פתח שאחורי הדלת
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / מזוזה - הרב משה חדש / חבורות

**בס"ד א' תמוז תשע"ז**

פתח שאחורי הדלת

**מנחות דף ל"ג ע"ב גמ' פתח שאחורי הדלת אם יש שם טפח צריך מזוזה אחרת אם לאו אין צריך מזוזה אחרת.** ופרש"י כגון שיש במקצוע הבית פצים קבוע ושני פתחים מחותכין אחד לדרום ואחד למערב וקבע מזוזה בפצים בחלל פתח הדרומי וכשהדלת סתום הוי פתוח למערב אחורי הדלת אם יש עובי בפצים המבדילן טפח בין פתח לפתח צריך מזוזה אחרת לפתח מערבי הואיל ואין המזוזה בחללו ואם לאו אי"צ מזוזה אחרת שהרי כמונח באותו פתח עצמו וכו'.

והרא"ש הביא בשם רש"י דמיירי באחד לצפון ואחד למערב, וגם כתב דכשהפתח פתוח הוי אחורי הדלת. וכתב הדרישה סי' רפ"ו דלגירסת רש"י שלפנינו קשה דהרי אם הפתח לדרום הוי המזוזה לשמאל וע"כ פי' הרא"ש דהפתח לצפון, אלא שעדיין קשה דכלפי מערב איך מהני שהרי הוא לשמאל ופסול. וכבר עמד בזה המרדכי וכתב בשם הר"ץ דצ"ל דמיירי דמפתח הבית בקרן צפונית מערבית יש חדר לצד מערב ואינו משמש לכניסה להבית אלא להיפך לכניסה מהבית לחדר ושפיר הוי פתח הצפוני לימין הכניסה לפתח המערבי וכ"כ השטמ"ק וכ"כ הב"ח שע"כ זהו כוונת רש"י. אמנם בפרישה [אות ל'] כתב דאין כוונת המרדכי לפרש כן בדעת רש"י אלא שחולק על רש"י וכ"כ היד הקטנה דסתימת הפוסקים דאף כה"ג שלימין הוא לצד שמאל כשר [ואמנם לשון השטמ"ק משמע דפי' כן לדעת רש"י].

והנה הטור כתב **ויראה מכאן** דב' פתחים ברוח אחת אף אם המזוזה שביניהם עבה טפח סגי במזוזה אחת כיון שפתח אחד הם. ועי"ש בהמשך דאף לפי' ב' ברש"י דסוגיין מיירי בב' פתחים ברוח אחת שהאחד קטן היינו דוקא כשעשוים לב' פתחים ליכנס בקטן כשאין רוצים שיכנסו בגדול משא"כ כששניהם משמשים לכניסה אחת ששניהם נפתחים ביחד [עי' יה"ק פ"ג במנ"ע ט' דלאו דווקא] בזה הוי פתח אחד והעמוד אינו אלא לנוי. ובלשון הטור מבואר שלמד זאת מכאן. ונראה כוונתו דמזה שפי' רש"י דמיירי בב' פתחים מב' רוחות משמע דדוקא בכה"ג הוא דבעינן שלא יהא טפח אבל ברוח אחת אף בעבה טפח אי"צ מזוזה אחרת ואולי זה מוכרח גם מהגמ' דקרי לה פתח שאחורי הדלת דברוח אחת לא חשיב אחורי הדלת.

ולדברי המרדכי בשם הר"ץ דלא מהני המזוזה בצפון למערב אלא כשגם למערב הוי ימין, הרי ע"כ בעינן שהם בקרן זוית דברוח אחת לא משכח"ל דליהוי ימין לשניהם, וא"כ מה ראי' מכאן דבכה"ג אף בטפח מהני, דהרי הכא אין להכשיר מטעמא דסוגיין, ודלמא להכי לא מיירי בסוגיין בכה"ג. ואף אי מסברא י"ל כהטור דהוי פתח אחד אף בעובי טפח מ"מ אין שום ראי' מסוגיין לזה. וע"כ מוכרח דהטור מפרש כפשטא דרש"י דאף כשלמערב הוא בשמאל מהני המזוזה ואי"צ מזוזה אחרת, ולזה הוכיח מדלא מוקמינן בהכי משמע דברוח אחת אף בעובי טפח אי"צ מזוזה אחרת משום דלא חשיב מזוזה אלא עמוד באמצע הפתח והוי פתח אחד. וצ"ע דברי הב"ח שלא פי' כן.

אמנם הדבר צ"ב איך יועיל המזוזה שבימין הצפוני למערב שהיא בשמאל וכקושית המרדכי [ובאמת המרדכי לא הקשה איך מועיל אלא מנליה הא ודו"ק]. ועי' ביד הקטנה פ"ג במנ"ע סי' ח' שכיון שנעשה בעיקר קביעותו לימין סגי ליה גם בפתח השני שהיא לשמאל. וצ"ב.

ועי' בפרישה שכתב דהכא הוי פתח אחד וכ"כ בצ"ק, ויסוד הדברים איתא באשכול עי"ש. ולכאורה כוונתם דהפצים אינו מחלק הפתחים לשנים ודמי למש"כ הטור בעמוד דאינו נחשב מזוזה שאינו עשוי אלא לנוי. אך זה צ"ע דא"כ א"א לקבוע המזוזה בפצים אלא בצד השני של המזוזה כגון בפתח צפון מערב יניח במערבי לימין הפתח וממילא יועיל לצפון, ואמנם הט"ז כתב כן אבל כבר כתבו האחרונים דלשון רש"י לא משמע הכי ובפרט לרא"ש דמיירי בפתח צפון ומערב ופי' דמניח המזוזה בפתח הצפוני וכ"מ בפרישה. וגם לשון הגמ' דמניח בפצים ל"מ הכי והט"ז שם נדחק דחקק בפצים וכל הפתח הוא בפצים.

וע"ע ביד הקטנה שם אות ט' שכתב בגוונא דהטור דיקבע רק במזוזה ולא בפצים אבל בדין הגמ' כתב [שם אות ח'] להדיא דיניח בפצים ודלא כהט"ז, ואי נימא דהכא נמי חשיב פתח אחד כפשוטו א"כ גם הכא נימא דיקבע המזוזה בפתח ולא בפצים.

ובסוגיא דהיכר ציר נתבאר [לדעת השטמ"ק בדף ל"ג ע"ב דהיכר ציר לא מהני לפטור] דבאמת ב' הפתחים חייבים אלא דהיכר ציר מהני לקבוע את מקום הנחת המזוזה ומהני המזוזה גם לחדר השני שכלפיו הוא בשמאל ונתבאר שם הטעם עפ"י מש"כ הגרא"ל לדון דחיוב מזוזה הוא על הפתח של בית ולא על הבית ולהכי כשהוא פתח אחד של ב' חדרים לא הוי ב' חיובים אלא חיוב אחד מחמת ב' סיבות היינו שהוא פתח בית מחמת שמשמש לב' בתים. ולהכי כיון דכלפי חדר אחד הוי ימין נתקיים דין הפתח וממילא נפטר גם מחמת החדר השני. אולם הכא לכאורה ליכא למימר הכי שהרי הם ב' פתחים, ואי הוי פתח אחד יקשה כנ"ל דלא מהני להניח בפצים, שו"ר שבאמת בפרישה ס"ק ל' כתב בדינא דהטור שיכול להניח המזוזה בימין הפתח או בעמוד, ונמצא שגם בדין הטור אין העמוד בטל ממש. אך זה גופא צ"ב. וגם מדבריו שם נראה שבדין הגמ' חייב להניח המזוזה רק בפצים ולא בימין המזוזה, וא"כ גם לדבריו צ"ע מ"ש.

והנה לעיל ל"ב ע"ב מבואר דמזוזה שאחורי הדלת אין בה מצוה, ובפשוטו הוא פסול, וכ"מ ברמב"ם פ"ה ה"ח. אמנם הש"ך בסי' רפ"ט נקט לדעת הרמ"א דמכשיר בדיעבד אחורי הדלת. ובסוגיא שם נתבאר ממשמעות רש"י והנמוק"י שם דאחורי הדלת הוא בכותל אבל במזוזה עצמה כשר אף כלפי פנים מחלל הפתח [עכ"פ תוך טפח דביותר מטפח יתכן דחשיב כותל ולא מזוזה עי' בגידוה"ק סי' רפ"ט ד'], אלא שממש"כ הש"ך דלרמ"א אחורי הדלת כשר והרי הרמ"א כתב ובלבד שיהא במזוזה עצמה, ומשמע לאפוקי בכותל. ומזה נראה דהש"ך ס"ל דאחורי הדלת היינו במזוזה עצמה עי"ש היטיב ועי' חי' רא"ל. עוד נתבאר שם די"מ דאחורי הדלת היינו מבפנים אבל אם המזוזה לפני הפתח מבחוץ לחלל לא חשיב אחורי הדלת אלא רק שלא בחלל הפתח [עי"ש ברש"י חוץ לחלל הפתח מבחוץ], ובזה בפשוטו גם לרמב"ם כשר בדיעבד כדמשמע בגמ' וכ"מ ברמב"ם שם הי"ב דכתב ד"ז עם הדין שצריך להיות בטפח סמוך לחוץ ולהכי גם הביא זה בהלכה נפרדת [ואמנם בנשמ"א כתב דלרמב"ם ושו"ע גם בזה פסול אך צ"ע מהרמב"ם שם, ואמנם בשו"ע לא הביא דין אחורי הדלת ויש שכתבו שזה נכלל במש"כ שיהא בחלל הפתח, וא"כ משמע דתרוויהו חד דינא נינהו ופסול אך בגמ' ל"מ הכי ובדברי השו"ע יל"ד דכיון שכתב שצריך ליתן בתוך החלל לא נחית לחלק שזה רק לכתחילה ובדיעבד כשר אא"כ זה מאחורי הדלת ועצ"ע].

ורהיטת לשון הגמ' בסוגיין דמוקמינן לה בפתח שאחורי הדלת משמע דאיכא פסול משום דהוי אחורי הדלת, אמנם הט"ז כתב להדיא דאין הפסול משום אחורי הדלת אלא לישנא בעלמא הוא היכן מונח המזוזה. ומהב"ח נראה ג"כ דאין הפסול משום אחורי הדלת, אלא שאם לא היה דלת לא איכפ"ל בעובי טפח אלא רק משום שיש דלת הרי היא מפסיקה בין הפתחים, וצ"ב דאי איכא חסרון שאין המזוזה נראית א"כ מה יועיל שעובי המזוזה פחות מטפח. ואי לא איכפ"ל בזה אמאי כשיש עובי טפח פסול.

ולפרש"י שלפנינו דמיירי בפתח לצד דרום א"כ מלבד שהוא בשמאל, לכאורה יקשה נמי דלמערב הוי אחורי הדלת אמנם לפשטות רש"י ונמוק"י לעיל שבמזוזה עצמה אף אחורי הדלת כשר א"ש דהכא הוי במזוזה עצמה [ועכ"פ כשהמזוזה בתוך טפח], אבל למה שנראה בש"ך יקשה [וראיתי לפרש שלכן הרמב"ם השמיט כל הסוגיא דס"ל דפסול משום אחורי הדלת, אך צ"ע מהגמ' אא"כ מפרש כלישנא אחריני דרש"י, ומ"מ הו"ל להביא ד"ז]. אמנם לדברי הרא"ש שהפתח לצפון נמצא דימינו הוא לפני הדלת ורק שאינו בחלל הפתח, ולהנ"ל [שלא כהנשמ"א] בזה כשר לכו"ע בדיעבד. [וע"ע בב"ח דמפרש לרש"י שהפתח בדרום דמיירי דבדרום יש חדר ולהכי הוי ימין הפתח ולדבריו אף לרש"י לא חשיב אחורי הדלת אלא לפני הדלת[[1]](#footnote-1) אמנם בזה כבר כתבנו דמשמעות הטור כהפרישה ולא כהב"ח].

ומעתה עיקר הסוגיא צ"ב מאי נפ"מ אי איכא עובי טפח או לא, ואין לומר דפסול משום דמרוחק מהמזוזה טפח ובכה"ג לא חשיב מזוזה והוי כמונח בכותל דהרי גם כשהפצים עבה טפח אין המזוזה רחוקה מהפתח המערבי טפח שהרי אינה מונחת בתחילת הפצים אלא בפנים [ובפרט אי נימא כמש"כ היה"ק דע"כ הדלת מחוץ למזוזה דאל"כ אין המזוזה נראית לפתח המערבי כלל]. ועוד דמהא דפסלינן גם בטלה עליה מלבן נמצא דהמזוזה בתוך הפצים ובזה ודאי ליכא טפח מהמזוזה לצד המערבי. ומעתה ממ"נ אי נימא דמחוץ לחלל הפתח פסול א"כ אף בעובי פחות מטפח פסול, ואי חוץ לחלל כשר אמאי בעובי טפח פסול. ועוד שהרי הגמ' השתא קיימא דהעמיק לה טפח כשר וא"כ אמאי פסול בעובי הפצים טפח. [ובפרט להמרדכי דמיירי דהוי ימין לזה ולזה קשה דא"כ אף ביותר מטפח יועיל].

והנראה בזה דהנידון בגמ' אי חשיב ב' מזוזות או מזוזה אחת, ובזה הוא דתלוי דאי איכא עובי טפח אמרינן שהמזוזה לצד מערב אינה המזוזה שלצד צפון, אבל אי ליכא עובי טפח הוי מזוזת פתח אחת לשני הצדדים, וע"כ מהני מזוזת קלף אחת לשניהם. ובזה תלוי בב' הפירושים דלדעת המרדכי דמיירי שהמזוזה היא בימין שניהם, יסוד הדין הוא דמזוזה אחת פוטרת שני חיובים, וזהו רק כשאין עובי טפח שאז נחשב מזוזה לשניהם אבל בעובי טפח אף שהוא לימין שניהם מ"מ אין המזוזה שבצד צפון מתיחסת לצד מערב, ואע"פ שנתבאר שבפתח אחד כשהמזוזה אחורי הדלת במזוזת הפתח עצמה או לפני הדלת שפיר מהני אף שאינה בחלל הפתח ואף שהמזוזה עבה טפח, התם שאני שמצד הפתח אין פתח אחר אבל הכא דלצד הפתח יש פתח אחר, כיון דאיכא עובי טפח חשיבי ב' מזוזות כנ"ל ומזוזת הפתח מתייחסת לפתח השני, ונמצא דמזוזת הקלף אינה במזוזה של הפתח המערבי אלא של פתח הצפוני. [ועי' בפ"ס סי' נ"ז שרמז לזה דהכא גרע דשייך לפתח אחר ודו"ק].

אמנם אם אין טפח ביניהם דחשיב מזוזה אחת ע"כ היא של ב' הפתחים ונמצא המזוזה מונחת גם בפתח מערבי, ועדיין ק"ק דמ"מ אינה בחללו ועכ"פ לכתחילה בעינן שתהא בחלל הפתח וי"ל דלענין ב' מזוזות סגי במה שכשר בדיעבד.

אמנם לדעת רש"י לפי' הפרישה ומשמעות הטור דמהני אף שלצד אחד הוא לשמאל, ע"כ צ"ל דיסוד הסוגיא הוא לא רק שמקיים במזוזה אחת ב' חיובים אלא דהוי חיוב אחד, וזהו מש"כ הפרישה דהוי פתח אחד. ונראה הביאור דאמנם יש כאן ב' כניסות [ולא חשיב כעמוד לנוי בעלמא] מ"מ הם פתח אחד והמחייב הוא הפתח שיהא בו מזוזה, ובפ"ס סי' נ"ד ר"ל דלעולם ליכא מזוזה אלא בצפון ולא במערב כיון שהוא לשמאל אלא דסגי במזוזה אחת וכיון שיש מזוזה בצד צפון תו אי"צ לצד מערב, והביאור כנ"ל דהוי פתח אחד, אולם בפ"ס עצמו העיר דרש"י כתב דחשיב **כמונחת בחלל הפתח עצמו** וכ"ה בטור, ועי"ש שכתב שזו גם כוונת רש"י ולא הבנתי דבריו, ואפשר דר"ל דכיון שפתח אחד הם ממילא היא כמונחת גם במערב דאותו פתח הוא, אך א"כ אין היא רק **כ**מונחת אלא ממש מונחת שהרי היא בפתח זה. וע"כ דכוונת רש"י דחשיב שמונחת בחלל עצמו ומשום דמזוזה אחת היא והוי גם מזוזה של צד מערב. והדק"ל שהרי בשמאל היא.

אכן נראה כוונת רש"י שכיון דפתח אחד הוא אף שב' כניסות הן אינו אלא חיוב אחד ורק דבעינן שתהא המזוזה מתיחסת לב' הכניסות של הפתח ובזה מהני אם הם במזוזת הפתח אחת, ואף שלצד מערב אינה בימין בזה מהני מה שלצד צפון היא לימין, וביאור הדברים י"ל דדין ימין אינה מעצם חיוב הפתח שמקום המזוזה הוא רק בימין וכשמניחה בשמאל אין זה מקומה, אלא הוא תנאי בעלמא שתהא המזוזה בימין, [ויש להוסיף דהרמב"ם בדין אחורי הדלת כתב בפ"ה ה"ח דלא עשה כלום ומשמע דכאילו אין כאן מזוזה כלל אבל בפ"ו הי"ב בהא דקבעה בשמאל כתב שהיא פסולה ומשמע דשפיר חשיב שיש מזוזה כאן אלא שהיא פסולה וכמדומה דראיתי כלל זה בפוסקים[[2]](#footnote-2)]. וכיון שכלפי צפון חשיבא ימין מהני נמי למערב, אמנם כל זה רק אם הוא חיוב אחד ויתבאר כעין מש"כ בהיכר ציר דסגי במה שלצד אחד הוא ימין. אבל אם ב' חיובים הן אלא שפוטר עצמו במזוזה אחת לא מהני מה שלצד אחד היא ימין דבעינן שיחשב כב' הנחות בב' מקומות דכל אחד הוא כמקום בפ"ע וכב' מזוזות הן ולהכי לא מהני אם אינה בימין שניהם וכקושית המרדכי ולזה מהני תי' הפרישה דפתח אחד הן ואין זה קיום אחד לב' חיובים אלא חיוב אחד ובזה שפיר מהני מה שבמקומה היא לימין הפתח וכאמור דדין ימין הוא מדין המזוזה וממילא מהני לגבי הכניסה השניה. ודו"ק היטיב בזה.

ונראה דגם הט"ז שכתב דסגי במזוזה אחת בימין הכניסה הימנית אין כוונתו דהוי פתח אחד ממש שהעמוד כמאן דליתא אלא כנ"ל דהוי חיוב אחד אלא דהט"ז ס"ל דכשהמזוזה בימין הכניסה הימנית נחשב שיש מזוזה גם לכניסה בשניה, ובאמת עי"ש שנתקשה דכשהמזוזה לימין המערבי אמאי מהני לצפון הא בעינן טפח הסמוך לחוץ ותי' שזהו רק לכתחילה וכ"ש הכא דלמערב הוא בטפח הסמוך לחוץ, ואי נימא דהוי פתח אחד ממש לק"מ שהא שפיר הוי טפח הסמוך לכניסה, וע"כ משמע דגם הט"ז ס"ל דנידון כשתי כניסות אלא דס"ל דהמזוזה מתיחסת לשתי הכניסות כיון שהיא באותו הפתח ולזה נתקשה דהא לא הוי טפח הסמוך לחוץ ולזה תי' דסגי במה שבמקומו הוא סמוך לחוץ ועצ"ע.

ומעתה נבוא לדין הטור כששניהם ברוח אחת שכתב הטור שבזה אף בעמוד עבה טפח מהני מזוזה אחת לשניהם כיון דחשיב שעשוי לנוי בעלמא, והיה"ק נקט דבזה לא מהני מזוזה באמצע על העמוד אלא דוקא בימין הפתח ממש, והיינו דס"ל שבזה הוא פתח אחד ממש. אמנם כבר הבאנו שבפרישה כתב דיכול להניחה או בימין הכניסה או בעמוד, ומשמע דס"ל דהתם נמי לא אמרינן דהעמוד כמאן דליתא אלא כמש"כ דהוי פתח אחד עם ב' כניסות וע"כ מהני מזוזה בעמוד דחשיב מזוזת הפתח, אמנם אע"ג דגם העמוד נחשב מזוזה מ"מ כיון דפתח אחד הם סגי במזוזה שבמזוזה הימנית לפטור את השניה שהמזוזה מתיחסת לכל הפתח וסגי במזוזה אחת לשתי הכניסות אע"ג דגם העמוד חשיב מזוזה.

אך צ"ע דממשמעות דבריו נראה דבגוונא דסוגיין בפתח בקרן זוית לצפון ומערב לא סגי במזוזה בימין הפתח הימיני ודלא כהט"ז, וכ"כ במזוזת ביתך אות , וא"כ מ"ש ברוח אחת, וי"ל על דרך שכתבנו לדעת הט"ז שגם הוא מודה דהעמוד חשיב מזוזה ואין זה פתח אחד ממש דלסגי במזוזה אחת להתיר את כל הפתח אלא שהמזוזה שבימין מתייחסת לב' הכניסות כיון דפתח אחד הם [ולכך נתקשה הט"ז דלא הוי בטפח הסמוך לחוץ] ומעתה איכל"מ דהפרישה ס"ל דברוח אחת שפיר י"ל כהט"ז דהמזוזה בימין הפתח מתייחסת לכל הרוח אבל בקרן זוית ס"ל דאין המזוזה שבפתח המערבי מתיחסת לרוח צפונית וע"כ בעינן דוקא מזוזה בפצים האמצעי ובזה מהני גם למערבי כמשנ"ת לעיל. ודו"ק.

ומהאמור נלמד ג' צדדים בפשט הסוגיא. להמרדכי והב"ח מהני רק מזוזה באמצע ודוקא כשהיא לימין שניהם דאיכא מזוזה לב' החיובים. ולפרישה אליבא דרש"י [וכן משמעות הטור] מהני אף כשהיא לשמאל הפתח השני ודוקא כשמניחה במזוזה אמצעית אבל בימין הפתח הימני לא מהני, ולהט"ז מהני דוקא בפתח הימיני. ומעתה להלכה אי חיישינן לכל השיטות לא מהני מזוזה אחת לא באמצע ולא בימין הפתח הימיני ובעינן ב' מזוזות מספק [עי' חדרי דעה דלהט"ז אין לנו מקור דמהני מזוזה אחת באמצע]. אמנם בגוונא דהמזוזה לימין שניהם כגוונא דהמרדכי והב"ח יל"ע אם להפרישה מהני די"ל דרק אם זה פתח אחד מהני אבל בגוונא דהמרדכי דפתח המערבי הוא לחדר הפנימי ווודאי הוי ב' חיובים נפרדים לא שמענו דיועיל מזוזה אחת לשניהם, אמנם מסברא לכאורה מהני אא"כ חשיב חוץ לחלל הפתח, ולכתחילה עכ"פ בעינן בתוך החלל. [ועי' בחובת הדר שלהלכה יש לחוש לחומרא ומ"מ בגוונא דהמרדכי נקט שם דודאי מהני, שו"ר בחוט שני ונראה שם שצידד דלהרמב"ם שהשמיט כל זה אפשר דלעולם בעינן ב' מזוזות ואפי' בימין לשניהם עי"ש בשעה"צ וצל"ע].

1. ועי"ש דמפרש עפי"ז דברי רש"י דכשהפתח סתום הוי אחורי הדלת דדרך החדר שהפתח סתום אבל הבית דרכו להיות פתוח ולכן לצד מערב הפתח פתוח ומיירי שהדלת של מערב אינה קבועה לצד הפצים אלא לצד השני ולכן אף כשפתוחה אינה מפסקת בין המזוזה לפתח אלא רק הדלת של דרום כשהיא סתומה היא מפסקת בין המזוזה לפתח המערבי [וזה א"ש אי נימא דהדלת של דרום ג"כ אינה בפצים אלא בצד השני דאל"כ הרי גם כשהיא פתוחה היא מפסקת בין המזוזה לפתח דמסתמא היא לצד פנים [ועוד דאם היא לצד חוץ א"א ליכנס למערב כשהדלת הדרומית פתוחה] אע"כ כנ"ל]. [↑](#footnote-ref-1)
2. ועי' פ"ס אות נ' שכתב דליכא ילפותא דבעינן ימין אלא דרך ביאתך, ולא נתברר כוונתו. ואולי כוונתו להנ"ל דאין זה עיקר מקום המזוזה אלא רק אופן ההנחה. [↑](#footnote-ref-2)