קרקע
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / דברים החשובים

ביטול בקרקע

**א. דין ביטול בקרקע-**

בספר הכריתות להר"ש מקינון הק' למה לא ייאסר כל העולם בחרישה וזריעה משום ספק נחל איתן שנערפה שם עגלה, וכ"ת הלך אחה"ר הא כל קבוע כמע"מ דמי, וכתב דקבוע שאינו ניכר לא שמיה קבוע, ואכ"מ ביסוד זה.

בחוו"ד קי-ו העיר ע"ד דמשמע שנקט דקרקע בטלה ברוב ונפק"מ דמי שאסר ע"ע קרקע בנדר ושכח המקום ייאסר בכל העולם [ולשונו צ"ב דבפשוטו אין טעמו של הר"ש משום ביטול רק מטעם הלך אחה"ר].

ותמה ע"ז החוו"ד דוודאי ל"ש ביטול קרקע בקרקע כש"כ רש"י גיטין נד: גבי נטיעה של ערלה שנתערבה בנטיעות כולן אסורות משום דכל זמן שהיא במקומה כמחובר חשיבא ולא בטלה.

[ועי' ביד יהודה ע-יא ורש"ש גיטין שם הגיהו לשון רש"י 'דכל זמן שהיא במקומה במחובר, חשיבא ולא בטלה', ואינו אלא מדרבנן, ועי' אגרו"מ או"ח קעח-א].

ובטעם הדבר דאין קרקע בטלה היה נראה בפשט לשון רש"י משום דהוי כדבר חשוב כעין חשיבות של בע"ח ואינו אלא מדרבנן, וכ"נ האחרונים הנ"ל דלא כהחוו"ד.

ובשער"י ג-ו הביא מפיה"מ להר"מ ערלה לפי שאין כאן תערובת דלאו חיבור הוא, יל"פ כונתו ע"ד שנתבאר במקו"א משער"י ג-ו באורך הטעם דאדם אינו בטל דל"ש בו תערובת גופים כלל שכ"א לעצמו הוא, ואכ"מ, ועי' בהג' מים חיים גיטין ובחזו"א ערלה ג-ב מש"כ בדעת הר"מ.

וכן הוכיח מהא דשדה שאבד בו קבר דמטמא מדאורייתא ולא אמרינן שיתבטל ברוב.

ועי' סוכה ט: דמבטל סכך מחובר בסכ"כ, ובמאירי תמה היאך יתבטל הא קי"ל במשנה ערלה א-ו דמחובר לא בטיל, עיי"ש דמסיק דהכא אוקמוה אדאורייתא דבטל ברוב כיון שאינו עושה להנאתו רק לקיום מצוה, ועי' ראמ"ה משכ"ב, ומבואר דעתו דמדאורייתא מחובר בטל ברוב ורק מדרבנן אינו בטל, ועיי"ש בשלט"ג בשם ריא"ז דבאמת מפרש דמחובר אינו בטל ומה"ט מפרש הסוגיא באופ"א, ואכ"מ.

ועכ"פ למד החוו"ד מהך דוכתא דגם הלך אחה"ר ל"ש בו, משום דהוי כקבוע, ואם הטעם משום בע"ח לא בטלי הרי בפשוטו י"ל דעשאוהו רבנן כמע"מ וקבוע כמבואר זבחים עג:, ולד' פיה"מ להר"מ צ"ל כש"כ בשער"י שם דס"ל דקבוע אף שאינו ניכר חשיב קבוע אלא דבעלמא הוא בטל ברוב וכל דל"ש ביטול ה"ה בדין קבוע אף שאינו ניכר, וכפי משמעות לשון כמה מהראשונים חולין צה., ואכ"מ.

ודעת הר"ש בפשוטו נראה דאף הוא מודה לעיקר ד' החוו"ד דקרקע לא בטלה מדאורייתא שהרי לא כתב להתיר משום דהוי ככל ביטול ברוב בעלמא אלא דאתא עלה משום הלך אחה"ר וע"ז נתקשה שפיר דהו"ל קבוע ותי' דהוי קבוע שאינו ניכר.

ומשה"ק החוו"ד דהא בכמה משניות חזינן דל"ש בו הלך אחה"ר י"ל בפשיטות דמדרבנן מודה הר"ש דהוי כדבר חשוב אלא דבזה פשיטא ליה שלא גזרו על זריעה וחרישה שא"א לעמוד בזה, רק דן כלפי דאורייתא.

**ב. לשיטות דקבוע שאינו ניכר שמיה קבוע-**

ובעיקר קו' הר"ש תיקשי לדעת הסוברים דקבוע שאינו ניכר שמיה קבוע, היאך שרי לזרוע בנחל איתן.

ובמקו"א הבאנו שכ"ה שיטת הב"ח יו"ד-קי דבתערובת חנויות וא"י באיזו נמכר הטריפה הו"ל קבוע אף שאינו ניכר.

ועי' פמ"ג שפ"ד קי-יד (ד"ה החלק) עמד בזה על הב"ח וכתב דדעת הפרישה סקט"ו משמע דקבוע שאינו ניכר אינו קבוע אלא מדרבנן, ולפי"ז י"ל דבנחל איתן לא גזרו דא"כ ייאסר כל העולם.

אבל דעת הב"ח דהוי קבוע דאורייתא צ"ע מקו' הר"ש, ועי' בפמ"ג שתי' עפ"י לשון הר"מ דנחל איתן היינו ששוטף בחזקה ובלא"ה אינו ראוי לזריעה וליכא חששא.

וע"ע בכו"פ קי-יב דעיקר קו' הר"ש אינה מוכרחת דאטו ברור לנו שיש כאן איזה נחל איתן להחשיבו קבוע, ואף אם א"א שלא הביאו ישראל עג"ע מ"מ דלמא בנו עליה בנין כדי שלא יוכלו לזרוע בה [ועי' חולין צה. בשביל שוטה אחד וכו' שכל שלא הוחזק לנו האיסור ל"ח קבוע]