תחומין פרק ד מד עב - מה עא_1
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב יהושע  ננקנסקי

**מד:-מה.**

★ומה אילו שבת במערה שבתוכה ארבעת אלפים וכו'.

עיקר דברי הסוגיא שמערה אינה כעיר, דהשובת בעיר יש לו אלפיים אמה לכל רוח והולך את כל התחומין גם בלי דין הבלעת תחומין, ואינו קשור כלל לפתח, וגם כשיצא מפתח אחד הולך את כל היקף העיר כי הכל תחום אחד גדול.

במערה זה דין אחר, יש לו **אלפיים מהפתח** היות ושביתתו מתחת הקרקע מעל הקרקע זה דין אחר, ויש לו אלפיים מהפתח. ולכן תלוי מאיזה פתח יצא, והא דמהלכת כל הגג זה מדין הבלעת תחומין.

ואת חידוש הגמ' יכלו לומר גם במערה 3000.

[יתכן שאם במערה יש סביבותיה מחילות וכדו' יהלך אלפיים לכל רוח גם בלי דין הבלעה וכמו בתחום העיר].

★וכשמהלך על כל גג המערה עי' ברש"ש ובמהרש"א דבעינן שיהיה מועט פחות מארבעת אלפים, שאם יש ארבעת אלפים ממש אין כאן הבלעת תחומין אלא תחומין דבוקים זה בזה, ולא סגי בהכי דבעינן מובלעים זה בזה. וע"ע בזה לקמן.

★והא דהקשו לרבה עי' תור"פ ובתוס' הרא"ש.

★לרש"י [ד"ה רב שימי], רבה בלישנא קמא חלק על נהרדעא לעיל "דאי פקח עיל לתחומו וכיון דעל על".

וכן דעת הראב"ד [פכ"ז יא].

ובתוס' וברמב"ן [מלחמות] ובריטב"א פליגי.

ובדעת רש"י ע"ע "מרכבת המשנה" [פי"ב טו].

★ובתירוץ הגמ' נחלק בין שבת ללא שבת עי' רש"י וריטב"א.

ובראב"ד ביאר באו"א היות ושבת רשותו עולה עד לרקיע ומה שמהלך בגג זה לא מדין הבלעה אלא זהו תחומו. וע"ע ברשב"א מה שהשיג עליו.

★לפירוש ב' ברש"י הנושא הוא דהבלעת תחומין הוא גם **בדבוקות** לא רק במובלעות.

וע"ע בגאו"י מה שהקשה.

וע"ע ברשב"א ובריטב"א.

**מה.**

★לדבר מצוה מודו ליה.

עי' חזו"א [פ לדף מה].

★בתוס' [מד:] משמע דהא דנחמיה חשיב כדבר רשות ולרבנן לא נאמר בו דין הבלעת תחומין דרבנן מודו רק במצוה לא באונס.

וע"ע בריטב"א דהא דנחמיה חשיב **דבר מצוה דהוה טריד בשמעתיה.**

וע"ע בבעה"מ [סוף פירקין] דרבנן מודו גם באונס ושוגג כמו בדבר מצוה, וכל מאי דפליגי רק **ביצא במזיד.**

וכן משמע ברש"י [נב:] דמוקי לפלוגתא דר"א ורבנן במזיד.

וכעי"ז בתור"פ.

★באותה שעה התקינו שיהיו חוזרים למקומם.

בסוגין טעם התקנה מחמת חשש סכנה, וע"ע בתוס' לעיל דהטעם משום דהתירו סופם משום תחילתם.

וע"ע בהגהות ראמ"ה.

★מי שישב בדרך

לרש"י מיירי בתוך תחום העיר.

וע"ע ברי"ף שהביא פירוש ר"ח דמיירי תוך ד' אלפים.

והא דר"מ נקט בלשונו לא יכנס משמע שלא נכנס כלל לעיר לר"ח שפיר ולרש"י עי' בריטב"א.

★ביאור המחלוקת של ר"מ ור"י.

1. ברשב"א, דר"י סבר היות וברצונו לכנס לעיר ואם היה יודע שהוא בתוך תחום העיר היה נכנס **מסתמא דעתו לקנות שביתה בעיר** [דמה שקנה במקומו הוא בטעות].

ור"מ סבר דקנה שביתה במקומו, ושאני מספינה דלעיל דאמר להם ר"ג שקנו שביתה בעיר [כשהיו תוך תחום העיר] "דהתם הספינה מהלכת ודעתם על העיר, וכו'".

1. דנגרר אחר העיר [ולא מצד דעתו] אלא "העיר מושכתו לשביתה" [ריטב"א מז: ד"ה תני, בשם הר"מ ב"ר שניאור].

★עי' ברשב"א **שאם אמר בפירוש שביתתי במקומי** מודה ר"י לר"מ שעקר שביתתו מהעיר.

וע"ע בריו"נ דגם כה"ג קנה שביתה בעיר.

★כשלא היה בדעתו להכנס לעיר עי' ב"י ובמשנ"ב.

★עי' במשנ"ב [ב] דכל מה שקנה שביתה בעיר "לטובתו הקילו עליו אבל אם ברצונו להשאר במקומו הרשות בידו".

וע"ע במנ"ח [כד].

★רש"י ד"ה "בלבו היתה"משמע דר"מ מודה **כשידע שהוא בתוך התחום.**

וע"ע בשפ"א שגם במסופק חשיב דעתו.

וע"ע בריו"נ.

★**מעשה** בבני ישיבה שנסעו לזכרון יעקב והנסיעה התעכבה וסמוך השקיעה ירדו באיזה מקום ולא ידעו מה דינם ועמדו במקומם, ועוברי האורח שעברו שאלו ע"כ והזעיקו את אחד מרבני אור עקיבא הסמוכה ואמר להם היות והם בתוך תחום העיר אור עקיבא יש להם את כל העיר [כסוגיין].

ויל"ע אי חשיב שכוונתם להגיע לאור עקיבא דהרי רק בדעתו להכנס לעיר קנה שביתה ומקום הספק היות ועיקר דעתם להגיע לזכרון יעקב רק האוטובוס בדרכו עובר דרך אור עקיבא וא"כ יש להסתפק אי חשיב כוונתם להגיע לעיר.

ועדיין י"ל אחרי ששבתו כאן ודאי דעתם שבמוצ"ש יכנסו לעיר הקרובה וא"כ שפיר חשיב דעתו להכנס לעיר.