סימן יד_ כורת דבורים
קטגוריות: ש_ס / סא עוקצין / עוקצין - הרב אהרן שלוש

**בענין כורת דבורים**

**א.** משנה 'כורת דבורים רבי אליעזר אומר הרי היא כקרקע וכותבין עליה פרוזבול ואינה מקבלת טמאה במקומה והרודה ממנה בשבת חיב חטאת. וחכמים אומרים אינה כקרקע ואין כותבים עליה פרוזבול ומקבלת טמאה במקומה והרודה ממנה בשבת פטור.

וכתב הרע"ב 'אם היא מחוברת בטיט הכל מודים שהיא כקרקע. ואם הייתה מונחת ע"ג יתידות הכל מודים שהיא ככלים. לא נחלקו אלא שמונחת על גבי קרקע ואינה מחוברת בטיט'.

וכך הביא הר"ש בסוף משנה י"א מהתוספתא כדברי הרע"ב. וכך איתא בירושלמי בשביעית. וכן מדוייק מהרשב"ם בב"ב דף ס"ו. שכתב 'ואפי' אין הכורת מחוברת ממש בקרקע' ומשמע שהיא מונחת על הקרקע אלא שלא מחוברת ממש [כך דייק התפא"י].

והרע"א הקשה שתי קושיות על שיטה זו, וז"ל 'תמוה לי דזה דלא כס"ד דהש"ס ב"ב דפליגי בתלוש ולבסוף חברו א"כ מיירי דוקא במחובר בטיט ולמסקנא גם ר"א ס"ל דכתלוש דמי וטעמא דר"א מקרא ויטבול ביערת הדבש וקאי הכל אדבש ומיירי אפילו בתלוש לגמרי ולרבנן דלא דרשי כן אפילו במחובר בטיט הוי כתלוש וצ"ע'.

מבואר שהרע"א נחלק בתרתי, א) שלר"א נחשב כקרקע אפי' כשמונח ע"ג יתידות ולאו דווקא כשמונח בקרקע, ב) שלרבנן לא מועיל שחברו בטיט דלשיטתם הוי כתלוש אפי' שמחובר בטיט כיון שהוא תלוש ולבסוף חברו.

ונראה ששתי מחלוקות אלו הם לשיטתם והיישוב על שתי הקושיות תלוי זה בזה כמשי"ת. ותחילה נברר את הקושיא הראשונה בעז"ה.

**ב.** והנה משמע בדברי הרע"א שהקשה מסברא שלמסקנא שלומדים מהפס' של יערת הדבש פשיטא שאין חילוק בין אם הכורת מונחת ע"ג קרקע או ע"ג יתידות דבכל גווני הויא מחוברת.

ולא הבנתי את קושייתו, דאפשר להבין את סברת הרע"ב שכל החידוש של יערת הדבש הוא באופן שהכורת מונחת ע"ג קרקע שכיון שיש לה קצת שייכות לקרקע חשיבא כקרקע והתחדש שאע"פ שאין לה חיבור גמור לקרקע בטיט אעפ"כ נחשבת חלק מהקרקע אבל אם הכורת מונחת ע"ג יתידות שאין לה שייכות לקרקע כלל לא אמרי' בזה דהוי כקרקע, ואמאי פשיטא לרע"א שאין לחלק בזה.

ונראה דיש לחקור מהו גדר הדין שהתחדש בפס' של יערת הדבש, האם התחדש בזה שהכורת טפילה לקרקע ונחשבת חלק ממנה או דלמא התחדש בזה שיש לכורת את כל הדינים של הקרקע אפי' שאינה כחלק מהקרקע דהכורת עצמה דינה כקרקע. ונראה שהרע"א הבין כמו הצד השני שיש לכוורת דינים של קרקע ולכך הקשה שאין סברא לומר שצריך שתהיה מונחת ע"ג הקרקע דלא שייך כלל לשייכות של הכוורת לקרקע.

אך בדברי הרע"ב שסובר שכל החידוש של כוורת הוא רק כשמונחת ע"ג קרקע, לכאו' מוכח שגדר הדין של כוורת הוא שנטפלת לקרקע אפי' שלא מחוברת לקרקע ולכך צריך שיהיה עכ"פ מונח ע"ג קרקע.

**ג.** והנה הראשונים נחלקו האם הדין של יערת הדבש נאמר רק על הדבש שנחשב כמחובר אבל הכורת לא נחשבת מחוברת או דלמא נאמר בפס' זה שאף הכורת נחשבת מחוברת.

דהתוס' כתבו (בדף ס"ה:) וז"ל 'אבל לבסוף דמסקינן טעמא משום דאיתקש ליער קאי אדבש שבתוך הכוורת ולא חיישינן בחיבור הכוורת', מבואר דמיירי רק על הדבש שבכורת. וכך נקט הרע"א על המשניות בפשיטות דקאי רק על הדבש, ועי' ברע"א שהובא בתפא"י שדייק כך את דברי התוס' שהבאנו, וכתב שכ"מ מדברי הרמב"ם בפכ"א מהל' שבת.

אך הרשב"ם כתב בדף ס"ו. 'ה''ג התם אמר רבי אלעזר מאי טעמא דר''א. דחשיב לכוורת דבורים כמחובר דכתיב ויטבול אותה ביערת הדבש' משמע שאף הכורת נחשבת מחוברת וכ"מ בשיטמ"ק בשם הרא"מ שם. והרא"ש בשביעית כתב וז"ל 'דמן הדין ע"י הדבש חשיבי כמחובר ואפילו שלא במקומה' ומשמע שע"י הדבש נחשב שאף הכורת מחוברת.

ויל"ע לדעת הרשב"ם והרא"ש מהו המקור לזה שהכוורת נחשבת מחוברת הרי בפס' לא נאמר אלא שהדבש נחשב מחובר וכמו שנקטו התוס' והרע"א בפשיטות ומנ"ל שהכורת נחשבת מחוברת.

ונראה שהרשב"ם אזיל לשיטתו שגדר הדין של יערת הדבש הוא שהדבש טפל לקרקע וא"כ מהפסוק עצמו מוכרח לומר שהכורת ג"כ נחשבת מחובר דאל"כ אין מקום לומר שהדבש יחשב מחובר עד כמה שהכורת אינה מחוברת.

וסברא זו מצאנו ברע"א שהובא בתפא"י, שכתב להוכיח מדברי התוס' של"צ שהכורת תהיה מונחת ע"ג קרקע ממש"כ תוס' שרק הדבש מחובר ולא איכפ"ל שהכורת מפסיקה בין הדבש לקרקע וא"כ ה"נ לא איכפ"ל שהכורת מונחת ע"ג יתידות, [והתפא"י נחלק על סברא זו ע"ש], ולהאמור יוצא שאדרבה זהו המקור של הרשב"ם לומר שגם הכורת נחשבת מחוברת מהפס' של יערת הדבש דאל"כ אף הדבש עצמו לא היה מחובר ובהכרח שגם הכורת נחשבת מחוברת ודלא כהתוס'.

**ד.** ועתה נבוא לברר את הקושיא השניה של הרע"א על הרע"ב, שהקשה למה כשחברו בטיט הוי כקרקע לכו"ע הרי מבואר בסוגיא בב"ב שהדין של כורת דבורים שחיבר בטיט תלוי במח' בחקקו ולבסוף קבעו דקי"ל דלא הוי מחובר, ורק לדעת ר"א התחדש למסקנא שהדבש כקרקע, וא"כ לרבנן שחולקים על הפס' של יערת הדבש לא הוי מחובר אפי' שחברו בטיט. ועי' תפא"י מה שתירץ ולא הבנתי כעת.

והחזו"א (סוף עוקצין) הוסיף להקשות שאפי' אי נימא שתלוש ולבסוף חברו הוי מחובר, עדיין קשיא על הדין שהרודה ממנה בשבת חייב חטאת שהרי הדבש שבתוכו בודאי לא הוי מחובר כשחיבר את הכורת בטיט כמו הרודה פת מהתנור, כמבואר בתוס' בדף ס"ה: שכתבו שהו"מ למימר ולטעמיך, וא"כ איך כתב הרע"ב שבחברו בטיט לכו"ע הוי מחובר ומשמע שהוא לגבי כל הדינים של המשנה והרי הרודה בודאי אינו חייב.

[והתפא"י בשביעית דחה ע"פ הירושלמי שלגבי דבש יש סברא שהיינו רביתיה ולא הוי כמו רודה פת בתנור. ויל"ע שהירושלמי אמר חילוק זה לאחר שהתחדש בפס' של יערת הדבש שהוא כקרקע (וצ"ל שהירושלמי בא לבאר את טעם החילוק שהתחדש בפס') אבל לפי ההו"א שאין פסוק לא מצאנו מקור לחלק ביניהם].

ותירץ החזו"א שרבנן גם דורשים את הפס' של יערת הדבש שהתחדש בזה שכורת דבורים חשיבא כמחובר אלא שרבנן סוברים שהפס' נאמר רק כשחיבר את הכורת לקרקע בטיט ור"א דורש את הפס' אף כשלא חיבר בטיט, ולכך לא קשיא דהוי תלוש ולבסוף חברו דלגבי כורת התחדש בפס' שנחשב מחובר לכו"ע ואף רבנן מודו למסקנת הגמ' שבכורת דורשים את הפסוק של יערת הדבש.

ועפ"ז תירץ את הקושיא מהרודה דבש, שלרבנן התחדש שגם הדבש נחשב מחובר עד כמה שהכורת מחוברת בטיט וא"כ לא דמיא לרודה פת מהתנור, דכמו שלר"א כורת דבורים נחשבת מחובר והרודה ממנה חייב כך לרבנן הכורת נחשב מחוברת עד כמה שחברו בטיט וממילא הדבש נמי הוי כקרקע והרודה ממנה חייב.

**ה.** ונראה שהרע"א שלא הסכים לתירוץ זה אזיל לשיטתו, שסובר שלא התחדש בכורת שנחשבת כמחוברת לקרקע אלא נאמר בדין של כורת שיש לה דינים של קרקע ולכך א"א לומר שלרבנן התחדש שהיא כקרקע רק כשמחוברת בטיט דהדין קרקע הוא על עצם הכורת ולא מחמת שייכותה לקרקע.

ונמצא שהרע"ב לשיטתו שסובר שגדר הדין בכורת הוא שטפילה לקרקע, ולהכי ס"ל שאף לרבנן התחדש שהכורת טפילה לקרקע באופן שמחוברת בטיט.