כג - בדין מבוי המפולש
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / מחיצות מהדו_ב

**סימן כ"ג**

**בדין מבוי המפולש**

**א**

א] **עירובין ז' א',** א"ר יהודה אמר רב, מחלוקת בסרטיא מכאן וסרטיא מכאן ופלטיא מכאן ופלטיא מכאן, אבל סרטיא מכאן ובקעה מכאן או בקעה מכאן ובקעה מכאן, עושה צוה"פ מכאן ולחי וקורה מכאן וכו'.

**והר"ן** לקמן י"א א' כתב דמבוי המפולש אפי' עומ"ר על הפרוץ באותן רוחות שהוא מפולש בהן צריך צוה"פ, עיי"ש, וכן נראה מד' הרשב"א בעבוה"ק שער א' פי"ד הפ"ד דמבוי מפולש אינו ניתר בעומ"ר ברוח שלישית, וכן הוכיח הגאו"י לקמן ח' א', עיי"ש, ועמש"נ לדון בדבריו בסימן כ"ד.[[1]](#footnote-2)

ב] **והגאו"י** שם עמד בזה, דהרי אשכחן דעומ"ר עדיף מצוה"פ, דעומ"ר מהני בחצר אף בכל ד' רוחות, וצוה"פ ל"מ בכל ד' רוחות, לדעת רב יוסף לקמן י"א א', וא"כ מ"ט במבוי המפולש עדיף צוה"פ מעומ"ר, ועיי"ש שכתב דצ"ל דבב' רוחות צוה"פ עדיף, ובד' רוחות עומ"ר עדיף.

**אך** אכתי צ"ע בזה, דהנה הריטב"א לקמן כ"ב א' כתב דלדעת רבנן דהיכא דאיכא שם ד' מחיצות לא אמרינן אתו רבים ומבטלי מחיצתא, היינו דוקא בכגון פסי ביראות, אך צוה""פ לא חשיבא כמחיצה לענין זה, ומשא"כ היכא דאיכא עומ"ר הויא מחיצה חשובה ולא אמרינן בזה אתו רבים ומבטלי מחיצתא, עיי"ש, והרי דאף בב' רוחות עומ"ר עדיף מצוה"פ, דבעומ"ר לא אתו רבים ומבטלי מחיצתא ובצוה"פ אתו רבים ומבטלי מחיצתא, ולפ"ז הדק"ל דמ"ט במבוי המפולש אמרינן דצוה"פ עדיף מעומ"ר.[[2]](#footnote-3)

ג] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה בסוגיין פרכינן, דהשתא סרטיא מכאן ובקעה מכאן עושה לו צוה"פ מכאן ולחי וקורה מכאן, בקעה מכאן ובקעה מכאן מיבעיא, והתוס' עמדו בזה, דהרי י"ל דאתי לאשמועינן דאף בבקעה מכאן ובקעה מכאן צריך צוה"פ, עיי"ש, ובתור"פ כתב לישב, ז"ל, דלא איצטריך לאשמועינן כך, דדבר פשוט הוא דאין שום מבוי מפולש מותר בלא צוה"פ, עכ"ל, וכ"כ התוס' הרא"ש והריטב"א והר"ן שם.

**וצ"ע** דאף דנימא דהא דאין מבוי מפולש ניתר בלחי וקורה מכאן ומכאן הוא מילתא דפשיטא, מ"מ הרי בכלל מה שאמרו דעושה צוה"פ מכאן נכלל דאינו ניתר בעומ"ר ברוח שלישית, וזה ל"ה מילתא דפשיטא, - וביותר תיקשי, למש"כ הר"ן לקמן י"א א' דחצר מפולשת ניתרת בעומ"ר, ונת' בזה בסימן כ"ו, ולפ"ז נתחדש בדינא דמבוי המפולש דשאני מבוי מחצר ואינו ניתר בעומ"ר ברוח שלישית, וזה ודאי ל"ה מילתא דפשיטא.

**ב**

ד] **והנה** ביסוד הדין דמבוי המפולש אינו ניתר בלחי וקורה מכאן ומכאן, מבו' בפשוטו בסוגיית הגמ' לקמן י"א ב' דהוא משום דבעינן ג' מחיצות גמורות, עיי"ש, - והתוס' לקמן י"ב ב' ד"ה איתיבי' כתבו דמה"ט הוא דמבוי המפולש אינו ניתר בלחי מכאן מכאן אף למ"ד דלחי משום מחיצה, משום דמדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות, וכ"ה בפסקי הריא"ז בפירקין ה"א דין ל"ט, עיי"ש.[[3]](#footnote-4)

**וכ"ה** להדיא גם בד' הרשב"א והריטב"א לקמן צ"ד א', דהא דמבוי המפולש צריך צוה"פ, הוא משום דג' מחיצות דאורייתא, וע"כ הוא דלא סגי בב' מחיצות וב' לחיים, וכ"ה משמעות ד' תוס' ותוס' הרא"ש שם, עיי"ש, וכן נראה ממש"כ הראשונים בסוגיין דהא דמבוי המפולש אינו ניתר בלא צוה"פ הוא מילתא דפשיטא, ולכאו' הוא משום דהא דאינו ניתר אלא בצוה"פ הוא משום דבעינן ג' מחיצות גמורות וזה הוא מילתא דפשיטא.[[4]](#footnote-5)

**ובד'** הרשב"א והריטב"א לקמן שם מבו' דמה"ט הוא דלר' יהודה מבוי המפולש ניתר בלחי וקורה מכאן ומכאן, דהא דלרבנן הוא צריך צוה"פ, הוא משום דג' מחיצות דאוריייתא ובעינן ג' מחיצות גמורות, וע"כ לר' יהודה דב' מחיצות דאורייתא, א"צ צוה"פ, וסגי בלחי וקורה מכאן ומכאן, וכ"ה מבו' גם בד' הרמב"ן במלחמות לקמן כ"ב א', עיי"ש.[[5]](#footnote-6)

ה] **אמנם** צ"ע לפ"ז בהא דמבוי המפולש אינו ניתר אלא בצוה"פ ולא סגי במה דאיכא עומ"ר, ואם כל הא דמבוי המפולש אינו ניתר בלחי מכאן ומכאן הוא משום דבעינן ג' מחיצות גמורות, הי' בדין דיהא סגי בעומ"ר דעי"ז איכא ג' מחיצות גמורות.

**ג**

ו] **ולמדנו** הישוב לזה מד' הר"ן לקמן ח' ב', עיי"ש שכתב דאף דמבוי הכלה לרחבה ונפרצה רחבה כנגדו זה כנגד זה אסור, מ"מ חצר שנפרצה והוו הפרצות זה כנגד זה מותרת, ועיי"ש שכתב לפרש הטעם בזה, ז"ל, דאפי' רבה דקאמר זה כנגד זה אסור, לא שמעינן לי' הכי אלא גבי מבוי משום דאין בפרצתו תורת פתח, אבל חצר שהרבים נכנסין בו ויוצאין בו כל חד מינייהו פתח הוא ולא שמעינן לי' לרבה דאסר בכה"ג, עכ"ל.

**ודברי** הר"ן צ"ב, דבפשוטו הא דשאני חצר ממבוי בזה, הוא משום דבמבוי מפולש דרגל הרבים מצוי' בו, החמירו חכמים דאינו ניתר בעומ"ר אלא בצוה"פ, ובחצר מפולשת דאין רגל הרבים מצוי' בה לא החמירו חכמים דאינה ניתרת בעומ"ר, אך בד' הר"ן מבו' דהוא משום דבמבוי אין בפרצתו תורת פתח ובחצר יש בפרצתה תורת פתח, וזה צ"ב.

ז] **ונראה** ללמוד מזה, דלעולם עיקר דינא דמבוי המפולש דאינו ניתר בלחי וקורה מכאן ומכאן הוא דבעינן ג' מחיצות גמורות, ואך דאכתי הי' בדין דיועיל עומ"ר ברוח שלישית דעומ"ר הוי מחיצה גמורה, והא דאינו ניתר בעומ"ר, הוא משום דינא דפרצה ד' דבקעי בה רבים, דכל דבקעי רבים במקום הפרצה ל"ה העומ"ר כמחיצה גמורה, וממילא דחשיב דליכא ג' מחיצות גמורות.[[6]](#footnote-7)

**ואשר** זהו מש"כ הר"ן דהא דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר הוא משום דאין בפרצתו תורת פתח, והיינו מכח דינא דפרצה ד' דבקעי בה רבים דחשבינן לה כפרצה ואין עלי' תורת פתח, ומשא"כ בחצר דיש על פרצתה תורת פתח, ע"כ שפיר היא ניתרת בעומ"ר.

ח] **ובזה** נראה לפרש מש"כ הר"ן לקמן י"א א', דמבוי לא תלי איסורי' בפרוץ מרובה על העומד, שהרי מבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר, וע"כ מתוך חומר שהחמירו בו בעומ"ר על הפרוץ השוו מידותיהם והקילו אפי' בפרוץ מרובה על העומד שהוא ניתר בצוה"פ, עכ"ד, וצ"ב דבפשוטו מה שהחמירו במבוי המפולש דלא סגי בי' בעומ"ר, אי"ז משום דעומ"ר על הפרוץ ל"מ מידי במבוי, אלא הוא משום דהחמירו במבוי המפולש דבעינן מחיצה מעליא טפי ולא סגי בעומ"ר, וא"כ מה טעם יש בזה להקל שיהא ניתר בצוה"פ אף בפרוץ מרובה.

**ולמש"נ** מד' הר"ן ניחא, דכיון דהא דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר משום דרגל הרבים מצוי' בו, היינו דמה"ט אין על פרצתו תורת פתח, הרי נמצא דעומ"ר ל"מ מידי במבוי המפולש, דאף בעומ"ר אכתי חשיב כפרוץ, ואשר זהו מש"כ הר"ן דכיון שהחמירו חכמים דל"מ עומ"ר במבוי המפולש וחשבינן לי' כפרוץ, ע"כ כשהתירו צוה"פ במבוי, השוו מידותיהם דיועיל הצוה"פ אף בפרוץ מרובה, דאין לחלק בזה בין עומ"ר לפרוץ מרובה, שהרי מדרבנן ל"מ העומ"ר מידי, ואכתי חשבינן לי' כפרוץ.

**ד**

ט] **ויש** ללמוד כן גם ממש"כ בפסקי רי"ד לעיל ו' א' לפרש מה שאמרו דמבוי שנפרץ מראשו בד', דהיינו כשנפרץ בכותל האמצעי שכנגד הפתח, וכ"כ המאירי שם.

**ולפ"ז** צ"ע בהא דפרכינן התם דמ"ש מצידו בעשר דאמר פתחא הוא, מראשו נמי נימא פתחא הוא, ולכאו' הרי כל שנפרץ המבוי מראשו, הו"ל מבוי המפולש גמור דאינו ניתר בעומ"ר, וע"כ הוא דה"ז אוסר בד'.

**ובע"כ** מדברי הרי"ד והמאירי, דעיקר הא דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר, הוא משום דאין על פרצתו תורת פתח, ואשר זהו דפרכינן דכיון דכשנפרץ מצידו הוא ניתר בעומ"ר, והרי דיש על פרצתו תורת פתח, א"כ ה"נ כשנפרץ מראשו הדין נותן דיהא ניתר בעומ"ר ולא תאסור בו פרצה פחות מי', - ואמנם לפ"מ דמסקינן התם דכל דבקעי בה רבים פרצתו בד', ע"כ אין מבוי המפולש ניתר בעומ"ר, דאין על פרצתו תורת פתח כיון דבקעי בה רבים.[[7]](#footnote-8)

י] **ובזה** נראה לפרש מש"כ הרשב"א לעיל ו' א', דהא דמודה רב הונא דפרצה ד' אינה אוסרת בדאית בה גידודי, הוא משום דכל דאית בה גדודי שמעכבין הילוך הרבים אי"ז כמפולש, עכ"ד, ומבו' בדבריו דעיקר הא דפרצה ד' אוסרת, הוא משום דהו"ל כמבוי המפולש דאינו ניתר בעומ"ר, וצ"ע דזה דלא כפי המבו' בד' הרשב"א לעיל שם בד"ה מבוי שנפרץ דהא דפרצה ד' אוסרת הוא משום דהו"ל כפרצה, וע"כ הוא דאינה ניתרת בלחי ובקורה, דאין לחי וקורה מתירין את הפרצה.[[8]](#footnote-9)

**ולמש"נ** ניחא, דהרי עיקר הא דמבוי המפולש אסור, הוא משום דלי"ב ג' מחיצות גמורות, והא דאינו ניתר בעומ"ר, הוא משום דאין על פרצתו תורת פתח ולא חשיב כמחיצה גמורה, - ואשר זהו מש"כ הרשב"א, דמבוי שנפרץ מצידו, כל דליכא גידודי ואין על פרצתו תורת פתח, הו"ל כמפולש, דלי"ב ג' מחיצות גמורות, וכל דאיכא גידודי ויש על פרצתו תורת פתח, הוי העומ"ר מחיצה גמורה, ואי"ז כמפולש דלי"ב ג' מחיצות גמורות.

יא] **ולפ"ז** נראה, דעיקר מה שאמרו דמבוי המפולש צריך צוה"פ מכאן ולחי וקורה מכאן, היינו דאינו ניתר בלחי וקורה מכאן ומכאן, משום דבעינן ג' מחיצות גמורות, ולא נכלל בזה דאינו ניתר בעומ"ר, דהרי הא דאינו ניתר בעומ"ר הוא דין בפנ"ע ומכח דינא דפרצת מבוי, (והרי לדעת הרי"ד והמאירי דין זה תלוי בפלוגתא), וע"כ שפיר כתבו הראשונים דדין זה דמבוי המפולש אינו ניתר אלא בצוה"פ הוא מילתא דפשיטא.

**ה**

יב] **ויש** להוסיף עוד בזה, דהנה התוס' בע"ב ד"ה בעירבו כתבו, דמבוי הכלה לרחבה דלי"ב דיורין שהיא יותר מבית סאתים, הוי ככלה לבקעה דצריך צוה"פ, וכ"כ הרא"ש בסימן ח', וכ"ה מבו' בפירש"י לקמן כ"ד ב' ד"ה היכי ובד' הרשב"א שם ד"ה אלא אמר רבא ובד' המאירי שם, וכ"כ בתשו' הריב"ש סימן ת"ה.

**וראיתי** שכתבו ללמוד מזה, דהא דמבוי המפולש צריך צוה"פ הוא אף היכא דלא בקעי בה רבים, שהרי בהך גוונא דהמבוי כלה לרחבה יותר מבית סאתים, הרי דאף דהרחבה הויא ככרמלית, מ"מ כיון שהיא מוקפת מחיצות לא בקעי בה רבים, ואפ"ה יש בה לדינא דמבוי המפולש דצריך צוה"פ, וזה דלא כמו שנסתפק החזו"א בכ"ד דדינא דמבוי המפולש הוא רק בדבקעי בה רבים.

יג] **אך** הדבר פשוט דאינו ענין זל"ז, דודאי דעיקר דינא דמבוי המפולש דהוא צריך צוה"פ ואינו ניתר בלחי וקורה מכאן ומכאן, הוא אף בדלא בקעי בה רבים, דהרי הא דהוא צריך צוה"פ הוא משום דבעינן ג' מחיצות גמורות, וע"כ ודאי דאף היכא דלא בקעי בה רבים אינו ניתר אלא בצוה"פ.

**ומש"כ** החזו"א לדון דדינא דמבוי המפולש הוא רק בדבקעי בה רבים, היינו בהא דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר, דבזה י"ל דהיינו רק בדבקעי בה רבים, - ולמש"נ בדברינו היינו משום דהא דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר, הוא מכח דינא דפרצת מבוי דאין על פרצתו תורת פתח, ובזה י"ל דהיינו רק היכא דבקעי בה רבים, אך היכא דלא בקעי בה רבים, יש על פרצתו תורת פתח, דהרי אין פרצת מבוי אוסרת אלא בדבקעי בה רבים, וה"ה ניתר בעומ"ר, וז"פ.

1. וכ"ה מבו' גם בד' הריא"ז בפירקין ה"א דין ל"ב וההשלמה לקמן ח' ב', שכתבו דאף חצר שנפרצה מב' רוחות זה כנגד זה אסורה, אף דאיכא עומ"ר, וכ"ה מבו' גם ממש"כ כמה מרבוותא דאיסורא דפרצת מבוי מצידו הוא משום דהו"ל כמפולש והרי דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר, וכ"ה מבו' בפשוטו מדינא דמבוי עקום דתורתו כמפולש וצריך צוה"פ ואינו ניתר בעומ"ר, ועמש"נ בזה ב?.

   וכ"ה מבו' גם ממש"כ התוס' לקמן כ"ב ב' ד"ה ת"ש דמבואות המפולשין לבורות הי' הבור רחוק מן הכותל ג"ט מכל צד, וכתב המשכנות יעקב בסימן קכ"ב עמ' קמ"ג ד"ה וע"כ צ"ל דהוצרכו לפרש כן, משום דאם הי' הבור רחוק ד"ט מן הכותל, ל"ה המבואות רה"י לשבת, כיון דפרצת מבוי בד', ומבו' לפ"ז דאף פרצה שבראשו אוסרת בד' ואינה ניתרת בעומ"ר. [↑](#footnote-ref-2)
2. וביותר יש לתמוה, אי נימא כמשמעות ד' המקו"ח בתיקון עירובין, דדינא דמבוי המפולש דאינו ניתר אלא בצוה"פ הוא משום דבקיעת הרבים מבטלת להמחיצות וע"ד דינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, וכ"נ בד' ריו"נ בריש מכילתין, ולפ"ז תיקשי דמ"ט עדיף בזה צוה"פ מעומ"ר, הרי בדינא דאתו רבים ומבטלי מחיצתא מצינו דעומ"ר עדיף מצוה"פ. [↑](#footnote-ref-3)
3. ועמש"נ בסימן כ"ה ענף ג' דפליגי הראשונים בהא דבעינן ג' מחיצות גמורות, אם הוא משום עיקר דין המחיצות דרה"י, דאף דמדאורייתא סגי בב' מחיצות ולחי, מ"מ מדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות, או הוא משום דין תיקון מבואות, דברוח שלישית לא הקילו דסגי בלחי ובעי מחיצה גמורה. [↑](#footnote-ref-4)
4. אך בסו"ס י"ח נתבאר דמד' רש"י ודעימי' בדינא דמבוי עקום, יש ללמוד דהא דמבוי המפולש אינו ניתר בלחי מכאן ומכאן, אי"ז רק משום דבעינן ג' מחיצות גמורות, אלא הוא דין בפנ"ע שנתחדש במבוי המפולש, דל"מ לחי מכאן ומכאן, וזהו שנחלקו במבוי עקום אם תורתו כמפולש והוא צריך צוה"פ, או דתורתו כסתום והוא ניתר בלחי מכאן ומכאן, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-5)
5. ואמנם צ"ע לפ"ז במה שנחלקו הראשונים במבוי עקום כמין ח' אם תורתו כמפולש, אף דיש לו ג' מחיצות גמורות, וא"כ הדין נותן דכ"ה דלדעת ר' יהודה הוא ניתר בלחי וקורה מכאן ומכאן ה"נ לדעת רבנן יהא ניתר בכך, ועמש"נ בזה בסימן כ"א. [↑](#footnote-ref-6)
6. ועמש"נ בסימן י"ח לפרש לפ"ז להא דמייתינן לעיל ו' א' דפרצת מבוי בד', מהא דמבוי עקום תורתו כמפולש, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-7)
7. והנה לפי דבריהם נמצא, דכל הא דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר, הוא רק בדבקעי בה רבים, ולפ"מ דמסקינן דפרצת מבוי בד' בדבקעי בה רבים, אך למאן דס"ל דפרצת מבוי בי' אף בדבקעי בה רבים, ניתר מבוי המפולש בעומ"ר, - אך בד' ש"ר לא מצינו לזה, י"ל לדעתם דאף למאן דס"ל דפרצת מבוי בי' אף בדבקעי בה רבים, מ"מ מבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר, ורק בפרצה מצידו הוא דס"ל דל"ה כפרצה אף בדבקעי בה רבים, אך כל שנפרץ כנגד הפתח, דהוי הפרצות זה כנגד זה, הו"ל כפרצה, וע"כ ל"מ בזה עומ"ר.

   ויש להוסיף, דמה"ט י"ל דמבוי המפולש אינו ניתר בעומ"ר אף בדלא בקעי בה רבים, דאף דפרצת ד' מצידו אינה אוסרת בדלא בקעי בה רבים, מ"מ כל שהפרצות הם זה כנגד זה דה"ז עומד טפי לבקיעת רבים, י"ל דהו"ל כפרצה אף אם בפועל לא בקעי בה רבים. [↑](#footnote-ref-8)
8. וכ"ה מבו' גם ממשמעות דבריו לקמן י' ב' ד"ה מ"ש וד"ה ליחוש, דאיסורא דפרצת ד' לרב הונא הוא אף כשנפרץ מראשו, עיי"ש, ואם הא דפרצה ד' אוסרת הוא משום דהו"ל כמפולש דאינו ניתר בעומ"ר, ל"ש לאסור מכח זה כשנפרץ בראשו והוו ב' הפתחים ברוח אחת, וכבר נת' כן בסימן ט"ז, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-9)