חלה פא א
קטגוריות: ש_ס / ט חלה / חלה - הרב יהושע ננקנסקי

**פרק א' משנה א'**

★חמשה דברים חייבים בחלה.

מקור הדין

**א.** בר"ש, "מלחם הארץ ולא כל לחם, אין לי אלא חיטים ושעורים בלבד, כוסמין ש"ש ושיפון מנין, ת"ל ראשית עריסותיכם ריבה וכו'".

**ב.** גז"ש לחם לחם ממצה, וכמו התם דבעינן דבר שבא לידי חימוץ ה"נ בחלה ובדקו ומצאו שאין לך בא לידי מצה וחמץ אלא חמשת המינים לבד ושאר כל דבר אינם באים לידי חמץ ומצה אלא לידי סירחון" [ירושלמי].

וכעין זה במנחות [ע:] ועי"ש ברבנו גרשום לידי סירחון שמתגדלין אבל אין מחמיצין.

ובמאירי "לידי סרחון להיות אכילתן נפסלת".

**ג.** ירושלמי, "רבי שמואל בר נחמן שמע כולהון מן אהא קרא **ושם חיטה שורה ושעורה נסמן וכוסמת גבולתו**" [ישעיה כח] עי"ש.

וע"ע ברמב"ם בפה"מ שמביא "לחם לחם".

וע"ע בהל' בכורים [פ"ו ב] "מלחם הארץ ואין קרוי לחם אלא פת הנעשית מאלו".

וב"ראש יוסף" [פסחים לח] מבאר בדבריו דכוונתו כטעם א'.

וע"ע בשעה"מ [פ"ו-א מהל' חמץ ומצה] דעיקר הג"ש לחם לחם בעינן לחייב נשים במצות מצה, אבל הא דבעינן בחלה רק מחמשת המינים זהו מסברא דרק הם נחשבים לפת.

★האחרונים דנו האם צריך **בפועל** שיבוא לידי חימוץ וזהו המחייב בחלה.

או דזה **סימן** [מין שיכול לבוא לידי חימוץ] ולא בעינן בפועל שיבוא לידי חימוץ.

ועי' בפמ"ג [פתיחה כוללת בהל' פסח טע"כ ח] דלרמב"ם בעינן שיבוא ממש לידי חימוץ ולא סגי במין שיכול להחמיץ.

וע"ע בקוב"ש [פסחים קמו] דלרמב"ן מצה עשירה פסולה משום דלא תבוא לידי חימוץ דמי פירות אינם מחמיצים, וכנ"ל.

וע"ע בקוב"ש [פסחים קעז].

וע"ע ברשב"א [פסקי חלה פ"א הל' ד] "עיסה שנילושה ביין ושמן ודבש ובכל שאר המשקין חייבת בחלה דתנן [חלה פ"ב מ"ב] עיסה שנילושה במי פירות חייבת בחלה, ואעפ"י שלמדו לחם שנאמר בחלה מלחם שנאמר בפסח ואלו לחם שנא' בפסח אינו בא לידי חימוץ כשנילושה במי פירות לבד שאין מי פירות מחמיצין, מסתברא שלא למדו מלחם שנאמר בפסח אלא המינין הבאין לידי מצה וחמץ ואפילו בפסח היו יוצאים בה אלא שהיא מצה עשירה ובעינן לחם עוני וליכא" עכ"ל.

וע"ע שערי יושר [שער ג' פי"ח].

★בירושלמי "מהו שילקו על חלתן דבר תורה" [ופירשו המפרשים דספקו בעירבו כמה מינים ועשה עיסה אחת[ ובהמשך הירושלמי "רב יהושע דרומיא בעי עשה עיסה מחמשת המינים וחזר ועשה חמשת עיסות ממין אחד ועירבן חיטים שבו מהו שיבטלו חיטים שבו וכו'".

וע"ע בחלת לחם [ג-ח] דהירושלמי לשיטתו דיליף **מלחם** ולא כל לחם ולא מג"ש לחם לחם [ממצה] דאי יליף מג"ש העיקר דיבא לידי חימוץ ובזה סגי וממילא הכל חיוב אחד, וודאי שחטים ושעורים לא יבטלו אחד את השני.

וע"ע בשערי יושר הנ"ל דהוכיח ג"כ דדבר הבא לידי חימוץ אינו בפועל אלא סימן על המין וממילא שייך לומר דכל אחד חשיב מין בפנ"ע ולא יצטרפו.

ויל"ע עוד מהא דתנן לקמן [פ"ד מ"ב] דחיטים לא מצטרפין עם שעורים לשיעור חלה אלא חיטה עם הכוסמין וכו', האם נוכיח מכאן ג"כ שכל מין הוא דבר בפנ"ע, כי אחרת למה לא מצטרפין חיטים ושעורים.

ואולי זה דין בעיסה שכה"ג חסר **בשיעור** עיסה [לא שחסר בעיסה עצמה שלא מצטרפים שני סוגים, אלא בעצם מצטרפים אלא חסר בשיעור].

וע"ע במאירי [פ"ה ג] דהוי כעושה עיסה ע"מ לחלק, שאינה מצטרפת.

וע"ע בפמ"ג [משב"ז תנח-א].

★ומצטרפין זה עם זה.

בגמ' [מנחות ע. פסחים לה] מובא ברייתא "כוסמין מן החיטים שבולת שועל ושיפון מין שעורים".

וברש"י במנחות שהברייתא מבארת את המשנה דהא דקתני מצטרפין זע"ז לא בכולן אלא חיטים עם כוסמין בלבד וכו'.

וברש"י פסחים [לה.] מבארת הברייתא לענין תרו"מ שמותר להפריש רק ממין על מינו, והברייתא מחדשת שכוסמין וחיטין חשיבין מין אחד, ושפיר להפריש מאחד על השני.

ועי' תוס' שהקשה הרי כל שהוא כלאיים אין תורמין מזע"ז, וחיטין וכוסמין הם כלאים זה בזה.

ולכן ביארו את הברייתא לענין חלה [כרש"י במנחות] ולגבי חלה חלוקת המינין אינה שווה לכלאים.

★במשנה תנן שמצטרפין זע"ז וקשה מלקמן [פ"ד מ"ב] שאין הכל מצטרפין אלא רק חיטים עם כוסמין ושעורים עם הכל, וי"ל:

1. שכוונת משנתנו מצטרפין כסדר השנוי לקמן [תירוץ א' ברע"ב, וכע"ז ברש"י במנחות].
2. ירושלמי, הובא בר"ש [ריש כלאים] ובתוס' במנחות "כאן בבלול כאן בנשוך" בפשטות ע"י הבלול נראה הכל כמין אחד, וכלשון התוס' שאנץ [פסחים לה.] דאז חשיבי כולהו כמין אחד.

אבל כשלש כ"א בפנ"ע ואין בהם שיעור ומצרפם [נשוך] לא נראה כעיסה אחת.

וע"ע ברמב"ם [פ"ז-ד] דמביא דין בלול גם לגבי צירוף חדש וישן שאין מפרישין מזה ע"ז ובלול מהני.

ונחלקו הפוסקים מהו בלול.

1. שיטת הפרישה והלבוש [שכד-ב] דבלול הוא **קמח בקמח,** אבל בלל עיסה בעיסה הוי כנשוך.
2. הט"ז [שכד-ב] שגם עיסה בעיסה הוה בלול.
3. דמה דתנן מצטרפין זע"ז לא לענין חלה [ולענין חלה הצירוף כדלקמן פ"ד], יראים [קמח, והובא בהלכות חלה להרמב"ם].

★תוס' במנחות והר"ש [ריש כלאים] הקשו איך מצטרפין חיטים וכוסמין בחלה הרי הם כלאים זה בזה.

ועי' באחרונים שהתקשו מה הדמיון בין כלאים לצירוף בחלה, עי' ברש"ש.

וע"ע בקה"י [זרעים ו].

ובר"ש תירוץ א וז"ל: "וי"ל דלגבי חלה תלוי הטעם לפי שעיסותיהם דומות זו לזו", דהיינו שלחלה סגי בדמיון העיסות ותרו"מ תלוי בעצם המין.

וברא"ש, דחיוב חלה לא תלוי במין אלא בעיסה ושפיר הוי עיסה אחת.

ובנוס"א דחלה החיוב חל בגלגול ובשעת גלגול דומין זו לזו, משא"כ תרו"מ החיוב בגידול.

תירוץ ב כשיש בכ"א שיעור חלה בפנ"ע לא יפרישו מחיטין על כוסמין, אבל כשאין שיעור בפנ"ע יפרישו מזה על זה.

וע"ע באבנ"ז [יור"ד תטו-ג].

★בר"ש כלאים מביא תוספתא [חלה פב-ג] "קב חיטין קב שעורים וקב כוסמין הרי אלו מצטרפין כשהוא תורם, תורם מכל אחד ואחד שאין תורמין ממין על שאינו מינו, חצי קב חיטים וחצי קב שעורין וחצי קב כוסמין נוטל מן הכוסמין".

וביארו **א.** דמיירי דג' מינים אלו נושכים זב"ז ומשו"ה ברישא תורם ברישא מכל מין ומין היות והשנים האחרים מחויבים בלי השלישי.

ובסיפא דבעי לצירוף לכולהו נוטל מן הכוסמין שעיסתו דומה לשניהם.

וע"ע בקה"י [זרעים ו] ובט"ז [שכד-ג].

**ב.** דמיירי בכוסמין באמצע עיש"ה.

וע"ע בגר"ח [פ"ו מהל' חמץ ומצה ה"ה].

וע"ע קוב"ש [פסחים קפג].

ובהא דתנן מכל מין, בדרישה [הובא בט"ז שכד,ה] הסתפק האם סגי בחיטין ושעורין או דבעי גם מהכוסמין.

★ואסורים בחדש מלפני הפסח ומלקצור לפני העומר.

ועי' משכנות יעקב [יו"ד סז] שגם בזה"ז יש איסור קצירה מלפני העומר.

וע"ע בקר"א ובשפ"א [מנחות עא:] שמסתפקים בזה.

וע"ע בשאגת אריה [החדשות ח] שאין איסור בזה"ז.

וע"ע ברש"ש [מנחות עא] שדייק מהתנא שגבי איסור אכילה נקט **לפני הפסח** ובאיסור קצירה נקט **לפני העומר** שרמז שאם אין עומר [בזה"ז] אין איסור קצירה.