מראי מקומות סוגיית פיקוח נפש             1 שבת קלב
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / רפואה ופיקוח נפש / פיקוח נפש ורפואה - הרב משה יפהן

**מראי מקומות סוגיית פיקוח נפש 1 שבת קלב. יומא פה. פה: נידה מד: ועוד יומא פב: והלאה**

**עיין סוגיית הגמ' שבת קלב**. מיתבי מנין לפיקוח נפש שדוחה שבת וצ"ב מהו הלימוד ממילה לפיקוח נפש. ועיין שבת קנא: חלל עליו שבת אחת כדי שישמור שבתות הרבה. והנה לטעם זה לכאורה לא היה דין הצלה במי שיחיה רק חיי שעה או בחרש או שוטה שאינו יכול לקיים מצוות. **והנה מבואר ביומא פה.** מצאוהו חי פשיטא לא נצרכא אלא לחיי שעה ומבואר דגם על חיי שעה מחללין את השבת.

**אמנם למד בהרחבה בסוגיית הגמ' ביומא פה.** ששם מבואר טעמים אחרים עיי"ש וכבר היה ר' ישמאעל וכו' נשאלה שאלה זו בפניהם מנין לפיקוח נפש שדוחה שבת עד המשנה בעמוד ב'. ובאמת צריך לידע האם להלכה נקבע רק הטעם של וחי בהם. וצריך לידע מדוע הוזכרו הטעמים האחרים והאם יש בהם איזה נפק"מ ועיין במאירי ביומא פה. דכתב טעם מהו ההתר גם בחיי שעה. ועיין בהלכות קטנות שבאמת נסתפק האם מחללים שבת על חרש שוטה וקטן אמנם עיין בביאור הלכה בסי' שכ"ט ד"ה אלא ועיין באור שמח הלכות שבת פ"ב הי"ח דמחללין את השבת אפילו על מחלל שבת ואפילו היה בא במחתרת ונפל עליו הגל בפשיעתו כמבואר בסנהדרין עב. ועיין באבן האזל פ"ב ה"ג. ובשו"ת ציץ אליעזר ח"ח סט"ו פ"ג אות ג' ואות ד'.

**עיין תוס' נידה ריש מד:** דכתבו דמחללין על גוסס את השבת אע"ג דרוב גוססים למיתה אין הולכין בנפשות אחר הרוב, וצ"ע מדוע הוצרכו התוס' לטעם הזה ולא הסתפקו בטעם דיש חיי שעה. ועוד צ"ע לדעת הרמב"ם דכן הולכין בפיקוח נפש אחר הרוב מה יענה על קושיית התוס' ועיין בקרבן נתנאל אות כ'.

**ועיין עבודה זרה לז:** דמבואר שם דלחיי שעה לא חיישינן לגבי להתרפאות מן הנכרי ועיין בתוס' שם ד"ה לחיי שעה ובתורא"ש ובתו"י בסוגייתנו פה.

**מראי מקומות בסוגיית הגמ' פה.**

**נשאלה שאלו זו בפניהם** עיין רש"ש שעמד בזה

**נענה ר' ישמעאל ואמר אם במחתרת וכו'** עיין בהגהות מצפה איתן שעמד בזה מדוע הוצרך לק"ו הלא בסנהדרין עב: דורשים מאין לו דמים שמותר להורגו בין בחול בין בשבת.

**נענה ר' עקיבא ואמר,** בסוגייתנו משמע שאין הבדל בין שוגג למזיד אלא הכל תלוי אם עבודה בידו או לא אמנם ברמב"ם הלכות רוצח פ"ה הי"ב חילק בין שוגג למזיד ועיין במשנה למלך שם שתמה עליו מהמבואר בסוגייתנו ועיין בספר המפתח שם מה שתי' בזה.

**ר"ש בן מנסיא אומר** ושמרו בני ישראל את השבת עיין ברש"ש שגרס דהילפותא היא מהמשך הפסוק

**אר"י אמר שמואל אי הואי התם הוה אמרינן להו וחי בהם וכו'.** הביאור הלכה בסי' שכ"ט ד"ה אלא כתב שגם חיי שעה מצילין דעיקר הטעם הוא כשמואל מוחי בהם אלא שכל הילפותות האחרות הוא רק לבאר את טעם הדבר מדוע באמת וחי בהם דוחה. אבל אין זה סיבת הדחייה אמנם בספר שיח יצחק בדף פה. נוקט דשאר התנאים לא סוברים את הדרשא של שמואל דמשם רק שומעים שהוא יכול להציל את עצמו ולעבור על מצוות התורה בהצלת נפשו אבל לא ילפינן מדרשא זו שיכול להציל אחרים. [ אמנם יש מקום לומר דלאחר שילפינן ממקורות אחרים שגם להצלת אחרים יש מקום יש לומר דזה נכלל גם בוחי בהם גם לשיטות אלו ויש לעיין בזה.] הרש"ש תמה שיש לדרוש וחי בהם כמו שתירגם האנקולוס דהיינו בחיי עלמא והקשה גם מדוע ר' ישמאעל הוצרך לדרוש מבא במחתרת הרי הוא עצמו דורש מוחי בהם אמנם בזה יש ליישב כפי שביארנו לעיל בסוגריים עיין בזה. ועיין בזה עוד בגבורת ארי ריש פה. מה שכתב.

**למד סוגיית הגמ' יומא פב. מתני' עוברה שהריחה וכו'. ועיין שם בגמ' שמאכילין הקל הקל תחילה**

עיין רא"ש ור"ן שכתבו דלאו דווקא עוברה אלא אפילו בריא שהריח ונסתכן כמבואר בכתובות סא. ועיין ברבינו מנוח שכתב דדווקא לגבי איסור לאו אמרינן דהוא הדין בריא אמנם לגבי איסור כרת זה דווקא בעוברה ולא בבריא והנה להלכה פסקינן דאפי' בבריא מאכילין אמם עיין בב"ח בסי' תרי"ז שדן דיש חילוק בין בריא למעוברת דבריא מאכילין אפילו לא נשתנו פניו ומעוברת מאכילין דווקא בנשתנו פניה.

**מצינו מחלוקת גדולה בראשונים** האם שבת דחויה אצל פיקוח נפש [עיין יומא ו. בביאור דחויה דכתב שם רש"י דהיינו דבקושי הותרה וכל מה שאפשר לאהדורי לעשות בטהרה עבדינן וה"נ כאן וכן דעת הרמב"ם דשבת דחויה פ"ב שבת ה"א והרשב"א בשו"ת ח"א סי' תרפ"ט והר"ן ביצה דף ט: מדפי הרי"ף ד"ה ומיהא. אמנם דעת המהר"ם מרוטנבורג דשבת הותרה אצל פיקוח נפש. ועיין מ"ב סי' שכ"ח סקל"ט. דכך נפסק דהיא דחויה ויש לדון מה כולל דין זה.