מלבן ה שב סעיף ט-יב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן שב - מלבן

**שיעורי הלכה**

הלכות מלבן

**שיעורים מפי מו"ר הגאון**

**רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

##### **או"ח סימן סימן שב סעיף ט-יב**

##### **שיעור ה**

**[סעיף ט] מותר ליתן מים ע"ג מנעל לשכשכו אבל לכבסו דהיינו שמשפשף צדו זה על זה אסור. אבל בגד שיש עליו לכלוך, אסור אפילו לשכשכו דזהו כבוסו, אלא מקנחו בסמרטוט בקל ולא בדוחק פן יסחוט.**

## בעור אין שרייתו זהו כיבוסו

מבואר בשו"ע שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו בבגד העשוי מעור, ולכך שרי ליתן מים ע"ג מנעל כיון שהוא עשוי מעור. ונראה שבנעליים שתפורים בחוטים העשויים מפשתן וכדו' אסור לשרותם במים משום דשרייתם של השרוכים זהו כיבוסם.

## הטעם שאין איסור לשרות עור במים

והנה הגרנ"ק (חוט שני פרק לג ס"ק א) הסתפק מה הטעם שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו בעור, האם הוא משום שכל האיסור הוא רק כשהמים נספגים בבגד ועי"ז נעשה הבגד נקי, אך בעור שהמים לא נספגים בבגד אין איסור [ולפי"ז צ"ל דהטעם שכשהוא משפשף בכח אסור הוא משום שבכך נכנסים המים לתוך המנעל], או די"ל דהטעם שבבגד יש איסור של שרייתו זהו כיבוסו הוא משום שע"י שריה בלבד הבגד מתנקה לגמרי, אך בעור אינו מתנקה לגמרי ע"י שריה [ולכן כשמשפשף והבגד מתנקה יש איסור].

## שריית בגד העשוי מפלסטיק וניילון

ונפק"מ בטעמים הנ"ל אם יש איסור שרייתו זהו כיבוסו בכלי העשוי מפלסטיק דלטעם ראשון הרי לא נספגים המים בכלי זה, ויש להתיר, אך לטעם השני יש לדון שיהיה איסור להשרותו באופן שהכלי מתנקה על ידי השריה.

והנה האגרות משה (יורה דעה ח"ב סימן עו) כתב שמסתבר שאין איסור כיבוס במפה העשויה מניילון, כיון שאין המים נספגין בתוכה, ודמי למש"כ המשנ"ב (ס"ק מא) שאין חשש כיבוס בכלים העשויים מעץ וכדו'. אמנם כתב שם להקל רק באופן שאינו משפשף אלא מעט בנחת, אך אם משפשף חזק באופן שיש בו חשש דאורייתא יש להחמיר. [ויש לציין לדברי המאירי (שבת קמא, ב) שכתב וז"ל 'ואף בשל עור כבוסו אסור משום סחיטה ואף על פי שאין בו ליבון שמא יבא לסחוט דבר שיש בו משום לבון אלא שהשכשוך מותר' דהיינו שכשמשפשף היטב יש איסור אפילו בבגד העשוי מעור משום גזירה אטו בגד, וא"כ נראה דאף בכלי העשוי מפלסטיק יש להחמיר שלא לשפשף כי הוא דומה לבגד].

אמנם השבט הלוי (חלק ה סימן לז) כתב שיש להחמיר אפילו בכלי פלסטיק דשרייתו זהו כיבוסו, כיון שהבגד מתנקה ע"י השריה, ולא דמי לעורות ולכן אסור לשרותו אפילו כשאינו משפשף.

ולמעשה נראה שאסור לנקות מפת ניילון ע"י שמשפשף אותה בחוזק, אך אם מעביר סמרטוט על גבה בנחת שרי. אמנם נראה שצלחות קשיחות העשויות מפלסטיק, וכן כוס ח"פ וכדומה מותר לנקותם אפילו ע"י שפשוף, דלא דמי כלל לבגד כיון שהם קשים, וכן מטו משמיה דהגרנ"ק (בספר ארחות שבת (פרק יג סעיף ח).

## שריית עדשות מגע בתמיסה

ולגבי השריית עדשות מגע במים, הנה בעדשות העשויות מחומר קשיח נראה דיש להקל וכמשנ"ת לעיל לגבי כלים העשויים מחומר קשיח, אך בעדשות הרכות דנו הפוסקים שיש איסור להשרותם בחומר המיועד לניקוי העדשות משום דשרייתו זה כיבוסו.

והנה אם החומר אינו מנקה אלא רק שומר על הלחות, נראה שהדבר תלוי בשני הביאורים שנתבארו לעיל שהרי החומר אינו מתנקה ע"י ההשריה, אך לפי הטעם הראשון שנתבאר דכל שהמים נספגים אסור משום שרייתו, יש לאסור אפילו באופן שהחומר אינו מנקה. אמנם אם העדשה הייתה כבר נקיה אפשר שיש לצרף את השיטות שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו בבגד נקי וכמבואר ברמ"א בסמוך.

## שרייתו זהו כיבוסו בבגד נקי

והכרעת ההלכה אם יש איסור של שרייתו זהו כיבוסו בבגד שאינו מלוכלך הביא בביאור הלכה (ד"ה שיש עליו) דהגר"א והא"ר הקילו בזה, אך ציין למש"כ השו"ע לקמן שלד סעיף כב) דמשמע שצידד שיש איסור בזה.

אמנם מצינו בזה בכמה מקומות דהמשנ"ב נטה להקל בזה דהנה לקמן (סימן שיט ס"ק נט) כתב על מה שנתבאר שם שמותר לסנן משקה ע"י שמניח מפה בראש הכלי ומברר הלכלוכים מתוך המים, דהטעם שאין בזה איסור משום שרייתו זהו כיבוסו, משום דמיירי ביין ושאר משקין שאינו מתנקה על ידן, עוד הוסיף שאפילו במים יש להקל בשעת הדחק, וביאר בשעה"צ (ס"ק נב) דאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו כשאינו מתכוין, והוסיף דבלא"ה דעת רוב הפוסקים שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו בבגד שאין בו לכלוך. ומשמע שנקט לדינא שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו בבגד נקי.

וכן משמע בביאור הלכה כאן (ד"ה דלא) שכתב להקל לשטוח בגד נקי בתוך המים לצורך רחיצת הקטן, משום דתינוק נחשב כמו חולה שאין בו סכנה, דיש להתיר איסור דרבנן בשבילו. ודברי הביאוה"ל צ"ע שהרי המשנ"ב לקמן (סימן שכח ס"ק נז) הכריע שהעיקר כמו הדעות שלא התירו לעבור על איסור דרבנן לצורך קטן ואינו נחשב כחולה שאין בו סכנה. וצ"ל שכאן סמך על דעת האחרונים שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו בבגד נקי, ורק צירף סברא זו דנחשב כחולה שאין בו סכנה להקל לכתחילה.

**[סעיף י] הרוחץ ידיו טוב לנגבם בכח זו בזו ולהסיר מהם המים כפי יכלתו קודם שיקנחם במפה.** **הגה: ויש שכתבו דאין לחוש לזה דלא אמרינן שריית בגד זהו כבוסו בכי האי גוונא, דאין זה רק דרך לכלוך וכן נוהגין.**

## שריה בדרך לכלוך

מבואר דשיטת השו"ע שיש לחוש שגם דרך לכלוך התירו להשרות בגד במים רק באופן שהמים מועטים, ולכן כתב שלכתחילה טוב שינגב את ידיו בכח, אך הרמ"א היקל בזה.

והנה הכרעת ההלכה בזה צ"ע, דכאן כתב הרמ"א וכן נוהגים ומשמע שסתם להקל כדעת המתירין שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו דרך לכלוך, אמנם בביאור הלכה לעיל (סעיף ט ד"ה שאין) כתב דאף לדעת המתירין ברמ"א שם שאין איסור של שרייתו זהו כיבוסו בבגד נקי, היינו דווקא בבגד נקי, אך כשהבגד מלוכלך יש איסור אפילו אם מנגב בזה ידיו שזה שריה בדרך לכלוך ע"ש, ומשמע שנטה להחמיר בשריה בדרך לכלוך כשיש כתם בבגד וצ"ע.

ובאמת סתימת הפוסקים להקל בזה שהרי הקילו לקנח ידיו בבגד שיש עליו מי רגלים משום שזו שריה בדרך לכלוך. ובאמת מבואר במשנ"ב (ס"ק נג) שאם יש צואה בבגד אסור לקנח בו כי ע"י המעשה שלו הבגד מתנקה יותר, והרי הוא מעביר חלק מהלכלוך, ומבואר שאפילו בשריה כדרך לכלוך אסור אם מנקה ע"י זה מעט, ובזה יש ליישב כוונת הביאור הלכה שאם הבגד עם כתם אסור להשרותו, אמנם בביאור הלכה שלא היקל גם בכשיש עליו לכלוך, ע"כ הדין שלרמ"א יש להקל בזה.

**[סעיף יב] אסור לנגב כוס שהיה בו מים או יין במפה, משום דאתי לידי סחיטה.**

## לנגב כוס ושאר כלים

ובביאור הלכה (ד"ה משום) הקשה מהמבואר ברמ"א לעיל (סעיף ט) שבמים מועטים אין איסור של שרייתו זהו כיבוסו, ותירץ שבכלי צר החמירו יותר, ומסקנתו בביאור הלכה שבשעה"ד אין למחות ביד המיקל לנגב כוס קצת. ודנו האחרונים אם כוס של ימינו נחשבת ככלי צר שיש לחוש בו משום סחיטה, ונראה שהדבר תלוי ברוחב הכוס ובגודל הבגד ויכול לבדוק ביום חול אם הוא סוחט או לא.

**הדינים העולים:**

1. בעור אין איסור של שרייתו זהו כיבוסו, י"א משום שאינו נספג וי"א כי אינו מתנקה.
2. נראה דמותר לנקות מפת ניילון ע"י מים ורק שלא ישפשף, וכלי קשיח מותר אפילו לשפשף.
3. עדשות מגע קשות מותר להניחם בתמיסה המיוחדת להם, אך להניח עדשות רכות יש להחמיר, אך אם אינו חומר ניקוי ורק שומר הלחות יש מקום להקל.
4. בבגד נקי י"א שיאן איסור לשרותו וכ"נ הכרעת המשנ"ב.
5. לדעת הרמ"א מותר להשרות בגד בדרך לכלוך שמנגב בו ידיו, ולשו"ע טוב להחמיר.
6. אסור לנגב כוס צר, ויש לבדוק בחול כל כוס אם מגיע לסחיטה על ידה.