מראי_מקומות_שא_כט
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**המבחן יתקיים בס"ד ביום ה', א' דר"ח על ש"א יח-כט**

**שא כט**

★"היוצא בטלית מקופלת וכו' חייב חטאת".

יל"ע אמאי לא הוי שינוי [וא"כ לא יתחייב] ולר"ח דמיירי בנושאים רק על כתפו שפיר הוי דרך משוי והוצאה.

אבל לרש"י דמיירי דנתנה על ראשו וכתפו למה לא הוי שינוי.

★וזה פשוט דהר"ח חלק על רש"י, וסובר דאם מתעטף ראשו לא חייב. [ובזה יל"ע או דס"ל דהיתר גמור הוא, או דאינו חייב ע"כ], ולכך מוקי דמיירי במניחו על כתפו.

ובדעת רש"י יל"ע אי בגוונא דהר"ח ס"ל דלא חייב, או דהעמיד הסוגיא גם בגוונא שמעטף בה את ראשו, אבל איה"נ גם אם יהיה על כתפו לחוד ס"ל דחייב, **וכן נקט במ"ב** [ס"ק ק].

וע"ע בט"ז [כד].

★בדברי רש"י בעובדא דרבי [ד"ה דקדק] "שאינה מקופלת ואחוריה נופלים למטה מכתפיו אלא שצידה היו מונחים על כתפו".

[והיינו שעובדא דרבי דקיבל את דברי האוסרים לאו היינו טלית מקופלת, וביאר רש"י את החילוק].

בפשטות לא קיפל את הטלית מאחוריו כלל, אלא את הצדדים שלפניו הניח על כתפו [כעין צורת לבישת טלית דידן שלא מתעטף מקדימה כלל].

וז"ל הר"ן "אבל בההיא דרבי לא היו מקפלין אלא הצדדין שלפניו בלבד".

וכן נראין דברי הרשב"א [ד"ה טלית] "שטלית מקופלת היינו כששני צידי הטלית שלפניה ושלאחריה מונחים על כתפו כעין שאנו מתעטפין בטליתות אבל ההיא דרבי לא קיפל אלא הצדדים שלפניו בלבד".

ונמצא דבצורת לבישה דידן רבי אסר.

וע"ע בשו"ת הרשב"א הובא בב"י [סל"ד] וז"ל "וטלית מקופלת דא"ר יוחנן היוצא בה דחייב פרש"י ז"ל דלאחר שנתנה על ראשו הגביה שוליו על כתפו שאין זה דרך מלבוש **והיינו נמי** דרבי שהיו שני צידי טליתו מונחים לו על כתפו ואמרו לו שהוא חייב חטאת ושלשל טליתו ובזה אנחנו נזהרים שלא לקפל שולי הטלית על הכתפיים".

משמע **דעובדא דרבי הגביה חלק משוליו**, ודלא כהנ"ל.

ולפ"ז לבישה דידן שמקבל על כתפו רק את שלפניו, שרי.

וכן הוא בגר"ז [לה] שיש שני מצבים.

א. שהגביה כל אורך שוליה ובזה לכו"ע חייב.

ב. שהגביה שני כנפי שוליה ואמצע שוליה משתלשל על גופו למטה מכתפו, ובזה י"א דחייב וי"א דאסור.