לז - בדין מבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר, ובדין לחי באלכסון, ולחי וקורה בב_ מחיצות כמין גם
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / מחיצות מהדו_ב

**סימן לז**

**בדין מבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר**

**ובדין לחי באלכסון, ולחי או קורה בב' מחיצות כמין גם**

**א**

א] **עירובין ח' ב',** א"ר כהנא וכו' מבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר, פחות מד' אמות מניח את הקורה באלכסון, ד' אמות אינו מניח את הקורה אלא כנגד הקצר וכו', רבא אמר וכו' ואימא טעמא דידהו קורה משום מאי משום מחיצה ובאלכסון נמי הוי מחיצה.

**והתוס'** שם כתבו, ז"ל, מניח את הקורה באלכסון וכו', וא"ת והיכי שרי להשתמש נגד הארוך הא אין כאן אלא ב' מחיצות, וי"ל דאית לי' קורה משום מחיצה ומאן דאית לי' משום מחיצה הוי אפילו דאורייתא וכו', א"נ כיון דצידו האחד ארוך מסתמא לא בקעי בה רבים ולא גזרו בי' רבנן הואיל ובטל לגבי מבוי אע"ג דאית בי' דע"ד, עכ"ל.

ב] **ויש** להעיר בזה, דהנה בסוגיית הגמ' לקמן י"א ב' מבו' בפשוטו, דהא דמבוי המפולש אינו ניתר בלחי או בקורה מכאן ומכאן, הוא משום דבעינן ג' מחיצות גמורות, וכ"ה מבו' להדיא בד' התוס' לקמן י"ב ב' ד"ה איתיבי', ובד' הרשב"א והריטב"א לקמן צ"ד א', ובד' הריא"ז בפירקין ה"א דין ל"ט, והיינו דאף דלחי משום מחיצה, ומדאורייתא סגי בב' מחיצות ולחי לאשוויי רה"י, מ"מ מדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות, ולא התירו לחי או קורה אלא ברוח רביעית.

**ולפ"ז** תיקשי דכיון דהמקום שכנגד הארוך אין לו אלא ב' מחיצות גמורות, היאך מהני שם קורה, הרי מדרבנן ל"מ קורה אלא ברוח רביעית.

**והנה** אמנם למש"כ התוס' בתי' בתרא דהמקום שכנגד הארוך אין לו אלא ב' מחיצות ואפ"ה התירוהו חכמים משום דהא בטל לגבי מבוי, ניחא, דע"כ שפיר מהניא הקורה להתיר למבוי זה, אף דל"מ קורה אלא ברוח רביעית, - והיינו דכל הא דל"מ קורה אלא ברוח רביעית, הוא משום דבעינן ג' מחיצות, והצריכו חכמים ג' מחיצות גמורות, ומה"ט הוא דלר' יהודה דס"ל דב' מחיצות דאורייתא, מהני לחי או קורה אף ברוח שלישית, אך במקום זה שהתירוהו אף דליכא כלל ג' מחיצות, שפיר מהניא הקורה אף ברוח שלישית.[[1]](#footnote-2)

**אך** למש"כ התוס' בתי' קמא דהיתר המקום שכנגד הארוך הוא מכח מחיצת הקורה דמהניא מדאורייתא אף ברוח שלישית, תיקשי דאף דמדאורייתא שפיר הוי רה"י, הרי מדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות ול"מ הקורה אלא ברוח הרביעית, והיאך ניתר המקום שכנגד הארוך, אף דאין לו אלא ב' מחיצות גמורות.

ג] **ובפשוטו** צ"ל בזה, דהנה התו"ש בסימן שס"ג סוסקס"ט כתב די"ל דהתוס' בתי' קמא מודו דהיכא דלא בקעי בה רבים במקום שכנגד הארוך התירו אף כשאין לו אלא ב' מחיצות משום דהוא בטל לגבי מבוי, אלא דס"ל דאף במקום שכנגד הארוך בקעי בי' רבים והוי רה"ר, עיי"ש,[[2]](#footnote-3) - ולפ"ז הרי דע"כ לפמש"כ התוס' דקורה משום מחיצה דאורייתא ומדאורייתא הוי המקום שכנגד הארוך רה"י, שפיר מהניא הקורה להתירו אף דמדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות, דכיון דעיקר המבוי יש לו ג' מחיצות גמורות ומהניא הקורה להתירו, ה"ה מתרת אף להמקום שכנגד הארוך דהוא בטל לגבי עיקר המבוי.

**וי"ל** עוד, דאף אי נימא דהתוס' בתי' קמא פליגי על מש"כ בתי' בתרא להתיר מכח הא דהוא בטל לגבי מבוי, וכאשר כ"ה מבו' מד' התורת חיים בסוגיין, עיי"ש, י"ל דכ"ז הוא משום דאם אין המקום רה"י דאורייתא, לא התירוהו חכמים ע"י הקורה, דלא התירו חכמים כרמלית ע"י קורה, אך כל דהוי המקום רה"י דאורייתא, הרי דבזה שפיר אמרינן דכל דעיקר המבוי יש לו ג' מחיצות גמורות ומהניא הקורה להתירו, ה"ה מתרת מכח זה אף להמקום שכנגד הארוך, אף שאין לו אלא ב' מחיצות גמורות, - וי"ל עוד עד"ז, דאם אין המקום רה"י דאורייתא, ואין איסורו מכח דין תיקון מבוי, לא התירוהו חכמים ע"י הקורה, אך כל דהוי המקום רה"י דאורייתא, ואיסורו הוא מכח דין תיקון מבוי, שפיר מהני הא דהוא בטל למבוי, דיהא ניתר ע"י הקורה, אף שאין לו אלא ב' מחיצות גמורות.[[3]](#footnote-4)

**ובזה** מתפרש הא דבד' אמות אינו מניח אלא כנגד הקצר, וכתבו הראשונים דהוא משום דבד' אמות הוי כמבוי בפנ"ע, והיינו משום דכל הא דהמקום שכנגד הארוך ניתר בקורה, אף דאין לו ג' מחיצות גמורות, הוא משום דעיקר המבוי יש לו ג' מחיצות גמורות, וע"כ ניתר אף מקום זה, וכ"ז הוא כשאין בו ד' אמות וחזינן לי' כחלק מן המבוי, אך כל שיש בו ד' אמות והו"ל כמבוי בפנ"ע, הרי דכיון דמבוי זה אין לו ג' מחיצות גמורות, אינו ניתר בקורה.

**ב**

ד] **והנה** בפי' ר"ח בסוגיין כתב דאם בא לעשות לחי לכו"ע אינו עושה אותו אלא כנגד הקצר, וכ"כ בפי' ריו"נ ובחי' המאירי, וכ"ה מבו' גם בד' התוס' וש"ר לקמן בדין לחי המושך עם דפנו של מבוי, ובד' הרשב"א בעבוה"ק שער א' פ"ז (המ"ג), והמאירי כתב לפרש הטעם בזה, דאף דקורה מהניא באלכסון למ"ד דקורה משום מחיצה, היינו משום שהיא מגעת מצד אחד לצד השני, אבל לחי שמניחו בצד א' ל"מ, דל"ה לחי משום מחיצה אלא במה שדרך מחיצה לסתום דהיינו ביושר ולא באלכסון.

**אך** הגר"א בסימן שס"ג סי"ג כתב בדעת הרי"ף דשפיר מהני להניח את הלחי כנגד הארוך, כיון דלחי משום מחיצה, ועיי"ש שהכריע כן, וצ"ב טעם הפלוגתא בזה.

ה] **עוד** צ"ע במש"כ הרשב"א והריטב"א לעיל ו' א' בדין פרצה בקרן זוית, דאינה ניתרת בלחי או בקורה, משום דאין לחי וקורה מתירין את הפרצה, ומשמע דאלמלי ה"ט הי' מהני לחי להתיר לפרצה זו, ותיקשי דכיון דלחי אינו מתיר באלכסון, היאך יועיל לחי לפרצה בקרן זוית.

**וביותר** קשיא במש"כ הרשב"א בעבוה"ק שער א' פי"ג הע"ז, דחצר שנפרצה בקרן זוית מג' ועד ד' צריכה ב' לחיים, ותיקשי דהיאך פרצה זו ניתרת בב' לחיים, הרי לחי אינו מתיר באלכסון, והב"י בסימן שס"ג צידד דאף ב' לחיים אין מתירין באלכסון, וכ"כ המ"ב שם ס"ק קכ"ה.[[4]](#footnote-5)

**ג**

ו] **והנה** בעיקר הא דמהני קורה באלכסון להתיר להמקום שכנגד הארוך, אף דמדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות, נראה די"ל בזה, דהנה בפי' ר"ח בסוגיין, ז"ל, אם עודף צד הארוך על הצד הקצר ד' אמות כאילו מבוי בפנ"ע הוא וצריך מחיצות כנגדו, פחות מד' אמות חשוב כמו פרצת מבוי ומחיצות של מבוי פוטרות אותו, עכ"ל, ומבו' בדבריו, דכל שהוא פחות מד' אמות, שפיר מהניא המחיצה שבצד הקצר להתיר אף את המקום הפרוץ, דהו"ל ככל פרצת מבוי הניתרת בעומ"ר, וע"כ נמצא דאף המקום כנגד הארוך יש לו ג' מחיצות גמורות, וע"כ שפיר מהניא הקורה להתירו.

**אמנם** הנה לכאו' ד' הר"ח הם דלא כמש"כ התוס' וש"ר דאין המחיצה שבצד הקצר מועלת להתיר את המקום שכנגד הארוך, וע"כ ל"ה המקום שכנגד הארוך רה"י דאורייתא.[[5]](#footnote-6)

**אך** נראה דודאי מודה הר"ח דמדינא אין המחיצה שבצד הקצר מועלת להתיר את המקום הפרוץ, דל"מ עומ"ר כשאין עומד אחר בסוף הפרצה, ומש"כ הר"ח דמחיצות המבוי פוטרות אותו, הוא רק בדין תיקון המבוי, דשפיר מהניא המחיצה שבצד הקצר להתיר אף את המקום הפרוץ, וע"כ אף דמדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות ול"מ קורה ברוח שלישית, מ"מ הכא שפיר מהניא הקורה, משום דחשבינן דרוח שלישית ניתרת ע"י המחיצה שבצד הקצר, ואין הקורה מתרת אלא לרוח רביעית.[[6]](#footnote-7)

ז] **והטעם** בזה הוא, לפמש"כ החזו"א בסימן ע"ב סק"א דהא דבפרצה בקרן זוית היתה ניתרת בעומ"ר, אלמלי הא דפתחא בקרן זוית לא עבדי אינשי, אף דאין עומד בסוף הפרצה, שהרי רוח מדרום פרוצה בצידה ורוח מזרח פרוצה בצידה, הוא משום דיש מקום לחשוב את רשות המוקף באלכסון, ושפיר תועיל המחיצה שברוח דרום וברוח מזרח להתיר את הפרצה, עיי"ש.

**ונראה** דמה"ט הוא דהכא מהני המחיצה שבצד הקצר להתיר את המקום הפרוץ, דכיון שנתן את הקורה באלכסון, חזינן דמחיצה זו שבצד הקצר נמשכת באלכסון, וע"כ שפיר היא מועלת להתיר את המקום שכנגד הקצר בעומ"ר,[[7]](#footnote-8) וי"ל דאי"ז מכח הקורה, אלא אף בלא הקורה הקילו חכמים לחשוב דסיום המבוי הוא באלכסון, וממילא דשפיר מהניא המחיצה שבצד הקצר להתיר את מקום זה.[[8]](#footnote-9)

**ד**

ח] **ומצינו** דרך אחרת בזה, בד' החזו"א בסימן ע"ב סק"ח, עיי"ש שכתב בתו"ד דהא דמהניא הקורה להתיר באלכסון, הוא משום דהיא מעמדת את המבוי במוקף על תמונת אלכסון.[[9]](#footnote-10)

**ולכאו'** ביאור דבריו הוא, דהנה בעיקר הא דמקום המוקף ב' מחיצות כמין גם ל"ה רה"י, כמבו' בד' הריטב"א לקמן י"א ב' וכ"ב א' דרק לדעת ר' יהודה מהני ב' מחיצות כמין גם, צ"ב, דהרי אם נבא לדון על המקום שבין מחיצה לחברתה באלכסון, הוא מוקף מג' רוחות כזה (1), ומ"ט ל"ה מקום זה רה"י,[[10]](#footnote-11) והרי אם יעשה מחיצה באלכסון זה, יהא המקום שבפנים מוקף מד' רוחות, (ובכה"ג יש בידינו לדון, דמחיצה זו שעשה באלכסון היא המחיצה דרוח הרביעית, וב' המחיצות האחרות הם המחיצות מג' רוחות) וע"כ הי' בדין דגם בלא מחיצה זו נימא דאין המקום פרוץ אלא מרוח אחת.

**ועד"ז** צ"ב גם במש"כ הראשונים בסוגיין דמבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר ל"ה רה"י כנגד הארוך, ולכאו' הרי אם נבא לדון על המקום שבין הקצר לארוך באלכסון, ה"ה מוקף מג' רוחות כזה (2), ומ"ט ל"ה מקום זה רה"י.

**ובפשוטו** הטעם בזה, דבב' מחיצות כמין גם כיון דהמחיצות עומדות ביושר, ה"ה קובעים את צורת הרשות, דכל המקום המרובע הוא הרשות, ורשות זו אינה מוקפת אלא מב' רוחותי', וע"כ ל"ה רה"י, - וה"נ הוא בצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר, דחשבינן דכל המקום המרובע הוא הרשות, ונמצא דהמקום שכנגד הארוך אין לו אלא ב' מחיצות.

ט] **ובזה** מתפרש מש"כ החזו"א בסימן ע"ב סק"ו דהא דב' דפנות כמין גם אינו נידון כג' דפנות למחשב רה"י מה"ת היינו דוקא כשב' הדפנות על שיעור אלכסון של מרובע, אבל כל שנתקרבו זה כנגד זה ונתמעט האלכסון משיעור אלכסון של מרובע, נידון כג' דפנות, עכ"ד, והיינו משום דבכה"ג דנתמעט האלכסון משיעור האלכסון של מרובע, ואין המחיצות עומדות ביושר, לא חשבינן דהרשות היא כל המרובע, אלא אמרינן דסיום הרשות הוא בקו המחבר בין ב' צידי המחיצות, ורשות זו מוקפת מג' רוחות, וזהו מש"כ החזו"א שם דבכה"ג היא ניתרת בלחי וקורה ולא חשיב כלחי וקורה באלכסון, דכל שאנו דנים דהאלכסון הוא הרוח הרביעית של המבוי, לא חשיב כלל כלחי וקורה באלכסון, (דהא דל"מ לחי וקורה באלכסון, תלי במה שהוא באלכסון לפי צורת הרשות).[[11]](#footnote-12)

י] **ולפ"ז** י"ל דזהו מש"כ החזו"א דהקורה מעמדת את המבוי על תמונת האלכסון, והיינו דכל שהניח את הקורה באלכסון, מצינו לדון דצורת המבוי היא כפי אלכסון זה, דהאלכסון הוא הצלע הישרה של המבוי, ונמצא דהוא מוקף בג' מחיצות גמורות כזה (2), ודמי לב' מחיצות כמין גם, דאף דלא חשבינן להו אלא כב' מחיצות, מ"מ כל שעשה מחיצה שלישית באלכסון, מצינו לחשוב דמחיצה זו היא המחיצה דרוח רביעית, וב' המחיצות הם המחיצות דג' רוחות.

**ואשר** ע"כ שפיר מהני להניח את הקורה באלכסון, אף דבעינן ג' מחיצות גמורות ול"מ הקורה אלא ברוח רביעית, כיון דע"י שהניח את הקורה באלכסון, מצינו לדון את הרשות כפי אלכסון זה ואין הקורה אלא ברוח רביעית.[[12]](#footnote-13)

**ועד"ז** מצינו בד' החזו"א שם סק"ז שהוצרך לחדש דבב' מחיצות כמין גם ל"מ להניח את הקורה באלכסון, וצ"ב דלכאו' ד"ז נלמד מהא דביותר מד' אמות אינו מניח את הקורה באלכסון, ולכאו' הרי פשיטא דבכה"ג ל"מ, משום דלכל המבוי ליכא אלא ב' מחיצות גמורות, והכא ליכא לכל הטעמים שנתבארו לעיל, ובעכצ"ל דהצד דיועיל בכה"ג, הוא משום דאמרינן דהקורה מעמדת את המבוי על תמונת האלכסון, ומצינו לדון דב' המחיצות דכמין גם הוו כמחיצות מג' רוחות,[[13]](#footnote-14) ויש למבוי ג' מחיצות גמורות.[[14]](#footnote-15)

יא] **ואמנם** יש להעיר ע"ז ממה שאמרו בירושלמי בפירקין דבפחות מג' מניח את הקורה באלכסון אף דהאלכסון יותר מי', והמפרשים שם כתבו דהיינו בפחות מג' אמות, ובביאוה"ל סימן שס"ג ס"ל פירש דהטעם בזה הוא משום דחלל המבוי גופא אינו מחזיק יותר מי אמות ולא קפדינן על האלכסון המועט שניתוסף ע"י העודף שעד ג' אמות וחשבינן לי' כאלו עומדת בשוה, עכ"ד.

**והנה** אי נימא דהא דמהניא הקורה באלכסון, הוא משום דהיא מעמדת את המבוי על תמונת האלכסון, הרי ודאי דכל דיש באלכסון יותר מי' חשיב דפתח המבוי הוא יותר מי' ואינו ניתר בקורה, - ובע"כ מד' הירושלמי דלעולם חשבינן דפתח המבוי הוא ביושר, וע"כ כיון דפתח המבוי אינו יותר מי', שפיר מהניא הקורה אף שנתנה באלכסון דיותר מי'.

**והטעם** בזה יש לפרש בתרי גווני, חדא, אי נימא דלעולם עיקר היתר הקורה הוא על המבוי שכנגד הקצר שיש לו ג' מחיצות גמורות, והיתר המבוי שכנגד הארוך הוא משום דהוא בטל לגבי מבוי, וע"כ כיון דפתח המבוי הקצר אינו יותר מי' טפחים, מהניא הקורה להתירו, - וי"ל עוד, דהוא משום דאין מצרפין ב' רוחות לפרצה יותר מי', וכיון דהפרצה מרוח מזרח אינה יותר מי', והפרצה מרוח צפון אינה יותר מי', שפיר מהניא הקורה, ואך דצ"ב טעם החילוק בין פחות מג' אמות לג' אמות, דבג' אמות ל"מ כשהאלכסון יותר מי', ועמש"נ לעיל סק"ז בהערה טעם אחר בזה.[[15]](#footnote-16)

יב] **והנה** אמנם החזו"א לטעמי' אזיל שפירש בסימן ע"ב סקי"ג לד' הירושלמי דרק בפחות מג"ט מהני להניח את הקורה באלכסון יותר מי', ומשום לבוד, אך בג"ט דנפיק מתורת לבוד ל"מ להניח את הקורה באלכסון יותר מי', ולפ"ז שפיר י"ל דהא דמהני להניח את הקורה באלכסון הוא משום דהקורה מעמדת את תמונת המבוי באלכסון, וע"כ הוא דל"מ כשיש באלכסון יותר מי'.

**אך** אכתי תיקשי, ממה שהוצרך רב כהנא להשמיענו דכשיש באלכסונו יותר מי' אינו נותן את הקורה באלכסון, ואם עיקר הא דמהניא הקורה הוא משום דהיא מעמדת את המבוי על תמונת האלכסון, הרי פשיטא דל"מ כשיש באלכסונו יותר מי', - וביותר תיקשי בד' הירושלמי, דבפשוטו מבו' שם דאיכא למ"ד דמהני אף כשיש באלכסונו יותר מי', עיי"ש, וצ"ע.

**ה**

יג] **וע"ד** מש"נ לעיל נראה בביאור מש"כ הראשונים דלחי אינו מתיר באלכסון, והיינו משום דלחי אינו מחיצה בפנ"ע, ואינו מועיל אלא ברוח הרביעית דהרשות, וכיון דבמבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר, לא חזינן להרוח הרביעית דהיא באלכסון, אלא חזינן לה דהיא ביושר, דאם הוה חזינן לה דהיא באלכסון, הוה חשבינן דאף להמקום שכנגד הארוך איכא ג' מחיצות, וכנ"ל, וע"כ אין רואים את הלחי כתחילת מחיצה על האלכסון, אלא כתחילת מחיצה ביושר.[[16]](#footnote-17)

יד] **ובזה** מתישב מש"כ הרשב"א דפרצת חצר בקרן זוית מג' ועד ד' ניתרת בב' לחיים, אף דלחיים אין מתירין באלכסון, וכ"ה גם משמעות ד' הרשב"א והריטב"א דפרצת מבוי בקרן זוית היתה ניתרת בלחי אלמלי הא דאין לחי מתיר את הפרצה, והיינו משום דכל הא דלחי אינו מתיר באלכסון הוא רק היכא דסיום הרשות הוא ביושר, דבכה"ג אין רואים את הלחי כתחילת מחיצה על האלכסון, אך בפרצה בקרן זוית דמכח ב' המחיצות דמכאן ומכאן חשבינן דסיום הרשות הוא באלכסון, כאשר כ"ה מבו' ממה שאמרו דכל הא דאינה ניתרת בעומ"ר הוא משום דפתחא בקרן זוית לא עבדי אינשי, ונת' במק"א, שפיר מהני הלחיים באלכסון.

טו] **ובדעת** הגר"א דלחי מתיר באלכסון, מבו' בד' החזו"א בסימן ע"ב סק"י שפירש מתחילה דהוא משום דס"ל דבמבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר מצינו לחשוב את הרוח הרביעית דהיא באלכסון, וע"כ שפיר מהני הלחי לרוח זו, - וזהו שכתב שם דלדעת הגר"א אף בלא הלחי הוי רה"י אף כנגד הארוך, ואף בב' מחיצות כמין גם הוי רה"י באלכסון, והיינו משום דמהא דמהני הלחי באלכסון נלמד, דחשבינן דצורת הרשות היא באלכסון, וממילא דאף בלא הלחי איכא ג' מחיצות.

**אך** עיי"ש שצידד, דרק אם איכא ג' מחיצות ולחי במקום מחיצה ד', אז אמרינן דמתיר באלכסון, ונעשה רה"י מה"ת באלכסון ומותר גם בטלטול, אבל בלא לחי אינו רה"י מה"ת לא בב' מחיצות כמין ג"ם ולא בצדו אחד ארוך וצדו אחד קצר במה שחוץ מכנגד דופן הקצר,[[17]](#footnote-18) - והיינו דהא דמהני הלחי באלכסון, הוא משום דהלחי מועיל לקבוע את תמונת הרשות שהיא באלכסון, וע"כ אף דבלא הלחי ל"ה המקום שכנגד הארוך רה"י, כיון דצורת הרשות אינה באלכסון, ונמצא דאין לו אלא ב' מחיצות, מ"מ מכח הלחי אמרינן דצורת הרשות היא באלכסון, ונמצא דיש לרשות ג' מחיצות גמורות.[[18]](#footnote-19)

**ו**

טז] **והנה** בחי' המאירי לקמן י"ב ב' כתב, ז"ל, וקי"ל וכו' כרבא דאמר אחד זה ואחד זה משום היכר, כלומר שאפי' לחי ברוח שלישי ל"מ משום מחיצה וכו', אבל היכא דליכא אלא ב' מחיצות, לחי העומד ברוח שלישית אינו מועיל לחייב בזריקה "אפי' בב' מחיצות דעריבן", עכ"ל, ומבו' בדבריו, דלמ"ד דלחי משום מחיצה דאורייתא, וסגי בב' מחיצות ולחי לאשוויי רה"י, אף ב' מחיצות כמין גם ולחי הוו רה"י, ואדרבה בכה"ג עדיף טפי, כיון דאיכא ב' מחיצות דעריבן, וכ"כ הביאוה"ל בסימן שס"ג ס"א.

**אך** החזו"א בסימן ע"ב סוסק"י הוכיח מד' התוס' וש"ר בסוגיין דב' מחיצות כמין גם ולחי ל"ה רה"י, אף כנגד האלכסון, דאי נימא דהוי רה"י, א"כ הרי דמבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר שפיר הוי רה"י אף כנגד הארוך, דהעומד שבצד הקצר הוי כלחי והוי כב' מחיצות ולחי.

יז] **ואמנם** יש להעיר בזה ממש"כ הרשב"א והריטב"א לקמן צ"ד א', דלדעת ר' יהודה דב' מחיצות דאורייתא, ומבוי המפולש ניתר בלחי מכאן ולחי מכאן, הרי דה"נ מקום שיש לו ב' מחיצות כמין גם, ניתר בלחי מכאן ומכאן, עיי"ש, וכ"ה מבו' גם בל' הריטב"א לקמן י"א ב', והרי דשפיר מהני לחי אף בב' מחיצות כמין גם, וזה דלא כהמבו' בדבריהם בסוגיין דבב' מחיצות כמין גם ל"מ לחי.

**ז**

יח] **ונראה** לישב, דהנה בעיקר הא דב' מחיצות כמין גם ולחי ל"ה רה"י מה"ת, י"ל דהוא משום דכל הא דחזינן להלחי כתחילת מחיצה על כל הרוח, הוא משום דרוח זו הויא הפתח דהרשות, ומכח זה הוא דחזינן להלחי כתחילת מחיצה על רוח זו, - וע"כ כ"ז הוא בב' מחיצות זו כנגד זו, דחזינן להמקום שביניהם דהוא פתח הרשות, אך בב' מחיצות כמין גם לא חזינן להרוח השלישית שהיא פתח הרשות, כיון שהיא פרוצה לגמרי, וע"כ אף אם העמיד שם לחי לא חזינן לי' כתחילת מחיצה על כל רוח זו.

**ולפ"ז** נראה, דכ"ז הוא לדידן דב' מחיצות לאו דאורייתא, אך לדעת ר' יהודה דב' מחיצות דאורייתא, הרי דכל דאיכא ב' מחיצות כמין גם, והוי כל המרובע בכלל ההיקף, שפיר נקבע עי"ז דהרוח השלישית והרביעית דרשות זו הם פתח הרשות, וזה למש"נ במק"א דאף מדרבנן סגי בב' או בג' מחיצות לאשוויי רה"י, ואך דבעינן תיקון לפתחי המבוי, וע"כ שפיר מהני בזה לחי וחזינן לי' כתחילת מחיצה על רוח זו.[[19]](#footnote-20)

יט] **והנה** לפ"ז הי' נראה, דאף דב' מחיצות כמין גם ולחי ל"ה רה"י מה"ת, מ"מ ב' מחיצות כמין גם וקורה הוי רה"י מה"ת, למ"ד דקורה משום מחיצה דאורייתא, - דכל הא דל"מ בזה לחי, הוא משום דלא חזינן לי' כתחילת מחיצה על רוח זו, אך קורה שהעמידה על כל רוח זו, שפיר מהניא, וזה ע"ד מש"כ הראשונים לחלק דקורה מהניא באלכסון ולחי ל"מ באלכסון.

**ח**

כ] **אמנם** הנה החזו"א בסימן ע"ב סק"ח כתב די"ל דטעמא דתי' בתרא דהתוס' בסוגיין דס"ל דהמקום שכנגד הארוך ל"ה רה"י דאורייתא אף דקורה משום מחיצה, הוא משום דכה"ג דהקורה באלכסון ודאי אינו מה"ת, עכ"ד, וצ"ב דאם קורה משום מחיצה דאורייתא, וב' מחיצות וקורה הוי רה"י, א"כ מ"ט אם העמיד את הקורה באלכסון אינה מועלת מה"ת לאשוויי רה"י, ומה גרע כשהעמידה באלכסון מכשהעמידה ביושר דהיא מועלת מה"ת לאשוויי רה"י.[[20]](#footnote-21)

**ונראה** דצ"ל בזה, דהוא משום דס"ל דב' מחיצות כמין גם וקורה ל"ה רה"י מה"ת, וע"כ אם הי' מעמיד את הקורה ביושר ל"ה הקורה מועלת לאשוויי רה"י, ובזה הוא שנחלקו ב' תי' התוס' אם כשמעמידה באלכסון ה"ה מועלת לאשוויי רה"י, דכל הא דל"מ כשמעמידה ביושר, הוא משום דאינה בין ב' המחיצות, אך כל שהעמידה באלכסון והיא בין ב' המחיצות ה"ה מועלת, או דאף בכה"ג אינה מועלת, כיון דבלא הקורה לא חזינן להאלכסון שהוא בין ב' המחיצות, (שהרי צורת הרשות היא ביושר).

כא] **ולמדנו** מד' החזו"א, דהא דל"מ ב' מחיצות כמין גם ולחי, אי"ז משום דבכה"ג לא חזינן להלחי כמחיצה על רוח זו, אלא הוא משום דכל כח מחיצת הלחי מדאורייתא הוא כשהוא מצורף לב' המחיצות, והוא גודר את המקום שביניהם, וע"כ ל"מ לחי אלא בב' מחיצות זו כנגד זו דהוא גודר את המקום שביניהם, אך בב' מחיצות כמין גם דאינו גודר מקום שבין ב' המחיצות, ל"מ הלחי, ועד"ז כתב הגר"ז בתשו' סימן ג' בטעם הא דבעינן שיהא הלחי סמוך לכותל, דהוא משום דלחי אינו מחיצה בפנ"ע אלא בצירוף ב' מחיצות גמורות, וע"כ ל"מ אלא בצירוף למחיצה גמורה ולא במופלג ממנה שאינו מצטרף כלל, - ומה"ט הוא דאף קורה אינה מועלת בב' מחיצות כמין גם, דגם כח מחיצת קורה מדאורייתא הוא רק כשהיא מצורפת לב' המחיצות וגודרת את המקום שביניהם.[[21]](#footnote-22)

כב] **ואמנם** לכאו' אי"ז מתישב עם מש"כ הראשונים לקמן דמקום שיש לו ב' מחיצות כמין גם ניתר בלחי מכאן ולחי מכאן לדעת ר' יהודה, והרי דשפיר מהני לחי אף לגדור למקום שאינו בין ב' המחיצות, אך י"ל דכ"ז הוא לדעת ר' יהודה, וצ"ע.

**ט**

כג] **בעיקר** מש"כ החזו"א להוכיח מד' התוס' וש"ר בסוגיין דב' מחיצות כמין גם ולחי ל"ה רה"י דאורייתא, ודלא כמש"כ הביאוה"ל, הנה בס' משנת אליהו סוכה סימן י"א סק"א כתב לישב, דאף דב' מחיצות כמין גם ולחי הוי רה"י, מ"מ היכא דהרבים בוקעין בו, אתו רבים ומבטלי למחיצת הלחי, וזהו מש"כ התוס' וש"ר הכא דבצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר ל"ה רה"י, משום דהכא הרבים בוקעין שם ומבטלין למחיצת הלחי.

כד] **והנה** המשנת אליהו שם נקט דאי"ז מתישב עם מש"כ התוס' בתי' בתרא דהכא לא בקעי בי' רבים, ואפ"ה מבו' בדבריהם דל"ה רה"י דאורייתא.

**אך** נראה די"ל בזה בפשיטות, דלכאו' הדבר פשוט דכל מש"כ התוס' דלא בקעי בי' רבים, היינו בתוך קו האלכסון, אך חוץ לקו האלכסון ודאי דבקעי בי' רבים, דהכי הוא אורחא דמילתא, שהרי הרה"ר עצמה מהלכת במקום זה, וע"כ הוא דכנגד הארוך ל"ה רה"י מדינא דב' מחיצות ולחי, דכח מחיצת הלחי הוא לגדור את כל הריבוע, וכיון דבקעי בי' רבים ה"ז מבטל למחיצת הלחי.

**ובזה** ניחא דלא תיקשי ממש"כ התוס' בתי' קמא דמהני בזה קורה משום מחיצה, ולא אמרינן דאתרו"מ, והיינו משום דכשבאנו לגדור את תוך האלכסון ע"י הקורה, ליכא בזה בקיעת רבים גמורה המבטלת למחיצה,[[22]](#footnote-23) אך כשבאנו לגדור את כל הריבוע מדין לחי, איכא בקיעת רבים המבטלת למחיצת הלחי, וז"ב.

1

2

3

4

1. ואמנם יש מקום לפקפק בזה, די"ל דכל מש"כ התוס' דהתירו חכמים להמקום שכנגד הארוך אף דמדאורייתא ל"ה רה"י, הוא רק משום דמדרבנן הוי מקום זה בכלל היתר הקורה, ואך דקשיא להו להתוס' דמ"מ כיון דמדאורייתא ל"ה מקום זה רה"י לא תועיל הקורה להתירו, שלא התירו חכמים ע"י קורה במקום דל"ה רה"י מדאורייתא, וע"ז הוא שכתבו דכיון דהוא בטל לגבי המבוי התירוהו חכמים ע"י הקורה אף דל"ה רה"י, ובזה מתפרש עיקר הא דמקום זה בטל לגבי המבוי, דכיון דהוא לפנים מן הקורה והוא בכלל היתר הקורה, ע"כ הוא בטל לגבי שאר המבוי, אך אם אף מדרבנן אין מקום זה בכלל היתר הקורה, שלא התירו חכמים לקורה אלא ברוח רביעית, ל"ה לנו להתירו מכח הא דהוא בטל למבוי, וגם י"ל דבכה"ג ל"ה בטל למבוי, דכל הא דהוא בטל למבוי הוא משום דהוא בכלל היתר הקורה, וכנ"ל. [↑](#footnote-ref-2)
2. ועיי"ש שכתב לישב בזה משה"ק התורת חיים לתי' קמא דהתוס', דמ"ט הוצרך רבא לפרש דהא דלמ"ד קורה משום היכר ל"מ הוא משום דבאלכסון ל"ה היכר, הרי אף אם באלכסון הוי היכר, מ"מ ל"מ כיון דליכא אלא ב' מחיצות, דאף דלמ"ד דקורה משום מחיצה איכא שפיר ג' מחיצות, אך למ"ד דקורה משום היכר הרי ליכא אלא ב' מחיצות, ולהנ"ל ניחא, דהוצרך רבא לה"ט בגונא דלא בקעי רבים במקום הארוך, דבכה"ג כל הא דל"מ הוא משום דבאלכסון ל"ה היכר, ועד"ז י"ל עוד, דהוצרך רבא לה"ט בגונא דפתוח המבוי לכרמלית, דכיון דאין האיסור בזה אלא מדרבנן, לא גזרו חכמים במקום שכנגד הארוך, כיון דהוא בטל לגבי מבוי. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואמנם זה ניחא רק לפמש"נ בסימן י"א סקכ"א די"ל דהא דמדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות, לאו היינו דבעינן ג' מחיצות גמורות לאשוויי רה"י, אלא הוא מדין תיקון מבואות שלא הקילו חכמים דסגי בלחי או קורה אלא במחיצה רביעית, אך במחיצה שלישית הצריכו מחיצה גמורה, אך אי נימא דהוא משום דבעינן ג' מחיצות גמורות לאשוויי רה"י, ואי"ז מדין תיקון מבוי, לא א"ש, - אך לדרך קמא י"ל, דאף דמדרבנן בעינן ג' מחיצות גמורות לאשוויי רה"י, מ"מ כיון דמדאורייתא הו"ל רה"י, התירוהו חכמים ע"י הקורה, (ואמנם גם דרך זו ניחא טפי, אם הא דבעינן ג' מחיצות גמורות הוא מדין תיקון מבוי, דבזה אמרינן דכל דעיקר המבוי יש לו ג' מחיצות גמורות, והכשירו חכמים לקורה זו, ה"ה מועלת אף להמקום שכנגד הארוך אף דאין לו ג' מחיצות גמורות(. [↑](#footnote-ref-4)
4. ואמנם הי' מקום לומר בדעת הרשב"א דס"ל דבחצר דצריכה ב' לחיים שפיר הן מועילין להתיר באלכסון, וכאשר כ"ה משמעות ד' המאירי בסוגיין, אך תיקשי בזה בד' המ"ב דבסימן שס"ג שם כתב דאף בחצר אין ב' לחיים מתירין באלכסון, ובסימן שס"א סק"י הביא לד' הרשב"א דפרצת חצר מג' ועד ד' ניתרת בב' לחיים. [↑](#footnote-ref-5)
5. גם תיקשי ממה שאמרו לקמן ט"ז ב' דאף אם מהני עומ"ר בערב, מ"מ לא סגי במה שעשה מחיצה לו' טפחים התחתונים, והרי דכל שאין עומד בסוף הפרצה אין מתירין את הפרצה בעומ"ר, ולכאו' ה"נ הכא דכוותה. [↑](#footnote-ref-6)
6. והך מילתא דמש"כ הר"ח דמחיצות המבוי פוטרות אותו, הוא לגבי דין תיקון מבוי, ולא לגבי דין המחיצות דאורייתא, נראה כן ממש"כ הר"ח דהא דכשיש בו ד' אמות ל"מ הוא משום דאין מחיצות כנגדו, והרי דבכה"ג שיש בו ד' אמות אין המחיצה שכנגד הקצר מועלת להתירו, וכל המקום לחלק בזה הוא בדין תיקון מבוי, דלגבי עיקר דין המחיצות, ליכא נפ"מ במה דבדיני מבוי הוי מבוי בפנ"ע. [↑](#footnote-ref-7)
7. ויש להוסיף, דכיון דבכל אלכסון הויא גדירת המחיצה מב' רוחות, ע"כ בכה"ג שנתן את הקורה באלכסון, הרי דכלפי רוח צפון, שהיא הרוח של הכותל הקצר, מהני העומ"ר להתיר את הפרצה, וכלפי רוח מזרח, שהיא הרוח של הפתח מהני הקורה להתיר, דהכותל הקצר הרי הוי מחיצה ברוח צפון, וע"כ אינו מתיר בעומ"ר אלא את הפרצה שברוח זו.

   ויש להוסיף עוד, דבזה מתפרש הא דהוצרך רב כהנא להשמיענו דביותר מי' אינו מניח את הקורה באלכסון, ובירושלמי אמרו דבפחות מג' אמות מניח את הקורה באלכסון אף כשהאלכסון יותר מי', ונת' להלן סקי"א, והיינו משום די"ל דאף דל"מ קורה בפתח היותר על י', מ"מ הכא לא חשיב כפתח יותר מי', כיון דאין הקורה באה להתיר אלא את רוח מזרח שאינו יותר על י'. [↑](#footnote-ref-8)
8. והנה אמנם נמצא לפ"ז, דכל הא דמהני הקורה באלכסון, הוא רק כשהמחיצה שבצד הקצר היא עומ"ר על רוח זו, והחזו"א בסימן ע"ב סק"ז צידד ג"כ דבעינן שיהא בצד הקצר עומ"ר עד כנגד הצד הארוך, אך בדבריו שם נראה דהוא מטעם אחר, עיי"ש, - ואי"ז דוחק בסתימת הדברים, שהרי בע"כ דאיירי כשהמחיצה שבצד הקצר הויא ד' אמות כשיעור מבוי, דאף אי נימא כמש"כ החזו"א בסימן ע"ב סק"ז דל"ב שיהא במקום שכנגד הקצר ד' אמות, ומצטרף אף המקום שכנגד הארוך, הרי מ"מ בע"כ דהכא איירי כשיש במקום שכנגד הקצר ד' אמות, דאל"כ ל"ה מהני להניח את הקורה כנגד הקצר, וכיון דהמקום שכנגד הארוך אין בו ד' אמות, נמצא דהמחיצה שבצד הקצר הויא עומ"ר על כל רוח זו. [↑](#footnote-ref-9)
9. והנה יש מקום לפרש לדבריו דהיינו דהקורה מועלת לקבוע דהמשך הדופן הקצר הוא באלכסון, וע"כ שפיר מהני הדופן הקצר לגדור לכל רוח זו, וזה כמש"נ בביאור ד' הר"ח, - אך הנה לפ"ז הי' בדין דל"מ אלא כשהמחיצה שבצד הקצר היא עומ"ר על רוח זה, ובד' החזו"א שם סק"ז מבו' דלא פסיקא לי' דבעינן לזה, וגם מה שצידד דבעינן לזה, משמע דהוא מטעם אחר, משום דאין קורה מועלת באורך המבוי, עיי"ש, וכ"ה מבו' ממש"כ שם סקי"ב דגם הא דמהני להניח הקורה בתוך המבוי אף למ"ד דקורה משום היכר, הוא רק כשהצד הקצר הוא עומ"ר, והתם הרי ליכא לטעמא דהכא. [↑](#footnote-ref-10)
10. ויש להעיר עוד עד"ז, דהרי אם הקיף את ב' המחיצות דכמין גם בג' מחיצות כזה (3) הוי רה"י, בגונא דליכא סילוק מחיצות, אף דאין מחיצות אלו מועילות לגדור טפי את המקום שבין ב' המחיצות, וא"כ מ"ט לא סגי בב' מחיצות אלו עצמן לאשוויי רה"י. [↑](#footnote-ref-11)
11. ובזה מתפרש גם מש"כ החזו"א שם דהא דבכה"ג נידון כג' דפנות, היינו דוקא כשב' הכתלים שוין, אבל אם אחד ארוך ואחד קצר אינו ניתר אלא כנגד הקצר כזה (4) ולא באלכסון, דהיינו פתחא בקרן זוית לפי בנין הכתלים, עכ"ד, וצ"ע דמ"ט הוצרך לזה דהוי פתחא בקרן זוית, ומה עדיף ממבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר דל"ה רה"י אלא כנגד הקצר.

    ולהנ"ל נראה דהוא משום דשאני מבוי שצידו אחד ארוך וצידו אחד קצר, דכיון דכתליו עומדים ביושר, הוי כל המרובע בכלל הרשות, וע"כ ל"מ המחיצה שבצד הקצר לגדור את המקום שכנגד הארוך, אך בכה"ג שנתמעט האלכסון משיעור האלכסון של מרובע ואין המחיצות עומדות ביושר, ואמרינן דסיום הרשות הוא בקו המחבר בין ב' צידי המחיצות, הרי דשפיר הי' מקום לומר דגם כשאחד מהם ארוך מחבירו, יהא סיום הרשות בקו המחבר בין ב' צידיהן, והמקום שבפנים מוקף ג' מחיצות, וע"ז הוא שכתב החזו"א דכיון דבכה"ג הוי כפתחא בקרן זוית, אין דנים את צורת הרשות כן, אלא דנים דסיום הרשות של המחיצה שבצד הקצר, היא במקום שכנגדו ביושר, וע"כ אין מחיצה זו מועלת להתיר את המקום שכנגד הארוך, ומתפרש בזה גם מש"כ החזו"א דהא דל"מ הוא משום דהוי פתחא בקרן זוית, אף דכל הא דל"מ פתחא בקרן זוית, הוא כשאנו באים להתירו בעומ"ר, והכא לא באנו להתירו בעומ"ר, אלא באנו לדון דאיכא ג' דפנות גמורות. [↑](#footnote-ref-12)
12. ובאור גדול סימן נ"ה סקט"ו סוד"ה לפיכך כתב, דכשמניח את הקורה באלכסון אין הקורה באה להתיר אלא רוח רביעית, וכתב דמה"ט הוא דמהניא הקורה אף דפתחא בקרן זוית לא עבדי אינשי, דברוח רביעית דקיילא מהני אף בכה"ג, ולכאו' דבריו מתפרשים כדרך זו, - אך צ"ב, דאם בכה"ג דמניח את הקורה באלכסון חשבינן דהקורה היא ברוח רביעית, א"כ אין הפרצה אוכלת ב' רוחות ואי"ז קרן זוית כלל, ושמא י"ל דמ"מ כיון דלפי צורת שאר המחיצות הו"ל כקרן זוית, חשיב כפרצה בקרן זוית, וכ"נ בד' החזו"א בכ"ד, ואכמ"ל, - וע"כ צריך לפרש לדבריו, דלעולם הקורה מונחת בב' רוחות, ואך דכיון שהקילו חכמים דתועיל הקורה בכה"ג, משום דכלפי עיקר המבוי אינה באה להתיר אלא לרוח רביעית, ע"כ שפיר היא מועלת אף דפתחא בקרן זוית לא עבדי אינשי, דבכל מקום דהקילו חכמים שהוא ניתר בקורה, לא איכפת לן בהא דפתחא בקרן זוית לא עבדי אינשי. [↑](#footnote-ref-13)
13. ומצינו עד"ז בד' החזו"א שם סק"י בדעת הגר"א, דהא דמהני לחי באלכסון, הוא משום דע"י דנידון הלחי באלכסון חשיב דאיכא להמקום שכנגד הארוך ג' מחיצות מעליין דמהני מה"ת, והיינו דאף דבלא הלחי ל"ה להמקום שכנגד הארוך אלא ב' מחיצות, מ"מ ע"י דנידון הלחי באלכסון ה"ז מועיל להעמיד את המקום על תמונת האלכסון, ואף המקום שכנגד הארוך יש לו ג' מחיצות גמורות, ונת' בזה להלן סקט"ו ובהערה שם, וה"נ הכא דכוותה. [↑](#footnote-ref-14)
14. וצ"ל דהוא משום דאף דכלפי דיני מחיצות אמרינן דהקורה מעמדת את המבוי על תמונת האלכסון, אי"ז מועיל כלפי צורת המבוי, ומה"ט כתב החזו"א שם סקי"ב, דהא דביותר מד' אמות אינו מניח אלא כנגד הקצר, הוא משום דצד האורך אינו ניתר בקורה, ול"מ ע"ז הא דהקורה מעמדת את המבוי על תמונת האלכסון, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-15)
15. והנה ב' דרכים אלו מתישבים למש"כ הרשב"א והריטב"א בריש מכילתין, דהא דל"מ קורה לפתח יותר מי', הוא משום דאין קורה מתרת את הפרצה, אך למשמעות ד' רש"י שם דהוא משום דהיתר קורה הוי משום פתח וביותר מי' לא חשיב פתח, הדין נותן דכל דבמקום הקורה הוי יותר מי', ל"מ, וכ"ה משמעות ד' רש"י בסוגיין, דזהו דקאמר רב כהנא דביותר מי' אינו מניח את הקורה באלכסון, משום דכל המקום שתחת הקורה הוי בכלל הפתח דהקורה, ואין פתח יותר מי', וזה לטעמי' דהא דל"מ קורה ביותר מי', הוא משום דלא מצינו לחשבו כפתח. [↑](#footnote-ref-16)
16. וצ"ע במש"כ הב"י בסימן שס"ג לדון דמהא דמהני צוה"פ באלכסון יש ללמוד דה"נ מהני ב' לחיים באלכסון, וצ"ע דלכאו' כל הגריעותא דלחי באלכסון, הוא משום דלחי אינו מחיצה בפנ"ע, ואינו מועיל אלא ברוח הרביעית דהרשות, וע"כ כל דלפי צורת הרשות הו"ל באלכסון, לא חזינן להלחי כמחיצה למקום זה, אך בצוה"פ דהיא מחיצה בפנ"ע, ודאי דכל שהעמידו באלכסון שפיר הוי מחיצה, דומיא דהיכא דעושה צוה"פ ברוח אחת להתיר בכלאים, דל"ש כלל לדון משום אלכסון, ומה לי דלפי צורת הרשות הו"ל באלכסון, וי"ל. [↑](#footnote-ref-17)
17. ומבו' בדבריו שם דלדרך זו ל"מ הלחי באלכסון, רק בגונא דגם בלא הלחי איכא ג' מחיצות כמבוי שצידו אחד ארו וצידו אחד קצר, אך בב' מחיצות כמין גם ל"מ הלחי באלכסון, וכ"כ שם בסו"ד ע"ד הביאוה"ל דב' מחיצות כמין גם ולחי הוי רה"י, דאף לדברי הגר"א אין הדין כן, וצ"ב. [↑](#footnote-ref-18)
18. וזהו מש"כ החזו"א שם דמהני בזה לחי הנראה מבחוץ, אף דאינו נחשב מחיצה מה"ת, משום דהכא לאחר שנידון באלכסון הוי כג' מחיצות מעליות דמהני מה"ת, - והיינו משום דע"י דהלחי קובע את תמונת המקום שהוא באלכסון, יש לכל המקום ג' מחיצות גמורות, ודמי למש"כ החזו"א שם סק"ח דמהני קורה באלכסון לקבוע את תמונת הרשות אף דאינה מחיצה אלא מדרבנן. [↑](#footnote-ref-19)
19. ועד"ז נראה בביאור דעת המאירי דלמ"ד דלחי משום מחיצה מהני ב' מחיצות כמין גם ולחי, והיינו משום דס"ל דאף לדידן דלא סגי בב' מחיצות, מ"מ כיון דעיקר גדירת הרשות היא ע"י ב' המחיצות, דמה"ט סגי ברוח שלישית בלחי, מועילין ב' המחיצות לקבוע את צורת הרשות דכל הריבוע הוא הרשות ופתחי הרשות הם בב' הרוחות שבצדדים, וע"כ שפיר מהני בזה לחי. [↑](#footnote-ref-20)
20. ואין לומר דהוא משום מש"כ התוס' לקמן צ"ד ב' דלא אמרינן פי תקרה באלכסון, דהרי הא דלא אמרינן פי תקרה באלכסון פירש הרא"ש שם בסימן ג' דהוא משום דפתחא בקרן זוית לא עבדי אינשי, והכא הרי ליכא לטעם זה, וכדחזינן דמהני קורה באלכסון, אף דפרצה בקרן זוית אינה ניתרת בקורה, ועמש"כ בזה החזו"א בסימן ע"ב סק"י. [↑](#footnote-ref-21)
21. ולפ"ז נמצא לדעת החזו"א, דהא דל"מ לחי בב' מחיצות כמין גם, אי"ז חד דינא עם הא דל"מ עומ"ר כשאין מחיצה כנגדו בסוף הפרצה, דהא דל"מ עומ"ר מבו' בד' החזו"א במכתבו שבס' שלום יהודה סימן כ"ה ד"ה בפרצת יותר מי' דהוא משום דאי"ז עומ"ר כלל כיון דהדופן הקצר נמשך עד סוף העולם, עיי"ש, אך בלחי ליכא לטעם זה, אלא הא דל"מ הוא משום דל"מ לחי אלא כשהוא מצורף לב' המחיצות.

    ובזה מבו' הא דחלוקין הן זמ"ז, דהנה החזו"א שם בסימן ע"ב סק"א בדין פרצה בקרן זוית, דאף אם כל הפרצה במזרח, מ"מ כל שאין כותל דרום מגיע נגד כותל מזרח, שאם יאריך כותל מזרח לדרום לא יפגע בכותל דרומי, מיקרי קרן זוית, וכ"ה מבו' גם בדבריו שם סקי"א ובסימן קי"א סק"ד (ד"ה ואם החריץ קצר), והיינו משום דאף בכה"ג אין דנים עומ"ר, כיון דכותל מזרח נמשך עד סוף העולם ולי"ב עומ"ר, - אך בדין לחי מבו' בד' הראשונים לקמן בסוגיא דתחת הקורה דלחי שהעמידו מחוץ למבוי מועיל להתיר אף שאין דופן כנגדו, ועי' חזו"א סימן ס"ז סקי"ז אות ג', והיינו משום דכל הא דל"מ לחי בב' מחיצות כמין גם, הוא משום דל"מ לחי אלא לגדור את המקום שבין המחיצות, וע"כ בכה"ג שהעמיד את הלחי מחוץ לפתח המבוי, שפיר מהני הלחי אף דאין דופן כנגדו, כיון דהוא גודר את הפתח שבין ב' המחיצות. [↑](#footnote-ref-22)
22. וזה לפי המבו' בסוגיית הגמ' לקמן כ' א', דמשכחת גוונא דבלא המחיצות הוה חשבינן לה כרה"ר, ומ"מ לי"ב בקיעת רבים המועלת לבטל המחיצות, עיי"ש, - ובזה מתישב ד' הביאוה"ל בסימן שס"ב ס"י ממשה"ק עליו החזו"א בסימן ע"ב סוסק"ד, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-23)