89 כללי ספק ספיקא ב - ס_ס המתהפך - רשימות
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תערובת תשע_ד

אור ליום ג' ו' תשרי תשע"ד

בד' הש"ך דין כ"ז נראה דדינא דמתהפך הוא ג"כ משום דהוי הכל שם א', עיי"ש שהביא מד' האגור להך מילתא דשם א', וכן נראה גם בד' הש"ך בסימן קפ"ז סקכ"ב דכייל בחדא לדינא דדין י"א ודינא דדין י"ג, וכ"נ גם בד' הש"ך בסימן ק"צ סקמ"ה דדינא דמתהפך הוא ג"כ משום שהכל א' הוא וע"כ הוא דאיכא למימר מיד שמא מהמקור בא על העד, - ונראה מזה, דיסוד דינא דשם א' הוא משום דמיד יש להסתפק שמא הי' ברצון, ול"ב בזה לב' ספיקות, וה"נ הוא בכל ספק ספיקא שאינו מתהפך, דמיד יש להסתפק שמא בעור או במיעוט קמא נפגמה, ומיד יש להסתפק שמא נשבר ויצא לחוץ, ומה דנתחדש בדינא דמתהפך, הוא דבדינא דשם א' א"א כלל להעמיד לזה כב' ספיקות, וכגון בספק פיתוי קטנה וספק אונס, כיון דהתירא דפיתוי קטנה הוא משום דהוי כאונס, הרי דהצד שכנגד הוי דהוי ברצון, ותו אין להסתפק שמא הי' באונס, ומשא"כ בהני גווני דאתינן עלה משום מתהפך, הרי מצינו תחילה להסתפק שמא נפגם במפרקת והצד שכנגד הוא שנפגם בסימנים, ואח"כ להסתפק אם נפגם במיעוט בתרא או במיעוט קמא, וע"ז הוא שבא דינא דמתהפך, דכיון דמצינו מתחילה להסתפק שמא במיעוט קמא ושמא בעור, ל"ה זה ספק ספיקא.

ועכ"פ לפ"ז נראה, דכל עיקר דינא דמתהפך, הוא רק בגוונא דבאמת הוי זה כשם א', ואך שבאנו לדון דעדיין מצינו להסתפק ספק א' בפנ"ע ואח"כ להסתפק בספק הב', אך כל דהוי באמת ב' ספיקות חלוקים, אף דבפועל אם נסתפק בספק א' תו א"א לנו להסתפק בספק השני, ל"ש בזה כלל דינא דמתהפך, דאדרבה כיון דצד האיסור מיוסד על ב' הנחות, הו"ל ספק ספיקא, - ולפ"ז צ"ע במש"כ הגרע"א דמהא דבנתקדשה יתירה על בת ג' שריא, מוכח דל"ב מתהפך, דאם בעינן מתהפך, יש להסתפק שמא ברצון, ותו אין להסתפק שמא לאו תחתיו, כיון דל"ש שיהא לאו תחתיו ברצון, ועד"ז הוא בכ"ד בד' האחרונים, ולפמש"נ בד' הש"ך יש לדון בזה, דכל דינא דמתהפך, הוא רק כשבאמת הוי הכל מתיר א', ובזה הוא דאמרינן דמצינו מתחילה להסתפק על האיסור, ועדיין צ"ע בביאור הדברים.

במה שחילק הש"ך בסוף דין ט"ו בין ספק נשבר ויצא לחוץ לספק נשבר הגף וניקבה הריאה, צ"ל דהיינו, דבנשבר הגף א"א מתחילה להסתפק שמא ניקבה הריאה, דאם לא נשבר הגף לא ניקבה הריאה, וא"א להעמיד ספק א' אם נשבר הגף וניקבה הריאה, כיון דהו"ל ב' גופים וב' מעשים, ומשא"כ בנשבר ויצא לחוץ מצינו להסתפק מתחילה שמא נשבר מחיים ויצא לחוץ, ועי' פמ"ג בדין י"ד שפירש דטעם החילוק מספק על, הוא משום דהתם הוי זה ב' מקומו, וע"כ א"א להסתפק מתחילה שמא נגע, ומשא"כ

בד' התו"י בכתובות ד"ט: מבו' דאף בספק בקי ל"מ משום דאי"ז מתהפך, ומבו' דגם בספק ריעותא מצינו להתחיל מהספק השני, וקשיא לפ"ז משליא דשרינן משום ספק ספיקא אף דאי"ז מתהפך, ומספק נכנס וספק נגע דשרינן משום ספק ספיקא אף דאי"ז מתהפך, ועי' בשיעור הגר"ר שליט"א מש"כ בזה.

בעיקר דינא דמתהפך, הק' הפר"ח דגם כשאי"ז מתהפך איכא רוב, ונקט לעיקר דל"ב מתהפך, ועי' יד יהודה בזה.

והנה לפ"ד האו"ה דעיקר התירא דספק ספיקא הוא משום דאיכא רוב צדדים, ודאי קשיא כן, דאף כשאינו מתהפך, מ"מ איכא רוב צדדים להיתר, אך אי נימא כמש"נ במק"א מד' המהרי"ט והפר"ח דאי"ז משום רוב צדדים, אלא הוא משום דספק קמא הוי כפלגא, וכיון דבספק זה עצמו יש צד היתר, ע"כ חשיב דאיכא רוב להיתר, הרי דשפיר י"ל דכל דמצינו מתחילה להסתפק את הספק השני ובספק זה ליכא צד היתר, חשיב דאיכא פלגא לאיסור.

ולהני קמאי דהתירא דספק ספיקא הוא משום דהו"ל ספק רחוק, ודאי דמתישב דינא דמתהפך, דכל שאינו מתהפך, ואחר שמסתפקים בספק השני א"א לחזור ולהסתפק בספק הראשון, אי"ז ספק רחוק.

בל' הרמ"ע מבו' דכל הא דבעינן מתהפך, הוא מספיקא, דשמא יש להתחיל מספק זה, והוא מדינא דספיקא דאורייתא לחומרא, ועי' פמ"ג דלפ"ז בדרבנן ל"ב מתהפך, והדגמ"ר כתב דלפ"ז לדעת הרמב"ם דספיקא דאורייתא לחומרא רק מדרבנן, לא בעינן מתהפך, ועי' פמ"ג אות כ"ה בתו"ד שנסתפק בזה, - ועיי"ש באות ל"ב שהוכיח מד' הש"ך דאף בדרבנן בעינן מתהפך, וכן הוכיח הגרע"א.

ולכאו' הי' מקום לדון, דאם כל ההיתר הוא משום ספק רחוק, הרי דכל דמצינו להסתפק באופן דאי"ז ספק רחוק, ליכא לעיקר ההיתר, וה"ז אסור בודאי, - אך אם ההיתר הוא משום רוב, דספיקא קמא הוי כפלגא וכו', שפיר י"ל דכיון דאם העמדת הספק היא באופן זה איכא רוב, ואם העמדת הספק היא באופן זה ליכא רוב, הוי זה ספק היאך לדון לזה, - ואך דגם בזה הי' מקום לומר, דה"ז תלוי בהפלוגתא אם הודאי מכריע את הספק, ודו"ק.