שומר בק_ו מיד אתי
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / העור והרוטב / יד ושומר

חולין קיח. שומר בק"ו מיד אתי

מבואר בסוגיין שומר להכניס ולהוציא לא צריך קרא דאתי בק"ו מיד, וע"כ אתא לצירוף.

והק' האחרונים דכמה נפק"מ איכא בין שומר ליד ותיקשי דאיצטריך קרא להכי:

א. רעק"א קיח: הק' לשיטת התוס' לו: ורמב"ן ורשב"א קיח: דאף למ"ד אין יד להכשר מ"מ שומר להכשר שפיר איכא.

ב. תפא"י וחזו"א-ריד (קיח:) הק' דלקמן קיח: איכא מ"ד דשומר בפחות מכזית ויד אינו אלא בכזית?

ובחזו"א כתב דעיקר החילוק בין שומר ליד הוא משום החשיבות וממילא מסברא אחר דילפינן מיד אמרינן דשומר הוא אפי' בפחות מכזית ול"ש בזה דיו.

והוסיף דלא מיבעיא לשיטת רש"י אלא אף לשיטת הרמב"ן י"ל דעיקרו של השיעור הוא סברא ולא משום דין הטומאה, ולכך אף בלא קרא מיוחד לשומר אמרינן כן, וצ"ב, ועוד נתבאר במקו"א.

ג. סוכה יג: ידות שבססן וגלי דעתיה דלא ניח"ל שישמשו כיד טהרו ואין מק"ט, ולענין שומר כתב בחזו"א בשם הג' הרד"ל דאף בזה טהור, אבל בחזו"א חלק ע"ז דסו"ס הרי הוא משמר ולא אכפ"ל שהבעלים לא ניח"ל בשמירה, ולד' צ"ע דאיצטריך קרא לכה"ג.

ד. מבואר במתני' קכה: קולית סתומה של נבילה אינה מטמאת, דלא אתא לכלל מגע שא"י ליגע במוח, וכתב שם רש"י דאף שהוא שומר מ"מ לא נתרבה שומר בכה"ג.

ובתוס' קכו: כתבו דכ"ז לענין טומאת נבילות דילפינן מקרא דלא אתא לכלל מגע אינו מטמא, אבל לענין טו"א ילפינן מגזיה"כ דשומר חיטה בקליפתה שנטמאת אף דלא אתא לכלל מגע, והק' בלב אריה ותפא"י שם דא"כ איצטריך קרא דשומר להכי.

ותי' אחרונים דכל הנך נפק"מ הוא רק לבתר דקי"ל דשומר מצטרף לכביצה, לכך יש לו הכשר ושיעורו בפחות מכזית, ואף שבססן הוא חלק מן האוכל לגמרי.

וכן תי' בזה ד' התוס' קכו: דאין כוונת התוס' דלענין טו"א איכא גזיה"כ בעלמא דאף דלא אתא לכלל מגע מטמא, רק עיקר כוונת התוס' דלענין דין שומר מצטרף לא נתחדש האי כללא דלא אתא לכלל מגע, וביותר יש להטעים דחשיב אתא לכלל מגע דכיון שהשומר הוא ממש חלק מן האוכל הרי מגע השומר כמגע האוכל ממש וחשיב אתא לכלל מגע.

והנה במש"כ האחרונים הטעם שיש שומר לפחות מכזית הוא משום שמצטרף כ"כ בתו"ר קכד: דלענין טומאה חמורה שאין השומר מצטרף רק מכניס ומוציא הוי כיד שאין יד לפחות מכזית.

אבל דבריו צ"ע רב מסוגיא ערוכה קיח: גבי נבילה דאף לענין זה אמרינן יש שומר לפחות מכזית, אף שאין בו נפק"מ אלא להכניס ולהוציא, וכבר עמד בה בתפא"י על דבריו דלעיל, וע"ע בשטמ"ק הנדמ"ח קכד: מש"כ ע"ד התו"ר.

ותי' בתפא"י דלעולם כל הדין של פחות מכזית הוא רק אחר גזיה"כ דמצטרף, ומ"מ גם לענין טומאה חמורה נתחדש דין זה דשומר הוא חלק מן האוכל, אלא דאתא גזיה"כ מיוחדת להגביל דמ"מ אינו מצטרף בפועל, אבל מ"מ הועיל זה לענין פחות מכזית [ועצ"ע א"כ מה"ת דקרא דשומר אתא למימר דמצטרף דלמא איצטריך להיות כשומר של טומאה חמורה שהוא בפחות מכזית ומ"מ אינו מצטרף].

ותי' זה לענין שומר בפחות מכזית אינו מועיל אלא לדעת התפא"י שעיקר הטעם דשומר בפחות מכזית הוא מכח ההלכה דשומר מצטרף.

אבל נתבאר במקו"א ד' החזו"א שעיקר החילוק בין יד לשומר אינו משום ששומר מצטרף אלא משום חשיבות של השומר שהוא יותר חשוב מיד ואף בפחות מכזית חשיב, ולפי"ד א"א לתרץ כתי' זה רק החזו"א לפי דרכו הוצרך לתרץ קו' זו באופ"א והבאנו לעיל תי'.