שיעורי תערובת עו1
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / תערובת / תנינא

שיעורי תערובת – עו

**ממו"ר הגאון רבי צבי ובר שליט"א**

יו"ד סי' קי, ה - ו

## קבוע שאין ניכר האיסור מתי חשיב שפירש מהקבוע

[המשך סעיף ה] **מי שלקח בשר מהמקולין ואפילו חתיכה הראויה להתכבד ונמצאת טריפה במקולין ולא נודעו חתיכות הטריפה ואינו יודע מאיזו לקח כל מה שלקחו מהמקולין קודם שנמצאת הטריפה מותר.** ומבואר שכל שפירש קודם שנודע הספק שרי, וכתב החוו"ד (ס"ק יח) שדוקא אם פירש אחר לידת הספק אלא שעדיין לא נודע הספק, כגון שהיו ג' בהמות במקום אחד ונתערבו הריאות ונמצאת אחת טריפה, ואח"כ פירשה בהמה אחת לבית אחר, בזה אמרינן כל דפריש, אבל אם פירש קודם לידת הספק, כגון שנשחטו ג' בהמות בבית אחד ופירש אחד מהם, ורק לאחר שפירש נתערבו הריאות ונולד הספק, זה אינו נחשב שפירש מהקבוע. וטעם הדבר, שמקום הקביעות נקבע בזמן לידת הספק, ולכך אם בשעה שנתערבו הריאות הייתה בהמה אחת בבית זה ובהמה אחת בבית אחר, הרי באותו מקום שנמצאים בשעת לידת הספק זה מקום הקביעות.

**והיינו** משום דס"ל להחוו"ד וכן דעת הרבה אחרונים [כמו שנתבאר בשיעורים הקודמים] שתערובת יבש ביבש אי"צ שיהיו כולם במקום אחד, הלכך אף שבשעת לידת הספק כל בהמה הייתה במקום אחר, מ"מ יש כאן תערובת בהמות, וכיון שהם חתיכות הר"ל ואינם בטילות הו"ל קבוע דרבנן, ולא מהני מה שהיו במקום אחד ונתפרשו, כיון שהיה זה קודם לידת הספק, ופשוט.

**וביד** יהודה (ס"ק כג) הסכים עם עיקר דבריו, ועיי"ש שהאריך לבאר יסוד דין קבוע ומה נחשב פירש, דאין לומר שדין הקבוע הוא שכל שהם במקום אחד הו"ל קבוע, ואם פירש אחד שוב אינו קבוע כיון שאינו במקום אחד עם האחרים [וכן פירשו כמה אחרונים כמו שיבואר להלן], שהרי אין דין הקבוע שיהיו כולם במקום אחד, שהרי גם תשעה חנויות הו"ל קבוע אף שאין הכל במקום אחד. ועוד האריך לדחות כמה דרכים בביאור דין קבוע, ולכך מסיק שלעולם הולכים אחר לידת הספק, והיינו שאם בשעת לידת הספק היתה בחנות הוי החנות מקום הקביעות, ואם היה בבית הו"ל הבית מקום הקביעות.

**ואף** שאין דין במקום שיהיה מקום הקביעות, ביאר היד יהודה שיסוד הקבוע היינו שלא זז ממקומו ופריש הוא כשזז ממקומו, שהפרישה היא כל שהוא נייד, וכמו שמבואר ביומא (פד:) שאם פירשו כולם לחצר אחרת הו"ל כל דפריש, ופירש רש"י כיון דניידי [ואף שהתוס' שם כתבו לבאר שאחר שפירשו כולם לחצר אחרת פירש אחד מהם למקום אחר, היינו משום שאל"כ יחזור הקביעות אחר שבאו לחצר השניה, דהתם כל רגע הו"ל לידת הספק שיש שם עכו"ם אחד], ולכך אם היו כולם במקום אחד ואח"כ פירשו, אפילו אם פירשו כולם יחד אי"ז נחשב קבוע כיון דניידי [מיהו מה שהבהמות זזים בתוך הבית זה לא נחשב פירש כיון שכל הבית הוא מקום קביעותם].

## פירשו כולם יחד ממקומם

**והוסיף** שם היד יהודה שברמב"ם (שבת פ"ב ה"כ) בדין תשעה עכו"ם ואחד ישראל ונפל הגל על אחד מהם (ואין ידוע אם הוא ישראל או עכו"ם), שמפקחים את הגל דכל קבוע בכמע"מ, ואם פירש אחד מהם כל דפריש מרובא פריש ותולין שאותו שפירש היה עכו"ם, וביאר הרמב"ם דמיירי כשפירשו כולם יחד ופירש אחד מהם לחצר אחרת, ומשמעות הרמב"ם דס"ל ג"כ שכל שפירשו וניידו אי"ז קבוע אף שפירשו כולם כאחד, אלא שהרמב"ם הוסיף שפירש אחד מהם אח"כ לחצר אחרת, וטעמו משום שאם לא פירש אחד לחצר אחרת א"א להתיר, שכל שהם ביחד אע"פ שאינם קבועים בכ"ז היות ואיתחזק ישראל כאן א"א לילך אחר הרוב, אבל כשפירש אחד מהם אין איתחזק ישראל.

**והנה** בסעיף ו' איתא **'בעלי חיים ושאר דברים החשובים שנתערבו בהיתר, שאינם בטלים אפי' באלף, אפי' אם פירש אחד מן הרוב אחר שנודע התערובות, אסור. והוא שהפרישו במתכוין, אבל אם פירש ממילא, שרי. הגה: והא דאסור אם הפרישו במתכוין, היינו שלא פירש רק מעט ונשארו מקצת האיסורים במקומם, דאז חיישינן שמא יקח מן הקבוע גם כן. אבל אם נתפרשו כולן ביחד, ולא נשארו במקומן, ובשעת עקירתן פירשו קצתן, אותן שפירשו אז, מותרים.** ומבואר בדברי הרמ"א שאחר שפירשו כולם אף בידיים מותר להפרישם, ולא גזרינן בזה שמא יקח קודם שפירש אחד מהם, ונראה הביאור שהטעם שאסור ליקח בלא שפירש אחד מהם אינו מדין קבוע, שכל שפירשו אפילו פירשו כולם יחד בכל זאת דינם כפירש, אלא שאי אפשר להתירם כיון שאיתחזק איסורא וכמו שנתבאר, ולכן לאחר שפירש אחד מהםאפשר להתירו, שעכשיו אין אנו דנים להתיר אלא את אותו שפירש.

## אמאי כשניידי ופירש אחד מהם מותר, ולא גזרו בזה שמא יקח קודם שיפרוש

**רק** זה צ"ב מאי שנא בקבוע שגזרו בפירש שמא יקח מהקבוע וכאן לא גזרו. ונראה שבקבוע כיון שדינו להיות כמחצה על מחצה קשה להבין החילוק למה בפירש מותר, ולכך אם נתיר את מה שפירש בפנינו יבואו בנ"א לטעות שאף להפריש מהקבוע מותר, דמאי שנא. אבל כל דניידי שהאיסור רק משום דאיתחזק איסורא והי מינייהו מפקת, בזה אין חשש לטעות, שכל שפירש אחד מהם אין איתחזק איסורא.

**ונמצא** גדר הדבר, שכל שבשעת לידת הספק ידוע שבאותו מקום יש איסור הו"ל קבוע, וכשניידי הו"ל פירש ואפילו אם פירשו כולם יחד, אמנם כל שפירשו יחד כשחזרו ועמדו חוזר להיות קבוע, שהרי שוב ידוע שיש שם איסור.

**ונפק"מ** בזה אם נודע שיש איסור בחנות ואינו ידוע מקומו, ואדם אחד קנה כל מה שבחנות, כיון שידוע שיש שם איסור חוזר לקביעותו בבית, ואין חילוק בין אם עדיין הכל בחנות או שהכל בביתו, אע"פ שכל זמן שפירשו ממקומם וניידי כל דפריש מרובא פריש ומותר, אבל אם חזרו ועמדו חזרו לקביעות כיון שיש איסור בתוך התערובת.

## גדר פריש, לדעת הבית מאיר והחיי"א

**ואמנם** דעת הבית מאיר והחיי אדם (בינת אדם שער הקבוע סי' ח) שבאמת דין פריש הוא כשאינו נמצא במקום אחד עם אלו שבקביעות, אמנם זה אפשר רק אי נימא שתערובת יבש ביבש היא דוקא כשנמצאים במקום אחד [וכן באמת מבואר בדברי הבינת אדם שער הקבוע סי' ד' שס"ל שתערובת יבש ביבש זה רק במקום אחד ועיי"ש שהביא שהבית מאיר הסכים עמו], ולכך אם פירש אחד שוב אינו בתערובת, ושייך להחשיבו מחמת זה כפירש, אמנם כבר נתבאר שדעת הרבה אחרונים שתערובת יבש ביבש שייכא אף כשאינם במקום אחד, אלא אפילו אחד בסוף העולם כל שנכנס בספק הו"ל בתערובת, א"כ הרי אף כשאינו במקום אחד עם הקבועים מ"מ הוא בתערובת, ואין טעם לומר שמה שאינו נמצא עם השאר הוא סיבה להחשיבו כפירש. ולשיטתם ע"כ הפרישה היינו רק זה שניידי ואינם עומדים.

**● השיעור נמסר במוצאי ש"ק בבית הכנסת 'בית תפילה' נוה יעקב ●**

**● ניתן לשמוע בקול הלשון טל: [PHONE_REMOVED] קוד 1-3-2-2-1 ובשידור חי מוצש"ק בשעה 10:30 ●**

**● נכתב ע"י א. ה. והיה לעיני מו"ר שליט"א ●**