ג - בדין חקק בה להשלימה לעשרה, ובדין צירוף מחיצות
קטגוריות: ש_ס / יח סוכה / סוכה פ_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שיעורים נוספים בפ_ק דסוכה

**סימן ג**

**בדין חקק בה להשלימה לעשרה**

**ובדין צירוף מחיצות**

## דעת התוס' ודעימייהו בטעם הפסול כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט

א] **סוכה** ד' א', היתה פחותה מי' טפחים וחקק בה כדי להשלימה לעשרה אם יש משפת חקק ולכותל ג' טפחים פסולה פחות מג"ט כשרה.

**והתוס'** שם כתבו, ז"ל, וא"ת בפ"ק דשבת גבי בית שאין תוכו י' וחקק בו להשלימו לעשרה, אמאי לא מחלק כה"ג אם יש משפת חקק ולכותל ג' טפחים, וי"ל דל"ד רשות שבת שהוא למנוע רגל רבים לסוכה דבעינן מחיצות סמוכות לסכך, עכ"ל, ועד"ז כתבו התוס' בשבת ז' ב', ז"ל, דשאני התם גבי סוכה דבעינן שיהיו מחיצות סמוכות לסכך דילפינן התם מחיצות מבסכת בסכת בסכות כדאמרינן התם הרחיק הסיכוך מן הדפנות פסולה, ולהכי בעינן שיהא פחות מג' וכו', עכ"ל, ועד"ז כתבו הריטב"א והר"ן בסוגיין.

**ומבו'** בדבריהם, דלעולם לדין מחיצה עשרה מהני ב' מחיצות שיש בהן י' אף שאינן מצורפין זל"ז להיות כמחיצה אחת, וע"כ לענין שבת כל שחקק בתוכו והשלימו לעשרה הוי רה"י הגם שיש ג"ט בין ב' חלקי המחיצה ואינם מצורפין זל"ז להיות כמחיצה אחת, אך לענין סוכה דבעינן מחיצות סמוכות לסכך, הרי דכיון דהכשר הסוכה הוא רק במקום שכנגד החקק בעינן שתהא המחיצה סמוכה למקום זה, וע"כ הוא דבעינן שלא יהא בין שפת חקק לכותל ג"ט.

## דעת התו"י בטעם הפסול כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט

ב] **אמנם** הנה התו"י בשבת שם כתבו, ז"ל, דהכא יש מחיצות גבוהות מבחוץ וא"צ לצרף הגידוד, אלא דאין אויר י', וכשחקק דאיכא אויר י' במקום אחד הוי רה"י, אבל בסוכה (צריך לצרף) [איירי שאין מחיצות עשרה אלא עם] הגידוד וביותר מג' לא מצטרף, עכ"ל, וכ"כ בגליון תוס' שם בשם תוס' שאנץ.

**ומבו'** בדבריהם דהא דפסלינן הכא כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט אי"ז משום דינא דדפנות סמוכות לסכך, אלא הוא משום דאין מצרפין ב' מחיצות זל"ז למחיצה עשרה, וכל הא דבבית שאין בתוכו י' וחקק בו להשלימו לי' הוי רה"י הוא משום דאיכא מחיצה י' מבחוץ דהויא מחיצה מעליא, וע"כ הגם דחלל הבית דאינו גבוה י' אינו רה"י מ"מ מקום החקק שיש בו אויר גובה י' הוי רה"י, ותו הוי כולו רה"י מדין חורי רה"י.

## מד' התוס' ודעימייהו מבו' דאף דהמחיצות החיצונות גבוהות י' לא חשבינן לה כמחיצה י'

ג] **והנה** מד' התוס' ודעימייהו שהק' מההיא דבית שאין בתוכו י' וחקק בו להשלימו לי', ולא ניח"ל לישב כמש"כ התו"י דשאני התם דהמחיצות החיצונות גבוהות י' מבחוץ, נראה דס"ל דזה ל"מ מידי, דחלק הכותל שכנגד התקרה אין עליו תורת מחיצה כלפי תוך הבית כיון דהוא מעל רשות הבית ולא חשיב כלל כמחיצה י'.[[1]](#footnote-1)

**ויש** להוכיח כן ממשה"ק התוס' בסוגיין ועוד מקמאי ע"ד רש"י דחריץ חמשה ומחיצה חמשה אין מצטרפין ממה שאמרו דבית שאין בתוכו י' וחקק בו דע"ד חשיב כולי' רה"י, ואי נימא דגם חלק הכותל שכנגד התקרה יש עליו תורת מחיצה כלפי תוך הבית, הרי דהתם דאיירי כשקירויו משלימו לי' נמצא דאיכא מחיצות י' מעליין, וא"צ לצרף את המחיצה עם גידוד החקק, ובע"כ מד' התוס' דחלק הכותל שכנגד התקרה אין עליו תורת מחיצה כלפי תוך הבית, והא דאם חקק בו דע"ד הוי רה"י הוא משום דמצטרף גידוד החקק עם הכותל, וזהו שהוכיחו מהתם דחריץ ומחיצה מצטרפין.

**וצ"ב** בטעם פלוגתת התוס' ודעימייהו עם התו"י אם חלק המחיצה שכנגד התקרה יש עליו תורת מחיצה כלפי תוך הבית, או דכיון דהוא מעל רשות הבית אין עליו תורת מחיצה.

## בטעמא דהתו"י דלא פסלינן מכח הא דאין הדפנות מגיעות לסכך

ד] **והנה** בעיקר דברי התו"י יש להעיר, דמ"ט הוצרכו לפרש דהא דפסלינן כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט הוא משום דאין ב' מחיצות מצטרפין למחיצה לעשרה, הרי לכאו' כנים הדברים דבסוכה בעינן דפנות הסמוכות לסכך, וע"כ אף אם ב' מחיצות מצטרפין לעשרה, מ"מ אי"ז מועיל בסוכה כיון דהמחיצה החיצונה אינה סמוכה לסכך.

**וביותר** צ"ע במש"כ התו"י דכל הא דפסלינן כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט הוא רק כשאין המחיצה החיצונה גבוהה י', ולכאו' אף אם המחיצה החיצונה גבוהה י' אין לה להועיל כיון שאינה סמוכה למקום החקק.

## בטעמא דהתוס' דלא חשיב כדפנות סמוכות לסכך אלא כשאין משפת חקק ולכותל ג"ט

ה] **ונראה** לישב, דהנה בעיקר מש"כ התוס' ודעימייהו דהא דפסלינן כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט הוא משום דהכותל אינו סמוך לסכך, צ"ע, דא"כ מ"ט פסלינן כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט, ומ"ש מסכך פסול דאינו פוסל אלא בד' טפחים.

**וצ"ל** בזה, דהא דסכך פסול אינו פוסל אלא בד', הוא משום דכל שהוא פחות מד' דאינו מקום חשוב הוי מקומו מכלל הסוכה, וכדחזינן לדעת רבים מקמאי דישנים תחתיו, ואף לדעת הסוברים דאין ישנים תחתיו מ"מ הוי בכלל הסוכה, ומה"ט הוא דחשבינן לה כדפנות הסמוכות לסכך, ומשא"כ במקום שאינו גבוה י' טפחים שאינו כלל בכלל הסוכה, שהרי אין לו מחיצות כלל, ה"ז מפסיק אף בפחות מד'.

**ונראה** עוד בפשיטות, דהכא א"א כלל לומר דיהא על הדפנות החיצונות תורת דפנות הסמוכות לסכך מכח הא דהם דפנות למקום הסמוך להן, שהרי כלפי מקום זה אין עליהן תורת דפנות כלל שאינם גבוהין י', וכל תורת דפנות שעליהן הוא כלפי המקום שבתוך החקק שהן מצטרפין לגידוד החקק, וזה ל"מ כיון שאינם סמוכין לו.

## י"ל בדעת התו"י דכל שאין משפת חקק ולכותל ד"ט חשיב כדפנות סמוכות לסכך

ו] **וי"ל** דבזה הוא שנחלקו התו"י וס"ל דאף מקום שאינו גבוה י' דמי לסכך פסול דאינו פוסל בפחות מד', וע"כ ל"ה מצו לפרושי דהא דפסלינן הכא הוא משום דינא דמחיצות סמוכות לסכך, דאי משום זה ל"ה פסלינן אלא כשיש משפת חקק ולכותל ד"ט, ומהא דפסלינן אף בשיש משפת חקק ולכותל ג"ט, בע"כ דאין ב' מחיצות מצטרפין.

**ולדרך** זו נמצא דמש"כ התו"י דאף בסוכה מהני כשיש במחיצה החיצונה י' טפחים, היינו רק כשאין משפת החקק ולכותל ד"ט, דחשיבי הדפנות החיצונות כסמוכות לסכך, אך כל שיש משפת החקק ולכותל ד"ט ל"מ הדפנות החיצונות להכשיר את הסוכה, כיון דסכך פסול פוסל בד'.

## טעם הא דלא מכשרינן הכא משום דופן עקומה לדעת התוס' ודעימייהו

ז] **וי"ל** עוד בזה, דהנה בסוגיין פרכינן דמ"ש דבבנה בה איצטבא מכשרינן בפחות מד' אמות והכא לא מכשרינן אלא בפחות מג' טפחים, ומשני התם דאיתי' לדופן פחות מארבע אמות סגיא, הכא לשוויי לדופן פחות מג"ט אין אי לא לא, ופירש"י, ז"ל, התם דאיכא שם דופן עליו דכל דופן שאינו פחות מי' שמו דופן ואפי גבוה עד לרקיע הלכך עד ד' אמות חסר משהו אגמרי' רחמנא למשה דופן עקומה, הכא פחות מי' אין שם דופן עליו אלא השתא הוא דבעינן לשויי' דופן, הלכך במה שאינו דופן לא אגמרי' רחמנא דהא דופן עקומה אגמרי' והאי לאו דופן היא, והלכך פחות מג"ט בכל דוכתא לבוד הוא שפיר דמי ואי לא לא, עכ"ל.

**וצ"ע** דהניחא לדעת התו"י דהא דפסלינן כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט הוא משום דאין ב' מחיצות מצטרפין לעשרה, ניחא דזהו שאמרו דכיון דהדופן החיצונה אינה גבוהה י' ואין תורת דופן עלי' לא אמרינן בזה דופן עקומה, - אך לדעת התוס' ודעימייהו דלעולם אף כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט מצטרפין ב' המחיצות זל"ז והו"ל מחיצה מעליא, והא דפסלינן בזה הוא משום דהמחיצה החיצונה אינה סמוכה לסכך, א"כ מ"ט חשבינן לה לשוויי דופן, הרי יש שם דופן על המחיצה החיצונה כיון דהיא מצטרפת עם גידוד החקק וכל הא דל"מ הוא משום דאינה סמוכה לסכך, וא"כ מ"ש מכל דפנות שאין סמוכות לסכך דאמרינן דופן עקומה.[[2]](#footnote-2)

ח] **ונראה** לפרש בזה דהוא משום דאף דב' מחיצות מצטרפין ושפיר יש על הדופן החיצונה תורת "מחיצה", דאף שהיא עצמה אינה גבוהה י' מ"מ היא מצטרפת עם גידוד החקק למחיצה י', מ"מ אין עלי' כלל תורת "דופן", דבדינא דדפנות הסמוכות לסכך נאמר דאין על הדופן תורת דופן אלא כשהיא משמשת כדופן למקום הסמוך לה.

**ואשר** ע"כ אף דבבנה איצטבא אמרינן דופן עקומה, היינו משום דיש על הדופן תורת דופן למקום הסמוך לה, דאף דהוא מקום דלמעלה מכ' הרי אף דופן המגעת עד לרקיע דופן היא וכמו שפירש"י, אלא דאין דופן זו מועלת להכשיר את הסוכה משום דאינה סמוכה לסוכה, ובזה נאמרה ההלכה דדופן עקומה דמעקמין את הדופן ועי"ז מתקיים בה דין דפנות הסמוכות לסכך, - ומשא"כ הכא דהדופן החיצונה אינה משמשת כלל כדופן למקומה שהרי אין בה י', אין עלי' תורת דופן כלל, ואף שהיא מצטרפת עם גידוד החקק לי' טפחים אי"ז מועיל שיהא עלי' תורת דופן, דלתורת דופן בעינן שתהא דופן למקומה והכא הרי לגבי מקומה אין בה י' טפחים ולגבי החקק שיש בה י' טפחים אי"ז מקומה, וע"כ אין עלי' תורת דופן, וע"כ לא אמרינן בזה דופן עקומה.

## י"ל בדעת התו"י דכל שאין משפת חקק ולכותל ד"א אמרינן דופן עקומה

ט] **וי"ל** דבזה הוא שנחלקו התו"י וס"ל דאם היו ב' מחיצות מצטרפין לעשרה ל"ה פסלינן בזה משום דאין דפנות סמוכות לסכך, דכיון דהמחיצות מצטרפין לעשרה יש על הדופן החיצונה תורת דופן והו"ל ככל דופן שאינה סמוכה לסכך דאמרינן בה דופן עקומה, ומהא דפסלינן אף כשאין משפת החקק ולכותל ד' אמות ולא אמרינן דופן עקומה, בע"כ דאין ב' מחיצות מצטרפין לעשרה ואין תורת דופן על הדופן החיצונה, ולא אמרינן בה דופן עקומה לאשוויי דופן.

**ולדרך** זו נמצא דמש"כ התו"י דאף בסוכה מהני כשיש במחיצה החיצונה י' טפחים, היינו כל שאין משפת החקק ולכותל ד' אמות, דבכה"ג שפיר מהני המחיצות החיצונות לסוכה משום דאמרינן דופן עקומה, אך כל שיש משפת החקק ולכותל ד' אמות ל"מ המחיצות החיצונות כיון שאין סמוכות לסכך.

## בדעת הרא"ש בטעם הפסול כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט

י] **והרא"ש** בפ"ק דשבת סימן י"א כתב בטעם הא דשאני סוכה משבת, ז"ל, דגבי סוכה בעינן מחיצות סמוכות לסכך וכו' אבל גבי שבת רק שהרשות משתמר ע"י המחיצות אפי' רחוקים ממנו הרבה קרוי רה"י הלכך ע"י מחיצות החיצונות שגבוהות עשרה נקרא רה"י אבל לא ע"י הפנימית שאין שפת החקק מצטרף עמהן כיון שרחוקים ממנו ג"ט, עכ"ל, ועד"ז כתב התוס' הרא"ש שם, ז"ל, דגבי סוכה בעינן מחיצות סמוכות לסכך וכו', אבל גבי שבת מחיצות חיצונות של הבית הו"ל מחיצות אע"פ שרחוקות מן הגג אין בכך כלום כי הוא משתמר על ידם, ונקרא רה"י ע"י מחיצות החיצוניות הגבוהות י' אבל לא ע"י המחיצות שבתוך אויר הבית כי אינן גבוהות י' ואין גדודי החקק מצטרפים עמהם כיון דמופלגין מהם ג', עכ"ל.

**ובפשוטו** מכוון דברי הרא"ש דביסוד הדברים ס"ל כד' התו"י דא"א לצרף ב' מחיצות זל"ז למחיצה עשרה, וכל הא דבבית שאין בתוכו י' מהני מה שחקק בתוכו להשלימו לי' אף שהוא רחוק ג' מן הדפנות, הוא משום שהמחיצות החיצונות גבוהות י' והן לבדן הוו מחיצות הרשות.[[3]](#footnote-3)

**ומש"כ** הרא"ש דלגבי סוכה ל"מ משום דבעינן מחיצות הסמוכות לסכך היינו דמה"ט לא יועיל בסוכה אף כשיש בכותל החיצון י' טפחים, דמשמעות סתימת סוגיין דאיירי אף בכה"ג שהכותל החיצון גבוה י' והסכך ממעט מי', משום דבסוכה בעינן מחיצות הסמוכות לסכך, וע"כ לא מצינו להכשיר הסוכה מכח הדופן החיצונה בפנ"ע כיון שאינה סמוכה לסכך, אך אלמלי ה"ט הוה מכשרינן להסוכה מכח המחיצות החיצונות הגבוהות י'.[[4]](#footnote-4)

## טעם הא דלא מכשרינן הכא משום דופן עקומה לדעת הרא"ש

יא] **ואמנם** צ"ע רב בזה, דאם איירי הכא אף כשיש דופן י' מבחוץ וחשיבא כדופן י' וכל הא דל"מ הוא משום דאינה סמוכה לסכך, א"כ מ"ט לא אמרינן בזה דופן עקומה משום דהו"ל לאשוויי דופן, הרי אף הדופן החיצונה גבוהה י' והויא מחיצה מעליא, וכל הא דל"מ להכשיר את הסוכה הוא משום דאינה סמוכה לסכך, וא"כ מ"ש מכל דופן שאינה סמוכה לסכך דאמרינן דופן עקומה.

**ונראה** לישב למש"נ לעיל סק"ח דמכח דינא דדפנות סמוכות לסכך אין על הדופן תורת דופן אלא כשהיא דופן למקום הסמוך לה, ולפ"ז י"ל בדעת הרא"ש דע"כ כל שהמקום הסמוך לדופן הוא פחות מי"ט דאינו רשות לעצמו ולא חייל עלי' הבדלת הדופן, אין תורת דופן עלי', ול"ד לההיא דאיצטבא דיש על הדופן תורת דופן למקום הסמוך לה אלא דהיא פסולה משום דהוא למעלה מכ', ומשא"כ בפחות מי' דאינו רשות לעצמו כלל ומכח זה אין על הדופן החיצונה תורת דופן,[[5]](#footnote-5) ועד"ז כתב החזו"א בסימן ס"ה סקס"א במוסגר.

## צ"ע בטעם מה שהוצרך הרא"ש לחדש דאין ב' מחיצות מצטרפין לעשרה

יב] **אך** בעיקר דברי הרא"ש יש להעיר, דכיון דס"ל דלענין סוכה לא מכשרינן אף אם יש בכותל החיצון י' טפחים משום דבעינן דפנות סמוכות לסכך, וס"ל כדעת התוס' ודעימייהו דמשום דינא דדפנות הסמוכות לסכך יש להצריך שיהא הדופן בתוך ג', ולא ס"ל כמש"נ בד' התו"י דליכא למיתי עלה מדינא דדפנות הסמוכות לסכך כיון דהוא בתוך ד"ט או משום דהוא בתוך ד' אמות ואמרינן דופן עקומה, א"כ הרי נתישב בזה עיקר הקו' דע"כ הוא דבסוכה ל"מ כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט ובשבת מהני כשחקק בתוכו להשלימו לעשרה, ומ"ט הוצרך הרא"ש לפרש דגם בשבת ל"מ אלא משום המחיצות החיצונות הגבוהות י'.

**והיינו** דהרי מעיקרא הוה ס"ל להרא"ש דלענין שבת מהני אף כשאין המחיצות החיצונות גבוהות י' ומשום דמצרפין ב' המחיצות זל"ז, אלא דקשיא לי' ע"ז דמ"ש מהא דבסוכה ל"מ בכה"ג, ולקו' זו סגי דנימא דשאני סוכה דבעינן דפנות הסמוכות לסכך, ומ"ט הוצרך הרא"ש לפרש דבשבת נמי אין ב' מחיצות מצטרפין לעשרה ול"מ אלא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י'.

## טעמא דהתו"י והרא"ש דאין ב' מחיצות מצטרפות לעשרה

יג] **ונראה** לפרש בזה, ובהקדם, דהנה בעיקר ד' התו"י והרא"ש דאין מצרפין ב' מחיצות ול"ה רה"י אלא כשהמחיצות החיצונות גבוהות י', מבו' בד' החזו"א בסימן ס"ה סקס"א דהטעם בזה הוא משום דמחיצה שאינה גבוהה י' אינה מגינה כלל מדריסת הרבים, וע"כ כל דאיכא מחיצת ה' ובריחוק ג"ט ממנה חקק ה' טפחים ל"ש לצרף ב' מחיצות כיון שהמחיצה ה' אינה מגינה כלום ואין ב' המחיצות מועילות להבדיל את הרשות, ושם סקס"ב כתב לדון בדעת החולקים, דהוא משום הקירוי, עיי"ש.

## ביאור הא דפרכינן דיועיל בחקק דין דופן עקומה אף אם הגריעותא בחקק הוא דאין ב' מחיצות מצטרפין

יד] **אמנם** הנה יש להעיר בזה מכ"ד, חדא, דהנה בסוגיין פרכינן דמ"ש התם דאמרת פחות מד' אמות ומ"ש הכא דאמרת פחות מג"ט וכו', וצ"ע לדעת התו"י דהא דלא מכשרינן הכא כשיש משפת החקק ולכותל ג"ט, הוא משום דבעינן מחיצה אחת שיש בה י' טפחים ואין ב' מחיצות מצטרפין, דמאי פריך דנימא דופן עקומה, ומה יועיל דין דופן עקומה לכך, הרי אכתי הו"ל ב' מחיצות.

**וי"ל** בזה בכמה גווני, חדא הוא לדעת הסוברים דדין דופן עקומה היינו דמקרבין את הדופן לסוכה, ובמק"א נתבאר בדעת הרא"ש דאף דס"ל דעיקר דין דופן עקומה הוא דהוי הסכך מכלל הדופן, וכמש"כ בסימן ג', מ"מ מכח זה מקרבין את כל הדופן לסוכה, וכאשר כ"ה להדיא בד' הרא"ש בסימן ד' דהאיצבא מוקפת מחיצות ומובדלת משאר הסוכה, (וכ"ה גם בד' התוס' הרא"ש לעיל בסוגיין), וע"כ כל דנימא דופן עקומה תו הוו המחיצה והגידוד במקום אחד ושפיר הן מצטרפין לדופן י'.

**וי"ל** עוד למש"כ התורי"ד לעיל בסוגיין בהא דאמרינן דופן עקומה באיצטבא הוא על קרקע עולם דחזינן להקרקע שהיא מכלל הדופן, ולפ"ז נראה דה"נ הא דפרכינן הכא דמ"ש מבנה בה איצטבא דמכשרינן בפחות מד' אמות היינו דגם בחקק נימא דופן עקומה על קרקע עולם,[[6]](#footnote-6) וע"כ לא פרכינן אלא מהא דמכשרינן באיצטבא כשאינה בינה לכותל ד' אמות ולא פרכינן מעיקר דינא דדופן עקומה, דבדינא דאיצטבא נתחדש דאמרינן דופן עקומה גם על קרקע עולם וכמש"כ התורי"ד, וע"כ אף דהא דביש משפת חקק ולכותל ג"ט ל"מ הוא משום דב' מחיצות אין מצטרפין, מ"מ כל דנימא דופן עקומה על הקרקע והויא הקרקע מכלל הדופן הרי דמכח זה הוי הכל מחיצה אחת שיש בה י' טפחים ושפיר דמי.

**וי"ל** עוד, דכל הא דא"א לצרף ב' מחיצות הוא רק משום דעיקרה של מחיצה היא כלפי מקומה וע"כ כיון דהדופן החיצון וגידוד החקק מופלגין זמ"ז ג' טפחים א"א לצרפן, אך כל דאמרינן דופן עקומה על הדופן החיצונה אשר מכח זה נמצא דהויא הדופן החיצונה מחיצה על מקום החקק, שפיר מצטרפין גידוד החקק והדופן החיצונה זל"ז כיון דתרוייהו הוו מחיצות על מקום אחד.[[7]](#footnote-7)

## מהא דפרכינן דנימא דופן עקומה מוכח דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין אי"ז משום דאינם מבדילין בפועל כלל

טו] **והנה** אמנם לכאו' כ"ז ניחא אי נימא דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין הוא משום דמדיני מחיצות בעינן שתהא מחיצה אחת הגבוהה י' ול"מ לצרף ב' מחיצות, וע"כ שפיר י"ל דכל דאמרינן דופן עקומה מהני זה לחשוב הכל כמחיצה אחת, וכנ"ל, - אך אי נימא דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין הוא משום דאינם מבדילים את הרשות כלל, לכאו' ל"ה מהני בזה דינא דדופן עקומה להכשיר, דאף דמדינא דדופן עקומה חזינן להו כמחיצה אחת מ"מ אין מחיצה זו כשרה כיון דאינה מבדלת כלל את הרשות.[[8]](#footnote-8)

## מיעוט כותל ע"י נתינת עפר ברוחב ד"ט בב' צידיו

טז] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה התרוה"ד בסימן ע"ה כתב, ז"ל, אם החומה אינה גבוה רק י' טפחים יש כאן תקנה וכו' ואח"כ ישפוך עפר לצד החומה מבחוץ ומבפנים יותר מי' אמות לאורך החומה ברוחב ד' טפחים לפחות ובגובה פחות מי' טפחים מעט, ונמצא החומה שלמעלה מן העפר ג"כ פחות מי' טפחים, ואז החומה נחשבת כפרצה כנגד כל אותה העפר לאורך שהרי יש דריסת הרגל וכו' וכל פחות מגובה עשרה לא מחיצה איקרי וכפתוח וכפרוץ דמי, עכ"ל, והביאו הרמ"א בסימן שנ"ח ס"ב, והגר"א שם נחלק ע"ז וכתב דל"מ העפר לבטל את המחיצה, עיי"ש.

## לדעת הרא"ש אם מהני מיעוט דעפר ברוחב ג"ט

יז] **והחזו"א** בסימן ס"ה סק"ע כתב ע"ד הגר"א דאי"ז כד' המג"א בסימן שמ"ה סקי"ג שכתב עפי"ד הרא"ש דכל הא דבתוך החקק הו"ל רה"י, הוא רק אם המחיצות החיצונות גבוהות י' והרי דאין ב' מחיצות מצטרפין כל שהן מופלגין זמ"ז ג"ט, עכ"ד, וקשיא ע"ד הגר"א דהיאך כתב בפשיטות דל"מ העפר לבטל את המחיצה, אחר שבד' הרא"ש מבו' דאין ב' מחיצות מצטרפין כל שהן מופלגין זמ"ז ג"ט, והאמנם דלדעת התוס' ודעימייהו דב' מחיצות מצטרפין למחיצת י' ניחא דל"מ העפר לבטל את המחיצה, אך מ"ט לא פירש הגר"א דדין זה תליא בפלוגתת תוס' והרא"ש.

**ובאמת** דלכאו' גם ד' התרוה"ד אינם מתישבים עם ד' הרא"ש, דלדעת הרא"ש דאין ב' מחיצות המופלגין זמ"ז ג"ט מצטרפין למחיצת י', ל"ב שיהא רוחב העפר ד', דאף אם הוא רחב ג"ט נמי הוי זה כפירצה כיון דאין ב' מחיצות המופלגין זמ"ז ג"ט מצטרפין, ותיקשי לפ"ז ע"ד המג"א בסימן שמ"ה סקי"ג שפסק כד' הרא"ש דכל דאין המחיצות החיצונות גבוהות י' ל"ה תוך החקק רה"י והרי דאין ב' מחיצות מצטרפין, וזה נסתר ממש"כ הרמ"א בסימן שנ"ח דכל דאין העפר רחב ד"ט ל"ה כפירצה.

יח] **ונראה** בזה בפשיטות, דכל הא דבבית שאין בתוכו י' בעינן שיהא במחיצות החיצונות י' ולא מצינו לצרף כותל הבית לגידוד החקק, הוא רק משום דהקרקע שתחת כותל הבית אינה מכלל המחיצה דגידוד החקק,[[9]](#footnote-9) ומשא"כ בגוונא דהתרוה"ד דשפיר מצינו לצרף הכל יחד לחשבו כמחיצה עבה שהיא גבוהה י' והיא מתרחבת בתחתיתה, וע"כ כל הא דל"מ הוא רק בשרוחב העפר ד"ט שדורסים עליו דבכה"ג אין ע"ז תורת מחיצה, ולדעת הגר"א אף בכה"ג יש ע"ז תורת מחיצה.[[10]](#footnote-10)

## אי נימא דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין הוא משום דאינם מבדילין בפועל כלל הדין נותן דגם אם הוו כמחיצה עבה אין מצטרפין

יט] **ובדעת** החזו"א שעמד בזה ע"ד הגר"א שאינם כד' הרא"ש, נראה דאזיל לטעמי' דס"ל דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין הוא משום דאינם מבדילים את הרשות כלל, וע"כ אף אם מצינו לחשוב להכותל והעפר שבצידיו כמחיצה אחת עבה, מ"מ ל"מ מחיצה זו כיון שאינה מבדלת כלל את הרשות.

**ולפ"ז** הרי דמד' התרוה"ד והגר"א שנקטו להכשיר בזה, מבו' דס"ל דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין אי"ז משום דאינם מבדילים את הרשות כלל, אלא הוא משום דמדיני מחיצות בעינן שתהא מחיצה אחת הגבוהה י' ול"מ לצרף ב' מחיצות, וע"כ בכה"ג דמצינו לחשוב הכל כמחיצה אחת עבה שפיר דמי.[[11]](#footnote-11)

## בהא דמכשרינן כשאין משפת החקק ולכותל ג"ט אף דיש משפת החקק לקרנות ג"ט

כ] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה בעיקר הא דמכשרינן הכא כשיש משפת חקק ולכותל פחות מג' טפחים, שמעתי מכבר להעיר, דהנה הדבר פשוט דאם לא עשה כותל אלא במקום שכנגד החקק, ובצדדים הוא פרוץ, דודאי ל"מ, דהו"ל פירצה בקרן זוית יותר מד' טפחים,[[12]](#footnote-12) וא"כ אף שעשה כותל גם בצדדים, הרי כותל זה מרוחק מן החקק ג"ט, דכיון שאין כותל זה כנגד החקק עצמו אלא בצדדים, הרי דריחוקו מן החקק באלכסון הוא ג"ט ויותר מג"ט, והו"ל כמאן דליתא, וא"כ מ"ט היא כשרה.[[13]](#footnote-13)

## בהא דאמרינן דופן עקומה כשיש מן הכותל לסיכוך פחות מד"א, אף דמן הקרנות הוא יותר מד"א

כא] **והנה** באמת עד"ז יש להעיר בדינא דדופן עקומה, דאם יש מן הכותל לסיכוך פחות מד' אמות כשרה, ותיקשי, דהגם דבין הכתלים שכנגד מקום הסיכוך לסיכוך הוי פחות מד"א, אך הרי מן הכתלים שבצדדים למקום הסיכוך הוי ד"א ויותר מד"א ומ"ט היא כשרה, - והיינו, דהרי פשיטא דאם הי' פרוץ מן הצדדים ול"ה שם כתלים דהיא פסולה,[[14]](#footnote-14) וא"כ אף כשיש שם כתלים הרי כתלים אלו מרוחקים מן הסוכה ד' אמות והיאך הם מועילין להכשיר את הסוכה.[[15]](#footnote-15)

**ובע"כ** מזה דהגם דכשהכותל פרוץ מן הצדדים היא פסולה משום דאין על הכתלים כלל תורת מחיצה, מ"מ כל דאין הכותל פרוץ מן הצדדים ויש עליהן תורת מחיצות מעליין, הרי דלדינא דדפנות הסמוכות לסכך סגי במה שהדפנות שכנגד מקום הסוכה סמוכות לסוכה, וע"כ אף דהכתלים שבצדדים רחוקים מן הסוכה ד"א ולא מצינו למימר עליהן דופן עקומה, מ"מ כיון שהכתלים שכנגד מקום הסוכה רחוקים פחות מד"א ואמרינן עלייהו דופן עקומה, שפיר דמי.[[16]](#footnote-16)

## טעם הא דמכשרינן בחקק אף דיש מן החקק לקרנות ג"ט לדעת התוס' ולדעת התו"י

כב] **ולפ"ז** הרי כשנבא לדון בהא דמכשרינן כשאין משפת חקק ולכותל ג"ט אף דמשפת החקק ולכתלים שבצדדים איכא ג"ט, הנה לדעת התוס' ודעימייהו דהא דל"מ כשיש ביניהם ג"ט הוא מדינא דמחיצות סמוכות לסכך, ניחא הא דסגי במה שאין משפת החקק לכותל שכנגד החקק ג"ט דעי"ז חשיבי הכתלים שכנגד החקק כסמוכים לסכך וסגי בהכי להכשירה, וכאשר כ"ה מבו' מדינא דדופן עקומה דל"ב שיהיו הכתלים שבצדדים סמוכין לסכך.

**אך** לדעת התו"י דהא דל"מ כשיש ביניהם ג"ט הוא משום דאין ב' מחיצות מצטרפין, קשיא, דאף שאין משפת החקק לכתלים שכנגד החקק ג"ט, מ"מ כיון שיש משפת החקק לכתלים שבצדדים ג"ט, הרי דהכתלים שבצדדים אין עליהן תורת מחיצה כלל, וא"כ מ"ט היא כשרה, ומ"ש מהיכא דהכתלים פרוצים בצדדים דלא מכשרינן להמקום שבתוך החקק.[[17]](#footnote-17)

כג] **ונראה** לפרש בזה, דהנה מהא דבדינא דדפנות הסמוכות לסכך סגי במה שהדפנות שכנגד מקום הסוכה סמוכות לסוכה, נראה ללמוד דלעולם עיקר המחיצות דהרשות הם המחיצות שכנגד הרשות, והגם דבעינן שלא יהא פרצות בצדדים ומשום דכל דאיכא פרצות בצדדים אין על מחיצות אלו שכנגד הרשות תורת מחיצות, מ"מ כל דליכא פרצות בצדדים ויש על המחיצות שכנגד הרשות תורת מחיצות, סגי במחיצות אלו לגדור את הרשות, וע"כ סגי שיהיו מחיצות אלו סמוכות לסכך, ונראה לפ"ז, דאף לדעת הרמב"ם דעצי הדפנות נאסרין אין נאסרין אלא הדפנות שכנגד חלל הסוכה אך הדפנות שבצדדים אינם נאסרין, וי"ל עוד, דאף אם הדפנות שבצדדים גזולות לי"ב לפסולא דסוכה גזולה.[[18]](#footnote-18)

**ולפ"ז** י"ל, דה"נ הוא בהא דבעינן מחיצות י' דסגי במה שהמחיצות שכנגד הרשות גבוהות י', כיון דעיקר גדירת הרשות היא ע"י מחיצות אלו אם אך ליכא פרצות בצדדים, וע"כ הוא דמכשרינן כשאין משפת החקק ולכתלים שכנגד החקק ג"ט אף דהכתלים שבצדדים מרוחקים ג"ט, דאף דאם הכתלים פרוצים בצדדים ל"מ, היינו משום דבכה"ג אין על המחיצות שכנגד הסוכה תורת מחיצות כלל, אך כל שיש כתלים בצדדים ונמצא דהכותל החיצון חשיב כמחיצה ה', תו סגי במה שמצטרף הכותל שכנגד הרשות עם גידוד החקק למחיצה י', ול"ב שיצטרפו הכתלים שבצדדים למחיצה י'.[[19]](#footnote-19)

כד] **וי"ל** עוד בזה, דלעולם מצד גדירת הרשות עצמה מודו התו"י והרא"ש דאף ב' חלקי מחיצות מצטרפין וחשיבא הרשות כגדורה, כיון דע"י המחיצות החיצונות איכא הבדלה דה' טפחים וע"י המחיצות הפנימיות איכא הבדלה דעוד ה' טפחים, וכל הא דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין הוא משום דאף דאיכא חלל י' הגדור במחיצות מ"מ לאשוויי רה"י בעינן מחיצות י' והוא שיעור הנאמר בהמחיצות עצמן, וכל דאין המחיצות עצמן מחיצות י' ל"ה המקום שבפנים רה"י אף דהוא גדור במחיצות

**ולפ"ז** י"ל דמה"ט הוא דסגי במה שאין משפת חקק ולכתלים שכנגד החקק ג"ט, שהרי אף כשחלקי המחיצה מרוחקים זמ"ז ג"ט חשיבא הרשות כגדורה וממילא דליכא פרצה כלל בהמחיצות, וע"כ הגם דאם הכתלים שכנגד החקק רחוקים ג"ט ל"מ משום דלאשוויי לרשות סוכה בעינן מחיצות י', מ"מ כל שהכתלים שכנגד החקק אינם רחוקים ג"ט וחשיבי כמחיצות י', סגי במחיצות אלו שכנגד חלל הסוכה לגדור את הסוכה, וכדחזינן דסגי דהמחיצות שכנגד חלל הסוכה סמוכות לסכך.

## לפי הנ"ל מוכח דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין אי"ז משום דאינם מבדילין בפועל כלל אלא משום דבעינן מחיצה אחת שיש בה י"ט

כה] **ואמנם** הנה אי נימא דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין הוא משום דאין הרשות גדורה כלל עי"ז, כיון דמחיצה שאינה גבוהה י' אינה מגינה כלל מדריסת הרבים, הי' בדין דלא יועיל בכה"ג, דהו"ל כפרוץ מן הצדדים, כיון דהמחיצה ה' שבצדדים אינה מגינה כלום, ואינה מצטרפת לגידוד החקק המופלג ממנה ג"ט.

**ובע"כ** מזה דהא דאין ב' מחיצות מצטרפין אי"ז משום דאין הרשות גדורה עי"ז כלל, אלא הוא משום דדינא הוא דבעינן מחיצה י', וע"כ כל דחלקי המחיצה מרוחקים זמ"ז ג"ט ולא מצינו לחשבם כמחיצה אחת ונמצא דליכא מחיצה י', אין להן הכשר מחיצה.

## טעם הסוברים דב' מחיצות מצטרפין למחיצה י'

כו] **ובדעת** התוס' ודעימייהו דפליגי ע"ז וס"ל דב' מחיצות מצטרפין למחיצה י', נראה דהוא משום דס"ל כמש"כ בחי' הגר"ח פי"ז משבת בדעת הרמב"ם, דהא דבעינן במחיצות רה"י שיהא גובהן י', עיקר השיעור אינו בעצם המחיצות, כי אם בהמקום דבעינן שגובה י' שבו יהא מוקף מחיצות, ואם מצאנו גובה י' שמוקף מחיצות בכולו לא איכפת לנו כלל בעצם המחיצות אם הן מחזיקות י' אם לא, וכתב דמה"ט ליכא למימר בזה כתותי מכתת שיעורי', וע"כ שפיר מצטרפים ב' מחיצות, דהגם דכל חלק מחיצה אינו גבוה י', מ"מ כיון דהרשות י' גדורה ע"י ב' מחיצות אלו שפיר דמי.

## בד' הרמב"ן בטעם הא דבשבת מצטרפין הכותל והגידוד ובסוכה אינם מצטרפין

כז] **ויש** להוסיף, דהנה הרמב"ן בשבת ז' ב' כתב לישב להא דפסלינן הכא כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט, ול"ד לבית שאין בתוכו י' וחקק בו דע"ד דהוי רה"י, ז"ל, איכא למימר לענין סוכה דפנות בעינן דכתיב בסכת בסכת בסכות הלכך בעינן תוך ג' דליהוי לבוד, אבל לענין שבת כל היכא דלא בקעי רבים כלל רה"י הוא והא איתנהו למחיצות מבחוץ דהוו עשרה הלכך תוך חקק נמי תוך מחיצות דעשרה הוי ורה"י הוי, עכ"ל.

**ומשמעות** דבריו דהא דפסלינן כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט, אי"ז משום דבעינן דפנות הסמוכות לסכך, דלא הזכיר לזה כלל, אלא היינו משום דבסוכה דבעינן דפנות, א"א לצרף ב' דפנות שיש ביניהם ג"ט לקיום דין דפנות, ומשא"כ בשבת דסגי במה שנמנע רגל הרבים ע"י המחיצות, לא איכפת לן דהוי זה ע"י ב' מחיצות.

**ולמש"נ** הרי דהתו"י והרא"ש דפליגי ע"ז וס"ל דאף לגבי שבת אין ב' מחיצות מצטרפין, הוא משום דס"ל דאף בשבת בעינן לגוף המחיצות, ולא סגי במה שנמנע רגל הרבים ע"י הרבים, ואין ב' מחיצות מצטרפין לכך.

## טעם הפלוגתא אם חלק המחיצה שכנגד הקירוי מצטרף למחיצה י'

כח] **ונראה** דזהו טעם פלוגתת התוס' והתו"י אם חלק המחיצה שכנגד הקירוי מצטרף למחיצה י', דהתוס' לטעמייהו דשיעור י' האמור במחיצות, אינו בעצם המחיצות אלא הוא בהמקום דבעינן שיהא גובה י' מוקף מחיצות, הרי דע"כ בעינן שיהיו המחיצות י' כנגד המקום וחלק המחיצה שכנגד הקירוי שהוא מעל לחלל הרשות אינו מועיל כלום, שהרי עיקר שיעור י' הוא ברשות שתהא רשות י' גדורה במחיצות, ולזה ל"מ מידי הא דאיכא מחיצה כנגד הקירוי שאינו כנגד חלל הרשות, אך לדעת התו"י והרא"ש דשיעור י' האמור במחיצות הוא שיעור האמור במחיצות עצמם שיהא גובהן י' שפיר י"ל דאף חלק המחיצה שכנגד הקירוי מצטרף לחשוב המחיצה כגבוהה י'.[[20]](#footnote-20)

## טעם הא דמכשרינן כשאין משפת החקק ולכותל ג"ט לדעת התוס'

כט] **ובזה** נראה לפרש למה שהוצרך הרא"ש בתירוצו להא דגם לענין שבת ל"מ אלא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', ולא סגי לי' בהא דבסוכה בעינן דפנות סמוכות לסכך, ובהקדם, דהנה לדעת התוס' ודעימייהו דהא דפסלינן כשיש משפת החקק ולכותל ג"ט הוא משום דבעינן מחיצות סמוכות לסכך, בפשוטו הא דכשאין משפת חקק ולכותל ג"ט כשרה, הוא משום דכל דאין ג"ט בין המחיצות למקום הסוכה חשיבי המחיצות כסמוכות לסכך, דומיא דהא דמכשרינן בהרחיק את הסיכוך מן הדפנות פחות מג"ט, וכ"ה מבו' בד' הריטב"א והר"ן בסוגיין.

**אמנם** הנה ז"ל התוס' בשבת שם, ולהכי בעינן שיהא פחות מג' דצריך לצרף הגידוד של חקק למחיצות כדי שיהיו סמוכות לסכך שכנגד הנקב וכו', בפחות מג' מצטרף הגידוד עם המחיצות דהויא סמוך לסכך, עכ"ל, ומבו' בדבריהם, דהא דמכשרינן בפחות מג' אי"ז משום דהמחיצות החיצונות אינם רחוקות ג"ט מן הסכך וחשיבי כסמוכות לסכך, אלא הוא משום דמצטרף הגידוד של חקק למחיצות ומכח זה חשיבי אף המחיצות החיצונות כסמוכות לסכך, דלדין דפנות הסמוכות לסכך סגי במה שהדופן סמוכה לסוכה בתחתיתה, ול"ב שיהא כל גובה הדופן סמוך לסוכה.[[21]](#footnote-21)

## טעם פלוגתת התוס' והריטב"א והר"ן בטעם הא דמכשרינן כשאין משפת חקק ולכותל ג"ט

ל] **ובטעם** הא שהוצרכו התוס' לכך ולא פירשו כד' הריטב"א והר"ן דכל שאין בין הדפנות למקום הסוכה ג"ט חשיבי הדפנות כסמוכות לסכך, נראה משום דלדינא דדפנות סמוכות לסכך בעינן שהדפנות יהיו סמוכות ממש לסוכה, ולא סגי במה שהן סמוכות בתוך ג"ט, ול"ד להרחיק את הסיכוך מן הדפנות פחות מג"ט דכשרה, דהתם הוא משום דהסכך הוא לבוד לדופן וחשיב כמסכך גם על מקום האויר, ומכח זה הוי גם המקום שתחת האויר מכלל הסוכה, וכדחזינן דהוא מצטרף לשיעור סוכה וי"א דאף ישנים תחתיו, וע"כ חשיבי הדפנות החיצונות כסמוכות לסוכה, ומשא"כ הכא דהמקום שבין החקק למחיצות החיצונות אינו גבוה י' ואינו כלל מכלל הסוכה, לא חשיבי המחיצות החיצונות כסמוכות לסוכה אף שהן רחוקות מן הסוכה פחות מג"ט.

לא] **ובדעת** הריטב"א והר"ן דפליגי ע"ז וס"ל דהא דמכשרינן כשאין משפת החקק ולכותל ג"ט הוא משום דעי"ז חשיבי המחיצות החיצונות כסמוכות לסכך, נראה דאזל לטעמייהו דס"ל דמן הדין הי' שיצטרף המקום שמחוץ לחקק לשיעור הכשר סוכה, וכל הא דל"מ הוא משום דהו"ל דירה סרוחה, ולדעת אביי דמכשר בהוצין יורדין לתוך י' ולא ס"ל לפסולא דדירה סרוחה, ה"נ הכא מצטרף המקום שמחוץ לחקק לשיעור הכשר סוכה, וע"כ נמצא דאף המקום שמחוץ לחקק הוי מכלל מקום הסוכה, וע"כ חשיבי הדפנות כסמוכות לסכך.[[22]](#footnote-22)

## טעם הא דכשיש משפת חקק ולכותל ג"ט לא סגי במה שגידוד החקק סמוך לסוכה

לב] **והנה** מש"כ התוס' דכל שתחתית המחיצה סמוכה לסוכה שפיר דמי, היינו רק כשאין משפת החקק ולכותל ג"ט, אך כל שיש ביניהם ג"ט, הרי דהגם דאף בכה"ג מצטרפין גידוד החקק והכותל לגדור את המקום שבתוך החקק, מ"מ ל"מ, - ופשוט דהטעם בזה הוא משום דדוקא כשאין ביניהם ג"ט דחשבינן להו כמחיצה אחת, הוא דמהני מה שבתחתיתה היא סמוכה לסוכה להכשיר את כל הדופן, אך כל שיש ביניהם ג"ט דהוו ב' מחיצות, הרי דהגם דסגי בהכי לגדור את המקום שבתוך החקק כיון שכולו מוקף מחיצות, מ"מ ליכא הכשר להדופן החיצונה שאינה סמוכה כלל לסוכה.

## בטעמא דהרא"ש דהוצרך לפרש דאף לענין שבת אין ב' מחיצות מצטרפין

לג] **ולפ"ז** נראה, דכ"ז הוא להתוס' לטעמייהו דס"ל דליכא שיעור בהמחיצות עצמם שיהיו גבוהות י' ומכח זה הוא דמצטרפין ב' מחיצות אף שיש ביניהם ג"ט ואינם חשובין כמחיצה אחת, וע"כ שפיר י"ל דבכה"ג ל"מ להכשיר מכח מה שגידוד החקק סמוך לסוכה, כיון דהכותל החיצון הוא מחיצה בפנ"ע והיא אינה סמוכה לסוכה.

**אך** לדעת הרא"ש דס"ל דאיכא שיעור בהמחיצות עצמם שיהיו גבוהות י', בע"כ דהא דס"ל מעיקרא דמצטרפין ב' מחיצות למחיצה י', הוא משום די"ל דחשבינן להו כמחיצה אחת כיון שהם גודרין מקום אחד, דאין נראה דרק בתירוצו הוא שחידש להך מילתא דאיכא שיעור י' בהמחיצות עצמם, וממילא דמתקיים בזה דינא דמחיצות הסמוכות לסכך כיון שמחיצה זו בתחתיתה סמוכה לסוכה.

**ומה"ט** הוא שהוצרך הרא"ש בתירוצו לפרש דלעולם אין ב' מחיצות המופלגים זמ"ז ג"ט מצטרפין ולא חשבינן להו כמחיצה אחת, וכל הא דבבית וכו' הוי רה"י אף דאיכא שיעור בהמחיצות עצמם שיהיו גבוהות י' הוא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', וע"כ הוא דבסוכה ל"מ בכה"ג משום דהמחיצות החיצונות אינם סמוכות לסוכה, דאלו היו ב' מחיצות המופלגים זמ"ז ג"ט מצטרפין והוה חשבינן להו כמחיצה אחת, הי' לנו להכשיר לזה אף בסוכה, כיון שמחיצה זו בתחתיתה סמוכה לסוכה.

1. אך יש לדחות, דמה שלא כתבו לישב כן, הוא משום דמשמע להו דגם הכא איירי גם בכה"ג שיש בדפנות החיצונות י"ט אלא שהסכך ממעטן מי', ואפ"ה פסלינן כשיש משפת חקק ולכותל ג"ט. [↑](#footnote-ref-1)
2. והי' מקום לפרש דהיינו דלא נאמרה ההלכתא דדופן עקומה אלא בדופן גמורה שיש עלי' תורת דופן בפנ"ע, ומשא"כ הכא דהדופן החיצונה בפנ"ע אין בה י' ואין עלי' תורת דופן בפנ"ע, וכל תורת דופן שעלי' הוא בצירוף הדופן הפנימית, אך אי"ז מתישב בל' הגמ' שאמרו דהא דלא אמרינן בזה דופן עקומה הוא משום דהוא לשוויי דופן, ועמש"כ החזו"א בסימן ס"ה סקס"א לפרש בזה בע"א. [↑](#footnote-ref-2)
3. החזו"א בסימן ס"א סקס"ט צידד לפרש ד' הרא"ש בפסקיו בע"א, אך לכאו' אי"ז מתישב כלל בל' התוס' הרא"ש, עיי"ש, - וגם מש"כ החזו"א שם סקס"א לפרש בד' הרא"ש, אינו מתישב היטב בל' התוס' הרא"ש. [↑](#footnote-ref-3)
4. וכ"ה גם בגליון תוס' בשבת שם בשם תוס' שאנץ דרשב"א תולה בשניהם, והיינו דהא דבשבת מהני בשחקק בתוכו להשלימו לי' הוא משום דהמחיצות החיצונות גבוהות י', ובסוכה ל"מ אף בכה"ג משום דבעינן דפנות הסמוכות לסכך. [↑](#footnote-ref-4)
5. וי"ל עוד, דאי"ז משום דמקום שאינו גבוה י' אינו רשות לעצמו ולא חייל עלי' הבדלת הדופן, אלא הוא משום דמקום שאינו גבוה י' אינו רשות דסוכה כלל וע"כ אין על הדופן תורת דופן להמקום הסמוך לה דאינו רשות דסוכה, ונתחדש לפ"ז דמקום שאינו גבוה י"ט הוא מופקע מרשות דסוכה, ובמק"א נתבאר לפרש בה לד' הטור דל"מ דין פסל להכשיר למקום שאינו גבוה י', ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-5)
6. וכ"ה להדיא בד' הלבוש בסימן תרל"ג ס"י, ז"ל, היתה נמוכה מעשרה וחקק בה להשלימה לעשרה וכו', אבל אם יש ביניהם ג"ט וכו' פסולה וכו', ואין להכשירה מטעם דופן עקומה "למטה" וכו', עכ"ל, והרי שפירש דמה שדנו בגמ' דנימא דופן עקומה, היינו דנימא דופן עקומה למטה בקרקע עולם, אך המ"ב שם סק"ל כתב דמהו שדנו דנימא דופן עקומה דהיינו כאילו הדופן נעקם למעלה עד המקום שכנגד החקק. [↑](#footnote-ref-6)
7. ולכל הדרכים נתחדש בד' התו"י, דאף דהא דפסלינן כשיש משפת החקק ולכותל ג"ט אי"ז דין מסוים בדפנות דסוכה, אלא אף במחיצות שבת כה"ג ל"מ, משום דאין ב' חלקי מחיצות מצטרפין למחיצה י', מ"מ פרכינן דיש להכשיר בזה משום דינא דדופן עקומה, וזה חידוש, דבפשוטו הי' נראה דכל ההלכתא שנאמרה בסוכה דאמרינן דופן עקומה הוא רק היכא דהגריעותא היא בהל' דפנות דסוכה דע"ז הוא דמהני דינא דדופן עקומה, אך כל דהגריעותא היא מהל' מחיצות דעלמא ל"מ בזה דינא דדופן עקומה, ולפ"ד התו"י נתחדש דאי"ז כן, ואף דגם במחיצות בעלמא ל"מ בכה"ג, מ"מ אלמלי הא דלאשוויי דופן לא אמרינן דופן עקומה הוה מכשרינן בזה מכח דינא דדופן עקומה.

   ובאמת דכ"נ גם בד' התוס' וש"ר שהק' על דינא דהכא מההיא דבית שאין בתוכו י' וכו', ואי נימא דל"מ ההלכתא דדופן עקומה אלא היכא דהגריעותא היא מהל' דפנות דסוכה, הרי דאדרבה מהא דפרכינן הכא דנימא דופן עקומה מוכח דבמחיצות דשבת שפיר מהני בכה"ג, דאם אף במחיצות דשבת ל"מ בכה"ג, ליכא למיפרך דנימא דופן עקומה, ומה הק' ע"ז ממה שאמרו לענין שבת דאם חקק בו להשלימו לי' הוי רה"י, ובע"כ מדבריהם דאף אם הגריעותא היא גם במחיצות דעלמא שפיר מצינו להכשיר בזה מכח דינא דדופן עקומה. [↑](#footnote-ref-7)
8. אמנם הנה לדרך קמא דהא דמהני בזה דינא דדופן עקומה הוא משום דמקרבין את הדופן החיצונה למקום החקק, ועי"ז איכא מחיצה י' במקום אחד, י"ל דשפיר ה"ז מועיל להבדיל את הרשות, - וגם לשאר הדרכים י"ל דכל הא דל"מ כשיש ג"ט משפת חקק ולכותל משום דאין המחיצות מועילות להבדיל את הרשות, הוא משום דהו"ל ב' חלקי מחיצות, ובאנו לדון לצרף זל"ז, וע"ז הוא דאמרינן דכיון דהמחיצה החיצונה בפנ"ע אינה מגינה כלל אין עלי' כלל תורת מחיצה וע"כ א"א לצרפה עם גידוד החקק, אך כל דחשבינן להו כמחיצה אחת הגבוהה י', הרי דאף אם אפשר לעבור את מקצתה ואח"כ לעבור את מקצתה השני י"ל דיש עלי' תורת מחיצה, וע"כ אם הוה אמרינן דופן עקומה והוה חשבינן לב' חלקי המחיצה כמחיצה אחת שפיר הוה מכשרינן לה. [↑](#footnote-ref-8)
9. דא"א לראות לזה כמחיצה עבה, שהרי קרקע זו הויא קרקע עולם ואינה כלל מכלל המחיצה, וכל עיקר מחיצת הגידוד הוא רק בפני החקק, ומה"ט ודאי דאין קרקע זו נאסרת מדינא דעצי סוכה, אף אי נימא דאיסורא דעצי סוכה הוא אף בקרקע, ומה"ט לא אמרינן דבור ברה"ר עמוק י' יהא המקום שע"ג כותלי הבור רה"י מדינא דלאחרים עושה מחיצה, (לדעת הסוברים דאמרי' לאחרים עושה מחיצה אף בשאינו מובדל מרה"ר). [↑](#footnote-ref-9)
10. ובמק"א נתבאר ללמוד מזה, להכשיר בסוכה שהדופן נתונה ע"ג מדרגה הרחבה יותר מג"ט, משום דמצינו לחשוב את המדרגה והדופן שעלי' כמחיצה אחת עבה, והינו בגונא שהמדרגה מלאה מתחתי', - אך יש להסתפק בגונא שהמדרגה רחבה ד"ט, אי נימא דכ"ה דבדינא דהתרוה"ד אין בטל תורת מחיצה מינה רק אם נתן עפר רחב ד"ט מב' הצדדים ע"כ בכה"ג שהמדרגה היא מצד אחד שפיר דמי, או דבכה"ג דמי למחיצות שאינם ניכרות דל"מ בסוכה, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-10)
11. אמנם יש לדחות בזה ע"ד מש"נ לעיל סקט"ו בהערה דרק בב' חלקי מחיצות שבאנו לצרפם זל"ז, הוא דאמרינן דכל דהמחיצה החיצונה בפנ"ע אינה מגינה כלל אין עלי' כלל תורת מחיצה וע"כ א"א לצרפה עם גידוד החקק, אך כל דחשבינן להו כמחיצה אחת הגבוהה י', הרי דאף אם אפשר לעבור את מקצתה ואח"כ לעבור את מקצתה השני יש עלי' תורת מחיצה, וע"כ בגונא דהתרוה"ד דחשבינן להכותל והעפר שבצידיו כמחיצה אחת עבה שפיר יש ע"ז תורת מחיצה. [↑](#footnote-ref-11)
12. ופשוט דל"מ ע"ז דינא דלבוד, דאף אי נימא דמדינא דלבוד אנו דנים דהמחיצות הוו ע"ג החקק, מ"מ כל שהם פרוצות במקומם, ל"מ ליתן עליהן תורת מחיצה מכח דינא דלבוד, ויש להוסיף, דאי לא נימא כן הרי נמצא דבכל מחיצות סוכה הפרוצות בקרן זוית, יהא בידינו להכשיר הסוכה ע"י דיעשה חקק משהו בריחוק פחות מג"ט, ויהא מקום החקק כשר, וזה לא שמענו. [↑](#footnote-ref-12)
13. אך הנה לדעת רש"י ודעימי' דמדין לבוד מאריכין את החקק עד מקום הכותל, יש מקום לומר דאחר דאמרינן לבוד מן החקק למקום הכותל ומאריכין את החקק עד מקום הכותל, תו אמרינן לבוד ממקום זה שכנגד החקק לצדדים, וזה אי נימא דאמרינן לבוד ללבוד, עמש"כ בזה החזו"א בסימן ע"ז סק"ה. [↑](#footnote-ref-13)
14. אמנם הנה השפ"א לקמן ז' ב' כתב, ז"ל, דשפיר י"ל גם לדידי' לר' יאשי' דבעינן דפנות מפסולת גורן ויקב דופן עקומה, היכא דהדופן וגם הסכך הם מן הכשר לסכך בו רק דבדפנות הצדדין איכא פרצות טפי מי' הפוסלין, וצריכין לומר דופן עקומה כמובן, עכ"ל, ונראה דס"ל דאף בגונא דיש פרצות בצדדים יש להכשיר מכח דינא דדופן עקומה, וזה צע"ג, דלא מצינו כן דכשיש פרצות בצדדין מכשרינן להמקום שבאמצע הסוכה מכח דינא דדופן עקומה, והרמ"א בסימן תר"ל סק"ה כתב דאם הפתחים בקרנות פסולה, ולא נזכר דהמקום שבאמצע כשר, ומוכח כן גם ממש"כ הראשונים לקמן י"ז ב' דלמ"ד דסכך פסול באמצע בד"א ל"ב לההלכתא דדופן עקומה, ולפ"ד השפ"א הרי בעינן לההלכתא דדופן עקומה להכשיר בכה"ג דיש פרצות בצדדין. [↑](#footnote-ref-14)
15. ולכאו' אין מקום כלל לומר דופן עקומה על הכתלים שבצדדים שיהיו כדפנות להמקום שבצד הסוכה, ומתרי טעמי, חדא, דדינא דדופן עקומה הוא רק לדון דהדפנות הוו דפנות דהסוכה עצמה, ועוד, דגם אי נימא דופן עקומה כה"ג אכתי אין דפנות אלו סמוכות לסוכה, ואינם מועילות להכשיר הסוכה. [↑](#footnote-ref-15)
16. ונפ"מ רבתא לדינא בזה, דהא דמכשרינן בבית שנפחת וכו', הוא אף אם אין הדפנות שבצדדים מגיעות לסכך ואף אם אין שם סכך כלל, שהרי בלא"ה לא אמרינן על הדפנות שבצדדים דופן עקומה, דהם רחוקים מן הסוכה ד' אמות, וא"כ אין להצריך שיהיו דפנות אלו מגיעות לסכך, ושיהא במקום הקרנות סיכוך, ואין לומר דאם אין שם סיכוך כלל ומובדלות המחיצות לגמרי מן הסוכה ל"מ, דזה נסתר מד' הראשונים שעמדו דמ"ט במפסיק אויר לא אמרינן דופן עקומה, והרי דס"ל דאין לחלק בזה, - ואמנם הנה לפ"ז נמצא עוד, דבכל סוכה שאין סיכוך בצדדי' פחות מד' אמות, יש להכשיר להמקום שבאמצע מדינא דדופן עקומה, וזה דבר חדש, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-16)
17. אמנם יש לדון בזה, די"ל דכל הא דכשיש ג"ט בין חלקי המחיצה אינם מועילים להבדיל כלל את הרשות, הוא רק כשיש ג"ט על ג"ט, אך בכה"ג דחקק הרי ליכא בין הכתלים שבצדדים למקום החקק ג"ט על ג"ט, דו"ק ותשכח, וע"כ שפיר היא כשרה בכה"ג, ולפ"ז אם הסוכה מתרחבת בצידי' ויש במקום שבין הכתלים שבצדדים גע"ג ה"ה פסולה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-17)
18. ואף דבעינן לדפנות אלו, מ"מ כיון שאינם חשובין מדפנות הסוכה, לי"ב לפסולא דסוכה גזולה, וע"ד שכתב הפמ"ג במש"ז סימן תרל"ז סק"ד דבסכך גזול מן הצד פחות מד"א, דאם דינא דדופן עקומה הוא דמקרבין הדופן, לא חשבינן לה כסוכה גזולה, אף שאם לא הי' שם סכך היתה פסולה, וה"נ הכא דכוותה. [↑](#footnote-ref-18)
19. אך העיר הר"מ הופמן נ"י לפ"ז במה שדנו הראשונים דיצטרף המקום שעל שפת החקק לשיעור הכשר סוכה, ובמש"כ המכתם והמאירי דכל שיש בחקק כשיעור הכשר סוכה מכשרינן גם להמקום שעל שפת החקק, ותיקשי שהרי המקום שעל שפת החקק אין לו מחיצות כנגדו כלל, דכיון דאין תורת מחיצות על המחיצות שבצדדין, הרי דאף דלהכשיר את החקק סגי במחיצות שכנגדו ול"ב להמחיצות שבצדדים, מ"מ א"א להכשיר את המקום שעל שפת החקק דליכא מחיצות כנגדו, והיאך הוי מכלל הסוכה.

    וי"ל בזה, דהנה בעיקר מה שדנו הראשונים דיצטרף המקום שעל שפת החקק לשיעור הכשר סוכה, אף דמקום זה אין לו מחיצות י', דאף אם מדין לבוד מרחיבין את החקק עד הכותל, אי"ז מועיל שיהא למקום שעל שפת החקק מחיצות י', נראה דהוא מדין חורין, וכאשר כ"ה מוכח ממה שדנו הריטב"א והר"ן לפרש לההיא דבית שאין בתוכו י' וכו' דאיירי כשאין משפת החקק ולכותל ג"ט, והתם אמרו להדיא דהא דכל הבית הוי רה"י הוא מדין חורי רה"י, וע"כ שפיר יש להכשיר להמקום שעל שפת החקק אף דאין על המחיצות שכנגדו תורת מחיצות כלל. [↑](#footnote-ref-19)
20. אך יש לפקפק בזה, דהרי אף לדעת התוס' דליכא שיעור י"ט בעצם המחיצות, מ"מ חזינן דתל ועמוד ל"ה רה"י אלא כשהן גבוהין י', ובע"כ דהבדלה דפחות מי' טפחים לאו הבדלה היא, וא"כ שפיר הי' מקום לומר גם לדעתם דמצטרף חלק המחיצה שכנגד הקירוי. [↑](#footnote-ref-20)
21. וי"ל דלמדו התוס' לזה מדינא דדופן עקומה, דמכשרינן מכח הא דחזינן להסכך כחלק מן הדופן אף דכל גובה הדופן אינה סמוכה לסוכה, ובע"כ דכל שמקצת מן הדופן סמוכה לסוכה סגי בהכי משום דעי"ז שייכא הדופן להסוכה, וה"נ היכא דתחתית הדופן סמוכה לסוכה דסגי בהכי להכשירה.

    ויש להוסיף עוד, דלפ"ז נמצא דיש להכשיר במחיצה בשיפוע לצד חוץ אף דראש המחיצה אינו סמוך לסוכה, ומצינו כן בד' החזו"א בסימן ס"ה סקס"ב, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-21)
22. ויש להוסיף, דלא מיבעיא אי נימא לדעת הריטב"א והר"ן דכל שיש בחקק כשיעור הכשר סוכה מכשרינן אף להמקום שחוץ לחקק, דודאי דהוו המחיצות החיצונות סמוכות לסכך, אלא אף אי נימא דלא מכשרינן להמקום שחוץ לחקק משום דהו"ל דירה סרוחה, מ"מ כיון דהוי מכלל עיקר הסוכה ואין פסולו אלא משום דירה סרוחה, אי"ז מפסיק בין הסכך לדפנות. [↑](#footnote-ref-22)