כד בטעמא דמ_ד דביין לכו_ע אין סומכין על שיתוף במקום עירוב
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובי חצירות - חוברת

**כד**

**בטעמא דמ"ד דביין לכו"ע אין סומכין על שיתוף במקום עירוב**

א] **בביאור** הגר"א ריש סי' שפ"ז, ז"ל, המשתתפין כר"מ שפסק שם כוותי' וסתם מתני' ע"ג כוותי', וז"ש כדי שלא כו' שהוא דברי ר"מ, דחכמים לא ס"ל האי סברא אפי' למ"ד ביין כו"ע לא פליגי וביין, דא"כ הי' יכול למוקמי מתני' כחכמים וביין, עכ"ל.

**וביאור** דבריו, דהנה הרמב"ם פסק דאין סומכין על שיתוף במקום עירוב אלא בששיתפו בפת, והב"י הסתפק בדעת הרמב"ם, אם טעמו הוא משום דפסק כר"מ וכל"ק דבפת כו"ע לא פליגי דסומכין, או דפסק כרבנן וכל"ב דביין כו"ע לא פליגי דאין סומכין,[[1]](#footnote-2) וכתב הגר"א דהרמב"ם פסק כר"מ, והוכיח כן ממש"כ הרמב"ם דהטעם דהמשתתפין במבוי צריכין לערב הוא כדי שלא תשתכח, ואילו הא דס"ל לרבנן לל"ב דאין סומכין על שיתוף דיין במקום עירוב אין הטעם משום שלא תשתכח, אלא הטעם הוא מדינא דל"מ יין לעירוב, ובע"כ דהרמב"ם פסק כדעת ר"מ וכל"ק דבפת כו"ע לא פליגי דמהני, אשר לדידי' הא דל"מ שיתוף דיין במקום עירוב הוא כדי שלא תשתכח תורת עירוב.

**ואמנם** הראשונים פי' טעמא דהרמב"ם דפסק כר"מ, ע' כן בריטב"א, וכ"ה בסמ"ג הלכות עירובין, וכ"ה בעוד מן הראשונים.

**והוכיח** הגר"א דהא דס"ל לרבנן לל"ב דאין סומכין על שיתוף דיין במקום עירוב, הוי זה מדינא ואי"ז משום שלא תשתכח, דאל"כ מ"ט מוקי הגמ' מתני' לקמן דע"ג: כר"מ, הרי הו"מ לאוקמי מתני' כרבנן וכלישנא דביין כו"ע לא פליגי דל"מ, ובע"כ דהא דלהך לישנא מודו רבנן ביין דל"מ הוי זה מדינא, ואילו במתני' מבו' דהא דל"מ שיתוף במקום עירוב הוא רק משום שכחת התינוקות, וע"כ היכא ששכח א' ולא עירב סומכין על שיתוף במקום עירוב, דכיון דרובה עירבו לא משתכחא.

**ולא** זכיתי להבין ד' הגר"א, שהרי הא דמוקמי' למתני' כר"מ, אי"ז משום הא דל"מ שיתוף במקום עירוב, אלא משום הא דתנן במתני' דעירבו בחצירות ולא נשתתפו במבוי מותרין בחצירות ואסורין במבוי, ולרבנן מהני עירוב במקום שיתוף, והרי אף לל"ב דביין כו"ע לא פליגי דל"מ, מ"מ לרבנן מהני עירוב דפת במקום שיתוף, וכמפורש כן בסוגיין דמפרשי' לברייתא דאו מערבין בפת ומותרין כאן וכאן, וא"כ היאך הו"מ לאוקמי מתני' כרבנן וכל"ב, וצע"ג, ושו"ר בדמשק אליעזר שם שכבר עמד ע"ד הגר"א.

ב] **ובעיקר** הנידון בזה אם הא דלל"ב ביין כו"ע לא פליגי דל"מ הוי זה מדינא או רק משום שכחת התינוקות, הנה בפירש"י שם פירש, ז"ל, וחד אמר ביין אפילו רבנן מודו דלא סמכינן עלי' בחצר דלא אמרינן מגו, עכ"ל, ולכאו' מבו' בדבריו דהא דביין כו"ע מודו דל"מ הוי זה מדינא משום דלא אמרי' מיגו.

**אך** באמת אין להוכיח מזה, שהרי נת' בסימן כ"ב סק"ד בד' רש"י דללישנא דבפת כו"ע לא פליגי, הא דפליג ר"מ ביין הוא משום דלי"ל מיגו, והגם דבברייתא תניא דהטעם הוא משום חשש שכחת התינוקות, מ"מ תרוייהו צריכי להדדי, דאילו הי' מועיל מיגו והי' נכלל בזה מעשה עירוב, ל"ה חיישי' בזה לשכחת התינוקות, ולפ"ז הרי י"ל דאף מה שפירש"י דלל"ב טעמא דמודו רבנן ביין הוא משום דלי"ל מיגו, הוי זה טעם דלא נכלל בהשיתוף מעשה עירוב, אך מה דל"מ השיתוף להתיר במקום עירוב והיינו שבתוצאה ממנו אף יתערבו הבתים והחצירות, הוא רק משום חשש שכחת התינוקות.

**ומצינו** בזה דברים מפורשים בחי' הריטב"א, ז"ל, וחד אמר נשתתפו במבוי ביין דכולי עלמא לא פליגי דבעינן תרתי כי פליגי בנשתתפו בפת, דר"מ סבר דאף דעליי' לשיתוף וטרח למעבדי' בפת אין סומכין עליו לעירוב, דהא אכתי איכא למיחש שתשתכח תורת עירוב, ורבנן סברי דלא חיישינן דהא ידעי דלהכי טרחינן למעבד שיתוף בפת כדי שיעלה לנו לעירוב וכו', עכ"ל, ומפורש בדבריו דטעמא דמודו רבנן דביין ל"מ שיתוף במקום עירוב, הוא משום חשש שכחת התינוקות, ואך דבפת ס"ל דליכא למיחש להכי דהא ידעי דלהכי טרחינן וכו'.[[2]](#footnote-3)

**וכן** מבו' גם מד' הב"י הנז', שדן לפרש דהרמב"ם פסק כרבנן וכל"ב דביין כו"ע לא פליגי דל"מ, והרי הרמב"ם כתב דהא דל"מ הוא משום שכחת התינוקות, והגר"א הוכיח מזה שפסק הרמב"ם כר"מ, ובע"כ שדעת הב"י דהא דלהך לישנא ביין ל"מ לכו"ע, הוא משום חשש שכחת התינוקות.

**אמנם** בפסקי ריא"ז נ' להדיא דהא דביין לכו"ע ל"מ הוי זה מדינא ולא משום שכחת התינוקות, דרק על הא דל"מ שיתוף בפת פי' הריא"ז דהוא משום שכחת התינוקות, עיי"ש בדבריו.

ג] **ובפלוגתא** זו אם הא דביין כו"ע לא פליגי הוי זה מדינא או הוי זה משום חשש שכחת התינוקות, איכא תרי נפ"מ לדינא, חדא בהדין שכתב רש"י דהיכא שעירבה כל חצר לעצמה ושיתפו במבוי אע"פ שלא עירבו חצירות זו עם זו שיתוף המבוי מחברן ומטלטלין זו לזו בין דרך המבוי בין דרך פתחים, ופירשו תור"פ הריטב"א והר"ן שהטעם בזה הוא משום דכה"ג ליכא למיחש לשכחת התינוקות.

**ובל'** רש"י בתחילת דבריו נ' ג"כ דזהו הטעם דמהני השיתוף לזה, וכן הביאו תור"פ והר"ן בשם רש"י, אך בסוף דבריו סיים רש"י דתנן שהמבוי לחצירות וכו', ומ' דטעמא אחרינא יש בזה, אך מד' הראשונים נ' דלא הביא רש"י משם טעמא דמילתא, דודאי טעמא דמילתא הוא משום דכה"ג ליכא חשש שכחת התינוקות, אלא הביא רש"י ראי' משם, ע' בדבריהם, וצ"ע בזה.

**ויש** להסתפק למ"ד דביין כו"ע לא פליגי דל"מ, אם עירבה כל חצר לעצמה ושיתפו במבוי ביין, אם מהני השיתוף לחבר החצירות להתיר לטלטל מזו לזו דרך פתחים, וזה תלוי בהנ"ל, דאם הא דל"מ שיתוף דיין במקום עירוב הוי זה מדינא, הרי דאף אם עירבה כל חצר לעצמה ג"כ לא יועיל השיתוף לחבר החצירות זו עם זו להתיר לטלטל מזל"ז דרך פתחים, אך אם הא דל"מ שיתוף דיין במקום עירוב הוא רק משום שכחת התינוקות, הרי דכל שעירבה כל חצר לעצמה דליכא למיחש לשכחת התינוקות, שפיר יועיל השיתוף לחבר החצירות זו עם זו להתיר לטלטל מזו לזו דרך פתחים.

**ונפ"מ** עוד בזה, היכא ששיתפו ביין ועירבו בחצירות ושכח א' מבני חצר ולא עירב, אי בכה"ג סומכין על השיתוף במקום עירוב, דאי נימא דהא דביין כו"ע לא פליגי דאין סומכין הוא מדינא, הרי דכל ששכח א' מבני חצר ולא עירב אסורין בחצר, אך משא"כ אי נימא דהא דביין כו"ע לא פליגי דאין סומכין הוא משום שכחת התינוקות, הרי דהיכא דרובה ערוב דליכא למיחש לשכחת התינוקות, שפיר סומכין על השיתוף.

ד] **והנה** התוס' לקמן דע"ג: כתבו במש"א בגמ' שם דהא דתנן אם נשתתפו במבוי מותרין כאן וכאן אתיא כרבנן, וכתבו התוס' דאפי' למ"ד דבפת לא פליגי משמע לי' ואם נשתתפו במבוי בכל ענין ואפי' נשתתפו במבוי ביין, ועיי"ש בשפ"א שהק' ע"ד התוס', בהא דמסיק דאתיא מתני' כר"מ וטעמא מאי כדי שלא תשתכח תורת עירוב והכא כיון דרובה עירבו, וכו', א"כ התינח למ"ד בפת לא פליגי, אבל למ"ד ביין לא פליגי א"כ ביין מדינא ל"מ, וא"כ לא אתיא מתני' בשנשתתפו ביין, עכ"ד.

**אך** לכאו' מוכח לד' התוס', דאף למ"ד דביין כו"ע לא פליגי דל"מ, הא דל"מ הוא רק משום חשש שכחת התינוקות, וע"כ אף היכא שעירבו בחצירות ושיתפו במבוי ביין ושכח א' מן החצירות ולא עירב, מותרין אף בחצירות, משום דכה"ג ליכא למיחש לשכחת התינוקות, וז"ב.

**ושו"ר** בגאו"י בסוגיין שהאריך לדון בזה, אם ללישנא דביין כו"ע לא פליגי הוי זה מדינא או משום שכחת התינוקות, וכתב הנפ"מ בזה היכא ששיתפו ביין ושכח א' מבני חצר ולא עירב, גם תלה בזה אם יש להוכיח שדעת הרמב"ם לפסוק כר"מ, גם תלה בזה, אם דינא דר' יוסי לקמן ד"פ: דשיירי עירוב כל שהוא משום שלא אמרו לערב בחצירות אלא שלא לשכח את התינוקות, מצי אתיא לל"ב אף כרבנן ובשנשתתפו ביין, או דל"מ אתיא כרבנן, דממ"נ אם נשתתפו בפת א"צ כלל לערב, ואם נשתתפו ביין צריך לערב מדינא, ודעתו נוטה דאף הא דביין כו"ע לא פליגי הוא רק משום שכחת התינוקות, עיי"ש בדבריו.

1. והנה הרמב"ם השמיט לדין עירוב במקום שיתוף, ולא נתפרש בדבריו אם מהני, והב"י נסתפק בזה, ובפשוטו הוא תלוי בנידו"ז, דאי נימא דפסק הרמב"ם כרבנן ודאי מהני עירוב במקום שיתוף, אך אי נימא דפסק כר"מ ה"ז תלוי בפלוגתת רש"י ותוס' אם לל"ק דגמ' מהני עירוב במקום שיתוף לדעת ר"מ.

   אך הנה עי' במרכה"מ שכתב דמה"ט לא הזכיר הרמב"ם בדינא דמתני' לקמן דע"ג. פתוחות זו לזו, דלעולם לא פסק כרב דל"מ בכה"ג לחי וקורה, וכאשר נ' מסתימת דבריו פי"ז משבת, אלא טעמו הוא משום דגם לר"מ מהני עירוב החצירות יחד במקום שיתוף, וכדעת הירושלמי, וע' גם גאו"י וקר"א שדנו בד' הרמב"ם והירושלמי.

   ויל"ד עוד לפי טעמו של הרמב"ם בשכחת התינוקות, אם שייך ה"ט בעירוב במקום שיתוף, וע' גאו"י שביאר בזה לפי דרכו בביאור ד' הרמב"ם (והבאנו דבריו בסימן כ"ג סק"א בהערה) , וע' בקר"א שכתב דלהרמב"ם ע"כ דהא דל"מ עירוב במקום שיתוף הוא מדינא, וכדעת הרי"ד ודעימי' שהבאנו בסימן כ"ב סק"ב.

   אך יש להעיר בזה, מהא דמבו' ברמב"ם פ"ה מעירובין הי"ט דאילו הי' מועיל עירוב לעשותן יחיד במקום גוי הי' הדין דאין הגוי אוסר עליהם במבוי, ואי נימא דדעת הרמב"ם דקי"ל דל"מ עירוב במקום שיתוף, צ"ב דמ"ט לא הי' הגוי אוסר עליהם במבוי, הרי העירוב ל"מ כלל למבוי, וגם לרב גופי' דפסק כר"מ תיקשי, אך אם הא דל"מ עירוב במקום שיתוף הוא משום שכחת התינוקות, ניחא דע"כ מ"מ מהני העירוב שלא יאסור הגוי עליהם, וכמש"כ הגאו"י והבאנו דבריו בסימן כ"ב סק"ט בהערה. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש להוסיף, דהריטב"א אזיל לטעמי' שכתב דשורת הדין שיעלה זל"ז וזל"ז, וע"כ אם ל"מ לרבנן ביין, ע"כ הוא משום שלא תשתכח, ואזיל לטעמי' שאין הנידון להתיר אף בבתים, דע"ז ודאי י"ל דל"מ מדינא ביין.

   אך צ"ע לפי דבריו, מ"ט לל"ב מהני לרבנן עירוב בפת במקום שיתוף, הרי בזה ליכא לה"ט דטרח לעשות בפת, ומ"ש ממש"כ הריטב"א דאף לל"ק דבפת כו"ע לא פליגי, מ"מ ל"מ לר"מ עירוב דפת במקום שיתוף, דל"ש טעמא דלהכי טרח ועשה בפת, וא"כ ה"נ לל"ב דביין כו"ע לא פליגי דלא מהני, מ"ט מהני עירוב בפת במקום שיתוף.

   ואולי י"ל בדעת הריטב"א, דלהך לישנא דביין כו"ע לא פליגי דל"מ ופלוגתייהו הויא בפת, איכא בזה תרי פלוגתות בין רבנן לר"מ, חדא דר"מ ס"ל דאיכא למיחש שתשתכח תורת עירוב אף היכא שטרח לעשות השיתוף בפת, ורבנן ס"ל דכה"ג ליכא למיחש שתשתכח תורת עירוב, ועוד פליגי, דרבנן ס"ל דכלל ליכא למיחש שמא תשתכח תורת שיתוף, וע"כ ס"ל דסומכין על עירוב במקום שיתוף, הגם דבזה לא טרח, ור"מ ס"ל דאיכא למיחש אף לשמא תשתכח תורת שיתוף, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-3)