מראי_מקומות_שמ_א-ה
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סי' ש"מ א-ה**

**ס"א**

★במשנה [צד:] "הנוטל צפרניו זו בזו וכו' ר"א **מחייב** וחכמים אוסרים".

ועי"ש בתוס' דהא דמחייב היינו לר"י שמחייב מלאכה שאינה צריכה לגופה, אבל לר"ש שפוטר ה"נ דפטור דאינו צריך לשערו או לצפרניו.

וכן הוא בתוס' מכות [כ:].

אבל דעת הר"ח דגוזז **חייב** [בגוזז בכלי] אפי' שפסק לעיל [דף יב] כר"ש.

וכן הוא ברמב"ן [קו, קכא:] דגוזז חשיב **צריכה** לגופה היות ומתקן ומיפה את עצמו.

וכן הוא ברי"ף וברא"ש.

וע"ע שו"ת הריב"ש [שצד]

ובשו"ע פסק **חייב** ועין ביאה"ל

וע"ע בביאור הגר"א דהכא סתם כר"י דמחייב במשאצל"ג.

★בביאה"ל על שתי שערות

ע"ע ברש"י [עד.] שאסר באחת פחות משיעור מדין **ח"ש אסור מדאוריתא**.

וע"ע בחכ"צ [פו] דנקט דרק באיסורי אכילה נאמר דין ח"ש ולא בשאר איסורים.

וע"ע ב"קרית ספר" [פי"ח משבת] "המוציא ח"ש פטור וכן כל העושה מלאכה מן המלאכות ח"ש פטור כדאמרינן דכתיב בעשותה כולה ולא מקצתה, ואע"ג דבאיסורי תורה ח"ש אסור מדאוריתא אע"ג דלא לקי שאני התם דמרבי ליה מכל אוכל חלב והכא ממעטינן ליה מבעשותה".

★מלקט לבנות מתוך שחורות

יל"ע שיאסר מצד בורר.

★ודבר זה אפי' בחול אסור משום לא ילבש.

עין ערל"נ [מכות כ:] שמסתפק האם איסור זה נאמר גם בשערות הזקן דהא לית להו לנשים כלל.

ובפשוטו נאסר כמו כל יפוי הגוף שנאסר מצד לא ילבש.

**ס"ב**

★עי' ברש"י עירובין [קג.] דהחותך יבלת יש בזה משום גוזז.

ועי"ש ברש"ש שהקשה "א"כ כל מילה לחייב משום גוזז וכו' ונלע"ד דלא שייך גוזז אלא בדבר הדומה לצמר דגזעו מחליף כגון ציפורן בשבת אבל בשר ועור אין גזען מחליף".

★בביאה"ל ד"ה יבלת

עי' "דבר אברהם" [ח"א כד].

**ס"ג**

★עי' ח"א [מ-ח] "מי שנתפחמה ידו בשבת משחרות הקדירה וכדו' יזהר שלא לנגב ידיו לאחר הנטילה **דהוי כמוחק** רק ימתין עד שיתנגב מאליו".

ולולי דבריו י"ל דאפי' שנאסר מוחק לא ע"מ לכתוב זה הכל במקום שעומד לכתיבה ממילא ע"י המחיקה נעשה כאן מקום ראוי לכתיבה [אפי' שלא התכוון] אבל בממחק בידו לא נוצר כאן מקום ראוי לכתיבה [דהרי ידו אינה עומדת לכתיבה].

★גבי מוחק דיו עי' ברא"ש, דעיקר מחיקה היה באותיות, ובתוספתא התחדש שחייב גם על מחיקת דיו.

והיינו שמלאכת מוחק חיובה [לא כעין סתירה שהיא היפך לבנין ה"נ מחיקה היפך לכתיבה] **הכשרת מקום לכתיבה** ולכן אין נפק"מ אם מוחק אותיות או מוחק דיו.

וע"ע במשב"ז [א].

ויל"ע מהפמ"ג [א"א ז] שכתב "וסבור הייתי אני העני לומר מוחק ב' אותיות על דרך משל והיה כתוב איזה ענין שחייב הוא או חברו חייב לו ורוצה למחוק זה חייב אע"פ שאין רוצה ע"מ לכתוב שתי אותיות וכו'" [והובא בביאה"ל ס"ג ד"ה המוחק דיו].

וההבנה בדין זה רק אם נסבור שחייב על **מחיקת האות** שפיר חייב כה"ג.

אבל אם האיסור מצד הכשרת המקום לכתיבה כאן הרי לא התכוון להכשרת כתיבה [איה"נ אין כאן מקלקל אבל אין את הגדרת המלאכה].

וכן יל"ע בגיטין [יט.] "כתב דיו על גבי סיקרא חייב משום מוחק".

ואם החיוב על מחיקת האות שפיר מחק את האות מהסיקרא, אבל אם החיוב מצד הכשרת מקום מה הוכשר כאן, ויל"ע.

★בענין אכילת עוגה שכתוב עליה.

עי' במרדכי ובב"י ובט"ז ובמשנ"ב.

וע"ע בחזו"א [סא-א].

★עי' "דעת תורה" [ג] בענין לקנח בניר שכתוב בו אותיות.

★יל"ע הליכה ע"ג ציורים שעושים הילדים מגיר אי שרי בשבת או חשיב מוחק.

★בענין פתיחת ספר שכתוב בצידו אותיות.

הרמ"א [תשובה קיט] התיר וכן הוא בט"ז [ב] וע"ע בפרישה.

והלבוש **חשש מחטאת** וכן הוא במג"א.

ובגר"ז מביא את הדעות הנ"ל ומסיים "והמנהג להתיר".

ובחי"א [לח-ד] התיר רק בצריך לספר ואין לו ספר אחר.

וע"ע בחזו"א [סא].

ועיקר היתר הרמ"א שמחוסר קריבה לאו כמחוסר מעשה, דהיינו שגם בזמן הפרדתן יש שם אות על החלקים [ולכן לא נחשב שמחק].

ועי"ש שלפי"ז בעוגה כל הנידון שאוכל **ומאבד את הכתב** אבל אם רק חותך העוגה בין האותיות אין בזה נושא של מחיקה.

וכן יצא שאם יכתוב חצי אות בטבריה וחצי אות בציפורי **יתחייב.**

וע"ע באבנ"ז [רי] מה שחלק בזה.

ובפרישה מתיר מפני שעומד לכך והוי כדלת שאין בפתיחתה וסגירתה משום בונה וסותר.

★יל"ע בענין קילוף ביצה שע"ג הכיתוב אי חשיב מוחק.

**ס"ד-ה**

★עי' מנ"ח שדן אי חייב על כתיבת דיו לח או שחייב רק אחר שנתייבש.

וע"ע בחלקת מחוקק [קכד] גבי נתינת גט בדיו לח.

★עי' או"ש [פי"א-יז] שדן לרמב"ם "שרושם חייב משום כותב" ומה דינו בשמאל.

★עי' מנ"ח שדן כותב ס"ת בשמאל לשיטות שכשר הס"ת האם אמרינן "מיגו דהוי כתיבה לס"ת הוי כתיבה לשבת".

★**"יש ליזהר** שלא לכתוב באצבעו".

עי' במשנה [קד:] "באבק דרכים פטור" ועי"ש ברש"י שני פירושים.

1. כתב בטיט העשוי מאבק דרכים.
2. א"נ על אבק דרכים באצבעו.

ולפי פירוש א' אבק בעלמא אין אפי' איסור מדרבנן.

ובלשון השו"ע **יש ליזהר** יל"ע כוונתו ועי' ביאור הגר"א.

★בענין הגדרת כתב מתקיים.

עי' בביאו"ה ד"ה "במשקין".

וע"ע שעה"צ [שג-סח].

★יל"ע הליכה במנעליו ע"ג חול ונוצר בחול ציור אי אסור מדרבנן כמו כל כתיבה שאינה מתקיימת.

★מתני' "בכל לשון חייב" [קג.]

עי"ש ברש"י, וכן הוא ברמב"ם [פי"א-י] "והכותב **בכל כתב ובכל לשון חייב**.

ובאו"ז [הובא ברמ"א שו-יא] שחייב רק על אשורית.

★לגבי חיוב כותב בחק תוכות.

עי' רשב"א [קד:] ובדבריו יוצא שבשבת פטור.

וע"ע בשו"ת רעק"א תנינא [לא].

וע"ע בר"ן על הרי"ף דבשבת חייב על חק תוכות.

וע"ע נשמ"א [לח-א].

וע"ע "בית שמואל" אבהע"ז [קכה-ג].

★עי' מג"א [י] דאסור לחבר אותיות של כסף ע"ג בגד משום כותב.

וע"ע ח"א [לז] ובנשמ"א [ב].

★יל"ע אי בעינן איזה חיבור וקביעות באותיות ע"ג הבגד או דעצם הנחתם ויצירת המילה חייב אפי' בלי חיבור.