כא - בדין וסת הדילוג החוזר
קטגוריות: ש_ס / נ נדה / נדה - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / קונטרס ראש דעה

**סימן כא**

**בדין וסת הדילוג החוזר**

**א**

א] **נדה ס"ד א',** איתמר ראתה יום ט"ו בחודש זה ויום ט"ז בחודש זה ויום י"ז בחודש זה, רב אמר קבעה לה וסת לדילוג, ושמואל אמר עד שתשלש בדילוג.

**והתוס'** שם כתבו בשם ר"ת דהא דקבעה וסת לדילוג, הוא כשעשתה ג"פ כסדר הזה, כגון שראתה ט"ו בניסן וט"ז באייר וי"ז בסיון, וכן ראתה ט"ו בתמוז וט"ז באב וי"ז באלול, ועוד ראתה ט"ו בתשרי וט"ז במרחשון וי"ז בכסליו, דחוששת מכאן ואילך ט"ו לחודש זה וט"ז לשני וי"ז לשלישי, ולשמואל צריכה שתשלש בדילוג שתראה בחודש רביעי יום י"ח ובג' חדשים שאחריהם יום ט"ז וי"ז וי"ח וכן בשלישי וכו', דראי' של ט"ו יום בחודש הראשון ל"ה ממנינא.

**ומבו'** בד' הר"ח, דאם ראתה ט"ו בחודש זה וט"ז בחודש זה, וחזרה וראתה כן ג' פעמים לא קבעה וסת כלל, ורק כשראתה ט"ו ט"ז י"ז הוא דקבעה וסת כשחזרה וראתה כן ג"פ, ולדעת שמואל אף בכה"ג לא קבעה וסת ובעינן שתשלש בדילוג.

ב] **אמנם** הנה הראב"ד בבעה"נ בסימן ג' הי"ט כתב, ז"ל, ועוד יש ענין אחר שהיא קובעת ב' וסתות, כגון שראתה ט"ו בחודש זה וט"ז בחודש זה וט"ו בחודש זה וט"ז בחודש זה, כשתשלש בשניהם קבעה לה ב' וסתות, כל חודש בראוי לו וכו', נמצאו אלו שני הוסתות נקבעים מב' חדשים לב' חדשים, וכן בעקירתן כל אחד צריך לעקרו ג"פ מחדשו הראוי, עכ"ל, ומבו' בדבריו דבכה"ג שראתה ב"פ בדילוג וחזרה חלילה וכו' היא קובעת וסת לט"ו ווסת לט"ז, ואף שלא ראתה בהם בחדשים רצופין, מ"מ היא קובעת להן וסת בסירוג.

**ובדעת** הר"ח דפליג ע"ז וס"ל דבכה"ג אינה קובעת וסת, מבו' דקביעות הוסת בכה"ג שחזרה וראתה ג"פ בסדר דדילוג, אינו משום קביעות וסת הסירוג, דהיא קובעת כמה וסתות הסירוג,[[1]](#footnote-2) אלא הוא משום קביעות וסת הדילוג, וע"כ הוא דאינה קובעת וסת אלא כשראתה ג"פ בסדר הראיות דהדילוג.[[2]](#footnote-3)

ג] **ונראה** עוד כמה נפ"מ בפלוגתא זו, חדא, הוא במש"כ הראב"ד דבעקירתן כל אחד צריך לעקרו ג"פ מחדשו הראוי, וזה הוא לטעמי' דבכה"ג היא קובעת ב' וסתות לימי החודש בסירוג, וע"כ צריך לעקור כל אחד ג"פ, וגם נעקר כל וסת כשלא ראתה בו ג"פ, אף שראתה ביום הוסת השני, אך לדעת הר"ח דבכה"ג היא קובעת וסת אחד לדילוג החוזר, נראה דה"ז נעקר בג' חדשים שלא ראתה בהן.[[3]](#footnote-4)

**ועד"ז** נפ"מ עוד, דלדעת הר"ח אין הוסת נעקר כשלא ראתה ג"פ ביום ט"ו, כיון דראתה בחדשים שבינתים ביום ט"ז וביום י"ז, וליכא עקירת ג"פ רצופין, ולדעת הראב"ד נעקר בכה"ג וסתה ליום ט"ו.

ד] **עוד** נפ"מ בזה הוא בגונא דראתה ט"ו י"ז ט"ז וחזרה וראתה כן ג"פ, דלדעת הראב"ד היא קובעת בכה"ג ג' וסתות החודש בסירוג, אך לדעת הר"ח אינה קובעת וסת, כיון שלא באו ראיותי' בסדר דדילוג.

**עוד** נפ"מ בזה, הוא בגונא דראתה בהפלגת ט"ו ט"ז י"ז, וחזרה וראתה עוד ב' פעמים לסדר הפלגות אלו, דלדעת הר"ח היא קובעת בכה"ג וסת הדילוג החוזר, אך לדעת הראב"ד אינה קובעת בכה"ג וסת, דלא מצינו קביעות וסת הסירוג לראות אחת מב' ראיות בהפלגה מסוימת,[[4]](#footnote-5) ועי' בהפלאה בסימן קפ"ט סק"ד שעמד בזה.

**ב**

ה] **והנה** התוס' הקשו ע"ד הר"ח, ז"ל, ותימה למה פירש כן, דא"כ כששאל הש"ס לימא בדרבי ורשב"ג קמיפלגי לא פליגי בראי' ראשונה לחוד, אלא בג' ראיות של דילוג ראשון, ובמסקנא יהי' הפירוש בע"א וכו', עכ"ל.

**ובד'** המהר"ם נראה שפירש בדבריהם דהיינו, דלס"ד דפליגי בפלוגתא דרבי ורשב"ג, הרי דלדעת רב ל"ב שתראה כן ט' חדשים ותחזור על סדר הדילוג ג"פ, אלא אף בו' חדשים שחזרה על סדר הדילוגים ב"פ קבעה לה וסת לדילוג, ולפ"מ דמסקינן דאף רב כרשב"ג, לא קבעה לה וסת אלא בט' חדשים, וכן פירש הדברי חמודות בפי' קמא, והרש"ש כתב דלפ"ז צ"ל בד' התוס', דלא פליגי וכו' אלא בג' ראיות של דילוג "אחרון", וצ"ע בדעת הר"ח בזה.

ו] **עוד** הקשו התוס' ע"ד הר"ח, דאמאי לא סגי בג' חדשים כדפי' בקונטרס, והיינו דמ"ט פירש הר"ח דאירי כשחזרה על סדר הדילוגים ג"פ, הרי הדין נותן דכל שראתה ג"פ בדילוג קבעה לה וסת, וכמש"כ רש"י.

**ומקור** דברי התוס' דבכה"ג היא קובעת וסת, וע"כ הקשו ע"ד ר"ח שלא פירש כן, נראה דהוא מהא דמייתינן לקמן בסוגיין להא דתניא דהיתה למודה לראות יום ט"ו ושינתה ליום ט"ז וכו' שינתה ליום י"ז וכו' שינתה ליום י"ח הותרו כולם ואין אסור אלא מי"ח ואילך, ומבו' להדיא דכל דדילגה ג"פ וראתה ט"ז י"ז י"ח, קבעה לה וסת הדילוג, ומכח זה היא אסורה בחודש שאח"כ ביום י"ט, וגם אינה חוששת בו ליום י"ח, כיון דהוברר לנו שראיית י"ח באה מכח סדר הדילוג, וזהו שהק' התוס' ע"ד הר"ח דמ"ט לא פירש בפלוגתא דרב ושמואל דאיירי בכה"ג.

**אמנם** הנה מד' הר"ח שפירש לפלוגתא דרב ושמואל דאיירי כשחזרה על סדר הדילוגים ג"פ, נראה דס"ל דאם לא חזרה על סדר הדילוגים ג"פ, לא קבעה וסת כלל, וצ"ב הטעם בזה, וביותר דזה נסתר מהא דתניא דשינתה ליום י"ח הותרו כולם ואין אסור אלא מי"ח ואילך, וכנ"ל.

ז] **והנה** בד' התוס' מבו', דלדעת הר"ח כל הא דלשמואל צריכה שתשלש בדילוג, הוא רק בסדר הדילוג הראשון, אך בפעם הב' והג' סגי שראתה בט"ז י"ז י"ח, אך בד' הרשב"א בתוה"ב בית ז' שער ג' יד: מבו' דאף בפעם הב' והג' בעינן שתשלש בדילוג, עיי"ש, וצ"ב טעם הפלוגתא בזה, ועמש"כ בזה הפליתי בסימן קפ"ט סקי"א.

**ג**

ח] **ונראה** לפרש בזה בד' הר"ח, דודאי דכל שראתה ג' ראיות בדילוג מחזקינן דבאו ראיותי' מחמת סדר הדילוג, ואך דמ"מ לא קבעה לה בכה"ג וסת להמשיך לדלג ולראות בי"ח ואילך, דהרי אף מי שבאות ראיותי' בסדר דדילוג, אי"ז בהכרח שתמשיך ותדלג, שהרי אפשר שתחזור ותראה בט"ו וכו' בסדר הדילוג, וכדחזינן דאם חזרה וראתה בט"ו וכו' קבעה לה וסת לדילוג החוזר, וע"כ הוא דלא קבעה וסת אלא כשחזרה על סדר הדילוגים ג"פ, דבכה"ג הוחזקה שראיותי' באות בסדר דילוג החוזר.[[5]](#footnote-6)

**ולפ"ז** נראה, דע"כ הוא דכל שראתה ט"ז י"ז י"ח, אינה חוששת ליום י"ח, דהרי אף דלא קבעה וסת שתמשיך ותדלג, מ"מ הוברר לנו שראיותי' באו מכח סדר הדילוג, וע"כ אין לה לחוש ליום י"ח, כיון דהוברר לנו שלא באה ראייתה ביום י"ח מכח הגורם דיום החודש השוה, אלא מכח הגורם דיום החודש בדילוג.

ט] **ולפ"ז** י"ל, דאף דכשראתה ג"פ בדילוג לא קבעה לה וסת להמשיך לדלג, מ"מ יש לחוש לכך כוסת שאינו קבוע, וזהו הא דתניא דאין אסור אלא מי"ח ואילך, והיינו דהיא חוששת ליום י"ט כוסת שאינו קבוע.

**והטעם** בזה הוא, דאף דאין חוששין לוסת הדילוג קודם שנקבע, כ"ז הוא קודם שדילגה ג"פ, שלא נתברר לנו כלל שבאו ראיותי' מכח סדר הדילוג, אך כל שדילגה ג"פ ונתברר לנו שבאו ראיותי' מכח סדר הדילוג, הרי דאף שלא הוחזק לנו שתמשיך לדלג, מ"מ יש לחוש לכך כוסת שאינו קבוע, וע"כ היא אסורה ביום י"ט.

**ד**

י] **ולפ"ז** נראה דמה"ט כתבו התוס' דכל הא דצריכה שתשלש בדילוג, הוא רק בסדר הדילוג הראשון, אך בפעם הב' והג' סגי שראתה בט"ז י"ז י"ח, - והיינו משום דעיקר הא דבעינן דתשלש בדילוג, הוא כדי להחזיק שבאו ראיותי' מכח הסדר דדילוג, ולזה סגי במה ששילשה בדילוג בסדר הדילוג הראשון, דהרי להחזיק שבאו ראיותי' מכח סדר הדילוג, סגי בסדר הדילוג הראשון שדילגה בו ג"פ, ובמה דבעינן שתחזור ותדלג כדי להחזיק שראיותי' באות כן בקביעות, אין להצריך שתשלש בדילוג.

יא] **ולפ"ז** נראה די"ל, דמה"ט אף לפ"מ דטעמא דרב הוא משום דס"ל כרבי דתרי זימני הוי חזקה, אי"ז טעם אלא דמכח זה סגי במה שדילגה ב' פעמים, אך מ"מ בעינן שתחזור על סדר הדילוגים ג"פ.

**והטעם** בזה הוא, דהנה נת' בסימן י"ט סק"א דדעת הרז"ה דמודה רבי דאין הוסת נקבע אלא בג"פ, ועיי"ש בסק"ט שנתבאר דכ"ז הוא בהא דמהני החזקה להחזיק דהוא גורם קבוע, דלזה בעינן ג' ראיות, אך הא דמחזקינן שבאו הראיות מכח גורם אחד, הוא אף בב' פעמים, וע"כ תליא דין וסת הדילוג בפלוגתא דרבי ורשב"ג, עיי"ש.

**ולפ"ז** י"ל בדעת הר"ח דס"ל כדעת הרז"ה בזה, וע"כ אף דלדעת רבי סגי במה שדילגה ב"פ כדי להחזיק שבאו ראיותי' מחמת הדילוג, מ"מ בעינן שתחזור על סדר הדילוג ג"פ, כדי להחזיק שקביעותה הוא לחזור על סדר זה בכל ג' חדשים.

**ה**

יב] **ובטעמא** דהרשב"א דפליג ע"ד התוס' וס"ל דגם בפעם הב' והג' בעינן שתשלש בדילוג, בפשוטו הי' נראה דפליג ביסוד הדברים וס"ל דגם כדי להחזיק שבאו ראיותי' מכח הדילוג, בעינן שתחזור על סדר הדילוגים ג"פ, וע"כ הוא דס"ל דבעינן דתשלש בדילוג גם בפעם הב' והג'.

יג] **אך** נראה דיש לפרש בזה בע"א, ובהקדם, דהנה בסוגיין מותבינן לרב מהא דתניא דהיתה למודה להיות רואה יום ט"ו ושינתה ליום ט"ז וכו' שינתה ליום י"ז הותר ט"ז ונאסר ט"ו וי"ז וכו', ומשני דאמר לך רב למודה שאני.

**והרא"ה** בבדה"ב בית ז' שער ג' י. כתב, דלדעת שמואל מוכח דלא אמרינן דלמודה שאני, שהרי לדעתו דוסת הדילוג אינו נקבע אלא בד' ראיות, הרי מוכח מהך ברייתא דאף דראיית ט"ו היתה ראיית לימודה, ה"ה מצטרפת לקביעות הוסת, ועי' גם בחי' הרמב"ן בסוגיין שדן בזה.[[6]](#footnote-7)

**אמנם** הנה החוו"ד בסימן קפ"ט סק"ו כתב דלעולם מודה שמואל להא דלמודה שאני, ואך דכל הא דלמודה שאני, הוא רק כשאנו באים לקבוע וסת מכח ראי זו, וכאשר כ"ה לדעת רב דוסת הדילוג נקבע בג' ראיות, והראי' הראשונה היא ראיית למודה, אך לדעת שמואל דוסת הדילוג נקבע בד' ראיות, דעיקר קביעותו הוא מכח ג' ראיות הדילוג, ול"ב להראי' הראשונה אלא כדי שיהא דילוגה ניכר, שפיר מהני לזה אף ראיית לימודה, ויש מקום לפרש כן גם בד' הרמב"ן בתחילת דבריו.

יד] **ובביאור** הנידון בזה נראה, דהנה נראה פשוט הי' לה וסת הפלגה לכ' יום, וראתה בהפלגת כ' יום ביום ט"ו בחודש זה, ואח"כ ראתה בט"ז בחודש זה וכו', דודאי דלמ"ד דלמודה שאני, אין הראי' שראתה בט"ז בחודש, מצטרפת לג' הדילוגים, - והיינו משום דכל הא דראיית ט"ז חשיבא כראיית דילוג, הוא רק כשראיית ט"ו באה מחמת הגורם דט"ו, והיא מדלגת ממנה ורואה בט"ז, אך כל שראיית ט"ו באה מחמת גורם ההפלגה, ומקרה הוא שהוא יום ט"ו, לא חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג.[[7]](#footnote-8)

**ולפ"ז** יש מקום לדון בגונא דראיית ט"ו באה מכח קביעות יום ט"ו השוה, אם בכה"ג שפיר חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג, או דאף בכה"ג לא חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג, דרק בגונא שראייתה בט"ו, היא מכח קביעות יום החודש בדילוג, הוא דראייתה בט"ז חשיבא כראיית דילוג, אך בגונא דראייתה בט"ו היא מכח סדר ראיות אחר, לא חשיבא ראייתה בט"ז כראיית דילוג, ואינה מצטרפת לקביעות וסת הדילוג.

**ובזה** הוא דתליא הפלוגתא אם למ"ד דלמודה שאני אין וסת הדילוג נקבע בד' ראיות שהראי' הראשונה היא ראיית לימודה, דאי נימא דאף אם ראיית ט"ו באה מכח קביעות יום ט"ו השוה, חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג, הרי דלא איכפת לן כלל במה שראייתה הראשונה היא ראיית לימודה, - אך אי נימא דכל דראיית ט"ו באה מכח סדר ראי' אחר, לא חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג, הרי דכל דראייתה הראשונה היא ראיית לימודה, אין ראייתה השני' מצטרפת לג' הדילוגים.

טו] **ולפ"ז** נראה די"ל בדעת הרשב"א, דלעולם מודה ליסוד ד' התוס' דלהחזיק שבאו ראיותי' מכח הדילוג סגי במה שבפעם הראשונה שילשה בדילוג, ואך דס"ל דמ"מ אם בפעם השני' והשלישית לא ראתה ביום ט"ו, הרי נמצא דגם ראיית ט"ו הראשונה לא היתה מכח סדר ראיות זה, וממילא דראיית ט"ז לא חשיבא כלל כראיית דילוג, ואינה מצטרפת לג' דילוגים, - וע"כ אינה קובעת וסת אלא אם גם בפעם השני' והשלישית ראתה ביום ט"ו, דבכה"ג הויא אף ראיית ט"ו הראשונה מכלל סדר ראיות זה, ושפיר חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג.

**ובדעת** התוס' דס"ל דסגי במה שבפעם הראשונה ראתה ביום ט"ו, נראה דס"ל דאף אם ראיית ט"ו לא באה מכח סדר ראיות זה, מ"מ חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג, וע"כ אף דבכה"ג שלא ראתה בט"ו אלא בפעם הראשונה אין ראיית ט"ו מכלל סדר ראיות זה, מ"מ שפיר חשיבא ראיית ט"ז כראיית דילוג, והיא מצטרפת לג' דילוגים, ויש לדחות.

**ו**

טז] **הראב"ן** בב"ק העתיק פי' הר"ח בדין וסת הדילוג, ועיקרו נמצא בפי' הר"ח הנדפס בב"ק ל"ז ב', אלא שבאו הדברים חסרים בדפוס, ז"ל, נגח ט"ו בניסן ט"ז באייר י"ז בסיון וחזר ונגח ט"ו בתמוז ט"ז באב י"ז באלול וחזר ונגח ט"ו בתשרי ט"ז במרחשון י"ז בכסליו זהו שילשה בדילוג, ובנדה נמי כה"ג ראתה ט"ו בניסן ט"ז באייר י"ז בסיון ועוד ראתה ט"ו בתמוז ט"ז באב י"ז באלול ועוד ראתה ט"ו בתשרי ט"ז מרחשון י"ז כסליו, ושמואל אמר עד שתשלש בדילוג, פי' ראי' ראשונה שבט"ו בניסן אינה מן החשבון אלא צריכה לראות ט"ז באייר וי"ז בסיון י"ח בתמוז וי"ט באב וכן לכל חודש [כ'] אלול כ"א תשרי כ"ב מרחשון כ"ג כסליו כ"ד בטבת די' שעתה שכבר קבעה לה וסת לדילוג, עכ"ל.

**וד'** הר"ח צע"ג, דכיון דבהא דרב פירש דקביעות וסת הדילוג הוא בדילוג החוזר, שראתה ט"ז ט"ז י"ז וחזרה וראתה ט"ו ט"ז י"ז וכו', מ"ט בהא דשמואל פירש דהיא רואה ט"ו ט"ז י"ז י"ח י"ט וכו', ולא פירש דראתה ט"ו ט"ז י"ז י"ח וחזרה וראתה ט"ז י"ז י"ח וכו', וכמש"כ התוס' בדעתו.

יז] **ושמא** יש מקום לפרש בד' הר"ח, דס"ל דהפלוגתא דרב ושמואל היא בעיקר הקביעות דוסת הדילוג, דלדעת רב הוי עיקר הקביעות ליום החודש לפי הסדר דדילוג, וע"כ הוא דאף הראי' הראשונה מצטרפת לג"פ, כיון דאף הראי' הראשונה באה מחמת הגורם דיום החודש, אך לדעת שמואל הוי עיקר הקביעות לדלג יום אחד מראייתה הקודמת, וע"כ אין הראי' הראשונה מצטרפת לג"פ, כיון שלא ראתה אותה בדילוג.[[8]](#footnote-9)

**ולפ"ז** י"ל דמה"ט לדעת שמואל אין וסת הדילוג נקבע כלל בגונא שראתה ט"ו ט"ז י"ז י"ח וחזרה וראתה ט"ז י"ז י"ח, וחזרה וראתה ט"ז י"ז י"ח, והיינו משום דראיית ט"ז שראתה בפעם הב' והג', לא באה בדילוג מראייתה הקודמת, וע"כ אינה מכלל הקביעות דוסת הדילוג, ורק לדעת רב דאף הראי' הראשונה הוי מכלל הסדר דוסת הדילוג, כיון דעיקר קביעות הוסת הוא ליום החודש, ע"כ היא קובעת וסת בכה"ג שראתה ט"ו ט"ז י"ז וחזרה וראתה כן עוד ב' פעמים, אף דראיית ט"ז שראתה בפעם הב' והג' לא באה בדילוג.

יח] **אך** אכתי צ"ע, דכיון דלדעת רב אף שראתה ט"ו ט"ז י"ז לא קבעה לה וסת להמשיך לדלג, א"כ מ"ט לדעת שמואל כשראתה ט"ו ט"ז י"ז י"ח קבעה לה וסת להמשיך לדלג.

**וי"ל** בזה לפמש"נ לעיל סק"ט, דאף דכשראתה ג"פ בדילוג לא קבעה לה וסת להמשיך לדלג, מ"מ היא חוששת לכך כוסת שאינו קבוע, וי"ל דזהו מש"כ הר"ח דהיא רואה כ' אלול וכ"א תשרי וכו'.[[9]](#footnote-10)

**וי"ל** עוד בזה, דכל הא דלדעת רב כשראתה ג"פ בדילוג לא קבעה וסת להמשיך לדלג, הוא משום דס"ל דעיקר הקביעות דוסת הדילוג הוא לימי החודש לפי סדר הדילוג, ומה"ט הוא דלא קבעה וסת להמשיך לדלג, כיון שלא הוחזקה לראות בימים אלו, וכמש"נ כן לעיל בהערה ה', אך לדעת שמואל דעיקר הקביעות דוסת הדילוג הוא לדלג יום אחד מראייתה הקודמת, שפיר היא קובעת וסת להמשיך לראות בדילוג יום אחד מראייתה הקודמת.

**ז**

יט] **ויותר** נראה בדעת הר"ח, דכל הא דס"ל דאינה קובעת וסת להמשיך ולדלג, וע"כ לא קבעה וסת אלא כשחזרה על סדר הדילוגים ג"פ, כ"ז הוא משום שלא שילשה בדילוג, וע"כ אף דס"ל לרב דראי' קמייתא ממנינא, והיא מכלל סדר ראיות זה, מ"מ לא קבעה לה וסת להמשיך ולדלג, כיון שלא הוחזק ג"פ שהיא מדלגת, אך כל ששילשה בדילוג, שפיר היא קובעת לה וסת להמשיך ולדלג, - וע"כ כיון דלדעת שמואל קביעות וסת הדילוג הוא רק כששילשה בדילוג, הרי דבכה"ג שפיר היא קובעת וסת להמשיך לדלג, וא"צ שתחזור ג"פ על סדר הדילוגים.

כ] **ולפ"ז** מתישב היטב לדעת הר"ח הא דתניא דשינתה ליום י"ח אינו אסור אלא מי"ח ואילך, והיא אסורה בחודש שאחריו ביום י"ט, והיינו משום דהתם דאיירי דדילגה ג"פ, שפיר היא קובעת לה וסת להמשיך לדלג, וכנ"ל.[[10]](#footnote-11)

**ונמצא** עוד לפ"ז, דכל מה שהצריך הר"ח דתחזור על סדר הדילוגים ג"פ, הוא רק לפ"מ דמסקינן דרב כרשב"ג, אך לפ"מ דס"ד דרב כרבי דבתרי זימני הוי חזקה, הרי דכיון שהוחזקה ב"פ שהיא מדלגת, שפיר היא קובעת לה וסת להמשיך ולדלג, וצ"ע בזה.

1. ויש להסתפק אם הוא משום דהר"ח פליג על עיקר הקביעות דוסת הסירוג, עכ"פ כשראתה ראיות אחרות באמצע, או דהוא משום דס"ל דוסת הסירוג אינו נקבע אלא בד' ראיות, וכל שחזרה על סדר הדילוג ג"פ ל"מ לקבוע וסת מכח דין וסת הסירוג, וע"כ הוא דאינה קובעת וסת אלא לפי דיני הקביעות דוסת הדילוג. [↑](#footnote-ref-2)
2. אמנם הנה הרמב"ן בסוגיין בתחילת דבריו, דן לפרש דאיירי הכא כשהראי' הראשונה היתה בהפלגת ל"ב והשני' היתה בהפלגת ל"א והשלישית היתה בהפלגת ל"ב, וכתב דבכה"ג אינה קובעת וסת, ובחי' הר"א שם הוסיף לפרש דלדעת רב היא קובעת וסת בכה"ג כשחזרה וראתה ראי' רביעית בהפלגת ל"א, ולדעת שמואל היא קובעת וסת כשחזרה וראתה ראי' חמישית בהפלגת ל"ב, - והנה הרי הקביעות בכה"ג הוא לדילוג החוזר, ומבו' דאף שלא ראתה בכל סדר דדילוג ג' פעמים, וגם לא חזרה על סדר הדילוג ג"פ, ה"ה קובעת וסת, וזה שלא כיסוד ד' הר"ח דאינה קובעת וסת הדילוג החוזר אלא כשראתה בכל סדר דדילוג ג"פ וחזרה על סדר הדילוג ג"פ, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-3)
3. ולא אמרינן דכיון דוסת זה אינו נקבע אלא בט' חדשים, אף אינו נעקר אלא בט' חדשים, וכמש"כ הראב"ד בבעה"נ דכדרך קביעות הוסתות כך הוא דרך עקירתם, והיינו משום דהא דאינו נקבע אלא בט' חדשים, הוא משום דבעינן להחזיק גם את עיקר הדילוג, וגם את חזרתו, אך לעקירת הוסת סגי במה שלא נהג הוסת ג"פ. [↑](#footnote-ref-4)
4. אך י"ל דאף דהראב"ד נחלק ע"ד הר"ח וס"ל דהיא קובעת וסת אף כשראתה ט"ו ט"ז ג' פעמים, מדינא דוסת הסירוג, מ"מ לא נחלק עמש"כ הר"ח דאיכא קביעות דוסת הדילוג החוזר, וע"כ בכה"ג שראתה בהפלגת ט"ו ט"ז י"ז וחוזר חלילה, תקבע וסת לוסת הדילוג החוזר. [↑](#footnote-ref-5)
5. וי"ל עוד בזה, לפמש"כ הראב"ד בבעה"נ שער הוסתות סימן ג' ה"י והכ"ב דבוסת הדילוג האחרון מתיר את הראשון ובסופו הותרו כל הראשונים, ומבו' בדבריו דעיקר הקביעות דוסת הדילוג הוא דבכל חודש היא רואה מחמת גורם אחר, ואך דהו"ל סדר אחד, דבכל חודש יום אחר גורם לראייתה, - וי"ל דמה"ט אף אם ראתה ג"פ בדילוג, לא קבעה וסת להמשיך לדלג ולראות, כיון שלא הוחזק גורם אחד ג"פ, ול"ד לשאר וסתות הנקבעים בג"פ, דהוחזק ג"פ דגורם זה גורם לראייתה, וע"כ רק אם חזרה על סדר הדילוגים ג"פ, והוחזק כל אחד מימי הדילוג ג"פ, ה"ז מועיל להחזיק שתמשיך ותראה בסדר זה. [↑](#footnote-ref-6)
6. והרמב"ן בסו"ד כתב דכל הא דלית לי' להא דלמודה שאני, הוא רק בכה"ג דאינו שינוי גמור ועל הוסת הראשון היא מדלגת והולכת, עיי"ש.

   ובזה נראה לישב סתירת ד' הרמב"ן בהלכותיו, דבדבריו בפ"ה הי"ב מבו' דוסת הפלגה בדילוג נקבע בד' ראיות, ואף דוסת הדילוג אינו נקבע אלא בד' ראיות, מ"מ גם בוסת הפלגה בדילוג סגי בד' ראיות, וכ"ה מבו' בדבריו שם הכ"ב לפי הגיר' שלפנינו, וצ"ע ממש"כ בפ"ו ה"ד, ז"ל, שינתה ראיותי' ולא השותה אותן, כגון ששינתה פעם אחת ליום ל' והשנית לל"ב והשלישית לל"ד נעקר הוסת הראשון ואין לה וסת לזו, עכ"ל, ותיקשי דמ"ט אינה קובעת וסת הפלגה בדילוג דב' ימים.

   ונראה דהישוב לזה הוא, דשאני התם דהראי' שראתה קודם הפלגת ל', היא ראיית לימודה, וע"כ אינה מצטרפת לד' הראיות דבעינן בוסת הפלגה בדילוג, ול"ד להא דתניא בוסת החודש בדילוג דמצטרפת ראיית לימודה, דהיינו רק בכה"ג דאינו שינוי גמור ועל הוסת הראשון היא מדלגת והולכת, וכבר כתב כעי"ז הפרד"ר בפתיחה לסימן קפ"ט עמ' כ"ג, - ואמנם אכתי צ"ב בטעם הא דבוסת הפלגה הנקבע בד' ראיות שיש בהן ג' הפלגות, ה"ז נקבע אף אם הראי' הראשונה היתה ראיית לימודה, ווסת הפלגה בדילוג, אינו נקבע בכה"ג שהראי' הראשונה היתה ראיית לימודה, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-7)
7. ואמנם אי נימא דקביעות וסת הדילוג, הוא שקביעותה הוא להפליג חודש ויום מראייתה הקודמת, שפיר י"ל דאף אם ראייתה בט"ו היתה בגרמת ההפלגה, מ"מ חשבינן לראייתה בט"ז כראיית דילוג, ודברינו הם לפי משמעות ד' הראשונים בכ"ד דעיקר הקביעות דוסת הדילוג הוא דיום החודש גורם לראייתה, ואך שבכל חודש יום אחר גורם לפי סדר הדילוג, וע"כ כל שראייתה בט"ו לא היתה בגרמת יום החודש, לא חשבינן לראיית ט"ז כראיית דילוג.

   ויש להוסיף, דלכאו' הך דינא דבכה"ג שראייתה בט"ו היתה בגרמת ההפלגה, אין הראי' שראתה בט"ז מצטרפת למנין הדילוגים, הוא בכלל מש"כ הרמב"ן בסו"ד דהא דלית לי' לשמואל דלמודה שאני, הוא בכה"ג דאינו שינוי גמור ועל הוסת הראשון היא מדלגת והולכת, - אך כ"ז הוא לפי ל' הרמב"ן שלפנינו דדבריו אלו הם גם בטעמא דשמואל, אך לפמש"כ בחי' הר"א שם דטעם זה הוא רק בהא דס"ד לרב דלא אמרינן למודה שאני, אך הא דלדעת שמואל לא אמרינן למודה שאני הוא מטעם אחר, אשר כן נראה ממש"כ הרמב"ן שם ע"ז דהוא כמו שפירשתי, אין להביא משם. [↑](#footnote-ref-8)
8. אמנם יש להעיר בזה ממש"כ הראב"ן שם בשם הר"ח, דהא דאמר רבא דשמע קול שופר וכו' נעשה מועד לשופרות, הוא לאשמועינן דבזה גם לדעת שמואל סגי בג' נגיחות, עיי"ש, ואם הפלוגתא דרב ושמואל אינה בדין חזקת ג"פ אלא היא בביאור הקביעות דדילוג, ל"ה מקום לתלות לדין מועד לשופרות בפלוגתייהו.

   ועיקר הך מילתא דפלוגתת רב ושמואל ל"ה בביאור הקביעות דדילוג, יש ללמוד כן גם מדעת רש"י ודעימי' דגם דין מועד לסירוגין תליא בפלוגתייהו. [↑](#footnote-ref-9)
9. ומש"כ הר"ח שם דאמרינן בזה די' שעתה, הוא משום דא"צ לחוש ליום כ' אלול וכו' כוסת קבוע, דשמא לא תמשיך לדלג, מ"מ כל שראתה בו מחזקינן דהוא מחמת וסתה לדילוג, וע"כ אמרינן בזה די' שעתה, ודמי לדין ימי זיבה, דאף דאינה חוששת בהן לוסתה כוסת קבוע, מ"מ כל שראתה בהן ביום וסתה, אמרינן די' שעתה, (ואך דהתם הוא רק בצירוף הא דהיא מסולקת דמים בימי זיבה וכמו שאמרו לקמן ס"ח ב'). [↑](#footnote-ref-10)
10. והא דמותבינן לרב מהתם, י"ל דהוא מהא דתניא דשינתה ליום י"ז נאסר ט"ו וי"ז, ולדעת רב דבג' ראיות מפרשינן שבאו ראיותי' לפי סדר הדילוג, לא הי' לה לחוש ליום י"ז, כיון דהוברר לנו שלא באה ראייתה ביום י"ז מכח הגורם דיום החודש השוה, אלא מכח הגורם דיום החודש בדילוג, וע"ד שנת' לעיל סק"ח. [↑](#footnote-ref-11)