=ב - ביסוד דינא דד_ ציציות מעכבין זא_ז
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / מנחות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / ציצית מהדוב

**סימן ב**

**ביסוד דינא דד' ציציות מעכבין זא"ז**

**א**

א] **מנחות ל"ז ב',** ד' ציציות מעכבות זא"ז שארבעתן מצוה אחת.

**ויש** להסתפק בביאור הא דמעכבין זא"ז, אם היינו דהו"ל דומיא דד' מינים שבלולב דמעכבין זא"ז, דודאי דכל מין הוא חפצא דמצוה בפנ"ע, ויש בו קיום בפנ"ע, ואך דמעכבין זא"ז ואין המצוה מתקיימת אלא בנטילת כל הד' מינים, וה"נ הכא אף דכל ציצית היא חפצא דמצוה בפנ"ע, מ"מ קיום המצוה הוא בכל הד' ציציות, או היינו דכל ד' ציציות הוו חד חפצא דמצוה, וציצית אחת בפנ"ע לאו כלום הוא, ודמי לד' חוטין שבציצית דודאי דהם חד חפצא דמצוה, וחוט אחד בפנ"ע לאו כלום הוא.[[1]](#footnote-2)

ב] **ונראה** דיש ללמוד לזה, ממה שנסתפק התרוה"ד בסימן מ"ד בבגד של משי שהטיל בו מקצת ציציות של משי ומקצת ציציות של צמר, אם יוצא יד"ח, כיון דאי"ז הכנף מין כנף וגם אי"ז גדילים תעשה לך, והובא בשו"ע סימן ט' ס"ד, ואי נימא דכל ציצית וציצית הוא חפצא דמצוה בפנ"ע וקיום בפנ"ע, אלא דהן מעכבין זא"ז מ"ט נימא דלא יצא יד"ח בכה"ג, הרי כל ציצית הויא ציצית מעליא,[[2]](#footnote-3) - ובע"כ מד' התרוה"ד דכל ד' ציציות הוו חד חפצא דמצוה, וציצית אחת בפנ"ע לאו כלום הוא, וע"כ שפיר י"ל דהוו הציציות מב' מיני ציצית, אינם מצטרפין זל"ז.[[3]](#footnote-4)

**ב**

ג] **והנה** המג"א בסימן ל"ד סק"ג כתב דאף דאם הניח ב' זוגות תפילין כשרים עובר בבל תוסיף, מ"מ כל שאחד מהם פסול אינו עובר בבל תוסיף.

**והפמ"ג** שם כתב לפ"ז, דה"נ אם הניח ב' זוגות תפילין דבאחד מהם ליכא אלא פרשה אחת אינו עובר בבל תוסיף, משום דפרשה אחת ל"ה תפילין, ועיי"ש שכתב דלפ"ז הדין נותן דאם הטיל בכנף אחד ציצית אחת יתירה אינו עובר בבל תוסיף, כיון דאינה מצוה שלימה, דד' ציציות מעכבין זא"ז, והק' דא"כ מאי פריך הכא דמאי בינייהו בין ת"ק לר' ישמעאל, הול"ל דה' ציציות איכא בינייהו דלת"ק אינו עובר בבל תוסיף, ולר' ישמעאל עובר בבל תוסיף.

**והביאוה"ל** שם הק' ע"ד הפמ"ג ממש"כ המ"מ דאם נטל מלבד הד' מינים עוד לולב אחד או אתרוג אחד עובר בבל תוסיף, ומדמי לה לב' זוגי תפילין דעובר על בל תוסיף, והרי בד' מינים קי"ל דמעכבין זא"ז כמו בד' פרשיות שבתפילין, ואפ"ה לא הצריך המ"מ לענין בל תוסיף שיטול כל הד' מינים כפולין, ובע"כ דס"ל דכיון דמין ההוא הוא מהמינים הכשרים לצאת בזה ידי המצוה יש בזה משום בלא תוסיף, וא"כ ה"נ כשהוסיף תפילין שיש בהן פרשה אחת.

ד] **ולכאו'** יש לחלק בזה בפשיטות, דתפילין שאין בהן ד' פרשיות, הוו תפילין פסולין, וע"כ אינו עובר בבל תוסיף, דאף דיש בתפילין אלו אחד מד' הפרשיות, אי"ז תוספת אף על פרשה זו, כיון דתפילין אלו אין להן הכשר כלל, ומשא"כ כשמוסיף עוד לולב אחד או אתרוג אחד דהם כשרים למצותן, שפיר הו"ל תוספת על המצוה, דאף דלא הוסיף על כל המצוה, מ"מ הוסיף בנטילת הלולב או האתרוג, ושו"ר עד"ז בחי' ר' ראובן סוכה סימן ו' סק"א.

**ונראה** דקו' הביאוה"ל מיוסדת על מש"כ הפמ"ג לפי דבריו דכשעושה ב' ציציות בכנף אחד אינו עובר בבל תוסיף, כיון דד' ציציות מעכבין זא"ז, אף דכל ציצית היא כשרה למצותה, וע"כ ה"נ לפ"ז הדין נותן דאם הוסיף לולב אחד או אתרוג אחד לא יעבור בבל תוסיף, כיון דמעכבין זא"ז, אף דכל לולב ואתרוג הם כשרים למצותן.

ה] **אך** למש"נ נראה דיש לחלק בזה, דשאני בד' ציציות דהוו חד חפצא דמצוה, וציצית אחת בפנ"ע לאו כלום היא, ואין בה קיום בפנ"ע, וע"כ כל שהוסיף ציצית אחת לא חשיב כלל כהוסיף מצוה, ומשא"כ בד' מינים שבלולב דכל אחד הוא חפצא דמצוה בפנ"ע, ויש בו קיום בפנ"ע, הרי דכל שהוסיף על אחד מהן, הוא עובר בבל תוסיף, כיון דהוסיף על מקצת מן המצוה.[[4]](#footnote-5)

**ג**

ו] **והנה** החזו"א בסימן ג' סוסק"ג כתב בהכשירא דגרדומין, דאם נפסקה הציצית קדם שהטיל כל הד' ציצית נמי יש לה דין גרדומין אע"ג דד' ציצית מעכבי אהדדי, מ"מ כל אחת חשיבא עשי'.

**וכ"ה** מבו' בד' המשכנות יעקב בסימן י"ט שהק' לדעת התוס' דהכשירא דגרדומין הוא אף כשלא נשתייר כלל מן הפתיל, דא"כ מ"ט אמרו דלמ"ד דבעינן גדיל ופתיל אם עשה כולו גדיל פסול, הרי בתחילת עשייתו הי' בו גדיל ופתיל, ותו אף שעשה כולו גדיל יהא כשר מדין גרדומין, וכן הק' בכ' הגרי"ז לקמן ל"ט ב', ומבו' מדבריו דפשיט"ל דהכשירא דגרדומין הוא אף קודם שהטיל כל הד' ציציות.

**וכ"ה** מבו' גם בד' הביאוה"ל בסימן י"א ס"ד ד"ה יותר ארוך שכתב לדון דאם לאחר כריכת החוליא הראשונה וקשירתו הי' בו כשיעור, אף דאחר גמר הכריכה אין בו כשיעור, יש להכשירו מדין גרדומין, והרי דאף דעדיין לא הטיל את שאר הציציות יש בזה להכשירא דגרדומין, וכ"ה גם בדבריו בסימן י"ב ס"א (ד"ה שמא נפסק).

ז] **וצ"ע** דלמש"נ דד' ציציות דמעכבין זא"ז הוו חד חפצא דמצוה, וציצית אחת בפנ"ע לאו כלום היא, לכאו' הי' בדין דכ"ז שלא עשה את כל הציציות אכתי ליכא ע"ז תורת ציצית, ולא יהא בזה להכשירא דגרדומין.

**וי"ל** בזה בתרי גווני, חדא,דאף דכל ד' ציציות הוו חד קיום מצוה, וליכא קיום בפנ"ע בכל ציצית וציצית, וע"כ יש מקום לומר דב' מיני ציצית אין מצטרפין, מ"מ בעיקר החפצא דמצוה הוי כל חד חפצא בפנ"ע, ויש על כל ציצית תורת ציצית בפנ"ע, ול"ד לד' חוטין שבציצית דאין כל אחד חפצא בפנ"ע, וכל התורת ציצית היא בכל הד' חוטין יחד, וע"כ אף כשהטיל ציצית אחת יש בזה להכשירא דגרדומין.

**וי"ל** עוד, דאף אם כל הד' ציציות הוו חד חפצא, ואין על כל ציצית תורת ציצית בפנ"ע, מ"מ כיון דכל ציצית הויא עשייתה בפנ"ע, סגי בזה להכשירא דגרדומין, וצ"ע.[[5]](#footnote-6)

?עי' בתשו' לחכמי אשכנז וצרפת סימן ע"ח בתשו' ה"ר שמחה וה"ר שמואל, דליכא פסול תולמ"ה כשגמר עשיית הציצית הרביעית בהכשר, עיי"ש, ולהדיא דכל הציציות הוו חד חפצא דמצוה, - ועיי"ש לעיל שעמד בטעם הא דטלית שמטיל בה ד' ציציות בזאזח"ז, לא פסלינן ג' הראשונות משום תולמ"ה, אע"ג דארבעתן מצוה אחת, עיי"ש, - ונתבאר עוד בזה בסימן י"ח, עיי"ש.

ועי' אבנ"ז סימן ט' סק"ד ובסימן תס"ו סק"ד שכתב דד' ציציות הוי כל אחד עשי' לעצמו ורק דמעכבין זא"ז, ול"מ מה שגמר עשייתו בהכשר, ול"ד למש"כ בסימן תס"ו סק"ז לענין סיכוך דכל דהשלים שיעור הסיכוך אחר ההכשר שפיר דמי.

ועי' עוד בד' הב"י בסימן י' ס"ו בשם המהר"י אבוהב בביאור פלוגתת ב' הלשונות שבפירש"י בדין הטיל למוטלת, ובמש"כ הב"י שם לפרש בע"א, - ומדברי שניהם נלמד דכל ד' הציציות הוו חד חפצא דמצוה, וע"כ י"ל דעשיית הציצית הרביעית לצורך מבטלת לפסולא דתולמ"ה.

1. ובכ' הר"א שפירא שליט"א ראיתי להוכיח לזה ממש"כ בפירש"י לקמן מ' ב' לגירסת השטמ"ק והרא"ש בסימן י"ט בדין הטיל למוטלת, דאף דכל שהטיל ציציות אחרות ביטל את הראשונות, מ"מ כל שלא הטיל אלא ג' ציציות לא בטלו הראשונות, ורק כשהטיל את הרביעית בטלו הראשונות, עיי"ש, - ובע"כ מזה דד' ציציות הוו חד חפצא דמצוה, וציצית אחת בפנ"ע לאו כלום היא, וע"כ כ"ז שלא הטיל ד' ציציות, אכתי אין ע"ז תורת ציצית גמורה, וע"כ אי"ז מבטל את הראשונות. [↑](#footnote-ref-2)
2. ואמנם כ"ז הוא לפשטות ד' התרוה"ד דספיקו הוא כשעשה לג' כנפות ציצית ממשי ולכנף הרביעי ציצית מצמר, וכן פירש הארצוה"ח בסימן ט' סק"ה, - אך החזו"א בסימן ג' סקכ"ו פירש לדבריו כשעשה ג' חוטי הציצית ממשי והחוט הרביעי מצמר, ועיי"ש שכתב דאם עשה מקצת מד' הציציות ממשי ומקצתן מצמר י"ל דודאי מהני, עיי"ש, ולכאו' ספיקו תליא במש"נ. [↑](#footnote-ref-3)
3. ויש לדון עוד לפ"ז, לפ"מ דקי"ל דהתכלת אינה מעכבת את הלבן והטיל בב' כנפות ציצית דלבן ובב' כנפות ציצית דתכלת, אם יצא יד"ח ציצית, וגם יש לדון בגונא דאין לו תכלת אלא לציצית אחת, אם יש לו להטילה, או דכל דליכא תכלת בד' ציציות אינו מקיים מצות תכלת כלל, וד"ז תלוי בגדרי מצות לבן ותכלת, ויתבאר בעזה"י במקומו. [↑](#footnote-ref-4)
4. אמנם הנה בד' החמד משה שם סק"א, שהביא הפמ"ג שם לדבריו, מבו' שלא חילק בזה, ונקט לפ"ז דאף כשהוסיף לולב אחד או אתרוג אחד לא עבר בבל תוסיף, ותמה ע"ד המ"מ, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-5)
5. ונפ"מ בזה, לפ"מ שחידש הערול"נ בסנהדרין פ"ח ב', דאף דקשר עליון דאורייתא, מ"מ ל"ב שיקשור כל הד' חוטין יחד, ואף אם קשר כל חוט לעצמו שפיר דמי, אך מכ"ד נראה דלא כן, ונתבאר בסימן י"ד, עיי"ש, ויש להסתפק לפ"ז בגונא שקשר חוט אחד בפנ"ע ונפסק, אם יש בזה להכשירא דגרדומין, ולכאו' הוא תלוי בב' הדרכים שנתבארו, אך לכאו' ממה שמצינו לענין גרדומין דמין אחד מציל על חבירו, מבו' דאין דנים על כל חוט וחוט בפנ"ע, אלא דנים על כל החוטין יחד, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)