מראי מקומות 3פג
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / רפואה ופיקוח נפש / פיקוח נפש ורפואה - הרב משה יפהן

**מראי מקומות פג. 3**

**הט"ז תרי"ח ס"ו מצדד לישב דברי הטור** דלא מהני אמירת החולה צריך אני אלא כשהוא פתח ושאל צריך אני אבל אם רק לאחר ששאלוהו אמר אני צריך אינו אלא כאומדן דעת של רופא אחר ואין כאן לב יודע מרת נפשו, וכתב הביאור הלכה ד"ה ואם החולה, דלא העתיק דבריו במשנ"ב כי הרבה אחרונים חולקים עליו. **חולה האומר שצריך לאכול ורופא אומר שאדרבה אם יאכל יזיק לו למי שומעין** עי' בשדי חמד מהלכות יוהכ"פ שדן בזה.

**שומעין לחולה וכו'** פשיטא תמוה דהכא מקשה לר' ינאי פשיטא ואילו לקמן פריך עליה ממתני' עי' רש"ש, ותוס' יוהכ"פ, ושיח יצחק.

**רופא אומר צריך וחולה אומר אינו צריך שומעין לרופא** הרא"ש סוס"י י"ג והר"ן הביאו דבירושלמי ה"ב איתא דחולה אומר איני צריך ורופא אומר איני יודע נעשה ספק נפשות להקל, וכתב הרמב"ן דמסתבר דה"מ כשהחולה אומר יכולני לצום דשכיח ביה תונבא אבל איפכא דרופא אומר יכול והחולה אומר איני יודע שומעין לרופא ראיני יודע דהחולה אינו כלום דרוב החולים אינם בקיאין ויודעין בחולי שלהם ועי' בחכמת שלמה תרי"ח ס"ב.

**מ"ט תינבא הוא דנקטי ליה** ביאור תונבא' פירש"י שטות מחמת חוליו והרא"ש פירש טירדא בעלמא נקיט ליה וכן פירש בערוך הו"ד במסורת הש"ס, והר"ן כתב כלומר מחמת ביעות חוליו אומר כן והמאירי פירש דתיעוב מאכל נזדמן לו ומה שלא פירשו שאר הראשונים כרש"י כתב הקרבן נתנאל ות ' דהרי יכולין לבדוק אותו אם אחזתו שטות

**ואע"ג דאמר רב ספרא תרי כמאה וכו'וה"מ לענין אומדנא דממונא וכו'** לגירסא שלפנינו צריך להגיה ה"מ לענין אומדנא בלא וי"ו וכגירסת הרי"ף והרא"ש כמש"כ במסהש"ס אמנם במאירי הביא דיש גורסין ואע"ג דאמר ר"ח תרי כמאה וכו' כלומר ואין עושין כלום עפ"י עדותן וכ"ש כאן שהרוב אומרים שאינו צריך ה"מ בממונא אבל הכא ספק נפשות להקל ובביאור הכפילות תרי כמאה ומאה כתרי מבאר מרומי שדה דקמ"ל בין שבאו תרי תחילה המה שוים למאה שבאו אחריהם וכן איפכא באו מאה תחילה אין אומרים כבר הוחזק עפ"י הראשונים אלא הם שוים לשנים שבאו אחריהם וה"מ לענין אומדן דממונא אבל הכא ספק נפשות הוא כתב המאירי ואע"פ שבמנין סנהדרין הולכין אחר הרוב בדיני נפשות אין הענין אלא מפני שהדבר צריך מנין מתחילתו להיות הרוב נידון ככולו עכ"ל.

**חסורי מיחסרא והכי קתני בד"א דאמר לא צריך אני וכו'** כתב השיח יצחק דהא דנכנס ר' ינאי לכל הדוחק הזה בפירוש המשנה ולא פירשה כפשוטו דאין משגיחין באמירת החולה אלא הכל עפ"י בקיאין וכמש"כ תוס' לפי דהכי גמר לה מרביה ועוד דסברא גדולה היא דלב יודע מרת נפשו עי"ש

**מר בר רב אשי אמר כל היכא דאמר צריך אני אפילו איכא מאה דאמרי לא צריך לדידיה שמעינן וכו'** להלכה פסקו כל הראשונים והרמב"ם וטור ושו"ע כמר בר רב אשי לבר מרב האי ורבינו גרשום עי' תוד"ה מר ונמצא א"כ שחולה אומר צריך אני בכל גווני מאכילין אותו אבל כשחולה אומר איני צריך בזה יש חילוקי דינים דאם החולה אומר איני צריך ורופא אומר צריך שומעין לרופא כדאמר ר' ינאי אולם חולה ורופא אומרים אין צריך ורופא אחד אומר צריך אין מאכילין אותו כדמוכח בגמ' לעיל דאין דבריו של אחד במקום שנים אמנם כשאיכא דעות בב' הצדדים כגון חולה וב' רופאים אומרים א"צ וב' רופאים אומרים צריך בהא נחלקו הראשונים דהרא"ש והר"ן הביאו דעת השאלתות שהולכים אחר רוב דעות וכתבו שכן מוכח דעת רש"י שהרי לקמן פד איתא דאשה או כותי מצטרפין לדעת אחרת ופירש"י כגון שנים אומרים צריך ושלושה אומרים אין צריך מצטרפין ליהוי פלגא ופלגא וספק נפשות להקל **וביאר הרמב"ן [בתורת האדם]** דרש"י והשאלתות סברי דהא דאמרינן בסוגיין דבספק נפשות לא אזלינן בתר דעות הוא לס"ד אבל למסקנא דמר בר רב אשי תו א"צ לזה וסוגיא דלקמן פד הוא למסקנא דאכן אזלינן בתר רוב דעות, אולם הרמב"ן והר"ן פליגי דכיון דאיתמר בהדיא בגמ' דלא אזלינן בתר רוב דעות לא דחינן סוגיא מפורשת ותפסינן סברא בעלמא והסוגיא דלקמן פד פירש תוס' הרא"ש שם דמיירי כשיש ג' שאומרים אין צריך ואחד האומר צריך דמצרפין האשה דליהוו שנים שאומרים צריך וממילא תרי כמאה דלא אזלינן בתר רוב דעות בספק נפשות אבל אם רק אחד אומר צריך הוי כמאן דליתא וכעי"ז פירשו גם הקרבן נתנאל אות ע' והגהות הב"ח לקמן פד וע"ע גירסת הרי"ף בסוגיא שם וביאור הר"ן בדבריו,

**ובדעת הרמב"ם** כתב הר"ן דס"ל דלא אזלינן בתר רוב דיעות ותמה הב"י תרי"ח דבהדיא איתא ברמב"ם שביתת עשור פ"ב ה"ח דאזלינן בתר רוב דעות, וכן פי' המגיד משנה שם וכ"כ הטור דיראה כן מדברי הרמב"ם ועי' בב"י ובדרכי משה ובב"ח ולמעשה פסק הרא"ש דכיון דאיכא בענין זה פלוגתא דרבוותא אזלינן לקולא בספק נפשות. **כל היכא דאמר צריך אני אפילו איכא מאה דאמרי לא צריך לדידיה שמעינן** האור שמח שביתת עשור פ"ב ה"ה נסתפק אולי מר בר רב אשי אמר רק לענין אכילה ביוהכ"פ ולענין אחר כגון רפואה בשבת אם בקיאין אומרים שאינו צריך לא שמענו ששומעים לחולה אך כתב שסתימת הפוסקים דאין חילוק והמיקל בפיקוח נפש שפיר עביד.