ג - דין פרוז בן יומו אם תליא במה שהוא בעיר או במה שאינו בכרך
קטגוריות: ש_ס / כא מגילה / קונ_ בדין פרוז ומוקף בן יומו - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

יום ג' פורים דפרזים תשפ"ג

**א**

א] מגילה י"ט א', בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר אם עתיד לחזור למקומו קורא כמקומו ואם לאו קורא עמהן וכו', אמר רבא לא שנו אלא שעתיד לחזור בלילי י"ד אבל אין עתיד לחזור בלילי י"ד קורא עמהן.

ובפירש"י שם כתב, ז"ל, אלא שעתיד לחזור בליל י"ד, אם קודם עמוד השחר "יצא מן העיר" וכו', הואיל וביום "לא יהי' שם" אי"ז אפי' פרוז בן יומו, אבל אין עתיד לצאת משם בלילה וכו', עכ"ל.

ומבו' בד' רש"י, דכל שדעתו לצאת מן העיר קודם עמוד השחר, כבר לא חשיב כפרוז בן יומו, ול"ב שיהא דעתו לשוב לכרכו קודם עמוד השחר, וכ"ה מבו' גם בד' הר"י מלוניל והפסקי רי"ד שם.

וכ"כ הב"ח בסימן תרפ"ח, ז"ל, והדבר פשוט דמש"כ אם כשהלך היתה דעתו לשוב לביתו בליל י"ד קודם שיאור היום, היינו לומר שדעתו לעקור רגליו מן העיר קודם שיאור היום אע"פ שלא ישוב לביתו כל יום י"ד, דעיקר הדין תלוי במה שאינו עומד בעיר עד שיאור היום, עכ"ל.

ולמדנו מזה, דלדין פרוז בן יומו, ל"מ מה שביום י"ד אינו בכרך, אלא בעינן שהיא בעיר ביום י"ד ובזה הוא דחייל עלי' תורת פרוז.

ב] וכ"ה מבו' גם ממש"כ הריטב"א בסוגיין, ז"ל, ויש מרבותי שכתבו דבן כרך שהולך במדבר או בים או במקומות שאין שם ישראל "ואין דעתו לחזור למקומו" אינו נפטר לגמרי אלא שקורא יום י"ד כזמן הרוב, עכ"ל, והרי דכל הא דקורא בי"ד הוא כשאין דעתו לחזור במקומו, אך כל שדעתו לחזור במקומו קורא בט"ו, אף דאינו בכרך, והיינו משום דלדין פרוז בן יומו לא סגי במה שאינו בכרך, אלא בעינן שיהא בעיר פרוזה.

**ב**

ג] ובפשוטו הי' נראה לפרש הטעם בזה, דהנה בד' הרשב"א והריטב"א בסוגיין מבו' דמי שאינו לא בעיר ולא בכרך אינו קורא כלל, ונתבאר בסימן א', ומבו' לפ"ז דפרוז אינו מי שאינו יושב בכרך, אלא כ"ה דלתורת מוקף בעינן שיהא בן כרך, ה"נ לתורת פרוז בעינן שיהא בן עיר, וע"כ מי שאינו לא בעיר ולא בכרך, אינו קורא כלל, ועמש"נ לפרש עוד בזה בסימן א'.

ולפ"ז הרי פשוט דלתורת פרוז בן יומו בעינן שיהא בעיר בעלות השחר די"ד, לא סגי במה שהוא בדרכו, דהנמצא בדרך הרי אין עליו תורת פרוז כלל, וליכא בזה לדינא דפרוז בן יומו, ורק כשהוא בעיר דהוא במקום פרוז, הוא דהוי פרוז בן יומו.[[1]](#footnote-1)

ד] ויש להוסיף, דאף דרבותיו של הריטב"א פליגי ע"ז וס"ל דמי שאינו לא בעיר ולא בכרך קורא בי"ד, מ"מ מודו דלי"ב לדינא דפרוז בן יומו, - והטעם בזה הוא ע"פ המבו' בדבריהם דהא דקורא בי"ד, אי"ז משום דחשבינן לי' כפרוז מכח הא דהוא בדרך, אלא הוא משום דהולכין אחר רוב העולם, והרי דשהייתו בדרך אינה נותנת עליו תורת פרוז, אלא דכיון דאינו לא בן כרך ולא בן עיר דינא הוא דקורא בי"ד כרוב העולם, ועמש"נ בזה בסימן א' סק"?, - וע"כ כ"ז הוא במי שאינו בן כרך, אך כל שהוא בן כרך ובאנו לדון משום דינא דפרוז בן יומו, הרי דרק אם הוא בעיר ביום י"ד הוא דיש עליו תורת פרוז בן יומו, אך כל שהוא בדרך, אי"ז נותן עליו תורת פרוז.

**ג**

ה] אמנם נראה דבד' רש"י אין לפרש כן, דהנה בפירש"י בפי' המגילה ט' י"ט כתב, ז"ל, הפרזים, שאינם יושבים בערי חומה בי"ד, ומוקפים בט"ו, עכ"ל, ומשמע דכל שאינו יושב בעיר המוקפת חומה יש עליו תורת פרוז, אף שאינו יושב בעיר פרוזה, ולדעתו לכאו' המפרש בשיירא יש עליו תורת פרוז, כיון דאינו יושב בכרך, ועמש"נ לדון בזה בסימן א'.

ולפ"ז צ"ב לדעת רש"י, דמ"ט אם יצא מן העיר קודם עלות השחר לא חשיב כפרוז בן יומו, הרי אף הנמצא בדרך תורת פרוז עליו כיון שאינו בכרך, ומ"ט לי"ב לדינא דפרוז בן יומו.[[2]](#footnote-2)

ו] ונראה לפרש בזה, דהגם דפרוז הוא מי שאינו יושב בכרך, מ"מ לדין פרוז בן יומו לא סגי במה דביומו אינו יושב בכרך, אלא בעינן שיהא בעיר פרוזה בי"ד, דכיון שהוא בן כרך ואך דמכח זה שהוא פרוז בי"ד יש עליו תורת פרוז, הרי דלזה בעינן שיהא יושב בעיר פרוזה.

והטעם בזה, דהגם דעיקר תורת פרוז הוא במי שאינו בן כרך, אך דינא דפרוז בן יומו לאו היינו שאינו בן כרך כלל, שהרי עיקר דירתו בכרך היא, וודאי דתורת בן כרך עליו, ורק דמה דאיכא עלי' השתא תורת פרוז ה"ז מפקיע מיני' דין בן כרך, וע"כ בעינן שיהא בעיר פרוזה, - והיינו שהרי הא דמי שהוא בדרך הוי פרוז, לאו היינו דמה שהוא בדרך נותן עליו תורת פרוז, שהרי אי"ז עיר פרוזה, דמה"ט לדעת הרשב"א והריטב"א לא חשיב כלל כפרוז, וי"ל דגם רש"י מודה ליסוד הדברים דרק ישיבה בעיר פרוזה מהניא ליתן עליו תורת פרוז, אלא היינו דכיון שאינו בכרך יש עליו תורת פרוז, דלדין פרוז ל"ב שיהא בן הפרזים, אלא כל שאינו בן המוקפים יש עליו דין פרוז, אך כל שהוא בן כרך ובעינן שיחול עליו תורת פרוז כ"ה דיפקע ממנו דין בן כרך, שפיר בעינן שיהא בעיר פרוזה, אשר בזה חייל עליו תורת פרוז.

ז] ויש להוסיף, דהנה בעיקר דינא דפרוז בן יומו נקרא פרוז, אמרו בסוגיין דילפינן לה מדכתיב על כן היהודים הפרזים היושבים בערי הפרזות, דמכדי כתיב היהודים הפרזים למה לי למיכתב היושבים בערי הפרזות הא קמ"ל דפרוז בן יומו נקרא פרוז.

ונראה לפ"ז בדעת רש"י דמה"ט הוא דלדין פרוז בן יומו בעינן שיהא בעיר בתחילת יום י"ד ולא סגי במה שאינו בכרך, דאף דכל שאינו דר בכרך הוי בכלל היהודים הפרזים, מ"מ בדינא דפרוז בן יומו דילפינן לה מקרא דהיושבים בערי הפרזות היינו רק כשהוא יושב בעיר פרוזה, כדכתיב היושבים בערי הפרזות, וע"כ כל שהוא בדרך ואינו יושב בעיר פרוזה אין עליו תורת פרוז בן יומו.

ח] ונראה להוסיף עוד בזה, דהנה בסימן ? נתבאר מד' כמה מקמאי דיסוד דינא דפרוז בן יומו היינו שהוא נגרר אחר בני העיר לקרוא עמהן, עיי"ש.

ולפ"ז הרי הדבר פשוט דדינא דפרוז בן יומו הוא רק כשהוא בעיר פרוזה, דהוא נגרר אחר בני העיר לקרוא עמהן, אך כל שאינו בעיר פרוזה, הרי דאף דגם הדרך חשיבא כמקום פרוז, מ"מ כיון דאי"ז מקום ישוב, לי"ב לדינא דפרוז בן יומו.

**ד**

ט] אמנם הנה הארחות חיים בהל' מגילה סכ"ב כתב, ז"ל, ובתוספתא גרסינן דבן כרך שהי' מפרש ויצא בשיירא והי' במדבר או על הים ביום י"ד קורא בו ביום, דכיון דאינו במקומו הלך אחר רוב העולם, עכ"ל, וכ"כ הכל בו בסימן מ"ה, והובא באלי' רבה בסימן תרפ"ח סק"י ובאלי' זוטא שם סק"ה, וכ"כ המ"ב שם סקי"ג.

ומבו' מדבריהם דלדין פרוז בן יומו ל"ב שיהא בעיר פרוזה, אלא אף אם הוא במדבר או בים אית בי' לדינא דפרוז בן יומו, וקורא בי"ד.[[3]](#footnote-3)

י] ונתחדש עוד בדבריהם, דאף דס"ל דהא דהנמצא במדבר או בים קורא בי"ד אי"ז משום דכל שאינו בכרך חשיב כפרוז, וכמש"נ בדעת רש"י, אלא הוא משום דהלך אחר רוב העולם, אפ"ה ס"ל דכל שהוא שם בי"ד יש בו לדינא דפרוז בן יומו, - והיינו דלדינא דפרוז בן יומו ל"ב שיהא במקום פרוז ביומו, אלא סגי במה שאינו בכרך ביומו, וצ"ע.

יא] ואחר העיון נתבוננתי דיש מקום לפרש לד' הארחות חיים והכל בו, דלעולם דינא דפרוז בן יומו לחשבו כפרוז, הוא רק כשהוא בעיר פרוזה, וכאשר כן מסתבר לפי דבריהם דמי שהוא במדבר או בים לא חשיב כפרוז, והא דקורא בי"ד הוא משום דהלך אחר רוב העולם, אך דינא דפרוז בן יומו להפקיעו מתורת מוקף, הוא אף כשהוא בדרך, דבדין זה עיקרו הוא במה שאינו בכרך.

ולפ"ז י"ל, דהא דבן כרך שהוא במדבר או בים קורא בי"ד, היינו כשהוא עתיד להיות במדבר ובים גם בט"ו, ויש עליו לתורת פרוז בן יומו המפקיעו מתורת מוקף, וכיון דאינו בחיוב הקריאה דבני כרכים, וגם אינו פרוז, הוי בחיוב הקריאה דרוב העולם בי"ד, - אך כל שהוא עתיד לשוב לכרכו בט"ו והוי בחיוב הקריאה דט"ו, הרי דאף דבי"ד הוא במדבר או בים, אינו קורא בי"ד, דל"מ שהייתו במדבר ובים לחשבו כפרוז בן יומו לחייבו בחיובא די"ד.[[4]](#footnote-4)

ושו"ר כן בערוה"ש בסימן תרפ"ח סט"ז, ז"ל, ומ"מ בזה נ"ל דאם עתיד לבא בט"ו לביתו לא יקרא בי"ד, דבשלמא כשהוא בעיר בי"ד חל עליו חובת אנשי המקום, אבל בים ובמדבר אין שם חיוב, אלא דאם הוא שם גם בט"ו ממילא דחיובו כרוב העולם, עכ"ל.[[5]](#footnote-5)

אך בד' הא"ר והא"ז שם מבו' דלא כן, דעיי"ש שכתב דלענין דעתו לחזור נראה דדינו כמו בסעיף שאחר זה, ומבו' דכל שאין דעתו לחזור למקומו בליל י"ד, קורא בי"ד, וצ"ע.

**ה**

יב] ובס' ציץ הקדש סימן נ"ג סק"א כתב בשם הגאון מהריל"ד זצ"ל דכל העולם חוץ מן הכרך הוי בכלל פרוז, והוכיח מזה דדינא דסמוך לכרך נידון ככרך הוא אף כשהוא סמוך גם לעיר פרוזה, וגם לענין פרוז בן יומו דנקרא פרוז אי"ז רק במי שהוא בעיר פרוזה, אלא כל שהוא במקום שאינו מוקף מימות יהושע בן נון הוי בכלל פרוז בן יומו, עכ"ד.

ומבו' מדבריו דכל מקום שאינו מוקף חומה מימות יהושע בן נון חשיב כמקום פרוז, אף שאינו מקום ישוב, ודמה"ט הוא דדינא דפרוז בן יומו הוא גם במי שהוא במקום שאינו מוקף חומה מימות יהושע בן נון אף שאינו בעיר פרוזה.[[6]](#footnote-6)

יג] ובעניותי יש להעיר, שהרי בד' הארחות חיים והכלבו שהביא הרמ"א בסימן תרפ"ח ס"ה מבו' דהא דמי שהוא במדבר או בספינה קורא בי"ד, אי"ז משום דגם המדבר והים חשיבי כמקום פרוז, אלא הוא משום דהולכין אחר רוב העולם, והרי דרק עיר פרוזה הוא דחשיבא כמקום פרוז.

וגם למשמעות ד' רש"י בפי' המגילה דכל שאינו בעיר המוקפת חומה חשיב כפרוז, ואי"ז משום דהולכין אחר רוב העולם, ג"כ משמע קצת דאי"ז משום דכל מקום שאינו מוקף חומה חשיב כפרוז, דא"כ הול"ל דהפרזים הוא שהם יושבים במקום פרוז, ומ"ט כתב דהיינו שאינם יושבים בערי חומה, אלא הוא משום דתורת פרוז אינו במה שהוא במקום פרוז, אלא במה שאינו בעיר המוקפת חומה, וצ"ע בזה.

1. ואמנם יש להעיר בזה במש"כ הרשב"א והריטב"א בסוגיין דבן כרך שהלך לעיר וקרא עמהם וחזר למקומו בלילי ט"ו חייב, ומשמע להדיא בדבריהם דהיינו רק כשחזר למקומו בליל ט"ו, ולא סגי במה שיצא מן העיר, וזה צ"ב, דמ"ט לא סגי במה שיצא מן העיר דכבר אין מה שיפקיענו מתורת בן כרך, - וצ"ל דכיון דהי' בי"ד בעיר וחייל עלי' תורת פרוז בן יומו ופקע מיני' דין בן כרך לקריאת המגילה, לא חשיב כבן כרך אלא ע"י שחוזר לכרכו. [↑](#footnote-ref-1)
2. שו"ר בקה"י סימן ה' שכתב לפרש בזה דהוא משום דמדכתיב היושבים בערי הפרזות משמע דצריך "ישיבה" בהפרזות, וכל שהולך בדרך בלא לדור באותה שעה במקום מיוחד לאו פרוז הוא, וכתב די"ל עוד דהוא ע"ד דעת הראב"ד דאדם המהלך אינו קונה שביתה, והיינו דכל שהוא מהלך א"א להחשיב מקום הליכתו שזהו מקומו, וה"נ הוא בדין פרוז בן יומו דכל שיצא מן העיר קודם עלות השחר א"א לחשבו כפרוז, דאע"ג שאינו בן כרך, מ"מ גם אינו פרוז, דא"א לקרוא את המהלך על שם המקום שהולך, וכיון דאין עליו תורת פרוז, ע"כ אזלינן בתר עיקר מקום דירתו. [↑](#footnote-ref-2)
3. שו"ר בקה"י בסימן ה' שכתב בשם חכ"א די"ל דהארחות חיים והכל בו לא פליגי ע"ד רש"י דכל שיצא מן העיר קודם עלות השחר קורא כמקומו, דמש"כ רש"י דקורא כמקומו היינו כשהולך לביתו ולמקומו דחזינן לי' כאילו כבר בא למקומו, ומשא"כ בהולכי דרכים ומדבריות ומפרשי ימים דאדרבה מתרחקים באותה שעה מביתם והולכים למדינת הים, אינם נידונים באותה שעה לענין מגילה כיושבים בעירם, - וצ"ע דמאי פסקא דהא דמפרש ויוצא בשיירא, איירי כשהוא בדרכו למדינת הים, ולא איירי כשהוא בדרך לשוב לביתו. [↑](#footnote-ref-3)
4. ואמנם זה מתישב רק לדעת הסוברים דבן כרך שהלך לעיר בט"ו נפטר מחיובא דט"ו, עמש"נ בזה בסימן ?, והרי דאיכא דין בפנ"ע דפרוז בן יומו המפקיעו מתורת מוקף, אך לדעת הסוברים דאינו נפטר מחיובא דט"ו, הרי לכאו' ליכא כלל דין בפנ"ע דפרוז בן יומו המפקיעו מתורת מוקף, וכל עיקר דינא דפרוז בן יומו הוא דחשיב כפרוז, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-4)
5. ולפ"ז לכאו' הדין נותן דגם בן עיר שהוא בדרכו בליל י"ד ויבא בתחילת ט"ו לכרך, אינו קורא בי"ד, דכיון דבי"ד אינו בעיר, יש בזה לדינא דמוקף בן יומו להפקיעו מתורת פרוז, וכיון דהוא עתיד להיות בט"ו בכרך ולקרוא בט"ו, אינו הולך אחר רוב העולם, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-5)
6. והציץ הקדש שם הביא דכ"כ הא"ר בסימן תרפ"ח, - ויש להעיר דבד' המהריל"ד מבו' דטעמו הוא משום דכל מקום שאינו מוקף חומה מימות יהושע בן נון חשיב כמקום פרוז, וע"כ הוא דכל שהוא שם בי"ד חשיב כפרוז בן יומו, אך בד' הא"ר בשם הכל בו מבו' דרק עיר פרוזה חשיבא כמקום פרוז, והמדבר והים לא חשיבי כמקום פרוז, וכל הא דהנמצא שם קורא בי"ד הוא משום דהולכין אחר רוב העולם, ואפ"ה כל שהוא שם חשיב כפרוז בן יומו. [↑](#footnote-ref-6)