מ_מ - מיטב
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / ארבעה אבות

בס''ד

מראי מקומות - קיבוץ

מיטב

דף ו' ב' [גיטין מ''ח ב'] ת"ר מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם - ר' עקיבא אומר לא בא הכתוב וכו'

ראשונים בסוגיין, ובגיטין דף מ''ח ב', רא''ש סי' ב', ריטב''א גיטין דף מ''ט א'.

----------------------------------------------------

**ביאור הס''ד דלר' ישמעאל אכל כחושה משלם שמינה**

* עי' רמב''ן ורשב''א גיטין דך מ''ח ב' דס''ד דלר' ישמעאל לפי מדה משלם [עי' מחנ''א נזקי ממון סי' א', חזו''א ב''ק סי' ח' סקט''ו] ואף לדינא מצינו כעין זה לשיטת ריה''ג בדף נ''ח ב' דנידון במשוייר שבו, ועי''ש דף נ''ט א' אמר אביי ר' יוסי הגלילי ור' ישמעאל אמרו דבר אחד וכו', ועי' פנ''י בסוגיין, ורש''ש בגיטין.
* לשון התוס' 'ולא **קנסינן** ליה לשלם יותר ממה שהזיק א"כ כשאכל כחושה נמי לא **לקנסיה**' נראה דבס''ד דין מיטב הוא קנס, ויש לעיין היאך לס''ד יהיה דין מיטב בפותקין ביבותיהן, או בהזיק מחמת פקו''נ, וכי שייך לקונסו באופנים אלו.

**רבי ישמעאל סבר בדניזק שיימינן ורבי עקיבא סבר בדמזיק שיימינן**

* עי' רעק''א - בד''ה המוציא מחבירו - דדן האם דנים לפי שעת ההזק, או לפי שעת התשלומין, ועי' רש''י בגיטין דף נ' א' ד''ה שפאי עידית, ורמב''ן ורשב''א ומאירי שם, ועי' חזו''א חו''מ ליקוטים סי' י''ט לדף ח' א' ד''ה הגרעק''א, וחי' ר' שמואל סי' ז' סק''ז, ויש לדון האם הספק גם כשאין לו קרקע כלל וקנה קרקעות אח''כ.
* רעק''א לא מספ''ל אלא לר''ע, וצריך לבאר מהו החילוק בין ר''י לר''ע - עי' חי' ר' שמואל סי' ז' סק''ד -.
* יש לחקור בגדר דין מיטב, האם הוא דין בשעבוד נכסים, דחל שעבוד מיוחד על מיטב, או''ד דאין שעבוד נכסים על עידית, אלא יש עוד זכות לניזק לגבות את חובו מן העידית, וכעין מה שמצינו בדברי הנמוק''י בפרק הזהב שיכול אדם להתחייב לשלם את חובו דווקא בחיטים - נ''מ היכא דזרק חץ והזיק, וקנה הניזק או המזיק עידית בין הזריקה להזק, על פי המבואר בנמוק''י בכיצד הרגל דשעבוד נכסים חל משעה שזרק, אך שעבוד הגוף חל רק משעה שהזיק -.
* יש לחקור בגדר מיטב, האם הכוונה שחייב לשלם מהקרקע הכי טובה, או שחייב לשלם קרקע טובה, ונח' אם שמין מהו מיטב בדמזיק או בדניזק, ולכא' לר''י ודאי אינו אלא שומא, ורק בדעת ר''ע יש לחקור, ונ''מ בקנה קרקע אח''כ.
* יש לחקור האם יש זכות לניזק לקבל עידית, או דלמא דאינו אלא חיוב על המזיק לשלם עידית, או דהוא דין על ב''ד לגבות מעידית - עי' אבי עזרי פ''א מהלכ' נזקי ממון ה''ז ד''ה ואשר, ובפי''ט מהלכ' מלו''ל ה''ד ד''ה אולם - ולכא' נ''מ אם יכול המזיק לפרוע בע''כ כשאין לו עידית, או שיכול הניזק לעכבו מלפרוע לו דומיא דמלוה שיכול לעכב את הלוה לפרוע לו בקרקע, ולהמתין עד שיהיו לו מעות, ועי' רמב''ן ב''ב דף קע''ה ב' דלמד''א שעבודא לאו דאו', דין מיטב אינו אלא מצוה על המזיק לשלם ממיטב.
* ביסוד ענין מיטב צ''ב אם עידית אינו שוה יותר כסף משדה גדולה של זיבורית, מהו דין מיטב, עי' חידושי הרי''מ דף ז' א' דחשיב כפחות משוה פרוטה, ונ''מ דאין ישיבת הדיינים על פחות מש''פ, ואם הוזקקו גומרין גם לפחות מש"פ, ולכא' כוונתו דיש דברים ששוים לבני אדם יותר, אך אינם מוכנים לשלם על כך כסף, וגדרו רק כפחות משוה פרוטה.

**בדברי הרא''ש דאהני קרא וחייב לשלם ממיטב דמזיק.**

* מבואר בדברי הרא''ש דילפינן דיש ב' אופנים של דין מיטב, או מיטב דניזק, וכשאין מיטב לניזק, חל דין מיטב דמזיק.
* צ''ב מדוע אין יכול לקיים דין מיטב ע''י שישלם יותר ממיטב דניזק, ויתקיים בזה מיטב דניזק, דהרי בכלל מאתים מנה - לכא' זהו קושיית הריטב''א בגיטין דף מ''ט א', ועי' מש''כ ליישב בחי' ר' ליב סי' נ''ב, ובחי' ר' שמואל סי' ז' סק''ג -.
* יש לעיין כיצד הדין בקנה המזיק אח''כ עידית דניזק, האם יכול לקיים בו דין מיטב, האם כבר חל דין עידית דמזיק, או דחל דין שחייב לפרוע לו בעידית או דניזק או דמזיק - ולכא' תלוי האם ס''ל לרא''ש דאין נחשב בכלל מאתים מנה, או דס''ל דאע''פ שיש בכלל מאתים מנה חל דין עידית דמזיק -.
* עי' בחי' רעק''א בסוגיין דהקשה אמאי לא אמרינן בפשוטו דאהני קרא דאם אין לניזק נכסים כלל דמ"מ צריך לשלם מעידית דידיה דבכה"ג בדמזיק שיימינן, ולכא' קושייתו אינה אלא לדעת הרא''ש.

**בדברי הריטב''א והאית דאמרי ברא''ש**

עי' בחי' ר' שמואל דכתב כמה דרכים בדברי הריטב''א והאית דאמרי ברא''ש.

* בדברי הריטב''א קצת נראה דמהני קרא לחייבו בעידית דמזיק, אלא דאכתי יכול לקיים בבינונית מיטב דניזק.
* יש לפרש דנלמד דצריך לקיים את דין מיטב דניזק בשדה משובחת יותר, דבכלל מאתים מנה, ואילולי קרא א''צ לתת יותר ממה שמחוייב בכדי לתת את מה שמחוייב, ובעלמא המחוייב מאה, ואין לו אלא שטר של מאתים א''צ לתת מאתים, וז''ל רעק''א דף ז' ב' ד''ה תוד''ה אליבא 'צ"ל דאנן אמרי' דזהו אין סברא שהתורה הקפיד על ב' מיני מיטב או דניזק או דמזיק אלא דאהני קרא ואשמעינן דצריך שלא יפחות לו מדניזק, אף אם עי"ז יתן יותר מדניזק מ"מ צריך ליתן לו דאין בידו לפחות מדניזק, דמה דאמרי' ממיטב דידי' היינו מטעם זה כיון דאינך הם גרועים מדניזק ובזה הקפידא דאין לגרע כחו דניזק' עי''ש בכל דבריו - ועי' רש''ש דף ז' ב' ודף ח' א' -.
* יש לפרש דנלמד מקרא דאע''פ שאין מתקיים דין מיטב דניזק, ולא אמרינן בכלל מאתים מנה, אפילו הכי התחדש בקרא דכשא''א לקיים דין מיטב, חייב להוסיף עלה ולא לפחות הימנה.
* יש לפרש דנלמד מקרא דמתקיים מיטב דניזק ע''י שאחרי שישלם לו יהיה זה מיטב דניזק.
* יש לדון כיצד הדין כשקנה המזיק אח''כ עידית דניזק, ובחי' ר' שמואל תלאו בג' דרכים הנ''ל.

--------------------------------------------

רמב''ן גיטין דף מ''ח ב'

ולר' ישמעאל אכל שמנה משלם שמנה אכל כחושה משלם שמנה. פי' לר' ישמעאל כיון דכי אכל שמנה אינו משלם אלא כיוצא בה ואין אתה מחייבו לשלם יותר ממה שהזיק כשאכל כחושה היאך אפשר שמשלם שמנה ששוה יותר ממה שהזיק, וק"ל מנ"ל דלר' ישמעאל לפי מדה משלם ולא לפי דמים טפי מלר' עקיבא כיון דפשיטא ליה דלר' עקיבא לפי דמים לר' ישמעאל נמי לפי דמים, איכא למימר לישנא דברייתא אקשיתיה מדקא מהדר ליה ר"ע לא בא הכתוב אלא לגבות לנזקין מן העידית ולא פי' מאיזה עידית אלמא שמעיה לר' ישמעאל דאמר משלם יותר ואמר לי' איהו לא בא הכתוב לחייבו יותר אלא שיגבה כדי נזקו מן העידית, א"נ בשלמא לר"ע סברא הוא שישלם לו מזיק מעידית שיש לו או שישלם שוה בשוה כמה שהזיק אי עידית בעידית כיוצא בה אי זיבורית בזיבורית כיוצא בה אבל לשום לו בכיוצא בעידית של ניזק שלא היה בה לא נזק ולא תשלומין לא עלה על דעת.

ריטב''א גיטין דף מ''ח ב'

והא דאמרינן אכל שמינה משלם שמינה אכל כחושה משלם שמינה. משום דמשמע ליה דמיטב שדהו של ניזק דאמר ר' ישמעאל לאו לענין תשלומין דליהוו ממיטב קאמר אלא לומר דאפילו הזיקו זיבורית רואין כאילו הזיקו עידית ומשלם יותר ממה שהזיק, ומשמע ליה הכי משום דלא משמע ליה דלימא קרא דלענין תשלומין שמין עידית דניזק ומה ענין לשום בעידית דניזק, א"נ מדר"ע דאמר לא בא הכתוב אלא לגבות לניזקין מן העידית, ואם איתא דר"ע מעידית דמזיק קאמר משום דשמעה לר' ישמעאל דאמר בעידית דניזק, הוה ליה למימר בהדיא לא בא הכתוב אלא לגבות לניזקין מעידית של מזיק, ומדלא אמר הכי הוה ס"ד דר' ישמעאל אמר דמשלם יותר ממה שהזיק ור"ע אמר דאינו משלם אלא כמה שהזיקו בעידית.

והא דאמרינן אכל שמינה משלם שמינה אכל כחושה משלם שמינה. קא קשיא ליה משום דאינו דבר השוה דלפעמים לא ישלם אלא כמה שהזיק, [ולפעמים יותר ממה שהזיק, אבל זה שאתה מחייבו לשלם יותר ממה שהזיק] הא לא הוה קשיא ליה דאפשר דרחמנא קניס למזיק (עידית) לשלם יותר ממה שהזיק כי היכי דקניס לגנב לשלם תשלומי כפל, אלא הא קשיא ליה משום דאינו דבר השוה וכדפרישית.

ריטב''א גיטין דף מ''ט א'

ואהני קרא דאי אית ליה למזיק עידית וזיבורית [וזיבורית] דידיה לא שויא כעידית דניזק [ד]משלם ליה ממיטב. פי' מאחר דאי אפשר לקיים עידית דניזק משלם עידית דמזיק, ומיהו אי אית ליה למזיק בינונית דשויא טפי מעידית דניזק, בכי הא ודאי יהיב ליה בינונית, דהא מקיים ביה שפיר עידית דניזק כיון דשויא טפי, ושלא כמקצת רבוותא דסברי דדוקא היכא דשויא כעידית דניזק, אבל היכא דשויא טפי לא, אלא עידית דמזיק משלם, דמיטב דניזק או מיטב דמזיק אית ליה לשלומי, ולא נהירא דאי שויא טפי [נמי] משלם עידית דניזק.