40 .רשימות פורים
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

#### ליל שב"ק וארא כ"ז טבת תשפ"ג – שיעור בית המדרש נוה יעקב

# בדין פורים

### ב

### במה מקימים מצות משלוח מנות

] והנה יש לעיין מה צריך לשלוח משלוח מנות וכן מהו השיעור ויש לדון האם גם בשתיה יוצאים ידי מצות משלוח מנות והנה עיין רמב"ם שכתב וז"ל וכן חייב לשלוח שני מנות של בשר או מיני תבשיל או שני מיני אוכלין לחברו וכו' ומבואר שזה דוקא מידי דאכילה וכן הוא בתרוה"ד והנה שם הוא ביאר מצד שזה צורך הסעודה אמנם גם לטעמים האחרים אבל זה הצורה שקבעו חז"ל ששילוח הוא מיני אכילה ועיין מ"ב תרצ"ה סקי"ט שהביא מהמהרי"ל שצריך דוקא דבר מבושל דהינו שהוא כבר ראוי לאכילה דהינו שללא זה חסר בחשיבות של מאכל אמנם יש חולקים שכל שיכול לעשותו ראוי לאכילה זה מספיק והנה עיין בביאור הגר"א שכתב וז"ל מנות בשר כמו שאמרו בביצה י"ד: ב"ש אומרים אין משלחין ביו"ט אלא מנות וע' רש"י שם [וכתב רש"י שם דבר המוכן ואינו עשוי להניחו למחר כגון חתיכות לפני האורחים וכן דגים עכ"ל] ועיין הגהות מעשה שכיר דדיק מהגמ' שם שאחרי זה כתבה שב,ה משלחים גם דברים לא מבושלים שבכלל דברי ב"ש זה רק דברים מבושלים כבר הראוים לאכילה

והנה בגמ' מבואר שהיו אמוראים ששלחו לחבריהם זנגביל ופלפל ומשמע שאפשר לשלוח גם תבלין וכן הוא בהגהות הרש"ש על הטורי אבן אמנם בדובב מישרים כתב שהגמ' אמרה רק סוגי תבלין שנאכילם בפני עצמם כמבואר בדיני ברכות אבל אם זה יהיה מיני תבלין שלא נאכלים אלא בתור לתבל האוכל לא יוצאים בזה והנה בסוכר ודאי יוצאים שזה ראוי לאוכלו לבד אבל בקפה או תה לכאורא או תלוי בנ"ל והנה היה מקום לדון שזה לא ראוי לאכילה כיון שהוא צריך בישול אמנם מסתבר שזה סוג פעולה שאין זה כמו חסרון בישול

והנה הגמ' במגילה אומרת ר' יהודה נשיאה שדר ליה לרב אושעיא אטמא דעגלא תילתא וגרבא דחמרא שלח ליה קימת ביה רבינו משלוח מנות איש לרעהו כך הוא גירסת רש"י ובפשוטו קיים המשלוח מנות בבשר ויין ומבואר שמועיל גם משקה למשלוח מנות אמנם יתכן שצריך משקה חשוב כגון חלב או מיץ פירות אבל לא מים אם טעם והנה לא נתבאר מהו השיעור הנצרך ועיין מהרש"א שמנה כלדהו משמע ולכן צריך שני מנות ועיין מקור חיים שהביא מקיצור שלה שצריך שוה פרוטה וחלק עליו שכאן אין דין נתינה שזה שיעור ממון ומשמעות דבריהם שאין בזה שיעור ועיין לקט יושר שאפשר לתת גם תמרה אחת ותאנה אחת אמנם עיין ח' הר"ן שמתנות לאביונים זה פחות ממשלוח מנות מצד שעניים שמחים בכל דבר קטן משא"כ עשירים ומשמע שזה ודאי שצריך שיעור חשוב שיש בו שיעור משמח וכן עיין דובב מישרים ח"א צ"ב שכתב שבכל הדוגמאות המבואות בגמ' מבואר ששלחו שיעור חשוב וכן הלשון מנה זה לא כל שהוא ועיין ראש יוסף שם שכתב וז"ל שיעור הראוי לכבד את חברו באותה העיר

והנה עיין גירסת ר"ח וכן הוא בתוס' רי"ד ובריטב"א והביאו שכן הוא בירושלמי שקימת בנו ומתנות לאביונים הדר שלח ליה עיגלא תלתא ותלת גרבי יין אמר ליה קימת בנו משלוח מנות ועיין תוס' רי"ד ובריטב"א שביארו שבתחילה אמר לו ששלח לו מתנה מועטת כדרכי העניים ולבסוף שלח לו מתנה מרובה ועיין ריטב"א שביאר שהחסרון שביחס למשלח זה לא מספיק ולכאורא זה על דרך המבואר לעיל שזה בתור הנהגת שמחה או בתור הוספת רעות ולכן צריך שיעור חשוב מצד הנותן אמנם בחיי אדם הובא בבה"ל כתבו שזה תלוי במקבל דהינו שצריך דבר שיוסיף שמחה למקבל והבה"ל כתב שראוי להחמיר בזה לכתחילה אמנם יתכן שזה בחלק שזה לפי הנותן והמקבל אבל ודאי שצריך שיעור שאצל סתם בני אדם זה שיעור חשוב

והנה עיין רבינו חננאל שם שכתב וז"ל קימת בנו רבינו ומתנות לאביונים כלומר נתינת אביונים נתת לי מנה אחת הדר שלח ליה עגל וג' קנקני יין עכ"ל ומשמעות הדברים שביין שזה שתיה לא יוצאים ידי משלוח מנות רק במאכל ולכן אמר לו שירך אחד זה לא נחשב שני מנות [וכן דיק בהגהות מעשה שכיר על המעשה רב] ואחרי זה שלח לו עגל שלם ואמר לו שבזה מקים שני מנות והנה צ"ל דמה ששלח לו יין זה לא היה בתור מצות משלוח מנות והנה באמת יש לדון האם כדי שיחשב שני מנות צריך מאכלים שונים אמנם כאן מבואר שאפילו שהכל בר זה נחשב שני מנות ויתכן שזה רק מצד שבעגל יש הרבה סוגי טעמי בשר והנה הרמב"ם באמת לא הזכיר שתיה רק שני מנות בשר או שני מיני תבשיל ומשמע כנ"ל מהר"ח

והנה אם שולח כמה חתיכות קטנות מסתבר שהכל זה בכלל אותה מנה אמנם בשולח שני חתיכות גדולות יתכן שאפילו שזה אותו מין נחשב כשני מנות ולכתחילה עדיף לשלוח שני סוגים שבזה ודאי חשיב שני מנות ואפילו אם זה בכלי אחד

### בדין שליחות במשלוח מנות

] עיין בנין ציון סימן מ"ד שנסתפק שאולי צורת הקיום מצוה זה דוקא על ידי שליחות כיון שכתוב משלוח מנות אמנם החזו"א והגריז לא הקפידו על זה וכן הוא סתימת הפוסקים וראיתי להוכיח משיטת רש"י שכונת הגמ' מחלפי סעודתיהו ההדדי שאחד בא לאכול אצל השני וכה"ג אין כאן שליחות ועיין שו"ת יהודה יעלה ר"ז שכתב שמה שכתוב כאן לשון שליחות זה בא לומר שאין כאן ההלכה של מצוה בו יותר מבשלוחו אלא שעל ידי שליח זה לכתחילה וביאר שלפעמים יותר מכובד ששולח לו על ידי שליח ויש בזה הוספת שמחה ואהבה ורעות ובחת"ס גיטין כ"ב כתב שכאן אפשר גם על ידי קטן וקוף שרק במקום שיסוד הדין הוא על ידי עצמו ושלוחו כמותו בזה יש לדון מי יכול להיות שליח אבל כאן שמראש צורת המצוה היא גם על ידי שליח בזה כל שבמציאות הוא שלוח ממנו זה עוזר והנה בפשוטו השליח זה רק מעשה קוף בעלמא והקיום בזה שחברו זוכה ממנו אמנם אם נימא שלא צריך זכיה אלא הקיום בזה שמעמיד לו האפשרות לזכות וזה מתקים ברגע שזה נעמד לחברו ויכול לזכות יתכן לדון שמעשה זו שהוא המעשה מצוה יתיחס אליו וזה מועיל בכל צורה שכל שהמציאות הגיעה על ידי גרמתו זה בכלל צורת המצוה של משלוח מנות

### נשים וקטנים במשלוח מנות

] מבואר ברמ"א שנשים חייבות במשלוח מנות וכתבו האחרונים שלא עוזר שבעלה נותן אלא צריך שהיא תתן ומסתבר שזה ודאי שאם שולחת אותו שיתן אפילו שנותן משלו ולא זכתה בזה זה נחשב שהיא נתנה משלוח מנות כיון שנותן בתור נתינה שלה ומסתבר שאין דין זכיה במשלוח מנות אלא אם המקבל לקח אפילו אם בחושן משפט לא חל הזכיה זה מועיל והנה מבואר שגם קטנים יש מצות חינוך על משלוח מנות ולכן אם שולח אותו לתת משלוח מנות ממנו אפילו שלא זכה בזה ודאי יוצא בזה משלוח מנות

והנה הפר"ח כתב שלשון המגילה זה איש לרעהו וא"כ אשה פטורה ממשלוח מנות והסכימו עמו המהריק"ש והמקור חיים ובשערי תשובה הביא לחיבם מצד שכתוב קימו וקבלו עליהם היהודים דמשמע שכולם חייבים ורעק"א הביא מהטורי אבן שכתב שבגמ' מבואר שנשים חיבות במקרא מגלה מצד שהם היו באותו הנס שבאמת מצד חובת המגילה הם פטורי זה רק חיוב דרבנן נפרד ולפ"ז כתב שגם כאן אפילו אם מצד עיקר חובת המגילה הם פטורים אבל הם חייבים מדרבנן

והנה מבואר ברמ"א שאשה תשלח לאשה ואיש לאיש שלא יהיה חשש קידושין ולפ"ז בא"א זה לא שייך והפוסקים סתמו בזה ויתכן מצד לא פלוג אמנם יתכן שיש בזה חסרון צניעות ובפשוטו לאמו ובתו ואחותו יכול לשלוח וכן המנהג דלא שייך בזה חשש קידושין והדבר ידוע שלא שיך בהם קידושין והנה עיין כה"ח שהביא מהבן איש חי שהלשון רעהו זה ממעט קטן ולפ"ז יתכן שגם קטן לא ישלח אלא לגדול ואולי ביחס אליו חשיב קטן והאחרונים סתמו בזה ובפשוטו למה שחז"ל יתקנו שזה לא מועיל

### משלוח מנות מאבל

]הדין שאבל תוך ז' אסור בשאילת שלום ולשלוח מתנה זה כמו שאילת שלום וא,כ אסור לו לשלוח משלוח מנות אמנם כתבו הפוסקים שהחיוב של משלוח מנות דוחה האיסור של שאילת שלום ובפשוטו לפ"ז אין לו לתת אלא לאדם אחד וכן הוא בבן איש חי אמנם במהרי"ל הלכות פורים כתב שיכול לשלוח לשנים ושלשה אנשים ומשמע שכיון שזה מצות היום מותר לו לתת ולגבי לאחר ז' שמותר לו לשאול בשלום אבל אסור להחזיר לו הוא יכול לשלוח כמה שרוצה אמנם בקיצור שולחן ערוך כתב שכיון שכאן כל הנתינה בתור ריבוי שמחה זה כמו להזמין לביתו שאסור אמנם לכאורא כל זה אם זה בתור שמחת הנותן אבל לא אם זה בתור שמחת המקבל ויתכן שכיון שזה עיסוק בענין שמחה חמיר

### משלוח מנות לאבל

] אסור לשאול בשלום אבל תוך ל' על שאר קרובים ותוך י"ב חודש על אבין ואמו ומבואר בהלכות אבילות שנתינת מתנה זה כמו נתינת שלום וכתב הרמ"א סימן תרצ"ו שלכן אין לתת משלוח מנות לאבל אבל אם אין בכל העיר למי לשלוח משלוח מנות רק לאבל מותר לשלוח לו וכן אם שלחו לו מותר לקבל וכדין שאילת שלום שאם אמרו לו מותר לענות ובספר ימי הפורים הביא מהדברי מלכיאל שמותר לשלוח לרב אבל אם רגילים לז דהוי כשילום חוב

### בגדר חיוב מצות מתנות לאביונים

א] מבואר במגילה דיש תקנה לתת בפורים מתנות לאביונים והנה יש לדון בגדר מצוה זו ויש לבאר בכמה אופנים

א. שיסודו כמו כל מצות צדקה שיסודו דהתורה חיבה כל אדם לתת ממונו לנצרכים כך חיבו בפורים לכל יהודי לתת ממונו לעניים ועיין מגילת סתרים לבעל הנתה"מ ט' י"ט שביאר שכיון שאי אפשר שתתבטל הגזירה ללא צדקה לכן תיקנו לתת צדקה בפורים

ב. אפשר לבאר שיסודו הוא שכיון שזה יום שמחה חלק ממצות המשמחה הוא לתת לעני ויש לבאר שזה כמו במועדים שהחיוב שמחה של אדם זה כולל גם לשמח את העניים ועיין לשון הרמב"ם שיש להרבות במתנות לאביונים שאין שמחה לפני המקום כמו לשמח לב אלמנות ויתומים וצ"ב הכונה ומשמע שיסוד המצוה זה בהנהגת מעשה שמחה ואין לך צורה לקים הנהגה זו כמו לשמח לב עניים

ג. ויתכן שכאן אין זה קשור לדין שמחה שלו אלא שחז"ל רצו לדאוג שגם העניים יהיו שמחים באותו יום בזה שקיבלו מתנות לאביונים ועיין שבולי הלקט ענין פורים סימן ר"ב שכתב וז"ל וכשם שאדם חייב לשמוח בפורים כן חייב לשמח את העניים עמו דתני רב יוסף ומשלוח מנות איש לרעהו שני מתנות לאיש אחד ומתנות לאביונים שני מתנות לשני בני אדם עכ"ל ומשמע שבא לרבות שזה אותו ענין של משלוח מנות

ד.ו יתכן עוד שזה כדי שיוכלו לקים מצות סעודת פורים בזה שקיבלו ממון דהינו שחז"ל רצו שכולם ישמחו בפורים בסעודת פורים ולכן תיקנו שכל אדם יתן גם לחברו אמנם טעם זה צ"ב שהרי מדובר לעשירים שלא חסר להם ויתכן שתמיד אדם שמקבל ממשיהו אחר בחינם זה מוסיף לקים הסעודה בהידור יותר

והנה גם אם זה מטעמים הנ"ל כדי שהעני ישמח או כדי שיהיה לו לסעודת פורים אבל יש לדון שזה טעם התקנה אבל היום גדר הדין הוא נתינה של ממון לעני אמנם יתכן שהנ"ל נכנס בעיקר גדר המצוה שיסוד המצוה הוא העמדה של ממון לעני לצורך הסעודה ואם זה לא יהיה ראוי הוא באמת לא יצא בזה ידי חובתו וכן אם זה מצד שמחה גדר המצוה הוא מה שמשמח העני בקבלת ממונו ולפ"ז אם יחסר פרט זה לא יצא ידי חובתו ויש בזה הרבה נפק"מ וכדלקמן ונבאר הדברים בס"ד

א. עיין פר"ח שכתב שמי שעני ואין לו כדי לתת הוא פטור ממצות מתונות לאביונים אמנם במצות משלוח מנות הוא חייב ומשמעות דבריו שזה כמו מצות צדקה שכל החיוב אם יש לו יותר מצרכיו והנה יתכן שזה לא ממש אותם גדרים דשם רק אם יש לו יותר מכדי פרנסתו ויתכן שהקוע אם יש לו יותר מצרכיו לאותו יום אבל יסוד הדברים זה כמצות צדקה

ב. עיין מהרי"ל סימן נ"ו או. ז' שהשואל שאלו האם אפשר לתת מתנות לאביונים ממעות מעשר וביאר ספיקו האם כיון שזה בין כה שלהם א"כ לא יוצא ידי חובתו כי הרי נתן להם את שלהם או שיסוד הענין זה כדי לשמחן ועד כמה שהרי לא היה חייב לתת לעני זה אלא יכל לת לעני אחר ממילא יש להם בזה ריבוי שמחה והמהרי"ל ענה לו וז"ל ומתנות לאביונים לענ"ד נוטה דלא נפיק במעות מעשר דכיון דתקנתא דרבנן היא הוי דבר שבחובה ונמצא זה פורע חובו ממעשרו ואין לו בו אלא טובת הנאה ויש מרבותינו שפסקו דאינו ממון ואפילו למ"ד ממון מ"מ הוי דבר שבחבובה ואינו בא אלא מן החולין והובא במג"א תרצ"ד סק"א ובמ"ב שם ועיין שו"ת כת"ס סימן קל"ט שכתב שסברת המהרי"ל שיסוד דין מתנות לאביונים הוא מצד נתינת צדקה וממילא צריך לתת משלו וכל מה שנותן דבר שבין כה צריך לתת חסר בנתינה מצדו ולפ"ז דן שלגבי משלוח מנות שיסודו מצד הנהגת שמחה מצדו ששולח לאוהביו יתכן שזה שייך גם במעות מעשר ע"ש אמנם הנה השל"ה כתב זה גם לגבי משלוח מנות ומבואר שזה לא רק סברא מצד שזה מצות צדקה וכן בראשונים משמע שיסוד דין מתנות לאביונים זה מצד השמחה שבזה ולא משמע שהפסוקים שהעתיקו הדין דהמהרי"ל תלו הדבר בזה ויותר משמע שנקטו שגדר המצוה זה נתינת ממונו לעני וכן הוא במשלוח מנות ולכן כל שזה דבר שבין כה צריךל לתת חסר בקיום הדין שנותן ממונו לחברו משלוח מנות או מתנות לאביונים

ראיתי בדברים משמיה דהגרח"ש דביאר שמה שלא דרשו מתנות לאביונים שני מתנות לעני דבכסף תמיד זה יחשב כמתנה אחת ואפילו אם יתן אחד אחרי השני כיון שהענין זה קבלת המקבל ממילא זה נחשב כמתנה אחת ורק במשלוח מנות שזה מציאות של שני מנות ונקט שלכן מועיל בזה אחר זה דאצל המקבל זה מצטרף

שמעתי לדון האם יש דין קדימה של עניי עירך במתנות לאביונים ולכאורא אם יסוד הדין מצד מצות דצקה מסתבר שיש דין קדימה אבל אם זה מצד שמחה ולא מצד צורך העני בזה לאכאורא כמו שבמתנות כהונה אין דין עני קודם או עניי עירך קודמין ה"ה כאן וצ"ע

ראיתי לדון במי שמתי שנותנית המתנות לאביונים שלו הוא שיכור כלוט שיש לו דין שוטה האם מקים המצוה והנה בשלח שליח לתת גט ודאי שזה מועיל אמנם כאן אם יסוד המצוה זה כצדקה שזה הקבלה של השני הוא ודאי יוצא אמנם אם יסוד המצוה זה המעשה נתינה מצידו יש לדון בזה וצ"ע