כלים פ_ו מ_ד
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ק

**כלים פ"ו מ"ד**

א] **ב' אבנים שעשאן כירה ונטמאו סמך לזו וכו' חצי' של זו טמאה וחצי' טהורה וחצי' של זו טמאה וחצי' טהורה,** במשנ"א עמד בזה, דכיון דמתחילה נטמאה כולה, אמאי טהרה, וטומאה שבה להיכן הלכה, ועיי"ש שדן לומר דחשיב זה כנתיצה ופקפק בזה, ועיי"ש מש"כ בזה.

ושמעתי לפרש בזה, דל"ב בזה לדין נתיצה, אלא הוא משום דעיקר טומאת כ"ח טומאת תוכו היא, והא דגבו טמא הוא דין נוסף דנטמא תוכו נטמא גבו, והיינו משום דהגב הוא טפל לתוך, ואשר ע"כ שסמך לזו אבן א' וכו', דמחצה מכל אבן משמש לכירה אחרת ואינו טפל לכירה זו, ממילא פרחה טומאתו ממנו.

ב] בחזו"א סימן ח' סק"י עמד, דמ"ש לעיל דתנן דהמשמשת את הטמאה וכו', ומ"ש הכא דנקט חצי', עיי"ש מש"כ בזה דהא דתני חצי' ל"ד אלא משום דסתמא דמילתא הכי הוא, ועוד דמיד נטהר קודם ששימש בחדשה ול"ש עדין שיעור שימוש, ובסתמא מטהרינן חצי', דסתמא דמילתא פלגא ישפות להאי ופלגא להאי, עכ"ד.

אך בד' הרע"ב לעיל מ"ג מפורש דגם הא דתני התם דהמשמשת את הטמאה וכו', היינו חצי' של האמצעית שהיא משמשת לטמאה, עיי"ש, ולעיל מ"ג אות ב' נת' שכ"ה מוכרח גם לדעת הגר"א, ולפ"ז ניחא הא דתנן הכא דחצי' של זו טמאה.

ג] **שם, ניטלו טהורות חזרו אלו לטומאתן,** בחזו"א סימן ח' סק"ט כתב בהא דתני לעיל מ"ג דניטלה טהורה הוחלטה אמצעית לטומאה, דהוא מפני שהוא נטפל לטמא ובטל לגבי' כצואה הדבוקה במיטה, עכ"ד, ולפי דבריו ה"נ הא דהכא חזרו אלו לטומאתן, הוא משום שהן נטפלין לטמא ובטלין לגבי', ויל"ע לפ"ז בלישנא דחזרו אלו לטומאתן, דאם אי"ז טמא אלא בתורת חיבור, הרי אי"ז חזרה לטומאתן, דמעיקרא הי' להן טומאה עצמית, ונפ"מ רבתא בשיתחוך החלק הפנימי, דאם אין החצי החיצון טמא אלא דומיא דצואה, הרי דבכה"ג שחתך החצי הפנימי וקיים החצי החיצון בפנ"ע בדין שיהי' טהור, ול' מתני' לא מ' כן.

ד] **שם בר"ש, תניא בתוספתא ב' אבנים וכו' אינו מטמא אלא צורך וכמה הוא צורך מקום שפיתה טפח,** בפשוטו מבו' מד' התוספתא דאף בדליכא אלא כירה אחת, אין האבנים טמאות אלא כדי צורך, וזה שלא כד' הרא"ש והתויו"ט לעיל מ"ג, ועמש"נ בזה לעיל שם אות ח'.

ובפי' הרא"ש שם כתב דתניא בתוספתא דשיעור כדי שפיתה מפרש בתוספתא שהוא ג' אצבעות, וצ"ע דלהדיא תנא הכא דצורך מקום שפיתה טפח, ועמש"נ שם אות ד'.

ה] **שם, ב' חביות וכו' ביניהם מטמא במגע ובאויר ותוכן טהור והעובי שביניהם חולקין אותו והמשמש את הטמא טמא את הטהור טהור,** בחזו"א סימן ח' סקי"א כתב דהא דהמשמש את הטמא וכו', עיקרו תלוי בשימוש השפיתה ששימוש זה הוא ע"ג עובי הדופן, אבל שימוש תוכן אינו מברר כלום בעובי, עכ"ד, וצ"ב לפ"ז לישנא דהמשמש את הטהור טהור, ואי נימא דכל היכא דחולקין היינו דחולקין חצי' לזה וחצי' לזה, וכמש"נ לעיל אות א', ניחא.

ובחזו"א שם כתב, דדין התוספתא הוא ג"כ בנטמא תוכן, דתוכן מטמא במגע ובאויר וביניהן טהור והעובי חולקין, עכ"ד, וצ"ע דלפי דבריו שם סק"ח דבג' אבנים שעשאן ב' כירות, אם משמש בכל האבן שביניהם לב' הכירות כולו טמא, וכל הא דתנן דהמשמש את הטהורה טהור, הוא רק כשאינו משמש לכירה הטמאה, הרי הדין נותן דה"נ הכא אם נטמא תוכן, טמא כל העובי שביניהם, שכולו משמש כדופן לחביות, ורק אם נטמא ביניהם הוא דאמרי' דהעובי שביניהם חולקין אותו, משום שאינו משמש כולו לשפיתה.

ועמש"נ עוד לעיל מ"ג אות ו' ז' בטעמא דחולקין את העובי שביניהם, ול"ה כקלמרין המתואמות דאם נטמא א' מהן טמא כל העובי שביניהם, ואף ריב"נ לא אמר דחולקין את הדופן האמצעית, אלא בטומאת משקין דרבנן.

ו] **שם, ר' יהודה אומר עלי' ועל הזיז אם ינטל הכותל והזיז עומד בפנ"ע טמא ואם לאו טהור,** ובתו"כ פר' שמיני מייתי' לה לבתר דינא דעלי' ועל הכותל טהורה מפני שאין לו נתיצה, ופירש הראב"ד שם, ז"ל, ואם יש לאותו זיז סמיכה שאם ינטל הכותל והזיז יכול לעמוד בפנ"ע מפני הסמיכה שיש לה חוץ לכותל, נידונת משום כירה עם האבן המחוברת לה להיות שופת עלי' את הקדירה, ואם לאו נידון הזיז עם הכותל ואינו מצטרף עם האבן להיות ככירה, עכ"ל.

ובחס"ד הק' בזה, דקשיא דר' יהודה אדר' יהודה, שהרי לעיל מ"א תנן דר"י מטהר בב' אבנים עד שיעשה שלישית, ולשלישית הרי מהני גם סמיכה לכותל, וכן הק' החזו"א סימן ח' סקי"א, ועיי"ש שהביא גיר' אחרת בד' התוספתא ופירשה בע"א, אך אחר שזכינו לד' התו"כ אין לפרש כן.

ז] ונ' לישב בפשיטות, לפמש"נ לעיל מ"א אות ו', דכל הא דמודה ר' יהודה דסגי לסמוך לכותל הגם דכותל ל"מ הוי מכלל עיקר הכירה, הוא רק בגוונא דאיכא ב' אבנים זה כנגד זה באופן הראוי להעמיד עליהן הקדירה, דבכה"ג הרי לדעת רבנן סגי בהו ליחשב כירה, וע"כ הגם דר' יהודה פליג וס"ל דלא סגי בהו, מ"מ מודה דל"ב להאבן השלישית לעיקר תורת כירה, ומהני לסמוך בכותל, וגם ל"ב לחבר האבן השלישית בטיט, אך בגוונא שאין האבנים זה כנגד זה באופן הראוי להעמיד עליהן קדירה, דאף לדעת רבנן אין עליהן תורת כירה, ובעי' להאבן השלישית לעיקר תורת הכירה, ודאי דדין האבן השלישית הוא כדין ב' האבנים וצריך לחברה בטיט, ול"מ סמיכה לכותל, עיי"ש.

ולפ"ז נ', דהא דתניא בתוספתא עלי' ועל הזיז קאי על ב' האבנים שהם עיקר הכירה והם זה כנגד זה, וככולהו גווני דכירת ב' אבנים, שהם זה כנגד זה, ובכה"ג בעי' שיהא הזיז מכלל עיקר הכירה, וכל שאינו יכול לעמוד בפנ"ע והוי מכלל הכותל, אינו מצטרף עם האבן השני' להיות ככירה.

אך ודאי דלר' יהודה לטעמי' איירי שהי' גם אבן שלישית, ולא הזכירה בפירוש משום שאינה מכלל עיקר הכירה, ומה דלא מצינו לצרפה להאבן הראשונה לחשבם ככירת ב' אבנים ותו יהא סגי גם בסמיכה לכותל, הוא משום שב' אבנים אלו אינם זה כנגד זה באופן הראוי להעמיד עליהן קדירה, וכנ"ל, גם י"ל מטעמים אחרים דהאבן השלישית ל"מ הויא מכלל עיקר הכירה, והיינו או בדהויא כותל ודכוותה שאינם בני נתיצה ול"מ הוי מכלל עיקר הכירה, או בשלא חיברה להאבן הראשונה בטיט, (ואופן זה ניחא למש"נ לעיל מ"א אות ג', דלפי' קמא דהר"ש ל"ב שיחבר את האבן השלישית לב' האבנים בטיט).

ח] **שם, כירה שנתנה ע"ג הטיף של אבן אינו טמא אלא צורך וכו' צורך ג' אצבעות,** בפי' הרא"ש לעיל מ"ג הביא מהכא דשיעור כדי שפיתה ג' אצבעות, ונ' מזה שפירש צורך הטיף בע"א ממה שפירש הר"ש להלן, וצ"ע.

ט] **שם, ר"נ אומר אם ניטלה כירה והטיף שעלי' עולה עמו חיבור ואם לאו אינו חיבור וכו',** הר"ש להלן פירשה, דאם אותו טיף מחובר יפה לכירה וכו' קסבר ר"נ דכולהו חיבור אפי' חוץ לג' אצבעות, והגר"א מחקו, ונ' דהיינו משום דס"ל דד' ר"נ קיימי על תוך ג' אצבעות, וגם בזה ס"ל דאם ניטלה כירה ואין הטיף עולה עמה אינו חיבור, אך חוץ לג' אצבעות לעולם אינו חיבור, דאינו נצרך לכירה ול"ה יד, ודמי להא דתנן לעיל פ"ה מ"ב באבן היוצאת מן הכירה ג' אצבעות חיבור.