תשעת הימים פג,
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי הלכה

#### כ"ח תמוז פ"ג יום ב' - שיעור בבית מדרש הגדול נווה יעקב

# דיני תשעת הימים [סימן תקנ"א]

### בדין ממעטין בשמחה

א] מבואר בגמ' דמשנכנס אב ממעטים בשמחה ועיין מ"ב סק"א שהביא מהתוס' שהכונה שאין שמחין כלל מצד שכתבו דאל"כ מה שיעור יש בזה ובשער הציון הביא שיש חולקים בזה והנה לא נתבאר מה כלול בדין מיעוט שמחה והנה בפשוטו מה שאסור ריקודים ומחולות זה מצד זה וכן מה שאסור סעודת אירוסין או נישואין וראיתי מביאים מהבה"ג ורב עמרם גאון שכתבו שהכונה לא להתבדח ומבואר בשו"ע שמותר לארס מצד שמא יקדמנו אחר ומבואר במ"ב שמה שאוכלים קצת עוגות בשעת כתיבת התנאים זה לא נחשב שמחה והחוט שני התיר לשיר אבל לא למחות כפיים ונלמד מזה שלעשות סעודת שמחה כגון מרעות וכדו' אסור ולשיר סתם בפה לא מצאנו איסור אבל שירה שמעוררת שמחה מקובל לאסור ובגני ילדים ששרים לפני התפילה וכדו' זה וודאי שאין בזה איסור ועיין בבה"ל ד"ה ממעטים שמי שמנגן בכלי זמר בבית המשתה אצל העכו"ם יש להקל עד ר"ח ומשמע שלאחר ר"ח אסור וצ"ל שכיון שזה נעשה בבית המשתה חשיב שגם הוא מתעסק בשמחה ויש לדון במי שמלמד נגינה ומסתבר שכיון שזה לא נעשה כלל כניגון של שמחה אין בזה איסור אמנם בחוגים של נגינה שם העיקר הענין זה התענוג של הילדים וצ"ע להתיר את זה, ובחוגי התעמלות עושים ניגון לפעמים כדי לתת קצב ויש לדון שזה לא למטרת שמחה כלל ויתכן עוד שכיון שזה עיסוק בצרכי הגוף וזה נצרך יש להקל בזה וצ"ע [קלטות של סיפור לילדים שיש מדי פעם שיר לילדים ודאי דיש להקל בזה ויתכן שגם למבוגרים זה לא נחשב שמתעסק בשירה]

### ריע מזליה ודבר סכנה

ב] מבואר בגמ' שישראל שיש לו דין אם העכו"ם ישתמט שזה לא יהיה בחודש אב מצד שריע מזליה ומשמע שאם ישראל חברו אין כזה ענין ובשו"ע מבואר שזה כל החודש והמ"ב הביא בשם האריז"ל שיש להקל מי' אב אמנם בפשוטו הדין ממעטין בשמחה זה רק עד י' באב ויש שמורים שראוי שלא לעבור דירה או לקנות דירה שגם אם מצד גדרי ההלכה זה מותר אבל זה לא מסמנא מילתא וכמו שמצאנו לגבי נישואין [כך מביאים בשם החזו"א]

ומבואר בשו"ע שלא יכו התלמידים בג' השבועות מצד שכתוב כל רודפיה השיגוה בין המצרים דהינו שזה זמן שמיועד לסכנה וצריך להיזהר יותר מגדרי השתדלות הרגילים ולכן מי שצריך לעשות טיפול רפואי שיש בזה צד סכנה מן הראוי שזה לא יהיה בג' השבועות ובפרט בתשעת הימים ולכן יש להיזהר בג' השבועות בהליכה לבריכה שלא להכנס לצד סכנה רחוק וכן בהליכה לים

### בדין משא ומתן ובנין ונטיעה

ג] מבואר בגמ' שממעטין במשא ומתן בבנין ונטיעה כמבואר בשו"ע תקנ"א ס"ב ועיין טור וב"י, ומצאנו בזה שלש שיטות יש דיעות שזה רק בשל שמחה כגון בית חתנות לבנו וכן נטיעה של מלכים לנוי וכדו' ויש שנקטו שבאמת הכונה של שמחה כנ"ל אבל מה נקרא שמחה כל דבר שזה לא לצורכו אלא להרוחה בעלמא דהינו שזה משא ומתן שזה יותר מכדי פרנסתו וכן ציור וכיור וה"ה בנין להרוחה בעלמא כמבואר בר"ן ויש שנקטו שאסור כל בנין וכן צריך למעט בכל משא ומתן והנה השו"ע פסק שאסור כיור וציור ולפ"ז גם בנין שזה להרוחה בעלמא אסור וכן משא ומתן ראוי למעט יותר מכדי פרנסתו אמנם כתב המ"ב שהכל זה בכלל כדי פרנסתינו ורק בכלי כסף וכדו' כדאי למעט אמנם עיין רמ"א ס"ו לגבי נתינת בגדים לגוי שכתב שראוי למעט מצד ממעטים במשא ומתן וכן כתב השו"ע סימן תקנ"ד סכ"ח ומשמע שכל עיסוק שיכול לאחר תשעת הימים ואין לו מזה שום הפסד זה ודאי בכלל ממעטין אמנם יש לדון שגם הפרנסה של המוכר זה סיבת היתר אמנם אם יקנה אותו דבר לאחר תשעת הימים אין זה סיבה להתיר וצ"ע

ויסוד הדין בזה במיעוט משא ומתן כמבואר בפוסקים שלא יסיח דעתו מהאבילות דהינו שזה לא רק מניהוגי אבילות אלא שבתשעת הימים אדם צריך שדעתו יהיה על אבילות המקדש

והנה מבואר שאסור רק בנין של שמחה וכל דבר שזה הרוחה זה בכלל בנין של שמחה ולכן בפשוטו לצבוע הבית זה נחשב הרוחה בעלמא וכן להשים טפטים או להחליף תריס וחלון שיהיה יותר יפה וכן ליטוע גינת נוי או להתעסק בגינת נוי שתהיה יפה זה בכלל האיסור ובבנית ביתו אם דירתו קטנה ולכן מגדיל מותר אבל אם רוצה עוד חדר שיהיה לו ברווח אבל לא שצפוף לו בפשוטו אין זה בכלל ההיתר אמנם בבונה את דירתו ושכר דירה וכל יום שמתעכב צריך לשלם שכירות ולא קבע עדין זמן לשכירות בזה יתכן שודאי שזה מותר שזה בכלל דבר האבד וצ"ע הגדרים בזה ובבנית דירה להשכרה אין זה בכלל הרוחה אלא בכלל פרנסה שמותר [ואין להתיר מצד דבר האבד כי זה רק מניעת רוח] אמנם שמעתי מהגר"נ קופשיץ שליט"א שלבנות אולם שמחות זה בכלל בנין של שמחה שצריך למעט ושוכר שצריך להחזיר את דירתו וצריך לעשות תיקונים מסוימים או לצבוע לכאורא זה ודאי לא בכלל דבר של שמחה שהוא מתעסק רק כדי לעשות חובתו ובעל הבית אין לו בזה שם קשר ואין זה דומה למי ששכר קבלן יהודי שיעשה לו שאסור דשם זה נחשב עשיה של בעל הבית וכאן זה עשיה של השוכר[[1]](#footnote-1)

ובמקום דבר האבד כגון שכותלו עומד ליפול בזה מותר אפילו שזה בנין של שמחה וכתב המ"ב שלכן אם יש יריד בתשעת הימים מותר לקנות ואין זה בכלל מיעוט במשא ומתן ולפ"ז אם יש מבצע שלא יהיה אחרי תשעת הימים מותר לקנות עכשיו וכמבואר בשו"ע ש"פ ס"ו אמנם כל זה מצד שהוא ודאי יקנה את זה וישלם יותר וזה נחשב הפסד אבל אם זה דבר שללא זה הוא לא יקנה וזה לא כל כך נצרך ודאי שזה בכלל הרוחה בעלמא שאסור [אמנם לגבי בגדים שזה בכלל איסור כיבוס ויש כאן את עיקר האיסור של הנאת הכיבוס צ"ע האם גם בזה יש להתיר ובפשוטו כמו שמלאכה הותר באבל במקום דבר האבד ה"ה כאן ולפ"ז מכבסה שבתשעת הימים תעשה יותר בזול יהיה אפשר להקל ולא מסתבר ועיין מחזה אליהו ח"ב שהאריך בזה שכיון שחז"ל הגדירו את ההתעסקות בבגדים כמעשה אבילות הוא חמיר אמנם לא הביא שום הכרח לזה וצ"ע]

ולגבי בניה על ידי עכו"ם כתב המ"ב שאם סיכם עמו קודם תשעת הימים מותר מצד שעושה לצורך עצמו אבל אם יכול לפיסו בממון מועט ראוי לפיסו שלא יעבוד בתשעת הימים [ויש לעיין בהרס ביתו להרוחה בעלמא דעכשיו זה לצורך דירתו שהרי ביתו הרוס וכן אם מחליף ארון מטבח ליותר יפה אבל לאחר שהרס הראשון אין לו ארון וצ"ע]

### בדין צרכי נישואין של מצוה

ד] מבואר בשו"ע שאין נושאין נשים בימים אלו שזה ודאי דבר של שמחה אבל מי שעדין לא קיים פריה ורביה מותר אמנם מבואר בראשונים שכיון שזה לא מסמנא מילתא לכן נהגו שלא לישא נשים בג' השבועות אמנם להכין את צרכי החתונה גם דברים של שמחה בזה כל שלא קיים פריה ורביה מותר ומסתבר שזה רק עד כמה שללא זה יהיה לחץ להספיק עד החתונה אבל אם יש עוד הרבה זמן אין סיבה להתיר אמנם בפשוטו זה רק מה שבאמת הוא קשור לשמחת החתן והכלה דהינו בגדי החתן והכלה אבל שאר הקרובים אין זה קשור למצוה וכן שמעתי מהגרש"צ אמנם מסתבר שבגדים לאחיות של הכלה או החתן שזה באמת נצרך לעיקר השמחה וללא זה יש כאן זלזול מותר

### כיבוס ולבישת בגדים מכובסים

ה] מדינא דגמ' נאסר ללבוש בגדים מכובסים בשבוע שחל בו ת"ב להיות בתוכה והאשכנזים נהגו להחמיר כבר מר"ח אב ומבואר בשו"ע שזה כולל גם מגבות מפות וסדינים [ומסתבר שסמרטוט רצפה או סמרטוט כלים שזה חלק מצורת ההשתמשות אין לזה חשיבות של כביסה וכן המנהג] ומבואר בשו"ע שגם גיהוץ בגד זה בכלל כיבוס שזה מיפה את הבגד ומבואר במ"ב שגם באין לו אלא חלוק אחד אין לכבס אמנם עד שבוע שחל בו יש להקל בזה והנה יש איסור גם לכבס לצורך לאחר ת"ב אלא שבזה בכלי פשתן יש אופנים שמותר וכן יש סוג כיבוס שמותר אמנם נהגו להחמיר שלא לכבס כלל לצורך לאחר ת"ב והנה מבואר בראשונים שבגדי פשתן הכונה בגדי זיעה דהינו שגם זה בכלל האיסור [וכן הוא בלשון המ"ב בגדים הקרובים לבשר] וכן בתורת האדם לרמב"ן כתב שגם בבגד שמתחת למלבושיו אסור מצד התענוג של לבישת בגד נקי ואם בגד התלכלך שאם לא יכבסו אחרי זה הכתם לא יעבור שזה בגדר דבר האבד מותר לכבס [ולענין כתם עיין קרא עלי מועד פ"ד הערה א' שהביא שנחלקו בזה גדולי ההוראה ולכאורא מצד לבישת בגד מכובס ודאי שזה לא מקבל שם בגד מכובס ומצד ההתעסקות בכיבוס לא מסתבר שניקוי קטן זה בגדר התעסקות בכיבוס וצ"ע בזה]

### בהיתר הכנת הבגדים קודם תשעת הימים

ו] והנה עיין סימן שפ"ט לגבי אבילות תוך ל' שזה מחלוקת האם יש איסור לבישת בגדים מכובסים וכתב הרמ"א שנהגו להקל אם מישהו אחר לובשם שעה אחת וכתב הש"ך שאין הכונה שעה זמנית אלא הכונה שיעור זמן שבעיני אנשים זה נחשב בגד שכבר משומש שזה יותר משעה [ומבואר שאין סיבת ההיתר כי מישהו אחר אלא מצד זמן הלבישה] והנה מבואר שם שזה רק קולא כלפי תוך ל' שזה מחלוקת אבל לגבי תוך ז' שזה ודאי אסור בזה לא הקילו אמנם בתוס' מבואר שאם מישהו אחר לובשם יום או חצי יום מותר גם תוך ז' דהינו שיש מצב שזה כבר ודאי לא בגדר בגד מכובס [ויתכן המודד שלא יחזירו לארון אלא יכבסו בחזרה]

ולפ"ז לכאורא לגבי הימים שעד שבוע שחל בו ת"ב שזה רק מנהג בזה יש להקל שאם לבשו אפילו קצת זמן שזה כבר לא בגדר בגד מכובס חדש זה מותר אבל לגבי שבוע שחל בו שזה מעיקר הדין לכאורא אין להקל יותר מאשר באבילות [ולפ"ז יכול להכין הכנה בדרגא לתשעת הימים ואחרי זה עד שבוע שחל בו לבוש בצורה שיתיר גם ללבוש בתשעת הימים] וכן הקה"י לא סמך על הכנת בגדים לגבי שבוע שחל בו אמנם היום שמזיעים מאוד מסתבר שגם פחות מחצי יום זה ודאי כמו בגד שכבר לא מכובס וצ"ע בזה

### בהיתר החלפת בגדי זיעה

ז] והנה עיין פ"ת שפ"ט סק"ב שהביא משו"ת לחמי תודה שכמו שאבל מותר להתרחץ מחמת טיט ולכלוך ממילא אם בגדו מלא זיעה שזה מצב של מלוכלך לגמרי יכול ללבוש בגד מכובס והנה הוא הצריך שמישהו אחר ילבשנו קודם אמנם יתכן שבמקום שאין אפשרות יש בזה ההיתר של רחיצה וכגון כאן בתשעת הימים שכולם אבילים יש להקל והדבר נוגע לבגדי זיעה שלאחר כמה ימים זה ודאי בגדר מלוכלך בטיט ובכלל ההיתר של איסטניס והנה מבואר שאפילו אם יש לו רק בגד אחד אסור אמנם הכונה שזה ראוי ללבישה רק שזה מלוכלך אבל אם זה מצב שזה לא ראוי ללבישה בזה יש להקל וכנ"ל [ויש לדון האם ראוי להכין כדי שלא יצטרך להיתר הנ"ל והרי באבל כתוב לתת למישהו אחר ומשמע שאפילו שמותר מצד שזה מלוכלך אבל אם יכול ללא הנאת לבישה מותר ואולי אין דין לדאוג קודם הזמן ומהא דלא הוזכר להכין בגדים משמע שאין כזה חיוב וצ"ע]

### בהיתר הנחת הבגד על גבי קרקע

ח] ועיין ספר דברי סופרים סימן שפ"ט סקי"ג שהביא מספר מענה לשון שכתב שאם מניח הבגד על הקרקע שאז נראה שאינו מכובס יש להקל לגבי אבל תוך ל' שזה מחלוקת אבל לא בתוך ז' ולכן גם כאן עד שבוע שחל בו יש להקל אבל בשבוע שחל בו אין להקל אמנם אם זה מצב שזה ממש מתלכלך ואין בזה שום הרגשה של מכובס [ומסתבר שהגדר שהיו מכבסים אותו בחזרה] מותר כמו שמישהו אחר לבשו ויתכן שבלובש בגדי זיעה לאחר שאין ברירה בכל אופן ראוי להניחם על גבי קרקע ולהביאם למצב שאינם מכובסים כמו שבאבל כתוב לתת למישהו אחר

### החלפת סדינים למתארח בבית חברו

ט] מי שמגיע להתארח בבית חברו בשבת או משך השבוע כיון שהדרך היום שמקפידים שלא לשכב בסדין של מישהו אחר או כשאין משומשים מקובל להקל [עיין קרא עלי מועד שהביא כן מגדולי ההוראה] להשים חדשים שזה כמו מי שאין לו בגד שמותר גם ללבוש מכובס [ובפשוטו ראוי להניחם על גבי קרקע שלא יהיה כאן שימוש בדבר מכובס שאסור מעיקר הדין ובתנאי שזה לא יהפך למצב שאדם לא משתמש בכזו צורה וצ"ע]

### בדין נתינת בגדים לכיבוס קודם ר"ח

י] ומבואר במ"ב שגם אין לתת לכובסת עכו"ם מר"ח ואילך דהינו שכל התעסקות בכביסה אסור בתשעת הימים [ויש לדון שגם לא להכין הכביסות בתשעה באב לצורך כיבוס לאחר ת"ב] אבל אם נתן לה קודם ר"ח מותר אפילו שמכבסת בשבוע שחל בו ולכאורא לכן גם מותר לתת קודם ר"ח למכבסה של ספרדים שמקילים עד שבוע שחל בו ת"ב ועיין מ"ב שבגדי פשתן אם נותן מר"ח שתכבס לאחר ת"ב יש להקל עוד מבואר בשו"ע שגם אין לכבס בגדי עכו"ם אמנם אם ניכר שזה בגדי עכו"ם יש להקל [ומבואר שגדר האיסור שכל התעסקות בכיבוס של מי שיש בבגדיו חובת אבילות הוי התעסקות של שמחה וצ"ב]

### בהיתר כיבוס לצורך מצוה

י"א] אשה הלובשת לבנים מותר לכבס אפילו בשבוע שחל בו ונתחדש כאן שלצורך מצוה מותר לכבס אפילו דבר שאסור מדינא דגמ' ומקורו באו"ז ורוקח ובפשוטו זה נלמד מהא דמותר לכבס מעיקר הדין לכבוד שבת ונהגו לאסור לשבת ולא לשאר צורך מצוה [ולכאורא לפ"ז לכבס מפות לצורך סעודת מצוה שזה דבר בסיסי מפת שבת בסעודת מצוה יש להקל וצ"ע]

### באיסור לבישת בגדי שבת

י"ב] נהגו שלא ללבוש בגדי שבת בתשעת הימים דהינו אפילו חליפה או מכנסים שכבר לבשו אותם שבוע הקודם ולא כיבסו אותם בינתים אבל כיון שהדרך שזה נראה מכובס לכן לא לובשים אותם בתשעת הימים ובפשוטו גם בגיהוצן ניכר לגמרי אין בזה איסור מעיקר הדין

### בגדים מכובסים לכבוד שבת

י"ג] מעיקר דינא דגמ' בשבת אין שום דיני אבילות ומותר אפילו לכבס לצורך שבת אמנם הרמ"א הביא המנהג שלא מכבסים ולא לובשים בשבת בגדים מכובסים ובגדי שבת ורק את הכותנת שזה בגדי זיעה בזה נהגו להקל אמנם הגר"א סבר שזו הנהגה שיש בה חסרון כי זה על חשבון כבוד שבת ולכן הקפיד ללבוש בגדי שבת רגיל וכן המנהג כאן בא"י [והנה בארחות רבינו מובא שיכול בשבת להכין בגדים כל שלובש בצורה שזה לכבוד שבת ויש כאן חידוש שהרי המנהג היה לאסור לגמרי וכל מה שהתירו זה מצד הגר"א ולכאורא זה רק מה שמחויב לצורך שבת ויתכן שהמנהג הוא שאין בשבת מנהגי אבילות כלל ואינו מוכרח אמנם בבגדי זיעה שבזה נהגו להחליף בשבת בזה לכאורא הגדר שאין מנהג כלל ויכול בבוקר להחליף וכדו']

### באיסור ללבוש בגד חדש

י"ד] הרמב"ן בתורת האדם לגבי אבילות כתב שבגדים חדשים אפילו שלא עברו כביסה זה בכלל האיסור של בגדים מכובסים ולכן גם באבילות דת"ב כל שאסור בגד מכובס אסור בגד חדש וכמבואר בשו"ע ס"ו ועיין מג"א שכתב שלגבי שבת אפילו במקרים שנהגו להקל כגון בשבת חתן אבל אין ללבוש בגדים חדשים דהינו שנקט שזה יותר חמור ולגבי כותנת שהרמ"א התיר הבה"ל כתב שאפשר חדש וכבר תמהו על זה שלגבי האיסור של חדש אין מקור להקל ויתכן שנקט מסברא שבגדי פשתן אין שמחה מיוחדת בחדש אמנם יתכן שנקט שלגבי זה שהעמידו על דינא דגמ' אין איסור בחדש ורק בבגדי חתן שזה היתר על מקרה מסוים בזה חילקו כנ"ל ומסתבר שמי שאין לו אלא בגד חדש מותר שהרי אין זה יותר מהאיסור של מכובס שמותר מעיקר הדין [ויתכן שמי שהתלכלך בגדו בצורה שלא שיך ללובשו ומותר לכבס שעדיף לקנות חדש שבזה לא עובר על איסור כיבוס ועצם הקניה זה מחלוקת האם זה בכלל איסור כיבוס] ועיין חכמת אדם הלכות אבילות קס"ה סכ"ב שכתב על בגד חדש שעד לבישה של ב' ימים או ג' זה נחשב חדש

### בגדים חדשים ומגוהצים לכבוד שבת

י"ד] והנה הבאינו מהמג"א שגם במקום שמתירים מכובס כגון באופראוף אבל לא מתירים חדש ובפשוטו גם לגר"א שנהגו ללבוש מכובס אבל לא חדש דהינו אפילו שמעיקר הדין יסוד איסורו מצד מכובס אבל בזה נהגו להחמיר ואינו מוכרח אבל כן נקטו רבותינו והנה מבואר במ"ב סקמ"ד דגיהוץ זה כמו חדש ולפ"ז גם בשבת שלובשים מכובס אבל לא מגוהץ וכן משמע קצת בשער הציון מ"ו שכתב שבשבת שזה לא שבת חזון לובשים מכובס אבל לא חדש או מגוהץ אמנם מסברא גיהוץ היום שתמיד מגהצים אין בזה אלא מעלת כיבוס וזה בכלל ההיתר וכמדומה שכן המנהג ובקרא אלי מועד הביא מהגריש"א להחמיר ובארחות רבינו כתב לקמט קצת הגיהוץ והגר"נ היקל כל שזה נצרך

### הדברים שהותרו לכבוד שבת ובאין לו אלא בגד אחד

ט"ו] והנה מה שניכר שזה כבוד שבת כי רגילים תמיד להחליף בזה המנהג להקל וזה כולל מגבות אמנם סדינים ובגד לילה שלא רגילים להחליף בזה נהגו להחמיר ומי שנוהג קבוע להחליף לשבת צ"ע, וכתב המ"ב עוד שמי שאין לו אלא בגד אחד יכול לכבס ביום חמישי ושישי ועל ידי עכו"ם ודאי אפשר להקל ומשמע גם ביש לו בגד אחד רק רוצה עוד בגד או בגד יותר יפה שבזה העמידו על עיקר הדין

### בדין בגדי קטנים

ט"ז] לגבי קטנים הנה הב"י ס"ו הביא מהמהר"ם שיש איסור כיבוס ותספורת ובס"ג כתב שלא ראה מי שנהג כך וכן הוא בד"מ והנה לגבי אבילות מבואר שבקטנים אין אבילות ורק באב ואם מצד עגמת נפש דהינו מה שנצרך להראות לאחרים אבילות אבל לא מצד חינוך ועיין מג"א שתמה למה שכאן זה יהיה יותר חמור וכתב שצ"ל שזה מחמת אבילות דרבים חמיר דיש בזה חינוך או שזה אסור מצד עגמת נפש והנה האחרונים נקטו שגם בשר ויין אסור ומשמע שזה מצד חינוך דבזה לא שייך עגמת נפש שהרי זה לא ניכר עליהם [ולכאורא כאן אין לאסור קודם חינוך וצ"ע למה מצניעים הסכין] ועיין מ"ב שלטעם חינוך הוא רק בהגיע לחינוך והנה אין הכונה חינוך של אבילות על ירושלים שזה גיל גדול אלא הכונה חינוך על פעולות שאת זה לא עושים והנה הב"י הביא מהמהר"ם שבגדים שמלפפים בהם ודאי מותר והובא ברמ"א והרמ"א הוסיף ונהגו להקל בבגדי קטנים והנה פשטות הדברים שבא להקל כמבואר בב"י בכל קטנים אמנם המ"ב כתב בשם החיי אדם שהכוונה רק בגיל כזה שמלפפים בזה נהגו להקל לא רק בבגדים שמלפפים בהם אלא גם בכל הבגדים ועיין מ"ב שהחיי אדם היקל עד שבוע שחל בו ובמקום הצורך יש להקל בזה והנה הא דמותר בגדים שמלפפים בהם הכונה שכיון שזה רק מנהג ממילא במקום שזה מתלכלך כל הזמן לא נהגו ולכן מקובל שהיום שמחליפים יותר ורגילים יותר להקפיד על נקיון הבגדים ממילא גם גיל יותר גדול כל שלא יכול להיזהר להישאר נקי הוא בכלל ההיתר והכל לפי הענין דהינו שיש ילד שלא יכול להיזהר ובזה יש להקל גם בגיל יותר גדול [ולכאורא מבואר שמעיקר הדין קי"ל שאין דיני אבילות דרבנן בקטן]

### ללבוש בגדים מכובסים בקטנים

י"ז] והנה הפוסקים רק הזכירו לכבס להם ולא דיברו על ללבוש בגדים מכובסים ובפשוטו אין בזה חילוק וכמו שבשר ויין נקטו לאסור והלבושי שרד למד מבשר ויין לכיבוס אמנם יש מקום לדון שעד כמה שהקטן מצד עצמו רוצה בגד נקי ולא שזה רצון הוריו בזה אין הוא בכלל המנהג וזה לא גרע מאיסורים רגילים שיש דיעות שבאיסור דרבנן לצורך הקטן אין איסור וצ"ע בזה בפשוטו להשים חולצה לבנה בר"ח בזה המנהג להקפיד שלא ללבוש בגדי שבת

### לבישת בגדים מכובסים לצורך פגישה

י"ח] החזו"א התיר לצורך פגישות ללבוש בגדי שבת והסברא שכמו שהתירו להתחתן מעיקר הדין ולתפור צרכי החתונה לצורך קיום פריה ורביה וודאי שזה גם סיבה להתיר כדי למצוא שידוך, וודאי מותר גם להתרחץ ומה שנצרך לצורך גמר השידוך אבל אין להתיר מה שלא מוכרח [יש ללמוד גם מההיתר לכבס ולהסתפר לכבוד שבת שמותר מעיקר הדין]

### תספורת

י"ט] שבוע שחל בו ת"ב מבואר בגמ' שאסור להסתפר ומבואר בשו"ע שנהגו כבר מי"ז בתמוז ומבואר שהמנהג גם על נשים וכן שזה בכל מקום שער וכתב המ"ב שריבוי שער הצדעין מותר ויש שהבינו שזה מצד צניעות אמנם המקור בהלכות אבילות סימן ש"צ מבואר שהכונה באשה נשואה וכדי שלא תתגנה על בעלה וכיון ששערות אלו רגילה לחותכן יש בזה ניוול על בעלה ומי שרגילה להתגלח לפני הטבילה כיון שזה צורך מצוה מקובל להקל וכמו שהתירו לכבס לצורך לבישת לבנים אפילו שזה רק מנהג וכן שמעתי מהגר"נ קופשיץ ולגבי נטילת צפורנים יש דיעות בין האחרונים והמ"ב התיר בערב שבת מבואר בשו"ע שאין לספר קטנים והמ"ב הביא מהא"ר שזה מי"ז תמוז והחיי אדם כתב שבמקום הצורך יש להקל עד שבוע שחל בו

### איסור רחיצה

כ] מדינא אין איסור רחיצה כלל אמנם הרמב"ם כתב שיש שנהגו שלא לרחוץ בשבוע שחל בו ויש מר"ח אב וכן מנהג האשכנזים ומבואר במ"ב שאסור אפילו לרחוץ כל גופו בצונן אבל פניו ידיו ורגליו בצונן מותר ובפשוטו זה בלי סבון והנה בפשוטו ידיו זה עד המרפק ורגליו זה עד הברך כמו באבל והנה בזמנם הדרך שזה היה מתגלה והיום זה לא שייך אמנם הפוסקים סתמו בזה ומשמע שהשאירו כפי עיקר ההלכה [והרי כל האיסור מצד מנהג] ובפרט במקום הנעלים שהמקום מזיע ודאי מותר

### רחיצה לכבוד שבת

כ"א] בער"ש נהגו לא להתרחץ רק פניו ידיו ורגליו וכן לחוף ראשו במים חמים ובמ"ב כתב ללא סבון ובשם החזו"א מקובל שהתיר אם סבון ולגבי טבילה במקוה מי שמקפיד כל ער"ש ולא מבטלה חוץ מאונס יכול גם בשבת זו אבל במים קרים ואם יש רק חמים או שלא יכול בקרים מסתבר שמותר גם בחמים

### טבילת עזרא

כ"ב] טבילת עזרא כיון שזה טבילת מצוה יש להקל ומסתבר שגם מי שעושה כשמסתדר לו זה גם סיבה להתיר כיון שזה דין לכתחילה המובא בשו"ע אמנם אם עושה רק בתור היכי תימצי להתרחץ וללא הענין להתרחץ לא היה עושה זה ודאי אסור

### רחיצה למי שמצטער הרבה

כ"ג] מי שהתלכלך מותר לרחוץ כמו בת"ב ויוה"כ ולענין מי שמזיע מאוד הנה יש דרגא של זיעה דמבואר בסימן תרי"ג שאפילו ביוה"כ זה מותר שזה בגדר לכלוך וזה ודאי מותר אמנם יש דרגא שזה מפריע לפי הרגלינו ויש לדון בגדרי איסטניס וידוע דהגר"א דושניצר התיר לבחורים בפ"ת להתרחץ שישבו כל היום בחום ללא מזגן ושאל החזו"א ואסר לו ועיין שו"ע סימן שפ"א ס"ג וז"ל **דלא גרע מאיסטניס שמותר לרחוץ כל גופו ולא כל מי שאומר איסטניס אני מתירין לו אלא דוקא שהוא ידוע שהוא אסטניס ומתנהג בנקיות ואם לא ירחץ יצטער הרבה ויבא לידי מיחוש** עכ"ל ומבואר שצריך מצטער הרבה ויבא לידי מיחוש ושמעתי מהגר"נ קופשיץ שמי שלא יכול להירדם בלילה מחמת זיעה חשיב מצטער הרבה וכן מצאנו בהלכות ת"ב שמי שמחמת שלא רוחץ פניו בבוקר אין דעתו מיושבת עליו מותר לרחוץ אמנם גם אז מותר רק מה שנצרך לו וכן רק בצונן אמנם מותר לערב קצת מים חמים שזה לא יהיה קר שזה לא בגדר תוספת תענוג

### רחיצה לרפואה

כ"ד] כל האיסור הוא רחיצה של תענוג אבל מי שיש לו חטטין בראשו מותר לרחוץ וכתב השער הציון שיולדת שקרב עת לדתה וטוב לרחוץ שיכולה לרחוץ בחמין וה"ה אדם חלוש שהרופא אמר להם לרחוץ, וודאי שחולה שזה מפריע לו למנוחה שלו יכול לרחוץ וכן יולדת תוך ל' שיש לה דין חולה יכולה לרחוץ וכן מי שצריך התעמלות מים לצורך רפואה מותר

### רחיצת קטנים

כ"ה] לגבי קטנים המ"ב כתב שאם יש להם חטטים בראשם מותר ומבואר שללא זה המנהג של רחיצה הוא גם לגבי קטנים ומקובל שכל שרגלים לרוחצם כל יום זה בכלל הינו רביתיהו שבזה אין המנהג וגם ללא זה כל שזה מפריע להם יש להקל עד הבר מצוה שהיום מאוד חם דמסתבר שאין זה בכלל המנהג וכן הורו החוט שני והגריש"א

### טבילה ועשית הפס"ט

כ"ו] אשה שטובלת בתשעת הימים עושה כל הרחיצה רגיל שזה נחשב רחיצה של מצוה ואם טובלת במוצאי שבת מי שרגילה תמיד לעשות הכל מערב שבת כדעת רש"י גם כאן עושה כך וכן אם צריכה לעשות הפסק עושה כדרכה ומשמע גם במים חמים איך שרגילה תמיד לרחוץ

### תפירה וקנית בגדים וכלים חדשים

כ"ז] מבואר בשו"ע שאין לתפור בגדים מר"ח ובטעם הדבר מצאנו שלשה טעמים בראשונים א. מצד שבטל אבן השתיה וזה כל מה שקשור לתפירה של בגד חדש חוץ מעשית חוטים ב. ובמרדכי כתב שלאדם יש שמחה בתפירת בגד חדש ג. והגר"א כתב שזה בכלל האיסור של לכבס אפילו כדי להניח וכן מבואר בר"ן שאסר קנית בגד כמו כיבוס והנה הטעם הראשון שזה אריגה הוא ודאי נפסק להלכה ולכן גם תפירת דבר פשוט כגון גרבים אסור וברמ"א כתב שכמו שאסור לעשותן כך אסור לקנותן והנה בפשוטו מצד שיש בזה שמחה ועיין סידור יעבץ שלמד מכאן שכל קנית חפץ חשוב שיש בו שמחה אסור [וכן הביא בספר קרא עלי מועד פ"ד הערה כ"ז מהגריש"א והאגרות משה והשבט הלוי] אמנם מצד זה בדבר פשוט כגון גרבים ונעלי בית אין בזה שמחה מיוחדת אין סיבה לאסור אמנם לשון הרמ"א משמע שמה שאסור לתפור אסור לקנות דהינו שבכלל המנהג שלא לתפור נהגו גם שלא לקנות ובפשוטו ודאי ראוי להחמיר גם את הר"ן והגר"א שכל קנית בגד הוא בכלל איסור כיבוס והנה מי שלא קנה נעלי בית לת"ב יש בזה איסור מצד מנהג הרמ"א שלא לקנות מה שלא אורגים וכן לגר"א יש לאסור שזה כמו כיבוס והנה יש שכתבו שכיון שזה מיוחד לת"ב אין בזה איסור אבל היום שזה נעלים ראוים לכל השנה יש לאסור ולכן ראוי מאוד לקנות קודם תשעת הימים אמנם אם לא קנה יתכן שכיון שהיום הדרך ללכת אם נעלי בית זה כמו שאין לו בגד ללבוש שמותר בתשעת הימים

והנה יש לדון בקנית משקפים והנה ודאי שזה בגדר דבר שיש בו שמחה ויתכן שזה גם בגדר מלבוש שזה על גוף האדם לשימושו וכן לגבי שעון אם זה שעון יפה יש בזה שמחה ואם זה שעון פשוט יש לדון האם זה בכלל בגד ומסתבר שלא שהרי אין זה משמש את הגוף אלא רק צורה לטלטלו ממקום למקום שזה כל הזמן יהיה עמו

### תיקון בגדים ועשית ציצית

כ"ח] והנה בהלכה מוזכר לתפור בגדים חדשים ובמור וקציעה כתב שגם תיקון בגדים ישנים אסור אמנם בשם החזו"א אמרו שמותר לתקן בגדים ישנים כגון לתפור חורים וכדו' וכן המנהג ואמרו בשם החזו"א שאין לשנות את כל צורת הבגד שזה כמו תפירה חדשה ולגבי עשית ציצית כיון שכל המטרה זה לדבר מצוה הגריש"א והחוט שני התירו

### נתינת מתנה בתשעת הימים

כ"ט] יש לדון האם יש איסור לתת מתנה בתשעת הימים והנה המג"א כתב שבת"ב אסור מצד שזה כמו שאילת שלום ומשמע שבתשעת הימים אין איסור אמנם שם מדובר שאין שמחה מעצם המתנה אלא מהיחס שבדבר ולכן זה קשור לשאילת שלום אמנם בדבר שיש שמחה מעיקר קבלת החפץ שהוא דבר חשוב יתכן שאסור וכמו קנית כלים חדשים אמנם יתכן שכיון שעיקר העיסוק זה היחס שבין הבני אדם ולא קנית החפץ אולי אין זה בכלל האיסור ויתכן עוד שמצד הנותן ודאי שאין עיסוקו בשמחה של קנית בגד והמקבל לא נחשב שעושה משהו ולכן במקום הצורך כגון במתנה של סוף שנה וכדו' יש להקל אמנם בבגדים שלדעת הר"ן זה אסור מצד עיקר הדין כמו כיבוס בזה יש מקום יותר להחמיר וצ"ע בכל זה [ולגבי לתת פמוטין לשבת חתן יותר מסתבר לאסור כיון שזה בכלל משא ומתן של שמחה ואולי הוא בכלל ההיתר של הנישואין עצמם וגם כאן יש ענין ביחס המיוחד לפני החתונה וצ"ע בזה]

### בשר ויין

ל ] מעיקר הדין אין איסור בשר ויין אלא בסעודה מפסקת ות"ב אמנם נהגו שלא לאכול מר"ח ונהגו גם בשר עוף וגם תבשיל שיש בו טעם בשר ובפשוטו גם עוגה דיש בה יין וניכר הטעם אסור, ולחולה מותר לאכול בשר ומי שלא אוכל מאכלי חלב המ"ב התיר בשר עוף או בשר מלוח לאחר ג' ימים ולענין הבדלה נוהגים לתת לתינוק שהגיע לחינוך ברכה ולא הגיע לחינוך אבילות על החרבן והחזו"א היה טועם כיון שלכתחילה כך ראוי לעשות אמנם סתימת הפוסקים לא כך וראוי שיהיה תינוק שעכשיו יוצא חובת הבדלה והנה משמעות הדברים דיש חינוך על בשר ויין והנה בפשוטו שם לא שיך עגמת נפש ואין לאסור אלא בהגיע לחינוך שזה גיל שש ומה שכתוב שמצניעים הסכין כי לא שוחטים לצורך ילדים כה קטנים אמנם עין לבושי שרד סקל"ח שכתב שתמיד אסור והנה לא מסתבר לדונו כמאכלות אסורות אלא מסתבר מדובר לפחות שמבין מושג אסור ומותר שזה גיל שלש [ועין קרא עלי מועד פ"ה הערה י"א שהגריש"א התיר עד גיל חינוך והשבט הלוי התיר עד גיל שלש ] אמנם ילד מאוד קטן דהינו רביתיה מסתבר שמותר לפי הבנת האמא, וילדים שלא אוכלים מאכלי חלב ודאי דיש להקל להם בבשר עוף ,כוס של זימון מבואר במ"ב דאין לעשות על יין

### סעודת מצוה וברית ובר מצוה לענין הסעודה בגדי שבת ורחיצה

ל"א] אם יוצא סעודת מצוה מותר בבשר ויין וגם כוס הזימון זה בכלל ויש לדון מי בכלל ההיתר להשתתף בסעודה והנה בעל הסעודה ודאי מותר וכן הקרובים הפסולים לעדות ומנין מצומצם ויותר מזה המ"ב התיר בתשעת הימים ולא בשבוע שחל בו ובפשוטו כל זה מי שגם ללא זה היה מגיע אבל מי שמגיע רק כדי לאכול בשר ויין אין זה בכלל ההיתר ומבואר במ"ב שזה גם לגבי סיום שהתיר רק לבניו ואשתו

ולגבי לבישת בגדי שבת מבואר שאבי הבן והסנדק והמוהל והאשה והקווטר נוהגים ללבוש בגדי שבת [ולכאורא יסוד ההיתר שזה צורך מצוה וכמו שמותר לכבוד שבת] ומסתבר שמותר גם חולצה מכובסת והנוהגים ללבוש פראק כיון שזה ממש כבוד המצוה מסתבר שמותר ומשמע שכל שאר הקרובים אסור ואם זה לא שבוע שחל בו יש להקל לילדים שלפי הרגילות בכזה מצב לובשים בגדי שבת

מבואר בשו"ע שבת"ב נדחה רוחצים לכבוד הברית כ"ש שזה סיבה בתשעת הימים להקל לרחוץ ובכלל זה האב והאמא והסנדק והמוהל אמנם אם כל ברית לא רוחצים זה לא שייך ולגבי תספורת בתשעת הימים שזה רק מנהג בזה ודאי יש להקל ולגבי שבוע שחל בו נחלקו בזה האחרונים ובשער הציון משמע קצת שצידד להקל בזה

בר מצוה לובש בגדי שבת וה"ה הוריו, והאחים זה תלוי בנידון של ברית ועיין בשערי תשובה אמנם במ"ב משמע שנקט להחמיר ובאחים קטנים שזה נצרך לעצם ההרגשה של השמחה של הבר מצוה יש יותר מקום להקל

מי שנהיה בר מצוה בתשעת הימים ראוי שיחדש הבגדים קודם אמנם אם לא חידש מסתבר שכיון שמנהגינו ללכת אם כובע וחליפה זה כמו שאין לו בגד כלל שמותר לחדשם וצ"ע

1. והנה כן דעת הגרש"צ שלצורך השכרה הרי זה בכלל פרנסה ואין בזה הדין של הרוחה אמנם בשם הגרנ"ק שמעתי שאמר שסיוד שזה נחשב דבר של שמחה אסור גם אם עושה למשיהו אחר וכמו בכלי כסף עוד אמר שכל בניה שזה לא לצורך דירתו אלא זה לצורך פרנסה כדי להשכיר זה בגדר הרוחה ובזה לא מצאנו שכדי פרנסתינו שזה מצאנו רק בדין משא ומתן שזה רק דין למעט אבל לא בבניה וצ"ע בעומק הדברים [↑](#footnote-ref-1)