18 בדיני זוחלין
קטגוריות: ש_ס / נו מקוואות / מקוואות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים מהדו_ב

יום ד' ט"ז סיון תשע"ו

א] בדין זוחלין, הנה בל' הרמב"ם בכ"ד מבו' דעיקר החילוק בין מקוה למעין הוא, דבמעין המים הנזחלין ממנו הוו כמותו, ובמקוה ל"ה כמותו.

ולכאו' נראה די"ל בזה, דהא דמקוה אינו מטהר בזוחלין, הוא משום דאין המים הזוחלין מערבין וליכא מ' סאה, ול"ב ע"ז לדין בפנ"ע דאין המקוה מטהר בזוחלין, - ואך דמ"מ הי' בדין, דכ"ה דבמעין כל הזוחל ממנו הוי המשך דידי', ומכח זה יש עליו תורת מעין, אף דאינו מעורב עם המעין, שהרי אין המים הזוחלין חיבור, ה"נ במקוה יהא כל הזוחל ממנו המשך דידי', ומכח זה יהא בו הכשר, אף שבו עצמו ליכא מ"ס, - ובזה הוא שנתחדש דהמים הנזחלין מן המקוה ל"ה המשך דידי'.

ב] ובזה נראה לפרש ד' הרמב"ם שפירש דהא דכל הימים פסולין לזבים וכו', הוא במים הנמשכין מהן, וצ"ע היכן נתפרש כן בסתימת משנתינו, ובסתימת ד' הרמב"ם בפ"ט ממקואות, - אך להנ"ל, הרי הא דתנן דמטהרין בזוחלין, לא קאי על הים עצמו שהוא מטהר בזוחלין, דזה פשיטא, אלא קאי על המים הנזחלין ממנו שהם בכלל הימים, ואין החידוש רק לגבי זוחלין, אלא גם לגבי לטהר בכ"ש, דקמ"ל דהמים הנזחלין ממנו הוו המשך דידי', ודין ים עליהן, וע"כ הן מטהרין בכ"ש, וע"ז הוא דתנן, דאף דהוא מטהר בזוחלין, דהמים הנזחלין ממנו הוו המשך דידי', מ"מ הוא פסול לזבים ולמצורעים.

ולפ"ז נמצא, דבע"כ דלדעת ר"מ כל הימים פסולין לזבים ומצורעים אף בעיקרם, וכן לר' יהודה הים הגדול פסול אף בעיקרו, ורק לר' יוסי שהזכיר דמטהרין בזוחלין, קאי רק על המים הנמשכין ממנו, דהם ל"ה כמותו ליחשב כמים חיים.

ג] ועפי"ז נראה, דזהו עיקר החילוק שבין ריבה בגומת המעין לריבה במקום משך המעין, דבריבה במקום משך המעין, אף דהמים שנפלו דינם כדין מי המעין, אך הרי גם מי המעין אין תורת מעין עליהן אלא משום שנזחלו מן המעין, ומים אלו שלא נזחלו מן המעין, א"א לראותם כמי המעין, דלא עדיפי ממי המעין גופייהו, ומשא"כ כשריבה בגומת המעין, דאף המים שנוספו נזחלים מן המעין, שפיר יש תורת מעין עליהן.

ד] ועד"ז נראה בד' הרמב"ן בהחילוק בין מקום שהי' מהלך מתחילתו למקום שלא הי' מהלך מתחילתו הוא, דמקום שהי' מהלך מתחילתו, דהוא זוחל מכח המעין, הוי המשך דהמעין, והוי בכלל דינא דהזוחלין כמעין, אך במקום שלא הי' מהלך מתחילתו, כיון דאין זחילתו מכח המעין, אינו המשך דהמעין, - ונראה לפ"ז דבמקום זה אינו מטהר בכ"ש, דל"ה כלל חלק מן המעין, והא דתנן דשוה למעין לטהר בכ"ש, הוא במקום שהי' מהלך מתחילתו, - אך אי"ז כד' הר"ן דמקומות מקומות יש, דע"ז הק' הר"ן דמ"ט נקט ברישא לענין אשבורן ובסיפא לענין כ"ש, אלא היינו דנקט לדינא דעיקר המעין, דדינו כדין מעין לטהר בכ"ש, ואין דינו כדין מעין דהזוחלין ממנו הוי המשך דידי', וממילא דהזוחלין ממנו דאין תורת מעין עליהן, אף אינם מטהרין בכ"ש, ודו"ק.

ה] אמנם בעיקר הדברים בד' הרמב"ם צ"ע, דא"כ מ"ט במעין עומד שרבו עליו מים שאובין, הרי דאף המים הנמשכין ממנו מטהרין בכ"ש, ולכאו' למש"נ הי' בדין דלא יטהרו מים אלו בכ"ש, כיון שאינם מכלל המעין.

אך שמא באמת איירי שנמשכו ממנו אמות המים ואינם זוחלין, וע"כ הו"ל המשך דהמעין, וע"ז הוא שכתב הרמב"ם דמים אלו שנמשכו אינם מטהרין בזוחלין, ורק אם הם עומדין במקום המצורף עם המעין, ה"ה מטהרין בכ"ש, וצ"ע.