ז- בדין חקק, ובביאור דעות הראשונים בדין צירוף מחיצות
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים

יום ד' כ"ז סיון תשע"ד

**א**

א] סוכה ד"ד., היתה פחותה מי' טפחים וחקק בה כדי להשלימה לעשרה, אם יש משפת חקק ולכותל ג' טפחים פסולה פחות מג"ט כשרה.

והתוס' שם כתבו, ז"ל, וא"ת בפ"ק דשבת גבי בית שאין תוכו י' וחקק בו להשלימו לעשרה, אמאי לא מחלק כה"ג אם יש משפת חקק ולכותל ג' טפחים, וי"ל דל"ד רשות שבת שהוא למנוע רגל רבים לסוכה דבעינן מחיצות סמוכות לסכך, עכ"ל, ועד"ז כתבו התוס' בשבת ד"ז:, ז"ל, דשאני התם גבי סוכה דבעינן שיהיו מחיצות סמוכות לסכך דילפינן התם מחיצות מבסכת בסכת בסכות כדאמרי' התם הרחיק הסיכוך מן הדפנות פסולה, ולהכי בעינן שיהא פחות מג' דצריך לצרף הגידוד של חקק למחיצות כדי שיהיו סמוכות לסכך שכנגד הנקב, ואע"ג דדופ"ע מכשרת עד ד' אמות, מתרץ לה הש"ס ה"מ היכא דאיכא מחיצות מעלייתא אבל הכא דלשוי' מחיצה בפחות מג' מצטרף הגידוד עם המחיצות דהויא סמוך לסכך טפי לא מצטרף, עכ"ל, וכעי"ז כתבו הריטב"א והר"ן בסוגיין.

ומבו' בדבריהם, דלעולם לדין מחיצת י', מהני ב' חלקי מחיצה שיש בהן י', אף שאינן מצורפין זל"ז להיות כמחיצה אחת, וע"כ לענין שבת כל שחקק בתוכו והשלימו לי' הוי רה"י, הגם שיש ג"ט בין ב' חלקי המחיצה ואינם מצורפין זל"ז להיות כמחיצה אחת, אך לענין סוכה דבעי' מחיצות סמוכות לסכך, הרי דכיון דהכשר הסוכה הוא רק במקום שכנגד החקק, בעי' שתהא המחיצה סמוכה למקום זה, וע"כ כל שאין המחיצה שעל שפת החקק מצורפת לגידוד החקק להיות כמחיצה אחת, נמצא שמחיצה זו אינה סמוכה למקום הסוכה, וע"כ ל"מ רק אם חקק בתוך ג"ט, דעי"ז הו"ל כמחיצה הסמוכה לסכך, ונת' עוד בדבריהם להלן סק"כ וסקכ"ד.

ב] ואמנם צ"ע בזה, דאם לענין שבת הוי רה"י אף כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט, וכל הא דל"מ לענין סוכה, הוא משום דאין הדפנות מגיעות לסכך, מ"ט פסלינן כשיש משפת כותל ולחקק ג"ט, ומ"ש מסכך פסול דאינו פוסל אלא בד' טפחים.

וצ"ל בזה, דהא דסכך פסול אינו פוסל בפחות מד', משום דחזינן למקומו מכלל הסוכה, והרי לדעת רבים מקמאי אף ישנים תחתיו, ואף להני קמאי דס"ל דאין ישנים תחתיו, מ"מ הוי בכלל הסוכה, ומה"ט הוא דאינו מפסיק, ומשא"כ במקום שאינו גבוה י"ט, דל"ה כלל בכלל הסוכה, ה"ה פוסל אף בפחות מד'.

**ב**

ג] והתו"י בשבת שם כתבו, ז"ל, דהכא יש מחיצות גבוהות מבחוץ וא"צ לצרף הגידוד אלא כשאין אויר י', וכשחקק דאיכא אויר י' מקום א' הוי רה"י, אבל בסוכה צריך לצרף הגידוד וביותר מג' לא מצטרף, עכ"ל.

ומבו' בדבריהם, דלעולם אין מצרפין ב' חלקי מחיצות זל"ז אף לענין שבת, והא דבבית שאין בתוכו י' שחקק בו וכו' הוי רה"י, הוא משום דאיכא מחיצת י' מבחוץ דהויא מחיצה מעליא, וע"כ הגם דחלל הבית דאינו גבוה י' אינו רה"י, והטעם בזה י"ל בתרי גווני, חדא, דאין גדירת המחיצות חלה אלא על רשות י' דמצינו לחשבה כרשות בפנ"ע, ועוד, דאיכא דין בפנ"ע ברה"י דבעינן חלל י', וכאשר כן נראה בד' הר"ח בשבת שם ובד' הרשב"א בעבוה"ק ש"ג פ"א, עיי"ש, (וכאשר כן מצינו גם בד' התוס' ותוס' הרא"ש בשבת ד"ז: בדין חורים שבכותל, ונת' בזה במק"א), מ"מ מקום החקק שיש בו אויר גובה י' הוי רה"י ותו הוי כולו רה"י מדין חורי רה"י. [[1]](#footnote-2)

והא דלגבי סוכה צריך לצרף הגידוד למחיצה דמה"ט ל"מ אלא בדהוי החקק בתוך ג', כתב השפ"א בסוגיין דהוא משום דאיירי הכא בדליכא מחיצות י' מבחוץ, ורק ע"י צירוף הגידוד למחיצה הוא דאיכא מחיצה י', וכ"ה פשטות ד' התו"י שסתמו בזה.

ומצאנו הדברים מפורשים כן בגליון תוס' בשבת שם, שהביא מתוס' שאנץ, ז"ל, נוכל לומר דהכא יש מחיצות גבוהות י' מבחוץ וא"צ לצרף הגידוד אלא דאין אויר י', וכשחקק ד' איכא אויר י' במקום א' והוי רה"י, "אבל בסוכה איירי שאין המחיצות י' אלא עם הגידוד", וביותר מג' לא מצטרף, עכ"ל, ולהדיא דכל הא דל"מ בסוכה הוא רק כשאין מחיצות י' מבחוץ.

ד] ויש להעיר בזה, דלכאו' הי' בדין דגם אם איכא מחיצות י' מבחוץ לא יועיל זה לענין סוכה, דכל הא דמהני מחיצה מבחוץ, הוא רק לגבי שבת דעיקרה של המחיצה הוא למנוע רגל הרבים, וע"כ מהני אף מחיצה כלפי חוץ, אך בסוכה דמצותה בדפנות, ל"מ מידי הא דאיכא מחיצה כלפי חוץ.

אך נראה פשוט, דמש"כ התו"י דהא דמהני הוא משום דאיכא מחיצות גבוהות מבחוץ, לאו היינו דעיקר המחיצות הוו כלפי הרה"ר, דודאי דגם במחיצות שבת בעינן שיהיו המחיצות כלפי הרה"י, כאשר כ"ה מבו' להדיא בד' התוס' בסוגיין בדין גידוד ומחיצה, דתליא במה דהרה"י רואה פני עשרה, וכ"ה מבו' גם מדינא דחצר גדולה שנפרצה לקטנה, ודו"ק, אלא היינו דהמחיצות החיצונות חשיבי כמחיצות י' כלפי הרה"י, דאף חלק הכותל שכנגד התקרה איכא עליו תורת מחיצה כלפי תוך הבית, וכל הא דתוך הבית ל"ה רה"י הוא רק משום שאינו גבוה י', אך לעולם חשיב דאית לי' מחיצות י', ואשר ע"כ שפיר מהני זה גם בסוכה, וכל הא דל"מ בחקק רחוק ג' הוא רק משום שאין המחיצות החיצונות גבוהות י'.[[2]](#footnote-3)

ה] ומה שהוצרכו התו"י לפרש כן, ולא ניח"ל בד' התוס' דאף אם ב' חלקי מחיצות מצטרפין, מ"מ אי"ז מועיל בסוכה, משום דבעינן מחיצות הסמוכות לסכך, נראה דיל"פ בזה בתרי גווני, חדא, דס"ל דאף מקום שאינו גבוה י' דמי לסכך פסול דאינו פוסל בפחות מד', ולא ס"ל כמש"נ לעיל סק"ב בדעת התוס' ודעימייהו, וע"כ ל"ה מצו לפרושי דהא דפסלינן הכא הוא משום דינא דמחיצות סמוכות לסכך, דאי משום זה, ל"ה פסלינן אלא בשיש משפת חקק ולכותל ד' טפחים, ומהא דפסלינן אף בשיש משפת חקק ולכותל ג' טפחים, בע"כ דאין ב' חלקי מחיצות המצטרפין.

וי"ל עוד בדעתם, דס"ל דכלל אין לפסול הכא משום דאין המחיצות סמוכות לסכך, דע"ז מצינו למימר דופן עקומה, והו"ל כדפנות הסמוכות לסכך, - והיינו דאף דאמרינן בסוגיין דהכא דלא מכשרינן הכא משום דופ"ע, הוא משום דהו"ל לאשוויי דופן, כ"ז הוא אם אין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, ונמצא דהכותל החיצון אין תורת דופן עליו כלל, וע"כ לא אמרינן בזה דופ"ע, אך אי נימא דב' חלקי מחיצות מצטרפין, ויש על הכותל החיצון תורת דופן, ובאנו לדון משום הא דאין המחיצות סמוכות לסכך, הרי דבזה שפיר יש לנו להכשיר משום דופ"ע, אך בדעת התוס' צ"ל, דכיון דהמחיצה החיצונה בפנ"ע אין עלי' תורת דופן, לא אמרינן בה דופ"ע, וי"ל עוד דהוא משום דהמחיצה החיצונה במקומה אין עלי' תורת דופן, וכל תורת דופן שעלי' הוא כלפי מקום החקק, (דבמקום החקק היא מצטרפת לגידוד החקק), וכיון שבמקומה אין עלי' תורת דופן, לא אמרינן בה דופ"ע.

**ג**

ו] והרא"ש בשבת שם סימן י"א כתב לישב, ז"ל, דגבי סוכה בעינן מחיצות סמוכות לסכך דאמר התם שאם הרחיק הסכך מן הדפנות ג' טפחים פסולה, אבל גבי שבת רק שהרשות משתמר ע"י המחיצות אפילו רחוקים ממנו הרבה קרוי רה"י, הלכך ע"י מחיצות החיצונות שגבוהות עשרה נקרא רה"י, אבל לא ע"י הפנימית שאין שפת החקק מצטרף עמהן כיון שרחוקים ממנו ג' טפחים, עכ"ל, וכעי"ז כתב בתוס' הרא"ש שם.

ובפשוטו מכוון ד' הרא"ש, דביסוד הדברים ס"ל כד' התו"י, דלעולם א"א לצרף ב' חלקי מחיצה שיש ביניהם ג', והא דבבית שאין בתוכו י' מהני מה שחקק בתוכו להשלימו לי' אף שהוא רחוק ג' מן הדפנות, הוא משום שהמחיצות החיצונות גבוהות י', והן לבדן הוו מחיצות הרשות,[[3]](#footnote-4) - ומש"כ דלגבי סוכה ל"מ משום דבעינן מחיצות הסמוכות לסכך, היינו דמה"ט לא יועיל בסוכה אף כשיש בכותל החיצון י' טפחים, דמשמעות סתימת סוגיין דאיירי אף בכה"ג שהכותל החיצון גבוה י' והסכך ממעט מי', משום דבסוכה בעי' מחיצות הסמוכות לסכך, וע"כ לא מצינו להכשיר הסוכה מכח הדופן החיצון בפנ"ע, כיון שאינו סמוך לסכך, אך בלאו ה"ט הוה מכשרינן להסוכה מכח המחיצות החיצונות הגבוהות י', וזה כמש"נ לעיל סק"ד בדעת התו"י דגם בסוכה מצינו להכשיר מכח המחיצות החיצונות.

ומצאנו כן להדיא בגליון תוס' שם, ז"ל, נוכל לומר דהכא יש מחיצות גבוהות י' מבחוץ וכו' אבל בסוכה איירי שאין המחיצות י' אלא עם הגידוד, וביותר מג' לא מצטרף, "ורשב"א תולה בשניהם", עכ"ל, והרי להדיא דדעת הר"ש היא, דהא דבשבת מהני בשחקק בתוכו להשלימו לי' הוא משום דמחיצות החיצונות גבוהות י', ובסוכה ל"מ אף בכה"ג משום דבעי' מחיצות הסמוכות לסכך, וזה כמש"נ בדעת הרא"ש.

ז] ואמנם צ"ע בזה דכיון דמעיקרא ס"ל להרא"ש דמהני לענין שבת אף כשאין המחיצות החיצונות גבוהות י', ומשום דמצרפין ב' חלקי המחיצה זל"ז, ואך דקשיא לי' ע"ז דמ"ש מהא דבסוכה ל"מ בכה"ג, הרי דלזה סגי במש"כ דבסוכה בעינן מחיצות הסמוכות לסכך, וכמש"כ כן התוס', ומה הוצרך לפרש דבשבת נמי ל"מ אלא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', ומש"נ לעיל סק"ה בדעת התו"י דאין לפסול הכא משום דאין מחיצות סמוכות לסכך, משום דאי"ז פוסל אלא בד' טפחים, או משום דע"ז אמרינן דופ"ע, אי"ז מתישב בד' הרא"ש דס"ל דאף כשהמחיצות גבוהות י' מבחוץ ל"מ בסוכה, משום דאין המחיצות סמוכות לסכך.

**ד**

ח] ונראה לפרש בזה, ובהקדם, דהנה בעיקר ד' התו"י והרא"ש דאין מצרפין ב' חלקי מחיצות, ול"ה רה"י אלא כשהמחיצות החיצונות גבוהות י', מבו' בד' החזו"א סימן ס"ה סקס"א דהטעם בזה הוא, משום דמחיצה שאינה גבוהה י' אינה מגינה כלל מדריסת הרבים, וע"כ כל דאיכא מחיצת ה' ובריחוק ג"ט ממנה חקק ה' טפחים, ל"ש לצרף חלקי המחיצות, כיון שהמחיצה ה' אינה מגינה כלום, ואין ב' חלקי המחיצה מועילות להבדיל את הרשות, ושם סקס"ב כתב לדון בדעת החולקים, דהוא משום הקירוי, עיי"ש.

ט] אך הנה יש להעיר בזה מכ"ד, חדא, דהנה בסוגיין פרכינן דמ"ש התם דאמרת פחות מד' אמות ומ"ש הכא דאמרת פחות מג"ט, ומשני דהתם דאיתי' לדופן פחות מד' אמות סגיא, הכא לשוויי לדופן פחות מג"ט אין אי לא לא, וצ"ע לדעת התו"י דהא דלא מכשרינן הכא כשיש משפת החקק ולכותל ג"ט, הוא משום דבעינן מחיצה אחת שיש בה י' טפחים ואין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, דמאי פריך דנימא דופ"ע, ומה יועיל דין דופ"ע לכך, הרי אכתי הו"ל ב' חלקי מחיצות, - ואמנם לדעת הרא"ש דפסלינן הכא אף כשיש במחיצות החיצונות י' מבחוץ, ומשום דאין המחיצות סמוכות לסכך, י"ל דעל כה"ג הוא דפריך דנימא דופ"ע, אך אה"נ אם ליכא במחיצות החיצונות גובה י', פשיטא דלא יועיל בזה דינא דדופ"ע.

וצ"ל בזה בחד מתרי גווני, חדא הוא למש"כ בתורי"ד לעיל בסוגיין בהא דאמרינן דופ"ע באיצטבא, ז"ל, אבל הכא דלא חזיא לדופן פי' שקרקע עולם מפסיק בין הדופן ובין האצטבא ואין לומר בקרקע עולם שנעשה ממנו דופ"ע, קמ"ל דאמרינן, עכ"ל, ומבו' בדבריו דדין דופ"ע בסוכה גבוהה מכ' אמה שבנה בה איצטבא, הוא על קרקע עולם, דחזינן להקרקע שהוא מכלל הדופן.[[4]](#footnote-5)

והנה לפי דבריו נראה פשוט, דה"נ הא דפריך בהא דפסלינן בחקק, דמ"ש מאיטצבא דמכשרינן בפחות מד' אמות, היינו דאף בחקק נימא דופ"ע על קרקע עולם,[[5]](#footnote-6) וע"כ לא פרכינן אלא מהא דמכשרינן באיצטבא כשאינה בינה לכותל ד' אמות, ולא פרכינן מעיקר דינא דדופ"ע, ולפ"ז י"ל, דאף דהא דביש משפת חקק ולכותל ג"ט ל"מ, הוא משום דל"מ ב' חלקי מחיצות שאין בא' מהן י' טפחים, מ"מ כל דנימא דופ"ע על הקרקע והויא הקרקע מכלל הדופן, הרי דמכח זה הוי הכל מחיצה אחת שיש בה י' טפחים ושפיר דמי.

וי"ל עוד, דכל הא דא"א לצרף ב' חלקי מחיצות, הוא רק משום דעיקרה של מחיצה היא כלפי מקומה, וע"כ כיון דהדופן החיצון וגידוד החקק מופלגין זמ"ז ג"ט, א"א לצרפן, אך כל דאמרי' דופ"ע על הדופן החיצון, אשר מכח זה נמצא דהוי הדופן החיצון מחיצה על מקום החקק, שפיר מצטרפין גידוד החקק והדופן החיצון זל"ז, כיון דתרוייהו הוו מחיצות על מקום א'.[[6]](#footnote-7)

י] והנה אמנם לכאו' כ"ז ניחא, אי נימא דהא דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, הוא משום דמדיני מחיצות בעינן שתהא מחיצה אחת הגבוהה י', ול"מ לצרף ב' חלקי מחיצות, וע"כ שפיר י"ל דכל דאמרינן דופ"ע, מהני זה לחשוב הכל כמחיצה אחת, וכנ"ל, - אך אי נימא דהא דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, הוא משום דאינם מבדילים את הרשות כלל, לכאו' ל"ה מהני בזה דינא דדופ"ע להכשיר, דאף דמדינא דדופ"ע חזינן להו כמחיצה אחת, מ"מ אין מחיצה זו כשרה, כיון דאינה מבדלת כלל את הרשות.

אמנם י"ל בזה, דכל הא דל"מ כשיש ג"ט משפת חקק ולכותל, משום דאין המחיצות מועילות להבדיל את הרשות, כ"ז הוא משום דהו"ל ב' חלקי מחיצות, ובאנו לדון לצרף זל"ז, וע"ז הוא דאמרינן דכיון דהמחיצה החיצונה בפנ"ע אינה מגינה כלל, אין עלי' כלל תורת מחיצה, וע"כ א"א לצרפה עם גידוד החקק, אך כל דחשבינן להו כמחיצה אחת הגבוהה י', הרי דאף אם אפשר לעבור את מקצתה ואח"כ לעבור את מקצתה השני, י"ל דיש עלי' תורת מחיצה, וע"כ אם הוה אמרינן דופ"ע והוה חשבינן לב' חלקי המחיצה כמחיצה אחת, שפיר הוה מכשרינן לה, ודו"ק.

**ה**

יא] עוד יש להעיר בזה, דהנה בתרוה"ד סימן ע"ה כתב, ז"ל, אם החומה אינה גבוה רק י' טפחים, יש כאן תקנה וכו' ואח"כ ישפוך עפר לצד החומה מבחוץ ומבפנים, יותר מי' אמות לאורך החומה ברוחב ד' טפחים לפחות ובגובה פחות מי' טפחים מעט, ונמצא החומה שלמעלה מן העפר ג"כ פחות מי' טפחים, ואז החומה נחשבת כפרצה כנגד כל אותה העפר לאורך, שהרי יש דריסת הרגל מקרקע העולם על עפר הנשפך שהוא פחות מגובה עשרה, ומהחומה נמי יש דריסת הרגל שגם הוא פחות מי', וכל פחות מגובה עשרה לא מחיצה איקרי, וכפתוח וכפרוץ דמי, עכ"ל, והביאו הרמ"א בסימן שנ"ח ס"ב.

והגר"א שם נחלק ע"ז, דל"מ העפר כלל למעט המחיצה, דהרי קי"ל דגידוד ה' ומחיצה ה' מצטרפין, והיינו דאף דנימא דבגובה העפר חשבינן לי' כגידוד, מ"מ ה"ה מצטרף עם המחיצה שעליו, אף שהיא רחוקה ד', עיי"ש.

ובחזו"א סימן ס"ה סק"ע כתב ע"ד הגר"א, דאי"ז כד' המג"א בסימן שמ"ה סקי"ג שכתב עפי"ד הרא"ש, דכל הא דבתוך החקק הו"ל רה"י, הוא רק אם המחיצות החיצונות גבוהות י', והרי דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין כל שהן מופלגין זמ"ז ג"ט, עכ"ד, וקשיא ע"ד הגר"א, דהיאך כתב בפשיטות להכשיר בזה, אחר שבד' הרא"ש מבו' דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין כל שהן מופלגין זמ"ז ג"ט, והאמנם דלדעת התוס' ודעימייהו יש להכשיר בזה, אך מ"ט לא פירש הגר"א דדין זה תליא בפלוגתת תוס' והרא"ש.

ובאמת דלכאו' גם ד' התרוה"ד אינם מתישבים כד' הרא"ש, דלדעת הרא"ש דאין ב' חלקי מחיצה המופלגין זמ"ז מצטרפין למחיצת י' טפחים, ל"ב שיהא רוחב העפר ד', דאף הוא רחב ג"ט נמי הוי זה כפירצה, כיון דאין ב' חלקי מחיצה המופלגין זמ"ז ג"ט מצטרפין, - ותיקשי לפ"ז ע"ד המג"א בסימן שמ"ה סקי"ג שפסק כד' הרא"ש דכל דאין המחיצות החיצונות גבוהות י' ל"ה תוך החקק רה"י, והרי דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, וזה נסתר מד' הרמ"א בסימן שנ"ח שכתב כד' התרוה"ד דכל דאין העפר רחב ד"ט, ל"ה כפירצה.

יב] והפשוט בזה, דכל הא דבבית שאין בתוכו י' בעינן שיהא במחיצות החיצונות י', ולא מצינו לצרף כותל הבית לגידוד החקק, הוא רק משום דהקרקע שתחת כותל הבית אינה מכלל המחיצה דגידוד החקק,[[7]](#footnote-8) ומשא"כ בגוונא דהתרוה"ד, שפיר מצינו לצרף הכל יחד לחשבו כמחיצה עבה שהיא גבוהה י' והיא מתרחבת בתחתיתה, וע"כ כל הא דל"מ הוא רק בשרוחב העפר ד"ט שדורסים עליו, דבכה"ג אין ע"ז תורת מחיצה, ולדעת הגר"א אף בכה"ג יש ע"ז תורת מחיצה.

ובמק"א נת' ללמוד מזה, להכשיר בסוכה שהדופן נתונה ע"ג מדרגה הרחבה יותר מג"ט, משום דמצינו לחשוב את המדרגה והדופן שעלי', כמחיצה אחת עבה, והינו בגונא שהמדרגה מלאה מתחתי', - אך יש להסתפק בגונא שהמדרגה רחבה ד"ט, אי נימא דכ"ה דבדינא דהתרוה"ד אין בטל תורת מחיצה מינה, רק אם נתן עפר רחב ד"ט מב' הצדדים, ע"כ בכה"ג שהמדרגה היא מצד א', שפיר דמי, או דבכה"ג דמי למחיצות שאינם ניכרות, דל"מ בסוכה, ואכמ"ל.

יג] ובדעת החזו"א שעמד בזה ע"ד הגר"א שאינם כד' הרא"ש, נראה דאזיל לטעמי' דס"ל דהא דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, הוא משום דאינם מבדילים את הרשות כלל, וע"כ אף אם מצינו לחשוב להכותל והעפר שבצידיו כמחיצה אחת עבה, מ"מ ל"מ מחיצה זו, כיון שאינה מבדלת כלל את הרשות.

ולפ"ז הרי דמד' התרוה"ד והגר"א שנקטו להכשיר בזה, מבו' דס"ל דהא דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, אי"ז משום דאינם מבדילים את הרשות כלל, אלא הוא משום דמדיני מחיצות בעינן שתהא מחיצה אחת הגבוהה י', ול"מ לצרף ב' חלקי מחיצות, וע"כ בכה"ג דמצינו לחשוב הכל כמחיצה אחת עבה, שפיר דמי.

אך יש לדחות בזה, ע"ד שנת' לעיל סק"י, דרק בב' חלקי מחיצות שבאנו לצרפם זל"ז, הוא דאמרינן דכל דהמחיצה החיצונה בפנ"ע אינה מגינה כלל, אין עלי' כלל תורת מחיצה, וע"כ א"א לצרפה עם גידוד החקק, אך כל דחשבינן להו כמחיצה אחת הגבוהה י', הרי דאף אם אפשר לעבור את מקצתה ואח"כ לעבור את מקצתה השני, י"ל דיש עלי' תורת מחיצה, וע"כ בגונא דהתרוה"ד דחשבינן להכותל והעפר שבצידיו כמחיצה אחת עבה, שפיר יש ע"ז תורת מחיצה.

**ו**

יד] עוד יש להעיר בזה, דהנה בעיקר הא דמכשרינן הכא כשיש משפת חקק ולכותל פחות מג' טפחים, שמעתי להעיר בזה, דהנה הדבר פשוט דאם לא עשה כותל אלא במקום שכנגד החקק, ובצדדים הוא פרוץ, דודאי ל"מ, דהו"ל פירצה בקרן זוית יותר מד' טפחים,[[8]](#footnote-9) (אך משום דינא דעריבן אין לפסול בזה, דלא גרע מהיכא דיש מחיצות החצר כנגד הסוכה, דסגי בזה לדינא דעריבן, ואכמ"ל), וא"כ אף שעשה כותל גם בצדדים, הרי כותל זה מרוחק מן החקק ג"ט, דכיון שאין כותל זה כנגד החקק עצמו אלא בצדדים, הרי דריחוקו מן החקק באלכסון הוא ג"ט ויותר מג"ט, והו"ל כמאן דליתא, וא"כ מ"ט היא כשרה.

טו] והנה באמת עד"ז יש להעיר בדינא דדופ"ע, דאם יש מן הכותל לסיכוך פחות מד' אמות כשרה, ותיקשי, דהגם דבין הכתלים שכנגד מקום הסיכוך לסיכוך הוי פחות מד' אמות, אך הרי מן הכתלים שבצדדים למקום הסיכוך, הוי ד' אמות ויותר מד"א, ומ"ט היא כשרה, - והיינו, דהרי פשיטא דאם הי' פרוץ מן הצדדים, ול"ה שם כתלים, דהיא פסולה,[[9]](#footnote-10) וא"כ אף כשיש שם כתלים, הרי כתלים אלו מרוחקים מן הסוכה ד' אמות, והיאך הם מועילין להכשיר את הסוכה.[[10]](#footnote-11)

ובע"כ מזה, דהגם דכשפרוץ מן הצדדים היא פסולה, משום דאין על הכתלים כלל תורת מחיצה, אך כל שאי"ז פרוץ מן הצדדים ויש עליהן תורת מחיצות מעליין, הרי דלדינא דדפנות הסמוכות לסכך, סגי במה שהדפנות שכנגד מקום הסוכה סמוכות לסוכה, וע"כ אף דהכתלים שבצדדים רחוקים מן הסוכה ד' אמות ולא מצינו למימר עליהן דופ"ע, מ"מ כיון שהכתלים שכנגד מקום הסוכה רחוקים פחות מד"א ואמרינן עלייהו דופ"ע, שפיר דמי.

ונפ"מ רבתא לדינא בזה, דהא דמכשרינן בבית שנפחת וכו', הוא אף אם אין הדפנות שבצדדים מגיעות לסכך, ואף אם אין שם סכך כלל, שהרי בלא"ה לא אמרינן על הדפנות שבצדדים דופ"ע, דהם רחוקים מן הסוכה ד' אמות, וא"כ אין להצריך שיהיו דפנות אלו מגיעות לסכך, ושיהא במקום הקרנות סיכוך, ואין לומר דאם אין שם סיכוך כלל ומובדלות המחיצות לגמרי מן הסוכה, ל"מ, דזה נסתר מד' הראשונים שעמדו דמ"ט במפסיק אויר לא אמרינן דופ"ע, והרי דס"ל דאין לחלק בזה, - ואמנם לפ"ז נמצא עוד, דבכל סוכה שאין סיכוך בצדדי' פחות מד' אמות, יש להכשיר להמקום שבאמצע מדינא דדופ"ע, וזה דבר חדש, וצ"ע בזה.

טז] ולפ"ז הרי כשנבא לדון בהא דמכשרינן כשאין משפת חקק ולכותל ג"ט, אף דמשפת החקק ולכתלים שבצדדים איכא ג"ט, הנה לדעת התוס' ודעימייהו דהא דל"מ כשיש ביניהם ג"ט, הוא מדינא דמחיצות סמוכות לסכך, ניחא הא דסגי במה שאין משפת החקק לכותל שכנגד החקק ג"ט, דעי"ז חשיבי הכתלים שכנגד החקק כסמוכים לסכך, וסגי בהכי להכשירה, וכאשר כ"ה מבו' מדינא דדופ"ע, דל"ב שיהיו הכתלים שבצדדים סמוכין לסכך, וכמש"נ.

אך לדעת התו"י דהא דל"מ כשיש ביניהם ג"ט, הוא משום דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, קשיא, דאף שאין משפת החקק לכתלים שכנגד החקק ג"ט, מ"מ כיון שיש משפת החקק לכתלים שבצדדים ג"ט, הרי דהכתלים שבצדדים אין עליהן תורת מחיצה כלל, וא"כ מ"ט היא כשרה, ומ"ש מהיכא דהכתלים פרוצים מן הצדדים, דלא מכשרינן להמקום שבתוך החקק.[[11]](#footnote-12)

יז] ונראה מוכרח מזה, דלעולם מצד גדירת הרשות עצמה, מודו התו"י ודעימי' דאף ב' חלקי מחיצות מצטרפין וחשיבא הרשות כגדורה, כיון דע"י המחיצות החיצונות איכא הבדלה דה' טפחים, וע"י המחיצות הפנימיות איכא הבדלה דעוד ה' טפחים, - וכל הא דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, הוא משום דאף דאיכא חלל י' הגדור במחיצות, מ"מ לאשוויי רה"י בעינן מחיצות י', והוא שיעור הנאמר בהמחיצות עצמן, וכל דאין המחיצות עצמן מחיצות י', ל"ה המקום שבפנים רה"י, אף דהוא גדור במחיצות, וע"כ הוא דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין.

ולפ"ז נראה די"ל דמה"ט הוא דסגי במה שאין משפת החקק ולכתלים שכנגד החקק ג"ט, - דהנה מהא דבדינא דדפנות הסמוכות לסכך סגי במה שהדפנות שכנגד מקום הסוכה סמוכות לסוכה, נראה ללמוד דלעולם עיקר המחיצות דהרשות הם המחיצות שכנגד הרשות, והגם דבעינן שלא יהא פירצות בצדדים, ומשום דכל דאיכא פירצות בצדדים, אין על מחיצות אלו שכנגד הרשות תורת מחיצות, מ"מ כל דליכא פירצות בצדדים ויש על המחיצות שכנגד הרשות תורת מחיצות, סגי במחיצות אלו לגדור את הרשות, וע"כ סגי שיהיו מחיצות אלו סמוכות לסכך, - ונראה לפ"ז, דאף לדעת הרמב"ם דעצי הדפנות נאסרין, אין נאסרין אלא הדפנות שכנגד חלל הסוכה, אך הדפנות שבצדדים אינם נאסרין, וי"ל עוד, דאף אם הדפנות שבצדדים גזולות, לי"ב לפסולא דסוכה גזולה.[[12]](#footnote-13)

ולפ"ז י"ל, דה"נ הוא בהא דבעינן מחיצות י', דסגי במה שהמחיצות שכנגד הרשות גבוהות י', כיון דעיקר גדירת הרשות היא ע"י מחיצות אלו, אם אך ליכא פירצות בצדדים, - וע"כ הוא דמכשרינן כשאין משפת החקק ולכתלים שכנגד החקק ג"ט, אף דהכתלים שבצדדים מרוחקים ג"ט, שהרי אף כשחלקי המחיצה מרוחקים זמ"ז ג"ט, חשיבא הרשות כגדורה, וממילא דליכא פרצה כלל בהמחיצות, וע"כ הגם דאם הכתלים שכנגד החקק רחוקים ג"ט ל"מ, משום דלאשוויי לרשות סוכה בעינן מחיצות י', מ"מ כל שהכתלים שכנגד החקק אינם רחוקים ג"ט, וחשיבי כמחיצות י', סגי במחיצות אלו שכנגד חלל הסוכה לגדור את הסוכה, וכדחזינן דסגי דהמחיצות שכנגד חלל הסוכה סמוכות לסכך, ודו"ק.

ואמנם לפ"ז נראה, דבגונא שהסוכה מתרחבה בצידי', והכתלים שבצדדים מרוחקים מן החקק ד"ט, י"ל דהיא פסולה, דבכה"ג לא חשיבא הרשות כלל כגדורה, וכמש"כ התרוה"ד שהבאנו לעיל סקי"א, אך לדעת הגר"א שהבאנו שם, אף בכה"ג היא כשרה.

**ז**

יח] ועכ"פ למדנו מכ"ז, דהא דלדעת תו"י והרא"ש אין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, אי"ז משום דאין הרשות גדורה כלל עי"ז, משום דמחיצה שאינה גבוהה י' אינה מגינה כלל מדריסת הרבים, אלא הוא משום דדינא הוא דבעינן מחיצה י', וע"כ כל דחלקי המחיצה מרוחקים זמ"ז ג"ט, ולא מצינו לחשבם כמחיצה אחת, ונמצא דליכא מחיצה י', אין להן הכשר מחיצה.

ובדעת התוס' ודעימייהו דפליגי ע"ז, נראה דס"ל כמש"כ בחי' הגר"ח פי"ז משבת בדעת הרמב"ם, דהא דבעינן במחיצות רה"י שיהא גובהן י', עיקר השיעור אינו בעצם המחיצות, כי אם בהמקום, דבעינן שגובה י' שבו יהא מוקף מחיצות, ואם מצאנו גובה י' שמוקף מחיצות בכולו, לא איכפת לנו כלל בעצם המחיצות אם הן מחזיקות י' אם לא, עכ"ד, וע"כ שפיר מצטרפים ב' חלקי מחיצות, דהגם דכל חלק מחיצה אינו גבוה י', מ"מ כיון דהרשות י' גדורה ע"י ב' חלקי מחיצות אלו שפיר דמי.

יט] והנה בעיקר מש"כ התו"י והרא"ש דהא דהתם הוי החקק רה"י, הוא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', הנה בד' התוס' ודעימייהו מבו' דפליגי ע"ז, וס"ל דהמחיצות החיצונות הגבוהות י' ל"מ מידי, וע"כ למדו מהתם דב' חלקי מחיצות מצטרפין אף כשאין המחיצות החיצונות גבוהות י', וצ"ב טעם הפלוגתא בזה.

ולפמש"נ נראה דאזלי לטעמייהו, דהתוס' לטעמייהו דשיעור י' האמור במחיצות, אינו בעצם המחיצות, אלא הוא בהמקום, דבעינן שיהא גובה י' מוקף מחיצות, הרי דע"כ בעינן שיהיו המחיצות י' כנגד המקום, וחלק המחיצה שכנגד הקירוי שהוא מעל לחלל הרשות אינו מועיל כלום, אך לדעת התו"י והרא"ש דשיעור י' האמור במחיצות, הוא שיעור האמור במחיצות עצמם שיהא גובהן י', הרי דשפיר י"ל דאף חלק המחיצה שכנגד הקירוי מצטרף לחשוב המחיצה כגבוהה י'.

אך יש לפקפק בזה, דהרי אף לדעת התוס' דליכא שיעור י"ט בעצם המחיצות, הרי מ"מ חזינן דתל ועמוד ל"ה רה"י אלא כשהן גבוהין י', ובע"כ דהבדלה דפחות מי' טפחים לאו הבדלה היא, וא"כ שפיר י"ל גם לדעתם דמצטרף חלק המחיצה שכנגד הקירוי, וצ"ע עוד בזה.

**ח**

כ] ובזה נראה לפרש מה שהוצרך הרא"ש בתירוצו לפרש דאף לענין שבת ל"מ אלא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', אשר צ"ע דכיון דמעיקרא הוה ס"ל דמהני אף כשאין המחיצות החיצונות גבוהות י' ומשום דמצרפין ב' חלקי המחיצה זל"ז, ואך דקשיא לי' ע"ז מהא דבסוכה ל"מ בכה"ג, הרי דבזה סגי במש"כ דבסוכה בעינן מחיצות הסמוכות לסכך, ומה הוצרך להא דאף בשבת ל"מ אלא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', ובהקדם, דהנה לדעת ש"ר דהא דפסלינן כשיש משפת החקק ולכותל ג"ט הוא משום דבעינן מחיצות סמוכות לסכך, בפשוטו הא דכשאין ג"ט כשרה, הוא משום דכל דאין ג"ט בין המחיצות למקום הסוכה, חשיבי המחיצות כסמוכות לסכך, דומיא דהא דמכשרינן בהרחיק את הסיכוך מן הדפנות פחות מג"ט, וכ"ה מבו' בד' הריטב"א והר"ן בסוגיין.

אמנם הנה ז"ל התוס' בשבת שם, ולהכי בעינן שיהא פחות מג' דצריך לצרף הגידוד של חקק למחיצות כדי שיהיו סמוכות לסכך שכנגד הנקב וכו', בפחות מג' מצטרף הגידוד עם המחיצות דהויא סמוך לסכך, עכ"ל, ומבו' בדבריהם, דהא דמכשרינן בפחות מג', אי"ז משום דהמחיצות החיצונות אינם רחוקות ג"ט מן הסכך וחשיבי כסמוכות לסכך, אלא הוא משום דמצטרף הגידוד של חקק למחיצות, ומכח זה חשיבי אף המחיצות החיצונות כסמוכות לסכך, ועמש"נ להלן אות כ"ד בטעם שהוצרכו התוס' לכך.

ונתחדש בד' התוס', דלדינא דמחיצות הסמוכות לסכך, ל"ב שיהא כל גובה המחיצה סמוך לסוכה, אלא אף אם בתחתית המחיצה ה"ה סמוכה למקום הסוכה שפיר דמי, - וכנראה למדו התוס' לזה מדינא דדופ"ע, דמכשרינן מכח הא דחזינן להסכך כחלק מן הדופן, אף דכל גובה המחיצה אינה סמוך לסוכה, עמש"נ בזה בסימן ו' (א), ובע"כ דכל שמקצת מן המחיצה סמוך לסוכה סגי בהכי, משום דעי"ז שייכא המחיצה להסוכה, וה"נ היכא דתחתית המחיצה סמוכה לסוכה, דסגי בהכי להכשירה.

כא] ונראה נפ"מ בזה לדינא, בגונא דהמקום שבין החקק לכותל החיצון, הוי נמי מכלל המחיצה, שהוא מתלקט י' מתוך ד', דבפשוטו הי' נראה, דלדעת התו"י דכל הא דל"מ כשיש משפת החקק ולכותל ג"ט, הוא משום דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין, הרי דבכה"ג דאף המקום שבין החקק לכותל החיצון הוי מכלל המחיצה, ודאי דמצטרפין גידוד החקק והכותל וה"ה כשרה, אך לדעת התוס' ודעימייהו דהא דל"מ כשיש משפת החקק ולכותל ג"ט, הוא משום דאין המחיצות החיצונות סמוכות לסכך, הרי דאף בכה"ג דהמקום שבין החקק לכותל החיצון הוי מכלל המחיצה, ל"מ, כיון דהכותל החיצון אינו סמוך לסכך, ועד"ז הוא בגונא דחקק מעט במקום הסמוך לכותל ג"ט, והוסיף לחקוק עוד בתוכו במקום הסמוך לגידוד החקק הראשון ג"ט, דלדעת התו"י יש להכשיר בזה, ולדעת התוס' ודעיימייהו אין להכשיר בזה.

אך לפמש"נ מד' התוס' דלדינא דמחיצות הסמוכות לסכך סגי במה שתחתית המחיצה סמוכה לסכך, ומה"ט הוא דמהני כשאין משפת החקק ולכותל ג"ט, דעי"ז חשבינן להו כמחיצה אחת, וכיון שבתחתיתה היא סמוכה לסכך שפיר דמי, הרי דה"נ הוא בגונא דהמקום שבין החקק לכותל החיצון הוי מכלל המחיצה, דמהני זה לצרף גידוד החקק והכותל למחיצה אחת, ואף אם יש ביניהם ג"ט מהני, משום דהמחיצה בתחתיתה סמוכה לסכך.[[13]](#footnote-14)

ומצאנו עיקר הדין מפורש כן בחזו"א סימן ס"ה סקס"ב, ז"ל, ובבית שאין תוכו י' וגם בחוץ אין י' ועשה בה מדרון מן הכותל אם הוא בחשבון י' מתוך ד', מועיל, ונראה דגם בסוכה כשר כה"ג, ועי' סוכה י"ט ב' במתני' העושה סוכתו כו', עכ"ל.[[14]](#footnote-15)

ואמנם י"ל דבלא"ה יש להכשיר בזה מדינא דדופ"ע, דכל הא דלא אמרינן דופ"ע בחקק שאינו תוך ג' למחיצה, הוא משום דלאשוויי דופן לא אמרי' דופ"ע, אך בכה"ג דמצטרף גידוד החקק עם המחיצה והוי הכל מחיצה א', דיש עלי' תורת דופן, שפיר יש לומר דופ"ע, - אך נפ"מ במש"נ בגוונא דלא מצינו להכשיר מדין דופ"ע, וכגון בגונא דאין סכך ע"ג מקום זה שבין החקק לכותל, או דאין הדפנות מגיעות לסכך, להני קמאי דס"ל דלא אמרינן בכה"ג דופ"ע, - ואמנם למש"נ לעיל סק"ט עפי"ד הרי"ד דדינא דדופ"ע דהכא, הוא על הקרקע, י"ל דאף בהני גווני יש להכשיר משום דופ"ע, ואכמ"ל.

כב] והנה אמנם מבו' בד' התוס', דכ"ז הוא כשאין משפת החקק ולכותל ג"ט, אך כשיש ביניהם ג"ט, הרי דהגם דאף בכה"ג מצטרפין גידוד החקק והכותל לגדור את המקום שבתוך החקק, מ"מ ל"מ, - והיינו משום דדוקא כשאין ביניהם ג"ט, דחשבינן להו כמחיצה אחת, הוא דמהני מה שבתחתיתה היא סמוכה לסוכה, להכשיר את כל המחיצה, אך כל שיש ביניהם ג"ט דהוו ב' מחיצות, הרי דהגם דסגי בהכי לגדור את המקום שבתוך החקק, כיון שכולו מוקף מחיצות, מ"מ ליכא הכשר להמחיצה החיצונה, שאינה סמוכה כלל לסוכה.

כג] ולפ"ז נראה, דכ"ז הוא להתוס' לטעמייהו דס"ל דליכא שיעור בהמחיצות עצמם שיהיו גבוהות י', ומכח זה הוא דמצטרפין ב' חלקי מחיצות אף שיש ביניהם ג"ט ואינם חשובין כמחיצה אחת, וע"כ שפיר י"ל דבכה"ג ל"מ להכשיר מכח מה שגידוד החקק סמוך לסוכה, כיון דהכותל החיצון הוא מחיצה בפנ"ע, והיא אינה סמוכה לסוכה.

אך לדעת הרא"ש דס"ל דאיכא שיעור בהמחיצות עצמם שיהיו גבוהות י', הרי נראה דאי נימא דמצטרפין ב' חלקי המחיצה אף כשיש ביניהם ג"ט, כמו שנקט הרא"ש בתחילה, בע"כ דהוא משום די"ל דחשבינן להו כמחיצה אחת, כיון שהן גודרים מקום א', דאין נראה דבתירוצו הוא שחידש להך מילתא דאיכא שיעור י' בהמחיצות עצמם, וממילא דמתקיים בזה דינא דמחיצות הסמוכות לסכך, כיון שמחיצה זו בתחתיתה סמוכה לסכך.

ואשר ע"כ הוצרך הרא"ש בתירוצו לפרש דלעולם אין ב' חלקי מחיצות המופלגים זמ"ז ג"ט מצטרפין, ולא חשבינן להו כמחיצה אחת, וכל הא דבבית וכו' הוי רה"י, אף דאיכא שיעור בהמחיצות עצמם שיהיו גבוהות י', הוא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', וע"כ הוא דבסוכה ל"מ בכה"ג, משום דהמחיצות החיצונות אינם סמוכות לסוכה, - אך אילו היו ב' חלקי מחיצות המופלגים זמ"ז ג"ט מצטרפין, והוה חשבינן להו כמחיצה אחת, הי' לנו להכשיר לזה אף בסוכה, כיון שמחיצה זו בתחתיתה סמוכה לסוכה, וכמש"נ.

**ט**

כד] נת' לעיל סק"כ פלוגתת הראשונים בטעם הא דאם אין משפת החקק ולכותל ג"ט כשרה, דדעת הריטב"א והר"ן דהוא משום דכל דאין ג"ט בין המחיצות למקום הסוכה, חשיבי המחיצות כסמוכות לסכך, דומיא דהרחיק את הסיכוך מן הדפנות פחות מג"ט דכשרה, ודעת התוס' בשבת דהוא משום דמצטרף הגידוד של חקק למחיצות, ומכח זה חשיבי אף המחיצות החיצונות כסמוכות לסכך.

ובטעם הא שהוצרכו התוס' לכך, ולא פירשו כד' הריטב"א והר"ן דכל שאין בין המחיצות למקום הסוכה ג"ט חשיבי המחיצות כסמוכות לסכך, שמא י"ל דהוא משום דלדינא דמחיצות סמוכות לסכך בעינן שהמחיצות יהיו סמוכות ממש לסוכה, ולא סגי במה שהן סמוכות בתוך ג"ט, - ול"ד להרחיק את הסיכוך מן הדפנות פחות מג"ט דכשרה, דהתם הוא משום דגם המקום שתחת האויר הוי מכלל הסוכה, וחשיב דהסכך מסכך עליו, וכדחזינן דהוא מצטרף לשיעור סוכה, וי"א דאף ישנים תחתיו, וע"כ חשיבי המחיצות החיצונות כסמוכות לסוכה, ומשא"כ הכא דהמקום שבין החקק למחיצות החיצונות אינו גבוה י' ואינו כלל מכלל הסוכה, וכדחזינן דאינו מצטרף לשיעור סוכה, לא חשיבי המחיצות החיצונות כסמוכות לסוכה, אף שהן רחוקות מן הסוכה פחות מג"ט, ונפ"מ בזה, בגונא דהרחיק את הסיכוך פחות מג"ט מן הדפנות, ובצירוף מקום האויר הויא חממ"צ, דלפמש"נ בדעת התוס', י"ל דהיא פסולה, וצריך בדיקה בזה.

ובדעת הריטב"א והר"ן דפליגי ע"ז, נראה דאזלי לטעמייהו, דס"ל דמן הדין הי' שיצטרף המקום שמחוץ לחקק לשיעור הכשר סוכה, וכל הא דל"מ הוא משום דהו"ל דירה סרוחה, וע"כ נמצא דאף המקום שמחוץ לחקק הוי מכלל מקום הסוכה, וע"כ חשיבי הדפנות כסמוכות לסכך, ולא מיבעיא אי נימא בדעתם כמש"נ במק"א דכל שיש בחקק כשיעור הכשר סוכה, מכשרינן אף להמקום שחוץ לחקק, אלא אף אי נימא דלא מכשרינן להמקום שחוץ לחקק, מ"מ כיון שאין פסולו אלא משום דירה סרוחה, אי"ז מפסיק בין הסוכה לדפנות, וכאשר כ"ה להדיא בד' הגרע"א לקמן בסוגיין, ונת' במק"א.

כה] ולכאו' נפ"מ רבתא לדינא בד' התוס' בזה, בגונא דאין בין הכותל לאויר החקק ג"ט, אך שפת החקק היא בשיפוע, והיא מתלקטת י' מתוך ה' ולא הויא מכלל המחיצה, ומכח זה יש בין גידוד החקק לכותל ג"ט, דלדעת הריטב"א והר"ן ה"ה כשרה, דכיון שאין בין הכותל למקום החקק ג"ט, הוו הדפנות סמוכות לסוכה, אך לדעת התוס' יש לפסול בזה, דכיון שיש בין גידוד החקק לכותל ג"ט, אין גידוד החקק מצטרף לכותל, וה"ה פסולה, וזה חידוש רב, וצ"ע בזה.

1. ונפ"מ רבתא בפלוגתת התוס' ותו"י בזה, היא בגונא דאין על גידוד החקק תורת מחיצה, כגון שהוא מתלקט י' מתוך ה', דלדעת התוס' ודעימייהו בכה"ג ל"ה החקק רה"י, דהרי כל הא דמהני בשחקק בתוכו והשלימו לי', הוא משום דמצרפין גידוד החקק לכותל הבית, וע"כ ודאי דבכה"ג דאין על גידוד החקק תורת מחיצה, ל"ה החקק רה"י, אך לדעת התו"י דהא דהוי החקק רה"י, הוא משום המחיצות החיצונות שהן גבוהות י', ול"ב להחקק, אלא כ"ה שיהא גובה י' ברה"י, הרי דאף כשאין על גידוד החקק תורת מחיצה, הו"ל רה"י בתוך החקק.

   ויש להוסיף, דהנה התוס' בסוגיין והרמב"ן וש"ר בשבת שם הק' ע"ד רש"י דבור עמוק ה' שעשה על גבו מחיצה ה' ל"ה רה"י משום דגידוד ומחיצה אין מצטרפין, מהא דכשחקק בו להשלימו לעשרה הו"ל רה"י, עיי"ש בדבריהם, ופשוט דקו' זו היא לטעמייהו, דהא דתוך החקק הו"ל רה"י, הוא משום צירוף גידוד החקק והכותל, אך לדעת התו"י דהא דהו"ל רה"י הוא משום המחיצות החיצונות שהן גבוהות י', ואי"ז כלל משום צירוף גידוד החקק, אין לדון בזה משום הא דגידוד ומחיצה אין מצטרפין, - וצ"ע לפ"ז בד' תוס' הרא"ש בגיטין דט"ו: שהק' ע"ד רש"י מהא דהוי החקק רה"י, אף דבדבריו בשבת מבו' דהא דהו"ל רה"י הוא משום המחיצות החיצונות, וכמש"נ להלן סק"ו, וצ"ל דבגיטין אזיל כדעתו בתוספותיו בסוגיין דס"ל כמש"כ התוס' דהא דהו"ל רה"י הוא משום צירוף גידוד החקק והמחיצות החיצונות. [↑](#footnote-ref-2)
2. והנה אמנם למש"כ רש"י לקמן ד"ה: ד"ה לר' יהודה, דכל דליכא חללה י' בר מסככה, לאו מחיצה היא, לכאו' ל"מ מידי המחיצה שכנגד הקירוי, אך בדעת התו"י נראה דס"ל דלעולם אף המחיצה שכנגד הקירוי הויא בכלל המחיצה ויש לה הכשר, והא דבעינן חללה י' לבר מסככה, הוא משום דבעינן שהרשות עצמה תהא גבוהה י', - והדברים מתאימים, דבפירש"י בשבת ד"ז. ד"ה אלא בד', כתב דהא דבית שאין בתוכו י' וקירויו משלימו לי' ל"ה רה"י, הוא משום דאין המחיצה גבוהה י', וזה לטעמי' דכל שאין חללה י' לבר מסככה לאו מחיצה היא, ועי' מהרש"א לקמן ד"ה:, - ועוד מצינו דפליגי, דבד' רש"י בשבת ד"ז: מבו' דחורים שבכותל למעלה מי' טפחים הוו רה"י, אף אם אין חללן י', אך בד' התוס' ותוס' הרא"ש שם מבו' דל"ה רה"י, והרי דלדעת רש"י ליכא דין בפנ"ע שיהא חלל הרשות י"ט, ול"ב אלא שיהיו המחיצות גבוהות י"ט, ולדעת תוס' והרא"ש איכא דין בפנ"ע שיהא חלל הרשות י"ט, ועמש"נ בזה באורך בסימן ח' (א). [↑](#footnote-ref-3)
3. ובחזו"א סימן ס"ה סקס"ט צידד לפרש ד' הרא"ש בע"א, אך אי"ז מתישב כלל בד' תוס' הרא"ש, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-4)
4. ונת' בסימן ו' (ב) סקי"ג דהוא משום דס"ל דהתם לא יועיל דין דופ"ע דנימא שהתקרה היא ראש הכותל, דמ"מ כיון שהדופן גבוהה יותר מכ' אמה ה"ה פסולה, ורק מכח דין דחזינן להקרקע שהיא מכלל הדופן, דנמצא דתחילת הדופן היא בקרקעית האיצטבא, הוא דחשבינן לה כדופן שאינה גבוהה יותר מכ' אמה. [↑](#footnote-ref-5)
5. וכ"ה להדיא בד' הלבוש סימן תרל"ג ס"י, ז"ל, היתה נמוכה מעשרה וחקק בה להשלימה לעשרה וכו', אבל אם יש ביניהם ג"ט וכו' פסולה וכו', ואין להכשירה מטעם דופ"ע "למטה" וכו', עכ"ל, והרי שפירש דמה שדנו בגמ' דנימא דופ"ע, היינו דנימא דופ"ע למטה בקרקע עולם. [↑](#footnote-ref-6)
6. ועכ"פ נתחדש לפ"ד התו"י, דהגם דהא דאין מחיצות אלו מצטרפות אי"ז דין מסוים בסוכה, אלא אף בשבת כה"ג אין מצטרפין, כיון שאין במחיצות החיצונות גובה י', מ"מ פרכינן דנימא בזה דופ"ע להכשירן, וזה חידוש, דהי' מקום לומר דל"מ דין דופ"ע אלא כד הוי הגריעותא מהלכות סוכה, ולא בגריעותא מהלכות מחיצות דעלמא, - ובאמת גדולה מזו מצינו בפסקי מהרי"ח בשבת שם, דמבו' בדבריו דדין דופ"ע אף לענין שבת, אך י"ל דאין מכוון דבריו דגם בשבת מכשרינן מכח דינא דדופ"ע, אלא היינו דמדינא דדופ"ע נלמד, דכל שאין הדופן מרוחקת ד' אמות מן הרשות, ה"ה מועלת, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-7)
7. דא"א לראות לזה כמחיצה עבה, שהרי קרקע זו הויא קרקע עולם ואינה כלל מכלל המחיצה, וכל עיקר מחיצת הגידוד הוא רק בפני החקק, וז"פ, - ומה"ט לא אמרי' דבבור ברה"ר עמוק י' יהא המקום שע"ג כותלי הבור רה"י מדינא דלאחרים עושה מחיצה לדעת הסוברים דאמרי' לאחרים עושה מחיצה אף בשאינו מובדל מרה"ר, - ומה"ט אין קרקע זו נאסרת מדינא דעצי סוכה, אף אי נימא דאיסורא דעצי סוכה הוא אף בקרקע, וז"פ. [↑](#footnote-ref-8)
8. ופשוט דל"מ ע"ז דינא דלבוד, דאף אי נימא דמדינא דלבוד אנו דנים דהמחיצות הוו ע"ג החקק, מ"מ כל שהם פרוצות כלל במקומם, ל"מ ליתן עליהן תורת מחיצה מכח דינא דלבוד, - ויש להוסיף, דאי לא נימא כן הרי נמצא דבכל מחיצות סוכה הפרוצות בקרן זוית, יהא בידינו להכשיר הסוכה ע"י דיעשה חקק משהו בריחוק פחות מג"ט, ויהא מקום החקק כשר, וזה לא שמענו. [↑](#footnote-ref-9)
9. אמנם הנה בשפ"א לקמן ד"ז: כתב, ז"ל, דשפיר י"ל גם לדידי' לר' יאשי' דבעינן דפנות מפסולת גורן ויקב דופ"ע, היכא דהדופן וגם הסכך הם מן הכשר לסכך, בו רק דבדפנות הצדדין איכא פרצות טפי מעשר הפוסלין, וצריכין לומר דופ"ע כמובן, עכ"ל, ונראה דס"ל דאף בגונא דיש פירצות בצדדים יש להכשיר מכח דינא דדופ"ע, וזה צע"ג, דלא מצינו כן דכשיש פרצות בצדדים יש להכשיר להמקום שבאמצע הסוכה מכח דינא דדופ"ע, והרמ"א בסימן תר"ל סק"ה כתב דאם הפתחים בקרנות פסולה, ולא נזכר דהמקום שבאמצע כשר, ומוכח כן גם ממה שעמדו הראשונים לקמן, דלמ"ד דסכך פסול באמצע בד' אמות, ל"ב לההלכתא דדופ"ע, ולפ"ד השפ"א, הרי בעינן לההלכתא דדופ"ע להכשיר בכה"ג.

   עוד יש להוכיח כן, דהנה בכל סוכה שיש לה ב' דפנות, הרי אם היו ראשי הדפנות מתקרבין זל"ז והיו גודרים מג' רוחות היתה כשרה, וכמש"כ בחזו"א סימן ע"ב סק"ו, דכל שנתקרבו הדפנות זל"ז ונתמעט האלכסון משיעור אלכסון של מרובע, נידון כג' דפנות, ואפ"ה כל דהדפנות עומדין ביושר, כל הסוכה פסולה, ולא מכשרינן להמקום הפנימי מדינא דדופ"ע, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-10)
10. ולכאו' אין מקום כלל לומר דופ"ע על הכתלים שבצדדים שיהיו כדפנות להמקום שבצד הסוכה, ומתרי טעמי, חדא, דדינא דדופ"ע הוא רק לדון דהדפנות הוו דפנות דהסוכה עצמה, ועוד, דגם אי נימא דופ"ע כה"ג, אכתי אין דפנות אלו סמוכות לסוכה, ואינם מועילות להכשיר הסוכה. [↑](#footnote-ref-11)
11. שוב נתבוננתי דיש לדון בעיקר הקו', די"ל דכל הא דכשיש ג"ט בין חלקי המחיצה אינם מועילים להבדיל כלל את הרשות, הוא רק כשיש ג"ט על ג"ט, אך בכה"ג דחקק, הרי ליכא בין הכתלים שבצדדים למקום החקק ג"ט על ג"ט, דו"ק ותשכח, וע"כ שפיר היא כשרה בכה"ג, ולפ"ז אם הסוכה מתרחבת בצידי', ויש במקום שבין הכתלים שבצדדים ג' על ג', ה"ה פסולה, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-12)
12. ואף דבעינן לדפנות אלו, מ"מ כיון שאינם חשובין מדפנות הסוכה, לי"ב לפסולא דסוכה גזולה, וע"ד שכתב הפמ"ג במש"ז סימן תרל"ז סק"ד דבסכך גזול מן הצד פחות מד"א, דאם דינא דדופ"ע הוא דמקרבין הדופן, לא חשבינן לה כסוכה גזולה, אף שאם לא הי' שם סכך היתה פסולה, וה"נ הכא דכוותה. [↑](#footnote-ref-13)
13. ונפ"מ עוד בזה, במש"נ לעיל סקי"ב דיש להכשיר בסוכה שהדופן נתונה ע"ג מדרגה הרחבה יותר מג"ט, משום דמצינו לחשוב את המדרגה והדופן שעלי', כמחיצה אחת עבה, - ולכאו' הי' מקום לדון בזה, דבגונא דהדופן שע"ג המדרגה אינו גבוה י', הרי דאף דחשבינן להדופן והמדרגה כמחיצה אחת עבה, מ"מ חלק המחיצה העליון אינו סמוך לסוכה ול"מ, ובמנחת שלמה ח"ב סימן נ"ו כתב להכשיר בזה מדינא דדופ"ע, עיי"ש, ולפ"ז בגונא דלא אמרינן דופ"ע תהא פסולה, אך לפמש"נ מד' התוס' הרי כיון שהמחיצה בתחתיתה סמוכה לסוכה, סגי בזה להכשירה.

    ואמנם יש מקום לדון בכ"ז, די"ל דכל הא דמהני כשתחתית המחיצה סמוכה לסוכה, הוא רק כשגם בראשה אינה מתרחקת מן הסוכה ג"ט, אך כל שבראשה היא מתרחקת מן הסוכה ג"ט, י"ל דל"מ, - ונפ"מ בזה, בדין העושה דופן בשיפוע כלפי חוץ, ואויר ג"ט מפסיק בין הדופן בראשה לבין הסכך, די"ל דאף שבתחתיתה היא סמוכה לסוכה, ל"מ, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-14)
14. וי"ל דזהו מה שלמד מההיא דהעושה סוכתו כמין צריף, דמהתם חזינן דכל שמקצת מן הדופן סמוכה למקום הסוכה שפיר דמי, וממילא דה"נ יש להכשיר בכה"ג דתחתית הדופן סמוכה לסוכה, - והיינו משום דפשיטא לי' דעיקר הדין הוא דבעינן מחיצות סמוכות "לסוכה", דאם עיקר הדין הוא דבעינן מחיצות סמוכות "לסכך", אין ללמוד כלל מהא דמכשרינן בצריף, דהתם הרי המחיצות סמוכות ממש לסכך. [↑](#footnote-ref-15)