מעשה הכרייה באסו_מ בראש הגג
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / ארבעה אבות

בס''ד

**הכרייה באס''ו בראש הגג**

אמר אביי לאתויי אבנו סכינו ומשאו שהניחן בראש גגו ונפלו ברוח מצויה והזיקו ... ואלא בתר דנייחי

... היינו בור ... לעולם דאפקרינהו ולא דמו לבור וכו'.

* ויש לעיין היכן המעשה כרייה בהניח אסו''מ בראש הגג והזיקו בתר דנייחי.
* יש לעיין מהו הפירכא מה לבור שכן אין כח אחר וכו', האם הוא פירכא על יצירת המזיק, או בצורת ההזק.
* לכא' דבר זה תלוי האם האסו''מ נחשב מזיק בראש הגג, או רק אחר שנפל.
* בפשוטו אין האסו''מ נחשב בור אלא אחר שנפל שאפשר להנזק ממנו, וא''כ קשה הרי לא כרה את הבור, וא''ת דגרם לכריית בור, א''כ למה לי לילפותא מאש, הא יצר מזיק, והמזיק מזיק בלא כח אחר, וע''כ דלא מהני יצירת בור בגרמא, וא''כ צ''ע מדוע באמת חייב, הא לא מצינו באש שחייב על יצירת מזיק בגרמא.
* ולכא' מוכח דאע''פ שאינו עדיין בור בראש הגג, אפילו הכי הרי זה מזיק בראש הגג, דכיון שברוח מצויה יפול וינזקו בו, כבר כעת מוגדר למזיק, ויצר את המזיק בידים, ולזה נצרך ילפותא מאש, דבאש מצינו דנחשב מזיק מיד בהדלקת האש אע''פ שאין כאן דבר שיכול להנזק, אלא רק אחר שילך ברוח מצויה יזיק, ואפילו הכי חייב, ואין זה נחשב שהאש יצר מזיק, אלא הוא יצר מזיק מיד בהדלקת האש.
* היה מקום לומר דפשוט שנחשב מזיק בראש הגג, ולא איצטריך ילפותא מאש אלא על כך שהמזיק שלו הזיק רק בסיוע הרוח, אך לכא' דבר זה נסתר מדברי התוס' שכתבו שבבור המתגלגל א''א לפרוך מה לבור שכן אין כח אחר מעורב בו, אע''פ שנעשה הנזק ע''י כח אחר - ולפי''ז שור שעף ברוח מצויה א''צ ילפותא מאש לחייבו במקום שהזיק אף כשלא היה לו פנאי לשמור שם, משום שהיה יכול להזיק אף בלא רוח, ולא איצטריך ילפותא מאש אלא שנקרא מזיק אע''פ שאינו יכול להזיק לבדו בלא סיוע הרוח, ואולי גם אש בלא רוח נחשב כח אחר מעורב בו, משום שאינו יכול להלך לבדו בלא דבר אחר, בלא דבר שיכול לשורפו -.
* עי' תוס' דף נ''ט ב' ד''ה לבתה הרוח, דדנו האם יש לחייב במניח גחלת במקום שיכול להתלבות ברוח מצויה, וז''ל ואין לחלק משום דבהנהו אין מחוסר אלא הולכת האש בעלמא ע"י רוח מצויה אבל כאן מחוסר ליבוי **ואין שם אש עליו ולא קרינא ביה המבעיר את הבערה** עכ''ל, עי''ש בתוס' שהוכיחו שחייב אף בכה''ג, ונראה בתוס' שבכל אש פשוט שיש על האש שם אש אע''פ שאינה יכולה להזיק בלא רוח מצויה, משא''כ כשמחוסר ליבוי דנו התוס' אם יש שם אש על הגחלת - אע''פ שיש בתוך הגחלת אש, אלא דאין בכח האש ללכת ע''י רוח מצויה, אלא האש צריכה לגדול, וכל כה''ג יש מקום לומר שחסר בו שם מזיק - והוכיחו שיש אף בכה''ג שם אש עליו, ועל דרך זה י''ל באסו''מ בראש הגג דאע''פ שבמקום זה א''א להתקל בו, יש עליו שם בור ע''י שיכול ללכת ברוח מצויה וינזקו בו - אע''פ שיש מקום לחלק בין גחלת שיש בו אש ויש בכח האש כח מזיק ורק חסר את הנזק, בזה ע''י שיש רו''מ וכו' נקרא מזיק, משא''כ באסו''מ בראש הגג שאין בו כח מזיק, וכל השם מזיק שבו הוא שאפשר להתקל בו, ובזה יש לומר שאין שם מזיק כשא''א למעשה להתקל בו, אך י''ל דאע''פ שאין שם מזיק על דבר שא''א להתקל בו, ע''י שיש רו''מ שילך למקום שיתקלו בו כבר היום יש לו שם מזיק -.
* בשטמ''ק שם הובא מרבינו פרץ שנח' על תוס' וז''ל ויש לומר דהני מילי היכא שכבר נעשה האש מלובה ששם האש עליו ואינו צריך רק הולכת הרוח דאבנו סכינו ומשאו מצויין להזיק ואינן מחוסרים רק הולכה אבל בזמן שהאש מחוסר ליבוי ואין שם אש עליו לא קרינן ביה המבעיר את הבערה ולכך לא מחייב אף על גב דיכול להדליק על ידי רוח מצויה עכ''ל, ואף לדבריו י''ל דאסו''מ בראש הגג יש עליו שם בור, ולא דמי לגחלת שמלבד הילוך מחוסר בוא גם ליבוי, משא''כ כשמחוסר הוא רק הילוך יש עליו שם מזיק.
* וא''ת הא אף בבור המתגלגל כלפי המקום שהגיע אליו האסו''מ אח''כ אינו אלא כאסו''מ בראש הגג, ומדוע א''צ ילפותא מאש, וביארו דבור המתגלגל נחשב בור כלפי כל המקומות שיכול להגיע, ואין נחשב בור אחר אלא אותו בור, ולא דמי לגלל שאינו יכול להתגלגל ברוח מצויה, ואכתי צ''ב אם נחשב בור כלפי כל המקומות שיכול להגיע ברוח מצויה, מאי שנא אסו''מ בראש הגג שאינו נחשב בור כלפי כל המקומות שיכול להגיע, וע''כ דנחשב בור רק כשהגיע למקום שאפשר להתקל בו, וא''כ מדוע בבור המתגלגל נחשב בור כלפי כל המקומות, וצ''ל דאין שם בור על האסו''מ טרם שהגיע למקום שאפשר להתקל בו, אך אחר שיש לו שם בור, אין הבור מתייחס דוקא למקום שנמצא כעת, אלא הרי הוא בור כלפי בני רה''ר, ורק כלפי מקום שאינו יכול להגיע נחשב כבור אחר.
* עוד יש לפרש, דלעולם אף בבור המתגלגל אין נחשב בור כלפי מקום אחר, דהרי מהותו של בור הוא האפשרות להתקל בו, ואסו''מ שמונח במקום שא''א להתקל בו אינו כלל מזיק, ולא דמי לאש ושור שיש להם כח להזיק, וכל מה שאסו''מ נקרא מזיק הוא רק ע''י שיש שינוי גובה בינו לבין המקום שלידו, אך רה''ר המורכבת מאבנים אין שום אבן מזיק, ולכן נחשב מזיק רק בצירוף המקום שבו נמצא, ואפילו הכי בבור המתגלגל א''צ ילפותא מאש משום שכיון שעשה בור, עשאן הכתוב כאילו הוא ברשותו, ונעשה שלו, וממילא חייב כל היכא שיהיה, משא''כ באסו''מ בראש הגג אלמלא ילפותא מאש א''א להחשיבו כמזיק, וא''ת מדוע בבור בגלל אין חייב כשמונח במקום אחר, ואולי י''ל שפטור רק משום שהשני חייב, והשניט חייב כי יצר מזיק, משא''כ כשיכול להגיע למקום אחר, היה על זה כבר שם מזיק כלפי המקום ההוא אחר הילפותא מאש שיש שם מזיק לאסו''מ בראש הגג, ולכן השני שגלגל פטור, וממילא חייב הראשון, ולפי''ז גם כשגלגל אדם בכוונה המגלגל פטור והראשון חייב, וכן לפי''ז כשהתגלגל למקום שאינו יכול להזיק, אך יכול להתגלגל משם למקום שיזיק חייב הראשון אף בלא ילפותא מאש, דכיון שנעשה בעל הבור חייב כל היכא שיכול להזיק.
* שמעתי לומר דרך אמצעית, דאין נחשב בור בראש הגג, ולא מהני כריה בגרמא, אלא דא''צ כריית בור בכדי להתחייב, אלא כל היכא שעשה פעולה בדבר שבלעדיו לא היה נהפך למזיק חייב, דאם לא עשה פעולה בדבר אלא רק גרם שיהפך למזיק פטור, אך כשעשה פעולה בדבר, שע''י פעולה זו תהפך אח''כ למזיק ברוח מצויה הרי זה מעשה הגורם לדין עשאן הכתוב וכו' אע''פ שלא עשה מזיק, א''צ דוקא עשיית מזיק, אלא כל שינוי בדבר מחייבתו, והנה דבר זה א''א ללמוד מאש, אלא מסברא די בכך, אלא דאכתי איכא למיפרך מה לבור שמזיק בלא רוח מצויה, לאסו''מ שהנזק נעשה רק בצירוף רוח מצויה, ולזה נצרך ילפותא מאש - ועל זה הקשו תוס' בדף ה' ב' דבאש לא מצינו אלא שחייב היכא שהאש הזיקה בעזר הרוח, אך באסו''מ שלא הזיק אלא הוזקו בו, והוזקו בו רק בצירוף הרוח א''א ללמוד לא מאש ולא מבור, דאע''פ שעשאן הכתוב וכו', אכתי אולי רק חייב לשמור על המזיק שלו שלא יזיק בעצמו, אך מי יימר דאם אינו יכול להזיק בלא הרוח חייב, ולכא' לפי''ז כל הפירכא אינו אלא כשלא היה לו פנאי לשמור על האסו''מ ברה''ר, וחייב על מה שפשע על האסו''מ בראש הגג, אך י''ל דכיון שאינו יכול להזיק בלא רוח, אף יצירתו אינו מחייבת בלא לימוד מאש, ולא יתחייב אף לשמור אף אחר שנפל - והוכיח כן מדברי הגמ' טרם שאמרו שנצרך ילפותא מאש 'אלא בתר דנייחי ... היינו בור' ומבואר דמסברא היינו בור, ואין אלא פירכא מה לבור שכן אין כח אחר וכו' ואם נצרך ילפותא מאש שנחשב מזיק בראש הגג, אין זה פירכא אלא אין מקור כלל לחייב מבור, וכיצד אמרה הגמ' בהתחלה 'היינו בור', ויש לדחות דמסברא י''ל דהוי מזיק בראש הגג, אלא שיש פירכא דלא דמי לבור.
* אך לכא' צ''ע כנ''ל מדברי התוס' דבבור המתגלגל ליכא למפרך משום שיש שם מזיק על הבור במקומו, אע''פ שהנזק נעשה רק ע''י כח אחר, וי''ל ויש לומר דהפירכא הוא דמי יימר דהיצירה מחייבת את היוצר, היכא שיצר דבר שאינו יכול להזיק בעצמו, אלא רק ע''י כח אחר יכול הוא להזיק, ולא משום שההזק נוצר ע''י כח אחר, אלא לא הטילה התורה אחריות אלא על היוצר דבר שמזיק בעצמו, ולא כשאינו מזיק בעצמו, ובבור המתגלגל כיון שיכול הבור להזיק בעצמו הוטל עליו האחריות, וממילא חייב גם כשכח אחר הוליכו למקום אחר.
* לפי''ז י''ל דאע''פ שהמניח אסו''מ בראש הגג חייב, אפילו הכי יתחייב אדם שזרקו מראש הגג לרשות הרבים, וכל מעשה בדבר שגורם שיזיק חייב, לכן גם הראשון חייב, אע''פ שלא עשה מזיק, והשני חייב משום שעשה שינזקו בו - אך לא משום שיצר מזיק, דאין שום משמעות בעשיית מזיק, אלא הכל תלוי רק אם שינה ועשה דבר הגורם שיזיק - אלא דאכתי י''ל דרק שינוי כזה שבלעדיו לא היה הדבר יכול להזיק חייב, אך שינוי שאף בלעדיו היה יכול להעשות מזיק פטור, ואולי בזה נח' הראשונים בדף ל' א' אם יש לחייב את בעל הכותל שסתר את כותלו במזיד.
* יש לעיין לפי''ז כיצד הדין בהניח אחר אסו''מ שלו בראש הגג, לדעת התוס' בדף כ''ח ב' וכ''ט א' דכשהניחו אסו''מ שלו ברה''ר חייב, דכיון שאינו נחשב מזיק בראש הגג, לכא' א''א לומר דהו''ל לסלוקי לפני שנפל, וגם אין לומר דמוטל עליו לשמור שלא יהפך למזיק אי נימא דאחר שזרקו מראש הגג לרה''ר פטור.
* ויש לדון אם נוסח זה נסתר מדברי התוס' ור' פרץ בדף נ''ט ב', דלפי אופן זה צ''ב מהו הצד לפטור מניח גחלת במקום שהרוח תלבהו, וי''ל דבגחלת הדבר המזיק עדיין לא נוצר, ולא עשה בדבר המזיק מאומה, משא''כ באסו''מ בראש הגג אין מחוסר אלא הילוך למקום שיוזקו בו, ועשה בדבר שיזיק שינוי הגורם לו להיות במקום שיוכל להזיק.
* הברכ''ש בסי' י' סק''ב וסק''ד כתב דחייב באסו''מ משום שבפשיעתו נעשה בור, ונראה בדבריו שהבור נעשה למטה, וחייב משום שאף כריה בגרמא מחייבת, וכתב לחלק בין אש לבור, דבאש הכל תלוי במעשה מבעיר, משא''כ בבור הכל תלוי בפשיעת כרייה, ואם יכרה בידים באונס פטור, ואם יכרה בגרמא בפשיעת כרייה חייב, ולפי''ז אף אם האסו''מ כרה בור אחר חייב, וכן כל המוציא בהמה לרה''ר והבהמה כרה בור חייב, ורק היכא דלא שמר על שורו נאמר מיעוטא דאיש בור ולא שור בור, ועי' חזו''א סי' א' סק''ה דהוכיח מדברי התוס' דהכורה בור בגרמא פטור, ולכן נראה דהכורה בור בגרמא פטור, ולא אמר הברכ''ש אלא היכא שנתבע שלא יכרה בור בפשיעה, ומוטל על האדם לשמור שממונו לא יהפך למזיק, דהרי אלמלא ילפותא דאיש בור ולא שור בור היה חייב אף כששורו כורה בור, ולא התמעט אלא כששור כורה בור, ולא כששורו נהפך לבור, ואולי י''ל דאף להזיק את רה''ר בכריית בורות הוי בכלל נזק, וכיון שמוטל עליו לשמור שלא יזיק את רה''ר, ממילא כשלא שמר בפשיעתו נעשה בור וכל כה''ג עשאן הכתוב וכו', ונלמד מקרא דאיש בור שאין מוטל עליו לשמור אלא שלא יזיק, ולא שלא יחפור בורות, ולא התמעט שורו ממעשה כרייה אלא התמעט שא''צ לשמור על שורו שלא יכרה בורות, אך לא התמעט היכא ששורו נהפך לבור.
* יש לדון היכא שאחר הניח אסו''מ שלו בראש הגג, והפקירו רק אחר שנפל, והיה לו פנאי לסלק לפני שנפל, אי נימא דנחשב בור בראש הגג, לכא' יהיה תלוי במח' רש''י ותוס', דתוס' כתבו בדף כ''ח ב' ודף כ''ט א' דהיכא שהניח אחר אסו''מ שלו ברה''ר חייב בעל האסו''מ, וא''כ ה''ה דיתחייב כאן, אך ברש''י בדף מ''ח א' - וברמב''ן במח' בפרק המניח - נראה דהיכא שנעשה כבר בור, אין חייב ע''י דהו''ל לסלוקי, ורק היכא דחייב לשמור על ממונו שלא יהפך להיות בור נחשב כרייה, משום שע''י פשיעתו נעשה בור, וכל היכא שעל ידו נעשה בור הוי ככרה את הבור, משא''כ כשיש כבר בור אין נחשב כריית בור ע''י שהיה עליו לסלקו, ואי נימא דנחשב בור רק למטה, לכא' לכו''ע יתחייב משום שע''י פשיעתו נהפך לבור, ואי נימא כנ''ל דנחשב בור למטה, אך למעשה כרייה די בהנחה בראש הגג, לכא' יהיה תלוי בנידון הנ''ל אם אחר שזרקו לרה''ר חייב.
* תוס' הקשו כיצד נלמד אסו''מ בתר דנייחי מאש ובור, הא אש אפשר ללמוד מבור - דא''א לומר שבור מזיק בלא כח אחר, דהרי אינו יכול להזיק בלא שיבואו אליו - ואסו''מ א''א ללמוד לא מאש לחוד ולא מבור לחוד, משום שצורת ההזק הוא כשאינו הולך ומזיק, וגם להזיק באופן זה צריך כח אחר, ואין מקור מבור שחייבים בכה''ג, וכ''ש שאין מקור מאש, וצ''ב בביאור תי' התוס', דודאי אין כוונתם לר' יוחנן דאשו משום חציו, דהא אף ר''ל מודה דחייב באסו''מ בראש הגג שהזיקו בתר דנייחי - כמבואר בברייתא בדף כ''ט א', ויש לדחות דאיירי התם שלא הפקיר, או שהזיק בהדי דאזלי, ובדף ל' א' במצניע קוצותיו י''ל דיה יכול להזיק אף לפני שנפל, ע''י הילוך סמוך לכותל - וכן לכא' א''צ ילפותא מאש, אלא הוי רק גילוי מילתא דאשו הוי חציו, וביארו - עי' חזו''א סי' ג' סק''א ד''ה ה' ב' - דאילו היה אש חייב מדין בור היה דינו כבור ופטור מעל הכלים, ולא היה שום מעלה במה שהולך ומזיק ע''י כח אחר, אלא היה נחשב כמזיק שאינו הולך ומזיק, אך לאחר שכתבה התורה אש וחייבה על כלים בע''כ דאינו מוגדר למזיק שאינו הולך ומזיק, אלא נחשב כהולך ומזיק, ולכן חייב יותר מבור - והיה מקום לומר שעדיף מבור כי אש הוא מזיק, משא''כ בור ניזוקין בו, אך מהזק של הבל מוכח שאין זה חסרונו של בור, אלא חסרונו במה שאינו הולך ומזיק - ולאחר שכתוב באש שהאש נחשב כהולך ומזיק, אף אסו''מ בראש הגג הוי כהולך מעצמו, ואין בו חיסרון של בור אלא רק בהזק, ולא בהגעה לרה''ר.