ב - הערה בדין חזקה דמעיקרא היכא דחסר לפניך וחסר ואתאי
קטגוריות: ש_ס / נ נדה / נדה - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים מהדו_ב / שיעורים חזקות

**סימן ב**

**הערה בדין חזקה דמעיקרא היכא דחסר לפניך וחסר ואתאי**

**א**

א] **נדה ב' ב',** ומ"ש ממקוה וכו', אדרבה העמד מקוה על חזקתו ואימא לא חסר, הרי חסר לפניך, ה"נ הרי דם לפניך, השתא הוא דחזאי, ה"נ השתא הוא דחסר, הכי השתא התם איכא למימר חסר ואתא חסר ואתא, התם מי איכא למימר חזאי ואתא חזאי ואתא וכו', התם איכא תרתי לריעותא הכא איכא חדא לריעותא.

**והנה** אף לפ"מ דמסקינן דהיכא דליכא אלא חדא לריעותא אזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף דחסר ואתאי, אכתי מצינו בד' הראשונים דכל דחסר ואתאי הוי ריעותא טפי, וזהו שכתבו התוס' בסוד"ה התם דדינא דתרתי לריעותא הוא רק היכא דחסר ואתאי, וכן דעת עוד מקמאי, ונתבאר בסימן ג'.[[1]](#footnote-2)

ב] **והנה** בחולין י' ב' ילפינן מבית המנוגע דאזלינן בתר חזקה, והתוס' שם ד"ה דילמא כתבו, ז"ל, קשה דתינח היכא דליכא ריעותא, אבל היכא דאיכא ריעותא כגון סכין שנמצאת פגומה, וכן אחד משנים שנטמא ודאי ברה"ר דמטהרין שניהם מטעם חזקה, כה"ג מנלן דאזלינן בתר חזקה, וי"ל דה"נ יש ריעותא גדולה, דאע"ג דאשתכח שחסר לאחר ז', אפ"ה לא מטהרים למפרע כל אותם שנכנסו לבית בימי הסגר, עכ"ל, וכ"כ התוס' הרא"ש שם, והתוס' בסוגיין בד"ה התם.

**והנה** התוס' בסוגיין בסוד"ה התם והתוס' הרא"ש בחולין שם כתבו דבבית המנוגע ל"ה חסר ואתאי, וע"כ לי"ב לדינא דתרתי לריעותא, - והק' הרי"מ נוימן שליט"א דא"כ היאך ילפינן מינה דאזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף היכא דחסר לפניך וחסר ואתאי, דהוי זה ריעותא טפי, וכדחזינן דבכה"ג איכא לדינא דתרתי לריעותא.

ג] **ומצאנו** שכבר עמד ע"ז הבית מאיר בחידושיו לקידושין ע"ט א', דהנה בפירש"י שם משמע דאם קידשה אבי' בדרך וקידשה עצמה בעיר בתוך ו' חדשים, והרי היא בוגרת לפנינו, חוששין לקידושי שניהם, וכ"כ הרמ"ה שם, והמאירי בשם גדולי הדורות, והבעה"ע בסוף אות קידושין, והריא"ז שם פ"ג ה"ד אות ז', והטוש"ע בסימן ל"ז ס"ה.

**והאחרונים** תמהו בזה, דמ"ט חוששין בכה"ג לקידושי האב, הרי בתוך ו' איכא חזקת נערות מעליא, ואף דאיתרע החזקה שנמצאת בוגרת לפנינו, הרי בעלמא אזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף במקום דחסר לפניך, וכמו שהוכיחו התוס' בסוגיין והראשונים בכ"ד.

**והבית** מאיר שם כתב בזה, ז"ל, ואף שכתבו התוס' בפשיטות דאפי' היכא דהחזקה איתרע השתא אזלינן בתר חזקה ואמרינן השתא איתרע, והביאו ראי' מן הפסוק ויצא הכהן מן הבית, על כרחינו לומר דסימני בוגרת דומים למקוה כמו דמקוה חסר ואתאי, כן סימני בוגרח דרכם לאסופי ואתא, לכך אינו דומה לסימני הסגר, עכ"ל, והיינו דאף דילפינן מבית המנוגע דאזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף היכא דחסר לפניך, לא מצינו למילף מהתם רק היכא דלא חסר ואתאי, אך בבוגרת דדרכם לאסופי ואתאי, לא אזלינן בכה"ג בתר חזקה דמעיקרא, וע"כ הוא דחוששין לקידושי שניהם.

ד] **אך** הנה התוס' בסוגיין בד"ה דאיכא ריעותא הוכיחו דאזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף היכא דחסר לפניך, מהא דבנדה הוה מטהרינן אלמלי הא דאיכא ריעותא מגופה, והסה"ת בסימן ע"ג הוכיח כן מהא דבמקוה שנמדד ונמצא חסר אמרינן דהעמד מקוה על חזקתו, ולכאו' מכוון דבריו להא דלא מטמאינן בזה אלא משום דינא דתרתי לריעותא, אך אלמלי כן הוה מוקמינן לי' בחזקת שלם, - ולפ"ז הרי מבו' דהא דאזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף דחסר לפניך, הוא אף היכא דחסר ואתאי, שהרי במקוה ובנדה הוי חסר ואתאי, וכמו שאמרו בסוגיין.

**ולפ"ז** הדק"ל, דכיון דבבית המנוגע ל"ה חסר ואתאי, היאך ילפינן מהתם דאזלינן בתר חזקה אף היכא דחסר לפניך וחסר ואתאי דהוי זה ריעותא טפי.

**ב**

ה] **ונראה** לישב, דהנה בעיקר משה"ק התוס' דהיאך ילפינן מבית המנוגע דאזלינן בתר חזקה אף היכא דחסר לפניך, כתב השטמ"ק בחולין שם לישב, ז"ל, 'וי''ל דכיון דאשכחן מדאורייתא דאין לחלק בין לאסור ולהתיר, שוב לא אצריך תו קרא לאשומועינן דסמכינן אחזקה להתיר בכל גוונא, בין איכא ריעותא לליכא ריעותא, דאין צריך לאתויי ראיה מקרא אכל פרטי החזקות, עכ"ל, והיינו דאף דחזקה דחסר לפניך גריעא מחזקה דלא חסר לפניך, מ"מ כיון דקים לן דאף חזקה דחסר לפניך הויא חזקה, הרי דאחר דילפינן מקרא דאזלינן בתר חזקה, יש לנו לילך אחר חזקה אף היכא דחסר לפניך.

**ולכאו'** יש להוכיח כן, לדעת כמה מרבוותא דחזקת הגוף עדיפא מחזקת הדין, ולפ"ז תיקשי דמנ"ל דאזלינן בתר חזקת הדין, הרי בבית המנוגע הו"ל חזקת הגוף, ועמד בזה השערי ישר בשער ב' פ"א, ובע"כ דכיון דקים לן מסברא דחזקת הדין הויא חזקה, ע"כ אחר דילפינן מקרא דאזלינן בתר חזקה, יש לנו לילך גם אחר חזקת הדין, אף דגריעא מחזקת הגוף, ועד"ז כתב הקוב"ש בכתובות אות רס"ה.

ו] **עוד** יש להוכיח כן, דהנה בתשו' רבינו פרץ הכהן, שבספר עזרת נשים, (והועקתה בס' קוש"ק בכתובות י"ט ב' וקידושין ס"ו א') האריך דלא אזלינן בתר חזקה העשוי' להשתנות, ועיי"ש שכתב, ז"ל, ועוד סברא הוא דנימא דבחזקה העומדת להתבטל ולהשתנות, דלא אמרינן בה אוקים מילתא אחזקה, דמהיכא נפקא לן דאוקים מילתא אחזקה וכו', דכתיב ובא הכהן והסגיר את הבית ודילמא אדנפיק ואתי בצרי ליה שיעורא, אלמא אמרינן אוקים מילתא אחזקה, וההיא חזקה דהתם אינה עומדת להשתנות, ואע"פ שאנו מפרשים אותה כגון דאתיליד ריעותא וכו', מ"מ נהי דאתיליד בי' ריעותא, החזקה לא היתה עומדת להשתנות, א"כ בנידון זה שלפנינו אין כאן חזקה, עכ"ל.

**אך** הנה דעת ש"ר דאזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף כשהיא עשוי' להשתנות, ותיקשי דהיאך ילפינן לה מבית המנוגע, הרי התם אין החזקה עשוי' להשתנות, ומנ"ל דאזלינן בתר חזקה אף כשהיא עשוי' להשתנות דגריעא טפי, - ובע"כ מזה דכיון דקים לן דאף חזקה העשוי' להשתנות חזקה היא, ע"כ אחר דילפינן מקרא דאזלינן בתר חזקה, יש לנו לילך גם אחר חזקה העשוי' להשתנות, אף דגריעא טפי.

**ג**

ז] **ובביאור** מה שעמדו התוס' דמנ"ל דאזלינן בתר חזקה אף דחסר לפניך, נראה לפמש"נ בסימן א' סק"ז עפי"ד הר"ן בסוגיין, דשאני חזקה דלי"ב ריעותא מחזקה דאית בה ריעותא, דבחזקה דלית בה ריעותא, מהניא החזקה לסלק הספק לגמרי והויא כודאי, אך בחזקה דאית בה ריעותא, ל"מ החזקה לסלק הספק לגמרי ול"ה כודאי, והא דאזלינן בתרא, הוא משום דאף דאיכא ספק לפנינו, מ"מ אל תוציאנו מספק.

**ולפ"ז** י"ל דזהו משה"ק התוס' דמנ"ל דאזלינן בתר חזקה אף דחסר לפניך, דאי"ז משום דחזקה דחסר לפניך גריעא טפי, דע"ז שפיר י"ל דכל דילפינן מקרא דאזלינן בתר חזקה, יש לנו לילך אף אחר חזקה דגריעא מינה, אלא הוא משום די"ל דדינא דחזקה הוא דבמקום חזקה אין לנו להסתפק כלל שנשתנה, אף כל דחסר לפניך דבכה"ג בע"כ יש לנו להסתפק שנשתנה, מנ"ל דאזלינן בתר חזקה ואמרינן דאל תוציאנו מספק, הרי לא מצינו כלל דכח חזקה הוא אף במקום דאיכא ספק.

ח] **ויש** להוכיח כן, דהנה התוס' בחולין שם הק' גם מנ"ל דאזלינן בתר חזקה באחד משנים שנטמא ודאי ברה"ר, ובתשו' חמד"ש יו"ד סימן ד' סק"א תמה דזה לא נתישב בתירוצם, דאף דיש ללמוד מבית המנוגע דאזלינן בתר חזקה אף היכא דחסר לפניך, אכתי מנ"ל דאזלינן בתר חזקה, אף בתרתי דסתרי,[[2]](#footnote-3) וכן הק' בדו"ח הגרע"א מכת"י בחולין שם.

**ולכאו'** י"ל בזה, דהנה באמת בעיקר משה"ק התוס' דמנ"ל דאזלינן בתר חזקה באחד משנים שנטמא ודאי ברה"ר, משמע קצת מדבריהם דלא קשיא להו משום דהו"ל תרתי דסתרי, אלא הוא משום דהוי זה ריעותא, וכ"ה להדיא בתשו' מהרי"ק סימן קע"א, ז"ל, דמה התם דאיתחזק טומאה ודאית שהרי האחד נטמא בודאי, אפ"ה מטהרינן לתרוייהו מטעם חזקה, "ואף דאיכא ריעותא גדולה", עכ"ל.

**וזה** מתפרש כמש"נ דעיקר מה שדנו התוס' מנ"ל דאזלינן בתר חזקה אף היכא דאיכא ריעותא, היינו דמנ"ל דדינא דחזקה הוא אף היכא דבע"כ יש לנו להסתפק שנשתנה, ובזה נקטו התוס' תרי גווני דבע"כ יש לנו להסתפק שנשתנה, חדא, במקום דחסר לפניך, דכיון דודאי חסר והספק הוא אימתי חסר, בע"כ יש לנו להסתפק שנחסר, והב' הוא באחד משנים שנטמא בודאי ברה"ר, דכיון דודאי חד מינייהו טמא, בע"כ יש לנו להסתפק שמא זה הוא שנטמא, - וע"ז הוא שכתבו התוס' דבבית המנוגע מצינו דאזלינן בתר חזקה אף דנמצא חסר לאחר ז', ומינה ילפינן דאזלינן בתר חזקה אף היכא דבע"כ יש לנו להסתפק שנשתנה, ומזה יש ללמוד דה"נ אזלינן בתר חזקה באחד משנים שנטמא בודאי ברה"ר, אף דבע"כ יש לנו להסתפק שמא זה הוא שנטמא.

**ד**

ט] **ולפ"ז** מתישב היטב הא דאזלינן בתר חזקה אף היכא דחסר לפניך וחסר ואתאי, אף דבבית המנוגע לא מצינו דאזלינן בתר חזקה דחסר לפניך היכא דחסר ואתאי, דמ"מ כיון דילפינן מהתם דאזלינן בתר חזקה, אף היכא דחסר לפניך דבע"כ יש לנו להסתפק שנשתנה, יש לנו לילך אחר חזקה אף היכא דחסר ואתאי, הגם דבכה"ג גריעא החזקה טפי.[[3]](#footnote-4)

1. אך בתשו' הרשב"א החדשות סימן שס"ה פירש לע"א למה שאמרו דהכא חסר ואתאי, וכ"ה מבו' גם בדבריו בסוגיין שפירש כן, ולפ"ז ליכא ריעותא טפי כלל בדבר הנחסר מעט מעט מדבר הנחסר בב"א. [↑](#footnote-ref-2)
2. ועיי"ש בדבריו בסק"ב במש"כ לישב בזה, וגם לפי דבריו נמצא דמודו התוס' דאחר דילפינן מקרא דאזלינן בתר חזקה יש לנו לילך אף אחר חזקה דגריעא מינה, אלא שדנו התוס' דשמא היכא דחסר לפניך לא שייך עיקר דינא דחזקה, וגם לפ"ז נתישב הא דילפינן מינה דאזלינן בתר חזקה דמעיקרא אף היכא דחסר ואתאי, וע"ד שנתבאר לישב להלן סק"ח. [↑](#footnote-ref-3)
3. והא דס"ד בסוגיין דהיכא דחסר ואתאי לא אזלינן בתר חזקה דמעיקרא, וכ"כ הבית מאיר בדעת כמה מקמאי, היינו משום די"ל דהיכא דחסר ואתאי הוי זה ריעותא גמורה המועלת לבטל את החזקה דמעיקרא, אך לפ"מ דמסקינן דאף היכא דחסר ואתאי אי"ז מועיל לבטל את החזקה, שפיר יש ללמוד מבית המנוגע דאזלינן בכה"ג בתר חזקה. [↑](#footnote-ref-4)