י - סימן שי_ח ס_ט
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## טעם הא דכלי שני אינו מבשל

א] התוס' בשבת מ' ב' (ד"ה וש"מ) כתבו דהא דכלי שני אינו מבשל הוא אף כשהיד סולדת בו, ול"ד לכלי ראשון דמתוך שעמד על האור דופנותיו חמין ומחזיק חומו זמן מרובה, ולכך נתנו בו שיעור דכ"ז שהיד סולדת בו אסור, ומשא"כ בכלי שני דאין דפנותיו חמין והולך ומתקרר, והאו"ה בכלל ל"ד סכ"ב הוסיף לפרש דהא דכלי שני אינו מבשל הוא משום דאינו מחזיק החמימות זמן ארוך, ובחי' הר"מ קזיס בשבת שם כתב דהיינו משום דכל דבר המתבשל אינו מתבשל ברגע אלא צריך זמן מה שיגיע להיות מבושל, ואף אם יתחמם מיד עד שתהא היד סולדת בו לא יתבשל עד שישהה שם איזה זמן, וע"כ הוא דא"א שיתבשל דבר הניתן בכלי שני דעד שיתבשל יתקררו המים שבתוכו.

אך יש להעיר דלדעת האוסרים בעירוי מכלי ראשון (והביאם השו"ע בסעיף י') מבו' דאף ברגע אחד חיישינן שמתבשל עכ"פ כדי קליפה, וא"כ מ"ט אין כלי שני מבשל כלל.

ב] ובע"כ לפרש בזה דמש"כ התוס' דהא דכלי שני אינו מבשל הוא משום דאינו מחזיק חמימותו זמן מרובה, היינו דכיון דהחמין הוו במצב דהן מתקררין והולכין ואין מחזיקין חמימותן, ע"כ כבר עכשיו אין בהן כח לבשל.

וכ"ה מבו' ממש"כ החזו"א בסימן נ"ב סקי"ט דאסור לבשל ביצה בכלי שני שהיד סולדת בו דחזינן שהיא מתבשלת בכלי שני (שמחליפין המים ב' וג' פעמים) כמו בכלי ראשון, והרי דפשיטא ליה דדבר דאינו מתבשל בכלי שני הוא אף כשיחליפו המים כמה פעמים, ובע"כ דהא דאין דבר מתבשל בכלי שני אי"ז משום דלבישול בעינן שיהוי זמן ובזמן זה הוא מצטנן, אלא הוא משום דכלי שני המצטנן והולך אין בו כח לבשל.

ג] ועיקר מש"כ החזו"א דביצה מתבשלת בכלי שני, כ"כ גם בחי' הר"מ קזיס בשבת מ' ב' (וכתב דאף החלמון מתבשל בכלי שני), וכ"כ הגוו"ר בכלל ג' סימן ד' (ד"ה והנסיון יוכיח), - אך צע"ג ממש"כ בפירש"י בשבת קל"ט ב' (ד"ה ונותנין) דביצה אינה מתבשלת בכלי שני, וכ"כ הריטב"א שם, וכ"כ המ"ב בסימן שכ"א סוסקס"ח דמותר ליתן ביצה בכלי שני.

## פלוגתת הראשונים בביאור הא דכלי שני אינו מבשל

ד] ביסוד הא דכלי שני אינו מבשל נחלקו הראשונים, דהרשב"א בשבת מ"ב א' (סוד"ה אלא נראה) כתב דהיינו משום דאינו מביא את הניתן לתוכו לידי יד סולדת בו, והמים הניתנים לתוכו אינם באים אלא לידי הפשר, (ועיי"ש שכתב דאף אם חזינן דהוי היד סולדת בהן אחר שנתערבו הצונן לתוכן, אי"ז אלא מחמת המים הראשונים שלא נצטננו, (ועמש"כ בזה התהל"ד בסקכ"ח והשביתת השבת במלאכת מבשל ס"ק קכ"א).

אך בפי' הר"ן בשבת שם כתב בכלי שני מותר "אפילו טפי מהפשר, כיון דאינו מבשל, (ועיי"ש שכתב דהא דתנן שם מ"א א' דנותן לתוכו או לתוך הכוס כדי להפשירן, לא תידוק מיניה דטפי מהפשר אפי' בכלי שני אסור, אלא דמשום דכלי שני אינו מבשל, "חמין שלו הפשר קרי ליה"), ומבו' דאף כלי שני מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו, ואפ"ה אי"ז מבשל.

ה] וכמה נפ"מ בדבר, חדא, הוא במש"כ התוס' בשבת ל"ט א' (ד"ה כל שבא) דאסור לשרות בכלי שני משום דמיחזי כמבשל, וכ"כ המג"א בסקט"ו וסקי"ט והמ"ב בסקל"ד, - ולכאו' ד"ז מתישב למש"כ הר"ן דאף כלי שני מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו, אלא דאי"ז מבשל, וע"כ שפיר יש לאסור בזה משום דמיחזי כמבשל, אך למש"כ הרשב"א דכלי שני אינו מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו אין לאסור ליתן לתוכו משום דמיחזי כמבשל, שהרי אף כנגד המדורה מותר ליתן במקום שאינו יכול לבא לידי יד סולדת, (ואף במקום שיכול לבא לידי יד סולדת לא נאסר ליתן כדי להפשיר אלא משום גזירת הפשר).

ו] עוד נפ"מ בזה הוא במש"כ השו"ע בס"ה דאסור ליתן פת אפי' בכלי שני שהיד סולדת בו, והיינו משום דקלי הבישול מתבשלין אף בכלי שני, - וג"ז מתישב רק למש"כ הר"ן דאף כלי שני מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו אלא דאי"ז מבשל, וע"כ שפיר י"ל דקלי הבישול מתבשלין אף בכלי שני, אך למש"כ הרשב"א דכלי שני אינו מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו ודאי דאף קלי הבישול אין מתבשלין בכלי שני, שהרי לא מצינו דקלי הבישול מתבשלין אף כשאינם מגיעין לידי יד סולדת, וודאי דמותר ליתנם כנגד המדורה במקום שאין יכולין לבא לידי יד סולדת, (וכאשר כ"ה מבו' מסתימת השו"ע בסי"ז).

ז] עוד נפ"מ בזה, דהנה הרשב"א שם כתב דאמבטי שחומו רב מבשל אף בכלי שני, וכ"כ הרשב"א שם מ"א דאנטיכי שחומו רב מבשל אף בכלי שני, - וי"ל דהוא מוכרח כן לטעמיה דעיקר הא דכלי שני אינו מבשל הוא משום דאינו מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו, ולפ"ז הרי דבגונא דהוא מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו אף הוא מבשל, (שהרי ליכא כלל בפנ"ע דכלי שני אינו מבשל, אלא דכיון דאינו מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו ע"כ הוא דאינו מבשל, אך כל שהוא מביאו לידי יד סולדת בו ודאי דאף הוא מבשל), וע"כ כל הא דאינו מבשל הוא כשאין חומו רב, אך כל שחומו רב דודאי דהוא מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת, (וניחא בזה משה"ק הגרש"ז זצ"ל בשש"כ פ"א הערה קנ"ד), - אך למש"כ הר"ן דהא דכלי שני אינו מבשל הוא משום דאף דהוא מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו מ"מ אי"ז מבשל, י"ל דאף כשחומו רב אינו מבשל.

## אם חייבין במים על חימומן

ח] מעיקר מש"כ הר"ן דאף שהמים הניתנים בכלי שני באים לידי יד סולדת, מ"מ שרי משום דכלי שני אינו מבשל, מבו' דבישול דמים אינו במה שהן מתחממים לכדי היד סולדת בו, אלא במה שעי"ז הם מתבשלים, וכ"ה מבו' בד' הרשב"א בשבת מ' ב' ד"ה וכללא דמילתא שכתב דלא אמרו יד סולדת אסור אלא במים ויין ושמן "שהם קלים להתבשל", והרי דאף במים אינו חייב אלא על בישולם, ואך שהם קלים להתבשל ומתבשלין ביד סולדת, - וזה דלא כמש"כ האחרונים בדעת הסוברים דיש בישול אחר בישול בלח דהוא משום דבלח חייבין על חימומו, (ונתבאר בגליון מס' 8), - ועמש"כ בזה בחי' הר"מ קזיס בשבת מ' ב'.

## בישול במלח בכלי שני

ט] הרמ"א כתב דיש אוסרים לתת מלח אפי' בכלי שני כ"ז שהיד סולדת בו, והוא כלישנא קמא בשבת מ"ב ב' דמלח אינה כתבלין דבכלי שני נמי בשלה.

וביסוד הך דינא דמלח מתבשל אף בכלי שני נראה שנחלקו הראשונים, דהנה למש"נ לעיל סק"ד בדעת הרשב"א דכלי שני אינו מביא את מה שבתוכו לידי יד סולדת בו, בע"כ דהא דמלח מתבשל אף בכלי שני, הוא משום דדמי לשמן דלחד מ"ד בשבת מ' ב' הפשרו זהו בישולו, וע"כ אף שאינו מגיע לידי יד סולדת מ"מ הוא מתבשל עי"ז, וכ"נ בד' הרשב"א בשבת שם (ד"ה ומ"מ אינו מחוור), וכ"כ הפסקי רי"ד שם והר"ן שם מ"ב ב' דכיון דמלח הפשרו זהו בישולו ע"כ הוא מתבשל אף בכלי שני.

אך הנה היראים בסימן ער"ב כתב ללמוד מהא דלחד לישנא מלח מתבשל אף בכלי שני, דיש דברים רכים המתבשלים אף בכלי שני, ומבו' מדבריו דהא דמלח מתבשל בכלי שני אי"ז משום דסגי ליה בהפשר, אלא הוא משום דהוא קל להתבשל, (ואין לומר דמכוון דבריו הוא דיש דברים רכים דהפשרן זהו בישולו וע"כ הן מתבשלין בכלי שני, דא"כ היה לנו לאסור ליתנם אף במקום שאינם מגיעין לידי יד סולדת, וכבר נתבאר לעיל סוסק"ו דמד' השו"ע מבו' דמותר ליתנם).

י] וכמה נפ"מ בדבר, חדא, הוא במש"כ התוס' בשבת מ"ב ב' (ד"ה והיינו) דהא דמלח מתבשל אף בכלי שני היינו כשהיד סולדת בו, וכ"כ הריטב"א שם והיראים בסימן ער"ד, וכ"כ הרמ"א הכא, - ולכאו' היינו משום דס"ל דהא דמלח מתבשל אף בכלי שני היינו משום דהוא קל להתבשל, וע"כ כ"ז הוא כשהיד סולדת בו, אך לדעת הרשב"א ודעימיה דהא דמלח מתבשל אף בכלי שני הוא משום דהפשרו זהו בישולו, הדין נותן דאסור ליתנו אף במקום שאין היד סולדת בו, דאף דאין היד סולדת בו מ"מ הוא מביא את המלח לידי הפשר והפשרו זהו בישולו, - וכ"נ ממש"כ המהר"ם מרוטנבורג בס' תשב"ץ קטן סימן של"ו דאסור ליתן מלח בקערה אא"כ נתקרר הרבה, ומשמע דכל שלא נתקרר הרבה אסור ליתן לתוכו מלח אף דאין היד סולדת בו.

יא] עוד נפ"מ בזה הוא אם אסור ליתן מלח אף בכלי שלישי, דאם הא דמלח מתבשל בכלי שני הוא משום דהפשרו זהו בישולו, לכאו' ה"נ הוא מתבשל בכלי שלישי, - אך אם הא דמלח מתבשל בכלי שני הוא משום דהוא קל להתבשל, הרי דלמש"כ המ"ב בסוסקמ"ה ובסקמ"ז דמותר ליתן קלי הבישול בכלי שלישי, ה"נ מותר ליתן מלח בכלי שלישי, (אך בד' בסימן נ"ב סקי"ט).

יב] עוד נפ"מ בזה הוא למש"כ הרשב"א בשבת מ' ב' בדעת רש"י דאף אם הפשרו דשמן זהו בישולו מותר להפשירו בכלי שני דתולדות חמה ולא גזרו בזה, ולפ"ז הרי דאם הא דמלח מתבשל בכלי שני הוא משום דהפשרו זהו בישולו, מותר ליתנו בכלי שני דתולדות חמה, אך אם הא דמלח מתבשל בכלי שני הוא משום דהוא קל להתבשל, אסור ליתנו אף בכלי שני דתולדות חמה.

## גדר דינא דהפשרו זהו בישולו

יג] ממש"כ הרשב"א ודעימיה דטעמא דמ"ד דמלח מתבשל בכלי שני הוא משום דהפשרו זהו בישולו מבו' דמה שאמרו בשמן דהפשרו זהו בישולו לאו היינו דהחיוב הוא על חימומו וסגי לזה בהפשר, (וכמש"כ עד"ז החת"ס בשבת מ"ב ב'), אלא היינו דע"י ההפשר נעשה בו התיקון דבישול, וע"כ י"ל דגם במלח הפשרו זהו בישולו, אף דבמלח ודאי דאינו חייב אלא על התיקון שע"י הבישול.

ויש ללמוד כן ממש"כ הסה"ת **בסימן קנ"ו דאי נימא דהפשרו דיין היינו בישולו, הרי דכל שהפשירו ע"י האש חשיב כיין מבושל ואינו נאסר במגע הגוי, (וכ"כ הרשב"א בתוה"ב בית ה' ש"ג והרא"ש בע"ז פ"ב סימן י"ב), והרי דע"י ההפשר נעשה התיקון דבישול, וע"כ חשבינן לה כיין מבושל.**

יד] ונפ"מ רבתא לדינא בזה הוא בשמן שהופשר וחזר ובישלו אם אמרינן בזה דאין בישול אחר בישול, דאם הא דהפשרו זהו בישולו היינו דנעשה בו התיקון דבישול ע"י ההפשר, י"ל בזה דאין בישול אחר בישול, (עכ"פ לדעת הסוברים דאין בישול בדבר שכבר נתבשל כמאב"ד), אך אם הא דהפשרו זהו בישולו היינו דחייבין על הפשרו אף דאינו מתבשל עי"ז, הרי דאף אחר שהופשר הוי כדבר שאינו מבושל, ואם בישלו חייב.