הדלקת הנר א
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רסא וסימן רסג - הדלקת הנר

**שיעורי הלכה**

### ***שיעורים על סדר השו"ע***

### ***מפי מו"ר הגאון***

### ***רבי רפאל צבי ובר שליט"א***

הלכות הדלקת הנר

##### **או"ח סימן רסג סעי' א שיעור א**

***[סעיף א] יהא זהיר לעשות נר יפה. ויש מכוונים לעשות שתי פתילות אחד כנגד 'זכור' ואחד כנגד 'שמור'.***

## יסוד הדלקת נר משום עונג שבת או משום כבוד שבת

ובמשנ"ב (ס"ק א) כתב 'הנה עיקר הדלקת הנר הוא חובה משום מצות עונג שבת'. ומבואר שיסוד חיוב הדלקת הנר הוא משום עונג שבת, ובשעה"צ (ס"ק א) ציין לתוס' בשבת (כה, ב ד"ה הדלקת הנר) שכתב דחובה שיסעוד במקום הנר משום עונג.

והנה המשנ"ב העתיק את שיטת התוס' שם, אך רש"י שם (ד"ה חובה) פירש דהדלקת הנר חובה משום דכבוד שבת הוא דאין אכילה חשובה אלא במקום אור, ויל"ע קצת מדוע סתם המשנ"ב כדעת התוס' והשמיט את דברי רש"י.

ובאמת מצינו בזה סתירה בדברי הרמב"ם, דהנה כתב הרמב"ם (פרק ה משבת הלכה א) 'הדלקת נר בשבת אינה רשות אם רצה מדליק ואם רצה אינו מדליק, ולא מצוה שאינו חייב לרדוף אחריה עד שיעשנה כגון עירובי חצרות או נטילת ידיים לאכילה אלא חובה, ואחד אנשים ואחד נשים חייבין להיות בבתיהן נר דלוק בשבת, אפילו אין לו מה יאכל שואל על הפתחים ולוקח שמן ומדליק את הנר שזה בכלל עונג שבת, וחייב לברך קודם הדלקה', ומבואר שדין הדלקת הנר הוא משום עונג שבת.

אמנם במקום אחר (פרק ל הלכה ה) כתב 'וצריך לתקן ביתו מבעוד יום מפני כבוד השבת, ויהיה נר דלוק ושולחן ערוך ומטה מוצעת שכל אלו לכבוד שבת הן', ומזה משמע שמצות הדלקת נר שבת הוא משום כבוד שבת [ובביאור כוונת הרמב"ם דבעינן מיטה מוצעת מצינו במשנ"ב בסימן רפט (ס"ק א) שהכוונה היא למיטה שישן עליה אך בסימן רסב (ס"ק ב) נראה דפירש דהכונה היא למיטה שיושב עליה, וע"ש שטוב שתהיה מוצעת גם המיטה שישן עליה].

ועיין בפרי מגדים (א"א ס"ק ד) שכבר עמד בסתירת דברי הרמב"ם וע"ש שצידד שבאמת יש בהדלקת הנר שתי חובות, משום עונג שבת ומשום כבוד שבת. ואפשר לפרש דבפרק ה מיירי לגבי ברכה דהדלקה שאת הברכה מברכים משום עונג שבת, ומש"כ בפרק ל שצריך שיהא נר דלוק משום כבוד השבת, נראה שאינו דין בהדלקת הנר גופיה, אלא זה דין בצורה של הבית, שלכבוד השבת צריך שיהיה נר דלוק כמו שיהיה שולחן ערוך ומטה מוצעת [ולקמן יתבאר בעז"ה נפק"מ אם חיובו הוא משום כבוד שבת או משום עונג שבת].

## גדר חובת הדלקת הנר

כתבו התוס' (שם ד"ה חובה) שיש שרוצים לומר שאין לברך על הדלקת הנר משום דאיתא בגמרא דהדלקת הנר חובה, ודמי למים אחרונים דקיי"ל שהם 'חובה', ומבואר בגמרא (חולין קה, א) שאין מברכים עליהם. אמנם התוס' שם דחו דבריו דדוקא מים אחרונים אינם טעונים ברכה, משום שבאים להצלה בעלמא.

ובהמשך דברי התוס' שם הביאו טעם נוסף שלא לברך משום שאם הייתה מודלקת ועומדת אין צריך לכבותה ולחזור ולהדליקה, וכוונתם דמוכח מכך שאין חיוב גמור בהדלקת הנר עצמו, אלא צריך שיהיה אור דלוק, ולכן אין מברכים על זה, משום דלא שייך לומר 'וצונו' בדבר שאין חיוב לקיימו בכל אופן. אמנם התוס' דחו סברא זו משום דמצינו בכיסוי הדם (חולין פז, א) דאם כסהו הרוח פטור מלכסות, ומכל מקום אם הוא מכסה בעצמו מברך על הכיסוי. ועוד הוכיחו למ"ד דנולד מהול א"צ להטיף לו דם ברית, ומ"מ כשמל אותו בעצמו מברך על המילה. ומבואר דאף כשיש אופנים שאין חובה לעשות את המצוה, מכל מקום בזמן שעושה את המצוה מברך עליה, וה"נ לגבי הדלקת הנר, דאף שאם יש אור דלוק אינו מחויב להדליק, מ"מ כשאין נר דלוק שייך לברך 'וצונו'.

## החיוב להדליק נר כשהיה נר דלוק

עוד כתבו התוס' שם בסוף דבריהם בשם ר"ת דנראה שאפילו אם היה נר דולק מבעוד יום מחויב לכבותו ולחזור ולהדליקו שוב לכבוד שבת. ומתבאר דדעת ר"ת שיש חיוב להדליק את הנר ולא סגי שיהיה האור דלוק, אך הדעה הראשונה בתוס' ס"ל שאין חיוב להדליק את הנר אלא צריך שיהיה אור בביתו, ואפילו אם היה נר דלוק סגי.

ובאמת בלשון הרמב"ם נראה שאין חיוב במעשה ההדלקה עצמו דכתב (פרק ה הלכה א) וז"ל 'אחד האנשים ואחד הנשים חייבין להיות בבתיהם נר דלוק בשבת', ומשמע דאין חיוב להדליק לכבוד שבת וסגי אם היה דלוק מבעוד יום [ואף דדעת הרמב"ם (שם) שמברכים על הדלקת הנר צ"ל דמברכים אף כשהמצוה היא התוצאה, וכמו שהוכיחו התוס' מכיסוי הדם דאף שהמצוה היא שיהיה הדם מכוסה מכל מקום מברכים על הכיסוי].

ולהלכה מצינו בשו"ע (סעיף ב) שהביא את לשון הרמב"ם דאחד האנשים ואחד הנשים חייבים להיות נר דלוק בבתיהם, ומשמע דנקט שאין חיוב להדליק אלא צריך שיהיה נר דלוק, אמנם הרמ"א לקמן (סעיף ד) פסק להדיא כר"ת שאם היה הנר דלוק מבעוד יום צריך לכבותו ולחזור ולהדליקה לצורך שבת.

## לכבות את אור החשמל בבית קודם ההדלקה

ושמענו מהגרי"ש אלישיב זצ"ל דלפי האמור ראוי שהאשה תדליק לכבוד שבת אף את תאורת החשמל שבבית, משום דיש לחוש שאי אפשר לקיים את מצוות הדלקת הנר ע"י הנרות, דהוי כשרגא בטיהרא, וא"כ צריך שתדליק את אור החשמל לכבוד שבת, ולאחר מכן תדליק את הנרות ותברך.

[והנה יש לדון ביום טוב שחל בערב שבת, איך מותר להדליק את הנר, הרי הנרות לא מועילים כלום, וגם יל"ע איך מקיים חובת הדלקת הנר הא שרגא בטיהרא מאי מהני, וכבר עמד בזה באגרות משה (חלק ה סימן כ אות ל), וכתב שם דכיון דקיי"ל כרבינו תם דצריך להדליק הנרות לכבוד שבת, ולא סגי במה שהיה דלוק ועומד, א"כ לא מהני אור החשמל, דצריך שידליק לכבוד יום טוב. ובשש"כ (פרק מג הערה קעא) ביאר שמכיון שניכר שמדליק לכבוד שבת יש בזה הנאה ושמחה, ומקיים בזה חובת הדלקת הנר].

## הדלקה לכבוד שבת בשאר חדרים

והנה כתב המשנ"ב (ס"ק א) דהדלקת הנר צריך להיות בכל החדרים שהולך שם כדי שלא יכשל בעץ ואבן, ומיהו את הברכה צריך לברך על הנר שבמקום האכילה. ובמשנ"ב לקמן (ס"ק כט) כתב לגבי בחורים ההולכים ללמוד חוץ לביתם שצריכים להדליק נר שבת בחדרם ולברך עליו, וביאר המשנ"ב שאם אוכלים מחוץ לביתם צריכים לברך אפילו במקום השינה. ומבואר שאף במקום השינה יש חיוב הדלקת הנר, ורק לכתחילה נתקנה הברכה במקום האכילה.

ולפי"ז נראה דכיון דקיי"ל דבשביל קיום תקנת הדלקת הנר לא סגי בנר שהיה דלוק מערב שבת, ובעינן הדלקת הנר לכבוד שבת, א"כ אף בשאר חדרי הבית ראוי לכתחילה לכבותם ולחזור ולהדליקם לכבוד שבת. וכך מובא בשו"ת שבט הלוי (חלק ג סימן כד) בשם ר' בנימין זילבר שכתב דמכיון שיש חובה להדליק את הנר בכל החדרים, א"כ צריך לכבות את כל האורות בבית ולחזור ולהדליקם לכבוד שבת.

אמנם השבט הלוי שם כתב שא"צ לכבות את האור בחדרים ולשוב ולהדליקו, כיון שכבר התקיימה תקנת הדלקת הנר במה שהדליק במקום האכילה, והוסיף שעיקר חיוב ההדלקה בשאר חדרי הבית אינו מוסכם, דדעת הכל בו שבשאר החדרים אין חיוב להדליק, וגם במטה משה (סימן תיט) הביא שהמדקדקים נוהגים להדליק את הנר בכל המקומות שיש לחוש שמא יכשל שם בעץ ואבן, ומשמע מלשונו שאינו חיוב גמור אלא רק דקדוק מצוה. עוד כתב שם שיש לצרף את דעת הרמב"ם דסגי שיהיה נר דולק, וא"צ להדליקו לצורך השבת.

ולמעשה נוהגים רוב העולם להקל בזה. אמנם באופן שמעבירים את החשמל בבית למצב גנרטור של שבת, עדיף שהאשה המדליקה תעשה כן, ובכך יוצא שהיא מכבה את האור שבכל החדרים, וחוזרת ומדליקה אותם לכבוד שבת. [אמנם אפשר גם שהבעל ידליק את האור בחדרים, כמבואר בביאור הלכה לקמן (סעיף ו ד"ה בחורים), אך לכתחילה צריך שישמע המדליק את ברכת הדלקת הנר, ומשמע שם דבדיעבד יכול להדליק אפילו אם לא שמע את הברכה, דדמי למי ששולח שליח לבדוק לו חמץ, דקיי"ל לקמן (סימן תלג ס"ק יא) דאף שלכתחילה בעינן שישמע את הברכה בדיעבד יכול לבדוק אפילו אם לא שמע את הברכה כיון שעושין מצוה אחת, ע"ש בביאור הלכה].

## אשה שנמצאת בבית החולים

אמנם נראה שאשה הנמצאת בבית החולים ואינה יכולה להדליק נר, יש להקל בדיעבד שיכולה לכבות ולהדליק את האור הסמוך למיטתה, ולסמוך על כך שבזה היא מקיימת הדלקת נרות [אכן כתב הגרש"ז (שש"כ פרק מג הערה כג) דלכתחילה אין להדליק נרות שבת באור המופעל ע"י חברת חשמל, מכיון שנעשים פעולות בשבת כדי להמשיך את זרימת החשמל, ומשום כך נחשב הדבר שהיא לא מדליקה את הנר, שהרי המשך ההפעלה של התאורה תלויה בעובדי חברת החשמל, ולא חשיב הדלקה שלה, אך נראה שאשה הנמצאת בבית החולים ואין לה אפשרות להדליק נר יכולה לסמוך ולהקל שתדליק את המנורה הסמוכה למיטת ותחזור ותדליקנה לכבוד שבת].

## לעשות נר יפה

מבואר בשו"ע שיהא זהיר לעשות נר יפה, ומבואר במשנ"ב דע"י כך זוכה לבנים ת"ח. ומקור דבריו הוא מהטור, שפירש את המימרא דרב הונא בשבת (כג, ב) דהרגיל בנר הויין ליה בנים תלמידי חכמים, היינו שעושה נר יפה. ובב"ח מבואר ההכרח לכך דמלשון הרגיל בנר הויין לו בנים תלמידי חכמים משמע שאינו חיוב גמור, ודבר זה צ"ע דלהדיא מבואר שם דנר שבת קודם לנר חנוכה, ועל כרחך דנר שבת הוא חיוב גמור, אלא צ"ל שהכוונה בהא דהרגיל בנר הויין ליה בנים ת"ח, היינו שאם יעשה את הנר יפה יזכה לבנים ת"ח.

ומשום כך כתב המשנ"ב (ס"ק ג) דעדיף להקפיד ולעשות נר יפה מאשר לעשות שני נרות כנגד זכור ושמור, כיון שדין זה שצריך לעשות נר יפה מקורו בגמרא דהרגיל בנר הויין לו בנים ת"ח וכנ"ל, ולעשות שתי נרות אינו אלא מנהג בעלמא [ואמנם בביאור הגר"א הביא מקור לדין דבעינן שידליק שתי פתילות מהגמרא בשבת (לג, ב) דכשרשב"י יצא מהמערה ראה איש מחזיק בידו שני הדסים כנגד 'זכור ושמור', אמנם נראה דאין זה מקור מפורש לעניין הדלקת נרות].

## להתפלל אחר ההדלקה

כתב המשנ"ב (ס"ק ב) שראוי שתתפלל האשה אחר שתגמור ההדלקה והברכה, וכתב השעה"צ (ס"ק ג) שמקורו הוא בשם אחרונים, ומצאנו כן במטה משה בשם הרבינו בחיי פרשת יתרו (פרק יט פסוק ג) על הפסוק 'כה תאמר בבית יעקב', וכתב שם 'שהאשה הטובה היא סבה לתורה שהיא יכולה להמשיך את בנה לבית המדרש לפי שהיא מצוייה בבית, והיא מרחמת עליו בכמה מיני געגועין כדי להמשיך אותו אחר למוד התורה מנעוריו, ולכך ראויה האשה להתפלל לשם יתברך בשעת הדלקת הנר של שבת, שהיא מצוה מוטלת עליה, שיתן לה ה' בנים מאירים בתורה, כי התפלה יותר נשמעת בשעת עשיית המצוה, ובזכות נר שבת שהוא אור תזכה לבנים בעלי תורה הנקראת אור שנאמר (משלי ו, כג) 'כי נר מצוה ותורה אור'.

אלא שיל"ע איך מותר לבקש בקשות אחר ההדלקה הרי קיבלה על עצמה שבת בהדלקה, ואסור לבקש צרכים בשבת, ואולי י"ל דלדעת הרבינו בחיי האשה אינה מקבלת שבת בהדלקה [ובהמשך אי"ה יתבאר דעות הראשונים בזה], ויותר נראה שכיון שזה הזמן הקבוע לכך מותר, דדמי לתפילות השבת שמתפללים בשבת שאין לחוש בהם משום שאילת צרכים.

## להדליק נר מנר

איתא במשנ"ב (ס"ק ד) שמותר להדליק מנר לנר בין אם מדליק שנים או יותר, ואין בזה משום ביזוי מצוה, דכולן של מצוה הם. ויל"ע מדוע יש היתר להדליק את הנר השני, הרי הנר השני אינו מחויב מדינא, וצ"ל דחשיב חלק מהמצוה משום שיש בזה תוספת אורה. אך מבואר שם במשנ"ב שאסור להדליק קיסם או נר של חול מנר של שבת, משום ביזוי מצוה. ומסתבר שיש לאסור לחמם את החלק התחתון של הנר כדי להדביקו, ואף ששני הנרות הם לכבוד שבת, כיון שיש בפעולה זו משום ביזוי מצוה, וכ"כ בשם הגרש"ז (שש"כ פרק מג הערה קפז).

ולכאורה יש לדון בזמנינו כשיש תאורה ע"י חשמל אם מותר להדליק נר מנר כיון שאין בנר הנוסף משום תוספת אורה, ונראה שיש להקל בזה כיון שהנר הנוסף עושה שמחה יתירה, וא"כ הוא חלק מהמצוה ואין בזה משום ביזוי מצוה.

## דין קנס אם שכחה להדליק

מבואר ברמ"א דמי ששכחה פעם אחת להדליק מדלקת כל ימיה ג' נרות. ונראה דאף באופן שהיה שם אור בחדר מחמת אור החשמל, קונסים אותה אם היא שכחה להדליק את הנרות, שהרי כמו שנהגו לברך על אותם הנרות, ומשום שיש בזה משום תוספת אורה, הוא הדין שיש לקנוס אותה אם היא לא הדליקה. [ובאופן שכיבתה את החשמל וחזרה והדליקה אותו לצורך השבת, יתכן שיש להקל].

## להוסיף על דבר המכוון

כתב הרמ"א שיכולים להוסיף על ב' נרות, ואף שנתקנו כנגד זכור ושמור, משום שאפשר להוסיף על המכוון.

והנה בשו"ת חתם סופר (או"ח חלק א סימן עה) הקשה מהא דאמרינן בש"ס בפסחים (קג, ב) לגבי ההבדלות שבברכת המבדיל שלא יפחות משלשה ולא יוסיף על ז', וכתבו התוס' (שם קד, א ד"ה ומר) דמשום שנתקן נגד דבר מה אי אפשר להוסיף, וכמו שמצינו במנחות (לט, א) לגבי חוליות שבציצית שלא יפחות מז' ולא יוסיף על י"ג משום שנתקן כנגד ז' רקיעים ועוד ו' אוירים ע"ש. ומוכח דכיון שנתקן כנגד דבר מסוים אי אפשר להוסיף על המכוון.

ובאמת מקור דברי הרמ"א הוא מהמהרי"ל דהוכיח מהא דאיתא במגילה (כא, א) דבשבת קורין לכה"פ ז' קרואים, אבל מוסיפין עליו, ואף שהוא כנגד ז' רואי פני המלך כמבואר שם בגמרא (כג, א), ומזה הוכיח המהרי"ל שאפשר להוסיף על ב' נרות אף על פי שהם כנגד זכור ושמור.

ובחתם סופר כתב ליישב שבהבדלות של ברכת המבדיל, וכן חוליות שבציצית, אין סיבה לעשותם אלא רק כנגד אותם דברים, וא"כ אין להוסיף כנגד המכוון, משא"כ בנרות שבת שיש מצוה להרבות בנרות, וא"כ אין לאסור להוסיף נרות מחמת הרמז של 'זכור ושמור'. וכן לגבי מספר הקרואים בקריאת התורה שאם לא היה חשש ביטול מלאכה יכולים לקרות כל היום, א"כ ודאי שלא יאסרו להוסיף על המספר המכוון, וכן לגבי מלכויות זכרונות ושופרות בראש השנה שאפשר להוסיף עליהם, משום שהוא שבחו של מקום וכל המוסיף מוסיפין לו.

ולמעשה יש כמה מנהגים במספר הנרות שמדליקים כמובא במשנ"ב (ס"ק ו), אכן מצינו במאמר מרדכי (ס"ק ב) שכתב דראוי לעשות את שני הנרות של שבת שהם מעיקר הדין, בנפרד משאר הנרות, כדי שיהיה ניכר שהם כנגד 'זכור ושמור'.

### הדינים העולים:

1. כתב המשנ"ב שחיוב הדלקת הנרות הוא משום עונג שבת, אך ברמב"ם מצינו שיש בו גם משום כבוד שבת.
2. כתב הרמ"א דאור שהיה דלוק מערב שבת צריך לכבותו ולחזור ולהדליקו לכבוד שבת, וכן ראוי לעשות בתאורת החשמל בבית.
3. יש אומרים שאף את כל האורות בבית צריך לכבותם ולחזור ולהדליקם לכבוד שבת, אמנם השבט הלוי מיקל בזה, וראוי להחמיר לכתחילה.
4. לכתחילה תיקנו לברך על ההדלקה שבמקום האכילה, אך בחורים שאוכלים בבית אחר יברכו במקום השינה.
5. אשה שנמצאת בבית החולים יכולה לסמוך בדיעבד שתכבה ותדליק את האור הסמוך למיטתה, ותצא בזה יד"ח הדלקת הנר.
6. הרגיל בנר הויין לו בנים ת"ח, וביאר השו"ע דהיינו נר יפה, ועדיף נר אחד יפה מב' נרות שאינם יפים.
7. נוהגים שהאשה מתפללת על בנים הגונים בעת ההדלקה, ואין בזה משום שאילת צרכיו בשבת.
8. מותר להדליק מנר לנר [שלא ע"י קיסם], ואפילו במקום שיש אור גדול מותר כיון שאף הנר השני מוסיף שמחה.
9. אפשר להוסיף על ב' נרות כיון שאפשר להוסיף על דבר המכוון, ובמאמר מרדכי כתב שראוי להפריד את שתי הנרות שכנגד זכור ושמור משאר הנרות.

**השיעור נמסר מידי יום ה' בביהכנ"ס "אוהל איתן". ניתן לשמוע את השיעורים באמצעות קול הלשון בשידור חי**

**בטלפון [PHONE_REMOVED] וכן לאחר השיעור במאגר השיעורים יש להקיש בכניסה למערכת 1-3-2-2 שלוחה 3.**

**השיעור נכתב ע"י א. ה. והוגה ע"י מורינו הרב שליט"א. נשמח לשמוע הערות ותיקונים בטלפון [PHONE_REMOVED]**