13 שחיטת דרום
קטגוריות: ש_ס / מו מעילה / מעילה עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

אור ליום ועש"ק ויקרא י' אדר ב' תשס"ג

א] מעילה ד"ב:, איבעיא להו עלו מהו שירדו, רבה אמר אם עלו ירדו רב יוסף אמר אם עלו לא ירדו, אליבא דר' יהודה דכו"ע לא פליגי דאם עלו ירדו, כי פליגי אליבא דר"ש, רב יוסף כר"ש, ורבה אמר לך ע"כ לא קאמר ר"ש אלא בניתנין למטה שנתנן למעלה או בניתנין למעלה שנתנן למטה וכו', אבל הכא כיון דשחטן בדרום כמאן דחנקינון דמי, ע"כ.

וצ"ב בדעת רב יוסף, מ"ט תלי דין שחיטת דרום בפלוגתא דר"י ור"ש, הרי שחיטת דרום יש לה הכשר בקדשים קלים, וא"כ הרי דאף לדעת ר"י ????, ומנ"ל דלר"י שחיטת דרום תרד, (הרי איכא רק ג' מיעוטי, דממעטי' מיניהו שחיטת לילה ונשפך דמה ויצא דמה), והא דאמרי' דלר"י תרד, היינו דהוי כשחיטת חוץ וע"כ ל"מ בי' הא דיש לו הכשר במקום אחר, וא"כ מ"ט לדעת ר"ש לא תרד, הרי גם לר"ש בעי' שיהא לזה הכשר במקום אחר, ואי לדעת ר"י ל"מ בשחיטת דרום מה דיש לו הכשר במקום אחר כיון דהוי זה כשחיטת חוץ, א"כ מ"ט לר"ש מהני בזה מה דיש לו הכשר במקום אחר, ועשפ"א שהאריך לתמוה בזה.

ומצינו בזה כמה דרכים בד' הראשונים, וכמו שיתבאר בעז"ה, **א'**, ז"ל המפרש, אליבא דר"י דאמר התם בפ' המזבח מקדש זאת היא העולה הרי אלו ג' מיעוטים, פרט לשנשפך דמה ושלנה ושיצאה וניתנין למטה שנתנן למעלה וניתנין למעלה שנתנן למטה שאם עלו לא ירדו, כו"ע לא פליגי דהני נמי אם עלו לא ירדו, כי פליגי אליבא דר"ש וכו', רב יוסף כר"ש, דכ"ה דאמר ר"ש הניתנין למטה שנתנן למעלה וכו' דהיינו שנוי מקום מתן דמים שאם עלו לא ירדו, ה"ה נמי היכא דשני במקום שחיטה ששחטן בדרום שאם עלו לא ירדו וכו'.

והנה מבו' בד' המפרש, דלדעת ר"י אף בניתנין למטה שנתנן למעלה וכו', אם עלו ירדו, וכ"ה גם בפי' רגמ"ה, ז"ל, אליבא דר' יהודה וכו', דאפי' בשנוי מקום מתנות אם עלתה תרד, ע"כ, והצ"ק מחק תיבות אלו מד' המפרש, אך אחר שמצינו כן להדיא בפי' רגמ"ה, לכאו' א"צ להגי' בד' המפרש, והנה אמנם בזבחים דכ"ז: אמרי' להדיא דמודה בזה ר"י דאם עלו לא ירדו,[[1]](#footnote-2) אך צ"ל דסוגיא דמעילה פליגא וס"ל דפליג ר"י גם בזה, ולא ס"ל להא דמדייק בזבחים שם מדקתני מיהא הניתנין למטה וכו' ולא פליג ר"י, וצ"ע, וכנר' היינו, דכ"ה דנתמעט מקרא שחיטת לילה, הגם דאית לי' הכשר באברים ופדרים, ול"מ בעבודות דם מה דיש לו הכשר במקום אחר, ה"נ בשנוי מקום מתן דמים ל"מ מה דיש לו הכשר במקום אחר, ול"ד לקבלת וזריקת טמא דאף לר' יהודה אעל"י, משום דיש לו הכשר בעבודת ציבור, משום דרק שלא בהכשרו מהכשרו לא ילפי', וע"ד שאמרו בזבחים דס"ח: דוכי ילפי' שלא בהכשרו מהכשרו, אך שלא בהכשרו משלא בהכשרו שפיר ילפי', וע"כ בטמא שפיר יש להכשיר מכח הא שהוא כשר בציבור, דהוי נמי שלא בהכשרו, ועד"ז נ' גם לגבי שלא לשמה בפסח וחטאת, דמודה בזה ר' יהודה דאעל"י, דילפי' משאר קרבנות, דהוי זה נמי שלא בהכשרו, דהרי אף בשאר קרבנות שחיטת שלא לשמה הויא שלא בהכשרו, (אך בתוס' זבחים דפ"ד: ד"ה ומוציא, מ' דשל"ש בשאר קרבנות חשיב בהכשרו, עיי"ש וצ"ע).

ולדעת המפרש והרגמ"ה, מבו' בפשוטו מש"א דאליבא דר"י כו"ע ל"פ דשחיטת דרום תרד ופליגי אליבא דר"ש, דהיינו דלר"י דס"ל דבשנוי מקום מתן דמים אם עלו ירדו, ה"נ בשנוי מקום השחיטה אם עלו ירדו, דבעבודות דם ל"מ מה דיש לו הכשר במקום אחר, דלא ילפי' בזה שלא בהכשרו מהכשרו, וכנ"ל, ורק אליבא דר"ש דס"ל דבשנוי מקום מתן דמים אעל"י, האו דפליגי רבה ורב יוסף אם ה"נ בשנוי מקום השחיטה לא ירדו.

[ונ"פ דהמפרש ורגמ"ה שפירשו כן, דסוגיא דילן ס"ל דבשנוי מקום מתן דמים לר"י תרד, ודלא כסוגיא דזבחים, מלבד מה דמוכח כן מהא דפשיטא להגמ' דלר"י שחיטת דרום תרד, וכנ"ל, הוא מכח מש"א בסוגיין דרבה אמר לך ע"כ לא קאמר ר"ש אלא בניתנין למטה וכו', וכבר הק' התוס' דאמאי שבק נשחטה בלילה וכו' דפליגי בהו ר' יהודה ור"ש, ונקט ניתנין למעלה שנתנן למטה דאף ר' יהודה מודה דלא ירדו, ומזה הוכיחו המפרש ורגמ"ה, דס"ל לסוגיא דמעילה דפליג ר' יהודה אף בשנוי מקום מתן דמים, וז"ב].

וכדרך זו, נ' שכ"ה גם דעת הרמב"ם, שפסק בפ"ג מפסוהמ"ק ה"ז בשחיטת דרום דאעל"י, ותמהו המפרשים דהרי בסוגיין אמרו דלדעת ר' יהודה כו"ע לא פליגי דשחיטת דרום תרד, וא"כ הרמב"ם דפסק כר"י, הי' לו לפסוק בשחיטת דרום שתרד, וכ' הלח"מ שם, דס"ל להרמב"ם דסוגיא דזבחים דכ"ז: שאמרו דלא פליג ר' יהודה בשנוי מקום מתן דמים, פליגא אסוגיין דס"ל דפליג בזה ר' יהודה, וכל מש"א בסוגיין דאליבא דר"י כו"ע לא פליגי דאם עלו ירדו, הרי היינו משום דלמה דס"ל בסוגיין דלר' יהודה בשנוי מקום מתן דמים אם עלו ירדו, ה"נ ודאי דשחיטת דרום תרד דדמיא לשנוי מקום מתן דמים דלדידי' אם עלו ירדו, אך לסוגיא דזבחים דבשנוי מקום מתן דמי מודה ר"י דאעל"י, הרי דה"נ בשחיטת דרום לא תרד, דהרי איתותב רבה שמחלק ביניהם, דכיון דאיתותב רבה, ומסקינן דלדעת ר"ש שחיטת דרום לא תרד, ה"נ לדעת ר"י לא תרד, דמהיכ"ת דפליגי בזה, אחר דמודה ר"י לר"ש דבשנוי מקום מתן דמים אעל"י, ועכ"פ מבו' לפ"ז שהרמב"ם מפרש לסוגיין כפי' המפרש והרגמ"ה.

ב] **ב'**, בתוד"ה אליבא דר"י, ז"ל, דהשתא גבי נשחט בלילה דלא שחט בדרום קאמר ירדו, כ"ש היכא דשחט בדרום דשינה מקומו דירדו, עכ"ל, והיינו דכיון דס"ל לר"י דנשחטה בלילה תרד, כ"ש דבשחיטת דרום דשינה המקום תרד, דשנוי מקום גרע טפי משנוי הזמן, וצ"ע בזה, דהרי בגמ' בע"א אמרו דאי תני דרום הו"א האי יממא דבר הקרבה הוא, אבל שחט בלילה וכו' לילה לאו זמן הקרבה הוא, והרי דפסול לילה גרע טפי מפסול דרום, שו"ר שעמד בזה המרכה"מ רפ"ג מהל' מעילה.

ויל"פ ד' התוס' בתרי אנפי, די"ל דהיינו דכיון דשחיטת דרום גרע טפי משחיטת לילה, הרי דבכלל הא דממעט ר"י שחיטת לילה, נכלל נמי שחיטת דרום דגרע מיני', אך צע"ק, דכיון דשחיטת דרום גרע טפי, א"כ מנ"ל לר"י למעט אף שחיטת לילה, הרי איכא לאוקמה לקרא למעט שחיטת דרום לחוד, והק' כן בפי' קדמון ב' בסוגיין, וצ"ל דמסתברא לי' לר"י שאין לחלק בזה, וע"כ ממעט לתרוייהו, אך יל"פ עוד, דכיון דשחיטת דרום גרע משחיטת לילה, א"כ הרי דמהא דממעט ר"י שחיטת לילה ולא ממעט מינה שחיטת דרום דגריעא מיני', בע"כ דס"ל דשחיטת דרום פשיטא דתרד ול"ב קרא למעוטי, אך צ"ע, דכיון דלדעת ר' יהודה מוכח דס"ל דשחיטת דרום ל"ב קרא למעוטי, א"כ מנלן דר"ש פליג ע"ז, ואפשר דהיינו מכח מתניתין דזבחים דמוכיח מינה רב יוסף לק' ד"ג. דלר"ש שחיטת דרום לא תרד, ושמעתי לומר עוד בזה, לפמש"כ התוס' בזבחים דפ"ד. ד"ה פרט, דרובע ונרבע ל"ב מיעוט לר' יהודה, (אך השטמ"ק שם פליג ע"ז, וכן פליגי ע"ז התוס' שם בדס"ח. והתוס' בנדה ד"מ: עי' בדבריהם), והרי דפליגי בזה ר"ש ור"י, דלר"ש רובע ונרבע וכל דכוותיהו בעו מיעוט ולר"י לא בעי מיעוט, ולפ"ז הרי שמה"ט אף פליגי בדין שחיטת דרום, דלר"ש דאף רובע ונרבע בעו מיעוטא, א"כ ודאי דאף שחיטת דרום בעי מיעוטא, וכיון דמקרא דממעט רובע ונרבע אין למעט שחיטת דרום דעדיפא מינייהו, ע"כ ס"ל דשחיטת דרום לא תרד, אך לר"י דס"ל דרובע ונרבע ל"ב קרא למעוטי, שפיר י"ל דה"נ ס"ל דשחיטת דרום ל"ב קרא למעוטי, ומסברא הוי בזה הדין דתרד.

והנה בל' התוס' זבחים דס"ח: ד"ה אמר רב, מ' דהא דשחיטת דרום לר"י תרד, הוי זה מכח מיעוטא דקרא, ופי' שם דהא דממעט לה ר"י ול"ד לפסח וחטאת של"ש, הוא משום דדרום דמי לשחיטת חוץ דתרוייהו פסולי מקום נינהו, וכן נ' גם מד' התוס' בסוגיין ד"ה ורבה אמר לך, שחילקו לדעת ר"י בין פסול שנוי מקום בשחיטה שדינו דתרד, לפסול שנוי מקום בזריקה שדינו דלא תרד, ודימו ד"ז לפסול לילה, דבשנחטה בלילה לא תרד, ונ' להדיא מזה דדינא דשחיטת דרום דתרד לר"י, הוי דומיא דדינא דשחיטת לילה דתרד, אך בפי' קדמון ב' בסוגיין כ', דס"ל לר"י דפסול דרום אפי' מיעוט לא צריכא, והוכיח כן, משום דאי נימא דשחיטת דרום בעיא מיעוט, א"כ מנלי' לר' יהודה למעט אף שחיטת לילה.

[ויש לדון נפ"מ בזה, לפ"מ שדנו התוס' בכ"ד די"ל דבעוף לא ממעט ר' יהודה, ומודה בהנך פסולין דלא ירדו, ולפ"ז הרי אם נדון על דין שנוי מקום בעוף, הרי דזה תליא אם הא דלר' יהודה שחיטת דרום תרד הוי זה מכח מיעוטא דקרא, דלפ"ז בעוף דלא ממעט ר' יהודה, יהא הדין דאף בשנוי מקום לא ירד, אך אי נימא דהא דשחיטת דרום לר' יהודה תרד הוי מסברא, הרי דאף בעוף יהא הדין דירד בשנוי מקום, והתוס' בכ"ד נקטו דעולת העוף שמלקה למטה תרד לדעת ר' יהודה, וכדין שחיטת דרום, וי"ל או דס"ל דאף בעוף ממעט ר' יהודה, והתוס' בזבחים דס"ח. כ' דע"כ חד מיעוטא ממעטי' גם בעוף, או דס"ל דהא דשחיטת דרום לר' יהודה תרד, הוי זה מסברא, וע"כ אף בעוף כל ששינה מקום המליקה ירד].

ג] והנה אי נימא דהא דשחיטת דרום לר"י תרד, הוי זה מכח מיעוטא דקרא, צ"ב בזה, דהיאך ילפי' לשחיטת דרום ולשחיטת לילה שירדו מחד קרא, והרי לכאו' ב' דינים נפרדים הם, דהא דנשחטה בלילה תרד, הגם שיש לה הכשר באברים ופדרים, הוא כמש"כ התוס' בכ"ד, דלא ילפי' עבודות דם דם מאימורין שלא בהכשרו מהכשרו, והא דשחיטת דרום תרד הגם דאית לה הכשר בקק"ל, הוא משום דדמיא לשחיטת חוץ, ול"מ לזה הכשר במקום אחר, ויל"פ גם דהיינו, דכיון דחשיבא כשחיטת חוץ, ל"ח דאית לה הכשר במקום אחר, דהרי בקק"ל ג"כ אין הכשר לשחיטת חוץ, ואך דבקק"ל הוי מקומן אף בדרום ול"ה זה חוץ, וצ"ע אם י"ל כן.

ונ' לבאר בזה לדעת התוס' בסוגיין, דס"ל דגדר הדין דשחיטת לילה תרד לדעת ר' יהודה, אי"ז כלל כד' התוס' בכ"ד דלא ילפי' בעבודות דם דם מאימורין שלא בהכשרו מהכשרו, אלא היינו משום דס"ל דפסול שנוי זמן גרע, ול"מ לי' הכשר במקום אחר, כיון שלא הוקרב כלל בזמנו, וה"נ הוא בשחט בדרום, דפסול שנוי מקום גרע ול"מ לי' הכשר במקום אחר, וע"כ שפיר ילפי' לתרוייהו מחד קרא.

ונ' להוכיח כן בדעת התוס' בסוגיין דהא דשחיטת לילה תרד, אי"ז כלל משום דלא ילפי' עבודות דם מאימורין שלא בהכשרו מהכשרו, אלא משום דפסול שנוי זמן גרע ול"מ לי' הכשר במקום אחר.

דהנה לד' התוס' בכ"ד שפירשו דשורש דינא דר' יהודה הוא דלא ילפי' דם מאימורין שלא בהכשרו מהכשרו, אך דם מדם ילפי' שלא בהכשרו מהכשרו, וע"כ מכשרי' בניתנין למעלה שנתנן למטה וכו', הרי נ' פשוט, דכ"ה דנשחטה בלילה ס"ל לר"י דתרד, ה"נ נזרק דמה בלילה תרד, דהרי לא ילפי' דם מדם שלא בהכשרו מהכשרו, אך בחי' מרן הגרי"ז ליומא דכ"ט, כ' בדעת רש"י שם, דהא דנשחטה בלילה תרד הוי זה מיעוט מסוים בשחיטה, ובשאר עבודות שנעשו בלילה לא ירדו, וצ"ע.

אך בד' התוס' בסוגיין ד"ה ורבה אמר לך, מבו' דפליגי בזה, דהנה ז"ל התוס' שם, דמיירי הכא בעוף שעולתו למעלה ועשאה למטה, והכא לא מודה ר' יהודה משום דהוי כפסול דרום הלכך ירדו, דל"ד לניתנין למעלה שנתנן למטה דקאמר בזבחים דלא פליג ר' יהודה, דהתם מיירי בבהמה שהיתה לה שעת הכשר בשחיטה וקבלה, אבל בעולה"ע שלא הי' לה שום הכשר פליג ר' יהודה, כמו בנשחטה בלילה ונשפך דמה וכו', עכ"ל.

והנה מבו' בד' התוס', דכ"ה דשחיטת דרום חשיב שנוי מקום ופליג בזה ר' יהודה, ה"נ הי' בדין בניתנין למעלה שנתנן למטה שירדו לר' יהודה, ומה שמודה בזה ר' יהודה שלא ירדו, הוא משום דרק היכא שלא הי' לה שעת הכשר הוא דס"ל לר' יהודה דתרד, וע"כ בניתנין למעלה שנתנן למטה דהוי השנוי אחר שחיטה וקבלה לא פליג ר' יהודה, וצ"ע מזה על שי' התוס' בזבחים שמבו' בדבריהם שלא חילקו לדעת ר"י בין פסול שהיתה לו שעת הכשר לפסול שלא היתה לו שעת הכשר, וא"כ מ"ט ניתנין למעלה שנתנן למטה לא ירדו, ומ"ש משחיטת דרום שתרד, וית' בזה בעז"ה לק' סק"??, והנה הרי הא דשחיטת דרום לר' יהודה תרד כתבו התוס' דהוי זה בק"ו משחיטת לילה דתרד, וא"כ הרי כ"ה שכתבו התוס' דבשנוי מקום בזריקה לא פליג ר' יהודה, הרי בע"כ דה"נ בזריקת לילה לא פליג ר' יהודה, וכן מבו' גם מל' התוס' שכתבו דבעולה"ע שלא הי' לה שום הכשר פליג ר' יהודה, כמו בנשחט בלילה ונשפך דמה, והרי דהא דפוסל ר' יהודה בשחיטת לילה, הוא משום שלא הי' לו שעת הכשר, אך בזריקת לילה שהי' לה שעת הכשר לא פליג ר' יהודה, וז"ב, אך צ"ע במה שהוסיפו התוס' עוד נשפך דמה, דהרי בנשפך דמה פוסל ר' יהודה אף בנשפך אחר קבלה, וכמו שהוכיחו התוס' בנדה ד"מ:ד"ה ושנשפך דמה, עיי"ש, ובפשוטו צל"פ הטעם, דמה דמודה ר' יהודה בשהי' לו שעת הכשר, היינו רק בפסולין שיש להם הכשר במקום אחר, אך משא"כ בנשפך דמה דלי"ל הכשר במקום אחר, ס"ל לר' יהודה דירד אף שכבר הי' לו שעת הכשר, אך מ"מ צ"ע דמה דימו התוס' לזה דינא דשנוי מקום, דהוי רק בשלא הי' לו שעת הכשר, וצ"ע בזה.

וכן מבו' עוד בד' התוס' בסו"ד, ז"ל, לכן נ' למהר"פ, דהוצרך רבה להביא הא מילתא דניתנין למעלה שנתנן למטה וכו', ועדין הי' קשה לו לרבה מניתנין למעלה שנתנן למטה, וכ"ת מה ענין שינוי זריקה לשינוי שחיטה דגבי דרום, דהא בהא דניתנין למעלה שנתנן למטה אף ר"י מודה משום דהוי פסול בזריקה, אבל הכא גבי דרום הוי פסול בשחיטה, הא לאו מילתא היא, דלר"ש מהני פסול בשחיטה כמו פסול בזריקה לר' יהודה, דהא בנשחט בלילה דאמר ר"י ירדו קאמר ר"ש דלא ירדו, וא"כ מעתה יש לנו לדמות שחט בדרום לר"ש, לניתנין למעלה שנתנן למטה, וא"כ תיקשי לרבה, לכך הוצרך לחלק בין ניתנין למעלה שנתנן למטה לשחט בדרום וכו', עכ"ל, והיינו דהגם דבניתנין למעלה שנתנן למטה אף ר"י מודה, אך הרי היינו משום דבדינא דר' יהודה לא נתמעט רק בפסול שלא הי' לו שעת הכשר, אך אילו אף ר"ש מודה דשנוי מקום גרע טפי, הרי שלא הי' לזה להועיל אף בזריקה, דבדינא דר"ש ליכא נפ"מ אם הי' לו שעת הכשר או לא, דהרי לר"ש בכל הפסולין ל"ב שיהא שעת הכשר, וא"כ מדשחיטת דרום תרד, בע"כ דשחיטת דרום גרע מכל הפסולין, וא"כ הי' בדין דאף היכא שהי' לו שעת הכשר נמי יהא הדין דתרד.[[2]](#footnote-3)

והנה מבו' להדיא בד' התוס', דהא דשחיטת לילה תרד, הוי זה רק בשחיטה, שהרי כתבו דלר"ש מהני פסול בשחיטה כמו לר"י בזריקה, דהא בנשחט בלילה דאמר ר"י ירדו אמר ר"ש לא ירדו, ולהדיא בדבריהם דבזריקה בלילה אף לר' יהודה לא ירדו, וז"ב.

ומזה מוכח דס"ל להתוס' בסוגיין, דהא דנשחטה בלילה תרד לר' יהודה, אין הטעם משום דלא ילפי' עבודות דם שלא בהכשרו מהכשרו, דא"כ הרי הי' בדין דאף זריקת לילה תרד, אלא הוי הטעם משום דפסול שנוי זמן גרע כיון שאי"ז כלל זמן הראוי להקרבה, ול"מ לי' הכשר במקום אחר, וע"כ כ"ז הוא רק בפסול בשחיטה שעדין לא הי' לו שעת הכשר, ומשא"כ בפסול בזריקה שכבר הי' לו שעת הכשר, וחיילא בי' ההקרבה, שפיר מהני בי' הכשר במקום אחר, וז"ב בדעת התוס'.

ד] והנה לדעת התוס' בזבחים שאין מחלקים לר' יהודה בין פסול שהי' לו שעת הכשר לפסול שלא הי' לו שעת הכשר, צ"ע דא"כ מ"ט בניתנין למעלה שנתנן למטה מודה ר"י דלא ירדו, ומ"ש מפסול שחיטת דרום דס"ל לר"י דתרד.

ובפשוטו צ"ל בדעת התוס', וכן מ' מד' התוס' בזבחים דפ"ד. ד"ה הניתנין, דס"ל דהגם דבכל הפסולין שנתמעטו לדעת ר"י ל"ש לן בין פסול בשחיטה לפסול בזריקה, מ"מ בדינא דשחיטת דרום שתרד, היינו דוקא בשחיטה ולא בזריקה, דהרי פסול שנוי מקום אי"ל הכשר במקום אחר, והא דס"ל לר' יהודה דתרד, הוא משום דדמי לשחיטת חוץ, וכמו שפי' התוס' בזבחים דס"ח: ודפ"ד., והיינו דכיון דהוי כשחיטת חוץ וכמאן דחנקינהו, ל"מ לי' כלל הכשר במקום אחר, ואשר ע"כ ל"ש כ"ז רק בפסול בשחיטה, אך כל שנשחט כהלכתו וכבר חיילא בי' הקרבה, הרי שאף ששינה מקום הזריקה, שפיר מהני לזה הכשר במקום אחר.

ומצינו הדברים מפורשים בתוס' זבחים דס"ח:, ז"ל, והא דאמרינן בשחיטת דרום דירדו לרבי יהודה פ"ק דמעילה, אע"ג דאית לי' הכשירא בקדשים קלים, ודמים שלמטה למעלה לא ירד אף לר' יהודה, מ"מ כיון דשחיטתן חוץ למקומן חשיבי כשוחט חוץ והוו כמאן דחנקינהו דמי, עכ"ל.

סימן זה לא זכינו לסיומו, ובל"נ אי"ה עוד אשוב ואשנה פרק זה

1. והתוס' בזבחים דפ"ד. הוכיחו דלא פליג ר"י בניתנין למעלה שנתנן למטה, מסוגיא בדכ"ז: הנז', והוכיחו כן עוד ממש"א שם בדל"ו. דלא פסל ר"י במחשבה דלמטה למעלה ולמעלה למטה, כ"ה דפסל במחשבת הינוח, משום דר' יהודה לטעמי' דאמר שלא במקומו כמקומו דמי, עכ"ד, ולכאו' ק' מזה ע"ד המפרש ורגמ"ה בסוגיין, וי"ל כמו שנ' מד' פיהמ"ש להרמב"ם שם, דמכוון הגמ' שם הוי דין מסוים בדין מחשבת הינוח, וצ"ע שם.

   אמנם נ' פשוט בדעתם, דאה"נ לר"י גופי' דס"ל דשלא במקומו כמקומו דמי, הרי דל"ש כלל לדון בניתנין למעלה שנתנן למטה שיהא הדין דירדו, דהרי הזריקה כשרה היא, ומש"א בסוגיין דלר"י ניתנין למעלה שנתנן למטה ירדו, היינו למ"ד דשלא במקומו לאו כמקומו דמי, דלדידי' הוי הדין דירדו, והתוס' בזחים שהוכיחו מזה דמודה בזה ר"י דלא ירדו, נ' שהוא עפמש"כ התוס' בזבחים דכ"ז:, לפרש בסוגיא דהתם, דלא אמר ר"י דכמקומו דמי רק לענין מחשבה הוי כמקומו כיון דמהניא הזריקה לענין דאם עלו לא ירדו, עכ"ד, וע"כ שפיר הוכיחו מזה התוס' דמודה בזה ר"י דלא ירדו אף אם שלא במקומו לאו כמקומו דמי, וז"ב. [↑](#footnote-ref-2)
2. ואמנם צ"ע, דהרי לר"ש ל"ב זריקה כלל, ואפי' נשפך דמה לא תרד, וא"כ הגם דס"ל דפסול שנוי מקום גרע, מ"מ לכאו' לא גרע שנוי מקום דזריקה מהיכא דלא זרק כלל, וכיון שאף בנשפך דמה לא תרד, לכאו' ל"ש כלל לדון על שנוי מקום זריקה.

   אמנם נ' בכונת התוס', דהרי עיקר קו' התוס' היתה דמה מיתי מניתנין למעלה שנתנן למטה הרי בזה גם ר"י מודה, וע"ז שפיר תי' התוס', דהגם דמודה בזה ר"י, מ"מ אי נימא דשחיטת דרום אף לר"ש תרד, והרי דשנוי מקום גרע משאר פסולין, הרי שממילא הי' בדין דבשנוי מקום בזריקה תרד לדעת ר' יהודה, דהגם דמחלק ר' יהודה בין היתה לו שעת הכשר ללא היתה לו, היינו רק בהנך פסולין שנתמעטו לדעתו מקרא, אך בשחיטת דרום שנתמעט גם לדעת ר"ש, הרי אין מקום לחלק בזה, והאמנם דלדעת ר"ש גופי' ל"ש לדון בשנוי מקום דזריקה, כיון דל"ב לזריקה כלל, אך לדעת ר"י דבעי' לזריקה, הרי שהי' בדין דבשנוי מקום דזריקה תרד, וזהו מה דמיתי מינה, דהגם דמודה בה ר' יהודה, מ"מ הא גופא תיקשי מ"ט מודה בזה ר"י, וכמש"נ, ואמנם אכתי צ"ע לישנא דגמ' דמשמע דהוצרכנו לחילוק זה גם לדעת ר"ש גופי'.

   ואולי י"ל דאף לדעת ר"ש גופי' נפ"מ בזה לדין קלטי' מזבח בניתנין למעלה שנתנן למטה, דהגם דס"ל לר"ש דנשפך דמה לא תרד, מ"מ י"ל דאי פסול דשנוי מקום גרע, הי' בדין דניתנין למעלה שנתנן למטה לא יהא בזה דין קלטי' מזבח, ואכמ"ל בזה, אך בזבחים דכ"ז מבו' דפליגי אמוראי בזה בדעת ר"ש אי מודה לדין קלטי' מזבח בניתנין למעלה שנתנן למטה, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-3)