יד - כתובות י_ג ב_
קטגוריות: ש_ס / כה כתובות / כתובות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כתובות פ_ק / מ_מ

**י"ג ב' - אבל לחורבה דדברא דרוב פסולין אצלה אימא מודה לי' לר' יהושע, - עי' בחי' הגרע"א שהק' דהיאך היא נאמנת כנגד הרוב, הרי כיון דע"א אינו נאמן נגד חזקה ונקט הגרע"א דהוא משום דאין עדותו מועלת נגד הכרעת החזקה, כ"ש נגד רוב, וזהו לטעמי' דהנאמנות בסוגיין היא מדין ע"א, וכתב דהוא משום דהוי זה בידה שלא לזנות עם הפסולין, או דהוא משום די"ל דעיני' נתנה בזה ואין הרוב מתנגד לומר דודאי אותו שבא עלי' הוא מהרוב, וצ"ע אם היינו דבכה"ג ליכא כלל להכרעת רוב (וכ"נ בל' הגרע"א בתשו' ח"ה סימן פ"ה), או היינו רק דבכה"ג לא חשיב דעדותה נסתרת מהרוב, - והק' ע"ז דא"כ בראינו שנאנסה לא תהא נאמנת נגד הרוב, ועי' פמ"ג בכללי רובא וחזקה שכתב דבאמת בנאנסה במקום רוב פסולין אינה נאמנת מדינא, משום דאין ע"א נאמן כנגד הרוב, (והרי בלא"ה לדעת התוס' לקמן י"ד ב' אינה נאמנת בכה"ג, משום דליכא למימר בודקת ומזנה), וכתב די"ל דבמקום שיש ספק לפנינו ע"א נאמן נגד חזקה, דל"ש לומר אל תפסלנו מספק, דאדרבה כיון דהעד מעיד כן אי"ז ספק, וה"נ ע"א נאמן בנגד רובא דאיתא קמן, ועי' ש"ש ש"ו פ"ז שכתב מטעם אחר דע"א נאמן נגד רובא דאיתא קמן, - ועיי"ש שהביא ד' הרא"ש בסימן י"ח שכתב דכ"ה דהאשה נאמנת בטענת ברי כנגד רוב פסולין, ה"נ היא נאמנת כשטוענת נאנסתי נגד רוב דרצון, וכתב דזה ניחא רק לטעמא קמא, דנאמנותה כנגד הרוב הוא משום דהוי זה בידה שלא לזנות.**

**ובל' רש"י בד"ה מכשיר ולקמן י"ד ב' ד"ה אפי', מבו' דטעם ההכשר הוא משום החזקה, ועי' פנ"י לקמן שהק' דרובא וחזקה רובא עדיף, וכתב דהוא משום צירוף הברי, וי"ל דהוא משום דהברי מהני להעמיד החזקה כנגד הריעותא, וחזקה בלא ריעותא י"ל דעדיפא מרוב.**

**אין אתם מודים בשבוי' וכו', - עי' בחי' הגרע"א בתו"ד שנקט דהא דשבוי' אסורה הוא משום מעלה ביוחסין, וכ"ה בב"ש סימן ז' סק"א דהא דשבוי' אסורה אף דמדינא אין האשה נאסרת אלא בקו"ס, הוא משום מעלת יוחסין, והביא כן מד' המהרי"ק בשורש ק"ס, ובנובי"ת אהע"ז סימן ט"ז כתב דהא דאין השבוי' נאמנת בברי, הוא משום מעלת יוחסין, ולפ"ז ניחא דמדמי ר' יהושע דכ"ה דבשבוי' עבוד מעלה ביוחסין לאסרה, ה"נ במעוברת ובמדברת, - אך להני קמאי דמשום מעלה ביוחסין אין מוציאין אותה מבעלה, מוכח דשבוי' אי"ז משום מעלה ביוחסין, וכ"ה להדיא בד' הרא"ה, וכן הוכיח הגר"נ מסוגיית הגמ' לקמן נ"א ב' דמבו' דעיקר איסור שבוי' שייך גם בבעל ישראל, וצ"ב דא"כ מאי מדמי לה לשבוי'.**

**ועי' רא"ה דאף דמדמי ר' יהושע מדברת לשבוי', מ"מ ל"ה כשבוי' ממש, דהתם היינו אפי' בדיעבד, והכא אינו אלא לכתחילה משום מעלה ביוחסין, אך במעוברת הויא כשבוי' ממש, וכ"כ הרמב"ן והרשב"א לקמן י"ד א', וכתב הרמב"ן שם דבדיעבד מודה ר' יהושע דחלוק גוים מישראל דרוב גוים פרוצים בעריות, אבל לכתחילה אין אפוטרופוס לעריות, והיינו דמשום מעלה ביוחסין מדמינן לה לשבוי', - עו"כ הרמב"ן והרשב"א שם די"ל דאף במדברת ה"ה פסולה אף בדיעבד, וכתב הרמב"ן דהויא כשבוי', ומ' דלדרך זו גם בשבוי' הוא משום מעלת יוחסין, וצ"ע, ובד' הרשב"א שם מ' דלדרך זו אף מעוברת ברו"פ אינה אסורה אלא באשת כהן.**

**ובד' התוס' לקמן ע"ה ב' מבו' דאף במעוברת אין איסורה אלא משום מעלה ביוחסין, ושמא ברוב פסולין מודו דאסירא מדינא, וכמש"כ רבינו קרשקש בע"א, והוכיח כן מההיא דארוס וארוסתו דאסרינן לה אף לבעלה ישראל.**

**ומד' הרמב"ן והרשב"א שם מ' דגם הא דאסר ר' יהושע במעוברת ברוב פסולין אי"ז אלא מדרבנן דומיא דשבוי', וכ"כ הגרע"א בדו"ח ח"ב, ופירש דהוא משום דמדאורייתא ה"ה נאמנת, דאין הרוב מתנגד כ"כ לדברי', - אך בחי' הרשב"א קידושין ע"ג ב' כתב דברוב פסולין הוי ודאי ממזר מדאורייתא, וגם לר"ג הוי ממזר מדאורייתא כשלא בדקו את אמו, ובארוס וארוסתו שאני, דתלינן בארוס והו"ל כמחצה על מחצה, - אך י"ל דרק כשאומרת לכשר נבעלתי אין פסולה אלא מדרבנן, אך כששותקת ה"ה פסולה מדאורייתא, - וי"ל עוד דחלוק דין האשה מדין הולד, ובגמ' קידושין ע"ג א' מבו' דאף במחצה על מחצה אין הולד מותר מדאורייתא בישראל, אלא משום דספק ממזר מותר, (ומה"ט ה"ה מותר מדאורייתא אף בממזרת), ואכמ"ל.**

**השבתנו על המעוברת, - בפירש"י כתב דהוא תשובה גמורה ונצחת, ועי' ריטב"א שהק' דא"כ חזר בו ר"ג והא חזינן אמוראי דפסקי כר"ג ועבדי כוותי', ובשטמ"ק כתב דאע"ג דנצח אותם בטענה, מ"מ קבלתם אמת היתה ויחיד ורבים הלכה כרבים.**

**והתוס' כתבו דלדידן ניחא דאשה מזנה בודקת ומזנה ול"ד לשבוי', וכ"כ הרשב"א והריטב"א, - והאחרונים בכ"ד נקטו דהוא חזקה דהיא בודקת ומזנה, וה"ז מועיל להכשיר, וכ"נ בתשו' הרא"ש כלל פ"ב סימן א' ובתרוה"ד סימן שנ"ב, - אך בתשו' הגרע"א ח"ה סימן פ"ה בחי' רע"א עמ' קי"ב כתב דל"ה חזקה, ול"מ אלא דאין דברי' נגד הרוב, די"ל דלא היתה מרוצה להרוב משום דבודקת.**

**ועי' ש"ש ש"ב פט"ז שהק' דניחוש שמא נאנסה ול"ש למימר דבודקת ומזנה, וכתב עפי"ד הרא"ה דהוא משום דרוב רצון, והק' לפ"ד התוס' לעיל ט' א' דרוב רצון אינו אלא מדרבנן, וכתב דמ"מ כיון דלהצד דהוי ברצון אמרינן דבודקת ומזנה, ל"מ הרוב פסולין להכריע שנבעלה לפסול והו"ל כמחצה על מחצה, וה"ה נאמנת בטענת ברי, - ובתשו' הגרע"א שם כתב ע"פ דבריו, דאף דיתכן דנאנסה, מ"מ לא מיקרי ברי דידה נגד הרוב, וכ"כ הגרע"א בדו"ח ח"ב, וכתב די"ל עוד, דמדאורייתא ברי וחזקה לחוד מהני נגד הרוב, ורק מדרבנן בעינן לסברת בודקת, דהרי ל"ב לזה אלא דמה"ט ל"ד לשבוי', ובשבוי' הרי אי"ז אלא מדרבנן, ולגבי דרבנן חשיב אונס כרוב ולא חיישינן לאונס.**

**עי' רשב"א שכתב עוד, דאף אם אינה בודקת ומזנה, מ"מ כיון דמספק"ל אם לכשר או לפסול מפי' אנו חיים, משום דאית לה חזקה דגופה, אבל בשבוי' משום שבאי אתא בא לפסלה ולו אנו חוששין והוא פסול אצלה, וצ"ב, ועי' חזו"א סימן א' סקי"ב דהיינו משום דספיקא דשבוי' גרע כיון שהיא מסורה בידו והוא מסור ביד יצרו, - ועי' תוס' הרא"ש בשם הר"ש, דלדידן ניחא דאלים לן ברי ואפי' בחד ספיקא נמי מכשר, וצ"ע דאכתי קשיא משבוי' דאינה נאמנת בטענת ברי, ועי' משנת ר"א סימן כ"א וסימן כ"ב דבשבוי' פסלוה חכמים בודאי וע"כ ל"מ בזה טענת ברי. - ועי' תוס' וש"ר בגיטין פ"ט א' דמשמע דגם ר"ג מודה דאינה בודקת ומזנה, ורק אם טוענת ברי ה"ה נאמנת, וכ"ה להדיא בתוס' הרא"ש שם, ולכאו' אי"ז כד' התוס' בסוגיין.**

**אמר להן אין אפוטרופוס לעריות, - בפירש"י כתב דאין אתם יכולים להיות לה אפוטרופוס לומר לא נבעלה, וצ"ב דא"כ ל"ד לשבוי' דתלינן לנבעלה, - ובד' התוס' בע"א וש"ר מבו' דהא דאין אפוטרופוס לעריות היינו דתלינן דנבעלה.**

**והתוס' פירשו דאף דר' יהושע מודה דנאמנת לומר לא נבעלתי, מ"מ מדמה מדברת לשבוי' דה"ה בחזקת בעולה לענין דאינה נאמנת במיגו משום דיראה לומר, ובתוס' הרא"ש קידושין פ"א א' כתב, דכיון דאין אפוטרופוס לעריות, ה"ה יראה שמא אם תאמר לא נבעלתי לא יאמינו לה, וצ"ב דמ"ט תליא יראתה בדינא דשבוי'.**

**ותיפו"ל דהתם רוב פסולין אצלה והכא רוב כשרין אצלה, - בל' רש"י מ' דלא פריך אלא על הא דמדמי מדברת לשבוי', אך הא דמדמי מעוברת לשבוי' ניחא, וכ"ה מבו' להדיא בד' תוס' הרא"ש והריטב"א, וכ"ה משמעות ל' התוד"ה מסייע, אך המהרש"א שם נקט לא כן, ועי' שטמ"ק דהיינו דשבוי' דלא ידעינן אי נבעלה, אע"ג דרוב פסולין אצלה, ה"ה שקולה כמעוברת דכריסה בין שיני' ואע"ג דרוב כשרין אצלה, וכ"ה בל' רש"י לעיל דמעוברת הויא כשבוי' משום דאין לך פרוץ גדול הימנו דקחזינן שנתעברה ממנו.**

**ולדרך זו נמצא, דמש"כ התוס' דהא דלר"ג נאמנת הוא משום דבודקת ומזנה, הוא אף ברוב כשרין, וכ"כ המהרש"ל לקמן י"ד ב', וכן מוכח בפשוטו מסוגיית הגמ' שם, - אך לד' הש"ש והגרע"א שהובאו לעיל, ל"מ הא דבודקת ומזנה אלא כנגד רוב פסולין, ולדבריהם מוכח דברוב כשרין ל"ב להא דבודקת ומזנה. - ועיי"ש בש"ש שהוכיח כן, דאי נימא דאף ברוב כשרין הויא נאמנותה משום בודקת ומזנה, מ"ט אמרו לקמן י"ד א' דטעמא דר"ג הוא משום דאלים לי' ברי, ועוצ"ע דהתם מבו' דפלוגתייהו היא אם אלים לי' ברי, וכ"נ מהמבו' מכ"ד דהוא חדא פלוגתא עם פלוגתייהו לענין ממון, ולדרך זו הרי לר' יהושע דלית לי' להא דבודקת ומזנה, ל"ה נאמנת אף אם הי' מודה דאלים לי' ברי, שהרי אף לר"ג דאלים לי' ברי, אינה נאמנת אלא משום דבודקת ומזנה, וצ"ע.**

**מסייע לי' לריב"ל לדברי המכשיר מכשיר אפי' ברוב פסולין, - התוס' הק' דהתם בשבוי' כל פסולין והכא רוב, ותירצו דרוב ככל, - ועי' רא"ה שהוכיח מזה דהמכשיר מכשיר אפי' בכל פסולין, דכיון שנבעלה לדעתה מאמינין אותה במה שאומרת לכשר נבעלתי, ואמרינן דבההיא שעתא איקרי לה ואשכחה כשר, - ועי' רש"ש שהק' ע"ד התוס', דאף דבשבוי' כל פסולין, מ"מ הא דתלינן דנבעלה הוא מכח הרוב, ודמי שפיר לרוב פסולין, ולמשמעות ל' התוס' דקו' הגמ' הוא על הא דמדמי מדברת לשבוי', ניחא, דשבוי' להצד דנבעלה כל פסולין אצלה, ומשא"כ במדברת אף להצד דנבעלה ליכא אלא רוב פסולין.**

**והתוס' הק' עוד דסמוך מיעוטא לחזקה ואיתרע לי' רובא, ועי' ריטב"א דהיינו דאף דרוב ככל, מ"מ כיון דסמל"ח והוי כפלגא ופלגא ל"ד לכל פסולין, ותירצו דהוי כפלגא ופלגא ואסורה מספק, וצ"ב דאכתי מאי מדמינן לה לשבוי' דכל פסולין.**