ממ 1 דף נה עא משנה לוקחין גת
קטגוריות: ש_ס / לז עבודה זרה / רבי ישמעאל - הרב יהושע רישי

בעזהשי"ת מתחילים עניני יין נסך מדף נ"ה ע"א מתני' לוקחין גת בעוטה מן העכו"ם

דף נ"ה ע"א

לוקחין גת וכו'. עי' בתפארת ישראל טעמא דתני הכא דיני יין נסך, אע"ג דעיקרן לקמן בפרק השוכר את הפועל, משום דלא לסיים פירקין במשמעות דאיכא ממש בע"ז ממתני' דלעיל ע"ש.

אע"פ שהוא נוטל בידו. עי' בדברי הרשב"א דביאר חידושא דמתני' דאיירי דהוא נגע ביד, דלא תימא טעמא דאין דרך לנסך ברגלו, להכי אין דריכת הגוי אוסרת, וכדעת רבי נתן לקמן דף נ"ז ע"א, אלא דאין דרכי מנסכין לנסך הכי, אמנם יעויין במאירי דביאר טעם היתרא דמתני' משום שאין זה יין כלל שאין עליו שום תורת יין כלל ומיחל בעלמא הוא עד שירד לבור ע"ש,

רש"י ד"ה ונותן לתפוח. אסיפת גל הענבים שתחת הקורה קרי תפוח וכו', דערימת הענבים עצמם הם הם התפוח, אמנם יעויין במאירי דמתאר בנין הגת בזה"ל הגת עשוי מלוחות גדולות של עץ עבות הרבה והוא עשוי במדרון מעט בכדי שיזוב היין דרך עליו וממנו לבור ודורכין שם הענבים ובמקום גבהות הגג יש שטח נמוך כעין בית קבול רחב ואינו עמוק כלל שלא ישאר היין לתוכו ואותו שטח נמוך נקרא תפוח על שם שכשנדרכו הענבים דריכה מועטת אוספין אותם שם כעין עגול ועומדים שם בצורה כדורית מכל צד ומפני זה נקרא תפוח וכו' עכ"ל, דשם תפוח הוא שטח נמוך, ועליו אספו הענבים.

תוס' ד"ה לוקחין גת בעוטה. אבל אותן ספרים שגורסין ואינו בוי"ו וא"כ נשמע דין אחר וכו', עי' מהר"ם, דהיינו דוקא אי גרסינן וי"ו דאיכא שלב נוסף, משא"כ אי לא גרסינן בוי"ו המשנה לא איירי אלא ביין שבתפוח ויין בבור, ובפשטות שתי הגירסאות תלויין אי איתא לדינא דרב הונא דנאסר משעת המשכה, או לאו, ועי' בגמ' בעמוד ב' דמקשינן מדברי המשנה אדרב הונא, ובפשטות תלוי בגירסאות, ועי' עוד שם שנחלקו רש"י ותוס' (ד"ה אמר רב הונא) בביאור דברי רב הונא, וכבר עמד במשמרות כהונה בזה דדבריהם כאן תלויין במחלוקת רש"י ור"ת ע"ש.

[וז"ל המשמרות כהונה בד"ה לוקחין וכו' שאפי' נגע נכרי בקילוח וכו' עכ"ל והיינו למסקנא דמתני' כמשנה ראשונה אבל למאי דאוקימנא בפקוקה ומלאה ע"כ אינו דין אחר ול"ג ואינו וכן מ"ש בס"ד דנאסף אל התפוח וכו' הוא למסקנא לפירש"י דמשיכה בגת עצמה הוי המשכה אבל לפיר"ת שכתבו התוס' בד"ה אמר א"ש אפי' למאן דאוקי בפקוקה ומלאה עכ"ל.]

תוס' ד"ה ירד לבור. אבל אין לפרש וכו', ועי' במאירי דהביא בסוף דבריו בשם קצת מפרשים דאינו נאסר מדין נצוק אלא הא במגע מיהא נאסר והקשה בנוסף לקושיית התוס' דמאחר שאתה אומר שאינו יין למה אתה אוסרו במגע ע"ש.

ור"י פי' דודאי מייר במתני' בנצוק וכו'. ולפירושו במתני' אינו נאסר משום נצוק דהוי נצוק בר נצוק, (וכדמבואר לקמן בתוס' דף נ"ו ע"ב ד"ה גרגותני), והא דנאסר הכל ע"י נצוק, אע"ג דלא נעשה יין נסך כל עוד דנמצא היין בתפוח, ביאר המהרש"א ע"פ דברי הרא"ש סי' ד' בזה"ל דהוי כאילו נתערב יין שבבור ליין שבגת ושבגרגותני עכ"ל, דדמי לתערובת ע"ש, ומדברי הרמב"ן בעמוד ב' נראה עוד ביאור בזה ע"ש.

ורשב"ם פי' וכו'. מטעם כחו של עכו"ם דגזרי ביה רבנן, והא דהקשו התוס' בריש דבריהם דבעינן דומיא דרישא בנגיעה, לפי דברי הרשב"ם צ"ל דאינו עוד בבא אלא המשך אותו דין דבכה"ג היכא דירד לבור אינו נאסר אלא מה שנכנס לבור, ועי' במאירי דהביא עוד טעם נוסף לדין הרשב"ם מהילכתיה ולא מטעמיה, דכתב בזה"ל דפירשו הטעם מצד מה שנגע בזה שבבור בשעת דריכתו ומגעו שלמפרע עושהו יין עכשיו עכ"ל, ויש לעיין היאך אוסר הנגיעה היכא דלא היה יין אח"כ כנעשה יין, ופשיטא דנגיעת הגוי בענבים לאו כלום הוא, דבצירת גוי ודריכת ישראל אינו בכלל הגזירה, וצ"ב.

תוס' ד"ה והשאר מותר. פי' אף בשתיה כפ"ה אבל הר"ר שמעיה פי' מותר בהנאה דאינו נעשה יין נסך ליאסר בהנאה עד שירד לבור אבל בשתיה מיהא אסור וכו', עי' לעיל דף ל"' ע"ב א"ר אסי א"ר יוחנן משום ריב"ב שלשה יינות הן וכו' סתם יינם אסור בהנאה ומטמא טומאת משקין ברביעית וכו', וברש"י שם ד"ה סתם יינם דכתב משום גזירת יין נסך, וע"ע דף ל"ו ע"ב דכי אתא רב אחא בר אדא א"ר יצחק גזרו וכו' על פיתן ושמנן משום יינן ועל יינן משום בנותיהן ועל בנותיהן משום ד"א, ומש"כ התוס' לעיל דף כ"ט ע"ב ד"ה יין מנלן, ובט"ז ריש סי' קכ"ג.

בא"ד והא דאמרי' גבי גת של אבן שזפתה וכו'. כלומר ולרש"י קשה, דבשלמא לדברי הר"ר שמעיה דאסור בשתיה אף על הגת אפי' למשנה ראשונה, להכי מובן שפיר דאף הגת מנגבה או יקלוף, משא"כ לדברי רש"י דמותר על הגת קשה, ופשוט.