ז - בדין בן כרך שהלך לעיר בט_ו
קטגוריות: ש_ס / כא מגילה / קונ_ בדין פרוז ומוקף בן יומו - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

אור ליום ד' פורים תשפ"ג

**א**

א] נתבאר בסימן ו' פלוגתת רבוותא בדין בן עיר שהלך לכרך, דדעת רש"י ורוב קמאי דכל שדעתו לחזור בליל ט"ו קורא כמקומו, וכל שדעתו לחזור ביום ט"ו קורא עמהן, ודעת הראב"ד והרא"ש דכל שדעתו לחזור ביום י"ד אינו קורא כמקומו, ולהראב"ד יש עליו להתעכב בכרך עד הלילה ולקרוא בט"ו, ולהרא"ש אף אם חזר לעירו בי"ד קורא בט"ו, ועיי"ש במש"נ לפרש בטעם פלוגתת הראב"ד והרא"ש.

ב] והנה החזו"א בסו"ס קנ"ב כתב דבן כרך שיצא לעיר קודם כניסת ליל ט"ו ע"מ שלא לשוב עד האיר המזרח נפטר מט"ו.

ולכאו' הדברים צע"ג, דלכאו' הדין נותן דבכה"ג לכו"ע קורא בט"ו, דהנה לדעת הרא"ש דכל שהי' בכרך בתחילת יום י"ד אף אם חזר לעירו בי"ד קורא בט"ו, הרי דכ"ש דבן כרך שיצא לעיר קודם כניסת ליל ט"ו, דקורא בט"ו.

וגם לדעת הראב"ד דכל שהי' בכרך בתחילת יום י"ד וחזר לעירו אינו קורא בט"ו, הרי למש"נ שם סק"ה ואילך בדעתו לעולם דינא דמוקף בן יומו תלי רק בי"ד, דכ"ה דדינא דפרוז בן יומו הוא בי"ד ה"נ דינא דמוקף בן יומו הוא בי"ד, ואך דכל שיצא מן הכרך קודם ט"ו עקר להמוקף דילי', וע"כ אינו קורא בט"ו, - וכ"ז הוא בבן עיר שהלך לכרך, אך בבן כרך שהלך לעיר קודם כניסת ליל ט"ו, הרי דכיון דעיקר דירתו היא בכרך, ואתינן עלה מכח דינא דפרוז בן יומו, הרי דדינא דפרוז בן יומו תליא רק בי"ד, ובט"ו ליכא להך דינא, וע"כ הדין נותן דקורא בט"ו.[[1]](#footnote-1)

ג] וגם לדעת רש"י ודעימי' דבבן עיר שהלך לכרך תליא במה שדעתו להיות שם ביום ט"ו, נראה דבן כרך שהלך לעיר קודם ט"ו קורא כמקומו, - שהרי לדעתם חזינן דבן עיר שהלך לכרך ודעתו לחזור למקומו קודם ט"ו קורא בי"ד, והרי דאף דבי"ד הוא בכרך, מ"מ לי"ב לדינא דמוקף בן יומו להפקיעו מחובת י"ד, והיינו משום דרק כשהוא בכרך בשעת חובת קריאתם הוא דאית בי' לדינא דמוקף בן יומו, - וא"כ הדין נותן דה"נ הוא בבן כרך שהלך לעיר קודם ט"ו דלי"ב לדינא דפרוז בן יומו לפטרו מחיובא דט"ו, דרק כשהוא בעיר בשעת חובת קריאתם אית בי' לדינא דפרוז בן יומו, ומה מקום יש לחלק בין בן עיר שהי' בכרך בי"ד לבן כרך שהי' בעיר בט"ו, וצע"ג.

**ב**

ד] והנה הריא"ז בפירקין ה"ב דין א' כתב, ז"ל, ובתלמוד א"י נמצא שבן עיר שעקר דירתו בלילי ט"ו והלך לו לכרך נתחייב לו לקרוא עם בני מקומו בי"ד [וכן נתחייב לקרוא עם בני הכרך בט"ו], וכן בן כרך שעקר דירתו בלילי ט"ו והלך לו לעיר נפטר מבני הכרך ומבני העיר, ואינו קורא לא בי"ד ולא בט"ו שהרי בי"ד לא הי' בעיר ובט"ו לא הי' בכרך, עכ"ל, ולכאו' מפורש בדבריו כמש"כ החזו"א דבן כרך שהלך לעיר בט"ו נפטר מחיובא דט"ו.

אך הדברים צע"ג, וכנ"ל, שהרי הריא"ז לעיל מינה כתב דבן עיר שהלך לכרך אם עתיד לחזור בלילי ט"ו ה"ז קורא בי"ד כחובת מקומו אע"פ שהוא בכרך, והרי דאף דבי"ד הוא בכרך, לי"ב לדינא דמוקף בן יומו להפקיעו מחובת י"ד, דדינא דמוקף בן יומו הוא רק כשהוא בכרך בט"ו שהוא שעת חובתם, וא"כ הדין נותן דה"נ הוא בבן כרך שהלך לעיר בט"ו, דלי"ב לדינא דפרוז בן יומו להפקיעו מחובת ט"ו, דדינא דפרוז בן יומו הוא רק כשהוא בעיר בי"ד שהוא שעת חובתם.

ה] ונראה דבעכצ"ל דמש"כ הריא"ז דעקר דירתו בליל ט"ו והלך לו לעיר, היינו דעקר דירתו ממש וקבע דירתו בעיר, דבכה"ג נעשה כבן עיר ונפטר מחיובא דט"ו, דכיון דעקר דירתו מהכרך וקבע דירתו בעיר, ל"ב בזה לדינא דפרוז בן יומו, אלא הוי בן עיר גמור, אך כל שלא עקר דירתו אלא שהלך לעיר, ואתינן עלה מכח דינא דפרוז בן יומו, הרי דכיון דאי"ז זמן קריאתן של הפרזים, לי"ב לדינא דפרוז בן יומו וקורא כמקומו.[[2]](#footnote-2)

ו] ויש להוסיף, דלפ"ז משמע דגם מש"כ הריא"ז דבן עיר שעקר דירתו בלילי ט"ו והלך לו לכרך נתחייב לו לקרוא עם בני מקומו בי"ד [וכן נתחייב לקרוא עם בני הכרך בט"ו], היינו רק כשעקר דירתו ממש וקבע דירתו בכרך, אך כל שלא עקר דירתו אלא שהלך לכרך אינו קורא בט"ו, ולי"ב לדינא דמוקף בן יומו,[[3]](#footnote-3) - וי"ל דהטעם בזה הוא דדינא דמוקף בן יומו, הוא רק במי שהלך לעיר קודם י"ד ע"ד לחזור למקומו אחר ליל ט"ו, דמדינא דמוקף בן יומו הוא קורא עם בני הכרך ואינו קורא כחובת מקומו, אך כל שהי' בי"ד בעיר וכבר נתחייב בחיובא דפרזים, לא נתחדש דינא דמוקף בן יומו לחייבו עוד גם בחיובא דמוקפין, ורק כשעקר דירתו ממש וקבע דירתו בכרך דהוי בן כרך גמור, הוא דחייב אף בחיובא דמוקפין.

1. אמנם הנה החזו"א בסימן קנ"ב סק"א כתב בדעת הראב"ד דאין מחשבת י"ד מועלת אלא לשלול ממנו חובת י"ד, אבל לענין חוב ט"ו ביום ט"ו תליא מילתא, ואם הוא בכרך בכניסת ט"ו ע"מ להיות שם עד האיר היום מתחייב בט"ו, אבל אם יצא מן הכרך קדם ליל ט"ו פקע מצותו, עכ"ל, ונתבאר בסימן ו' סק"ט בהערה, ולפי דבריו י"ל דכ"ה דבן עיר שהלך לכרך ע"מ להיות שם בי"ד ה"ז מועיל לשלול ממנו חובת י"ד, ה"נ בן כרך שהלך לעיר ע"מ להיות שם בט"ו ה"ז מועיל לשלול ממנו חובת ט"ו, והרי עיקר דינא דפרוז ומוקף בן יומו הוא גם בט"ו, וכדחזינן בדין בן עיר שהלך לכרך דלגבי חוב ט"ו תליא מילתא ביום ט"ו, וע"כ הדין נותן דכ"ה דבן עיר שהלך לכרך ע"מ להיות שם ביום י"ד ה"ז מועיל לשלול ממנו חובת י"ד, ה"נ הוא בבן כרך שהלך לעיר ע"מ להיות שם ביום ט"ו דה"ז מועיל לשלול ממנו חובת ט"ו. [↑](#footnote-ref-1)
2. ומש"כ הריא"ז דטעם הפטור בזה הוא משום דבי"ד לא הי' בעיר ובט"ו לא הי' בכרך, לאו היינו משום דבפועל ל"ה בט"ו בכרך ומדינא דפרוז בן יומו, אלא היינו דבט"ו ל"ה דר בכרך כלל, ודמי למש"כ דבי"ד לא הי' בעיר דהיינו דלא דר בעיר כלל. [↑](#footnote-ref-2)
3. אך בל' הריא"ז דנתחייב לקרוא עם בני "מקומו" בי"ד וכן נתחייב לקרוא עם בני "הכרך" בט"ו, משמע קצת דלא עקר דירתו ממש, ואכתי מקומו הוא בעיר, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-3)