דיני תשעה באב פג
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי הלכה

#### ד' אב פ"ג שבת קודש פ' דברים – בית מדרש הגדול נוה יעקב

# דיני תשעה באב [חל ביום ה']

### לימוד תורה בערט"ב

א] מבואר במ"ב שערט"ב אחרי חצות ראוי שלא לטיל דהינו שכיון שתקנו סעודה מפסקת שגדרו כמתו מוטל לפניו זה כולל שלא להסיח דעתו מהאבלות בזמן זה והנה הרמ"א כתב שהמנהג שלא ללמוד בזמן זה אלא בדברים המותרים דהינו שזה ודאי שכמו שלא נוהג כל דיני אבילות גם אין איסור ת"ת אמנם דבר זה נהגו לאיסור וביארו האחרונים שהרי יכול ללמוד בדברים המותרים והמ"ב הביא דהרבה אחרונים לא הסכימו אם איסור הנ"ל וכתבו שיש בזה ביטול תורה ומי שרוצה ללמוד אין מוחין בידו ובפשוטו מי שיש לו מזה ביטול תורה שלא שיך הטעם יש להקל וכן בישיבתו של הח"ח היו לומדים ובפשוטו ללמוד בעיון ודאי אפשר כיון שעיקר הענין שלא יסיח דעתו מהאבילות ולא למעט בשמחה של לימוד התורה באותו זמן

### מצות סעודה המפסקת

ב] מבואר בגמ' שיש דינים מיוחדים לסעודה מפסקת ומבואר בפוסקים שזה הסעודה האחרונה קודם הצום וזה דוקא אם זה לאחר חצות ובתרוה"ד מבואר שדינו כאונן שמתו מוטל לפניו ולכן הוא אסור בבשר ויין ועיין באר היטב סקי"ג שהביא מהלכות קטנות שמצוה לאכול סעודה מפסקת דהינו שיש בזה ניהוגי אבילות מסוימים ויש בזה הנהגה הראויה ובמקו"ח כתב שאין חיוב לאכול אבל מנהג ישראל תורה ועיין קרא עלי מועד הערה נ"ז שהביא מהאור לציון והגרשז"א שגם מי שלא צם יאכל מצד המנהג סעודה מפסקת וכתבו הפוסקים שרב בסוף הסעודה היה טובל פתו באפר ואומר זה סעודת ת"ב וכתבו שכך ראוי לנהוג ונהגו לאכול ביצה שזה מאכל אבילים שזה דבר עגול והמנהג לטבל הביצה באפר כיון שזה מרמז על האבילות ורב שטבל הפת כיון שלא אכל ביצה

### מה מותר לאכול בסעודה מפסקת

ג] מבואר בגמ' שבסעודה מפסקת אין לאכול בשר ואין לשתות יין ומבואר בפוסקים שנהגו לאסור כל בשר אפילו דגים ועופות וכן נהגו שלא לשתות יין אפילו יין מגתו עוד מבואר בגמ' שאין לאכול שני תבשילין אלא תבשיל אחד ומבואר שגם דבר שנאכל כמו שהוא חי אם בישלו אותו חשיב תבשיל עוד מבואר שגם אם זה אותו מאכל אבל בישלו בשני קדרות בשני צורות כגון אחד רכה ואחד עבה חשיב שני תבשילין וכן אם בישל בקדירה אחת שני מינים מעורבים חשיב שני תבשילים אמנם מאכל אם תיבול שרגילים כגון אפונים אם בצלים חשיב תבשיל אחד ומנהגינו לאכול ביצה וזה תבשיל אחד ואין לאכול עוד תבשיל בפשוטו שני סוגי לחם או עוגה שאינה מבושלת אין זה בכלל האיסור שאין זה תבשיל [ולכאורא זה ודאי שקוגעל תפו"א גם אם הוא עשוי בתנור חשיב תבשיל] ממרח מבושל על הלחם בקרא עלי מועד פ"ו הערה מ"ח הביא מהחוט שני להתיר כי זה בטל ללחם אמנם האור לציון והגרח"ק אסרו דכל מה דמצאנו שבצים שרגילים לבשל אם האפונים זה לא שני תבשילים זה סברא שזה בכלל אותו תבשיל אבל לא כאן

מבואר במ"ב שאין לשתות משקה המשכר אלא מי שצריך את זה לרפאותו דהינו דמשקה חשוב חריף אין ראוי לשתות בסעודה זו ומבואר בגמ' שמי שרגיל לשתות עשרה כוסות שישתה חמש ומבואר בב"י שהכונה משקה מעורב במשהו אבל במים בפשוטו אין ענין למעט

והנה עיין שער תשובה תחילת סימן תקנ"ב שהביא דבשו"ת זרע אמת סימן ע"ח כתב שכיון ששתיה בכל אכילה לכן גם משקה מבושל זה בכלל האיסור ולפ"ז אין לשתות קפה או תה בסעודה מפסקת אמנם הברכי יוסף במחזיק ברכה כתב שמנהג כל רבנן קשישי לשתות תה וקפה שלגבי זה אין שתיה בכלל תבשיל והנה המ"ב כתב שחלב שנתבשל אפילו שאין בו בישולי עכו"ם אבל כאן זה אסור ומשמע שנקט שגם שתיה אסור וצ"ע בזה

פירות חיים וסלט ירקות חיים מותר לאכול וראוי שלא לאכול לקינוח סעודה צנון ומליח ומקובל שאבטיח ומילון שזה עוזר לצום מותר ומבואר בשו"ע שמי שיכול שלא יאכל אלא פת חרבה וקיתון מים וכתב המ"ב אבל מה שנצרך לו שיוכל לצום אין להחמיר בזה ולכן מן הראוי שלא לשתות משקאות טעימים חוץ מאם זה נצרך לו לצורך הצום

### צורת אכילת סעודה מפסקת

ד] מבואר בגמ' שר' יהודה בן אלעאי היה יושב בין תנור לכריים ואוכל סעודה המפסקת ולמדו הפוסקים שצריך להיות צורת הסעודה בשפלות ובזמנם שהיו מסיבים היה מספיק שלא מיסב אבל היום שאנו רגלים לאכול ללא הסיבה צריך לשבת על גבי קרקע ומי שקשה לו יכול על גבי כר וכסת והעיקר שלא יהיה כדרכו הרגיל ולכאורא כאן אפשר לכתחילה על כסא נמוך ומבואר שאין לחלוץ המנעלים

עוד מבואר שאין לאכול כמה אנשים יחד שיתחיבו בזימון וגם אם אכלו יחד אינם מתחיבים בזימון ומשמע שצורת הסעודה שכל אחד אוכל לעצמו וכמבואר בטור שכך נהג הרא"ש להתבודד ולאכול לבדו והעיר שצורת הסעודה כמי שמתו מוטל לפניו

### סעודה שקודם סעודה מפסקת

ה] כיון שסעודה מפסקת אין לאכול יותר מתבשיל אחד לכן יש שנהגו לאכול סעודה רגילה ואחרי זה להתפלל מנחה ואחרי זה לאכול סעודה מפסקת והמ"ב כתב שהאחרונים לא ניחא להו בזה כיון שעיקר סעודתו זה מה שאכל קודם מנחה והביא שהא"ר הצדיק המנהג כדי שיהיה כח לצום וכתב המ"ב שראוי לאכול סעודה בחצות ואחרי זה סעודה המפסקת קודם שקיעת החמה שאז באמת הסעודה שקודם הצום זה הסעודה של הצום והוסיף שעיקר האיסור שלא יהיה סעודה מפסקת אכילה גסה

### אחרי סעודה מפסקת

ו] לאחר הסעודה עדין לא חל התענית ומותר באכילה ושתיה ורחיצה וכל דבר ואם קיבל על עצמו הצום אפילו בלב חל עליו התענית אבל מותר בנעילת הסנדל שזה ודאי לא קיבל על עצמו [וצ"ב מה שייך חלות צום לחצאין] ואם רק גמר בדעתו שלא לאכול עוד מעיקר הדין לא חל עליו כלום אבל ראוי לחשוב בלבו או בפיו שמתכונן עדין לאכול כיון שיש בזה מחלוקת ולכאורא לאחר הסעודה יש להקפיד שלא לאכול תבשיל שאז זה יהיה הסעודה מפסקת ואם יאכל שני תבשילים יהיה בזה איסור דבפשוטו הדין סעודה שמפסיק בה זה לא דוקא אם אוכל לחם

### בין השמשות

ז] ת"ב בין השמשות שלו אסור לכן אין לאכול ולשתות בין השמשות וכן יש לחלוץ מנעליו ושאר ניהוגי ת"ב וכין שלכתחילה אין לרחוץ פיו בת"ב ממילא מי שרוצה לשטוף פיו יש לשטוף הפה קודם שקיעת החמה

### בדין קטנים בת"ב

ח] מבואר במ"ב שקטנים לא צריכים לצום בת"ב דהינו שלא תיקנו תענית שעות כמו שתיקנו ביוה"כ אמנם בהגיעו לחינוך לא יאכלו מעדנים אלא לקיום גופם ונהגו בהגיעו לחינוך שצמים בתחילת הצום

ולענין נעילת הסנדל עיין שו"ע סימן תרט"ז לגבי יוה"כ שכיון שנעילת הסנדל זה לא נצרך כל כך לגידולם לכן יש להחמיר בהם ובחכמת אדם קנ"ב סי"ז כתב שכיון שאין אבילות בקטנים ממילא מותר להם נעילת הסנדל אמנם הב"ח יור"ד סימן שפ"ד כתב שיש להם חיוב כמו ביוה"כ וכן המנהג ולכן אין לאב ואם להנעילם מנעלים מעור כמו ביוה"כ ואם לובשים לבד מבואר במ"ב בהלכות יוה"כ שבלא הגיעו לחינוך אין חיוב להפרישם אמנם לומר להם ללבוש חשיב לא תאכילום כמבואר שבת צ: ועיין מ"ב לגבי יוה"כ שהיום שרחיצה לא מקפידים כל כך יש להחמיר גם בקטנים ולכאורא גם בת"ב זה כך

### בדין חולה בת"ב

ט] מבואר ברמב"ן שחולה לא צריך לצום בת"ב והכריעו הפוסקים שיולדת תוך ל' נחשבת חולה וכתב הרמ"א שנהגו לצום לאחר ז' ורק אם הם חלושים מאוד או מצטערים הרבה אינם צמים והיום מקובל שלא לצום שתמיד זה כמו חלושות מאוד ולענין מפלת עיין בה"ל סימן תרי"ז שנחשבת יולדת ולפ"ז תוך ז' לא תצום ולאחר ז' עדין צריכה לצום מצד מנהג הרמ"א וכאן הרבה פעמים אין לה שום חולשה וצריכה לצום וצ"ע האם ממ' יום נחשב מפלת או שצריך שיעור יותר מזה וצ"ע

והנה החת"ס בתשובה קמ"ו נקט שגם על חולה יש תקנת צום וראוי לאכול רק מה שהוא חייב לצורך חליו ולכן התיר לתת לו עליה וכן לפ"ז יש שדנו שאם מספיק לו פחות מכשיעור שיאכל פחות מכשיעור אמנם באבני נזר סימן ת"נ וכן מקובל מהחזו"א והגרי"ז שאמרו שלשון השו"ע מבואר שלא גזרו עליהם צום כלל וממילא יכול לאכול ללא הגבלה רק שלא יאכל מעדנים כדי להשתתף אם הציבור ובשם הגרי"ז אמרו שגם אם יצום זה לא צום אמנם בפשוטו זה ודאי שיכול להכניס עצמו בכלל הצום וכן מוכח מהמנהג של הרמ"א שגם מי שפטור צם ולא משמע שכה"ג לא יקבל עליה וכדו'

והנה הבית הלל כתב שיתענה שעות ולמד מקטן שיש דין תענית שעות והנה אנו קי"ל שאין תענית שעות בקטן וא"כ גם בחולה אין תענית שעות ובכל אופן הביאו המ"ב וצ"ל שנקטו מסברא שזה כדי להשתתף אם הציבור אבל באמת אין חלות תענית שעות והנה הנזירות שמשון כתב שחולה שיודע שאם יאכל בלילה יוכל לצום ביום עדיף שיאכל בלילה ויכול לקים דין שאר צומות אמנם שמעתי מהגרנ"ק שהמנהג לא כך אלא שצם בלילה ואוכל מתי שצריך ובפשוטו מי שהיה חולה והבריא באמצע היום כיון שאין מושג תענית שעות לא חל צום על חלק מהיום וכן הוא ביד אפרים סימן תקנ"ד מג"א ט' ובחוט שני ח"ד פכ"ט אות ה' ובהערה י"א אמנם יש לדון שזה לא גרע ממי שמגיע למקום שצמים שצריך להשתתף עמם אמנם בזה בחולה קצת יש להקל והנה לגבי יולדת אנו מחמירים כשיטות שזה מעת לעת וכמדומה ששמעתי מהגר"נ קופשיץ שגם כאן יש להקל וכיון שאין מושג חצי צום ממילא לא צריכה לצום כלל

ועיין בה"ל שבזמן שיש חולרע שיאכל פחות מכשיעור ומקובל שזה דוקא שם שהוא לא חולה וזה רק כדי שלא יהיה חולה וגם שם זה רק צד רחוק שיחלה וכן הנידון שם האם להפקיע את הצום מכל העיר ובזה הנהיגו לעשות כך אבל בסתם חולה אין חיוב כזה אמנם יתכן שאם עושה כך חשיב שהוא צם והכניס עצמו בכלל הצום ונפק"מ יוכל לקבל עליה

### בדין חולה מחמת הצום ומעוברות ומיניקות

י] יש לדון האם הפטור של חולה זה גם במי שנהיה חולה מחמת הצום כגון שנופל למשכב או שנהיה לו סחרחורות חזקים או חולשה נוראית יותר ממה שהצום מחיב ועיין מ"ב שמעוברות תוך מ' יום אפילו שאין להם דין מעוברות אבל אם מצטערות הרבה אינם צריכות לצום ובפשוטו מבואר שאדם שמצטער הרבה מחמת הצום הוא נחשב חולה וכן שמעתי מהגרנ"ק ומהגרש"צ

והנה בפשוטו גם מי שיהיה חולה לאחר הצום זה גם סיבה שלא לצום והדבר מצוי בזקנים וכדו' שלפעמים אפילו אם בצום הם לא נהיים חולים אבל לאחר הצום הם ממש בגד חולים וכה"ג גם אין לצום

והנה מעוברות ומינקות מבואר בשו"ע שבת"ב הם חיבות לצום אמנם קורה הרבה שמחמת הצום הם נחלשות הרבה ומגיעות למצב של חולה וכה"ג יכולות להפסיק לצום ושמעתי מהגרנ"ק שסחרחורת יותר מהרגיל זה נחשב חולה שאפשר להפסיק לצום ומסתבר שגם חולשה מיוחדת יותר מהרגיל [ובסתם אדם יתכן שזה עדין בכלל חולה שכתב הרמ"א שהמנהג לצום אמנם במי שחלוש כתב המ"ב להקל ומעוברות ומניקות הם על פי רוב כלל אדם חלוש] והנה מבואר במהרש"ל שחולה בת"ב אינו צריך אומד וגם צד סכנה רחוק יש לאכול ולכן במעוברת כל שיש צד סכנה רחוק כגון שמרגישה קצת סחרחורת או בחילות שאינם רגילות אצלה או הקאות או צירים אפילו חלשים או חולשה מיוחדת יש לאכול מיד ואם היה איזה ריעותא בהריון כגון דימום וכדו' יש להקל וכן אם בהריונות קודמים היה הפלה או לידות מקדומות בכל הנ"ל יש להקל וראוי לשאול כל מקרה לגופו [ושמעתי מהגרנ"ק שמוגלבין נמוך מסתבר מעשר ומטה זה ודאי נחשב חולה]

והנה מינקת לאחר ל' מהלידה חיבת לצום אמנם אם יחסר לה חלב אם התינוק אוכל מטרנה בפשוטו צריכה לצום אמנם אם אינו אוכל מטרנה או שלא ניסו עד אז לתת לו אין חיוב לשנות מאכלו בשביל זה אמנם שמעתי מהגרנ"ק שאין הגדר שהיא חולה אלא מותר לה לשתות ולאכול לצורך התינוק שהוא בגדר חולה אבל לא יותר מזה

### איסור רחיצה ונט"י

י"א] אסור לרחוץ בת"ב במים אפילו אצבע קטנה בין בחמין ובין בצונן אמנם אם ידיו מלוכלכות בטיט ובצואה או בשאר לכלוך מותר ומבואר בשו"ע שאם עובר במים כדי להביא פירות מותר דהינו שכל שלא עושה לצורך תענוג אין בזה איסור ולכן מותר לרחוץ כלים או אוכלים או אם צריך לרחוץ ילד שהתלכלך אם יש צורך ומי שרגילה תמיד להשתמש בכפפות מסתמא גם כאן צריך וכן אסור לסוך אמנם אם עושה לרפואה כגון שיש לו חטטים בראשו מותר [ויש לדון האם לשטוף כלים שלא נצרך למוצאי הצום האם מותר שהרי לעבור במים לא התירו בחזירתם דהינו שרק מצד ההפסד התירו ואולי אם זה מפריע זה גם סיבה וצ"ע]

והנה לגבי נט"י בבוקר שזה להעביר רוח רעה מותר [ומסתבר שגם בישן שינת הצהרים וצ"ע] וכן נט"י לתפילה שזה חיוב מותר וכתב המ"ב שראוי לא לברך ענט"י רק בנטילה שהיא לתפילה כיון שיש דיעות שאין ליטול שלא לתפילה [ונקט שאם אין דין ליטול גם אם נטל אין לברך על זה] ומבואר בשו"ע שאין ליטול אלא עד קשרי אצבעותיו דהינו סוף האצבעות וצ"ע הרי יש דיעות שצריך כל היד ותמיד אנו מחמירים כשיטות אלו א"כ זה צורך מצוה ולמה שיהיה אסור ומבואר שכל שעושה מצד ספק זה סיבה להחמיר שלא לעשות יותר ממה שמעיקר הדין וצ"ע מה שאמרו מהחזו"א שאפשר ליטול ג"פ ביוצא מבית הכסא שזה לצורך מצוה הרי חזינן שלא התירו וכן בקרא עלי מועד הערה ט"ז הביא מהחזו"א שאמר שאין חיוב לדקדק שלא יהיה יותר כי לא עושה לתענוג ויש לדון שגם שלא לתענוג צריך סיבת היתר וכנ"ל

ועיין מג"א הובא במ"ב תרי"ג שלגבי ברכת כהנים מותר ליטול כל היד כיון ששם פוסקים בתורת ודאי שצריך כל היד ועיין מג"א שגם הלוים יכולים ליטול כל היד וצ"ב וכי זה יותר מתפילה וצ"ל שכאן יש מנהג ודאי כך לעשות וזה לא בתור ספק לכן מותר ועיין מהריל"ד שהסתפק האם חולה נוטל ידיו בת"ב ובפשוטו הוא ודאי לא גרע מברכת כהנים שהמ"ב פסק שיש ליטול ידיו וכן מקובל שנוטלים כל היד דכאן דיש צד איסור חמיר וכן יש ליטול מים אחרונים

וכתב המ"ב שביוצא מבית הכסא יש מחלוקת האם צריך ליטול ידיו בשביל לברך אשר יצר ולכן ראוי שילכלך ידיו שודאי יצטרך ליטול

אשה שעושה הפסק טהרה בת"ב מותרת לרחוץ בין ירכותיה בצונן מעט כמבואר במ"ב תרי"ג סקל"א לגבי יוה"כ ומבואר במ"ב סקל"א שתלבש חלוק נקי אבל לא מכובס ואם אין לה יכולה גם מכובס

### תלמוד תורה

י"ב] ט"ב אסור בת"ת כמו אבל מצד שפיקודי ה' ישרים משמחי לב אמנם בדברים הרעים שבנביאים וכן בעניני החרבן שבגמרות וכן ספר איוב וכן פרק אלו מגלחין התירו ללמוד, ולהורות הוראה שנוגע למעשה מותר אבל אין לבאר הטעם גם בדברים שמותר המ"ב הביא מגדולי האחרונים שאין ללמוד בעיון ולא להרהר בקושיא וכדו' אמנם בשם הגר"ח וכן החזו"א כתבו שמה שמותר ודאי מותר גם בעיון וצ"ע סברתם הרי כאן יש ענין שלא יהיה לימוד המשמח ולכן גם מה שהוצרכו להתיר אין להתיר יותר ממה שנצרך דהינו שאפילו שזה דרגא מסוימת של ביטול תורה אבל חז"ל תיקנו ד"ז לצורך האבלות

וכתב הרמב"ן שכל דבר שזה מסדר התפילה אפילו שזה ת"ת מותר להגיד ולכן מותר לומר קרבנות [דהינו קטורת ותמיד וצ"ע האם כיור ותרומת הדשן מותר שהרי לא כולם אומרים את זה] וכן איזהו מקומן ובריתא דר"י אמנם מי שלא רגיל לאומרו כל יום אין לאומרו וכתב המ"ב שפטום הקטורת אין לאומרו ובפשוטו מצד שבזמנם לא היו אומרים את זה כולם אבל היום שכולם נוהגים לאומרו לכאורא מותר ולכן נהגו לאומרו במנחה ולגבי תהילים המ"ב הביא מחלוקת והחזו"א התיר לאחותו דרך בקשה

ומבואר בגמ' שתינוקות של בית רבן בטילים בו והט"ז כתב שזה מצד שמחת המלמד ולכן כתב שדברים הרעים מותר אמנם הב"ח והמג"א אסרו לגמרי וכתבו שלשון הגמ' בטילם בו משמע לגמרי וכתב המ"ב שעניני החורבן ודאי יכול ללמוד עמם והנה הב"ח ביאר הטעם כי הם לא מבינים וכל הנאתם זה מהקריאה ולפ"ז בגיל גדול שמבין מה שלומד מותר ללמוד דברים הרעים והמג"א כתב שגם המלמד יש לו שמחה אפילו אם מלמדם דברים הרעים ולפ"ז הקטן בעצמו ודאי יכול ללמוד דברים הרעים ולמה שיהיה יותר חמור מגדול וצ"ע סתימת המ"ב בזה

ק"ש על המטה לא מוזכר במ"ב שלא לומר ומשמע שכיון שהכל זה פסוקים של רחמי מותר ולומר ג' פרשיות יש לדון שכיון שהרבה אנשים לא אומרים ממילא זה כמו פטום הקטורת שאין לומר וכאן המטרה ללמוד התורה ובשם החוט שני ראיתי שאמר שלא לומר

### נעילת הסנדל

י"ג] אחד מחמשה עינוים זה נעילת הסנדל ומבואר בשו"ע שזה רק בעור אבל בגמי או עץ וכדו' מותר ועיין שערי תשובה שהביא מהפנים מאירות שאם זה נעלים מלבד שנוחות ואין בזה שום עינוי אסור והמ"ב בהלכות יוה"כ ובשער הציון כתב שהמקור לדבריו מהפנים מאירות בת"ב אמנם יתכן שכיון שזה מחלוקת לא החמיר רק ביוה"כ ובשם הגריש"א שצריך להחמיר שלא ללכת בנעלי בית נוחות שאדם לא מרגיש בזה שום חסרון ולשון הרמב"ם שצריך הרגשת עינוי וכן נקט החת"ס והב"ח החמיר שלא ללכת במנעלים כלל וכן נהג החזו"א אבל המנהג להקל בזה [ועיין פר"ח תרי"ד שנקט שנעל שרוב הרגל לא מכוסה זה לא נעל ולפ"ז יש לצרף דבר זה בנעלי בית כאלו] ומבואר שמי שהולך מחוץ לעיר כיון שקשה ללכת ללא מנעלים יש להקל ללכת אם מנעלים אמנם אם הולך למקום קרוב כגון לבית הקברות אין היתר עוד מבואר שבמקום שיש רפש וטיט מותר ללכת אם מנעלים וכתב המ"ב שגם במקום שמותר ראוי להשים אבן במנעל שלא יהיה נוח

# מנהגי ת"ב

### הרחקות בת"ב

י"ד] כתב בשו"ע שלא ישן אם אשתו במטה אחת בט"ב וכתב המ"ב שגם לא יגע באשתו אמנם ביום שהולכים בבגדים מנולים ואינן מתקשטות יש להקל ומשמע ששאר הרחקות לא צריך להקפיד אמנם ודאי שנגיעה של חיבה אסור

### ישיבה על גבי קרקע

ט"ו] המנהג שיושבים על גבי קרקע עד חצות ועל פי קבלה יש להניח משהו מתחתיו והמ"ב כתב שמי שקשה לו יכול להקל על ידי ספסל נמוך והיום לכולם קשה ולכן נהגו להקל והנה לגבי אבל שזה מעיקר הדין שם מי שיכול ודאי ראוי לישב על גבי קרקע אבל כאן שזה רק מנהג כיון שהמנהג היום להקל בזה יש להקל בזה ונהגו לשבת במכונית כיון שאין אפשרות אחרת ובאוטובוס בתורת היולדת הביא מהגריש"א להתיר ולכאורא שזה נחשב שאין שם דרך ישיבה אחרת דאין שם מקום לשבת על גבי קרקע ובזה לא נהגו ובנסיעה תוך העיר שזה קצת זמן יש מקום להחמיר וצ"ע בזה

### שאילת שלום

ט"ז] מבואר בשו"ע שאין שאילת שלום בת"ב וכתב המ"ב שגם לומר בוקר טוב או ערב טוב אסור וכן לשלוח מתנה לחברו אסור שזה כמו שאילת שלום וההדיוטות שלא יודעים ואומרים שלום מותר לענות להם בשפה רפה וכובד ראש וכתב המ"ב שטוב להודיע להם שהיום אסור בשאילת שלום ,ועיין קע"מ הערה כ"ה שהביא שהחוט שני והגריש"א התירו לומר מזל טוב שזה רק ברכה וצ"ע שהמטרה היא לא הברכה אלא הנתינת שלום שבזה ויתכן שבברית מילה שעכשיו זמנו אין זה בכלל האיסור וצ"ע]

### מלאכה ועיסוק בצרכי הבית

י"ז] מבואר בגמ' שמקום שנהגו שלא לעשות מלאכה בת"ב אין עושין ומבואר בבה"ל דהיום המנהג שעד חצות לא עושים מלאכה ואחרי חצות עושים מלאכה ומבואר שאין לעשות כל מלאכה שיש בה שיהוי וגם לאחר חצות דמבואר דמותר פרקמטיא אבל כתב המ"ב שלא ימשוך בעסקיו שלא יסיח דעתו מהאבילות ומשמעות ההלכה שהצורה הראויה שלא יסיח דעתו מהאבילות כל היום ואפשר לשמוע שיעורים וזה מועיל לחשוב על החרבן ומבואר במ"ב שצרכי סעודה אפשר להכין מחצות ומקובל שגם לסדר הבית וכדו' והשנה שזה יום חמישי מסתבר שמותר להכין שבת מה שנצרך כמבואר במ"ב שסעודת מצוה מותר להכין בת"ב

### ענינו ונחם

י"ח] אומרים במנחה ענינו בשומע תפלה, ונחם בבונה ירושלים אם שכח נחם יאמר ברצה ויסים ותחזנה כדרכו ואם אמר בשומע תפלה יצא ואין לומר ברצה אם שכח אין מחזירין אותו ולגבי ענינו מבואר בשו"ע בהלכות תענית סימן תקס"ה שיאמר קודם יהיו לרצון [ובשער הציון חידש שגם לאחר יהיו לרצון עדין כיון שלא עקר רגליו יכול להגיד וצ"ב מה זה שונה משכח הזכרה שחוזר לראש ולגבי ענינו בצום בשבת כתב המ"ב שאין לומר לאחר יהיו לרצון] ובכף החיים כאן כתב שגם נחם יש לומר שם חולה שאוכל בת"ב נחלקו אחרונים האם יאמר נחם ומסתבר דשב ואל תעשה עדיף אמנם יכול לומר בהרחמן

### טלית קטן בלילה ותפילין במנחה

י"ט] נהגו שלא ללבוש טלית ותפילין עד מנחה והמ"ב הביא מחלוקת האם לברך על הטלית קטן בבוקר ויש שכתבו שלא להורידו בלילה אמנם כל זה במי שמברך על טלית גדול ויהיה לו ברכה על הטלית קטן בהמשך אבל בחור עדיף שיוריד ויברך בצהרים וזה פוטר הרי מהבוקר מאשר שלא יוריד ולדעת הרמב"ם הוא נשאר ללא ברכה ומי שלא הוריד בלילה יבקש ממישהו אחר שיוציא אותו

חולה שאוכל בת"ב אם אוכל סעודה גמורה יש איסור אכילה קודם שהניח תפילין כמבואר במ"ב בסימן ע' סק"כ לגבי עוסק בצרכי ציבור אמנם יתכן שהיום זה בגדר שאין חיוב תפילין עד חצות ולכן ראוי שיעמיד שומר ואם אוכל לאחר חצות יניח תפילין קודם

בספר נחל אליהו כתב שאין ללכת לישון ללא הנחת תפילין והנה במ"ב לא הוזכר בשום מקום שיש איסור שינה קודם מצוה אמנם מקובל שזה כמו סעודה קטנה וממילא במקומות שאסור סעודה קטנה אסור לישון ולפ"ז צדקו דבריו אמנם קודם חצות שנוהגים שלא להניח יש להקל וכן אם מניח שומר יש להקל ובקרא עלי מועד הערה ל"ז הביא מהגריש"א שלגבי שינה יש לסמוך על השיטות שאין חיוב תפילין בת"ב כלל

### לקיחת תרופות בת"ב

כ] עיין באר היטב סימן תקס"ז שכתב שמותר לקחת תרופה מרה בצום וכן הוא בכף החיים תקנ"ד סקל"ד בשם כמה אחרונים והנה לגבי יוה"כ נחלקו הראשונים האם יש איסור לאכול עץ פחות מכשיעור וקי"ל להחמיר ויתכן שנקטו האחרונים הנ"ל שכאן שזה נידון של צום דרבנן יש להקל אמנם אם זה כדור שיש בו טעם אין סיבה להקל וכן לא יעזור לעוטפו בנייר שהרי יש לזה שם אוכל וכאן אין היתר של אכילה שלא כדרך ומי שלא יכול לקחת את הכדור אלא אם מים לכאורא אין סיבה להתיר שלא מצאנו היתר לשתות קצת מים לצורך ורק אם זה חולה שדוחה איסורים דרבנן יש להקל ולתת דבר מר במים לכאורא עדין יש בזה איסור דרבנן דהרי יש לו שם אוכל וצ"ע

### הליכה על הקברות

כ"א] כתב הרמ"א שנהגו ללכת על הקברים לאחר הקינות בבוקר וביאר במ"ב כדי שיבקשו עלינו רחמים וכדי לומר שאנו חשובים כמתים ואם לא ראה קברים ל' יום יש לומר הברכה אשר יצר וגו'

### מוצאי ת"ב

כ"ב] אם מתפלל בזמן שיש לו שהות ליטול ידיו עד סוף היד ראוי לעשות כן וכן אם יכול ללבוש מנעליו ונוהגים לעשות קידוש לבנה במוצאי ת"ב וצריך להיות אם נעלים וכן צריך לטעום קודם אמנם כתב המ"ב שאם הציבור עושה קידוש לבנה יעשה עמהם אפילו שעדין לא טעם כלום [והנה במ"ב כתב לומר כה"ג במוצאי שבת כי יש עוד זמן אמנם נהגו לומר במוצאי ת"ב ובא"ר מצד שזה נגד דוד והמשיח נולד בת"ב ויש דנו שכל המ"ב למנהג הרמ"א שתמיד במוצאי שבת אבל אנו לא נוהגים כך]

מעיקר הדין במוצאי ת"ב אין איסור כלל והותר הכל אמנם מבואר בשו"ע שלא לאכול בשר ויין עד חצות ששריפת בית המקדש היה עד אז והמ"ב הוסיף שגם לא להסתפר ולא לכנוס למרחץ ולא לכבס דהינו ללבוש בגדים מכובסים וה"ה לשמוע כלי שיר הוא בכלל האיסור ומתי שיוצא ת"ב ביום ה' כתב המ"ב מותר בכל זה לצורך שבת ובפשוטו כיבוס מותר כבר מהלילה כיון שיש הרבה כביסה ויש צורך מהלילה וכן תקנת עזרא לכבס ביום ה' וודאי עדיף בליל ו' מאשר ביום ו' [אמנם אם נימא שאסור לכבס ביום ו' שלא לצורך שבת א"כ זה לא סיבה להתיר] משא"כ תספורת ורחיצה אין להתיר אלא מהיום והנה יש שנקטו שממילא אין מנהג כלל אמנם בפשוטו כיון שטעם המנהג ודאי קים כל שזה לא לצורך שבת כלל אין ראוי להקל בזה וצ"ע [אמנם שמעתי להעיר לגבי תספורת דבגמ' מפורש שמותר להסתפר אפילו בשבוע שחל בו ביום ה' וא"כ כאן שמקילים לכבוד שבת אין להחמיר יותר מהגמ' אמנם יתכן שאנו הרי מחמירים בתשעת הימים גם על חשבון שבת ממילא גם כאן רק מתירים מה שנצרך וצ"ע]

ובשם הגרנ"ק שמעתי שודאי שמוצאי ת"ב זה לא יותר חמור מתשעת הימים ואין לזה חומר שבוע שחל בו ולכן כל מה שיש להקל בתשעת הימים יש להקל כאן ולכן לספר קטנים ולכבס כסותם יש להקל במוצאי ת"ב