מזוזה ט רפו
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / מזוזה

**שיעורי הלכה**

**הדינים הנידונים**

* **פתח שבין גינה לבית.**
* **איך קובעים היכן להניח המזוזה.**
* **השכיר חדר פנימי בבית.**
* **שתי בתים ודלת ביניהם ואחד של גוי או מי שאינו שומר תו"מ.**

*שיעור ט'*

**מזוזה [יו"ד סי' רפו]**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

[סעי' ט] **בית שער העומד בין הגנה לבית, חייב בשתי מזוזות, אחת במקום שפתוח לבית ואחת במקום שפתוח לגנה.**

## פתח שבין הגינה לבית

**הנה** בגמרא (מנחות לג:) איתא 'ת"ר בית שער הפתוח לגינה ולקיטונית, רבי יוסי אומר נידון כקיטונית, וחכ"א נידון כבית שער. רב ושמואל דאמרי תרוייהו מגינה לבית כולי עלמא לא פליגי דחייב, מאי טעמא ביאה דבית היא, כי פליגי מבית לגינה, מר סבר קיטונית עיקר ומר סבר גינה עיקר וכו', ומסיק והילכתא כרב ושמואל לחומרא'.

**ופירש** רש"י שם (ד"ה מגינה לבית) שלדעת רב ושמואל אותו פתח שבין הבית שער לקיטונית [שהוא בית יפה] ודאי נחשב כפתח לקיטונית, וחייב במזוזה, והמחלוקת היא בפתח שבין הבית שער לגינה, אם חשיב ג"כ כפתח לקיטונית, או דזה נחשב כפתח לגינה ופטור ממזוזה. וקיי"ל כרבי יוסי להחמיר, וכמו שפירשו טעמו רב ושמואל, דס"ל שעיקר הבית שער לשם כניסת קיטונית נעשה.

**ואח"כ** פירש רש"י פירוש אחר [וכתב שהוא עיקר], שמגינה לבית לכו"ע חייב היינו שיש היכר ציר לבית, כלומר שהוא פותח את הדלת לתוך הבית שזה ראיה ודאי שהבית שער עשוי כדי ליכנס לבית, וממילא חייב במזוזה. ות"ק ורבי יוסי נחלקו באופן שיש היכר ציר לגינה [שהדלת נפתחת לכיוון הגינה], ובזה סובר ת"ק שפטור ממזוזה דהא ההיכר ציר מוכיח שהוא כניסה לגינה ולא לבית. ואעפ"כ לרבי יוסי חייב משום שהקיטונית עיקר, וביאר רש"י ז"ל *'קיטונית עיקר. וחייב, ואף על גב דציר סובב בגינה, דכי אמרינן לעיל (לג.) הלך אחר היכר ציר, הני מילי בפתח דבין תרי בתי דתרווייהו עיקר, אבל הכא עיקר קיטונית, ולשמה נעשה, חייב. ומר סבר עיקרו לשם גינה עביד ופטור'*.

**והיינו** שמבואר בגמרא (שם) שאם יש פתח בין שני בתים ורוצה לידע איזה צד נחשב שנכנס ואיזה צד נחשב שהוא יוצא, אזלינן אחר היכר ציר, שאותו צד שהדלת נכנסת לשם הוא הכניסה, ויתן המזוזה בצד ימין של הכניסה, וסובר רבי יוסי שבאופן שיש קיטונית וגינה, כיון שהקיטונית עיקר אזלינן בתר העיקר ולא בתר היכר ציר.

## איך קובעים באיזה צד ליתן המזוזה

**וביאר** החזו"א (סי' קסח) שיש ג' דרכים לקבוע לאיזה צד נחשב הכניסה. **א.** היכר ציר **ב.** עיקר וטפל. **ג.** ויש עוד דבר הקובע והוא חיצון ופנימי, שכל שיש בית פנימי שאין לו פתח אחר אמרינן שהדלת שבין החיצון לפנימי הוא כניסה לפנימי.

**ויש** לנו לברר איזה מהם עדיף [כשיהיו סותרים זה לזה], ולפירוש האחרון של רש"י מבואר שנחלקו ת"ק ורבי יוסי אם עיקר וטפל עדיף או היכר ציר עדיף, וקיי"ל כר"י שעיקר וטפל עדיף מהיכר ציר. ובחזו"א (שם ס"ק א) כתב כדבר פשוט שגם שפנימי וחיצון עדיף מהיכר ציר וז"ל *'דזה יותר מסתבר דהפתח שבין פנימי וחיצון לא משגחינן בהיכר ציר, דודאי הפתח הוא של הפנימי שאין לו פתחא אחרינא'*. וכן מוכח מרש"י במנחות (לג. ד"ה כגון) דאזלינן בתר היכר ציר רק ביש לשני החדרים פתח לרה"ר, ומשמע דאבל אם יש רק לחדר אחד פתח לחוץ לא אזלינן בתר היכר ציר, רק תלוי בפנימי וחיצון.

**ומעתה** נשאר לנו לברר אם פנימי וחיצון עדיף או עיקר וטפל עדיף. והנה בחזו"א (שם ס"ק ג) כתב שאותו בית שער שנחלקו בו ת"ק ור"י על כרחך מיירי בהיה לבית פתח נוסף לרה"ר, דאי לאו הכי ודאי היה חייב ליתן מזוזה בפתח של הב"ש שבין הגינה לבית, כמו כל בית שער שחייב במזוזה. אלא שיש לנו לדון אם גם לגינה היה פתח אחר לרה"ר. דאי נימא שהיה לגינה פתח לחוץ ובזה נחלקו ת"ק ור"י, א"כ י"ל שבאופן שלא היה לגינה פתח אחר כו"ע מודו שהפתח בין הבית לגינה הוא כניסה לגינה ופטור ממזוזה, ואי מיירי באין פתח מהגינה לחוץ א"כ יהיה מכאן ראיה שעיקר וטפל עדיף מפנימי וחיצון. ועי' בחזו"א (שם) שמדברי רש"י נראה דהיה לגינה פתח לחוץ, דאל"כ אמאי פירש רש"י שהחידוש של רבי יוסי הוא שחייב במזוזה אע"פ שהיה היכר ציר, והרי היה יכול לפרש בלא זה, דלת"ק אף שבית עיקר מ"מ כיון שהגינה אין לה פתח אחר חשיב כניסה לגינה, ורבי יוסי ס"ל שעיקר וטפל עדיף, אלא ודאי מיירי באופן שהיה לגינה פתח אחר לחוץ ולא היה כאן פנימי וחיצון.

**אמנם** כתב החזו"א שברמב"ם וראב"ד וריא"ז נראה שכל החיוב הוא מצד הבית, ולכן נראה שאף באופן שאין לגינה פתח לרה"ר עושה מזוזה לכיוון הבית מדין עיקר וטפל [וכן האריך בזה בבית מאיר (סי' רפט) שלעולם המזוזה לכיון הבית מדין עיקר וטפל].

## קשה לשיטת רע"א שבפחות מדע"ד יתן מזוזה בצד הכניסה לחדר הגדול

**והנה** ידועה שיטת רע"א לגבי בית פחות מדע"ד, דלהלן (סעי' יג) כתב בשו"ע בית שאין בה ד' אמות על ד' אמות, פטור. וכתב רע"א שם ז"ל 'היינו דמצד עצמותו פטור ממזוזה, אבל בחדר שלפנים מחדר (שקורין קעמערכי) שיוצאים מחדר הגדול לחדר הקעמערכי, הפתח ההוא חייב במזוזה מצד הגדול שיוצאים ממנו דרך פתח זו לחדר קטן, ויהא נידון חדר קטן כאויר, דמ"מ חייב כאלו יוצא מפתח זו לשוק כנלע"ד בעזה"י [ודברי רע"א נפק"מ לכאורה לאותם שיש להם חדר קטן לבגדים, מיהו הגרח"ק כתב שפחות מז' טפחים אף לרע"א פטור, ועוד שאם רק תולה בגדים נראה דאי"ז נחשב כפתח בית דהא אין שם דירה].

**ומצינו** כמה דרכים בביאור דעת רע"א, והחזו"א הבין שכוונתו שיש להחשיב את הפתח שבין הבית הקטן לגדול שהוא כמו פתח לגדול, ויתן המזוזה בימין הכניסה לגדול, שיש להחשיב את הקטן כמו אויר, כמ"ש רע"א דהוי כמו שנכנס מהשוק לבית.

**אלא** שכתב החזו"א (שם ס"ק ה) להקשות, דאם נאמר כביאור הראשון שנחלקו כשיש פתח אחר לגינה ולת"ק אזלינן בתר היכר ציר שהוא לגינה ולכך פטרי ממזוזה, א"כ כמו שלת"ק פטור ממזוזה בגלל היכר ציר [ולא חייבו ליתן בצד שנכנס לבית], כמו"כ נפטור ממזוזה בחדר פחות מדע"ד מדין פנימי וחיצון שעדיף מהיכר ציר. אולם אם נפרש שקיי"ל כר"י לשים את המזוזה לכיון הקיטונית משום שהקיטונית עיקר והגינה טפל, אפשר להבין שיטת רע"א שגם בבית פחות מדע"ד עושים מזוזה לצד הבית מדין עיקר וטפל.

**מיהו** דברי החזו"א צריכים ביאור, דלכאורה הטעם שהגינה טפילה לבית אינה משום החשיבות שביניהם, אלא משום שעיקר הגינה בנויה לצורך הבית, אבל בית שאין בו דע"ד הסמוך לבית גדול, למה יהיה הבית הקטן טפל לגדול, הרי אין הקטן בא לשימוש של הגדול.

**ועכ"פ** מבואר מהחזו"א ביאור אחר בדברי רע"א, שאין דעתו שכל מקום הפטור ממזוזה יש ליתן את המזוזה בצד השני שהוא כניסה לבית החייב במזוזה, אלא הטעם שס"ל לרע"א לחייב במזוזה הוא מחמת עיקר וטפל, שלכך נחשב ככניסה לבית הגדול. אמנם המעיין בשו"ת בנין ציון [לבעל הערוך לנר תשובה צט] יראה שביאר שיש להניח המזוזה לצד החייב, אבל החזו"א לא סובר כך, וע"ע בחזו"א לעניין בית הכסא (סי' קסט ס"ק ב) שכתב שביה"כ פטור ממזוזה ולא מניחים המזוזה לצד הבית, וע"כ דבר פטור אינו סיבה להניח מזוזה להיפך, אלא רק ענין עיקר וטפל גורם להניח המזוזה לצד הבית, ובית הכסא לא חשיב טפל ולכן פטור מהמזוזה.

## השכיר חדר פנימי בביתו היכן יתן המזוזה

**ועי'** בסוף ספר מזוזות ביתך שהודפס שם מכתב ממרן הגרח"ק שליט"א לר' דב לנדא שליט"א בעניין מי שהשכיר חדר פנימי בביתו, שהעלה שם צד שיתן המזוזה מימין הכניסה מהפנימי לחיצון, וטעמו משום שבית שכור חיובו במזוזה רק מדרבנן, וא"כ מדאורייתא הוא מקום הפטור ממזוזה, וא"כ לדעת רע"א מן התורה יש לחייב ליתן מזוזה ככניסה לחיצון, כמו שכתב לעניין בית שאין בו דע"ד.

**וכתב** לו הגרח"ק שאף שכן הוא מן הסברא, מ"מ סתימת הפוסקים אינה כן וגם אין המנהג כן, ולעניין הדין יש לומר שבאמת פנימי עדיף אף כשהוא מקום הפטור ממזוזה, ומה שחייב רע"א בבית פחות מדע"ד הוא משום שנחשב כאוויר כדמשמע בסוכה דף ג'. ועיי"ש עוד טעמים, ואחד מהם הוא שיש לומר שלא שייך כאן עיקר וטפל כמו בגינה ובית, כי בית המושכר אף שהוא פטור ממזוזה אינו טפל כי פטורו רק משום שאינו שלו, ורק גינה נחשבת טפילה לבית. ועיי"ש שכתב להוכיח יסוד זה מהחזו"א לעניין בית הכסא שהובא לעיל.

## שיטת השיטמ"ק למה לא אזלינן בפתח שבין גינה לבית בתר היכר ציר

**ועיי"ש** שהביא דברי השיטמ"ק (מנחות שם) שכתב באופ"א למה לא אזלינן בתר היכר ציר בבית שער שבין גינה לבית, ופירש דלפטור לא אזלינן בתר היכר ציר, והיינו שדלת שבין ב' בתים, היכר ציר קובע איזה צד הוא הכניסה, אבל אין לפטור הבית ממזוזה מחמת היכר ציר. וכתב הגר"ח שליט"א שזה דוקא בהיכר ציר אבל מעלת פנימי עדיף, וממילא אם היה פנימי פטור יש לנו לפטור את הפנימי ממזוזה, ולכן המשכיר נותן המזוזה בדרך כניסתו כי מן התורה פטור הוא לגמרי.

## שתי בתים ודלת ביניהם ואחד של גוי או של מי שאינו שומר תו"מ

**ודברי** השיטמ"ק הם נפק"מ גדולה למעשה, דמרש"י מוכח היכר ציר יכול לפטור, אבל לשיטמ"ק אינו פוטר, ולכאורה לפי"ז אם יהיו שני בתים אחד של גוי ואחד של ישראל ודלת ביניהם, ויש היכר ציר לביתו של הגוי, לדעת רש"י פטור מהמזוזה, אבל לשיטמ"ק חייב במזוזה. וכמו"כ אם יהיו שני הבתים של ישראל, אלא שזה שההיכר ציר לביתו מתעצל ואינו נותן מזוזה, או שנותן מזוזה שאינה מהודרת, לדברי השיטמ"ק גם על חברו יש חיוב מזוזה, וצריך לדאוג שיהיה שם מזוזה מהודרת.

**ומעתה** יש לדון אם הבית השני של גוי, שנתבאר שלדעת השיטמ"ק חייב במזוזה, באיזה צד יתן את המזוזה, דביאור דעת השיטמ"ק נראה שאף שיש היכר ציר לבית זה עדיין חשיב גם פתח לבית השני, רק שהצד שיש לו היכר ציר עדיף, ומהאי טעמא ס"ל שאין לפטור מחמת היכר ציר, וא"כ באופן שהגוי גר בבית השני, י"ל שכל חיובו הוא רק משום שיש כאן קצת כניסה לביתו, וא"כ יתן בימין הכניסה לביתו.

**אמנם** י"ל שצריך ליתן בצד הכניסה לבית של הגוי, דהא יש להבין לדברי השיטמ"ק שלעולם חשיב קצת כניסה לביתו, מה מהני שנותן את המזוזה בכניסה לבית שיש לו היכר ציר, הא מ"מ יש כאן גם כניסה לבית השני, ואיך נפטר מהמזוזה ע"י המזוזה שנתן בדרך כניסתו לבית הראשון. ועל כרחך צ"ל דס"ל שמקום הנחת המזוזה אינו מעכב בדיעבד, וא"כ י"ל שאף כשהבית של הגוי יתן את המזוזה בהצד שהוא הכניסה, שזהו צד הכניסה לביתו של הגוי, ומהני גם לאותו קצת כניסה שיש לו לביתו.

**ואף** אם בבית של הגוי ננקוט כהצד הראשון שיתן בצד הכניסה לביתו, מ"מ נראה פשוט שאם היה הבית השני שההיכר ציר אליו של מי שאינו שומר תו"מ ולא נתן מזוזה, שלדברי השטמ"ק מחוייב לדאוג למזוזה כמו שנתבאר, בזה ודאי נראה שיתן את המזוזה בצד הכניסה לביתו של מי שיש לו היכר ציר, שהרי גם הוא מחוייב במזוזה, ובזה שנותן המזוזה בצד הכניסה לביתו של חברו מועלת המזוזה גם בשבילו.