יורה דעה צ - ציונים ומראי מקומות הדפסה מחודשת ערב שבועות
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / איסור והיתר - הרב אברהם שלייפר

בעזרת השם יתברך

**כמה הערות ומ"מ בסוגיא**

א, **בישול הכחל בפי שישים**

כתבו התוס' (ד"ה אינו) שגם לרש"י שאוסר אף בדיעבד בבישול ללא קריעה, אם יש בקדירה (ללא בשר) פי שישים מהכחל, הרי זה מותר. וכתבו שכך אפשר להעמיד את הברייתא של "כחל שבשלו מותר" – כשיש פי שישים מהכחל. ועי' **מהר"ם** שהקשה, אם כן היאך יש ראיה מהברייתא נגד הל"ב. עיי"ש. וראה **ברש"ש** שחלק על כל הקושיא[[1]](#footnote-1). [ועי' ברש"ש שם שנשאר בצ"ע מה הקושיא מהברייתא הנ"ל, על ר"נ דשרי בצליה לכתחילה, הא כאן ודאי יהיה אסור לכתחילה מדין ביטול איסור. ויש לפלפל בקושייתו, **ודוק.**]

ב, **בישול הכחל בבשר**

מבואר בסוגיא בדף צ"ז: שכאשר מבשל הכחל עם בשר ללא קריעה, אף אם יש שישים בבשר כנגד הכחל, והבשר מותר, הכחל עצמו אסור אף בדיעבד. ויש לדון בחומרת איסור זו הן לרש"י והן לתוס'.

לרש"י – דהא ייסד לן רש"י שהחלב כל עוד לא פירש מהכחל אין לו כלל דין חלב, וממילא צ"ע אמאי החמירו כאן לאסור. הלא החלב שיצא התבטל מיד, וכל שיש כאן זה רק את החלב שנשאר בפנים שקבל טעם בשר, וצ"ע[[2]](#footnote-2). ולר"ת – דהא הסביר ר"ת שסיבת החומרא בבישול עם בשר היא משום שהבשר האחר משתנה טעמו. וזה אינו שייך בכה"ג שהבשר עצמו מותר ורק הכחל אסור, דהכחל בעצמו לא השתנה טעמו. ועל כן הגיה **המהר"ם** בדברי התוס' שהחסרון הוא מה שהבשר נותן טעם בחלב. ועדיין מחודש דלכאורה סו"ס טעם החלב אינו משתנה, דגם קודם לכן היה בו טעם בשר מחמת הכחל עצמו. (והביאו ב"עוז והדר" שבספר באה"מ יישב גירסא דידן, ולא היה לפני.)

ג, **ביאור הל"ב אליבא דר"ת**

ביאור דעת הל"ב אליבא דר"ת, וההכרחים לכך מתוך הסוגיא, קצת סתומים בדברי התוס' (סוד"ה ההוא לקדירה). ועי' בזה **במהרש"א** (שלמד שאליבא דהרא"ש יש ביאור אחר לל"ב בדעת ר"ת) **ובנימוקי הגרי"ב** על המהרש"א (שמתוך דבריו עולה ביאור העניין).

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | **בישול בבשר** | **בישול** | **צליה** |
| **ללא קריעה** | רש"י: אסור בדיעבד.  ר"ת: אסור בדיעבד.  רי"ף: אסור בדיעבד. | רש"י: אסור בדיעבד.  ר"ת: אסור לכתחילה.  רי"ף: אסור לכתחילה, ושתי לישנות אם מותר בדיעבד, והלכה דמותר | רש"י: לכתחילה אסור ובדיעבד מחלוקת שתי לישנות דרב והלכה דמותר. ולר"נ מותר לכתחילה.  ר"ת: אסור לכתחילה.  רי"ף: מותר לכתחילה |
| **קריעה כל שהיא** | רש"י: אסור בדיעבד  ר"ת: מחלוקת הלישנות והלכה שמותר בדיעבד.  [רי"ף: אסור בדיעבד.] | רש"י: אסור בדיעבד.  ר"ת: לל"ק מותר לכתחילה. לל"ב אסור בדיעבד.  רי"ף: אסור לכתחילה ושתי לישנות אם מותר בדיעבד והלכה דמותר | רש"י: מותר לכתחילה  ר"ת: לל"ק מותר לכתחילה. לל"ב אסור בדיעבד.  רי"ף: מותר לכתחילה |
| **שתי וערב וטיחה בכותל** | רש"י: אסור לכתחילה.  ר"ת: מותר לכתחילה  [רי"ף: מותר לכתחילה.] | רש"י: מותר לכתחילה.  ר"ת: מותר לכתחילה.  רי"ף: מותר לכתחילה | רש"י: מותר לכתחילה  ר"ת: מותר לכתחילה  רי"ף: מותר לכתחילה. |

בעזרת השם יתברך **"ערב ראש חודש סיון"** – התש"פ

**קצת הערות ומראי מקומות לסוגיא בדף צ"ז**

**"כחל בשישים"** –

עי' **תוס' צ"ט**: דלשיטת רש"י מיירי כאן אף בבישול הכחל לבד, ואילו לתוס' (וש"ר) מיירי דווקא בבישול עם בשר. אבל בישול לבד מותר בדיעבד גם ללא ביטול ברוב.

**"וכחל עצמו אסור"** –

וזה גם אליבא דרש"י מיירי דווקא בבישול עם בשר, כמבואר בתוס' שם.

**"כחל מן המנין... וכחל עצמו אסור"** –

כאן עמדו הראשונים היאך ייתכן שהכחל עצמו אסור ובכל זאת מצטרף לביטול. ראה **תוס', רשב"א** בתורת הבית (ב"ד ש"א [מ"ז:, פסקאות מ"ו מ"ז])) **ורא"ה** שם, **ר"ן** כאן. (ודברי **הרש"י** סתומים קצת, ועי' מלא הרועים [בילקו"מ] שכתב שדעת רש"י כהתוס'.)

**והרמב"ם** (הלכות מאכלות אסורות פט"ו הלי"ח) הוציא מכאן יסוד כללי לכל איסורים דרבנן – וכמו שהביאו הראשונים הנ"ל בשמו.

[ויש להעיר שאם לא אמרינן חנ"ן בשאר איסורים, לכאורה קושיית הראשונים אינה קשה כלל – ראה **רעק"א** על השו"ע על הט"ז סק"ד.]

**"נפל לקדירה אחרת"** –

דנו הראשונים האם גם בקדירה האחרת מצטרף הכחל לשישים. ונידון זה מתחלק לשניים: א, כאשר בקדירה הראשונה היה שישים כנגד הכחל, ונאסר הכחל לבדו. ב, כאשר בקדירה הראשונה לא היה שישים כנגד הכחל, ונאסרה הקדירה כולה. ראה **רשב"א ורא"ה** שם, **ובר"ן** הנ"ל.

**"כי משערינן בדידיה משערינן או במאי דנפק מיניה משערינן"**

ראה רש"י, ועי' **מ"מ ולח"מ** על **הרמב"ם** פ"ט הלי"ג, שלרמב"ם פשט אחר בגמ', עיי"ש היטב. והביאם **הגר"א** בביאורו כאן אות י"א.

**תוד"ה "וכחל מן המניין"** –

* קושיית **רעק"א** בגליון הש"ס, מה שייך אפשר לסחטו אסור עד כמה שאין החלב בלוע בבשר. ראה **יד יהודה** מה שכתב בזה.
* הקשו חו"ר בית מדרשנו, אמאי מבואר בתוס' שאם יהיה בתחילה טעם של חלב בבשר הכחל, יתחנ"ן הכחל, הלא מבואר בתוס' לקמן (ק. ד"ה בשקדם וסלקו) שכל שלבסוף יתפשט הטעם בשווה בין כל החתיכות, ולא יישאר בחתיכה עצמה, לא אמרינן חנ"ן.

1. ולכאורה דברי הרש"ש נסתרים מדברי התוס' בדף צ"ז – הערת הגר"י ברגר שליט"א. וצ"ע. [↑](#footnote-ref-1)
2. ושו"ר שגם הבדי השלחן נשאר בזה בצ"ע. אמנם עי' חוו"ד ויד יהודה מה שכתבו בזה. [↑](#footnote-ref-2)