80 בדין בל תוסיף, ובהא דהאי לחודי_ קאי
קטגוריות: ש_ס / לד סנהדרין / סנהדרין עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

יום ג' כ"ד תמוז תשע"ג

**א**

א] סנהדרין דפ"ח:, והאיכא לולב וכו' ויש בו להוסיף ואם הוסיף גורע בלולב, מאי סבירא לן אי ס"ל דלולב א"צ אגד האי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי, ואי ס"ל דצריך אגד גרוע ועומד הוא, והאיכא ציצית וכו' ויש בו להוסיף ואם הוסיף גורע, בציצית מאי סבירא לן, אי ס"ל דקשר העליון לאו דאורייתא האי לחודיה קאי והאי לחודיה קאי ואי ס"ל דקשר העליון דאורייתא גרוע ועומד.

והנה במש"א דבלולב אם א"צ אגד האי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי, פירש"י, ז"ל, האי לחודי' קאי ואי"ז גורע, עכ"ל, ומ' בדבריו, דלאו היינו דבכה"ג אינו עובר משום בל תוסיף, אלא היינו דבכה"ג לא אמרינן דאם הוסיף גורע, ואין זקן ממרא חייב אלא בגונא דאם הוסיף גורע,[[1]](#footnote-2) וכ"כ התוס' בסוכה דל"א: והרשב"א בתשו' ח"א סימן תס"ח וסימן תקל"ה, וכ"כ בחי' הריטב"א בסוכה דל"א: בשם התוס'.

וכן נראה בד' הראב"ד בפ"ד מממרים ה"ג, ז"ל, ולדעת רבי יהודה הוא שחייב בתפילין וה"ה לולב וציצית שהתוספת פוסל את העיקר שאם הוסיף ולא פסל אע"פ שהעביר אותם בבל תוסיף כיון שהעשה מתקיים אינו חייב, עכ"ל, ומשמעות הדברים, דמש"כ דאם הוסיף ולא פסל אינו חייב אע"פ שעבר בבל תוסיף, הוא לפרש להא דאם האי לחודי' קאי אינו חייב, דהיינו משום דאין התוספת פוסל את העיקר, וע"כ אף שהעביר אותם בבל תוסיף, אינו חייב.

אמנם הנה בד' רבינו דוד והר"ן בסוגיין מבו' דפשיטא להו דאם הי' עובר בכה"ג משום בל תוסיף, הי' הזקן ממרא חייב, אף דאין התוספת פוסלת את העיקר, וכל הא דאינו חייב, הוא רק משום דבכה"ג דהאי לחודי' קאי אינו עובר בבל תוסיף, עיי"ש בדבריהם, וצ"ב הפלוגתא בזה.

ב] ונראה פשוט דאזלי לטעמייהו, דהנה בחי' רבינו דוד והר"ן לעיל דפ"ז. כתבו, דר' יהודה דקאמר על דבר שעיקרו מד"ת ופירושו מד"ס, בא לרבות על ר"מ, לומר שלא בדבר שזדונו כרת ושגגתו חטאת בלבד חייב, אלא על כל דבר שעיקרו מד"ת ופירושו מד"ס, בין שיהי' דבר שהוא בכרת או בלאו או בעשה, עיי"ש בדבריהם, ולפ"ז הרי דמה"ט אם הורה לעבור על איסורא דבל תוסיף, ה"ה חייב, ובע"כ דמש"א דאם האי לחודי' קאי אינו חייב, הוא משום דאינו עובר כלל משום בל תוסיף.

אך בדעת ש"ר נראה דס"ל כמש"כ התוס' בסוגיין והרמ"ה והר"ש באגרותיהם דלדעת ר' יהודה אין זקן ממרא חייב בהוראתו, אף בשהורה על דבר שזדונו כרת וכו', ואינו חייב אלא בשהורה להוסיף על תפילין, שהוא דבר שעיקרו מד"ת ופירושו מד"ס ויש בו כדי להוסיף ואם הוסיף גורע, וע"כ שפיר ס"ל דכל שאין התוספת פוסלת את העיקר אינו חייב, דהגם דהורה לעבור על בל תוסיף, כ"ה דאינו חייב אם הורה לעבור על שאר איסורים, ואף בדבר שחייבין על זדונו כרת, וז"פ.

ועד"ז י"ל גם לדעת הרמב"ם בהל' ממרים שם, דאף דאין זקן ממרא חייב עד שיורה בדבר שחייבין על זדונו כרת ושגגתו חטאת, מ"מ כל שהורה להוסיף וכו' ה"ה חייב, וד"ז הלכה מפי הקבלה, ולפ"ז י"ל דכך נאמרה ההלכה, דאינו חייב אלא בשהורה להוסיף בגונא דכל המוסיף גורע, וכל שלא גרע, א"א לחייבו מכח מה שהורה לעבור על בל תוסיף, דאי"ז דבר שזדונו כרת ושגגתו חטאת, ועד"ז הוא גם לדעת הראב"ד שם, עיי"ש.

ג] ועד"ז נראה גם במש"כ המאירי בסוגיין, ז"ל, מה שכתבנו בלולב שמאחר שא"צ אגד אם הוסיף בו מין חמישי לא נעשה עליה ממרא וכן בציצית וכו', לא נאמרו הדברים אלא לענין שאין הזקן נעשה עליהן ממרא, אבל לענין המצוה ודאי נפסלה ולא יצא העושה יד"ח ולא עוד אלא שעבר משום בל תוסיף וכו', וראי' לזה מה שאמרו בענין לולב וכו', אלא שנראה שזו שבכאן לא נאמרה אלא לענין זקן ממרא שלא ליהרג עלי', עכ"ל, וצ"ב דכיון דאף דהאי לחודי' קאי ה"ה עובר בבל תוסיף ואם הוסיף גרע, מ"ט אין זקן ממרא חייב ע"ז.

ופשוט דהטעם בזה הוא, לפמש"כ המאירי לעיל מינה, דבדבר שזדונו כרת ושגגתו חטאת חייב בכל גוונא, ובדבר שאין זדונו כרת ושגגתו חטאת אינו חייב אלא על דבר שעיקרו מד"ת ופירושו מד"ס ויש בו כדי להוסיף ואם הוסיף גורע, ולפ"ז י"ל, דכך נאמרה ההלכה, דאינו חייב אלא כשהורה להוסיף דבר הפוסל את גוף המצוה, דהחפצא דהמצוה אינה ראוי' למצותה, אך כל דהאי לחודי' קאי והחפצא דהמצוה עצמה ראוי' למצותה, ואך דהוא אינו יוצא יד"ח המצוה משום שהוא מוסיף עלי', אינו חייב,[[2]](#footnote-3) וא"א לנו לחייבו מכח מה שהורה לעבור על בל תוסיף ולבטל מצות לולב, שהרי אין זקן ממרא חייב אלא בשהורה על דבר שזדונו כרת.

**ב**

ד]

במש"א דבציצית אם קשר העליון לאו דאורייתא האי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי, פירש"י, ז"ל, דכיון דלא נקשר אינו חיבור עם השאר והראוי למצוה היא המצוה "והעודף כמי שאינו", עכ"ל, ומ' דכיון דהאי לחודי' קאי אינו עובר משום בל תוסיף כלל, וצ"ב מ"ש ממוסיף על הלולב, דאף דהאי לחודי' קאי, ה"ה עובר בבל תוסיף, ול"מ הא דהאי לחודי' קאי אלא דלא אמרינן בזה כל המוסיף גורע.

1. וזהו שפירש"י במש"א דאם לולב צריך אגד גרוע ועומד הוא, ז"ל, דמתחילתו לא עשה כהוגן שאגד שם תוספת מצוה, ואנן בעינן גורע דהשתא שהיה מתחילתו כשר ופוסלו בתוספתו, עכ"ל, ומ' דאין זקן ממרא חייב אלא בגונא דאם הוסיף גורע, וכל דגרוע ועומד הוא אינו חייב. [↑](#footnote-ref-2)
2. ונראה להוסיף, דאף דגם אם האי לחודי' קאי אינו יוצא יד"ח המצוה, מ"מ חלוק הוא הפסול במקום דלא אמרינן האי לחודי' קאי מהפסול במקום דאמרינן דהאי לחודי' קאי, דהנה דעת רבים מקמאי, דלמ"ד דמצוות צריכות כוונה אינו עובר בבל תוסיף אלא בשמתכוין בתוספת לשם מצוה, ולפ"ז נראה, דכל דאמרינן דהאי לחודי' קאי, הרי דהגם דאם הוסיף פסל, כ"ז הוא אם נתכוין בתוספת לשם מצוה, אך אם לא נתכוין בה לשם מצוה, לא חשיב זה כתוספת כלל, ולא פסל, ומשא"כ במקום דלא אמרינן דהאי לחודי' קאי, דהויא התוספת בהחפצא דהמצוה עצמו, ה"ז פסול אף אם אינו מתכוין בתוספת לשם מצוה, - ויש להוכיח כן, ממש"א דגרוע ועומד הוא, ואם אינו פסול אלא בשמתכוין בתוספת לשם מצוה, לכאו' ל"ש לומר דגרוע ועומד הוא, וז"ב. [↑](#footnote-ref-3)