שיעור כח קעד ח-קעה א-ב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן קסו עד סימן רא - ברכות

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורי הלכה**

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**הלכות ברכות**

**שיעור כח**

**~ סימן קעד סעיף ח - קעה סעיף א - ב ~**

## [סימן קעד סעיף ח] על יין שבתוך המזון כל אחד ואחד מברך לעצמו, אפילו הסיבו יחד. הגה: דלא יכולין לענות אמן, משום דחיישינן שמא יקדים קנה לוושט. הגה: וי"א דאם אמר להם סברי רבותי, וישמעו ויכוונו לברכה ולא יאכלו אז ויענו אמן, אחד מברך לכולם, וכן נוהגין.

### אם מוציא את חבירו בברכת היין שבסעודה

איתא במתני' בברכות (מב, ב) בא להם יין בתוך המזון כל אחד ואחד מברך לעצמו, לאחר המזון אחד מברך לכולם, ובגמרא שם (מג, א) מבואר דהטעם שבבא להם יין בתוך המזון כל אחד מברך לעצמו מפני שאין בית הבליעה פנוי. ורש"י שם פירש שאין לב המסובין אל המברך אלא לבלוע. אמנם הרא"ש שם (סימן לד) תמה שהרי יכול לשמוע את הברכה ולצאת יד"ח. והביא שם את דברי הירושלמי שפירש הטעם שלא יוציא האחד את חבירו שאין יכולים לענות אמן הוא משום דאין משיחין בשעת הסעודה דחיישינן שמא יקדים קנה לוושט.

והנה ברא"ש שם כתב דיש אומרים שלפירוש רש"י אם המברך אומר 'סברי רבותי', והם מפנין את בית הבליעה כדי לשמוע שפיר דמי, שהרי בזה הוא מכוין לצאת ידי חובתו. אמנם בתוס' שם כתבו דלפי הטעם המבואר בירושלמי שחששו שמא יקדים קנה לוושט, אינו מוציא את חבירו אפילו כשאומר 'סברי מורי', דמשום הסכנה עשו לא פלוג דיש לחוש שמא לא יפסיקו, וכן דעת הרא"ש שם (עי' מעדני יו"ט שם אות י). וזה מחלוקת השו"ע והרמ"א כאן דהשו"ע פסק כדעת התוס' והרא"ש ושאר ראשונים דס"ל שהחשש הוא משום שמא יקדים קנה לוושט, ולכן אסור אפילו אם יאמר 'סברי רבותי', ודעת הרמ"א כדעת רש"י שהחשש שלא יכוונו ולכן אם אומר 'סברי רבותי' יכול להוציא אחרים.

ולדעת השו"ע שאף אם אומר 'סברי רבותי' לא יוציא את חבירו, מכל מקום אם אמר כן וחבירו הפסיק כדי לענות לו אמן כתב השעה"צ (ס"ק נ) דלכאורה בדיעבד אינו מעכב, אך הביא דבתוס' שם משמע שהוא לעיכובא, ואפילו אם חבירו הפסיק מאכילתו לא יוכל להוציא אותו, ואפילו בדיעבד. ואף לדעת הרמ"א שיכול להוציא את חבירו אם אמר 'סברי רבותי', מכל מקום כתב הביאור הלכה (ד"ה וכן נוהגין) שאין הידור מצוה של 'ברוב עם' לצאת ע"י אחרים, כיון שלדעת התוס' אין לעשות כן.

### אמירת 'סברי' בקידוש, בחופה וביין שאחר ברכהמ"ז

מבואר ברמ"א דנהגו שבכל מקום שמברכים על היין אומר 'סברי' משום ברכת היין שבתוך הסעודה. וביאר המשנ"ב (ס"ק מו) דהיינו בכל מקום שהאחד מוציא את חבירו ידי חובה, כגון קידוש והבדלה וכהאי גוונא, שתיקנו לומר סברי אטו שתיית היין שבתוך הסעודה. וכתב המשנ"ב דבחופה וברית מילה אין צריך לומר סברי, כי רק במקום שנוטלין רשות שייך לדמות לשתיית יין שבסעודה, אך בזה שאין נטילת רשות כלל [כי הבעל ברית או בעל החתונה מכבדים אותו (שעה"צ ס"ק נב)] אין לחוש. ובשעה"צ (ס"ק נג) הביא דלפי זה גם בברכה על היין של ברכת המזון אינו צריך לומר סברי כיון שנטל רשות מבעל הבית. [ואפילו כשבעה"ב עצמו מקדש המנהג לומר 'ברשות', ואף שבזה הוא אינו נוטל רשות כלל, מכל מקום תיקנו כן כיון שכשאחר מברך צריך לבקש רשות מבעה"ב, ולכן תיקנו כן בכל מקום, אך בחופה שלעולם אין נטילת רשות לא תיקנו כלל.

[אמנם בשעה"צ שם ציין לדברי הלבוש שהביא טעם נוסף שאומרים 'סברי', וז"ל 'לפי שמי שהוא מחויב מיתה בבית דין היו משקין אותו יין כדי שתטרוף דעתו עליו (כמבואר בסנהדרין מג, א), לכך אומרים סברי כלומר תנו דעתיכם להבין מה יין הוא זה שמא יש בו דבר של טירוף והם עונין לחיים' ע"כ. וכוונת השעה"צ שלפי טעם זה גם בברכת היין שאחר ברכת המזון צ"ל סברי. ונראה דלשיטה זו אף בחופה ומילה יש לומר 'סברי', אך כבר כתב בשעה"צ שם שלא נהגו כן].

# סימן קעה

## [סימן קעה סעיף א] הביאו להם יין אחר, אינו מברך בפה"ג, אבל מברך עליו הטוב והמטיב. הגה: אף על גב שאין לו עוד מן הראשון.

### טעם ברכת הטוב והמטיב

ובטעם ברכת הטוב והמטיב כתב המשנ"ב (ס"ק ב) שהוא הודאה על ריבוי היין שהזדמן לו. ועוד הביא מהספרים שידוע שצריך למעט בתענוגי העולם, וכששותה יין יש לחוש שיבוא לידי קלות ראש, ולכן תיקנו שיברך הטוב והמטיב שנתקן על הרוגי ביתר שניתנו לקבורה וכך יזכור יום המיתה ולא יבוא לקלות ראש ע"י שתיית היין.

### אם אין לו מהיין הראשון

כתב הרמ"א שמברך הטוב והמטיב אפילו אם אין לו עוד מן היין הראשון, אמנם המג"א (ס"ק א והביאו המשנ"ב ס"ק ג) הביא דדעת כמה אחרונים שאם אין לו מהיין הראשון אינו מברך הטוב והמטיב, וטעמם נראה דכיון שהוא שותה את היין השני רק מחמת שאין לו עוד יין אחר לא נחשב בזה כ'ריבוי טובה'.

### אם ברכת המזון פוטרת 'הטוב והמטיב'

כתב המשנ"ב (ס"ק ג) בשם המג"א (בהקדמה לסימן) שעל כוס של ברכת המזון אינו צריך לברך הטוב והמטיב אף שהוא ממין יין אחר משום שברכת הטוב והמטיב שבברכת המזון פוטרתו. ובמנחת יצחק (חלק ט סימן יד) כתב שלכן בכל מקום שיש ספק אם צריך לברך הטוב והמטיב, לא יברך ויכוין לפטור בברכת בטוב והמטיב שבברכת המזון.

### לברך הטוב והמטיב אחר שכבר שתה

ודין זה מחודש דהנה מצינו שנחלקו הראשונים אם יכול לברך הטוב והמטיב אחר שכבר שתה, ובבית יוסף הביא בשם ה'מצאתי כתוב' שכתב שבברכת הטוב והמטיב אין צריך לברך דווקא עובר לעשייתן, כיון שהוא רק שבח בעלמא, אמנם הבית יוסף חולק שדין ברכה זו היא כשאר ברכות הנהנין שמברכים עליהם עובר לעשייתן. ובדרכי משה שם הוסיף סברא מנפשיה שיכול לברך אף אחר השתיה, דכיון דעיקר הברכה נתקנה כדי להזכיר את הרוגי ביתר [וכמו שנתבאר לעיל], א"כ אין חילוק אם עושה כן לפניה או לאחריה.

ובמשנ"ב (ס"ק טו) הביא את פלוגתא זו, וכתב דאחר שכבר בלע היין אין כדאי לברך הטוב והמטיב, אך אם היין עדיין בפיו ולא בלע יכול לברך מיד, והיינו שכיון שמכיר בהטבה קודם שבלע יכול לברך אחר כך כמו ברכת הנהנין.

ומעתה לפי זה נראה שדין זה שכתב המנח"י שיכול לסמוך על הטוב והמטיב שבברכת המזון לא נראה שהרי הוא מברך זמן רב אחר שכבר בלע את היין, ומבואר במשנ"ב שאחר זמן לא יברך.

### אם מברך הטוב והמטיב במקום שמברך על היין בפה"ג

כתב המשנ"ב (שם) דבלילי פסח נכון לכתחילה שלא לשתות מין אחר של יין בתוך הסעודה, דכיון שמברך עליו הטוב והמטיב נראה קצת כמוסיף על הכוסות. אמנם מסיק המשנ"ב שאם הוא צמא וחושק לשתות ממנו יכול לברך עליו הטוב והמטיב. אמנם כתב השעה"צ (ס"ק ג) שאם רוצה לקחת יין אחר לקיום אחד מהד' כוסות, וכגון שטעם הכוס הראשון מיין אחד ולא ערב לו, דלכו"ע יכול ליקח מין אחר ולברך עליו בפה"ג וגם הטוב והמטיב. וציין דכן מבואר בפמ"ג ובשערי תשובה.

ומבואר במשנ"ב דאף שמברך על הכוס השני בורא פרי הגפן יכול לברך עליו גם הטוב והמטיב, ובאמת מדברי השערי תשובה אינו מוכח כן, שיתכן שכתב כן רק לשיטת השו"ע בסימן תעד (סעיף א) דס"ל שאין מברכים בורא פרי הגפן על כוס שני, ולכן הוא מברך על הכוס השני הטוב והמטיב, אך לדעת הרמ"א שם שמברכים בפה"ג על כל כוס וכוס, יתכן שלא יברכו הטוב והמטיב על היין. אכן מדברי הפמ"ג באמת שפיר יש להוכיח שאף במקום שמברכין בפה"ג, מברך גם ברכת הטוב והמטיב וכמש"כ להדיא דלדידן מברכים על כל כוס וכוס.

והנה בהגהות הרעק"א כבר דקדק כן מדברי המג"א שהובאו לעיל דברכת המזון פוטרת את ברכת הטוב והמטיב של הכוס שאחר המזון, ומשמע מדבריו דאל"ה היה ראוי לברך בפה"ג והטוב והמטיב על אותה הכוס, וכתב דזה דלא כמו שכתב בשו"ת בית יהודה (סימן מט) דבמקום שמברך בורא פרי הגפן [כגון באופן שהיה היסח הדעת בין שתיה הראשונה לשתיה השניה] אינו מברך גם הטוב והמטיב, דאין מברכין ב' ברכות על כוס אחת. והובאו דבריו בשעה"צ (ס"ק ב), אמנם אחר כך (בס"ק ג) הביא דברי הפמ"ג שיכול לברך הטוב והמטיב על היין של כוס שניה בליל הסדר אפילו שמברך עליה בפה"ג. וצ"ע.

ונראה לבאר דבאמת הדבר תלוי בפלוגתת הפוסקים בטעם הדבר שבליל הסדר נהגו לברך על כל כוס וכוס, דהמשנ"ב (סימן תעד ס"ק ד) הביא ב' טעמים דלדעת הגר"א הוא משום שיש הפסק בין כל כוס וכוס, ולדעת המג"א והט"ז שם הוא משום שכל כוס היא מצוה בפני עצמה, ואי נימא שהטעם שמברכים על כל כוס בפני עצמה הוא משום דהוי מצוה בפני עצמה, יש ליישב דבכה"ג מודה השעה"צ שמברכים גם בפה"ג וגם הטוב והמטיב, ומה שהביא מהבית יהודה שלא לברך הטוב והמטיב במקום שמברך בפה"ג היינו היכא שנמלך מלשתות עוד יין, דאז השתיה השניה היא נחשבת כשתיה חדשה ולכן אינו מברך עליה [אך אם הטעם הוא משום הפסק צ"ע שדברי השעה"צ סותרים עצמם שכתב שיכול בליל הסדר לברך הטוב והמטיב אפילו שיש הפסק בין כוס וכוס, ומאידך הביא את דברי הבית יהודה דבנמלך שצריך לברך בפה"ג אינו מברך הטוב והמטיב. ובשו"ת בית יהודה (סימן נג) מפורש שגם בד' כוסות לא יכול לברך הטוב והמטיב אם מברך בורא פרי הגפן].

ובאופן שמברך על כוס אחת ב' ברכות יש לדון איזו ברכה יברך בתחילה, ונראה שיברך הטוב והמטיב תחילה כדי שלא יהיה הפסק בין ברכת הגפן לשתיית היין [ואף שי"א שברכת הטוב והמטיב היא כעין ברכת הנהנין וכמו שהובא לעיל מהבית יוסף, מכל מקום נראה שאינו ממש כברכת הנהנין שאין להפסיק כלל בין ברכה לשתיה].

### שיעור שתיית היין לברכת הטוב והמטיב

הנה לא נתבאר להדיא בשו"ע ובפסוקים מהו השיעור של יין שישתה ויהיה צריך לברך הטוב והמטיב. ובכף החיים כאן (ס"ק ו) כתב שנראה לו שצריך לשתות שיעור רביעית מהיין הראשון ורביעית מהיין האחרון דזהו שיעור שתיה, והבאי שם בשם ספר 'ארחות חיים' שכתב דאפשר דסגי שישתה כשיעור מלא לוגמיו. ובקצות השולחן (סימן סא ס"ק ד) הוכיח שא"צ רביעית ממש"כ הפוסקים (הובא במשנ"ב ס"ק טו ועי' לעיל) במי שיש לו יין בתוך פיו ונזכר שלא בירך הטוב והמטיב שבולעו ואח"כ מברך [וע"ש במשנ"ב שאם יש לו עוד יין ודאי יכול לברך עליו הטוב והמטיב, וא"כ מוכח שהחידוש דין של יין בפיו הוא כשאינו שותה אלאל רק את היין שבפיו], ומוכח שבשיעור שהוא מכניס לתוך פיו סגי וא"צ רביעית וע"ש שהביא עוד ראיות דא"צ שיעור רביעית וצ"ע לדינא.

### הטוב והמטיב ב'מיץ ענבים'

ולעניין מי ששתה תחילה מיץ ענבים ואחר כך שותה יין אם צריך לברך על היין ברכת הטוב והמטיב, נראה דיש להוכיח מדברי הכף החיים (ס"ק ב) שיש לברך הטוב והמטיב, משום שכתב שם לגבי מי ששתה יין צימוקים ואח"כ יין שמברך עליו הטוב והמטיב, ונראה שדין יין צימוקים הוא כמו מיץ ענבים, שהוא יין שאינו מביא לידי שכרות. אך דעת הגריש"א שמיץ ענבים כיון שאין לו חשיבות של יין כלל אין מברכים עליו הטוב והמטיב, וכן אם שתה אחריו יין אין לברך הטוב והמטיב. אמנם נראה שאם שותה ב' סוגי מיץ ענבים לכו"ע לא יברך כי אין לו הטבה ואין לזה חשיבות.

## [סעיף ב] מברכין הטוב והמטיב על כל שינוי יין מן הסתם, אפילו אינו יודע שהשני משובח מהראשון, כל שאינו יודע שהוא גרוע ממנו.

### על איזה יין מברכים ואם צריך שיהיה יותר טוב מהראשון

בבית יוסף כאן הביא כמה דעות בראשונים אימתי מברך ברכת הטוב והמטיב, ועולה מדבריו דמצינו ג' דעות בראשונים, **א. דעת רש"י** בברכות (נט, א) וכ"כ הרשב"ם בפסחים (קא, א ד"ה אחד שינוי) דמברך הטוב והמטיב כשהביאו לו יין אחר טוב יותר מהראשון, ומשמע דדוקא בכהאי גוונא שידוע שהיין השני יותר טוב מהראשון מברכים הטוב והמטיב. **ב. דעת ר"ת** בתוס' בברכות (שם ד"ה הטוב והמטיב) שאפילו אם היין השני אינו יותר טוב מהראשון מברך עליו הטוב והמטיב, ובלבד שלא יהיה יותר גרוע, והוכיחו דבריהם מהירושלמי בכיצד מברכין (הלכה ח) שרבי היה מברך הטוב והמטיב על כל חבית וחבית שהיה פותח. **ג. שיטת הרשב"א** בברכות שם שעל כל שינוי יין מברכים ואפילו אם ידוע שהשני פחות טוב מהראשון. **ולהלכה** פסק השו"ע כדעת רבינו תם שעל כל שינוי יין מברך אלא אם כן ידוע שהיין הדני יותר גרוע מהראשון.

ויש לדון באופן ששתה יין ושכח לברך הטוב והמטיב דפסק המשנ"ב (ס"ק טו) שאם נזכר בעוד היין בתוך פיו, יכול לברך אחר שכבר בלע, ויש לדון אם בכהאי גוונא כשהיין בתוך פיו הוא מרגיש שהיין השני פחות משובח מן הראשון אם יברך עליו הטוב והמטיב דלכאורה נראה שלא יברך שהרי הוא יודע שהיין השני פחות טוב, אך י"ל דכיון שלא ידע שהוא פחות טוב הרי כבר התחייב בברכה, שהרי הייתה לו ההטבה שבריבוי היין בכך שחשב שאולי הוא יין יותר טעים וצ"ע.

### יין לבן משובח מיין אדום

[המשך סעיף ב] הגה: ואין חילוק בין שניהם חדשים או א' חדש וא' ישן ואפילו שתה ממנו תוך שלשים יום. י"א דאם שתה תחלה יין אדום והביאו לו יין לבן, אף על פי שהוא יותר גרוע, מברך הטוב והמטיב לפי שהוא בריא לגוף יותר מן האדום.

מבואר ברמ"א שיין לבן יותר טוב מאדום כי הוא בריא לגוף, ויכול לברך עליו הטוב והמטיב אף שהוא יותר גרוע. וכתב המשנ"ב (ס"ק יג) דכמו כן אם שתה בתחילה יין לבן ואח"כ שותה יין אדום אינו מברך הטוב והמטיב אא"כ הוא יודע בבירור שהיין האדום טוב יותר ולא יסמוך בזה על ה'סתמא'. ובימינו צ"ע אם נאמר דין זה כיון שלפי הרופאים ביינות שלנו אין הבדל בין יין אדום ליין לבן, וצריך להיות דינו ככל יין שאם לא ידוע שהוא יין רע יותר מברך הטוב והמטיב, ומאידך כשיודע שהיין הלבן יותר גרוע לא יברך עליו.

### יין שהושבח מחמת הוספת חומרים לתוכו

המנחת יצחק (חלק ט סימן יד) דן לגבי השותה יין ולאחריו שותה יין שמצד עצמו הוא פחות טעים מהיין הראשון אך טעמו ערב יותר כי עירבו בבשמים או בשאר חומרים המשבחים אותו, ודבר זה מצוי ביינות מתוקים המצויים בימינו דמחד הרי הוא טוב יותר ויש לברך עליו הטוב והמטיב, ומאידך י"ל שהוא אינו יין כלל ועל הטבה שאינה של יין לא שייך לברך, ונראה שמספק אין לברך על זה, וכן מבואר בכף החיים כאן (ס"ק טו).

**הדינים העולים:**

1. על היין שבתוך המזון כל אחד מברך לעצמו, י"א שהוא משום שיש חשש שיקדים קנה לוושט, וי"א שמשום שאינו מקשיב כדבעי. ולדעת הרמ"א אם אומר סברי שפיר דמי. ולדעת השו"ע י"א שאפילו בדיעבד לא מהני אפילו אם אומר סברי.
2. נהגו שבכל מקום שיש נטילת רשות דיש לומר 'סברי', אמנם בחופה וכדו' שלא שייך נטילת רשות א"צ לומר סברי [ולפירוש הלבוש לעולם אומר סברי אך לא נהגו כן].
3. השותה ב' מיני יין מברך הטוב והמטיב, שהוא הודאה על ההטבה וגם כדי שיזכור הרוגי ביתר ולא יבוא להוללות.
4. אם אין לו מהיין הראשון לרמ"א מברך ולמג"א אינו מברך.
5. אם בירך ברכת המזון פטר ברכת הטוב והמטיב של יין שאחר הסעודה. [והמנח"י כתב שבכל ספק יש לסמוך על זה, ודבריו לא נראים שאחר זמן לא שייך לברך].
6. נחלקו הראשונים אם מברך הטו"ה אחר ששתה, ומסיק המ"ב דאם נזכר קודם שבלע יבלע ויברך.
7. נחלקו האחרונים אם מברך הטו"ה במקום שצריך לברך בפה"ג כשהסיח דעתו. ובפסח סתם המשנ"ב שיברך הטו"ה אפילו שמברך על כל כוס.
8. לא התברר מהו שיעור שתיית היין וי"א שצריך רביעית וי"א שסגי במלא לוגמיו או אפי' בפחות.
9. השותה מיץ ענבים ואח"כ יין י"א שמברך הטו"ה ולהגריש"א אינן מברך.
10. להלכה אינו מברך הטו"ה אלא אם כן היין השני יותר משובח מן הראשון.
11. שתה יין אדום ואח"כ יין לבן י"א שלעולם מברך כי הוא בריא יותר. ובזמנינו נראה שאינו כן.
12. יין גרוע שהושבח מחמת שהוסיפו תבלינים לתוכו אין לברך הטו"ה מספק.