כלים פכ_ט מ_ה
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ט מ"ה**

א] **חוט מאזנים וכו' טפח,** הר"ש הביא למש"א בב"ב דפ"ט: בשיעורי חוטי המשקולות, דכדרך שאמרו לענין איסורו כך אמרו לענין טומאתו, ופריך התם מאי קמ"ל תנינא חוט מאזנים וכו' טפח, ובפי' רשב"ם שם כתב, ז"ל, לענין איסורן, דאסור לשקול אם לא עשויין בענין זה, כך אמרו לענין טומאתן דאין מקב"ט אם אין עשויין כך דלא חשיבי כלי כיון דאסור לשקול בהן, ובפירשב"ם העיקרי הוסיף דכשבורים דמיין, תנינא וכו' חוט מאזנים וכו' טפח וכו' דמקפיד בחוט שיהא ראוי לשקול וכו', עכ"ל, והיינו דשיעורי דמתניתין הם למטה, דכל שאין בחוט כשיעורים אלו אין מקב"ט, כיון דאסור לשקול בהן.

והנה בל' רשב"ם מ', דכל שאין בחוט כשיעורים אלו, אף המאזנים עצמן לא חשיבי ככלי ואינם מקב"ט, ובתורי"ד שם פליג ע"ז, דהכפות שהן עשויות לקבלה בין כך ובין כך מקב"ט, - אך התוס' שם פירשו, דודאי דכף המשקלות והקנה שיש להן בית קיבול טמאין אף שאין בחוט כשיעור, דאף אם הן בפנ"ע ה"ה טמאין, ועמש"כ בחזו"א סימן ל"ד סק"ה, וכל שיעורי דמתניתין הוא לגבי החוט עצמו, דלא חשיב כיד כשאין בו כשיעור ואינו ראוי למלאכת המאזנים, וכעי"ז כתב הרמ"ה שם דאם לא יהיו כשיעור הזה לא יהיו חשובין ככלי לקבל טומאה והוא דלי"ב בית קיבול, עכ"ל.

ב] והתורי"ד שם פירש דשיעורי דמתניתין הם למעלה, דכל שיש בחוט יותר משיעורים אלו אינו חשוב יד, והיינו דכיון דלענין איסורן סגי בשיעורים אלו, ע"כ היתר ע"ז אינו מצרכי המאזנים, ולא חשיב כיד, וכ"ה מבו' בד' הרמב"ם בפכ"א מכלים ה"ה דעיקר דינא דמתניתין הוא דהיתר על שיעורים אלו אינו חיבור, וכ"כ המאירי בב"ב שם בדעת הרמב"ם והראב"ד, ועיי"ש שכתב דלדעתם כל שהן פחות משיעורן נטמאו כולן, אך בתחילת דבריו כתב לפרש דכל שהם יותר משיעורן ל"ה חיבור כלל, ודלפ"ז אף אם הן פחות משיעורן ל"ה חיבור כלל.

ג] והנה מבו' לפ"ז דפליגי הראשונים בדין ידות העשויות באופן שאסור להשתמש בהן, דדעת הרשב"ם והתוס' דאין עליהן תורת ידות ול"ה חיבור לכלי, ודעת הרמב"ם והראב"ד והרי"ד דיש עליהן תורת ידות, ויש להסתפק אם הוא משום דס"ל דכיון שדעתו להשתמש בהן באיסור חשיבי כיד, או הוא משום דראוי לקשור בו עוד חבל ולהאריכו, ועי' חזו"א סימן ל"ד סק"ה בזה.

ד] והנה בד' הר"ש לעיל פי"ב מ"ז והתוס' ב"מ דנ"ב: מבו' דסלע שאסור לשקול בה אינה מקב"ט, ונת' בזה לעיל שם אות ג', ועיי"ש אות ד' במש"נ בפלוגתת הראשונים אם כלי האסור בהנאה מקב"ט, ועמש"נ עוד בזה לעיל פי"ז מט"ז אות ה', ופכ"ח מ"ד אות ג', ושם מ"י אות ד'. ? ויש להדגיש דיש לחלק דרק יד האסורה לא חשיבא דיד, אך כלי האסור מקב"ט, ועמש"נ בזה במקומות אלו?.

ה] **יד הקרדום מלפניו טפח,** הרמב"ם בפ"כ מכלים הי"א פירש דהיינו דעד טפח הוי חיבור ויתר על כן ל"ה חיבור, וזה ניחא לפירושו דיד הקרדום מלפניו הוא חלק היד דמתחת הנקב שבו אוחזים את הקרדום, והיתר מטפח אינו מצרכי הקרדום ואין עליו תורת יד.

אך לפי' הר"ש דיד הקרדום מלפניו הוא ההפרש שיש בין יד האדם לברזל, לכאו' גם אם הוא יתר מטפח כולו טמא, שהרי א"א לו לגוד מקצתו, ונראה דלדעתו שיעור טפח הוא למטה, דכל שאין בו טפח אינו ראוי למלאכתו, וכ"נ מד' הר"ש לקמן מ"ו.

ו] **שירי יד הפרגול טפח,** בתוי"ט כתב לפרש דכן היו קורין ליד הפרגול שירי יד, אך הביא בשם מהרם דפירש דקאי על יד הפרגול שניטל ונשתייר בו כשיעור טפח הוי חיבור, ובטעם הא דתני במתניתין שיעור שיירי היד ולא תני שיעורו בתחילה, כתב בחזו"א סימן ל"ד סק"ח, דהוא משום דפרגול יש לו שימוש בב' ראשיו, וע"כ אף אם האריך ביד חשיב יד שהרי רוצה לקיים שאם יגוד יפסידו, וע"כ לא יהיב תנא שיעורא אלא בנשבר, עכ"ד, ועי' בסד"ט מש"כ בזה.