מראה מקומות לט
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

**מראה מקומות לט. 13**

**כל שבא בחמין וכו'** עיין רמב"ם פכ"ב ה"ח ומבואר מדבריו דבשרייה בכלי ראשון מותר לשרותו בכלי ראשון בשבת שאין בו בישול אחר בישול והבאנו בחבורה שהבית יוסף סי' שיח אות ד' דייק דזה אפילו באינו מבושל כל צרכו. ואע"ג דהרמב"ם סובר בפ"ט ה"ג דיש בישול כל זמן שאינו מבושל כל צרכו נראה מדברי הבית יוסף דהרמב"ם סבר דבשריה בכלי ראשון אין הוא מבשל כל שהוא בושל קצת או שנשרה שכבר נעשה בו הכח של כלי ראשון. אבל לא בבישול על גבי האש דשם יש בישול כל זמן שאינו מבושל כל צרכו והדרישה טען דשיטת הרמב"ם היא דאין בישול אם הוא מבושל כמאב"ד ודבריו תמוהים מאד מהרבמ"ם בפ"ט ה"ג. ובפמ"ג מבואר דהרמב"ם דיבר דווקא באופן שהדבר הוא מקלי הבישול שטבעו קל להיגמר בכלי ראשון. ועיין בשער הציון סי' שי"ח אות מו שכתב דמה דהותר ליתנו בחמין בשבת היינו דווקא בכלי ראשון אבל לא ע"ג האש שיש מחמירין שיש בישול אחר בישו במונח על גבי האש ועוד דיש בזה משום חשש חזרה עיי"ש.

**בישול אחר אפייה וצלייה**. עיין טור סי' שי"ח אות ה' דהביא דעת הרא"ם והסמ"ג דאף דלרוב הפוסקים דאין בישול אחר בישול וה"ה צלייה אחר צלייה מ"מ יש בישול אחר אפייה או צלייה או להפך. והביא ראיה מפסחים מא. דפסח שבישלו אחר צלייתו חייב עליו ואין יוצאין בו ש"מ שבישול מבטל צלייתו. ועיין שם ב"י שדחה ראייתו משום דשם תלוי בביטול הטעם. ועיין שו"ע סי' שי"ח ס"ה ועיין ברמ"א שם ובמשנ"ב סקמ"ו. יש לעיין מה הדין בצלי קדר היינו שהצלי אינו על גבי האש אלא בתוך קדירה אלא שהוא מתבשל ברוטב של הבשר עצמו בלא מים. עיין חזו"א סי' לז אות יד. יש לעיין, מה הדין טיגון בשמן. האם הוא כבישול או כצלייה. מה הדין צלייה אחר אפייה וכן להפך עיין מג"א סי' שיח אות יז ועיי"ש במחצית השקל אמנם עייין בפמ"ג משב"ז סק"ז.

**וכל שלא בא בחמין וכו'** חוץ מן המליח וכו' עיין רש"י שביאר דהדחת קולייס האספנין הוא בישולו וחייב ומבואר ברש"י דדווקא אם נעשה בחמין ומשום בישול אבל בצונן אין בזה עבודת בישול ומותר.

והנה הביאור הלכה סימן שיח ד"ה והדחתן הביא מהלבוש הפמ"ג והנשמת אדם . שכתבו שיש מכה בפטיש באוכלין ולפי"ז נאסרה ההדחה גם בצונן. ועיין שפת אמת לקמן קמה: בהגהה שם. ועיין בביאור הלכה שדחה דבריהם מתוך סוגייתנו דמבואר דהחיוב הוא משום מבשל ולא משום מכה בפטיש וצ"ע על שיטתם ועיין בזה. למעשה לשיטתם הלשון שהדחתן היא גמר מלאכתן אתי שפיר יותר. דזהו חיוב משום מכה בפטיש.

יש לעיין, דבר שניתן לתקנו על ידי צונן ומדיחו על ידי חמים ואז הוא ניתקן האם חשיב מבשל או כיוון דהדחה בצונן גם פועלת בו אם כן אין זה נחשב מבשל. עיין במשנ"ב סקל"ו. ועיי"ש בביאור הלכה ד"ה חוץ.

עיין בביאור הלכה ד"ה גמר מלאכתן, שנסתפק בשיעור החמין שנאסרו בהדחה האם דווקא ביד סולדת בו או כל חמין.

**תוד"ה כל שבא אבל לפר"ת וכו'** ע"כ מדיחין אותו מכלי שני קאמר עיין הגהות ראמ"ה.

**בא"ד** ואומר ר"י וכו' עיין בחי' רע"א מה שהקשה ומה שתירץ באופן אחר.

**אמר רב נחמן בחמה כ"ע לא פליגי דשרי וכו'.** יש לדון בטעם ההתר של בישול בחמה דהנה הביאור הוא דבמשכן לא בישלו בחמה מכל מקום יש לדון מדוע לא יחשב תולדה. או אב לשיטת הרמב"ם דאפייה היא אב וילפינן מבישול סממנין. ה"נ נלמד בישול בחמה והנה מלשון רש"י מבואר שהטעם הוא משום דחשיב שלא כדרכה. ועיין באגלי טל בפתיחה סק"ג. והנה יש לעיין האם זה רק משום שינו וכלאחר יד דאם כן הרי היה צריך להיות אסור לכתחילה וכאן מבואר שהוא מותר לגמרי ועיין לשון רש"י פסחים מא. ד"ה דלאו ובלשון המאירי כאן דמבואר מלשונם שאין לזה תורת בישול כלל ועיין אגלי טל מלאכת אופה סקמ"ד. והנה יש לדון מדוע למעשה בישול בחמה לא יהיה תולדה ומבואר שאין לזה תורת בישול. והשאלה האם אין לזה תורת בישול משום שאין הדרך לבשל בחמה. והנה לפי"ז אם ישתנה הרגילות יחשב בישול. או דאין לזה תורת בישול משום שהבישול על ידי אש הוא בישול שהוא מעולה והוא מועיל יותר. ולפי"ז גם את תשתנה הרגילות לא יאסר. ויש בזה נפק"מ לענין דברים אחרים המבשלים שאינם כח אש כגון מיקרוגל וכדומה. עיין בר"ן ע"ז ל"ח: מדפי הרי"ף דהביא מהרמב"ן דהא דקיי"ל מליח הרי הוא כרותח לא מהני לעשות בישול לגבי שבת אלא עיבוד בלבד. והר"ן פליג דליכא הוכחה עיי"ש ועיין בפרי חדש יו"ד סימן סח סעיף יח שהקשה על הר"ן דמדוע יחשב מבשל הרי אין בזה אור ולא תולדות האור. ועיין במנחת חינוך אופה סק"ט ובבית מאיר יו"ד סם ובשות סי' יא.

הקשו האחרונים מדוע כל מבשל בחמה לא יתחייב משום מכה בפטיש לשיטות האחרונים דיש מכה בפטיש באוכלין. עיין אבן האזל כב ח.

**כי פליגי בתולדות חמה**. עיין בריטב"א שעמד על טעמו של רבי יוסי שלא גזר אטו תולדות האור ועיין תוד"ה שמא שביאר שאין דרך להחם חפצים באור שהרי יהיו נשרפין ועיין מהרש"א. ועיין היטב ברש"י ד"ה בתולדות האור. ועיין בר"י מלוניל ובשיטה לר"ן דמשמע מדבריהם דרבי יהוסי סבר דתולדות האור אינם נאסרים אלא משום גזירה אטו האור עצמו.