שיעורי תערובת לד
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / תערובת / קמא

שיעורי תערובת – לד

**ממו"ר הגאון רבי צבי ובר שליט"א**

יו"ד סי' קד, א-ג

**כבוש כמבושל אם נאמר בכל דבר או רק בחומץ וציר**

**איסור שנשרה עם היתר מעת לעת בצונן מיקרי כבוש והרי הוא כמבושל ונאסר כולו אבל פחות מכאן בהדחה סגי.** וכתב הגר"א (סק"ב) דמהא שכתב השו"ע בצונן משמע דבכל דבר אמרינן כבוש כמבושל, ובא השו"ע לאפוקי מדעת רש"י דס"ל שדוקא בחומץ מיקרי כבוש. ובפתחי תשובה (סק"ג) הביא מהנודע ביהודה (יו"ד מהדו"ק סי' כו) שלא בכל דבר אמרו כבוש כמבושל, ויש דברים שאין אומרים בהם כבוש כמבושל [ולדברי הגר"א מהשו"ע מוכח דלא כהנוב"י].

**אמנם** בהמשך הסעיף כתב השו"ע גבי ציר וחומץ ששיעורו בכדי שישהה על האור וירתיח, וכתב הש"ך (סק"ב) וכן ביאר הגר"א (סק"ט) שמקורו מדברי הרא"ש (חולין פ"ח סי' מט) דכתב כן לעניין ציר ששיעורו בכדי שישהה על האור וירתיח, ואף שהרא"ש כתב כן רק לגבי ציר, ס"ל להמחבר דה"ה לעניין חומץ. אלא דזה קשה (כמו שהעירו הש"ך והגר"א שם) דהא הרא"ש עצמו כתב לגבי חומץ (ע"ז פ"ה סי' יא) ששיעורו במעל"ע, ועל כרחך חילק בין חומץ לציר, ואמאי החמיר השו"ע גם גבי חומץ דשיעורו בכדי שישהה על האור וירתיח [והיד יהודה (סק"ה) הוסיף להקשות שאף לעניין הציר יל"ד, דמה שכתב הרא"ש שיעור בכדי שישהה על האור וירתיח, היינו דוקא לעניין שהציר עצמו נבלע בשיעור מועט כזה, אבל לא כתב שבשיעור זה גורם הציר להבליע מחתיכה לחתיכה].

**וכבר** הקשה כן השואל להבית יוסף בשו"ת אבקת רוכל (סי' רטו), והשיב הב"י שמקורו אינו מהרא"ש אלא מרש"י [ואף שהש"ך הביא משו"ת ב"י שחזר בו הב"י כבר העיר היד יהודה שם דבשו"ת אבקת רוכל כתב לבאר דבריו עפ"י רש"י] דס"ל שכבוש הוא בחומץ ולא כתב שיעורו במעל"ע, דדוקא הרא"ש סובר שכבוש שיעורו במעל"ע כמו שהוכיח מפסחים (מד:) דאמרו שבשר וחלב חידוש הוא דאי תרו ליה כולי יומא אינו נאסר, ומשמע שבשאר איסורים נאסר בשיעור זה, אבל רש"י על כרחך לא ביאר כן, שהרי דעתו שכבוש הוא דוקא בציר ולא בשאר דברים [ובביאור הגמרא שם לדעת רש"י י"ל כמו שכתב בהג' שערי דורא (סי' ח אות א) שהחידוש בבב"ח הוא שאי"צ הדחה משא"כ בשאר דברים, ולפי"ז צ"ל שכוליה יומא אינו בדווקא שהרי בשאר דברים בעי' הדחה אפילו שהה מעט אף שלא עבר מעל"ע, אלא הכוונה לריבותא דאפילו שהה כוליה יומא אי"צ הדחה], וא"כ אין מקור שיהיה כבישה במעל"ע, וא"כ שיעור הכבישה הוא בשיעור המועט והיינו בכדי שישהה על האור וירתיח. ומבואר מזה שהשו"ע באמת חשש גם לדעת רש"י ומחמת זה החמיר בחומץ, אלא שהחמיר אף בשאר דברים משום שחשש לשיטת שאר ראשונים שבכל דבר אמרי' כבוש כמבושל.

**מהו השיעור בכדי שישהה על האור וירתיח**

**והנה** השיעור בכדי שישהה על האור וירתיח אינו ברור, דאי נימא שבכל דבר מודדים הזמן שצריך בכדי שירתיח, הא הכל תלוי בגודל האש ובכמות החומץ [דמשמע שהשיעור בכדי שירתיח היינו כלפי החומץ ולא כלפי התבשיל]. ועוד שאם יש מעט חומץ הרי ממהר בישולו יותר מכשיש הרבה חומץ, ואדרבה הסברא נותנת שככל שיש יותר חומץ מסתבר שכובש יותר מהר, ועל כרחך צ"ל שהשיעור הוא לפי מה שרגילים ליתן בבישול בינוני וכתב היד יהודה (סי' סט קצר ס"ק קכ] ששיעורו פחות ממיל.

**סתירת השו"ע מהו שיעור הכבישה בחומץ**

**ומה** שכתב השו"ע להחמיר בחומץ ששיעורו בכדי שישהה על האור וירתיח, הקשה הש"ך שהמחבר סתר משנתו, דלעיל סי' קד (ס"א) כתב שאם נפל עכבר לחומץ בצונן שיעורו בכדי שישהה מעל"ע. ובמג"א (סי' תמז ס"ק כח) כתב לחלק בין חומץ חריף לחומץ שאינו חריף, דדוקא חומץ חריף בולע בכדי שישהה על האור וירתיח. אמנם הכרתי (סק"ד) כתב שהוא דוחק, ועל כן כתב שהמחבר חשש לרש"י ועל כן החמיר בכדי שישהה על האור וירתיח, אלא שבסי' קד היקל כיון שבלא"ה יש הסוברים שעכבר טעמו פגום ואינו אוסר, ולזה מיקל שלא לחשוש לדעת רש"י [אמנם זה נכון רק לפי מה שנתבאר משו"ת אבקת רוכל אבל לדעת הגר"א המחבר כלל לא חשש לרש"י].

**עוד דעות בשיעור הזמן דמיקרי כבוש**

**עוד** דעה מצינו בראשונים שכבוש הוא אחר ג' מעל"ע, וכתב הפמ"ג (מ"ז סק"א ד"ה כמה זמן ישהה) שאין מצרפים שיטה זו אפי' לס"ס, ולכן מחמירים בספק כבוש.

**ועוד** שיעור מצינו בשיעור כבוש, דהיד יהודה (סי' סט ס"ק סד ד"ה כל זה) כתב שלא מצינו כלל ברש"י שכבוש הוא בכדי שישהה על האור וירתיח, אלא הכל הוא כדרך הנכבשים. וכמו שכתב רש"י (ביצה טז: ד"ה כבוש) שכבוש הוא כשכובש בחומץ ובחרדל ובשאר ירקות, ומשמע שכל דבר שיעורו לפי מה שהוא, דיש כמה מיני כבישה וכל כבישה שיעורה הוא זמן אחר, וכן הביא מהכנפי יונה. ומ"מ קיי"ל כדבר פשוט כהשו"ע שכבישה שיעורה במעל"ע.

**הוציא את החתיכה מהמים והחזירה, אם מבטל את הכבישה**

**בהגהות** רע"א (סק"א) הביא מתשובת מעיל צדקה (סי' לה) שאם הוציא החתיכה מהמים בתוך מעל"ע והחזירה, אין זה כבוש, עד שישהה במים מעל"ע בלא הפסק. וכן מבואר בחת"ס (יו"ד סי' פא) גבי חשש כבוש בהדסים, שכתב שבסוף כל יום יוציא את ההדסים מהמים ואח"כ מחזירם למים, ומבואר שכל שיצא מהמים מתבטלת הכבישה.

**הוחלפו המים בתוך מעל"ע**

**עוד** הביא רע"א (שם) מהמנחת יעקב (כלל כד סק"ב) שאם החליף המים בתוך מעל"ע לא מיקרי כבוש. ועוד כתב אמנם לעניין מים המוחלפים כתב היד יהודה (שם ד"ה מיהו) שהדבר תלוי במחלוקת ראשונים לעניין כלי היין, שנחלקו הרא"ש והרשב"א במה דאיתא בגמרא שכלי היין הכשרם ע"י שריית מים ג' ימים, דדעת הרא"ש שצריך להחליף את המים כל מעל"ע, אבל להרשב"א אי"צ להחליף את המים [והוסיף היד יהודה שלא מצינו ברשב"א ששיעור כבישה הוא במעל"ע, וא"כ י"ל שאינו סובר כלל שכבישה הוא במעל"ע, ועל כן לא ס"ל שצריך להחליף את המים], ומ"מ אי"ז ראיה מוכרחת.

**בשר ששהה מעל"ע במים ואח"כ נפל שם חלב אם נאסר מיד**

**והיד** יהודה כתב לחדש שדבר כבוש בולע מחמת שאחר כ"ד שעות מתרככת החתיכה ובולעת אפילו בצונן ומחמת זה כתב לחדש שאם שהה בשר מעל"ע בתוך מים ואח"כ נפלה טיפת חלב למים נאסר הבשר מיד שהרי החלב הוא דבר לח ואינו צריך כ"ד שעות להתרכך וחתיכת הבשר כבר נתרככה ובולעת אפילו בצונן, ומחמת זה כתב היד יהודה שאין להתיר במימות מוחלפים שאף שהחליף את המים הא החתיכה שהתה במים כ"ד שעות ומה שהמים לא היו שם כ"ד שעות לא איכפ"ל כמו שנתבאר.

**חתיכה שנאסרה בזמן שהיא במים אם מונים מעל"ע משעת האיסור או מזמן שבאה החתיכה במים**

**והנה** האחרונים כתבו לדון בגרגיר חיטה שנפל לבור ונעשה חמץ לאחר י"ב שעות ועבר כ"ד שעות משעת נפילתו למים, דנו באחרונים אם נאסרו המים ממנו או לא. דהמג"א (סי' תסז ס"ק טז) ס"ל לאסור, אבל השו"ע הרב (סי' תסז סעי' מא) סובר שצריך כ"ד שעות משעה שנעשה חמץ, והמשנ"ב (שם ס"ק מט ובשעה"צ ס"ק צא) פוסק כהשו"ע הרב. והדברים צריכים ביאור שהרי לכאורה סברא פשוטה היא דכיון שבחיטה כבושה במים מעל"ע למה לא תאסור את המים וצ"ל דס"ל להשועה"ר כדעת הכרתי [כאן ס"ק א וכ"כ החוו"י סי קד] דדבר כבוש אינו פולט רק לאחר כ"ד שעות אלא מיד בשעה שנכבש מתחיל פליטתו אלא דעד כ"ד שעות אין בפליטה בשיעור נו"ט, ומחמת זה סובר השועה"ר שצריך שתהיה פליטה של איסור כ"ד שעות דמה שנפלט קודם שנעשה איסור אינו מצטרף לאסור. ולפי"ד ברור שאם החליף את המים בתוך מעל"ע אין דין כבוש כמבושל שהרי כל הפליטה שהיתה במים הראשונים הלכה לה וצריך שוב מעל"ע כדי שיהיה כאן שיעור נו"ט. אלא דכבר הקשה החוו"ד (סק"א) על שיטה זו דהא חמץ אוסר בכ"ש ואי"צ שיעור נו"ט ולא מצאנו בשום מקום שחמץ נאסר בצונן מיד [וצ"ל דהם סוברים שמעל"ע הוא שיעור באיכות הטעם וכ"כ באמרי בינה סי' יא].

**אם יש כבישה במים רדופים**

**מעשה** היה בעיר לבוב [הובא ביד יהודה שם ד"ה עוד ראיתי] שעלה הנהר וכל הבשר בחנויות [שלא נמלחו] שהה בתוך המים, והיה נידון אם נאסר הבשר מחמת שנכבש במים מעל"ע, והיו שרצו להתיר את הבשר כיון שאין דין כבוש במים רודפים, אמנם היד יהודה פליג שכ"ש שמים אלו מפליטים יותר, כדאיתא בדיני יי"נ (טור סי' קלה בשם הרשב"א) דאף שהכשר כלי היין הוא בשרייתם במים ג' פעמים כ"ד שעות, במים רודפין סגי בי"ב שעות.

**● השיעור נמסר בימי שישי בשכונת נוה יעקב ירושלים ● ניתן לשמוע בקול הלשון טל: [PHONE_REMOVED] קוד 1-3-2-2-1 ובשידור חי יום ו' בשעה 12:30 ●**

**● נכתב ע"י א. ה. והיה לעיני מו"ר שליט"א ●**