שעור נדה מוצשק משםטים
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / שביעית / שיעורי שמיטה תשפב

עד עכשיו נתבאר במים של מי רגלים.

ואח"כ מביא את המהרי"ל אשה שרגילה לראות דם במי רגליה, וכאן מדובר במי שרואה בלי כאב ושונב מתחילת הסעיף ששם מבואר שאם רואה בלא כאב מחמירים, דחוששים שבא מן המקור, אך אם היא מרגשת כאב, יש הוכחה שיש לה מכה.

ודיעה הא' בשו"ע סוברת שכאב ביחד עם הטלת מ"ר ביאר המרי ווייל שכיון שתמיד מא=רגישה כאב זה הוכחה שי שלה מכה, ואף שהרמ"א כתב שהקילו רק שלא בשעת וסתה, כאן מבואר שכיון שיש לה כאב הוי כהוכחה גמורה ויכולה להקל אפילו שלא בשעת הוסת, דודאי דם מכה הוא. והוסיף להקל לדיעה זו שיש להקל אפילו בקינוח שמצאה אחר כך [וזה לא הקלנו לעיל כלל כשלא הרגישה כאב בשעת ההשתנה].

ובסד"ט מסיק שאם מוצאת דם בשתן צריך שתרגיש כאב בזמן ההטלה, אך אם מצאה דם אחרי ההטלה מ"ר סגי שיהיה לה כאב אחר גמר הטלת המי רגלים.

הרמ"א החמיר בדיעה השניה וביאר הנקה"כ בסימן קפז שכיון שכאן הוא רק כאב ולא 'מכה' אין להקל בלא בדיקת מוך. והיינו דלדיעה הראשונה כאב הוא יותר ממכה ויש להקל אף שלא בשעת הוסת, ולדיעה השניה גריעא ממכה ויש לטהר רק בצירוף בדיקת מוך.

ועי' רמ"א שמכניסה את המוך וכמו שביאר הט"ז שהמוך נכנס עמוק יותר מהנקב של המי רגלים, ואז אם המוך נקי והיא מצאה דם הרי יש ראיה שהדם לא בא מן המקור. {וגם בזה אין מקילין אלא כשיש לה כאב}.

ואם בדקה כן ג"פ מותרת אח"כ בלא בדיקה כ"ד הסד"ט?. ופתש הביא הנוב"י דסגי לבדוק פעם אחת, וכן הביא השמלה מהמר"י וייל שכתב כן להדיא דסגי שתבדוק פעם אחת.

וממשיך הרמ"א דכל זה הוא כשמרגשת כאב אך אם אינה מרגשת כאב לא מועיל הבדיקה, והנה הנוב"י ביאר דבאמת בדיקה זו מועילה לכל הנשים, אך לעולם אין יודעים אם הפצע ממשיך או שהוא נפסק, ולכן צריך כאב כדי לדעת שעדיין ממשיך הדם לבוא מהפצע. והיינו שלאותו דם שמצאה בהטלת המי רגליים של זמן הבדיקה ודאי היא טהורה אך בפעם אחרת אין לטהר אם אין לה כאב כי לא ברור שהפצע ממשיך לדמם הלאה [ואם יש מזה נפק"מ דאחות מוצאת פצע אין לטהר לימים אחרים אא"כ האחות אומרת שהפצע ימשיך ימים נוספים].

ובבדה"ש כתב שאם בדקה במוך ונמצא שיש לה דם גם במוך, ואחר כמה דקות בדקה שוב ומצאה המוך נקי, הרי היא טמאה משום שאת הראיה הראשונה א"א לטהר אף שעכשיו רואים שיש לה פצע. אכן מסתבר דלא כדבריו, דכיון שהיא רואה דם במי רגליים הרי הוא פצע בודאות וא"כ יש לתלות שהפצע היה גם קודם לכן ויש להכשיר את הבדיקה מדין 'תליה' במקום שאפשר לתלות.

וכמו כן נראה שיש לתלות למפרע 'אם כבר ראתה יכולה לעשות בדיקה במוך ואם תצא טהורה יכולה לתלות גם למפרע.

במהרי וייל כתב שא"כ תטוהר אותה לעולם שהרי עי' סד"ט ס"ק ה? שהרי תמיד תטיל מי"ר ותכול לתלות בזה את כל הראיות שלה, ולא תטמא לעולם ועל כרחך שאין להקל בכל כאב.

בסד"ט כתב טעם אחר דבעינן כאב שבדיקה זו אינה בטוחה כל כך [עי' חוו"ד שאולי יכול לצאת הדם אפילו אם המוך בפנים], ומספק"ל אם בדיקה זו מועילה, ועל כן צריך שיהיה לה כאב כדי שנדע לסמוך על בדיקה זו.

ונפק"מ ביניהם לאותה בדיקה, דלדעת הנוב"י ודאי מותרת, אך לדעת הסד"ט אין להכשיר באותה פעם כי לא סומכים על בדיקה זו אלא כשמרגשת כאב [ועשתה כן ג"פ].

ועוד נפק"מ אם בעי' ג"פ או פעם אחת.

ועוד נפק"מ כתב הבדה"ש דלדעת הסד"ט אחר שראתה ג"פ עם כאב יכולה לטהר לעולם אפילו בלא כאב, אך לנוב"י אין להקל כי צריך את הכאב שנדע שלא נתרפאה. אכן נראה דגם לדעת הסד"ט אי אפשר לטהר לעולם ממש שהרי ודאי שהיא תתרפא בסוף, וכמו שלא ברור כל כך כמה זמן אפשר לתלות. וכן למפרע צ"ע כמה לטהר, וגם בזה לא מסתבר לטהר הרבה זמן דמנ"ל שאז כבר היה פצע.

הנה בנוב"י דן אם אפשר להקל לעשות את אותה בדיקה בכל פצעים ולהתיר משום כך כיון שס"ל שיש להקל, אך לדעת הסדט אין להקל כי לא בטוח שמועיל.

כתב הרמ"א שגם במי רגליים מחמיר אם נמצא על העד. והקשה הש"ך שהרי בלא"ה החמיר הרמ"א במי רגלייפם שאין להקל אף אם יש כאב, ותירץ דמיירי בעשתה בדיקת המהר"י וייל ע"י מוך, ולכן מקילין בנמצא במיר רגיליים אך בנמצא על העד מחמירים.

עוד מבואר ברמ"א שיש שמוצא דם אחרי שעושה מ"ר, הורי היא קובעת וסת חדש דומאי דןסת הקפיצות שהטלת המ"ר גורמת לה לראות דם מהרחם. ויש לדון אם וסת זו חשיב כוסת מחמת אונס, וכתב הגר"ז שהדבר תלוי, אם הדם בא עם קינוח תולין שהדם שבא על העד אינו מחמת אונס אלא כוסת הגוף וצריך לעוקרו בג"פ, אך אם מדובר בראתה במ"ר הרי הוא כוסת מחמת אונס דבא ע"י שהדם נעקר וחזר למ"ר, ואין צריך לעקור אותו בג"פ. [ודבריו צ"ב שהרי סעיף זה מיירי בוסת המורכב שהרי ודאי היא מטלת מ"ר גם בלא ראיה דלא יתכן שלא תשתין כל החודש, אלא מיירי בוסת המורכב שמשתנת בימים מסויימים ורואה, אך צ"ע דא"כ מה הנפק"מ אם הוא וסת הגוף או וסת האונס, הרי אם לא נתלה בוסת הגוף הרי תולין בימים וקובעת מחמת וסת הגוף?! וצ"ל דהנפק"מ לגבי עקירה שאם היא תשתין באותו יום ולא תראה נעקר בפעם אחת, אך אם הוא וסת הגוף צריכה לעקור בג"פ ג"פ היא תוכל לעקור, ותוכל לעקור את הימים... ]

הט"ז רוצה להקל בכל פעם שמוצא קרטין חלקו האחרונים שיש להקל לסמוך על חולי בכליות רק אם הוא בשעת מ"ר אך בלא זה לא.