12פסיק רישיה באיסור דרבנן
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / כללי המלאכות / קונטרס דעת המחשבת

**פסיק רישיה באיסור דרבנן**

הנה כתב התרומת הדשן (סד סו) שיש להתיר בפסיק רישא באיסור דרבנן, ולא אמרו שפסיק רישא אסור אלא רק באיסור דאו' בלבד. וכן מצינו שכ"כ ההשלמה (שבת מא:) והמאירי. וכ"כ בשיטמ"ק (כתובות ה:) בשם שיטה ישנה, והריטב"א (שבת קכ:) והר"ן בביצה יט. וכן פסק השו"ע (שי"ד סע' א').

אמנם הרשב"א (שבת קכ:) כתב שפסיק רישא אסור גם באיסור דרבנן, וכן מוכח בראשונים בדף מא: [עיי"ש בתוס' וברמב"ן ועוד ראשונים שהקשו היאך מוקמינן להא דמצרף כר"ש והרי התם הו"ל פסיק רישא, וחזינן שאע"פ שמצרף הוי רק אסור מדרבנן, מ"מ יש לאסור בפסיק רישא]. וכן כתב המגן אברהם (בסי' שיד) ועוד כמה פוסקים (שם).

אמנם בהשלמה (שם) וכן במאירי (סוכה לג: ושבת קכ:) מבואר שיש להקל רק היכן **שעיקר האיסור הוי מדרבנן**, אולם היכן שעיקר האיסור הוי מדאו' אלא שנעשה באופן של כלאחר יד או מלאכה שאצל"ג, בכה"ג אין להקל.[[1]](#footnote-1) וכן לכאו' מבואר במשנ"ב (שיד סקי"א) שכתב שלדעת המחבר רק היכן שעיקרו דרבנן יש להקל בפס"ר [וכתב בשעה"צ שכן מוכח בב"י ובביאור הגר"א, עיי"ש].

ולפי"ז מבואר מדוע מצינו בשו"ע בכמה דוכתי שלא היקל בפס"ר באיסורים דרבנן, עי' בספר "אינו מתכוין" שציין בזה לשו"ע בסי' רעז סע' א, סי' שיד סע' יב, סי' שכ סע' יח, סי' שכ סע' כ, סי' שלז סע' א', סי' תקכג סע' ב', עיי"ש.

אלא דאכתי קשה מהשו"ע בסי' שכ סע' יד שהביא שנחלקו המהר"ם מרוטנבורג והרא"ש אם מותר להטיל מי רגלים על שלג, והשו"ע לא הכריע בזה, וצ"ב אמאי לא והרי הו"ל פסיק רישא באיסור דרבנן, ושם האיסור עיקרו מדרבנן. ועי' בספר "אינו מתכוין" מש"כ בזה.

**ולהלכה** הנה המשנ"ב (שם) הכריע שבמקום צורך גדול אפשר לסמוך על דעת השו"ע שהקל בפס"ר בדרבנן בדבר שעיקרו דרבנן, אלא דשם הוא גם מלאכה שאצל"ג וכלאחר יד וכמבואר במשנ"ב קודם לכן, ויתכן שרק משום הא אפשר להקל, אבל בשאר דוכתי אין להקל בפס"ר באיסור דרבנן, ואכן כך מבואר במשנ"ב בסי' שטז סקי"ח להדיא שאין להקל בפס"ר במילתא דרבנן, וע"ע בשעה"צ סי' שלו סקל"ט.

אמנם בפסיק רישא **דלא ניחא ליה** באיסור דרבנן, יש להקל טפי וכמבואר ב \*.

1. והנה בהשלמה הקשה אנפשיה מהגמ' בסוכה לג: דאין ממעטין ענבי הדס ביו"ט, [ומבואר ברש"י שם דהאיסור הוי רק מדרבנן], ותי' ההשלמה דבאמת שם הוי איסור מדאו', דחשיב כמתקן מנא גמור. [וכן מבואר גם ברא"ש שבת קג.] אמנם המאירי תי' דשם חשיב כעיקר איסורו מדאו' משום שעצם איסור מתקן הוי מדאו'. [↑](#footnote-ref-1)