מראי_מקומות_שכב
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סי' שכב**

★אוכלי בהמה אין בהם משום תקון כלי.

ויש כאן חידוש דתמיד מה שמצינו כגון אין צביעה באוכלים אם מתכוון אך ורק למטרת צביעה גם באוכל יתחייב, כגון צבעי שרוצה להראות דוגמיות של צבע ויצבע תפו"ע, וכי שרי? ודאי אסור.

והכא שרי אפי' שמתעסק ומתכוון ליצור כלי, וצ"ל דבאוכל אין חשיבות יצירה ולא מוגדר שנוצר כאן דבר.

וע"ע במשנ"ב [יב,יח] דה"ה דאין מחתך באוכלין, וכנ"ל.

ויל"ע שמחתך אוכל **לא למטרת אוכל** כגון חותך מאכל בשביל לסתום בו חור וכדו', אי שרי.

★עי' בביאה"ל [שיח ד] ד"ה והדחתן גבי מכה בפטיש באוכלין.

★וע"ע בנשמ"א [כד-ג] בטעם שאין צביעה באוכלין שאין לך דבר שאינו מתקיים גדול מהאוכלין.

ויל"ע אי טעם זה ג"כ גבי בונה.

וע"ע ברמב"ם [פ"ז-ו, פ"י-יג] דמגבן חייב משום בונה [אפי' שזה אוכל].

★הקוטם קיסם בכלי שחייב אפי' שקודם היה כלי וכעת הוא כלי, אבל נוצר כאן כלי חדש וחייב, וכעי"ז שבת [קג] "חק קפיזא בקבא".

ומסתבר שאם הוא אותו כלי רק שמו השתנה אינו חייב, כגון כסא גדול וחותך את רגלי הכסא ונעשה כסא לקטנים, למרות שנוצר כאן כלי אבל אותו שם מסתבר שלא חייב ע"כ.

★יל"ע קוטם קיסם משום מה חייב.

1. משום בונה.
2. מכה בפטיש וכך משמעות הראשונים, ויל"ע למה לא חייב מצד בונה.
3. משום מחתך [רמב"ם פי"א ז].

★בשעה"צ [יב] דכבוד הבריות מתיר גם דאו' כלאחר יד.

ויל"ע בכל מקום שהותר דרבנן האם מותר דאו' כלאח"י.

★בענין מחתך בגמ' [עד:] דחייב רק במקפיד על המידה.

ועי"ש בגמ' "דקוטם את הכנף חייב משום מחתך" ועי"ש פירושו ברש"י.

ויש כאן חידוש דהרי שם לא מעונין במידה מסוימת [כגון כך וכך ס"מ] אלא חותך במקום שהנוצה ראויה לשימוש **וגם זה חשיב מידה**.

★יל"ע כשחותך לפי מידה רק אין לו מטרה בעצם המידה אלא כאן יותר נוח לו לחתוך, אי כה"ג חשיב מחתך.

ונפק"מ לפתיחת בקבוקי שתיה שבפקק מחוברת טבעת מפלסטיק ובפתיחת הפקק נוצר חיתוך לפי מידה ואין לו מטרה במידה רק שם יותר נוח לו לחתוך.

וכמו"כ מחתך שיק בסימון המיועד לכך שאין לו מטרה בעצם רק יותר נוח לו לחתוך במקום זה.

★באוכלים אין מחתך. יל"ע בנצרך לחצי כדור תרופה וחותכו במקום המסומן א"כ חותך לפי מידה, האם חייב ע"כ או דנחשב לאוכל.

★בחותך עלה מהענף לא מצינו מחתך [עי' קמו:], וצ"ב מ"ש מחיתוך נוצה שחייב במה שחותך את החלק שאינו ראוי.

וצ"ל דנוצה מוגדר דבר אחד שחותך בו ולכן חייב, משא"כ עלה וענף הם שני דברים וניכרים כ"א בפנ"ע ולכן אין כאן מחתך.

ולפ"ז יל"ע במפריד שני גביעי לבן שכ"א ניכר בפנ"ע האם חייב מחתך או כנ"ל דלא שייך לומר שנוצר כאן דבר במידה.

★בגמ' ביצה [לב.] "אין חותכין את הפתילה לשנים מ"ט **דקא מתקן מנא"**.

ויל"ע למה לא חייב משום מחתך.

וצ"ל דאין לו שום ענין בגודל החיתוך, ולא אכפ"ל שאחד גדול ואחד קטן [למרות שיש לו ענין באיזשהו גודל וקטן מאד לא ראוי לפתילה, בכ"ז לא חשיב לפי מידה.

וכעי"ז בביאה"ל [ד"ה אחד הקשה].

★בגמ' [עה:] "המסתת את האבן חייב משום מכה בפטיש".

וברש"י [קב:] "מרבע את האבן ומתקנה הכל לפי המקום וכו'".

ועי' בחידושי הר"ן [עה:] שהקשה א"כ לחייב משום מחתך.

וע"ע בתוס' [ד"ה והמסתת].

★עי' "כפות תמרים" [סוכה לג:] גבי ממעט ענבים מההדס ביו"ט דס"ל דחייב משום מחתך שמשווה ממעט ענבי ההדס לקוטם כנף.

★עי' ח"א "נ"ל דאין מחתך באוכלין ודוקא דבר שהוא **מאכל גמור**"**,** יל"ע בכוונתו אוכל גמור.

★עי' רמב"ם [כג-יז] דאסור להטיל גורל משום שהוא דומה למקח וממכר.

וי"ל דכל זה כשיש גדול וקטן שפיר יש כאן כעין מקח, אבל בגורל החלקים שווים אולי לא שייך שם מקח וממכר ובזה נאסר מצד "יבואו לידי מידה ומשקל" [שו"ע ס"ו].

★גבי גורל על עליות עי' במשנ"ב [ס"ק כד, כה ושעה"צ כד].

★יל"ע הגרלות שנערכות בחברת תהילים אי שרי.