מראי_מקומות_שכ-א
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**ס' שכ-א**

לפני לימוד הב"י יש ללמוד את הגמ' קמג: "אין סוחטין" עד קמה. בסופו. [את כל עניני טומאה וטהרה, וכן דברי תוס' בקמג: וקמה. אינם נצרכים להבנת הסוגיא כאן.

★הנה איסור סחיטת ענבים וזיתים מפני **איסור דש**, כשם שדש מפרק אוכל מקליפתו ה"נ מפרק את המשקה מהפרי, למרות שהפרי ראוי לאכילה, ואינו דומה לדש שמוציא אוכל מקליפת פסולת בכ"ז חשיב מפרק דמוציא **משקה מהפרי** [ולכך שרי לסחוט ענבים לתוך קדירה גמ' קמד: ובשו"ע שכ-ד, דאין כאן משקה מפרי אלא חשיב אוכל מאוכל היות ונסחט לתוך קדירה חשיב אוכל].

והא דלא נאסר מצד בורר עיין מג"א שיט-טז וז"ל "דלא אסרו סחיטה משום בורר שהכל מין אחד" וע"ע לקמן בס"ה ובט"ז ומג"א שם.

★בגמ' [קמה עא] "דבר תורה אינו חיב אלא על דריסת זתים וענבים בלבד" וברש"י שם שבשאר פירות סיבת הפטור "אבל שאר דריכות לאו אורחייהו בהכי ולאו מלאכה נינהו" ולפ"ז אם לו יצויר יהיה כיום דרך לסחוט בפרי אחר יתחייב על כך.

ובר"ן [על הרי"ף] וז"ל "לפי שאינו חייב אלא על דריסת זיתים וענבים בלבד וכדאמרינן לקמן אבל שאר פירות היוצא מהם **לא חשיב משקה** להתחייב עליו וכו'". [דהיינו דש זה הוצאת משקה מהפרי, לא הוצאת זיעא בעלמא, ובשאר פירות המשקה היוצא אינו נידון כמשקה אלא זיעת הפרי].

ולפ"ז גם אם יהיה **דרך** לסחוט פרי אחר אם לא קיבל שם משקה לא יתחייב עליו.

וע"ע בפמ"ג בהקדמה לסימן שכ.

וי"ל דאם דרך לסוחטו אולי **מקבל שם משקה** וגם לר"ן יתחייב ע"ז, וע"ע חזו"א אור"ח לג-ה, ושביעית כה-לב.

★יש לעיין אם **ריסוק** פרי נכלל בדש, דלא מוציא משקה מפרי אלא היפך את הפרי למשקה.

★בפשטות בגמ' מה דלא חשיב משקה לגבי שבת לא חשיב גבי טומאה.

וע"ע במאירי שם הובא בקה"י לט-ד.

★"כיון דסחיט להו אחשיבנהו" וקשה דא"כ למה הותר בפגיעין ועיין ברש"י דמיירי **בסוחט למתקן**, ועיין עוד ברשב"א באופ"א.

★בכל חיתוך אשכולית וכדו' וזב מעט משקה יש לדון מתרי אנפי.

1. האם החיתוך יחשב כסוחט. [וא"כ נאסר מצד הפעולה]
2. האם המשקה נאסר מדין משקין שזבו.

★עיין ב"י מה שמביא נידון גבי מציצת פרי וברמ"א. וע"ע במ"ב סקי"ב וז"ל "ומסתברא דאפילו זיתים וענבים אין להחמיר רק כשהוא דרך יניקה לבד דהיינו שמוצץ אותם, ואינו משימם לתוך פיו, אבל אם משימם לתוך פיו ומוצץ המשקה וכו' וי"ל האם צריך **שכל** הפרי יהיה בתוך פיו או **רובו** או אפי' **מעט** סגי.

★"למימיהן פטור אבל אסור" לרש"י הטעם **שאינו גדל בתוכן,** וע"ע בתוס'.

וכתב הנשמ"א דרש"י לשיטתו שכל דבר **שדרך** לסוחטו חייב ע"כ. וא"כ שלקות אמאי פטור לכן רש"י חידש טעם חדש.

ובתוס' הקשה על סברת רש"י מהאיסור "להדוקי אודרא אפומא וכו'" וברשב"א מקשה מדין "ספוג שאין לו בית אחיזה שנאסר".

ועיין נשמ"א מה שביאר בשיטת רש"י.

ובאו"ש [פט-יא] מבאר שהתם נאסר משום מלבן, דהרי תרי סחיטה יש, יש דנאסר מצד דש, ויש דנאסר מדין מלבן.