בגדר חיובי שומרים
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / שומרים - הרב יהודה אלבוים / חבורות

בס''ד

**בגדר חיובי שומרים**

א. הר''ן בדף צ''ט א' כתב דבהכישה במקל מתחייב מדין ערב, אך אין כאן משיכה, ולכן לא שייך בזה פטור שמירה בבעלים, אע''פ שפטור שמירה בבעלים תלוי בחיוב השומר, ולא בזכיית השואל בזכות שימוש שהרי יש פטור שמירה בבעלים גם בש''ח וש''ש, אלא משום שאין חיובו מדיני שומרים לא שייך בו פטור שמיהר בבעלים, ולכא' גם לא יהיה בזה שבועת השומרים - ועי' מחנ''א הלכ' שומרים סי' ז' דדן כיצד מתחייב כל שומר בהנח לפני לדעת התוס' והרא''ש שא''צ קנין, ודן מדין ערב, ואח''כ דן מדינא דגרמי, ועל דינא דגרמי הקשה מדוע יש שבועת השומרים, אך אם מתחייב מדין ערב ניחא ליה למחנ''א דין שבועת השומרים, ואולי ס''ל דשבועת השומרים לא נאמר דווקא בדין שומרים, אלא כיון שלמעשה מתחייב כמו שומר יש שבועת השומרים וצ''ע -.

ב. וצ''ב מה הנ''מ אם מתחייב לשמור ולשלם ע''י דין ערב, או ע''י פרשת שומרים, הרי לכא' התוצאה שוה, שחייב לשמור ולשלם, וצ''ל דיש חלות שם שומר, ומכח חלות זו חייב לשמור ולשלם ולהשבע, ובפרשה זו יש פטור שמירה בבעלים.

ג. ואולי אפשר לבאר יותר - ויבואר בזה מדוע צריך שם חדש של שומר - על פי מה שכתוב בחי' ר' שמואל פסחים סי' ה' שחקר הגרי''ז - וכעין זה חזו''א בחו''מ ליקוטים סי' י''ז סקכ''א, ובחו''מ סי' ח' סק''ה עי''ש - האם רק ע''י פרשת שומרים חל חיוב אחריות, או אפשר גם ע''י קנין להתחייב באחריות, דהיינו האם ע''י דין ערב או קנין יכול רק להתחייב מעות בתנאי שיופסד החפץ, וכשניזוק החפץ חייב מכח ההתחייבות שהתחייב בהתחלה בתנאי, אך אינו תשלום תמורת החפץ, ואינו כמזיק שחייב תמורת החפץ, וכן שומר חייב תמורת החפץ, וחיוב אחריות י''ל דאינו דבר שיכול לחול ע''י קנין, ונ''מ לענין ב''י וב''י עי''ש, ולכא' יהיה נ''מ אם הוזק ע''י אחר ושילם השומר האם יוכל לגבות מהמזיק עי' להלן - ופשוט שרק משום שמשלם תמורת החפץ נקרא כ''ד אבות נזיקין, ולכא' זהו המוסג של קמה ליה ברשותיה שמצינו בגזלן, וכן בשומר, שהחיוב האחריות נובע ממה שקמה ליה ברשותיה, עוד דרך יש לומר שגדר החיוב הוא חיוב השבה, ולכן נחשב דמי החפץ, וכשאין את החפץ חייב בהשבת תמורת ובכך הרי הוא כמשלים את החפץ, וגם בזה י''ל דא''א ע''י קנין להתחייב להשיב, אלא רק להתחייב בתנאי, אך יעויין בנתה''מ דכתב דאע''פ שיש חיוב השבה, כ''ז כשהחפץ בעין, אך כשאינו בעין הוא חיוב חדש -.

ד. ועל פי זה י''ל דזהו יסוד ההבדל בין החיוב שחל ע''י פרשת שומרים, לחיוב שחל ע''י דין ערב, די''ל שע''י דין ערב אינו יכול להתחייב באחריות, ורק מכח פרשת שומרים חל חיוב אחריות, וא''כ שונה החיוב של שומר, מחיוב שחל ע''י דין ערב, ולכן ניחא שאין בו דין בעליו עמו ושבועת השומרים משום שאינו אותו גדר של חיוב.

ה. ולפי''ז יהיה עוד נ''מ בין הר''ן לראב''ד האם בהכישה במקל הוא חיוב אחריות, או התחייבות על תנאי, ונ''מ לענין ב''י וב''י, והיה אפשר לומר עוד נ''מ באופן שהזיקו את החפץ ושילם המזיק, דשומר ודאי נפטר מכיון שהושלם חסרונו, ואף לדעת הר''ן ודאי לא התחייב אם יושלם לו החפץ, אך יהיה נ''מ להפך כששילם השומר, ואח''כ נמצא המזיק, לדעת הראב''ד אין הבעלים יכולים לתבוע את המזיק, מכיון שהושלם חסרונו ע''י השומר, ורק השומר לכא' יוכל לתובעו, אך לדעת הר''ן לא הושלם חסרונו ויוכל לתבוע את המזיק, אלא שאז יצטרך להחזיר את המעות שקיבל לשומר, וא''כ לכא' אין כל כך נ''מ בזה, אך יש נ''מ לגבי אם השומר יכול לתבוע את המזיק, לדעת הר''ן אינו יכול לתובעו, והמשאיל גם לכא' אין מחוייב לתובעו ונמצא שיפסיד השואל, משא''כ לדעת הראב''ד לכא' השומר יכול לתובעו, עוד יש נ''מ באופן שהוקר החפץ לדעת המחנ''א שיש ראשונים דס''ל שמשלם כשעת היוקר, לדעת הר''ן יכול הוא לשתבוע את המזיק אחר ששילם השומר, ויחזיר לשומר רק כפי מה ששילם לו והשאר ישאר ביד המשאיל, משא''כ לדעת הראב''ד אחרי ששילם השומר אין הבעלים יכולים לתבוע את המזיק.