א - בדין חמתה מרובה מצילתה, ובדין צירוף צל שמכח סכך פסול
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים נוספים בפ_ק דסוכה

**סימן א**

**בדין חמתה מרובה מצילתה**

**ובדין צירוף צל שמכח סכך פסול**

## פלוגתת הראשונים בדין סוכה שהסכך והאויר שוין

א] **סוכה ב' א',** ושחמתה מרובה מצילתה פסולה, ולקמן כ"ב ב' מדייקינן מינה דדוקא חממ"צ פסולה הא כי הדדי פסולה, ופרכינן מינה אהא דתנן התם ושצילתה מרובה מחמתה כשרה, הא כי הדדי פסולה, ומשני כאן מלמעלה כאן מלמטה, ופירש"י, ז"ל, הא דדייקינן כי הדדי פסולה למעלה קאי כשיש בין קנה לקנה כמלא קנה אפי' מצומצם פסולה, לפי שחמת האויר נראית בארץ רחבה הרבה מן הצל של סכך, והא דדייקינן כי הדדי כשרה נקט שיעורי' מלמטה שחמה וצל שוין בידוע שהקנים רחבים מן האויר, עכ"ל, וכ"כ הר"ח והרי"ף שם, וכ"כ הרמב"ם בפ"ה מסוכה הי"ט.

**והתוס'** שם כתבו בשם ר"ת שהק' בהא דפסלינן הכא דלמעלה הוו כי הדדי, שהרי רב פפא גופי' אית לי' בפ"ק דעירובין פרוץ כעומד מותר ופסקינן הלכתא כוותי', וע"כ פירש להיפך דכל דלמעלה הוו כי הדדי כשרה לפי שהוא עומד כפרוץ.

ב] **והתורי"ד** שם כתב לישב, ז"ל, ומאי דקשיא לי' למר דהא רב פפא גופי' ס"ל פרוץ כעומד מותר וכו', ה"מ כשהי' הסכך מסוכך בסכך כשר ובסכך פסול שאין החמה נכנסת לשם, אבל כשהי' חציו מסוכך וחציו אויר שהחמה נכנסת משם ומתרבת בסוכה אין לומר שם פרוץ כעומד מותר, שהרי חממ"צ, וכל זמן שחממ"צ אפי' הי' נכון שלא בא החמה אלא מחור אחר קטן הויא פסולה, דכיון דחממ"צ בטל לי' להאי סכך לגמרי כאילו אינו, תדע דהא בפחות מג' אמרי' לבוד וליכא מאן דפליג בהא דאילו היקיף דפנותי' בקנים ואין בין קנה לקנה ג"ט כשרה דאמרינן לבוד, אבל אם סיכך בקנים רחוקין זמ"ז בפחות מג' כלום נוכל להכשירה ע"י לבוד הואיל שחממ"צ, אלא ודאי כל היכא דחממ"צ פסולה ובכה"ג לא אמרינן פרוץ כעומד מותר, עכ"ל.

**וכ"כ** הרא"ש שם סימן ג', ז"ל, ונראה לי דלא שייך להביא לכאן פרוץ כעומד, דדוקא גבי סכך פסול וסכך כשר המונחין זע"ז שייך להזכיר פרוץ כעומד וכו', אבל גבי סוכת סכך ואויר ניתנה הלכה שיהא הצל מרובה, וכן מצינו לענין פרוץ כעומד של דפנות מועיל קנה קנה פחות מג' אע"פ שהפרוץ מרובה, ולענין סכך אינו מועיל מפני שהחמה מרובה, עכ"ל.

**והך** מילתא דהא דל"מ סיכוך דקנה קנה פחות מג' הוא משום דהויא הסוכה חממ"צ ופסולה, כ"כ גם הריטב"א לקמן ט"ו א', ז"ל, ואי"ז דומה למשנתינו דמיפסלא סוכה באויר פחות מג', דשאני התם דבעינן צממ"ח, עכ"ל, ולקמן כ"ב א' כתב, ז"ל, ואע"ג דמסכך בקנים או בשפודין שיש ריוח ביניהן כמותן אם לא סיכך בנתיים פסולה ואפילו אין ביניהם ג"ט דאמרינן לבוד ל"מ הכא לאצולי מיד חמה המרובה על הצל, עכ"ל.

## טעם הא דל"מ סיכוך ע"י לבוד לדעת ר"ת

ג] **ולדעת** ר"ת דס"ל דכל דהוו כי הדדי למעלה כשרה משום דפרוץ כעומד מותר, ובפשוטו היינו דאף אם למטה החמה מרובה מן הצל מ"מ שרי משום דהסכך והאויר שוין,[[1]](#footnote-1) קשיא מהא דל"מ אם סיכך בקנה קנה פחות מג' ולא מכשרינן לה ע"י לבוד, והרי דאף דחשיב כסיכך ע"ג כולה מדינא דלבוד מ"מ ל"מ משום דהויא חממ"צ.

ד] **והשפ"א** לקמן שם כתב בדעת ר"ת דלעולם לדעת ר"ת ליכא דין בפנ"ע בסכך שיועיל הסכך להצל ולא יהא חממ"צ, ועיקר הדין הוא שלא יהא הפרוץ מרובה על העומד דהסכך, והא דלא מכשרינן בקנה קנה פחות מג' ע"י לבוד, הוא משום דנהי דלבוד הוי כסתום, מ"מ אנן בעינן להיות סתום בפסולת גורן ויקב דוקא ולכך ל"מ לבוד, ומשא"כ בכל מחיצות דעלמא ודפנות דסוכה דכשרין בכ"ד שפיר אמרינן בהו לבוד.

ה] **אך** הדברים צ"ע, חדא, דאם אכן כל הא דל"מ קנה קנה פחות מג' ע"י לבוד הוא משום דסתימת הלבוד לא חשיבא כפסולת גורן ויקב, א"כ הרי נמצא דכל דהוי האויר פחות מג', חשיב כמסוכך מקום זה בסכך פסול, וא"כ מ"ט גרע אויר פחות מג' מסכך פסול, דאויר אין ישנים תחתיו וסכך פסול ישנים תחתיו, וכמו שהוכיחו התוס' לעיל י"ט א' מירושלמי.

**עוד** צ"ע בזה ממש"כ התוס' לקמן כ"ב א', ז"ל, קנה עולה וקנה יורד וכו', משמע לפירושו דכשיש בין זל"ז ג' דפסולה לאביי היינו מטעם חממ"צ, ולא יתכן דכיון דאי קיימה חמה בראש כל אדם היתה צילתה מרובה, אין לפסול בשביל חמה הבא מן הצד באלכסון ועושה אותה חמתה מרובה, עכ"ל, ומבו' להדיא בד' התוס' דמודו דבעינן שיועיל הסכך להצל מן החמה, ואך שנחלקו ע"ד רש"י דל"ב שיהא מיצל מן החמה הבאה מן הצד אלא סגי במה שהוא מיצל מן החמה העומדת בראש כל אדם, דאי נימא דלדעת התוס' ליכא כלל דין בסכך שיהא צילתו מרובה וכל עיקר הדין הוא דבעינן שיהא העומד דהסכך מרובה על האויר, א"כ אין מקום כלל לדון אם בעינן שיהא מיצל מן החמה הבאה מן הצד.

וביותר קשיא, מהא דתניא לקמן ז' ב' חמתה מחמת סיכוך ולא מחמת דפנות ר' יאשי' אומר אף מחמת דפנות, והתוס' שם בע"א כתבו דלדעת ר' יאשי' ל"מ דפנות ע"י קנים הרחוקים זמ"ז פחות מג' משום דבעי אף במחיצות שיהא צממ"ח, ובפשוטו זהו עיקר הנפ"מ בדינא דר' יאשי' דחמתה אף מחמת דפנות דמה"ט ל"מ דפנות ע"י לבוד, והנה אי נימא דאף בסכך ל"ב כלל שיועיל להצל ולא יהא חממ"צ וכל עיקר הדין הוא דלא יהא הפרוץ מרובה על העומד, והא דל"מ סיכוך בקנה קנה פחות מג' הוא משום דסתימת הלבוד פסולה לסיכוך דאינה פסולת גורן ויקב, א"כ מהו דקאמר ר' יאשי' דחמתה אף מחמת דפנות ודמכח זה לא מכשרינן לדפנות ע"י לבוד, הרי אף בסכך ליכא דין בפנ"ע דלא יהא חממ"צ, וא"כ ה"נ בדפנות אין להצריך שלא יהא חממ"צ, ומ"ט לא מכשרינן להו ע"י לבוד.[[2]](#footnote-2)

ו] **אך** בפשוטו ישוב דברי ר"ת הוא, דהא דס"ל דכל דכי הדדי למעלה כשרה אף דלמטה הוי חממ"צ, אי"ז משום דל"ב שיהא הסכך מיצל מן החמה, דודאי דעיקר המחיצה דסכך היא לגדור מן החמה, ואך דס"ל דכל דהסכך במקומו גודר מן החמה סגי בהכי, ולא איכפת לן דדרך המקום הפרוץ נכנסת החמה לרוב הסוכה, דמ"מ כיון דכנגד חצי הסוכה איכא גדירה מן החמה והוי העומד כפרוץ סגי בכך להכשירה.

**ואשר** ע"כ הוא דל"מ סיכוך בקנה קנה פחות מג' מכח דינא דלבוד, דהגם דמכח דינא דלבוד חשיב האויר כסתום, מ"מ כיון דסתימה זו אינה גודרת כלל מפני החמה, אין תורת סכך עלי', ול"מ בזה דינא דלבוד.

## צ"ע בד' הרי"ד והרא"ש שהוכיחו מהא דל"מ סכך ע"י לבוד דבעינן שלא יהא חממ"צ למטה

ז] **ויש** להעיר לפ"ז בד' הרי"ד והרא"ש שהוכיחו מהא דל"מ כשסיכך בקנה קנה פחות מג', דניתנה הלכה שיהא הצל מרובה וכל שהחמה מרובה בטל הסכך לגמרי, ולכאו' הרי הא דל"מ סיכוך ע"י לבוד הוא משום דכל שאין הסכך מועיל כלל לגדור מן החמה אין לו הכשר, והיאך נלמד מזה דבעינן שיהא הצל מרובה וכל שחממ"צ בטל הסכך לגמרי.

## ביאור קו' ר"ת דקי"ל דפרוץ כעומד מותר

ח] **והנה** בעיקר משה"ק ר"ת ע"ד רש"י מהא דפרוץ כעומד מותר, צ"ב, שהרי להדיא נתפרש בד' רש"י דהא דפסלינן היכא דהוו כי הדדי למעלה, הוא משום דחמת האויר נראית בארץ רחבה הרבה מן הצל של סכך, וא"כ הרי שפיר י"ל דפרוץ כעומד מותר, ומ"מ בסיכוך ל"מ פרוץ כעומד משום דכל שהם שוין למעלה החמה מרובה מלמטה, ואם ס"ל דאין מקום לדון לפי הצל שלמטה, הו"ל להקשות ע"ד רש"י מסברא.

**וביותר** יש להעיר בזה, שהרי מעיקר מש"כ רש"י דהא דכי הדדי למעלה פסולה הוא משום דחמת האויר נראית בארץ רחבה הרבה מן הצל של סכך, מבו' דכל הא דפסלינן בכה"ג דהוו כי הדדי למעלה הוא רק משום דחמת האויר נראית בארץ רחבה הרבה מן הצל, אך אלמלי ה"ט הוה מכשרינן בכה"ג דהן שוין מלמעלה, והיינו משום דקי"ל כרב פפא דפרוץ כעומד מותר, - וא"כ הרי אדרבה עיקר דברי רש"י הכא קיימי דפרוץ כעומד מותר, ואפ"ה לא מכשרינן במחצה סכך ומחצה אויר משום דלמטה החמה רחבה מן הצל, ומהו שהק' ר"ת ע"ז דפרוץ כעומד מותר.

ט] **אך** הנה נתפרשו הדברים בספה"י לר"ת סימן שס"ח, ז"ל, והשתא מהאי פירוקא משמע פרוץ כעומד אסור ורב פפא דאמר לעיל פרוץ כעומד מותר "אפי' בסכך גופי'", עכ"ל, וכ"כ התורי"ד והתור"פ והריטב"א לקמן שם בשמו, והרי דעיקר קו' ר"ת הוא ממה שאמרו לקמן ט"ו א' ובעירובין ט"ו ב' בדין מקרה סוכתו בשפודין, דכל שיש ריוח ביניהם כמותן והוי מחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול מהני לדעת רב פפא דפרוץ כעומד מותר, והרי דגם לענין סכך מהני פרוץ כעומד, וזהו שהק' דא"כ מ"ט הכא פסלינן היכא דהוו הסכך והאויר כי הדדי.[[3]](#footnote-3)

י] **והנה** אמנם התורי"ד וש"ר לקמן שם כתבו דשאני בזה מחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול ממחצה סכך ומחצה אויר, דהרי הא דפסלינן במחצה סכך ומחצה אויר אף דפרוץ כעומד מותר הוא משום דלמטה החמה מרובה מן הצל, אך במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול דאין החמה נכנסת כלל לסוכה שפיר סגי בפרוץ כעומד, - אך בביאור קו' ר"ת נראה דהוא משום דס"ל דסכך פסול כמאן דליתי' דמי, וע"כ אי נימא דבמחצה סכך ומחצה אויר פסולה משום דלמטה החמה מרובה מן הצל, ה"נ הי' לנו לפסול במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול, אף בפועל אין החמה נכנסת שם.

**ויש** להוסיף, שהרי הא דפסלינן במחצה סכך ומחצה אויר הוא אף בעשתרות קרניים, אף דאין החמה נכנסת לשם, והיינו משום דדל עשתרות קרניים הויא החמה מרובה מן הצל,[[4]](#footnote-4) וזהו דקשיא לי' לר"ת דא"כ ה"נ הי' לנו לפסול במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול משום דדל סכך פסול הויא החמה מרובה מן הצל.

## דעת הרמב"ם דל"מ כשסיכך במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול משום דהסכך הפסול הוי כפרוץ

יא] **ומצינו** כן בד' הרמב"ם בפ"ה מסוכה הט"ז, ז"ל, סיכך בדבר פסול ודבר כשר זה בצד זה וכו', אם הי' כל הסכך הכשר יתר על כל הסכך הפסול כשרה, ואם הי' זה כמו זה בצמצום אע"פ שאין במקום אחד ג' ה"ז פסולה "מפני שסכך פסול כפרוץ הוא נחשב", עכ"ל.

**והמ"מ** שם הק' במש"כ הרמב"ם דבכה"ג דהסכך הכשר והסכך הפסול שוין פסולה, שהרי קי"ל כרב פפא דפרוץ כעומד מותר, וכמש"כ הרמב"ם בפט"ז משבת הט"ז, וכתב לישב, ז"ל, דע שעל כרחנו יש לנו לומר דסכך פסול לענין זה כפרוץ הוא נחשב וכו', וכיון שכן ודאי בעינן סכך כשר טפי פורתא, דאי לא מאחר דכפרוץ הוא הו"ל למטה חממ"צ וכו' שאור השמש הנכנס בחור מרובה על החור, וכיון שכן על כרחין בעינן טפי, עכ"ל, וזה כמש"נ בדעת ר"ת דאם פסלינן היכא דהוו הסכך והאויר כי הדדי משום דלמטה החממ"צ, הי' לנו לפסול אף במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול, משום דהסכך הפסול כפרוץ נחשב וכמאן דליתי' דמי, וחשיב דלמטה הוי חממ"צ.

## טעם הסוברים דהא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול הוא משום דאין החמה נכנסת לשם, ולא אמרינן דסכך פסול כמאן דליתי' דמי והסכך הכשר הוי חממ"צ

יב] **ובדעת** ש"ר דס"ל דכל שהסכך והאויר הוו כי הדדי פסולה משום דלמטה חממ"צ, ואפ"ה כשסיכך במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול כשרה, מצינו ב' דרכים, דהמהרש"א לקמן ט' ב' כתב דהיינו דהא דפסלינן כשהסכך והאויר הוו כי הדדי הוא משום דלמטה אוירה נראה יותר, ומשא"כ בסכך כשר וסכך פסול שלא נראה לפנינו למטה איזה מהם יותר, אדרבה אית לן למימר בסכך פסול שסיכך בתחילה לא סיכך אלא המועט שהרי אוירה נראה יותר למטה וא"כ כי סיכך בתר הכי בסכך כשר כל אותו האויר שהי' נראה למטה סיכך והרי סכך הרוב, והיד אפרים בסימן תרכ"ו כתב בביאור דבריו דלא תלי במה שסיכך בסכך הפסול תחילה, אלא היינו דכל שיש לפנינו עכשיו סוכה שסכך כר ופסול, יש לנו לדון דה"ז כמו שהונח תחילה הסכך הפסול ולא סיכך רק המועט וע"י הסכך הכשר נסתכך כל שאר האויר, ונמצא שע"י הסכך כשר נסתכך צל מרובה מחמה, ואף דיש מקום לדון להיפוך דה"ז כמו שהונח תחילה הסכך הכשר ולא הועיל להיות הצל מרובה, מ"מ דמי לפרוץ כעומד דכשר, והיינו משום דקפידת התורה שלא יהי' צד האוסר רבה על המתיר, ובכה"ג שעכ"פ אין צד האוסר רבה על המתיר דהא יש פנים לכאן ולכאן, לקולא אזלינן, ועד"ז כתב הערול"נ לקמן כ"ב ב', ועמש"כ בזה האבנ"ז בסימן תס"א סק"ד.

יג] **והחזו"א** בסימן ק"נ סקי"א כתב לפרש בזה בע"א, ז"ל, ואף דפירש"י לקמן כ"ב ב' פסולה כשהיא מסוככת מחצה מצומצם דלמטה חמתה מרובה, ומ"מ כשרה כשנתוסף עליהן סכך פסול, התם ה"ט דלא נפסלה כשהחמה והצל למעלה שוין אלא משום שהחמה מתפשטת למטה, אבל כשמסוככת כולה ואז עושין שניהן כל הצל ונמצא שסכך הכשר עשה מחצה, עכ"ל, והיינו דכיון דאיכא צל בכל הסוכה ע"י הסכך הכשר והפסול, חשיב כמו שהסכך הכשר עשה מחצה מן הצל והסכך הפסול עשה מחצה, וע"כ היא כשרה.

יד] **ולב'** דרכים אלו ניחא דל"ד להא דפסלינן בסכך ואויר כי הדדי אף בעשתרות קרנים דאין החמה נכנסת לשם, דהיינו משום דאף בכה"ג חשיב דהסכך הכשר אינו עושה אלא מיעוט צל, שהרי עיקר הא דחשיב הסכך כמיצל אף בעשתרות קרנים הוא משום דדל עשתרות קרנים איכא צל סוכה, ובלא העשתרות קרנים הרי אין הסכך הכשר עושה אלא מיעוט צל, ומשא"כ כשסיכך במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול דבפועל עושה הסכך הכשר רוב או מחצה צל, שפיר ה"ז מועיל להכשיר,[[5]](#footnote-5) אף דאלמלי הסכך הפסול ל"ה הסכך הכשר עושה אלא מיעוט צל.[[6]](#footnote-6)

## קו' המג"א במש"כ הרא"ש דהא דהמקרה סוכתו בשפודין ויש ריוח ביניהן כמותה כשרה הוא משום דאי שקלת לפסול סגי בכשר

טו] **והנה** התוס' לקמן ט' ב' ד"ה הא קא מצטרף כתבו דהא דמכשרינן במקרה סוכתו בשפודין כשיש ריוח ביניהם כמותן ולא פסלינן משום דמצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר, הוא משום דכי שקלת לי' סגי בכשר, וכ"כ הרא"ש בסימן י"ד.

**והמג"א** בסימן תרכ"ו סק"ב עמד בזה, דאמנם התוס' לטעמייהו לקמן כ"ב ב' דבסכך ואויר כי הדדי כשרה, שפיר כתבו דהא דבמקרה סוכתו בשפודין וכו' לא אמרינן דמצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר, הוא משום דכי שקלת לי' לשפודין סגי בכשר, אך הרא"ש לטעמי' שהסכים לפירש"י דבסכך ואויר כי הדדי פסולה, הרי נמצא דאם שקלת לי' לשפודין הוי חממ"צ, ותיקשי דא"כ מ"ט לא פסלינן בזה משום דמצטרף סכך פסול לסכך כשר.

טז] **והנה** למש"נ הא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול הוא משום דבכה"ג חשיב דהסכך הכשר בפנ"ע עושה רוב או מחצה צל, מתישב היטב קו' המג"א, דשפיר אמרינן בכה"ג דאי שקלת לי' סגי בכשר, דאף אמנם דאם היו מסלקין בפועל את השפודין הי' הסכך הכשר חממ"צ, מ"מ אחר דאיכא להשפודין, תו איכא הכשר על הסכך הכשר בפנ"ע וא"צ לצירוף הסכך הפסול להכשר הסוכה, ואף אי שקלת לי' ואינו בכלל ההכשר דהסוכה סגי בכשר. [[7]](#footnote-7)

**אך** מד' המג"א שהק' כן ע"ד הרא"ש, נראה שפירש דהא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול, אי"ז משום דבכה"ג חשיב דהסכך הכשר בפנ"ע עושה רוב או מחצה צל, אלא הוא משום דבכה"ג מצטרף הסכך הפסול להכשיר, וזהו שהק' דבכה"ג ליכא למימר דאי שקלת לי' לפסול סגי בכשר, וזה צ"ב.

## דין סכך כשר מחצה וסכך פסול פחות ממחצה ויש אויר מעט בין הסכך הכשר לפסול

יז] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה לב' דרכים אלו הדין נותן דבגונא שסיכך במחצה סכך כשר ופחות ממחצה סכך פסול ויש אויר מעט המפסיק בין הסכך הכשר לפסול, תהא פסולה, דבכה"ג הרי אין הסכך הכשר מיצל אלא על מיעוט מן הסוכה.

**אך** הנה ז"ל הרא"ש בסימן כ"ט, הלכך נראה כגירסת ר"ח ור"ת דגרסי והא א"א לצמצם, ופריך לתרוייהו, דכשנותן ביניהם סכך כשר כמותו א"א לאדם לצמצם שיהא לגמרי כמותו לפי שאין דרך אדם לצמצם בכך למלא את כל החלל ונשאר מעט אויר, נמצא לרב פפא דמפרש מתניתין כמותו בצמצום הפסול מרובה, ולרב הונא דמפרש מתניתין ביוצא ונכנס הרי הוא עתה מצומצם, עכ"ל.

**ומבו'** להדיא בד' הרא"ש דלדעת רב פפא לא פסלינן כשיש ריוח מעט בין הסכך הכשר לפסול, אלא כשהפסול מרובה, ורק לדעת רב הונא פסלינן אף כשהם שוין, והרי דאם הסכך הכשר הוי מחצה כשר, אף דיש ריוח בינו לבין הסכך הפסול ואינו מיצל אלא על מיעוט מן הסוכה, וצ"ב הטעם בזה.

## במש"כ רש"י דהא דחממ"צ פסולה הוא משום דהמיעוט בטל ברוב והרי הוא כמי שאינו

יח] **ונראה** לישב, דהנה בפירש"י במשנתינו כתב דהא דחממ"צ פסולה הוא משום דהמועט בטל ברוב והרי הוא כמי שאינו, וכבר עמדו רבים דמ"ט הוצרך לזה דהמיעוט כמאן דליתי' דמי, הרי אף אם אינו בטל ברוב, מ"מ לא סגי במיעוט סכך, וכמו שאמרו לקמן ט"ו א' דבעינן פרוץ כעומד או עומד מרובה על הפרוץ.

יט] **ובפשוטו** י"ל בזה למש"כ התורי"ד והרא"ש בדעת רש"י דהא דתנן הכא דכל שחממ"צ פסולה ומוקמינן לה לקמן כ"ב ב' דהיינו כשלמטה חממ"צ ובכה"ג היא פסולה אף דלמעלה הסכך והאויר שוין והוי פרוץ כעומד, הוא משום דחממ"צ ובטל לי' להאי סכך לגמרי כאילו אינו.

**ולפ"ז** י"ל דכל הא דפסלינן בכה"ג הוא משום דהמועט בטל ברוב וה"ה כמי שאינו, שהרי כיון דהוו הסכך והאויר כי הדדי איכא שיעור עומד, וכל הא דל"מ הוא משום דאין הסכך מועיל להצל והוי חממ"צ, וי"ל דאף דבעינן שיועיל הסכך להצל וכל שאינו מיצל בטל לי' כמי שאינו, מ"מ סגי לזה במה שהוא מיצל במקצת על הסוכה, וכל הא דפסלינן בכה"ג דחממ"צ הוא משום דמיעוט הצל בטל ברוב וה"ה כמי שאינו וחשיב כמו שאין הסכך מועיל להצל כלל דכמאן דליתי' דמי.[[8]](#footnote-8)

## טעם הא דמכשרינן היכא דהסכך מרובה על האויר ולמטה הוו כי הדדי אף לדעת רב הונא ברי' דרב יהושע

כ] **ויש** להוסיף, דהנה במה שאמרו לקמן כ"ב ב' דכל דלמעלה הוי צממ"ח ולמטה הוו כי הדדי כשרה, יש להעיר דלדעת רב הונא ברי' דרב יהושע דפרוץ כעומד אסור, מ"ט מכשרינן בכה"ג דהוו למטה כי הדדי, ובד' הרמב"ן במלחמות לקמן שם משמע דאה"נ דכל הא דמכשרינן בזה הוא רק לרב פפא לטעמי' דפרוץ כעומד מותר, אך הר"ן שם כתב דגם לדעת רב הונא כשרה בכה"ג, ועיי"ש במש"כ בטעם ההכשר בזה, ואכמ"ל.

**וכבר** עמדו לפרש בזה למש"כ הרי"ד והרא"ש דהא דפסלינן היכא שהחמה למטה מרובה מן הצל, אי"ז כלל מכח דינא דפרוץ מרובה על העומד, אלא הוא דין בפנ"ע שנאמר בסיכוך, דבעינן שלא תהא חמתו מרובה מצילתו, וכל דחמתו מרובה מצילתו אין עליו תורת סכך, וע"כ גם למ"ד דפרוץ כעומד אסור, אין לפסול אלא היכא דלמטה הוי חממ"צ, וכל דכי הדדי נינהו כשרה, דלא נחלקו רב פפא ורב הונא בשיעור הצל דבעינן שיהא בסוכה.

**ולמש"נ** יש להוסיף טעם בזה, דכיון דמן הדין סגי במה שהסכך מועיל להצל במקצת על הסוכה, וכל הא דל"מ היכא דחממ"צ הוא משום דהמיעוט בטל ברוב וה"ה כמי שאינו וחשיב כמו שאינו מיצל כלל על הסוכה, ע"כ בזה לכו"ע אין לפסול אלא כשהחמה רבה על הצל דבטל המיעוט ברוב, אך כל דהוו כי הדדי כשרה לכו"ע, דכיון דאין החמה רבה על הצל אין הצל בטל בחמה.

## י"ל דטעם הא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה פסול אף דהסכך הכשר אינו מיצל אלא על מיעוט הסוכה, הוא משום דכל דליכא חמה ואין הצל בטל סגי אף במיעוט צל

כא] **ולפ"ז** י"ל דמה"ט הוא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול, אף דהסכך הכשר בפנ"ע אינו מיצל אלא על מיעוט מן הסוכה, דכיון דמן הדין סגי במה שהסכך הכשר מיצל על מיעוט מן הסוכה, וכל הא דל"מ הוא משום דהמיעוט בטל ברוב וה"ה כמי שאינו, הרי דכ"ז הוא כשהחמה נכנסת לסוכה ובטל מיעוט הצל ברוב החמה, אך כל שסיכך במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול דאין החמה נכנסת לסוכה, אין מיעוט הצל הכשר בטל, וע"כ היא כשרה.

**וצריך** להוסיף בזה, דאף דכל דהוו הסכך והאויר כי הדדי פסולה אף בעשתרות קרנים דאין החמה נכנסת לסוכה, היינו משום דהתם אמרינן דל עשתרות קרנים מהכא ואיכא חמה המרובה על הצל ובטל מיעוט הצל ברוב וה"ה כמי שאינו, ומשא"כ במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול דהסכך הפסול לאו כמאן דליתי' דמי והוי מכלל סיכוך הסוכה, כדחזינן דישנים תחתיו ול"ה כאויר דאין ישנים תחתיו, וע"כ אף דאינו מצטרף להכשר הסוכה, מ"מ שפיר חשבינן דליכא בסוכה חמה לבטל את מיעוט הצל דהסכך הכשר.[[9]](#footnote-9)

## טעם הא דמכשרינן במחצה סכך כשר וסכך פסול פחות ממחצה ויש אויר ביניהם

כב] **ובזה** מתפרש מש"נ ללמוד מד' הרא"ש דכל שסיכך במחצה סכך כשר ופחות ממחצה סכך פסול ויש אויר מעט המפסיק בין הסכך הכשר לפסול כשרה, אף דבכה"ג אין הסכך הכשר מיצל אלא על מיעוט מן הסוכה, שהרי מן הדין הוה סגי אף בסכך המיצל על מיעוט מן הסוכה, וכל הא דל"מ הוא משום דהוא בטל ברוב החמה, וע"כ אף דבכה"ג שסיכך במחצה סכך כשר ופחות ממחצה סכך פסול וכו' אין הסכך הכשר מיצל אלא על מיעוט מן הסוכה, מ"מ כיון דמכח הסכך הפסול אין החמה הנכנסת לסוכה מרובה על הצל דהסכך הכשר, אין הצל בטל ושפיר סגי בי' להכשיר.

## דין מחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול כשהסכך הכשר יש בו נקבים

כג] **והנה** הגר"ז בסימן תרל"א סי"א כתב דהא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול הוא אף אם סכך הכשר הוא קל וקלוש כדינו בענין שהכוכבים נראים מתוכו, עיי"ש, אך החזו"א בסימן ק"נ סקי"א כתב לפסול בכה"ג, עיי"ש.

**ולמש"נ** מתפרש הטעם להכשיר בזה, דאף דהסכך הכשר יש בו נקבים, הרי מדינא דלבוד חשבינן לי' כעומד, ונמצא דיש בסוכה מחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול והו"ל עומד כפרוץ וכשרה, - ול"ד להא דסיכך בקנה קנה פחות מג' דפסולה, שהרי כל עיקר הא דפסלינן בכה"ג כתבו הרי"ד והרא"ש דהוא משום דהוי חממ"צ ובטל לי' האי סכך לגמרי, אך בכה"ג שסיכך במחצה סכך כשר שיש בו נקבים ומחצה סכך פסול דהסכך הפסול מונע את החמה מליכנס לשם, והחמה הנכנסת מן הנקבים שבסיכוך הכשר אינה מרובה על הצל דהסכך הכשר, אין הצל בטל, וע"כ היא כשרה.

## בפלוגתת הראשונים אם בעינן שיהא בהסכך הכשר כנגד הסכך הפסול והאויר או סגי דאין האויר רבה ממנו ואין הסכך הפסול רבה ממנו

כד] **ובעיקר** הא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול אף דהסכך הכשר בפנ"ע אינו מיצל אלא על מיעוט מן הסוכה, נראה דיש לפרש בזה עוד בע"א.

**דהנה** כתב הריא"ז בפירקין ה"ז דין א', ז"ל, המקרה סוכתו בשפודין וכו', ונראה בעיני שאם הי' שם קצת אויר עד שבין הסכך הפסול והאויר עודפין על הסכך הכשר כ"ש, פסולה, מפני שהסכ"פ כפרוץ נחשב ונמצא פרוץ מרובה על העומד, עכ"ל, ומבו' בדבריו דאף דהסכך הפסול בפנ"ע אינו מרובה על הסכך הכשר, מ"מ כיון דהסכך הפסול והאויר יחד מרובין על הסכך הכשר פסולה.

**וכ"ה** מבו' בד' התוס' לקמן ט"ו ב' ד"ה פרוץ כעומד שפירשו להא דפריך התם והא א"א לצמצם, ז"ל, א"א בשום ענין שלא יהא אויר משהו בין הסכך לשפוד וכו' ונמצא "שאין הכשר מרובה על האויר ועל הפסול", עכ"ל, ולהדיא דכל שאין הכשר מרובה על האויר ועל הפסול יחד פסולה,[[10]](#footnote-10) וכ"נ גם בד' הר"ן בעירובין ט"ו ב' דהסכך פסול והאויר מצטרפין ליחשב כפרוץ מרובה.

כה] **אך** הריטב"א לקמן ט"ו ב' כתב, ז"ל, ופריק מאי כמותן ביוצא ונכנס, פי' שהסכך (כשר) [פסול] נכנס ויוצא במקום הריוח, וכיון שכן מקום הכשר גדול ממקום הפסול וכו', ואקשינן וכו' והא א"א לצמצם למלאות כל אותו הריוח סכך כשר ולא יחזיק אלא כדי סכך פסול והו"ל פרוץ כעומד, עכ"ל, וכ"כ הריטב"א בעירובין ט"ו ב', ז"ל, והא א"א לצמצם, כלומר אפי' יהא הריוח שבנתים כשיעור יוצא ונכנס, מכל מקום א"א לצמצם למלאות כל הריוח מסכך כשר ולא יכנס בו אלא כדי העומד ואכתי הו"ל סכך כשר כסכך פסול בשוה, עכ"ל, ומבו' להדיא בדבריו דלמ"ד דפרוץ כעומד מותר, סגי במה דהוי הסכך הכשר כהסכך הפסול, אף שיש ביניהם אויר, ואין הסכך הפסול והאויר מצטרפין לאשוויי פרוץ מרובה, וכ"נ גם בד' הרשב"א בעירובין שם, וכ"נ גם בד' הרא"ה והריטב"א לקמן ט' ב', ובד' הריטב"א לקמן ט"ו א' דהסכך הפסול מצטרף לאשוויי צממ"ח, ואכמ"ל.[[11]](#footnote-11)

כו] **וצ"ב** בדעת הרשב"א והריטב"א דמ"ט מכשרינן בכה"ג דהאויר והסכך הפסול יחד מרובין מן הסכך הכשר, הרי האויר והסכך הפסול חשיבי כפרוץ, והו"ל פרוץ מרובה על העומד,[[12]](#footnote-12) וכמש"כ כן הריא"ז דמה"ט יש לפסול בכה"ג.

## טעם הא דתלי דין מחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול בהפלוגתא דפרוץ כעומד

כז] **ונראה** לפרש בזה, דהנה בעיקר מה שאמרו לקמן ט"ו א' דדין מחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול תליא בהפלוגתא אם פרוץ כעומד מותר, כתב הריטב"א בעירובין ט"ו ב', ז"ל, וא"ת ומה ענין שמועתינו שדיברנו בפרוץ ועומד לענין סכך כשר וסכך פסול שהכל עומד אלא שזה כשר וזה פסול, י"ל שזה אינו דאם איתא דגמרינן דפרוץ כעומד פסול דרחמנא בעי במחיצות רובא בכשרות, ה"ה דבעינן בסכך רובא בכשרות, דמה לי שיהא פסול מחיצות מטעם אויר או פסול סוכה מטעם סכך פסול הכל הוא ענין אחד למאי דגמרינן במחיצות, ותדע שאפי' לגבי שחיטה וגבי טומאת תנור היינו סבורין לומר כך דרחמנא אמר דמחצה על מחצה כרוב, עכ"ל.

**והדברים** צריכים פירוש, דהנה בפשוטו דין פרוץ ועומד בסכך כשר וסכך פסול הוא חד דינא עם דין פרוץ כעומד בסכך ואויר, דכ"ה דבסכך ואויר יש לנו לדון אם סגי במחצה דהסכך להכשיר, וזה תליא אם אגמרי' רחמנא למשה גדור רחמנא או אגמרי' רחמנא למשה אל תפרוץ רובא, ה"נ הוא בסכך כשר וסכך פסול, כיון דהסכך הפסול לית לי' הכשר, יש לנו לדון אם סגי בהסכך הכשר להכשיר, ותליא אם אגמרי' רחמנא למשה גדור רובא, או אגמרי' רחמנא למשה אל תפרוץ רובא, ומהו דקשיא לי' להריטב"א דמאי מדמינן לה, והוצרך בתירוצו להביא דאף בשחיטה ובטומאה היו סבורים לומר דמע"מ כרוב.

כח] **ונראה** ללמוד מד' הריטב"א דבר חדש, דהנידון דפרוץ כעומד בסכך כשר וסכך פסול, אינו משום דהסכך פסול אין לו הכשר ויש לנו לדון אם סגי בהסכך הכשר להכשיר, דבאמת כל דאיכא סכך אחד שמקצתו כשר ומקצתו פסול אנו דנים על הסכך בכללותו אם הוא עשוי בהכשר או בפסול, וכל שעיקרו עשוי בהכשר, מכשרינן לכל הסכך וכל שעיקרו עשוי בפסול פסלינן לכל הסכך, וי"ל דהיינו משום דדינא דסכך כשר ופסול הוא דיש לעשות את הסכך ממינים הכשרים לסיכוך, וכל דחשבינן שנעשה הסכך ממינים הכשרים לסיכוך מכשרינן לכולו וכל דחשבינן שנעשה ממינים הפסולין לסיכוך פסלינן לכולו, וכל שהוא עשוי פלגא בהכשר ופלגא בפסול, ה"ז תליא בהפלוגתא אם פרוץ כעומד מותר.[[13]](#footnote-13)

**ואשר** זהו דקשיא לי' להריטב"א דמה ענין זה להפלוגתא דפרוץ כעומד, דהפלוגתא דפרוץ כעומד היא בסכך ואויר ובזה נחלקו אם סגי במחצה סכך כשר להכשיר או בעינן רוב סכך כשר, אך הכא הרי הוי הכל עומד, ובאנו לדון כשנעשה מחציתו בהכשר ומחציתו בפסול אם יש לו הכשר, ומה ענין זל"ז, - וע"ז הוא שכתב דיסוד הפלוגתא דפרוץ כעומד הוא אם הצריכה תורה במחיצות שיהא רובא בכשרות או סגי שיהא מחצה בכשרות, וע"כ למ"ד דפרוץ כעומד אסור אשר היינו דאין המחיצה גודרת את כל הרוח אלא בשנעשית רובה בכשרות, ה"נ בסכך כשר וסכך פסול אין הכשר להסיכוך אלא בנעשה רובו בכשרות, ולמ"ד דפרוץ כעומד מותר יש הכשר להסיכוך אף כשנעשה מחצה בכשרות.

כט] **ומצינו** עד"ז בד' הפסקי רי"ד לקמן ט' ב' שכתב בהא דפרכינן התם דמצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר, ז"ל, אע"ג דתנן לקמן המקרה סוכתו בשפודין וכו' אם יש ריוח ביניהן כשירה, אלמא היכא דמצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר בטל ברוב, הני מילי בתלוש אבל במחובר חשיב בכל מקום ולא בטיל ברוב, עכ"ל, ולקמן י' א' כתב, ז"ל, שהרי כל סכך פסול בטל בהדי סכך כשר כדאמרינן לקמן בשפודין וכו', דדוקא במחובר דחשיב אמרינן דלא בטיל, אבל כל סכך פסול בטל ברוב או בכיו"ב כדפליגי אמוראי לקמן, עכ"ל.

**ומבו'** להדיא בדבריו דהא דמכשרינן ברוב סכך כשר ומיעוט סכך פסול לרב הונא או במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול לרב פפא, לאו היינו דאף דהסכך הכשר עומד בפסולו מ"מ סגי בהסכך הכשר להכשיר, אלא היינו משום דהסכך הפסול בטל ברוב או בכיו"ב ויש הכשר אף להסכך הפסול,[[14]](#footnote-14) ומה"ט הוא שכתב דבסכך מחובר דחשיב ואינו בטל ל"מ אף אם הוי הסכך הכשר רוב, ונתחדש לפ"ז דהמסכך סוכתו ברוב סכך כשר ובמקום האויר נתן סכך מחובר פסולה, ועמש"נ בזה להלן סקל"ג.

## טעם הסוברים דאף אם הסכך הפסול והאויר יחד מרובין על הסכך הכשר כשר

ל] **ולפ"ז** מתפרש היטב טעמא דהרשב"א והריטב"א דס"ל דכל דסיכך את רוב הסוכה בסכך כשר וסכך פסול בשוה כשרה, אף דהסכך פסול והאויר יחד מרובין על הסכך הכשר, כיון דבסכך כשר וסכך פסול דנים על הסכך בכללותו וכל דהוי הפרוץ דהסכך פסול כהעומד דהסכך כשר מכשרינן לכל הסכך, ע"כ אף דהסכך כשר בפנ"ע הוי חממ"צ, מ"מ כיון דכל הסיכוך יחד הוי צממ"ח ויש הכשר על כולו, ה"ה כשרה.[[15]](#footnote-15)

## טעם הא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול ול"ד למחצה סכך ומחצה אויר דפסולה

לא] ובזה מתפרש היטב טעם הא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול אף דהסכך הכשר בפנ"ע הוי חממ"צ, ול"ד למחצה סכך ומחצה אויר דפסולה משום דחממ"צ, - ולמש"נ ניחא, דהרי במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול אף הסכך הפסול מצטרף לאשוויי צממ"ח, משום דדנים על כל הסכך יחד וכל שעשוי מחצה בהכשר יש הכשר על כולו, או משום דבטל הסכך הפסול בסכך הכשר, וע"כ שפיר מכשרינן לה, אף דהסכך הכשר בפנ"ע הוי חממ"צ.

לב] **ויש** להוסיף, דעד"ז הוא גם למש"כ הרמב"ן והר"ן לקמן כ"ב ב' דהא דפסלינן במחצה סכך ומחצה אויר הוא משום דכל דהאויר רבה מלמטה הויא פירצת האויר מרובה על העומד, דכ"ז הוא במחצה סכך ומחצה אויר, אך בסכך כשר וסכך פסול דתורת הפירצה שבזה אינו משום דהסכך פסול כמאן דליתא והו"ל מקום זה כאינו מסוכך, אלא תורת הפרצה בזה הוא במה שנעשה חלק מן הסכך בפסול, הרי דכל דהוי מחצה כשר ומחצה פסול, אין חלק הסכך שנעשה בפסול מרובה מחלק הסכך שנעשה בהכשר, וע"כ הו"ל פרוץ כעומד וכשרה.[[16]](#footnote-16)

## טעם מה שהוצרך הרי"ד במקרה סוכתו בשפודין לדין ביטול ברוב ולא סגי במה דיש שיעור צממ"ח בסכך הכשר

לג] **נתבאר** לעיל מש"כ הפסקי רי"ד דהא דמכשרינן במקרה סוכתו בשפודין ויש ריוח ביניהם כמותן, הוא משום דהסכך הפסול בטל ברוב או במחצה סכך כשר, וכתב שם דמה"ט הוא דפסלינן בעושה סוכתו תחת האילן אף כשהאילן חממ"צ, משום דמחובר חשיב ולא בטיל.

**והנה** לפי דבריו נמצא לדינא דהמסכך ברוב סכך כשר ובמקום הפרוץ נתן סכך דמחובר, פסולה, שהרי כל הא דמכשרינן במקרה סוכתו בשפודין והסכך הכשר מרובה על הפסול, הוא משום דהסכך הפסול בטל ברוב, אך בסכך מחובר חשיב ולא בטיל פסולה.

**ואמנם** צ"ב בטעמא דמילתא, דמ"ט בעינן שיתבטל הסכך הפסול, הרי אף אינו בטל ואין לו הכשר, מ"מ כיון דהסכך הכשר בפנ"ע הוי צממ"ח, הי' בדין דנימא דדל להסכך הפסול מהכא ותוכשר הסוכה מכח הסכך הכשר לחודי'.

לד] **ונראה** בזה בפשיטות, דהנה למש"כ הרי"ד דהא דמכשרינן במקרה סוכתו בשפודין הוא משום דהסכך הפסול בטל בסכך הכשר, הרי דמהא דתלינן לה בהפלוגתא אם פרוץ כעומד מותר, מבו' דגם הא דמהני במחיצות פרוץ כעומד או עומד מרובה על הפרוץ הוא משום דהפירצה בטילה בעומד והו"ל כמו שכולו עומד, והיינו דבכח העומד דהמחיצה לגדור את כל הרוח ובכח העומד דהסכך לסכך על כל הסוכה.

**ולפ"ז** הרי דמה"ט הוא דכל שסיכך בסכך כשר וסכך פסול אין להכשיר אלא אם בטל הסכך הפסול בסכך הכשר, דלא מצינו להכשיר מכח הא דהסכך הכשר בפנ"ע הוי צממ"ח, שהרי כל הא דמהני סכך המרובה על האויר, אי"ז משום דסגי בסיכוך על רוב הסוכה, אלא הוא משום דחשבינן להסכך כמסכך על כל הסוכה, - וע"כ כ"ז הוא בסכך ואויר, אך בסכך כשר ופסול, הרי ל"מ מידי מה דחשוב את הסכך הכשר כמסכך על כל הסוכה, שהרי יש עלי' גם סכך פסול ומקום המסוכך גם בסכך פסול אין לו הכשר, וע"כ כל הא דמכשרינן בכה"ג הוא משום דהסכך הפסול בטל בסכך הכשר ואיכא הכשר אף להסכך הפסול.

## במש"כ הרי"ד דהא דל"מ סיכוך דלבוד הוא משום דחממ"צ ולא פירש דהוא משום דאי"ז סיכוך כלל כיון דאינו גודר כלל מפני החמה

לה] **ובזה** נראה לפרש מש"כ הרי"ד דהא דל"מ כשסיכך בקנה קנה פחות מג', הוא משום דכל שחמתה מרובה מצילתה בטל הסכך לגמרי, ולא ניח"ל לפרש דהוא משום דכל שאין הסכך מועיל כלל לגדור מן החמה אין לו הכשר, - שהרי להרי"ד לטעמי' הא דמהני כשהסכך מרובה על האויר הוא משום דחשבינן להסכך כמסכך על כל הסוכה, והרי דאף דבפועל אין הסכך מונע מן החמה שבמקום הפרוץ, מ"מ חשבינן לי' לסיכוך אף על מקום זה, וה"נ הי' בדין בסכך דקנה קנה פחות מג', דכיון דמדינא דלבוד מהני הקנים לסכך גם על המקום הפרוץ, דזהו יסוד דינא דלבוד, ונתבאר במק"א, לא איכפת לן דאינם מונעין מן החמה שבמקום הפרוץ, וכל הא דפסלינן בכה"ג הוא משום דהסוכה חממ"צ וכל שהיא חממ"צ בטל לי' האי סכך לגמרי.

1. אך למש"נ להלן סק"ט דעיקר קו' ר"ת אינו מעיקר הא דפרוץ כעומ מותר, אלא מהא דגם בסוכה מכשרינן בפרוץ כעומד, י"ל דמודה ר"ת ליסוד ד' רש"י דל"מ הא דלמעלה הוי פרוץ כעומד ובעינן שיהא הצל מרובה, אלא דמהא דמכשרינן בסוכה בפרוץ כעומד מוכח דבפרוץ כעומד הוי הצל מרובה, וזה כמש"כ ר"ת בספה"י סימן שס"ח דאדרבה כל דלמעלה הוי פרוץ כעומד הוי למטה הצל מרובה על החמה, עיי"ש, - וכ"נ בד' התורי"ד שכתב בשם ר"ת דהא דסכך ואויר כי הדדי כשרה הוא משום דלמטה צממ"ח. [↑](#footnote-ref-1)
2. והנה אמנם דעת הראבי"ה בסימן תר"ט דלר' יאשי' בעינן שיהיו הדפנות מפסולת גורן ויקב, ולפ"ז י"ל דמה"ט הוא דל"מ מחיצות ע"י לבוד, - אך הנה המהרש"ל לקמן ז' ב' פירש בד' התוס' שם דפליגי ע"ד הראבי"ה וס"ל דאף לר' יאשי' ל"ב שיהיו הדפנות מפסולת גורן ויקב, ואף למש"כ המהרש"א שם דמודו התוס' דל"מ דפנות אלא מפסולת גורן ויקב, הרי הוי זה דין נוסף, אך עיקר דינא דר' יאשי' הוא דבעינן שלא תהא חמת הדפנות מרובה מצילתן, ומכח זה הוא דל"מ לבוד. [↑](#footnote-ref-2)
3. אך בד' המהרש"א לקמן ט' ב' מבו' דאף אחר שפירש דכשסיכך במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול חשיב דרוב הצל הוא מכח הסכך הכשר, אכתי קשיא קו' ר"ת ע"ד רש"י מהא דפרוץ כעומד מותר, עיי"ש, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-3)
4. ובספה"י לר"ת שם הק' עוד ע"ד רש"י, ז"ל, ועוד מה לנו בחמה, שהרי אפי' בעשתרות קרנים שאין החמה זורחת שם (העובי ממעטה) אנו אוסרין, אלמא אינו תלוי בחמה, עכ"ל, ובפשוטו מכוון דבריו הוא להקשות כן דאם הא דל"מ בדהוו כי הדדי הוא משום דלמטה החמה מרובה מן הצל, הי' בדין דבעשתרות קרנים דאין החמה זורחת שם יהא סגי בדהוו הסכך והאויר כי הדדי, ומסתימת מתניתין מבו' דאף בכה"ג פסולה, ולמש"נ הרי דגם משה"ק ר"ת מהא דבסכך גופי' סגי בפרוץ כעומד, הוא מיוסד ע"ז דלדעת רש"י גם בעשתרות קרנים ל"מ בדהוו הסכך והאויר כי הדדי, - אך יש לפרש לדבריו בע"א, דכיון דאף בעשתרות קרנים בעינן סכך שצממ"ח, יש ללמוד מזה דל"ב שבפועל יועיל הסכך שמכחו תהא הסוכה צממ"ח, והא דבעינן צממ"ח הוא שיעור בעלמא בסכך, וא"כ אין לנו לפסול בדהוו כי הדדי אף דלמטה הויא החמה מרובה, דאינו תלוי כלל בחמה. [↑](#footnote-ref-4)
5. אך יש להעיר קצת בזה ממש"כ התורי"ד דהא דמכשרינן במחצה סכך כשר ומחצה סכך פסול הוא משום שאין החמה נכנסת שם, ולדרכים אלו הרי אין עיקר הטעם משום דאין החמה נכנסת לשם, אלא משום דחשיב דהסכך הכשר מיצל על מחצה מן הסוכה, וי"ל. [↑](#footnote-ref-5)
6. וי"ל עוד, דאמנם אם הוה חשבינן להסכך הפסול כמאן דליתא ממש, ל"ה לנו להכשיר מכח הא דמכח הסכך הפסול מיצל הסכך הכשר על רוב או מחצה מן הסוכה, והיינו משום דהא דבעינן שיהא הסכך חממ"צ הוא שיעור בגוף הסכך, וכל דמשום הסכך הכשר בפנ"ע הי' חממ"צ, לי"ב לשיעור סיכוך, וכל הא דמכשרינן בכה"ג הוא משום דגם הסכך הפסול הוא מכלל סיכוך הסוכה, כדחזינן דסכך פסול ישנים תחתיו ול"ה כאויר דאין ישנים תחתיו, וע"כ אף דאינו מועיל להצטרף לאשוויי צממ"ח, מ"מ כל דמכח הסכך הפסול עביד הסכך הכשר רוב או מחצה צל שפיר דמי. [↑](#footnote-ref-6)
7. ויש מקום לדמותו למש"כ התוס' לקמן שם בדין מקצת סכך למעלה מכ' ומקצת סכך למטה מכ', די"ל דהא דכשר הוא כשהסכך התחתון הוי צממ"ח, ומה שאמרו דאי קלשת לי' הוי חממ"צ הוא משום דאינו יכול להתקיים משום דמחמת קלישותו יבא הרוח ויפזר או יפול, והרי דאף דבפועל אם שקלת לפסול לא יהא הכשר על הסכך שבתוך כ', מ"מ כיון דאחר דהפסול קיים יש הכשר על סכך זה בפנ"ע, שפיר דמי, וי"ל דה"נ הכא דכוותה, אף דודאי דהתם עדיף טפי. [↑](#footnote-ref-7)
8. ובאמת א"צ לפרש דכל מה שהוצרך רש"י לטעם זה הוא היכא דהוו למעלה כי הדדי, אלא אף היכא דלמעלה רבה האויר על הסיכוך ג"כ בעינן לה"ט דמיעוט הצל בטל ברוב, שהרי אף שרבה האויר על הסיכוך, הרי אין בין הקנים ג"ט ומדינא דלבוד הו"ל כאילו כולו עומד, וכל הא דל"מ הוא משום דהסוכה הויא חממ"צ, וכמש"כ כן הרי"ד והרא"ש, וע"ז הוא שפירש"י דהא דסוכה שחממ"צ פסולה אף דאיכא עומד כשיעור, הוא משום דמיעוט הצל בטל ברוב וה"ה כמי שאינו וכיון דאין הסכך מועיל להצל על הסוכה כמאן דליתי' דמי. [↑](#footnote-ref-8)
9. ולפ"ז יש מקום לפרש למשה"ק המג"א דליכא למימר בכה"ג דאי שקלת לי' לפסול סגי בכשר, שהרי בעינן בכה"ג להכשר הסוכה שיהא הסכך הפסול מכלל הסוכה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-9)
10. וכ"נ גם ממש"כ התוס' לקמן ט' ב' והרא"ש בסימן י"ד דהא דמכשרינן במקרה סוכתו בשפודין הוא משום דאי שקלת לפסול סגי בכשר, ולפ"ז אין להכשיר אלא כשהכשר בפנ"ע מסכך על מחצה מן הסוכה דבכה"ג אף אם שקלת לפסול סגי בכשר. [↑](#footnote-ref-10)
11. ובחי' הרמב"ן לקמן ט' ב' כתב, ז"ל, חבטן ועשאן סכך אחד כשר ופסול מעורבין, אם הי' הפסול בעצמו חממ"צ "והכשר צממ"ח" הרי הכשר רבה על הפסול ומבטלו, נמצא זה אינו פוסל "ואינו מצטרף", עכ"ל, ובפשוטו מבו' להדיא בדבריו כדעת הסוברים דבעינן שיהא הסכך כשר בפנ"ע צממ"ח, ואין הפסול מצטרף, - אך הנה הארחות חיים בהל' סוכה סי"א הביא מהרא"ה בשם הרמב"ן דכל שחבטן היא כשרה אף אם אין צממ"ח בלא צירוף צל האילן, וכ"נ בד' הריטב"א לקמן שם שכתב בסו"ד דדין זה נכון ומבואר בשם רבינו הגדול מפי תלמידו מורי הרב, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-11)
12. ואף בגונא שהאויר הוא בין הסכך הכשר לסכך הפסול, אין להכשיר בזה מדין לבוד, ונימא דמכח זה העומד דהסכך הכשר מרובה על הפרוץ, כמש"נ לעיל בדין מחצה סכך כשר שיש בו נקבים ומחצה סכך פסול, דכיון דהוא לבוד לסכך הכשר והפסול, אין לחשבו כסכך כשר מדינא דלבוד, - וממקומו הוא מוכרע, שהרי לא מכשרינן בכה"ג אלא כשאין הסכך הפסול מרובה על הסכך הכשר, ולא אמרינן דהסכך הכשר והאויר יחד מרובין מן הסכך הפסול. [↑](#footnote-ref-12)
13. וכ"נ ממש"כ הרמב"ן במלחמות לקמן כ"ב ב' דכ"ה דאגמרי' רחמנא למשה התם לא תפרוץ רובא ה"נ אגמרי' בסוכה לא תסכך בפסול רובא, עכ"ל, ומשמע דהא דתלינן לדין מחצה סכך פסול בדין פרוץ כעומד, אי"ז משום דהסכך הפסול כמאן דליתי' דמי, אלא הויא הפירצה במה שחלק מן הסכך הוא בפסול, וגם בזה נאמרה ההלכה דלא תסכך בפסול רובא. [↑](#footnote-ref-13)
14. ומבו' בד' הרי"ד דגם למ"ד דפרוץ כעומד מותר בטל הסכך הפסול בסכך הכשר כיו"ב, וזה מתפרש למש"כ הריטב"א בעירובין ט"ו ב' דהא דפרוץ כעומד מותר הוא משום דמחצה על מחצה כרוב, וכ"ה משמעות ד' התוס' וש"ר בכ"ד, ויסוד דינא דמחצה על מחצה כרוב, הוא דהמחצה חשיב כרוב, וכמש"כ התוס' בחולין כ"ט א' (ד"ה זיל הכא). [↑](#footnote-ref-14)
15. והנה החזו"א בסימן ק"נ סקי"א כתב להוכיח דכל דהסכך הכשר בפנ"ע הוי חממ"צ ובצירוף הסכ"פ הוי צממ"ח פסולה ואף דהסכך הכשר מרובה על הפסול מהא דפרכינן לקמן ט' ב' דקא מצטרף סכך כשר בהדי סכך פסול, ומבו' דאף כשהסכך הכשר רבה על הפסול מ"מ כל שאין בסכך הכשר לבדו צממ"ח פסולה, ולדעת הפסקי רי"ד ניחא דשאני התם דהסכך הפסול הוא מחובר ולא בטיל, אך לדעת הריטב"א ודעימי' קשיא מהתם, - וצ"ל דכל הא דפרכינן דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, הוא רק משום דהוו ב' סככים חלוקים, ובכה"ג אין הסכ"פ מצטרף להשלים לשיעור צממ"ח, אך כל דהוו סיכוך אחד שפיר מצטרף הסכ"פ להשלים לשיעור צממ"ח, וכ"ה מבו' להדיא בד' הרא"ה והריטב"א לקמן ט' ב' לחלק בזה, ולמש"נ מתפרש היטב הטעם לחלק בזה, דדכל דהוו סיכוך אחד, אנו דנים עליו בכללותו, וכל שנעשה רובו בהכשר יש הכשר על כולו, וע"כ כל דכולו יחד הוי צממ"ח ה"ה כשרה, ומשא"כ בב' סככים, דדנים על כל סכך בפנ"ע, והסכך הכשר יש לו הכשר והסכך הפסול אין לו הכשר, וע"כ כל דהסכך הכשר בפנ"ע הוי חממ"צ פסולה, וכבר עמד בעיקר הדברים בס' משנת אליהו סימן ט"ו סק"ג. [↑](#footnote-ref-15)
16. והעירוני דלפ"ז נמצא, דכל הא דמכשרינן בשיש ריוח ביניהם כמותן, הוא רק כשנתן את הסכך הכשר בין השפודין דהו"ל סיכוך אחד, אך כל שנתן את הסכך הכשר מעל השפודין ויש הפסק ביניהם דהו"ל כב' סככים פסולה, דבכה"ג הרי אנו דנים על הסכך הכשר בפנ"ע ועל הסכך פסול בפנ"ע, וכיון דהסכך פסול אין לו הכשר, תו יש לחשוב להסכך הכשר כפרוץ מרובה כיון שפירצת החמה מרובה על הצל, ואף דבפועל מועיל הסכך פסול דאין החמה נכנסת לשם, הו"ל כעושה סוכתו בעשתרות קרנים והוו הקנים והאויר כי הדדי דפסולה אף דבפועל אין החמה נכנסת לשם, ובכה"ג מודו ש"ר לד' הרמב"ם דסכך פסול כפרוץ הוא נחשב וכל דמחצה כשר ומחצה פסול הו"ל כמחצה סכך ומחצה אויר דפסולה. [↑](#footnote-ref-16)