4 ד. שמות המסופקים
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

בס"ד כ תמוז ס"ט

**שמות המסופקים**

**בדין שם דאדוני האדונים (דברים י' י"ז) ואדון (שמות כ"ג י"ז) וכדו'**

עיין מס' סופרים פ"ד ה"ד כי ה' א-לקיכם הוא א-לקי האלקים הראשון קודש והשני חול ואדני האדונים הראשון קודש והשני חול ופסוק זה הוא בדברים י' והנה כוונת המ"ס ברישא לעניין קדושת השם שהראשון קאי על הקב"ה והשני על שאר השופטים ובפשוטו לפ"ז גם הכונה באדני האדונים שהראשון על הקב"ה והשני על שאר השופטים בארץ והכונה לעניין קדושת השם ולפ"ז מבואר שהמילה א-דני בסגול היא קודש ועיין ספר נקדש את שמך שהביא שכן נקטו המנחת שי מאיר נתיב מלאכת הקודש וכן פסק בקסת הסופר אמנם החיד"א בפירושו כסא רחמים נקט שוודאי שאין זה שם קודש אלא המ"ס רק באה לבאר את כוונת התיבות ועיין קסת הסופר שתמה עליו שהרי זה מובא בתוך דיני קדושת השמות אמנם אין זה תימא דהרי הגמ' גם כותבת בשבועות בתוך כל דיני השמות שכל שלמה קודש וביארו הראשונים שהכונה רק לענין פירוש המילה אבל לא שיש כאן שם חדש וע"ש בספר נקדש את שמך שהביא שדעת הגידולי קודש שואל ומשיב ובית שלמה שנטו יותר שזה חול כדעת החיד"א אלא שכתבו לקדשו מספק וע"ש שהביא מספר שמות קודש וחול המיוחס לרמב"ם שזה רק כינוי והוא חול

והנה עיין אבות דר"נ פ' ל"ד ה"ה עשרה שמות של שבח נקרא הקב"ה אלו הן וכו' ונזכרו כל שמות אלקות בכל הצורות שיש ולא הוזכר שם אדנות בעוד צורה וודאי משמע שאין זה קודש וכן כל הפוסקים שסתמו בביאור השמות שאינם נמחקים עיין טור סימן רע"ו ולא נקטו שם זה וכן ברמב"ם וודאי שסתמו כפירושו שהוא לא קדוש דאל"כ וודאי היו צריכים לומר דבר זה וכי כל אדם מבין כזה דבר לבד וצע"ג

והנה בפשוטו גם אם נימא שנתחדש כאן עוד שם של הקב"ה הוא מצד מסורת של חז"ל שכינוי של הקב"ה בצורה זו שהיא אותיות השם היא קודש אבל וודאי שאין ללמוד מכאן לשאר כנויי אדנות שבתורה כגון אדן אדון אדונינו אמנם עיין קסת הסופר שבאמת במהדורא ראשונה נקט שהפסוק את פני האדן השם הוא חול אמנם במהדורא בתרא נקט שהוא קודש ע"ש בפרשת משפטים ובפרשת כי תשא וע"ש בלשכת הסופר אות ל שכתב וז"ל ולפע"ד שהוא קודש כמו ואדני האדונים דקימ"ל דהוא קודש הכא נמי דכוותא עכ"ל וצ"ב הדמיון ונראה כוונתו דנתחדש כאן שכל ביטוי של הקב"ה בהנהגה של אדנות היא קודש וכמו שמצאנו בשם א-לקות שכל צורה כגון א-ל א-לקים א-לוה א-לקיך שהוא קודש דהינו שנמסר שכל ביטוי של הנהגת האלקות של הקב"ה הוא קודש ה"ה בשם אדנות והנה לכאורא לפ"ז גם באדון מלא כגון גדול אדונינו ורב כח או מלפני אדון חולי הארץ ולכאורא לפ"ז ברור שאם יכתוב שם אדנות מלא יהיה כולו קדוש דהרי גם זה צורה של ביטוי אדנות של הקב"ה ורק שבמציאות אין בתנ"ך אדון מלא הרבה פעמים אמנם ע"ש בקסת בהוכחתו שאדן זה שם קודש משו"ת עטרת זקנים שדן בכתב האדון מלא שיגרור הוו' כיון שזה לא נתקדש ומבואר שזה שם קודש והנה בזה עצמו מבואר שבלשון רבים גם אם הכונה להקב"ה זה לא קודש וצ"ע מה סברא לחדש לבד שאדן זה קודש ושם אדנות מלא אין הוא קודש דכל זה שייך רק אם אין לנו שם אלא כמבואר בתורה ובפשוטו צ"ל כמבואר בפמ"ג ועוד אחרונים שכונתו לשם אדנות ולא למילה אדן

ובעיקר הדבר עיין קסת הסופר פרק י"ב ס"ח בלשכ"ה ז' שהעירו לו שבשופטים י"ג אצל מנוח כתוב שם אדנות מלא וכתב שמשום פעם אחת זה לא סיבה להחשב קודש וצ"ב הסברא בזה וכמו שהעיר הגידולי הקדש

ובעיקר הנידון האם אדן זה קדש עיין בספר נקדש את שמך שהביא משו"ת בית שלמה שהבא להחמיר בזה אינו אלא מן המתמיהים בדבר שלא נהגו הסופרים לקדשו מעולם וכן הביא מספר גידולי קודש ושו"ת ר"ח הכהן וכן הביא מספר שמות קו"ח המיוחס לרמב"ם

ולעניין האדון מלא ראיתי מביאים משו"ת דברי יציב יור"ד ס' קע"ו שהביא מרס"ג שע"ת ס' שכ"ט דמפורש שהאדון מלא הוא כינוי ובפשוטו ה"ה בחסר וכנ"ל שאין סברא לחלק בזה ובכל אופן לעניין מלא שאף אחד מהאחרונים לא כתבו שזה קודש אפילו אלו שחששו לאדן חסר וכן הוא ברס"ג א"כ וודאי שזה לא קדש וכבר האריך בזה ידידי הגר"ח פרקש בכת"י מדברי כל הפוסקים ותמה על תיקונים של הגר"ב יצחקי שכתב שזה קודש וודאי

ובפשוטו היה נראה להכריע שמעיקר הדין אפילו אדן חסר זה חול ואפילו לעניין אד-ני בסגול אם לא קידשו אותו אפשר לקרוא בס"ת זה לכתחילה דכן הוא סתימת הראשונים ובצירוף לשיטת הר"מ שס"ת חסר אפשר לקרוא בו ולעניין מחיקה צ"ע

אמנם נראה פשוט שכאן גם אם סופר יקדשו בתורת וודאי אין בזה שום חשש פסול וכמו שביארנו בדין קדושת השמות שכיון שעד כמה שזה לא שם קודש אין כזה שם א"כ וודאי לא חל על זה שום קדושה ואין שום סיבה שיהיה כאן חשש פסול

ולעניין האם יש איסור לקדשו הנה כל האיסור לכתוב שם חול בתור קודש אם נימא שלא חל קדושה עיין ברכי יוסף ס' רע"ו שהביא מהמהר"י עיאש שאין בזה איסור והוא נקט שוודאי שיש בזה איסור אמנם יתכן שדוקא שם שזה שם של ע"ז א"כ יש כאן איסור של בזיון אבל כאן שמתכוין להקב"ה אלא שטועה שזה שם וודאי שאין בזה שום איסור וצ"ע

**כ"ד תמוז ס"ט**

**כס י-ה (שמות י"ז ט"ז) בית א-ל (בראשית י"ב ח') ידידי-ה (ש"ב י"ב) הללוי-ה (תהלים)**

א]גרסינן פסחים קי"ז. אמר רב חיסדא אמר ר' יוחנן הללוי-ה כסי-ה וידידי-ה אחת הן רב אמר כסי-ה ומרחבי-ה אחת הן ורבה אמר מרחביה בלבד איבעיא להו מרחבי-ה לר"ח מאי תיקו איבעיא להו ידידי-ה לרב מאי ת"ש דאמר רב ידידיה נחלק לשנים לפיכך ידיד חול י-ה קודש איבעיא להו הללוי-ה לרב מאי ת"ש דאמר רב חזינא להו לתילי דבי רב חביבא דכתיב בהו הללו בחד גיסא וי-ה בחד גיסא [וביאר הרשב"ם דהיינו בשני שיטות] ופליגא דריב"ל דאמר ריב"ל מאי הללוי-ה הללוהו בהילולים הרבה ופליגא דידיה אדידיה דאמר ריב"ל בעשרה מאמרות של שבח נאמר ספר תהילים בניצוח וכו' גדול שבכולן הללוי-ה שכולל שם ושבח בבת אחת עכת"ד הגמ'

והנה האחרונים היש"ש שמות גיטין סימן ל"א גרס רבא וכן הוא בתשב"ץ ס' קע"ז ולפ"ז נקט שהלכה כמותו שהוא בתראה וכן נקט התיו"ט סוכה פ"ד מ"ב אלא שהיש"ש גרס שרבא אומר כדעת רב שבגירסתינו ולפ"ז פסק שכסי-ה אחת הן וכתב דאם אישר חייל אבטליניה שהיום כותבים דבר זה בשני מילים אמנם התיו"ט גרס כגירסתינו ולפ"ז פסק שזה שני מילים וכמנהגינו היום ובתשב"ץ שם נסתפק האם הלכה כר"י ורב שזה תיבה אחת או כרבא שזה שני תיבות וכתב שמסתברא שקי"ל להלכה שזה תיבה אחת אמנם ראה ס"ת שהיה כתוב שני תיבות ולא העיז לפוסלו דחשש אולי זה כדין ולכן אמר למחוק את המילה כס ולתלותה מעל המילה י-ה ועיין ביאור הגר"א אבן העזר סימן קכ"ט סקנ"ד שגם נקט לדינא שזה תיבה אחת

והנה יש לעיין האם עד כמה שזה תיבה אחת הי-ה הוא קודש או שזה חול דעד כמה שזה שני תיבות א"כ אין שום סיבה שזה לא יהיה קודש דהרי וודאי הכוונה על הקב"ה והנה בעיקר ספק הגמ' האם זה תיבה אחת עיין רשב"ם שעל הצד שזה תיבה אחת זה רק לשון רבים כמו תחתיה והבניה דהיינו שרגילים לסיים כך את התיבה ולפ"ז אין מקום לספק דזה וודאי חול כי אין לזה שום משמעות על קודש אמנם עיין מהרש"א כאן שדן לבאר שזה וודאי שזה הולך על הקב"ה וכמו בידידי-ה שמפורש בנביא שזה מחמת שהוא ידיד ה' ורק הנידון האם זה תיבה אחת או שנים דעד כמה שידידי-ה זה תיבה אחת אינו קדוש כמו עמנואל וכדו' שזה שם אדם והנה לפ"ז יש לדון דגם אם זה תיבה אחת כסי-ה זה קודש ואין זה דומה לידידיה שאין זה אלא שם של בן אדם אבל כאן שזה הולך על הקב"ה מאי איכפת לן שזה תיבה אחת אבל למעשה זה קודש והמהרש"א לא כתב בדבריו שזה חול ע"ש ועיין ספר נקדש את שמך שהביא מהמלאכת הקודש ומספר סת"ם לרש"ק ועוד אחרונים שנקטו כן וכן הוא בקסת הסופר בחלק השמות אמנם הביא מהט"ז וכדלקמן שזה אינו קודש [וע"ש שהביא עוד אחרונים אמנם יתכן שהם ביארו כרשב"ם וכמו שנקט הפנ"י]

ולכאורא יש לסייע לסברא זו דעיין מאירי בסוגין שכתב שאין נפק"מ בנידון הגמ' כיון שקי"ל ששם שלפניו הוא חול ומבואר שנקט שהלשון שרב אמר לפיכך הללו חול הכוונה שאם זה מחובר הכל קודש ולזה כתב שאנן לא קי"ל כך ומבואר לפ"ז שגם עד כמה שיש דין לחבר שני מילים בכל אופן כיון שהאותיות האחרונות כונתם על הקב"ה זה קודש

והנה הגמ' אומרת שריב"ל סותר עצמו והכוונה שבתחילה ביאר שזה הלולים הרבה ובסוף ביאר שזה שם ושבח בהדי הדדי והנה הט"ז באבן העזר בשמות הגט ביאר שהכוונה שלפ"ז כותבים בשני מילים וזה קודש ומבואר שנקט שאם זה במילה אחת זה לא קודש אמנם פשטות הגמ' שזה וודאי שהוא במילה אחת ורק לכן חשיב שזה שם ושבח בבת אחת וכן לא מסתבר שריב"ל חזר בו במסורת של צורת כתיבת השם שהיה לו ועיין נא"ש שהביא כן מהרבה אחרונים והנה מצד עצם סוגין יתכן שבאמת לריב"ל זה חול וכוונת הגמ' שרק סותר את עצמו בפירוש המילים אמנם עיין ירושלמי בסוכה פ"ג שרב ושמואל נחלקו בהללויה האם זה תיבה אחת או שני תיבות ונפק"מ האם זה חול או קודש ורב ס"ל שזה תיבה אחת וזה חול והגמ' אומרת שפליגא אדרבנן שאמרו שזה כולל שיר ושבח בבת אחת והנה אם כפשוטו שוודאי שזה מילה אחת ולכן חשיב שם ושבח בבת אחת א"כ בהכרח מה שחולק על רב שאפילו שזה מילה אחת בכל אופן זה קודש אמנם אם נימא שלריב"ל זה שני יילים א"כ יתכן לדחוק שחולק בזה עצמו שזה שני מילים אמנם צ"ע מנ"ל שזה שני מילים הרי אדרבא משמעות דבריו שזה תיבה אחת ועוד שזה לא פליגא על הסוגיא אלא שס"ל כשמואל

והנה הגמ' בחולין ס"ד: אומרת מנ"ל לביצי עוף טמא שאסור מהפסוק בת יענה וכי בת יש ליענה דהיינו שהרי היא מטילה ביצים אלא שזה בא לרמז שביצתה אסורה והגמ' שואלת שאולי זה השם שלה כמו שמצאנו פסוק בנות יענה והגמ' דוחה שהרי מצאנו שהפסוק מחלקו לשני תיבות חזינן שזה כפשוטו והגמ' שואלת אלא מעתה את כדר לעמר שהסופר מחלקו לשני תיבות וכי זה שני שמות הרי וודאי שזה שם אחד והגמ' דוחה שאפשר לחלקו לשני תיבות אבל לא לשני שורות משא"כ בת יענה שאפשר לחלקו לשני שורות עכת"ד הגמ' ומבואר בגמ' ששם שמורכב משני מילים אסור לחלקו לשני שורות ועיין ר"ן שכתב שם וז"ל ומכאן לענין הגט שאין פוסקין שם האיש ולא שם האשה בשני שיטין אבל בשיטה אחת אפשר שפוסקין קצת שמות שסובלין כן דומיא דכדרלעומר עכ"ל

והנה מבואר בסוגין דתיבה דמורכבת משני תיבות אפשר לחלקו לשני תיבות אבל לא לשני שורות ועיין שו"ע אבן העזר סימן קכ"ט סל"ב דנפסק כן לעניין שם שמורכב משני מילים כגון עימנואל דאפשר לחלקו בשני תיבות אבל לא בשני שורות ויש לעיין האם גם לעניין ס"ת שייך כן דהינו שמילה שמורכבת משני מילים כגון כדרלעומר דמובא בגמ' שחולקים אותה לשנים ולא לשני שורות האם אפשר גם לכותבו במילה אחת או דזה וודאי דס"ת נמסר בדיוק מה צורת כתיבתו האם מילה אחת ממש או שני מילים [אמנם זה וודאי דאין לחלקו בשני שורות] ועיין שו"ת פנ"י סימן ו' וכן בשו"ת שב יעקב סימן נ"ז וכן בשו"ת ר' אליהו גוטמאכר סימן צ"ז שנקטו שגם בס"ת איכא הלכה זו שתיבה שעשויה משני תיבות בדיעבד בין אם עשו אותה תיבה אחת או שני תיבות כשרה

והנה על הדין המובא בשו"ע שאם כתב עמנואל בתיבה אחת לא הפסיד כתב הגר"א שם ס"ק נ"א ראיה לזה וז"ל ומכדר לעומר הל"ל ראיה דכתיב ובס"ת כותבין חד תיבה ועיין בא"ת פ' לך לך שדחק עצמו שם מאוד ע"ז אבל אין צריך כי המסורא פליגא על הגמרה בכמה מקומות עכ"ל ולכאורא כוונתו להוכיח שהגמ' אומרת שכדר לעומר כותבים שני תיבות ואנחנו עושים תיבה אחת ובהכרח שאפשר לכותבו בשני צורות ולפ"ז מבואר שדין הגמ' הוא גם לעניין ס"ת אמנם צ"ע א"כ מה הסתירה שהקשה הא"ת מהמסורה לגמ' וצ"ל שלעניין לכתחילה וודאי נמסר צורה מסוימת וכלשון הירושלמי עמנואל אינו נחלק בית אל פוטי פרע נחלק לכאורא הכונה לענין לכתוב לכתחילה בעימנואל וכן פוטי פרע הרי אפשר לחברו אם נימא שגם בס"ת יש הלכה זו וצ"ע

והנה לעניין תיבת כסיה עיין ספר נקדש את שמך שהביא לעניין הלכה מצד סוגית הגמ' שדעת תשב"ץ יש"ש שב יעקב נחלת שבעה הגר"א [וכן הוא בשו"ת ר' אליהו גוטמאכר] שזה תיבה אחת אמנם דעת הרמ"ה אור תורה מאירי תויו"ט שהוא ב' תיבות והנה מנהגינו וודאי לעשות שני תיבות וכמו שהעידו המהרש"ל והתיו"ט אלא שהם דנו שמא אסור לחלקם לשני שורות דעד כמה שביסודו קי"ל שזה תיבה אחת א"כ אפילו שנוהגים לחלקו לשני תיבות אבל אי אפשר לחלקו לשני שורות וזה כנ"ל שגם אם נמסר לכתוב במילה אחת זה כשר בשני מילים אמנם עדיין לכתחילה לכאורא וודאי שצריך לעשות כמו שנמסר כמבואר לעיל וא"כ ממנהגינו בהכרח שזה שני תיבות [וכן הגר"א שכתב על ידידיה שהלכה שזה תיבה אחת אבל מודה שהמסורה בכסיה הוא שנים והלכה כמסורה נגד הגמ'] וצ"ל שהונהג כך בגלל השיטות האחרות וקשה לבטל המנהג אבל עיקר הדין הוא כך שזה תיבה אחת אבל בדיעבד יוצאים בשני תיבות אבל כל זה דוקא בשורה אחת כמבואר בגמ' בחולין והנה כבר כתבנו לעיל שכל זה רק אם ננקוט שגם אם זה תיבה אחת משמעותה קודש אבל אם כרשב"ם שזה לשון תחתיה וודאי שלא שייך לחלקו וכנ"ל והנה לא מצאנו חולקים על הרשב"ם אמנם כדי לישה המנהג אם סוגית הגמ' בהכרח לבאר דלא כרשב"ם

והנה לעניין לקדש השם כס י-ה תלוי בנ"ל שלשיטות שביסודו הוא שני תיבות א"כ וודאי צריך לקדשו ולשיטות שביסודו הוא תיבה אחת לרשב"ם וודאי שאין לקדשו אמנם וודאי שאין לחלקו ולמנהגינו וודאי צריך לקדשו אמנם לאחרונים הנ"ל שמנהגינו אפילו אם זה תיבה אחת שבדיעבד אפשר לחלקו וא"כ בהכרח הכונה לקודש בזה דעת הט"ז שזה לא קדוש ודעת הקסת הסופר ומלאכת הקודש וכן פשטות הירושלמי כנ"ל שזה קודש ולכאורא כאן וודאי שזה לא יפסל אם מקדש אפילו שלא צריך לקדש כיון שוודאי הכונה לקודש רק שאין דין קדושה כיון שביסודו הוא מילה אחת וא"כ אין שום ענין לעשות על תנאי עד כמה שלעיקר לכאורא מנהגינו שזה שני תיבות וז"ב ותמהני על הספר נקדש את שמך שהביא מהגריש"א שראוי לקדשו על ספק וזה אינו

ולענין אם לא קידשו אותו לכאורא קשה לצרף צד רחוק זה שזה תיבה אחת שזה חול ואולי בדיעבד אפשר לקרוא בו בצירוף שיטת הרמב"ם שס"ת חסר כשר

ולענין אם כתבו אותו בשני שורות וודאי שמעיקר הדין זה טוב שזה עיקר מנהגינו לחלקו אמנם יתכן שלכתחילה ראוי לתקנו אם אפשר

**המורם מהנ"ל**

א]כס י-ה נחלקו בגמ' אם זה תיבה אחת או שני תיבות ונחלקו הפוסקים איך קי"ל ולעיקר הדין נקטינן שזה שני שימות וכן מנהגינו

ב]במקום שיש תיבה שמורכבת משנים ונמסר לכתוב כאחד לכתחילה וודאי יש לכותבו כאחד ולענין גט וודאי שבדיעבד כשר בשנים כגון עמנואל וכדרלעומר ולעניין ס"ת היה מקום לומר שלא שייך דין זה אמנם האחרונים כולם נקטו ששיך דין זה וכשר

ג]לשיטות שזה תיבה אחת לרשב"ם הוא וודאי חול אבל וודאי לא קי"ל כן ולצד שהכונה לקודש נחלקו האחרונים האם יש דין לקדשו ומשמעות הירושלמי שצריך לקדשו וכן קי"ל לכאורא

ד]בפשוטו גם אם לא צריך לקדשו אין שום חיסרון לקדשו

ה]לכתחילה ראוי לא לכותבו בשני שורות אמנם בדיעבד לכאורא וודאי כשר ואפשר לקרוא בכזה ס"ת לכתחילה

**בית א-ל**

מבואר בתורה שיעקב קרא למקום בית אל ויש לעיין האם זה קודש או לא ויסוד הספק שכיון שקרא לזה על שם השראת השכינה כמבואר בקרא וירא ויאמר מה נורא המקום הזה אין זה כי אם בית אלקים וגו' ויקרא שם המקום בית אל א"כ הוא קודש או יתכן שכיון שזה שם של מקום א"כ אין זה שמו של הקב"ה אלא היום זה רק שם מקום אלא שזה נקרא על שם שהקב"ה נתגלה אליו שם וברש"י בחולין צ"א: כתב שעל שם שזה יהיה מקום להשראת השכינה קראו בית אל

ועיין ספר נקדש את שמך פ' לך לך שהביא שדעת המאיר נתיב והא"ר והפמ"ג והגנת וורדים שזה חול וכן הביא שכתב החת"ס שכן מנהג הסופרים אמנם בשמות קודש וחול לרמב"ם וכן נקט במלאכת הקודש ובקסת הסופר שזה קודש

והנה מבואר במסכת סופרים אלו שמות נחלקין בית אל בית און באר שבע צפנת פענח בן אוני ידיד יה הללו יה רבי יוסי אומר אין נחלקין הכל שוין שאין חולקין עמיאל עמינדב צוריאל צורישדי עכ"ל והנה מבואר בירושלמי פ"ג דסוכה ובמגילה פ"א ה"ט לענין הללויה שאם זה נחלק א"כ זה קודש אבל אם זה לא נחלק זה חול אמנם לכאורא אין זה מוכרח לענינינו דשם אם זה נחלק זה קודש דאז הכונה על הקב"ה משא"כ כאן שזה רק שם מקום יתכן שזה לא קדוש וכן מה דמבואר שאם זה לא נחלק זה לא קדוש יתכן שזה דוקא שם כי זה לשון הילולים הרבה אבל עד כמה שזה על הקב"ה זה וודאי קודש וזה תלוי בנידון דהבאינו לעיל בכס יה אם זה תיבה אחת וזה על הקב"ה האם זה קודש ע"ש

אמנם עיין בגמ' פסחים קי"ז. ידידיה רב אמר שזה נחלק לפיכך ידיד חול יה קודש ומבואר שאפילו ששם הקב"ה קרא לו את זה בתור שם כמו שכתוב שם ויקרא שמו ידידיה בעבור השם בכל אופן זה קודש אמנם אם זה תיבה אחת זה חול מצד שזה שם של בן אדם והנה כאן לענין הלכה בירושלמי סתמו שבית אל זה שני תיבות ונקטו האחרונים שכך קי"ל וכן מנהגינו ולפ"ז כתב המלאכת הקודש שהוא קודש כמבואר בגמ' לענין ידידיה

וצ"ב לישב דעת האחרונים שזה חול והנה עיין תרוה"ד שמזה שהגמ' מביאה את זה אם הנידון של הללויה ושם הרי מבואר בגמ' שאפשר לחלקו לשני שורות א"כ ה"ה כאן וצ"ע מה טעם עד כמה שזה שם אחד הרי זה כמו כדרלעומר שלא מחלקים לשני שורות כמבואר חולין ס"ד: ובהכרח צ"ל שכאן זה לא קריאה סתם בתור שזה שמו שמרמז על משהו אלא כוונת הפסוק שכל פעם שיקראו לו יזכירו שהוא ידיד ה' לפ"ז אין לדמות לבית א-ל דשם זה שם מקום דבפשוטו אין לחלקו לשני שורות כמבואר באחרונים עיין לקמן אמנם ביש"ש כתב שגם לרב יתכן שאין לחלקו לשני שורות ובספר נקדש את שמך הביא משו"ת בית שלמה יור"ד ח"ב סימן קע"ה לחלק בין שלמה שזה רק היה קריאה לפעם אחת אבל באמת לא קראו לו כך א"כ כה"ג זה קודש משא"כ אם זה שמו לעולם א"כ וודאי לא קראו כדי שיזכירו תמיד שם ה' אלא רק שזה יהיה על שם זה עוד היה מקום לחלק דבמקום שכתוב בתורה שקרא לו את השם שם מתכונים לתוכן הדבר אבל מה שאחרי זה מובא בתורה סתם בתור שם מקום כגון בפרשת וישלח שם זה וודאי לא בתור קודש עוד שמעתי לבאר שאדם לא יכול לקבוע על מקום שזה בית ה' ורק יכול לקרוא על שם המקרה שקרה משא"כ כשהקב"ה קורא הוא יכול לקבוע שאדם זה הוא ידיד ה' וצ"ע בכ"ז

והנה עיין שו"ת הגר"א גורדון סימן י"ב שכתב שכל זה רק אצל יעקב אבל בפרשת לך לך לא כתוב שזה היה על שמו של הקב"ה ויתכן שם שזה לשון חוזק וצ"ע על האחרונים שלא חילקו בזה

והנה לענין האם זה נחלק לשני שורות לכאורא כיון שזה שם מקום זה לא נחלק לשני שורות וכמו כדרלעומר ורק אם נימא שכל פעם מתכונים לומר שזה בית השם א"כ זה באמת שני דברים אמנם לפ"ז הוא וודאי קודש ועיין שו"ת ר' אליהו גוטמאכר סימן צ"ז דפשיטא ליה שזה לא נחלק לשני שורות למנהגינו שזה חול וכן נקט בשו"ת חת"ס סימן ר"ע אלא שנקט שדין זה שאם כותבים בשני שורות זה פסול הוא לא ברור שיש דעות שביארו הגמ' בדרך אחרת ע"ש ובסימן רס"ב. ובשו"ת פנ"י גם כתב שזה נחלק אפילו אם זה שם מקום וביאר שלא שייך לומר שזה טפל למילה בית וצ"ב הסברא בזה

והנה בפשוטו לשיטות שזה חול ומצד שזה שם מקום אפילו שזה נקרא על שם המקום אבל עד כמה שיקדש לשיטות שיחול על זה קדושה זה יעכב כיון שזה כמו מילה אם משמעות אחרת שזה נכתב רק בתור שם של מקום והיום זה נקרא בתור שמו של הקב"ה

**המורם מהנ"ל**

א]נחלקו תנאים האם בית אל זה תיבה אחת או שנים וקי"ל שזה שני תיבות וכן המנהג

ב]נחלקו האחרונים האם זה קודש או חול והחת"ס והא"ר העידו שהמנהג שזה חול ולכן צריך לקדשו על תנאי ולענין בית אל בפרשת לך לך לא מצאנו שום סמך שזה קודש וצ"ע ובדיעבד אם לא קידשו אפשר לקרוא בו כדין הספיקות

ג]אם קידשו בתורת וודאי עד כמה שנימא שזה חול לתשב"ץ לא חל קדושה וכשר אמנם דעת הט"ז חמדת שלמה ר"א גוטמאכר והחזו"א שכה"ג וודאי חל קדושה ובפשוטו לשיטתם זה פסול אמנם בדיעבד אפשר לסמוך על השיטות שזה קודש ובצירוף לשיטת התשב"ץ שלא חל קדושה

ד]בפשוטו לשיטות שזה קודש אפשר לחלקו בשני שורות ואינו מוכרח אמנם לשיטות שזה חול וודאי שאין לחלקו לשני שורות אמנם יש אחרונים שנקטו לא כך ולדינא בדיעבד הקילו האחרונים בצירוף לשיטות שזה קודש וצ"ע

ה]אם חיברו כתיבה אחת אם נימא שזה כשר בשני שיטות א"כ זה פסול אמנם בפשוטו אם זה חול וצריך דוקא בשיטה אחת א"כ בדיעבד אם עשה בתיבה אחת זה גם כשר וכנ"ל אמנם וודאי שדבר זה צריך לתקן אחרי שבת כי הוא לא לכתחילה

**הקדמה**

**איך הראשונים ביארו דלא כתרגום**

הנה יש לעיין בהא דמצאנו הרבה מקומות שהראשונים ביארו אחרת מהתרגום איך יש בכחם דבר זה הרי התרגום הוא תרגום של תנאים שהובא בגמ' והרי מטרת התרגום לבאר הפסוק כפשוטו וכי הם הראשונים יכולים לחלוק על התרגום ובאמת שברש"י על התורה חזינן שתמיד השתדל לא לסור מביאורי חז"ל אמנם על התרגום מצאנו כמה מקומות שחולק עליו כגון בפרשת ראה בפסוק פן תנקש אחריהם שהביא התרגום וחלק עליו וכן בעוד הרבה מקומות והנה זה וודאי שאפשר לבאר עוד פירושית כמבואר בעלי הדרש אמנם הם כוונתם הרי לבאר הפשט הכי פשוט ועיין רשב"ם על הפסוק בצלם אלקים שביאר מלאכים והרי זה נגד התרגום וכן עיין רמב"ן על הפסוק פרשת וישלח כראות פני אלקים ותרצני שהתרגומים כולם כתבו שזה מלאך או דבר חשוב והרמב"ן ביאר קודש ובעוד הרבה מקומות וכדלקמן ולכאורא בהכרח צ"ל שס"ל שהתרגום לא כיון לבאר הצורה הכי פשוטה אלא שהיו לו טעמים לבאר כל דבר כדבריו ולכן היו מקומות שכתבו שזה לא פשוטו של מקרא וביארו ביאור אחר ולפ"ז לענין קדושת השמות במקום שביארו אחרת מהתרגום אין זה מחלוקת בין התרגום לראשונים אמנם עיין בהקדמת מאיר נתיב שהביא מהשל"ה שכל מקום שיש ספק עושים כמו התרגום וצ"ע

עיין בהקדמת המאיר נתיב הובא בספר נקדש את שמך לפני המלאכת הקודש שבשו"ת הלכות קטנות הביא בשם השל"ה שקבלה בידיו מרבותיו שבכל מקום שיש ספק איך לעשות שיש לסמוך על התרגום אמנם עיין ספר מלאכת שמים כלל ט סק"ד שהביא בשם המלאכת הקודש שחלק על כלל זה וכמדומה שכן שאר הפוסקים הכריעו בספיקות להחמיר דלא כתרגום וכדין ספק דאוריתא

**בצלם אלקים**

עיין ספר נקדש את שמך דדעת התרגום לגירסתינו וכן ת' יונתן וירושלמי ורש"י רמב"ם רס"ג ר"י אברבנל ר"ן דהוי קודש ומאידך רשב"ם רד"ק ראב"ע רלב"ג ואדרת אליהו דהוי מלאכים והביא כזה גירסא בתרגום אונקלוס והביא שהאחרונים כולם הכריעו קודש ולכאורא וודאי כן הוא לעיקר הדין אחרי שכן הוא בתרגומים שזה דברי האמוראים ותנאים וגם לגירסא אחת שהביאו בתרגום בצלם אלקין אין הכרח שאין הכונה לקודש וכן הרי הביא מגמ' בב"ב בדיוקני שלי על תסתכל וודאי שהמקור מפסוק זה וכן הגמ' סנהדרין מ"ו על הפסוק כי קללת אלקים תלוי שאומרת משל לשני אחית תאומים וכו כל הרואה אותו אומר שהמלך תלוי וביאר רש"י שיהודי נוא בדיוקנו של הקב"ה וכן הוא בתרגום יונתן שם וז"ל ומן דיוקניה דה' איתעביד וכן הנפש החיים האריך כדבר פשוט שזה על הקב"ה ובפרט בצירוף התשב"ץ שאם זה חול אז חל חול ועוד יתכן שגם אם קידשו זה לא פוסל אמנם ע"ש שהוכיח מהמדרש רבה שיש שבעים ואחד שמות ולאדם אמר שדנו הקב"ה בסנהדרין של שבעים ואחד וזה רק אם לא מונים שני מקומות שכתוב בצלם אלקים ולכאורא יש לדחות שבכל המקומות המכון על הקב"ה וכאן על האדם שהוא בדמות ה' ועיין במילואים שהביא מהזהר חדש שזה מלאכים וצריך בדיקה שם

ועיין בפרשת נח כי בצלם אלקין עשה את האדם שהביא מהגידולי קודש ששם זה חול דלא הולך על האדם הראשון וזה וודאי מחודש לחלק את הפסוקים ונראה שאין לחוש לזה

**והיתם כאלקים יודעי טוב ורע**

בפסוק זה ע"ש שהביא דבאונקלוס ותרגום ירושלמי שזה חול וכן במס' סופרים דהינו שרים או מלאכים אמנם ברש"י ביאר שהכונה יוצרי עולמות ומקורו מפרקי דר"א ולפ"ז לכאורא הוא קודש וצ"ע דיש לומר דמדרש רבה בפרשת נשא שמפורש שזה חול והוא בתרא עדיף ובפרט שהתרגום שנתקן מחז"ל לאומרו יש לו עדיפות וכמו שכתב השל"ה שבספיקות לעשות כתרגום וצ"ע בזה אמנם יש לומר בזה עוד דהנה במסכת סופרים הרי מבואר שהנידון לענין האם לכותבו קודש וחול ויתכן לומר שאפילו אם פשוטו של מקרא זה קודש וכמו שכתב רש"י אבל נמסר לחז"ל שפה לא צריך לקדשו כדרשתו שזה חול ומקור לזה עיין בספר נקדש את שמך עמוד ל"ד שהביא מהתיקון סופרים לר' שלמה דובנא שהביא שם שהגמ' אומרת שזה קודש והמנחת שי חשש לראשונים שביארו שזה חול ותמה הנ"ל שאפילו שהפשט שה חול אבל חז"ל הורו לנו כאן שבכתיבת הספר צריך לקדשו ובאמת כל רבותינו האחרונים הש"ך ורעק"א למדו וודאי רש"י עה"ת ובכל אופן לא פסקו כמוהו ויתכן שזה מטעם הנ"ל[[1]](#footnote-2)

**ותשחת הארץ לפני האלקים**

ע"ש דבתרגומין הוא קודש ויש מפרשים שהם חול וצ"ע הרי לפי כללי הפסק הלכה כאמוראים ותנאים ולכאורא אין שום טעם לחוש שזה חול ובפרט שכל הצד הפסול לא ברור ובצירוף לסברת התשב"ץ

**ויבא אלקים אל אבימלך**

בכל התרגומים ומדרשים קודש וע"ש הביא זוהר שנראה שזה חול ונראה שגם כוונת הזהר שזה על הקב"ה אלא שזה מרמז על מלאך מסוים וצ"ע אמנם ברור שעל זה נאמר אין מקרא יוצא מידי פשוטו ולא מוטל עלינו לחשוב לבד על הזהר וודאי שכך עשו כל הדורות

**ויהי כאשר התעו אותי אלקים**

ע"ש שהביא מחלוקת בירושלמי האם זה קודש או חול ודעת הבבלי שזה קודש וכן תרגום אונקלוס אמנם תרגום יונתן שהוא חול ובפשוטו אחרי שמצאנו מחלוקת מפורשת בירושלמי והבבלי סתם שזה קודש כך קי"ל ואין סיבה להיות יותר חכם מכל האחרונים שידעו הנידון והכריעו שזה קודש וכן הוא ברמב"ם בהלכותיו

**נשיא אלקים אתה בתוכנו**

ע"ש שהביא איזה משמעות שזה חול ולכאורא זה דרש ולא פשט שאין זה משמעות הפשט ועוד יש להעיר הרי מפורש בגמ' שכל שמות שאצל אברהם קודש ולא הוציאו זה מהכלל מכלל שזה קודש וכפסק הר"מ וכן ברור לדינא ואין כאן מקום לספק

**אנכי האל בית אל (ויצא)**

ע"ש ראשונים שזה מלאך לכאורא ברבינו בחיי יתכן שזה לא על דרך פשט וגם בזה לא זכיתי להבין ממתי אנו חוששים לשיטות נגד תרגום שזה אמוראים או תנאים ובפרט שלא ברור שיש כאן צד פסול

**אלהי אביהם (ויצא)**

ע"ש שבמכת סופרים מובא שזה חול ויש מדרשים קודש וחול ע"ש מה שביאר ולכאורא יותר נראה שהכונה שזה על שניהם וממילא אין דין לקדשו וממילא אין כאן סתירה ועיין מה שכתבנו על הפסוק אלקים לא תקלל וע"ש שהביא בהערה מהגר"ש איגר שלא יתכן שבפסוק יש משמעות על קודש וחול דאם זה קודש זה לא נקרא על חול

**כי שרית אם אלקים**

ע"ש דבגמ' מבואר שזה חול וכן במדרש רבה והרבה ראשונים אמנם אונקלוס תירגם שזה קודש ולכאורא הוא ספק גדול וקשה להכריע שזה קודש וצ"ע

**כי ראיתי אלקים פנים אל פנים ותינצל נפשי (וישלח)**

התרגום תירגם שהכונה מלאך של ה' וע"ש שנקטו לפ"ז שזה חול אמנם הקסה"ס כתב שזה כאילו חסר מילה וזה פלא לבאר כך אמנם לכאורא מה הוצרכו לתרגם מלאך אלקים אם הכונה למלאך ולמה לא פירשו כמו בפסוק והיתם כאלקים יודעי טוב ורע שהכונה מלאכים ולכאורא יותר משמע שכוונת יעקב להשתבח שהקב"ה נגלה אליו אלא שבצורה שהקב"ה התגלה אליו זה ע"י מלאך וכמו שהביא שם מהפסוק ויפגשהו השם ויבקש המיתו שהתרגום אומר מלאך וודאי שזה קודש שהכונה שזה הצורה שהקב"ה פגש אותו ולפ"ז הוא קודש וצ"ע ולכאורא ראוי לקדשו מספק וכדעת הקסה"ס ולכאורא גם אם קידשו יש להכשיר מספק וצ"ע

**כראות פני אלקים ותירצני (וישלח)**

בתרגום מבואר שהכונה חול וכן הוא במסכת סופרים שהוא חול ובפשוטו הכונה לאנשים חשובים אמנם הרמב"ן ביאר שזה הולך על הקב"ה והנה אם משום התרגום יתכן שס"ל שרק רצה להרחיק מהגשמה אמנם צ"ע ממ"ס שמדובר על דין קודש וחול ויותר נראה שהרמב"ן כאן ביאר פירוש שהוא לא ממש פשוטו של מקרא ולכאורא וודאי שלעיקר הדין זה חול ויתכן שכאן שניהם זה הפירוש וגם אם יקדש זה לא פוסל לכו"ע

**ויקרא לו קל אלקי ישראל**

ע"ש דבתרגום מבואר שזה קודש אמנם הגמ' בחולין אומרת שהקב"ה קראו ליעקב אל ולכאורא וודאי שאין כוונת הגמ' לפשוטו של מקרא אלא בתור דרש וכלשון הרמב"ן שיש כאן לרבותינו סוד וצ"ע ומה שהביא שם צד שאלקי זה חול הוא ממש רחוק מהפשט ולכאורא אין לחוש אליו כלל ובפרט שהצד שלקדש דבר שלא צריך לקדש הוא פוסל הוא לא ברור ולתשב"ץ הרי לא יחול קדושה

**קל בית אל (וישלח)**

ע"ש שהרבה ראשונים ביארו שזה שם המקום וצ"ע לפ"ז למה שזה לא יהיה חול ולכאורא לא נתבאר שם סברות מוכרחות להקל אמנם אף אחד מהאחרונים לא כתב להחשיבו ספק וצ"ע

**כי שם נגלו אליו האלקים (וישלח)**

בגמ' מבואר שזה קודש ובתרגום כתב מלאכא דה' לחד גירסא ויתכן שהתרגום רק רצה להרחיק מהגשמה אבל הפשטות כגמ' וצ"ע האם להחמיר בזה ולקדש מספק

**אהי-ה אשר אהי-ה**

ע"ש הביא מהנוב"י שגם אשר זה קודש והוא לכאורא מחודש מאוד ונגד הפשטות ומהיכי תיתי לחשוב כך שזה הפשוטו של מקרא ואפילו אם יש זהר שזה שם אין זה פשוטו של מקרא וצ"ע אחרי שהנוב"י נקט שזה קודש

**ראה נתתיך אלהים לפרעה (וישלח)**

ע"ש דבתרגום מבואר שזה חול ולכאורא מה שהביא בתרגום יונתן זה רק בגדר דרש למה התורה נקטה לשון זה אבל וודאי שהפשטות שזה חול וכן מה שהביא מהמדרש רבה ואחרי שכן הוא בר' אברהם בן הרמב"ם לכאורא אין כאן ספק ולא צריך לקדשו מספק

**זובח לאלהים יחרם (משפטים)**

ע"ש שהביא דבפשוטו הוא חול אמנם ברמב"ן ובגר"א ביארו על פי הסוד שזה הולך על הקב"ה אלא שצריך להקריב לשם הויה ולא שם אחר ע"ש ולכאורא נראה פשוט שדבר זה הוא לא בדרך פשט אלא סוד וברור שמי שיחשוב לשם שם אחר לא עבר איסור לאו ותמה אני על האחרונים שראו בזה צד ספק ושצריך לקדשו ונראה שאם מישהו קידש שם זה צריך לחוש לשיטות שחל קדושה והספר פסול

**אלקים לא תקלל**

לכאורא למאן דאמר שזה קודש וחול אם זה כפשוטו שיש שני ביאורים לפסוק לכאורא אין לקדשו דהרי אם מקדשים המילה מצד עצמותה היא קודש ואי אפשר לקראותה חול שלכן זה פוסל הספר לשלטי גבורים וכמו שהארכנו במקום אחר ולכן כאן לא נאמרה הלכה לקדש והנה ברמ"ה שם נראה שזה רק דרשא לרבות קללת דיין אבל לא שזה פשוטו של מקרה אמנם לשון הרמב"ם בסה"מ וכן בהלכותיו שהביא הפסוק בסתמא משמע שזה הולך על שניהם וא"כ לנ"ל אין לקדשו ועוד יתכן שבדעת הרמב"ם בהכרח שהעיקר על הדיין שאל"כ זה לאו שבכללות אמנם ע"ש שהביא מהגר"ש איגר שטען טענה זו ומכח זה הכריח שזה עיקר קודש ורק דרשא לחול וצ"ע אולי איפכא וכנ"ל ועיין שערי תשובה דנראה שס"ל שזה חול

העולה מהנ"ל שלגירסתינו שכך הוא העיקר קי"ל כר"ע שזה קודש אמנם מבואר בגמ' שזה גם חול ויש לבאר שזה רק דרשא וכן הוא ברמ"ה ולפ"ז וודאי יש לקדשו ויש לבאר שיש לו שני משמעויות וכן הוא משמעות רש"י והרמב"ם ולפ"ז יש שנקטו שצריך לקדש ויש לדון שוודאי לא צריך לקדש ואחרי שמצאנו גם הרבה ראשונים שביארו חול לכאורא צריך לדונו כספק

**אוי מי יחיה משומו אל**

לכאורא בתרגום אין שום הכרע וברש"י רשב"ם ביארו שזה חול ולכאורא דברי הגמ' בסנהדרין יתכן שזה דרש ולא פשוטו של מקרא ולכאורא וודאי יש להחשיבו ספק וצ"ע על הכרעת הקסת הסופר שזה וודאי קודש

**אשר מי אל בשמים אשר יעשה כמעשיך וכגבורותיך**

ע"ש דבפשוטו הכונה שאין כל שיכול לעשות כמו שאתה רוצה וכן הוא ברש"י ובתרגומים והאחרונים נקטו שלפ"ז הוא קודש ולא זכיתי להבין שוודאי שהפשטות כגידולי הקדש שזה חול אמנם לרמב"ן שהכונה אשר מי הוא האל שבשמים שהוא עושה כמעשיך וכגבורותיך זה הולך על הקב"ה אמנם לכאורא זה לא כהתרגום וכהפשטות של הפסוק וצ"ע בזה

**כי מי גוי גדול אשר לו אלקים קרובים אליו כה' אלקינו בכל קראינו אליו**

ע"ש דביונתן תירגם שזה הולך על הע"ז שהוא לא כהקב"ה אמנם בתרגום ביאר שזה הולך על הקב"ה וע"ש שהביא להקשות שפשוטו של מקרא שזה לא כהקב"ה סימן שזה לא מדובר על הקב"ה ולכאורא נראה שהביאור שאין לאומות העולם את הקב"ה שקרוב אליהם שרק אלינו הוא קרוב וכיון שמפורש בגמ' שהוא קודש שהרי המינים פקרו מכח זה ומבואר בגמ' שצדקו בפירוש הפסוק בפשוטו כן קי"ל ואין מקום להחמיר

**או הניסה אלקים לבוא וגו'**

ע"ש דברש"י מבואר שזה חול ועיין שם שהביא מהרס"ג ביאור אחר לגמרי בפסוק ולכאורא זה לא כביאור התרגום ולתרגום הכונה כרש"י שזה חול ופלא על האחרונים שנקטו כולם שזה קודש

**הם קנאוני בלא אל**

ע"ש דברש"י ובתרגום ירושלמי ואונקלוס מפורש שזה הולך על חול דהינו שבלא אל הכונה בדבר שהוא לא אל דהינו שדים או ע"ז וע"ש שהביא מהרמב"ן שהכונה בלא אל אמת וכתב שלפ"ז הוא קודש ולא הבנתי הטעם שגם לרמב"ן הכונה לדבר שהוא לא אל אמת אבל זה לא הולך על הקב"ה אלא שהדבר שבו הם הכעיסו זה לא אמת ולכאורא הוא חול וכדעת הרבה אחרונים שהובאו בספר ואין שום מקור להוציא הפסוק מפשוטו וצ"ע על הקסת שנקט שזה קודש בוודאי ולכל הפחות צריך לעשותו ספק

**השמות שיש לדון על הכרעת הקסה"ת מעיקר הדין**

**בית א-ל**

הנה הפסוק אצל יעקב אבינו נקרא בית אל על שם השראת השכינה שהיתה לו כמבואר בפסוק וירא יעקב ויאמר מה נורא המקום הזה וגו' ויקרא שם המקום בית קל ויש לדון האם לפ"ז הוא קודש או שכיון שזה שם מקום אפילו שזה מחמת שהיה שם השראת השכינה הרי זה חול והנה בפוסקים מצאנו בזה שדעת המאיר נתיב והא"ר והפמ"ג וכן בשו"ת חת"ס סימן ר"ע וכן בשו"ת שערי ישועה הובא בברכ"י סימן רע"ו כ"ז וכן הביא שם מהגנת וורדים שנקטו שהוא חול והחתם סופר והא"ר העידו שכן המנהג וכן בקול יעקב [לבעל הכף החיים] העיד שכן המנהג בבגדד שלא לקדשו אמנם מאידך דעת הפנ"י והמלאכת הקודש ברכי יוסף קסת הסופר שהוא קודש

והנה כמדומה שלא הביאו שום ראיה מכרחת שזה קודש וכמו שדחו האחרונים אלא מה שבגמ' מבואר שמה שכתוב בנביא שהקב"ה קראו לשלמה ידידיה אם זה נחלק הוא קודש ומבואר שגם אם זה שם של אדם כיון שזה על שם שהוא ידיד ה' זה קודש אמנם הרי בתרוה"ד נקט שכאן זה נחלק לשני שורות וא"כ בהכרח שכאן זה לא כמו בית אל שאם זה שם מקום זה לא נחלק ובהכרח לחלק ששם שהקב"ה קרא על שם שהוא ידיד ה' כל המטרה היתה לומר התוכן או שכיון שזה שם לפעם אחת ולא שקראו לו כך תמיד לכן זה סיבה לקודש משא"כ אצלינו אמנם היש"ש נקט שכונת הגמ' שזה לא נחלק ולפ"ז אין מקור לחילוקים הנ"ל

ולכאורא וודאי מסתבר לדונו כספק ולא כוודאי קודש

והנה כל זה אצל יעקב אבל אצל אברהם אבינו לכאורא לא מצאנו בשום מקום שזה נקרא על שם הקב"ה וכמו שטען בשו"ת הגר"א גורדון וכן נקט הבית שלמה ולכאורא שם זה וודאי ספק

**כי שרית אם אלקים**

בגמ' חולין צ"ב מבואר שזה הולך על המלאך דז"ל הגמ' וישר אל המלאך ויוכל בכה ויתחנן לו איני יודע מי נעשה שר למי כשהוא אומר כי שרית אם אלקים הוי אומר יעקב נעשה שר לעשיו ע"כ ולפ"ז הוא חול וכן במדרש רבה בראשית פרשה ע"ח ג' וז"ל כי שרית אם אלקים ואם אנשים ותוכל נתגוששת עם העליונים ויכולת להם ועם התחתונים ויכולת עם העליונים זה המלאך וכו' עכ"ל ומבואר שזה הולך על המלאך וא"כ זה חול וכן הוא בתרגום יונתן בן עוזיאל אמנם בתרגום כתב הרי רב אם קדם ה' ולפ"ז הכונה שאתה שר וחשוב לפני הקב"ה ולפ"ז הוא קודש ורש"י והרמב"ן העתיקו כפירוש שזה חול ולכאורא הוא ספק גמור וביותר יתכן שהעיקר כגמ' נגד התרגום כמבואר בהקדמת המאיר נתיב וכן נקט המנחת שי שזה ספק

**אלקים לא תקלל**

בגמ' סנהדרין מובא שנחלקו ר"ע ור' ישמעל האם זה על הקב"ה או על הדינים ור"ע ס"ל שזה על הקב"ה והגמ' שואלת שלר"ע מאיפה יודעים הזהרה על מקלל דין ואומרת מהלשון לא תקלל ולא כתוב לא תקל משמע שניהם והנה בפשוטו להלהכה קי"ל כר"ע נגד ר' ישמעל אמנם יש לדון האם הכונה שזה רק דרשא על דיין או שיש לפסוק שני משמעיות וברמ"ה משמע שזה רק דרשא על דיין ולא שזה מעיקר הפסוק אמנם משמעות לשון רש"י שיש לפסוק שני משמעיות וכן הרמב"ם בהלכותיו העתיק את הפסוק כפשוטו גם בהזהרת דיין וגם בקללת ה' ומשמע שזה מפשוטו של מקרא וכן בלשונו בסה"מ ל"ת ס' ולפ"ז האחרונים נקטו שצריך לקדשו ולכאורא יש לדון דאדרבא לא צריך לקדשו דעד כמה שיחול קדושה לא שיך לקוראו בתור חול עוד יש להוסיף שיש מקום לדון שדעת הר"מ שעיקרו חול דאל"כ זה לאו שבכללות

ובמכילתא הגירסא הפוך שר"ע אומר חול ור"י קודש וצ"ע האם יש לחוש לזה עוד מצאנו הרבה ראשונים שהעתיקו שזה הולך על הדיין ובמנחת שי כתוב לדונו כספק וצ"ע בזה

**אוי מי יחיה משומו אל [בלק]**

יש לפרש לשון אלה ולפ”ז הוא חול ויש לבאר שהכונה כשהקב"ה ישים את העונשים על אומות העולם והקסת נקט שהוא קודש ולכאורא כיון שברש"י ורשב"ם ביארו על פי הפשט שזה חול ואין שום ראיה מהתרגומים שלא ביארו כן ואת הגמ' בסנהדרין שמבואר שביארה שזה קודש יתכן שזה דרש ואין לנו שום הכרח שזה פשוטו של מקרא א"כ וודאי שיש לדונו לכל הפחות כספק וכמבואר בתשב"ץ וכהכרעת המנחת שי ועוד אחרונים

**[אשר מי אל בשמים ובארץ אשר יעשה כמעשיך וכגבורותיך**

הרמב"ן ביאר שהכונה שזכיתי לראות מי הוא האל שבשמים והארץ שעושה הכל אמנם רש"י ביאר ומקורו מהתרגום שהכונה שאין אל בשמים ובארץ שיעשה כמו הקב"ה ולכאורא לפ"ז הוא חול דמדובר על כח אחר אמנם האחרונים כולם כתבו שגם לפ"ז הוא קודש ולא זכיתי להבין ולכאורא היה ראוי לדונו כספק אמנם האחרונים כולם נקטו שהוא קודש]

**או הניסה אלקים לבוא לקחת לו גוי מקרב גוי**

ברש"י וכן בדונש בן לברט בהשגותיו על הרס"ג נקטו שזה הולך כח אחר שאין שום כח שעשה כמו הקב"ה ולכאורא לפ"ז הוא חול אמנם ברס"ג ביאר וז"ל או האם הרים ה' לו נס להתנוסס בכך שנגלה והציל לו עם מבין האחרים בניסים וכו' ולפ"ז הוא קודש [וכן בראב"ע כתב שהוא קודש] אמנם לכאורא ביאורו הוא דלא כתרגום שביאר כרש"י והאחרונים דיקו מהתרגום שזה קודש וצ"ע הדיוק ולכאורא יש לדונו כספק גמור

**הם קינאוני בלא אל**

דעת התרגום וכן תרגום ירושלמי וכן ביארו רש"י ועוד ראשונים שהכונה בדבר שהוא שום דבר דהינו בע"ז או שדים אמנם ברמב"ן כתב בלא אל אמת כי אין אלוה מבלעדי השם והמלאכת הקודש ביאר שלפ"ז הכונה קודש דהינו בדבר שהוא לא כמו הקב"ה אמנם לכאורא אינו מוכרח שגם לדבריו יתכן הכונה שזה הולך על הע"ז שזה לא אמת ולכאורא אחרי שבתרגום מבואר שזה חול וכן הוא ברש"י ואין מקור ברור הפוך כן הוא לעיקר הדין ולכל הפחות זה ספק וכמו שהביא בספר נקדש את שמך מהרבה אחרונים אמנם הכרעת הקסת שזה וודאי קודש ולכאורא הוא פלא

**אדני האדונים, אל פני האדן, את פני האדן,**

הקסת הכריע בכולם שזה קודש ומקורו ממסכת סופרים דמובא אדוני קודש אדונים חול אמנם הארכנו דיש מהאחרונים שביארו שכוונת המסכת סופרים רק לבאר כוונת הפסוק ולא לחדש עוד שם וסתימת הראשונים שלא הזכירו שם זה שהוא חול ולכאורא זה וודאי לא יותר מספק ואולי גם מעיקר הדין זה חול אמנם לענין אדן שהקסת דימה הדברים בזה הבאינו מהרבה רבותינו האחרונים שאין לחדש שמות לבד ובזהב וודאי שמעיקר הדין זה חול ואולי ראוי להחמיר בזה אמנם הארכנו שכאן וודאי שזה לא פוסל דעד כמה שאין כזה שם א"כ וודאי לא חל קדושה

**המקומות שלכאורא ראוי להחמיר לכתחילה דלא כדעת הקסת הסופר**

**בצלם אלקים, בדמות אלקים**

בפשוטו מעיקר הדין וודאי שזה על הקב"ה וכמבואר בתרגומים וכן מבואר בגמ' לענין איסור הלנת מת כי הוא בדמות אלקים ולכאורא המקור מכאן אמנם כיון שיש הרבה ראשונים שביארו שזה מלאכים והגר"א בכללם א"כ ראוי להחמיר בזה וצריך אני לרב בזה

**ויקרא למקום אל בית אל**

עיין לעיל ששם מקום בית אל יש לדונו כספק האם זה שם מקום והוא חול או שכיון שזה על שם בית ה' זה קודש והנה בביאור האל הראשון מצאנו מחלוקת ראשונים האם הכונה שזה חלק משם המקום ולפ"ז גם כאן הוא ספק או שהכונה שהקב"ה בבית אל וזה לא חלק משם המקום וברש"י משמע כביאור השני וברשב"ם מבואר כביאור הראשון והנה אין הכרח גמור שרש"י לא ביאר פשוטו של מקרא כרשב"ם ורק ביאר הטעם שקראו לזה כך ולכאורא מעיקר הדין זה קודש דיש כאן ס"ס שמא גם שם מקום זה קודש ושמא כאן אין הכונה לשם מקום אמנם יש כאן צד ספק אלים וראוי לקדשו מספק

**המקומות שיש מקום להחמיר מצד מהיות טוב ואולי גם ראוי לקדש**

והיתם כאלקים

כראות פני אלהים ותירצני ?

1. ושמעתי מהרב דוד כהן שהגר"נ קרליץ הורה בשם זה שכתבוהו חול לקודרו [א"ה אולי הורה למוחקו] ולכתוב בתור ספק קודש [↑](#footnote-ref-2)