חזקה שלא נתבררה בשעתה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב ישעיה הלברשטט / חזקה ורוב

חזקה שלא נתבררה בשעתה

א. **י"א.** **תוד"ה אתיא מפרה, וי"ל דכל חזקה שלא נתבררה ולא נודעה אפי' שעה אחת לא אזלינן בתרה.** וכ"כ **התוס' בנדה** דף ב: ד"ה דאיכא ריעותא מגופה. וכ"כ **התורא"ש** כאן ובנדה, **וברא"ש** כאן, ועי' **ברשב"א** בשמעתין דהביא דברי התוס'.

והנה יסוד הדין בזה הוא דתורת חזקה כל ענינה הוא שלא לשנות מהמוחזק לנו, דאין הלכה בעלמא שלא לשנות מהודאי דהיה אתמול דודאי דברים משתנים ומתחדשים אלא כל עצמה של פרשת חזקה היא שלא לשנות מהידוע לנו ומהמוחזק לנו דכמו שהיה התפיסה שלנו על הדבר בתחילה כך נמשיך להחזיקו עד שיודע לך.

עי' היטב בלשון הראשונים ובפשטות ר"ל דאינה חזקה לגמרי ויל"ע בזה דיש לשונות דמורים דהיא רק חזקה שאינה אלימתא.

ב. והנה בתוס' מתבאר דגם חזקה בלא ריעותא היא בכלל האי דינא דאינה חזקה אלא בחזקה שנתבררה לפנינו, וצ"ע דבפשוטו חזקה בלא ריעותא ענינה הוא דאל תסתפק כלל וכמש"כ רע"א כתובות י"ג ועוד הרבה אחרונים (והארכנו בזה בסימן בענין חזקה עם ריעותא ובלא ריעותא), וא"כ לכאו' עיקר המכוון בזה הוא לומר דלא נחשב לספק וא"כ מ"ט בעינן לזה שיהא נתבררה בשעתה.

וי"ל מדבעינן לפרשת חזקה אלמא יש כאן שם ספק, אלא דנאמר להחזיק את הדבר שאין בו ספק והיינו דאע"פ שאין לן הכרעה בגופא דעובדא דהרי אי"ז אלא חזקה, מ"מ ענינה לנהוג דאין בדבר ספק כלל (ולכך ע"א אינו נאמן כנגד זה), אבל יסוד דינו הוא דין חזקה ולא דנאמר בזה דרגת הספיקות מה נחשב ספק ומה נחשב חששא בעלמא דלעולם הוא ספק ואפ"ה איכא דין חזקה דענינה דאל תביא דבר זה לבית הספק ויסוד דינו הוא דין חזקה ולכך בעינן לזה שהובררה בשעתו היינו דהוברר לי שדבר זה אין בו ספק ולפיכך אין לחדש בו ספק.

ג. עי' חמד"ש סי' כ"ה דטעם הדבר ע"פ הר"מ פיה"מ בנזיר, ועוד כתב החמד"ש שם ס"ק ט' להקשות דכל הפס"ט הוא חזקה שלא נתבררה בשעתה ונראה דלטעמיה הוא אבל באמת פשט הדברים הוא דיסוד דין חזקה הוא לא לשנות מהמוחזק לנו ואי"צ דיהא זה דוקא בידיעית האדם בפועל דגם כאשר יש עד בתוך גופה נחשב דידוע לנו כי ברור לנו הדין בזה.