לא יעלה. ע"כ. רציתי לשאול האם מותר לו לעקור רגליו לפני רצה ולעלות לדוכן בשומע תפילה, או לא. תשובה: לכאורה אפשר".
      12. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות פ"א) – "שאלה: בשו"ע (או"ח סימן קכ"ח סעיף ט') כתב וז"ל, כשעוקרים כהנים רגליהם לעלות לדוכן אומרים יהי רצון וכו', שתהא ברכה זו שצויתנו לברך את עמך ישראל ברכה שלימה, ולא יהא בה מכשול ועון מעתה ועד עולם, ומאריכים בתפילה זו עד שיכלה אמן של הודאה מפי הציבור. וכתב שם במשנה ברורה (ס"ק ל"א) עד שיכלה אמן [של הודאה מפי הציבור] לאו דוקא, אלא עד שיסיים הש"ץ ולך נאה להודות, כדי שיענו הקהל אמן על שתיהן. עכ"ל. ורציתי לשאול האם יפסיקו הכהנים באמצע היהי רצון לומר על ברכת הודאה של הש"ץ, ברוך הוא וברוך שמו, או שלא יענו ברוך הוא וברוך שמו. וכן שאלתי אחרי ברכת כהנים שכתב בשו"ע (שם סעיף ט"ו) וז"ל, ואח"כ מתחיל ש"ץ שים שלום, ואז הכהנים מחזירים פניהם להיכל ואומרים רבון העולמים עשינו מה שגזרת עלינו, עשה אתה מה שהבטחתנו, השקיפה ממעון קדשך מן השמים וברך את עמך את ישראל, ע"כ. וכתב הרמ"א שם, ויאריכו בתפילה זו עד שיסיים ש"ץ שים שלום ושיענו הציבור אמן על שניהם, ע"כ. האם יפסיקו הכהנים באמצע הרבון העולמים לענות ברוך הוא וברוך שמו על ברכת הש"ץ של שים שלום, או לא. תשובה: אין לומר ברוך הוא וברוך שמו".
      13. הגרח"ק זצ"ל (גם אני אודך בעניינים שונים ח"ב אות פ"ב) – "שאלה: האם מותר לכהן לישא כפיו במגבת כשאין לו טלית או לא. תשובה: לא נהגו כן".
      14. הגרח"ק זצ"ל (מילי מעלייתא אות כ"ט) – "שאלה: כהן שהכה את עבדו הכנעני ומת העבד לאחר יום או יומיים האם יכול הכהן לעשות נשיאת כפים. תשובה: מסתבר שלא".
      15. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: איך ההלכה למעשה, האם צריך לחנך הכהן לבניו הקטנים, שישאו כפיהם יחד עם הגדולים, או שאין צריך לחנכם בכך, (ואיך הנהיגו רבותינו בזה) וצ"ע. תשובה: לא נוהגין (ויש מקדימין קצת)".
      16. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: המכריז כהנים האם כוונתו דווקא לאלו שכבר הגיעו לארון קודש (וסביבו), או גם לכהן רחוק, שעכשיו בזריזות יבוא ממקומו, וצ"ע, ונפ"מ אם חיוב הכהן הרחוק מן התורה או לא. תשובה: גם לרחוק".
      17. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: כששומע מהכהן תיבת יברכך, ורוצה לכוון בכל סוגי הברכות שבעולם בני חיי ומזוני, וכו', וכנגדו עומד רש"י על התורה, שמפרש שהפירוש יברכך הוא בנכסיך, מה יעשה. תשובה: הכל בכלל".
      18. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: כהן שנשא כפיו במנין אחד, שכבר אין לו חיוב לישא כפיו במנין שני, (היום), האם בעידן ריתחא כן יענישו אותו כשלא ישא כפיו במנין שני. תשובה: אם נמצא שם ישא".
      19. הגרח"ק זצ"ל (אליבא דהלכתא גליון כ' עמ' כ' טור א') – "שאלה: האם כהן צריך לקצר שמו"ע, וצריך ליטול ידיו לפני ברכת כהנים או שיסמוך על דיעבד, שכתוב שיכול לסמוך על נטילת שחרית, וצ"ע. תשובה: אולי".
      20. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' של"ו אות י"ז) – "בענין כהן המנבל פיו, האם מותר לו לומר ברכת כהנים. תשובה: יש להוכיחו".
      21. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שנ"ב אות קנ"ג) – "האם מותר לכהן לישא כפיו קודם ברכות התורה. תשובה: אין ראוי".
      22. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שנ"ד אות קע"ג) – "כהן שצריך לנקביו ויכול להעמיד עצמו עד פרסה, האם מותר לו לשאת כפיו. תשובה: אולי".
      23. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שס"ב אות רנ"ז) – "האם יש עיכוב לכהן לישא כפיו עם תפילין קשורה לאצבעו, כאשר אין זה מפריע לה' מרווחים שצריכים להיות בין אצבעותיו. תשובה: אין נוהגין כן".
      24. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' שס"ב אות רנ"ח) – "האם מותר להקרות לכהן את ברכת כהנים ע"י קטן. תשובה: אין ראוי".
      25. הגרח"ק זצ"ל (ויכתוב מרדכי עמ' ש"ע אות ש"מ) – "כהן שנטל ידיו לברכת כהנים, ולאחר שנגבם נגע בו חבירו, האם צריך לחזור וליטול. תשובה: לא".