י - עוד בדין בל תוסיף בד_ מינים
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / לולב הגזול - עניינים הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

יום ועש"ק חקת תשפ"ג

א

א] סוכה ל"ד ב', תוד"ה ערבי, אפי' נותן כמה הדסים וכמה ערבות בלולב אי"ז בל תוסיף אפילו למ"ד צריך אגד אא"כ מוסיף מין אחר כדפרישית בסוף ראוהו בי"ד, עכ"ל.

והראשונים נחלקו בזה, דדעת הרמב"ם בפ"ז מלולב ה"ז דשאר המינים אין מוסיפין על מנינן, ורק בהדס מוסיפין על מנינו משום דנוי מצוה הוא, והמאיריל לעיל ל"א א' כתב דהוא משום דכל שלנאותו בטל הנוי עם העיקר, והאחרונים פירשו בזה באנפי אחריני, ואכמ"ל, ודעת רבים מקמאי דמותר להוסיף על מנינם.

ב] ובטעם הא דמותר להוסיף על מנינם כתבו התוס' במנחות ל"ח א' לדמותו למש"כ בפירש"י שם מ"א ב' דאם הוסיף על מנין החוטין לי"ב משום בל תוסיף, כיון דכל החוטין הם בכרך אחד, ופירשו דהוא משום דגדיל שנים גדילים ארבעה לאו למעוטי טפי קאתי, וה"נ הוא בערבות דדרשינן ערבי שתים ונוהגים להשים הרבה בלולב, וכ"כ הרא"ש בהל' ציצית סימן ו' ובפירקין בסימן י"ד, וכ"כ הכס"מ בפ"ז מלולב ה"ז בשם תשו' הרמ"ה, ז"ל, וכן הדעת נוטה להכשיר מ"ט ערבי נחל כתיב ואע"ג דמיעוט ערבי שנים ליכא למשמע מינה דטפי משנים פסול אלא דבתרי סגי ואי אוסיף שפיר דמי דערבי נחל משמע ואפילו מאה כדדרשינן גבי עדים ומנין אפילו הם מאה ת"ל עדים דאע"ג דמיעוט עדים שנים דרשינן מינייהו אפי' מאה, עכ"ל, וכ"כ הריטב"א לעיל ל"א א' ול"א ב' דהתורה לא נתנה בהן שיעור למעלה ואם רצה להוסיף מוסיף.[[1]](#footnote-2)

אך התוס' בר"ה כ"ח ב' ד"ה ומנא תימרא כתבו דהא דמותר להוסיף על מנין ההדסים והערבות, הוא משום דלא שייך בל תוסיף בעשיית המצוה ב' פעמים, ודמי לנוטל לולב כמה פעמים ביום, או אוכל בפסח כמה זיתים של מצה, וכ"נ בד' התוס' בסוגיין שציינו לפ' ראוהו בי"ד.

ג] ונראה פשוט דד' התוס' במנחות וד' התוס' בר"ה ב' שיטות חלוקות הם, דדעת התוס' בר"ה דלעולם אין קיום המצוה אלא בג' הדסים וב' ערבות, אך מ"מ מותר להוסיף עליהן דליכא בל תוסיף בעשיית המצוה ב' פעמים, ודמי להא דמותר ליטול לולב כמה פעמים ביום ולאכול בפסח כמה זיתים של מצה אף דקיום המצוה הוא בנטילה ובאכילה הראשונה, אך דעת התוס' במנחות דהא דמותר להוסיף על מנין הערבות ולי"ב משום בל תוסיף הוא משום דאין להן שיעור למעלה וכל הערבות שמוסיף הוו מכלל המצוה ואי"ז הוספה כלל על המצוה,[[2]](#footnote-3) - והיינו דהו"ל כמו שנוטל הדס וערב גדולים משיעור ג"ט, דודאי דכל ההדס והערבה הוו בכלל החפצא דמתקיים בו המצוה, ולא אמרינן דקיום המצוה הוא רק בג"ט, וה"נ אף דלהחפצא דהדסים וערבות סגי בג' הדסים וב' ערבות, מ"מ מצי להוסיף עליהן וכל ההדסים והערבות שמוסיף הוו בכלל החפצא דהמצוה,[[3]](#footnote-4) ועמש"נ בסימן י"א סקט"ז ללמוד מזה בגדר דינא דג' הדסים וב' ערבות.

ד] ונפ"מ רבתא בזה הוא בגונא שנוטל ק' הדסים וק' ערבות, אם כל ההדסים הוקצו למצותן, או דלא הוקצו למצותן אלא ג' הדסים וב' ערבות, אלא דאין ידוע איזה מהן הוקצה והו"ל כאחת מב' אחיות, דלדעת התוס' בר"ה דאין קיום המצוה אלא בג' הדסים וב' ערבות לא הוקצו למצותן אלא ג' הדסים וב' ערבות, אך לדעת התוס' במנחות דקיום המצוה הוא בכל ההדסים ובכל הערבות, הוקצו כל ההדסים והערבות למצוה.

**ב**

ה] והראב"ד בפ"ז מלולב ה"ז כתב טעם אחר בהא דליכא בל תוסיף בהוספה על ההדסים והערבות דהוא משום דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי, וכמו שאמרו בסנהדרין פ"ח ב',[[4]](#footnote-5) וזה כדעת הסוברים דמכח ה"ט דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי אינו עובר כלל בבל תוסיף, עמש"נ בסימן ה', אך נקט הראב"ד שם דגם לר' יהודה דצריך אגד ולא קאי לחודי' ליכא בל תוסיף בהוספה על מנין ההדסים והערבות.

ובדעת הרמב"ם כתב המ"מ שם, ז"ל, והנראה אלי לתרץ הסוגיות שאם נטל ב' לולבין הוסיף ועבר והוא שנטלן כאחד דומיא דתפילין, אבל אם לקח עמו מין אחר לדידן דקי"ל לולב אין צריך אגד לא עבר משום לא תוסיף דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי, עכ"ל.

והלח"מ שם כתב ע"ז, ז"ל, קשה בדברי רבינו שכתב שאם הוסיף בערבה פסולה ומה בין הוסיף בד אחד של ערבה למוסיף בית אחד על ד' בתים דאמרו בפרק הנחנקין דאינו מוסיף וכו', וי"ל דאה"נ דאם הוסיף בד אחד של ערבה אינו פסול ומ"ש רבינו אם הוסיף פסול היינו כשהוסיף בדים כיון שראוי לצאת בהן בפנ"ע דהא כל מין ומין אם נטלו בפנ"ע יצא וכו' וכיון דהוספה ראוי לצאת בה בפני עצמה הו"ל כב' לולבין שראוי לצאת בכל אחד בפנ"ע וה"ה כשהוסיף בתפילין ד' בתים שראוי לצאת עם כל הד' בפני עצמן דעובר וכו', אבל בד אחד דערבה ובית אחד דתפילין וחוט אחד דציצית אין הוספה, עכ"ל, - והיינו דהא דכשנוטל ב' לולבין עובר בל תוסיף אף דהאי לחודי' קאי הוא משום דהבל תוסיף הוא בזה עצמו שעושה את המצוה ב' פעמים, וע"כ היינו רק כשנוטל ב' ערבות שראוי לצאת בהן בפנ"ע.

אך הלח"מ שם כתב דהוא דוחק בל' הרמב"ם דמשמעות ל' הרמב"ם דאין מוסיפין על הערבה אפי' בד אחד, וזה צ"ב.

ו] ונראה בביאורו, דהנה בעיקר מש"כ המ"מ לחלק דאם מוסיף מין אחר לי"ב משום בל תוסיף משום דהאי לחודי' קאי ואם מוסיף באותו המין עובר בבל תוסיף אף דהאי לחודי' קאי, בפשוטו הטעם בזה דאיכא ב' גווני דבל תוסיף דבמוסיף מין אחר הויא התוספת במה שמשנה את צורת המצוה, דאת המצוה שציותה תורה לעשות בד' מינים עושה בה' מינים, וכל דהאי לחודי' קאי אי"ז כלל תוספת על הד' מינים אלא הוא נטילה לעצמה, ונטילת הד' מינים היא כדינה בלא תוספת, אך כשמוסיף באותו המין דהתוספת היא במה שעושה ב' פעמים את מה שציותה התורה לעשות פעם אחת ל"מ כלל הא דלחודי' קאי.

ולדרך זו הדין נותן כמש"כ הלח"מ דכ"ז הוא כשמוסיף ב' בדי ערבה דמצינו לחשוב דעושה את המצוה ב' פעמים, אך כשמוסיף בד אחד דאינו עושה את מצות הערבה ב' פעמים, וזה כמש"נ בסימן י"א סקט"ז דב' בדי ערבה הוו חפצא א' דב' ערבות, וערבה אחת בפנ"ע לאו מידי היא, הרי דאין לדון אלא דיהא חשוב כמוסיף על החפצא דהמצוה ומשנה את צורת המצוה, דמצות ערבה היא בב' ערבות והוא עושה את המצוה בג' ערבות, וכיון דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי אינו משנה כלל את צורת המצוה אלא הוא נטילה לעצמה.

ז] אך יש לפרש טעם אחר בזה, וכ"נ בקוב"ש ח"ב סימן ל"ג סק"ד, דהא דאינו עובר בבל תוסיף היכא דהאי לחודי' קאי, הוא משום דליכא איסור בל תוסיף אלא כשחזינן להתוספת כמעשה מצוה, ונטילת מין חמישי בפנ"ע אי"ז מעשה מצוה כלל, וכל הא דחזינן לה כמעשה מצוה הוא מכח דהוא מצורף לד' המינים, וכל דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי לא חזינן לה כלל כמעשה מצוה, וע"כ לי"ב משום בל תוסיף, - ומשא"כ בהנחת ב' זוגות תפילין כיון דכל תפילין הוו מעשה מצוה, ע"כ כל שעושה את המצוה בב' תפילין עובר משום בל תוסיף, ול"מ מידי הא דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי.

ולדרך זו מתפרש היטב הא דעובר בבל תוסיף גם כשמוסיף ערבה אחת, דהרי גם ערבה זו יש עלי' תורת מעשה מצוה, דכל שנוטל ג' ערבות מהיכ"ת נימא דב' מהן הוו מעשה מצוה והשלישי אינו מעשה מצוה, שהרי כל ג' הערבות ראויות למצוה, וע"כ חזינן לה כמוסיף על המצוה.

**ג**

ח] המ"מ שם הק' ע"ד הראב"ד דבנוטל ב' לולבין וכו' אינו עובר בבל תוסיף משום דהאי לחודי' קאי, דמ"ש ממה שאמרו בעירובין צ"ו א' דבהנחת ב' תפילין עובר בבל תוסיף אף דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי.

ובד' החמד משה בסימן ל"ד סק"א מבו' לישב בזה, ע"ד מש"נ לעיל דאיכא תרי גווני דבל תוסיף, חדא כשמוסיף על המינים דעושה את המצוה בה' בתים ומשנה את צורת המצוה, ועוד כשעושה את המצוה ב' פעמים דתפילין אחד אמר רחמנא ולא ב' תפילין, ול"מ הא דהאי לחודי' קאי אלא כשאין עושה את המצוה ב' פעמים, שאינו נוטל אלא ב' לולבים וכו' ואינו נוטל את כל המינים ב' פעמים, ובכה"ג ליכא משום בל תוסיף דעשיית המצוה ב' פעמים, כיון דמעכבין זא"ז ואינו עושה את המצוה ב' פעמים, וכל הא דיש לדון בזה משום בל תוסיף הוא במה שמוסיף על החפצא דהמצוה, ובזה הוא דאמרינן דכיון דהאי לחודי' קאי אינו מוסיף על החפצא דהמצוה, ועיי"ש שכתב לפ"ז דגם לדעת הראב"ד אם נטל כל הד' מינים שתים בפעם אחת עובר משום בל תוסיף דד' מינים אחד אמר רחמנא ולא ב' פעמים, וכ"כ הערול"נ בר"ה כ"ח ב'.

ט] והחמד משה שם תמה על מש"כ המ"מ בדעת הרמב"ם דגם במוסיף על אחד מן המינים עובר בבל תוסיף כמניח ב' תפילין, דהרי ל"ד כלל כיון דד' מינים מעכבין זא"ז.

ולמש"נ לעיל נמצא ב' דרכים בזה, דלמש"כ הלח"מ נראה דהיינו משום דאף דד' מינים מעכבין זא"ז מ"מ כל מין ומין הוי חלק מצוה בפנ"ע, כדחזינן דמצי ליטול בזאח"ז, וע"כ שפיר יש בזה משום בל תוסיף במה שעושה חלק מצוה זה ב' פעמים, - ואמנם לפ"ז אינו עובר בבל תוסיף כשמוסיף ערבה אחת, וממשמעות ד' הרמב"ם דעובר בבל תוסיף בע"כ דהיינו משום דכשמוסיף מאותו המין יש על התוספת תורת מעשה מצוה אף דהאי לחודי' קאי, וע"כ עובר בזה בבל תוסיף, וכמש"נ.

י] ויש להוסיף, דהנה הביאוה"ל בסימן ל"ד ס"ב כתב, ז"ל, עיין במג"א שכתב דדוקא בזה אבל בשני זוגי תפילין כשרים עובר על בל תוסיף, ומה שאמרו בסנהדרין פ"ט דאם עשה עוד בית אחד והניחו גבי הד' בתים האי לחודי' קאי היינו בשכתב פרשה אחרת דלא שייכי כלל לתפילין, ועיין בפמ"ג שביאר דל"ד פרשה אחרת דה"ה אם כתב פרשה אחת מד' פרשיות והניחה בבית ההוא ג"כ אמרינן האי לחודי קאי והאי לחודי' קאי, [הג"ה הנה אף דלכאורה בודאי הדין עמו שהרי הד' פרשיות מעכבין זא"ז וא"כ כל זמן דלא כתב כל הד' עדיין תפילין פסולין הם ולא שייכי כלל לאלו הכשרין, וכן משמע בביאור הגר"א, מ"מ קשה לי מאד ע"ד הפמ"ג שפירש כן את דברי המג"א, דהרי המג"א הביא סיוע לדבריו מדברי הב"י בשם המ"מ והוא לקמן בסימן תרנ"א ומוכח שם בהדיא מדברי המגיד משנה דאם נטל מין אחר לבד הד' מינין אמרינן האי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי ואם נטל לבד הד' מינין עוד לולב אחד או אתרוג אחד עבר על בל תוסיף ומדמה שם זה לב' זוגי תפילין דעובר על ב"ת עיי"ש, והלא שם ג"כ קיי"ל דד' מינין שבלולב מעכבין זא"ז כמו בד' פרשיות שבתפילין, ואעפ"כ לא הצריך המ"מ לענין בל תוסיף שיטול כל הד' מינין כפולין, אלא ע"כ דסובר דכיון דמין ההוא הוא מהמינין הכשרים לצאת בזה ידי המצוה אית בזה משום בל תוסיף, א"כ ה"נ בענינינו, עכ"ל.

אך למש"נ מד' הלח"מ יש לחלק ביניהם, דבד' מינים אף דמעכבין זא"ז מ"מ כל מין ומין הוי חלק מצוה בפנ"ע, כדחזינן דמצי ליטול בזאח"ז, וע"כ כשמוסיף מין אחד יש בזה משום בל תוסיף, שעשה חלק מצוה זה ב' פעמים, ומשא"כ בד' פרשיות שבתפילין דפרשה אחת בפנ"ע לאו תפילין היא כלל, ליכא משום בל תוסיף כשמוסיף פרשה אחת, וגם למש"נ בביאור משמעות ד' הרמב"ם דעובר בבל תוסיף אף במוסיף ערבה אחת, י"ל דבתפילין ליכא לה"ט, דהפרשה שמוסיף אין תורת מעשה מצוה עלי' כיון דהיא שלא במקומה, וצ"ע.

**ד**

יא] אמנם צ"ע בזה, דלכאו' עיקר דרך זו לחלק דבב' זוגות תפילין עובר בבל תוסיף ובמוסיף על אחד מד' מינים אינו עובר בבל תוסיף, הוא מתישב לדעת הראב"ד דהא דאינו עובר בבל תוסיף במוסיף על אחד מן המינים הוא משום דהאי לחודי' קאי, ובזה י"ל דל"ד לב' זוגות תפילין דעובר בבל תוסיף במה שעושה המצוה ב' פעמים, וכמש"כ החמד משה, וגם למש"כ התוס' במנחות ודעימייהו דהא דאינו עובר בבל תוסיף במוסיף על הערבות הוא משום דאין להן שיעור למעלה והוו כל הערבות בכלל החפצא דהמצוה, הרי דבתפילין דליכא לה"ט שפיר עובר בבל תוסיף כשמניח ב' זוגות תפילין, אך למש"כ התוס' בר"ה דהא דאינו עובר בבל תוסיף כשמוסיף על ההדסים והערבות הוא משום דליכא בל תוסיף בעשיית המצוה ב' פעמים, והרי דס"ל דאף כשעושה המצוה בב"א ב' פעמים ליכא משום בל תוסיף, א"כ מ"ט אמרו בעירובין דהמניח ב' זוגות תפילין עובר בבל תוסיף.

והיינו דהנה התוס' הרא"ש בר"ה ט"ז ב' כתב, ז"ל, וי"ל דלא שייך בל תוסיף בעשיית מצוה אחת ב' פעמים וכו', ולא שייך בל תוסיף אלא המוסיף באותה מצוה כגון הטיל למוטלת או חמשה פרשיות בתפילין "או שני תפילין" ומתכוין להוסיף, עכ"ל, ומבו' דאף דכשעושה המצוה ב' פעמים בזאח"ז לי"ב משום בל תוסיף, מ"מ כשמניח ב' זוגות תפילין בב"א הוי כמשנה את צורת המצוה ועובר בבל תוסיף, - אך למש"כ התוס' שם כ"ח ב' דכ"ה דאינו עובר משום בל תוסיף כשעושה המצוה ב' פעמים בזאח"ז ה"נ הוא כשמוסיף על מנין ההדסים והערבות ואף דנוטלם בב"א, א"כ מ"ט בב' תפילין עובר בבל תוסיף.

יב] ואמנם הנה התוס' הרא"ש שם כ"ח ב' כתב כד' התוס' דבמוסיף על מנין ההדסים וערבות ליכא משום בל תוסיף ומדמה לה לעושה המצוה ב' פעמים, אף דאיהו גופי' כתב שם ט"ז ב' דבמניח ב' זוגות תפילין הוי כמשנה צורת המצוה ועובר בבל תוסיף, ובע"כ דבתפילין חזינן לה כשינוי דצורת המצוה, ובהדסים וערבות לא חזינן לה כשינוי דצורת המצוה, וזה צ"ב רב.[[5]](#footnote-6)

1. ואמנם נחלקו בזה, דבד' הרא"ש מבו' דטעם זה הוא רק לגבי ערבות, אך בהדס ליכא לה"ט, ואמנם שמא למסקנתו איכא לה"ט גם בהדסים, ובד' הרמ"ה שם מבו' דטעם זה הוא גם בהדס, אך בלולב ואתרוג ליכא לה"ט, אך הריטב"א כתב לטעם זה גם בלולב ואתרוג, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש להוסיף, דהנה התוס' במנחות שם כתבו להוכיח דאף אם אין לו אלא לבן עושה ד' חוטין, מהא דפריך דלא יהא אלא לבן ומשמע דאם הוי לבן ליכא איסורא אף דבלא הני דקלא אילן איכא ב' חוטי לבן, וכתבו לדחות דאע"ג דבב' חוטי לבן איכא מצוה כי רמי טפי ליכא איסור כלאים דאי"ז מוסיף על המצוה ודימו להא דמוסיף על מנין הערבות, והנה לדעת התוס' בר"ה דהא דמותר להוסיף על מנין המצוה הוא משום דליכא משום בל תוסיף כשעושה המצוה ב' פעמים, הרי דאף דאינו עובר בהחוטין שמוסיף משום בל תוסיף מ"מ כיון דאינם מכלל המצוה לא הותר בהן איסור כלאים, ומש"כ התוס' דאף כשמוסיף על מנין החוטין לי"ב משום כלאים, הוא רק לטעמייהו דהא דיכול להוסיף על החוטין הוא משום דאין להן מנין למעלה והוו כל החוטין שמוסיף בכלל המצוה, וע"כ ליכא בהחוטין שמוסיף משום כלאים, דדמי להיכא שמוסיף בשיעור אורך החוטין דלא נימא דאיכא איסור כלאים במה שיתר על שיעורן, ושו"ר שכבר עמד בכ"ז בחי' ר' ראובן סימן ו' סק"ב. [↑](#footnote-ref-3)
3. ועמש"נ בסימן ה' ענף ז' בטעם הא דמותר להוסיף הדס שוטה אף דאין מתקיים בו המצוה. [↑](#footnote-ref-4)
4. ונמצא ג' טעמים דליכא משום בל תוסיף כשמוסיף על מנין ההדסים והערבות, דלדעת התוס' במנחות ודעימייהו הוא משום דאין להן שיעור למעלה וכל מה שמוסיף הוא בכלל המצוה, ולדעת התוס' בר"ה הוא משום דליכא בל תוסיף בעושה המצוה ב' פעמים, ולדעת הראב"ד הוא גם משום דהאי לחודי' קאי והאי לחודי' קאי. [↑](#footnote-ref-5)
5. ושמא הי' מקום לדון דד' התוס' בר"ה מיוסדים על הא דלא נתפרש בקרא דהשיעור הוא ג' הדסים וב' ערבות, ואף דמתקיים המצוה בג' הדסים וב' ערבות ומה שמוסיף אינו בכלל המצוה, ושלא כדעת התוס' במנחות, מ"מ לא חזינן לה כשינוי צורת המצוה, ומשא"כ במניח ב' זוגות תפילין, ובזה מתפרש מש"כ התוס' לטעם זה רק בהדסים וערבות ולא מצינו שהתירו מכח זה גם להוסיף על הלולב והאתרוג, ובד' הגר"א בסימן תרנ"א משמע קצת דגם לד' התוס' בר"ה אין מוסיפין על הלולב והאתרוג, - אך אי"ז מתישב במשה"ק התוס' שם ע"ז דלפי' זה אם הי' נותן כמה חוטין בציצית וכמה פרשיות בתפלין בבית אחד ל"ה עובר משום בל תוסיף, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)