כו 5
קטגוריות: ש_ס / לט זבחים / זבחים - הרב יעקב ברגשטיין / פרק ב / כו

כו' ב'

גדר זשלב"מ.

גדר הזריקה המתרת את הבשר והאימורין. גרמ"ד דהגרי"ז דקדק ד' רש"י בד"ה לכפרה, דהיתר הבשר אינו בא כתוצאה מהא דנתקיימה זריקה כשירה בקרבן, דא"כ אינו מובן למה בזשלב"מ הבשר אינו ניתר, כיון דלא בעינן לזריקה ש'תתיר' אותו, והוא ניתר ממילא מעצם קיום הזריקה. [ואמנם דהיה אפשר לדחות דאה"נ ד'קיום זריקה בקרבן' ממילא דיוצרת היתר בבשר, אבל שאני הכא דאי"ז מעשה זריקה, ואיכא לזה שם של דין 'הגעת דם למזבח', וזה אינו נחשב לקיום זריקה לענין היתר הבשר]. ובהכרח דהזריקה היא עצמה המתירה את הקרבן, ולכן היתר הבשר מיתלא תלייא בדין הזריקה ובהכשירה. וכן הוכיח מהמבואר במתני' מג' א' דהעולה דמה מתיר את בשרה למזבח, וברש"י דכתיב וזרקו והדר וערכו, והיינו דזה בדווקא, ומשמע דהזריקה היא המתירה את האימורין, ומעתה מבואר בזה דגם האימורים אינם ניתרים בזשלב"מ. ועוד דקדק ל' רש"י מנחות ט' ב' דהזריקה באה בכדי להתיר את הבשר והאימורין, ואם אינה מתירה זריקה זו למה. ועי' עוד דנוקט לפ"ז דפקע איסור מעילה מהבשר, ומטעם דהזריקה פעלה והתירה אותו מצד דיני הזריקה. ובזה מבאר למה הכא ריעותא דאין בשר אין דם, כי נחשב דבאמת יש בשר.

דין האימורין. בגמ' נקטו ל' בשר. והאחרונים הוכיחו מהרמב"ם דכ' דאימורי קרבן שניתן דמו שלא במקומו לא ירד, ומבואר דהאימורין עצמם פסולים להקטרה, ודין ההקטרה דידהו הוא רק מכח דין אעל"י. וכן הוכיחו מסוגי' הגמ' כז' ב' דאיירי שם גם לענין אימורים קרבן שדמו ניתן שלב"מ, וברש"י ביאר שם דהברייתא אזלא כמ"ד לאו כמקומו, ומהא דהיה לו צד דהגמ' איירי גם למ"ד כמקומו, הרי דמוכח דהאימורין אינם נקטרים. עוד הוכיחו האחרונים מהתוס' לקמן סו' ב' דכ' דבחטה"ע פסולה היינו רק הבשר, והנה שם בסיפא איירי בעוה"ע, ושם בהכרח דפסולה קאי אאימורין כי הרי ליכא בשר. אמנם יעוי' בחי' מרן רי"ז דמבאר דבעוה"ע איכא פסול מיוחד מצד 'מקום עשייתה', והיינו לא מצד מקום הדם במזבח. עוד הוכיח האו"ש ב' י' מהגמ' קט' א', דאמרי' התם דאיכא חיוב חוץ על מה שנזרק בפנים שלב"מ, ואם האימורין נקטרים לכתחילה מה החי' דפשיטא דחייבים בחוץ. ויש שדחו דאיכא לאוקמי ברייתא שם כמ"ד דלאו כמקומו. ועוד יעוי' שפ"א כז' ב' ולקמן סו' ב' גרי"ז ליקו"ה עול"ש וחזו"א ז' א' ו-יב' א'. אמנם יעוי' קר"א כאן וכן לקמן נב' ב', דמתו"ד דכ' דעל חטאות הפנימיות דהבשר שלהם נשרף, ל"ש לומר בזשלב"מ דהם 'פסולים', ואם הוא סובר דהאימורים גם נפסלים הרי דשפיר שייך גם בדידהו לומר ל' פסול, וכן הביאו לצדד מהערוה"ש.

היתר ממעילה. בריש מעילה מבואר דשעת היתר לכהנים הוא דמוציא ממעילה, ולפ"ז בפשוטו דהכא דלא הותר לכהנים דליכא היתר ממעילה. אמנם מאידך מבואר שם בסוגיות דרק היכא דעומד לזריקה איכא בהו דין קדשי ד', והכא מאחר דנתקיימה הזריקה, הרי דכבר תו אינו עומד לגבוה ולאו קדשי ד' נינהו, וכן הביא הגרמ"ד מהגר"ח. ושם הביא דבתוספתא קתני בהדיא דמועלין בזשלב"מ, והגרי"ז תי' דזה אזלא כהמ"ד דלאו כמקומו. ושם הביא להוכיח ממתני' לקמן סו' דבחטה"ע שעשאה למעלה פסולה, וכ' התוס' דהבעלים נתכפרו, ומ"מ קתני שם במתני' דמועלין בהן. [ובמנח"א עמ' שה' מביא ליישב ע"פ המבואר במתני' ריש מעילה, דהיכא דליכא שעת היתר לכהנים איכא מעילה מדרבנן, וה"נ הכא דליכא היתר לכהנים אזי המעילה הוי רק מדרבנן]. ושם ביאר עוד דל"ד להא דאין זריקה מועלת ליוצא והגם דהרי לאו קדשי ד' נינהו, דשאני התם דכשיצא הבשר הרי דתו אין לו שייכות לזריקת הקרבן, וא"כ אכתי הוי כקודם זריקה, אבל הכא הזריקה חיילא בבשר ובאימורין, והוכיח כן מהמבואר דלולי דין דבעי' זריקה דמייתי לידי פיגול, היה חייל פיגול, ובהכרח דנחשב דקרב ה'מתיר' כמצוותו, וכן דבזה מבואר למה ליכא הכא ריעותא דאין בשר אין דם, כי איכא חלות זריקה בבשר. עוד הביא לחלק מיוצא דשם איכא פסול המונע מהזריקה לחול עליה. אמנם החזו"א ז' ב' נקט דיש מעילה, ויעוי' עוד משנת ר' אהרן יב'.

אם אין בשר אין דם. לפי מה שנקטו רוב האחרונים דגם האימורין נפסלים, הק' דא"כ יהיה בזה ריעותא דאין בשר אין דם. ויעוי' גמ' מעילה ? ופסחים ? דבדיעבד הורצה, ועי' עול"ש דרק כש'נטמאו' האימורין אמרי' דהורצה. ובאחרונים נקטו דיסוד הדין בזה דבעי' שיהיה ל'קרבן' בשר ואימורים. ולפ"ז אם ננקוט כהגרי"ז דהזריקה פועלת בבשר, ומוציאתו ממעילה, הרי דזה נחשב כיש בשר. אמנם יעוי' רש"י מנחות ט' א' דגדר הדין בזה הוא דהזריקה צריכה להתיר הבשר והאימורין, ואם אינה מתירה אין שום צורך בזריקה, ולהצד הזה ק' טובא דהרי הכא הבשר אינו ניתר בפועל. ועי' גרמ"ד דאכתי אפ"ל דא"צ היתר 'בפועל' וסגי במה דהזריקה חלה עליהם. ויש לבאר בזה דלרש"י זריקה שייכא רק היכא דאיכא קרבן לפעול בו, והכא אדרבה יש קרבן, דאדרבה הקרבן הוא שחל עליו ופוסל אותו, וא"כ שייכא בזה זריקה. ובמנח"א דבאמת איכא באין בשר ב' דברים, א' דצריך שיהיה חפצא של קרבן, והכא איכא מחמת דיש בשר קודם ובשעת הזריקה, וב' דבעינן שהזריקה תתיר, אבל דין הוא רק לכתחילה, ולפ"ז הכא הגם דאינה מתרת, מ"מ בדיעבד מהני. ועוד איכא למימר דאה"נ דגם חל היתר מצד הל' הזריקה, ורק דאיכא אריא דרביע עלה והיינו איסור אחר, ועי' ל' רש"י לקמן כז' א' מי שפיגולו, דכ' דאיכא איסור זשלב"מ דגרם לבשר שלא להאכל, וכ"מ בל' הר"מ בפיהמ"ש. ויתכן דלזה התכוין החזו"א עמ' קעב' דכ' דהבשר הותר וחזר ונאסר.

– ועוד הביא הגרמ"ד מהגרי"ז דהכא הוי דין זריקה מחודש דלא נאמר בזה דינא דאין בשר אין דם. אבל הק' דא"כ כל זריקה דבמקומו דליכא בה בשר, תהיה נמי מהני כשאין בשר דלא גרע מזשלב"מ. אמנם לכאו' היכא דמעיקרא אין בשר הרי דממנ"פ א"י לזרוק את הדם דבמקומו אסור כי אין בשר, ושלב"מ נמי אסור לתת את הדם לכתחילה במקו"א. אבל יל"ע דאולי יהיה שרייא לעשות כן בדיעבד כדי שלא לפסול את הקרבן, אבל באמת דצ"ע אם גם על הדם בפנ"ע איכא דין שלא להביאו לבית הפסול, דהרי בשר ואימורין ליכא הכא.

– ועוי"ל דכשה'אין בשר' בא מחמת דהוי זריקה גרועה, ליכא בזה ריעותא דאין בשר, דזה רק היכא דהבשר מצ"ע אינו קיים, אבל אם 'אי קיומו' של הבשר זה מחמת הזריקה, א"כ א"א לומר דלא נעשה זריקה, כי הזריקה לא תתיר בשר, כי רק כשהסיבה להא דאין בשר זה מחמת הבשר זה מונע את הזריקה, אבל הזריקה לא מונעת את עצמה. ויש להוסיף בזה דכיון דכל חלות פסול הבשר בא כתוצאה מהזריקה, הרי דאי אפשר שדבר שחל כתוצאה מהזריקה יבוא ויפסול דלא יהיה זריקה, ויש לדמות ליסוד האחרונים דדבר שאם יחול לא יחול אינו חל כלל, והכא אם יחול פסול בבשר להחשב כאין בשר אז גם לא יהיה זריקה ושוב לא יפסל. אבל יל"ע דלמה לא נימא דאדרבה מכח זה דהזריקה לא תחול, כי אם תחול יהיה בה דינא דאין בשר וכו', אבל זה אינו דהרי חידשה תורה דאיכא חלות זריקה שלב"מ, וא"כ מוכרח דחלות זריקה תחול, ורק חלות הפסול הוא דלא יחול.

– ובחזו"א נוקט דהכל תלוי אם היה בשר 'קודם' הזריקה, [ויל"ע מה שהוסיף בדבריו דזה גזה"כ]. ובטה"ק דהכא פסול הבשר 'בא כאחת' עם הזריקה. אבל יל"ע דלד' רש"י במנחות הנ"ל, לא איכפ"ל אם היה בשר קודם הזריקה, דהעיקר שיהיה בשר מותר לאחר הזריקה. ויתכן לבאר דגם לרש"י הדבר נקבע קודם הזריקה, דאם שייך שהזריקה תתיר את הבשר, אזי הקרבן מצ"ע יש לו סיבה שיהיה בו זריקה, אבל אין מוכרחים דהזריקה תתיר בפועל את הבשר.

יל"ע אם יהיה בבשר לאו דבשר קודם זריקה, דלכאו' לד' הגרי"ז דהזריקה פועלת בבשר, א"כ הוי כבשר לאחר זריקה. וגם יש לצדד דהאיסור של קודם זריקה זה רק משום שהוא עומד לזריקה, והכא הרי תו אינו עומד לזריקה, דכבר נעשה בקרבן דין זריקה. ושוב יש לומר דבאמת הקרבן טעון זריקה, ומה דנעשה בו זה רק דין הגעת דם דאין לו שייכות כלל לבשר, אבל הבשר עצמו הוא צריך זריקה ואין לו תקנה.