חוקות הגויים קעט - קפ ט
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / חוקות הגויים קעח עד קפב

**­שיעורי הלכה**

*יורה דעה*

*סי' קעט, טו - יט. קפ, א*

**שיעור ט'**

**הדינים הנידונים:**

* אחיזת עיניים, ספר יצירה , השבעת שדים, עריכת שולחן בליל מילה, לקטר עשב.
* מהי כתובת קעקע וצורת עשייתה
* דוקא אותיות או ציור או אף רושם בעלמא.
* כתיבה בדיו בלא שרט.
* איפור קבוע.
* היה עליו כתובת קעקע אם מחוייב להסירה.

**חוקות הגויים – כתובת קעקע**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**השיעורים נמסרים במוצש"ק בית הכנסת 'בית תפילה' נוה יעקב ירושלים**

**[סעיף טו]** אוחז את העינים אסור, וע"י ספר יצירה מותר. **אפילו לעשות מעשה.**

## אחיזת עיניים

האוחז את העיניים, עי' בש"ך (ס"ק יז) שגם ע"י קלות הידיים אסור, והחכ"א (כלל פט דין ו) חשש לאיסור תורה, וכבר נתבאר לעיל (שיעור ה).

## לעשות ע"י ספר יצירה

וע"י ספר היצירה, עי' בש"ך (ס"ק יח) שהביא את הלבוש שכתב שבזה"ז אסור לעשות אפילו לצורך מצוה, והסכים עמו שלמעשה אסור להשתמש עם שמות הקודש.

[סעיף טז] מעשה שדים אסור, ויש מי שמתיר לישאל בהם על הגניבה. **הגה: וכיוצא בזה. וע"י השבעה שמשביע אותם ע"י שמות יש מתירין בכל ענין, מ"מ רוב העוסקים בזה אינן נפטרים מהם בשלום, על כן שומר נפשו ירחק מהם.**

## השבעת שדים

וברדב"ז בתשובה (ח"ג סי' תה) הביא דעות בזה איך שרי ואיך אסור, ולמעשה מסיק שם דירא שמים יתרחק מהכל, וגם הרמ"א כתב שלא יתעסק בזה שמסוכן הוא.

[סעי' יז] הנוהגים לערוך שלחן עם מיני מאכל בליל המילה ואומרים שהוא למזל התינוק, אסור **(ועיין לעיל סוף סימן קע"ח)**.

## עריכת שולחן בליל המילה

והוא מרבינו ירוחם ושם מבואר שהוא בכלל העורכים לגד שלחן (ישעיה סה יא). אכן כל האיסור זה דוקא אם עורכים את השולחן ואין אוכלים, שאז נראה שעושה לשם ע"ז, אבל אם אוכלים מהמאכלים אין איסור.

[סעיף יח] לקטר הבית בעשב שיש לו ריח טוב, יש מי שאוסר, אא"כ עושה כן כדי להסיר ריח רע.

## לקטר הבית בעשב

הטעם שאסור משום שנראה שמקטיר לשד, והרי מי שמקטיר לשד יש בזה איסור ע"ז. ויל"ד אם בזה"ז זה שייך, שהרי אין מי שבקי בזה, ואין רגילות שיעשו כן, ולמה שיחשדוהו. ואם עושה בשביל ריח טוב שרי, ונראה דשרי אף כשאין שם דוקא ריח רע, אלא שעושה כן כדי להנות מהריח מותר, ורק אם עושה כן סתם אז יש חשש שנראה שמקטיר לשד.

סי' קפ

[סעיף א] כתובת קעקע, היינו ששורט על בשרו וממלא מקום השריטה בחול או דיו או שאר צבעונים הרושמים.

## אם קודם כותב ואח"כ שורט או להיפך

רש"י (מכות כא.) כתב שכתובת קעקע היינו שהוא כותב תחילה על בשרו ואח"כ שורט, ונכנס הצבע בין העור לבשר ונראה שם כל הימים. אבל הרמב"ם (ע"ז פי"ב הי"א) כתב להיפך, שבתחילה שורט בשרו ואח"כ ממלא מקום השריטה בדיו. והב"ח עמד על חילוק זה, וכתב שאין מחלוקת בין רש"י להרמב"ם ושניהם מודים שזה וזה אסור. וכ"כ הש"ך. אמנם במנחת חינוך (מצוה רנג) הביא כמה אחרונים שסוברים שלדעת הרמב"ם דוקא אם שרט ואח"כ כתב חייב, אבל אם כתב ואח"כ שרט אינו חייב.

## להאבן עזרא האיסור הוא רק במת אבל ש"ר חולקים

ולשון הפסוק (ויקרא יט, כח) ושרט לנפש לא תתנו בבשרכם וכתובת קעקע לא תתנו בכם, וכתב באבן עזרא (שם) ששרט לנפש היינו על גוף המת, ושיש מפרשים שגם כתובת קעקע אסור דוקא כשעושה כן על מת. אבל שאר הראשונים חולקים עליו, דאיסור כתובת קעקע אינו דוקא על מת, ואינו דבוק לתחילת הפסוק.

## אם דוקא אותיות או צורה או גם שאר רושם

ומבואר במשנה (מכות שם) שדעת ר"ש שכל האיסור הוא דוקא אם כותב שם של ע"ז, ובבית יוסף הביא בשם רבינו ירוחם שיש שפסקו כר"ש, אכן דעת כל הפוסקים דלא כר"ש, וכן ברמב"ם (שם) מבואר שאי"צ דוקא לכתוב שם של ע"ז, והכל אסור. וביאר הרמב"ם האיסור של כתובת קעקע, שכן היה מנהג עובדי עבודה זרה לעשות כתובת קעקע כדי שידעו שהוא מכור לע"ז ומורשם לעבודתה.

ובחינוך (שם) נראה שכל האיסור הוא דוקא אם עושה צורת אות. אבל ברמב"ם (שם) לא כתב כן, אלא כתב כל רושם אסור. ועי' במנחת חינוך שהביא בשם היד הקטנה דמ"מ צריך שיהא איזה רושם ולא שריטה בעלמא, אלא דמסיק דצ"ע אם יש להקל בזה, כיון שהוא איסור תורה והראשונים סתמו בזה. ובאמת יש ראיה שאי"צ שיהא רושם, דהא באפר מקלה מבואר בגמרא (מכות שם) שהיה ראוי להיות אסור אי לאו דמכתו מוכחת עליו, ואיזה ציור יש ע"י האפר מקלה, וא"כ עכ"פ מדרבנן אסור. ועי' רע"א בגליון על הרמב"ם שכתב בשם המוצל מאש (סי' נא) שהוא ספק מה השיעור של כתובת קעקע האסורה, אם הוא בכל שהוא או שכיון שהאיסור הוא כתובת א"כ יש בזה שיעור כתיבה של ב' אותיות.

## אם יש חשש בכתיבה בדיו בלא שרט

ויש לדון אם שרי לכתוב בדיו על ידו כשאינו עושה שרט, דלשון המשנה 'כתב ולא קעקע, קעקע ולא כתב, אינו חייב'. ודייק במנחת חינוך (שם) דמשמע שיש איסור, רק אינו חייב מלקות. וגם הרמב"ם כתב על זה שהוא פטור, ומשמע שאסור עכ"פ מדרבנן. ועי' במנחת חינוך שהביא ראיות לאסור אף בכתב ולא שרט, וכן הביא מהתוס' בגיטין (כ: ד"ה בכתובת) וכן הוא בבית שמואל (אבהע"ז סי' קכד ס"ק טז). ולכאורה לפי"ז יהיה אסור לכתוב על ידו שום דבר בדיו.

## דוקא כתיבה המתקיימת לעולם או לימים רבים

מיהו כתב המנחת חינוך שכל האיסור מדרבנן שייך דוקא אם כותב באופן שלא ימחק לעולם, כמו שמבואר ברש"י (במכות שם) שכתובת קעקע הוא שנראה עליו כל הימים, וא"כ אם כותב בדיו ועתיד לימחק אין בזה חשש. מיהו בנימוקי יוסף (מכות ד:) פירש שכתובת קעקע ניכרת ימים רבים, וא"כ לדבריו יהיה חומרה שלא לכתוב על גופו בדיו שמשאיר סימן לימים רבים, אף אם אי"ז לעולם. אולם בדיו רגיל לא חשיב עומד לימים רבים.

## י"א שגם להאוסרים שרט בלא דיו, דיו בלא שרט שרי

אמנם בשבט הלוי (ח"ג סי' קיא) כתב שכל האיסור מדרבנן שייך רק אם ממלא בדיו מקום שכבר יש בו שרט, אבל אם כותב סתם על ידו, ואין שם שרט אין איסור כלל. וכן מסיק בפתשגן הכתב (להגר"ח קנייבסקי שליט"א סי' יח), שכתב לדון אם יש איסור משום מראית העין וכמו שנראה בדברי התוס' בגיטין (כ: ד"ה בכתובת), די"ל שהתוס' אסרו דוקא בשורט בלא כתב, עשה השריטה בצורת אות וכדומה, שאז נראה שעומד לעשות איסור, אבל לכתוב על גופו בדיו גם התוס' מודים שאין איסור.

## איסור כתובת קעקע הוא איסור עשיה או שלא יהא בגופו

ועיין עוד שם (בסי' ג) שביאר שאיסור כתובת קעקע אין יסודו שהתורה לא רצתה שיהיה כתובת על בשרו, אלא האיסור הוא עשיית הכתובת קעקע, ועיי"ש שהאריך, וממילא ביאר שמדאורייתא האיסור דוקא אם עשה את שתיהם גם שרט וגם כתיבה, אבל אם עשה אחד מהם כגון שהיה שם כבר שרט והוא בא וכתב אינו אסור מהתורה, אף שנעשה כאן כתובת קעקע גמורה. וכן להיפך אם היה כתב והוא בא ושרט אינו אסור מהתורה. אלא שזה אסור מדרבנן לכתוב במקום שכבר יש שרט או לשרוט במקום שיש כתב. אבל לעשות רק אחד מהם אינו אסור אפילו מדרבנן. אכן בתוס' בגיטין שם משמע שיש איסור בשרט בלא כתיבה, וכ"כ בשבט הלוי לאסור שרט בלא כתיבה, אבל כתב שבדיו בלא שרט אין איסור.

## לעשות איפור קבוע

אכן יש שהביאו בשם הגריש"א, שחשש באיפור קבוע משום כתובת קעקע. ויש לחלק בזה, שאם הוא צבע שע"ג העור, לכאורה אף אם הוא לזמן מרובה אין בזה כל כך חשש, דאמנם המנחת חינוך כתב שיש איסור אף בדיו לבד, מ"מ הא ס"ל שאין איסור אלא אם מתקיים לעולם, ואף שבנימוקי יוסף מבואר שאם מתקיים לזמן מרובה ג"כ חשיב כתובת קעקע ואי"צ לעולם, מ"מ הא הפוסקים פקפקו בדברי המנחת חינוך, ודעתם שבדיו בלא שרט אין איסור אפילו מדרבנן. ועכ"פ אם אי"ז לזמן רב בודאי אין איסור, ולכך איפור שמחזיק כשבוע, ברור שאין בזה חשש כלל. אכן אם עושים את האיפור ע"י החדרת צבע מתחת לעור, בזה בודאי יש חשש, דאף אם עושין כן בלא שרט מ"מ יש לאסור מדרבנן, דחשיב ככתב במקום שרט משום שהוא מתחת העור, ואף שאינו צורת אות, הא נתבאר לעיל שיש בזה מחלוקת ויש סוברים דלא בעינן שיהא דוקא צורת אותיות.

## אם יש לאסור בדיו בלא שרט מדין חצי שיעור

ובעיקר הדין בכתב ולא שרט או להיפך, הגרי"פ על הרס"ג (ל"ת ל') כתב שיש לאסור מדין חצי שיעור. אמנם יש בזה נידון גדול באחרונים אם שייך בזה איסור חצי שיעור, דיש לומר שכל איסור חצי שיעור הוא דוקא כשעושה איסור רק שמחסר בשיעורו, אבל כשעושה חצי מעשה העבירה, כגון כאן שהעבירה היא דוקא ע"י שני תנאים גם השרט וגם הכתב, בזה לא שייך איסור חצי שיעור. וכן כתב ביד יהודה (סי' פז סק"א) והוכיח מכתב אות אחת בשבת שאינו אסור אלא מדרבנן ואין בזה איסור חצי שיעור. אכן במשנ"ב (סי' שמ סק"ג) כתב לגבי גוזז שאסור בב' שערות, שאם גזז שערה אחת יש בזה איסור חצי שיעור. ועי' גם בגליון רע"א להלן סעי' ט' שכתב כן.

[רק דלכאורה יש חילוק בסברא בין כשעושה מעשה שלם מצד עצמו רק שלא השלים את האיסור, כגון בגזז שערה אחת, שגזיזת השיער היא מושלמת, רק שבשביל להתחייב בעינן שתי שערות. אבל מלאכה שכל האיסור הוא רק בעושה כמה תנאים, כל שלא עשה את כל חלקי האיסור אין טעם לאסור עליו, וכמו שמי שבישל בשר בפני עצמו, הרי בודאי אינו עובר בזה חצי שיעור של בשר בחלב, וא"כ ה"נ אם האיסור מה"ת הוא דוקא 'שרט וכתב', אין טעם לחייבו בשרט בפני עצמו או בכתיבה בפני עצמה, ואין כאן אפילו התחלת איסור. ודמי למעביר ב' אמות ברה"ר שמותר אפילו מדרבנן ואין בזה משום חצי שיעור].

## אם כבר יש עליו כתובת קעקע אם מחוייב להסיר

והנה מי שיש עליו כתובת קעקע, לכאורה ראוי שיעשה מה שיכול כדי להסיר את הכתובת, דהא מבואר ברמב"ם שע"י כתובת קעקע הוא מראה בעצמו שהוא עבד לע"ז, וא"כ מסתברא שראוי להסיר. ועי' במנחת חינוך במוסך השבת (פרשת יתרו מצוה לב, סוף אות לה) שכתב שהמוחק כתובת קעקע בשבת הוי כמתקן כיון שאינו נכון שיהיה על בשרו. מיהו אם עשו עליו כתובת כדי שלא יברח, שאין איסורו אלא מדרבנן, כמבואר במנחת חינוך (שם אות ו) שכל שאין כוונתו לשם ע'ז הוי מדרבנן, ועוד דהוי דבר שאינו מתכוין, בזה אין חיוב להסיר [ולכך אלו שהיו בשואה אין חיוב להסיר את הכתובת].

ולדעות שיש איסור לעשות שרט בבשרו אף בלא כתב, יש לדון איך יהיה מותר להסיר את הכתובת קעקע, והרי עי"ז עושה שרט בעצמו.