קעד ב-סוף
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות רבית - הרב יהושע ננקנסקי

**קעד ב-סוף**

**ס"ב**

★ואפי' עשה לו שטר ע"ז בקנין.

עי' ביאור הגר"א ומדבריו נראה **שחל קנין המחייבו למכור** [לא שחל מכירה אלא התחייבות על מכירה].

ואין כאן ריבית מטעם "דחסד הוא שרוצה להתחסד עמו", דהיינו בעצם המקח חל לגמרי, ואח"כ מתנדב להחזיר.

ולכאו' זה כל התוספת שהתחדש בס"ב יותר מס"א, שבס"א התנאי לא מחייבו אלא פיטומי מילי בעלמא, משא"כ בס"ב למרות שהתנאי מחייב אבל זה רק אחרי הקנין ובקנין לא חסר שום דבר.

★עי' חו"ד [ב] דקנין גמור לחזור ולמכור נאסר, היות וכל קנין הוא מעכשיו א"כ הקונה נהפך למוכר [כשחל מעכשיו] וא"כ אכילת פירות נאסרה דעד כמה שחל מעכשיו א"כ חייב לו כסף ואכילת הפירות היא עבור ההמתנה.

וע"ע אבנ"ז [ריג].

**ס"ג**

★מקור הדברים בגמ' [סז.] והשו"ע אזיל לפי הגירסא "סמכא דעתא".

ועי' רמב"ם [הל' מכירה פי"א-יב].

ולכאו' גריס **לא** סמכא דעתא **ולא** גמר ומקני [הג"א].

וע"ע בשו"ע [חו"מ רז-ח] שהביא כלשון הרמב"ם.

★ומוציאין ממנו פירות שאכל.

השו"ע לשיטתו [בס"א] דהוי ריבית קצוצה א"כ פשוט שמוציאים.

ולחולקים דס"ל דאינה ר"ק אלא א"ר הכא מודו דמוציאים דהוי מחילה בטעות [ט"ז ג].

ועי' בגידו"ת [ח"ב-ב] דאם הטעם שמה שמוציאים זה מהל' ריבית א"כ לא נחתינן לנכסיו.

ואי הטעם מצד טעות ודאי נחתינן לנכסיו.

**ס"ד**

★קנה כשיעור מעותיך.

במקרה שקנה רק חלק אין כאן כלל הלוואה, וממילא יכול לאכול כל הפירות [אם אין כאן גזל, במקרה שהמוכר נותן מרצונו לאכול הכל].

ומלשון רש"י משמע שנאסר לאכול יותר מכשיעור מעותיו.

ועי' פנ"י שגם רש"י ס"ל שמהל' ריבית שרי לאכול הכל, עי"ש.

**ס"ה**

★שניהם אסורים

המוכר נאסר על הצד שיחול למפרע א"כ נמצא שאכל מחמת המתנת המעות.

ויל"ע אמאי לא נחשב את הפירות בתור חלק מהמחיר, א"כ המוכר יוכל לאכול.

וי"ל דהוי כמפרש שני מחירים.

ויל"ע אי הוי ריבית קצוצה או רק א"ר כמפרש.

וע"ע אבנ"ז [ריג].

★אנכה דמי הפירות

עי' גר"ז [נו] שאם התנאי שאם יפול הבית או ישרף יחזיר לו מעותיו, נאסר הלוקח לדור בו גם אם מתנה שינכה לו השכירות, עיש"ה.

★ריבית ע"מ להחזיר.

עי' ביאור הגר"א.

★עי' ריטב"א [סג.]

**ס"ז**

★מקח שהתבטל א"כ נמצא שהמעות הלוואה, ומה שאכל הפירות הם ריבית.

יל"ע דבר שמסתבר לנו שמה שאוכל אינו מפני המתנת המעות, אלא גם אם לא היה משלם מראש [כגון קונה בהקפה או בשיק דחוי] ג"כ המוכר לא היה תובע שכירות, א"כ לישתרי דהרי אין כאן שכר המתנת המעות.

כגון ספר שנמצא בו פגם, מה שהמוכר לא תובע שכירות לא מפני ההקדמה, וכנ"ל.

★בכל מקח שהתבטל אם יתייקר המוצר נאסר לתת לו מוצר יקר.

ויל"ע אם מצד תנאי פסיקה שרי, כגון שהיה לו עוד מוצר או יצא השער האם מה שעשה קנין גמור [ולא חל] מהני כפסיקה.

★קטן שמכר בזמן שהמכירה לא חלה [וקיבל דמים] והקונה מחזיר גם את הפירות שאכל [נתיה"מ רלה-ד].

**ס"ח**

★מקור הדברים בב"י, וע"ע ש"ך ט"ז.

וע"ע גר"ז [נו].

וע"ע גר"ז [נ].

וע"ע חו"ד.