תפילין בחול המועד
קטגוריות: ש_ס / כב מועד קטן / חול המועד - הרב מאיר ויליג

בענין הנחת תפילין בחול המועד

פטור תפילין בשבת

איתא בגמ' בעירובין דף צו. "רבי עקיבא אומר יכול יניח אדם תפילין בשבתות וימים טובים, תלמוד לומר 'והיה לך לאות על ידך' מי שצריכין אות, יצאו אלו שהן גופן אות".

ומבואר דהטעם שאין מניחין תפילין בשבת ויו"ט הוא משום דהן גופן אות.

והאות בשבת ע"כ הוא האיסור מעשיית מלאכה, שהרי אין בשבת עוד מצוה חיובית.

מהו האות ביו"ט שפוטר מתפילין

כתב השו"ת הרשב"א [ח"א סי' תרצ] "ולענין הנחת תפילין בחולו של מועד ששאלת מה דעתי. אני סובר שאין מניחין שגם הם אות, שהרי חולו של מועד אסור בכל מלאכה שאינה מלאכ' האבד. ומלאכה דאורייתא היא במועד דכולהו תנאי מייתו לה מקרא בחגיגה. וכן מוכיח גם כן בשילהי שמעתא דפרק קמא דעבודה זרה. וכן דעת רבותינו בעלי התוספות[[1]](#footnote-1) וכן דעת הראב"ד ז"ל. אף על פי שהתירו לכתוב אותם לעצמו בחולו של מועד וכן אנו נוהגין."

ומבואר דס"ל דגם ביו"ט האות שפוטר אותנו מהנחת תפילין הוא האיסור מלאכה. וממילא כתב דבחוה"מ דכיון שהאיסור מלאכה בחה"מ מדאורייתא, פטורין מן התפילין.

אמנם עי' בתוס' במנחות דף לו: ד"ה יצאו, שכתבו "יצאו שבתות וימים טובים שהן עצמן קרויין אות. לא משום דאסירי בעשיית מלאכה דאפי' חולו של מועד דשרי בעשיית מלאכה איכא אות בפסח דאסור באכילת חמץ ובסוכות דחייב בסוכה."

ומבואר דס"ל דלא כדעת הרשב"א הנ"ל, אלא אפי' א"ת שהאיסור מלאכה בחוה"מ אינו מדאורייתא, אכתי איכא אות מטעם דאסור לאכול חמץ, או שחייב בסוכה, ולכן פטור מן התפילין.

וכן היה ס"ל להתוס' בעירובין דף צו. ד"ה ימים, שכתבו "לכאורה אין להניח תפילין בחוה"מ שא"צ אות דאסור במלאכה בדבר שאינו אבד.

ועוד דחייב בסוכה בחג ובפסח אסור באכילת חמץ. וכן פסקו בהלכות גדולות."

אמנם התוס' שם כתבו אח"כ "אבל בירושלמי [פ"ג דמו"ק ה"ד] משמע דצריך להניח, דגרס ההוא גברא דאבד תפילין, אתא לקמיה דרב חננאל שדריה לקמיה דרבה בר בר חנה אמר ליה לספרא זיל הב ליה תפילך ואת כתוב לך דתנא כותב אדם תפילין לעצמו. אתא לקמיה דרב א"ל זיל כתוב ליה להדיא. מתני' פליגי עליה דרב כותב אדם תפילין לעצמו אבל לאחרים לא? רב פתר להניח. פירוש, מעמיד המשנה שרצה להניח לאחר המועד אבל לצורך המועד יכול לכתוב אף לאחרים. וכן עמא דבר."

וכן התוס' במנחות הביאו בסוף דבריהם דמשמע מהירושלמי דיש להניח תפילין בחה"מ.

ומשמע לכאורה דמכח הירושלמי הנ"ל חזרו בהם לומר שהפטור מתפילין תלוי רק באיסור מלאכה, ולא במצות סוכה ואיסור אכילת חמץ.

וכן מפורש ברא"ש הל' תפילין סי' טז, וז"ל "יצאו שבתות וי"ט שהן עצמן אות. לאו משום דאסירי בעשיית מלאכה, דאף בחול המועד דשרי מדאורייתא איכא אות בפסח דאסור באכילת חמץ, ובסוכות דחייב בסוכה.

ומיהו בפרק בתרא דמו"ק משמע דבחול המועד חייב בתפילין וכו'.

ועוד ראיה מירושלמי דפ' בתרא דמועד קטן חד גברא אבד תפילין וכו'.

הילכך מסתבר לפרש גמרא דידן דלא פליג אירושלמי ונפרש י"ט דומיא דשבתות דאות שלהם היא שמירת שבת מעשיית מלאכה."

אמנם אכתי דברי התוס' בעירובין הנ"ל צ"ב, דכיון דמשמע מתחילת דבריהם דס"ל דיש איסור מלאכה בחוה"מ מדאורייתא, וכדעת הרשב"א הנ"ל, א"כ איך כתבו בסוף דבריהם דצריך להניח תפלין בחוה"מ?

וצ"ל דס"ל דכיון שיש היתר מלאכה עכ"פ לצורך דבר האבד וכו', ממילא אין כאן אות[[2]](#footnote-2).

וכן מצאתי בהדיא בשו"ת הרא"ש [כלל כג ס"ג] וז"ל "דוקא שבת ויום טוב מיקרו אות, שאסורין בכל מלאכה וקרויין מקרא קדש. וכל שכן לרבינו תם ז"ל, שפירש שאיסור מלאכה של חול המועד בדבר שאינו אבד אינו אלא מדרבנן, דהשתא ליכא אות מדאורייתא."

ומצאתי שיטה שלישית בענין הנ"ל. והוא דעת הרמ"ע מפאנו בסי' ק"ח שכתב "ובאמת טועים כל האומרים שהאות הוא אסור מלאכה וכן סוכה ואסור חמץ."

אלא כתב שם ד"לענין תפלין לאו באסור מלאכה, תליא מלתא אלא בקדושת היום תליא מלתא, תדע שבה"ג סובר מלאכת חול המועד דרבנן והוא אמר בפירוש שאסור להניח בו תפלין."

יישוב דעת הרשב"א מקושית התוס' מהירושלמי הנ"ל

צ"ע מה יענה השו"ת הרשב"א הנ"ל על הראיה שהביאו התוס' מהירושלמי הנ"ל דצריך להניח תפלין בחוה"מ?

ושמעתי מדודי הגאון ר' מרדכי וויליג שליט"א די"ל שהירושלמי לשיטתיה דס"ל דמלאכת חוה"מ דרבנן, וכמו שכתב הטורי אבן בחגיגה דף יח. [הובא לעיל]. אבל הבבלי חולק ע"ז כדמשמע בחגיגה דף יח. ועוד מקומות, ולכן להלכה ס"ל להרשב"א דאין להניח תפלין בחוה"מ[[3]](#footnote-3).

ועי' באליה רבה בסי' ל"א סק"ב.

לדברי הפוטרים האם יש איסור בהנחתם

עי' בבית יוסף בסוף סי' ל"א בשם רבי שמעון בר יוחאי שכתב דאסור להניח תפילין ביו"ט וחול המועד. והוסיף דהעושה כן בר קטולא הוא, ע"ש..

ומבואר שם דיש איסור בעצם להניח תפילין בחוה"מ, ע"ש הטעם, ולא מטעם גזירה דרבנן.

אבל התוס' בביצה דף טו. ד"ה הכי, כתבו "תפלין, נהי דשבת ויום טוב לאו זמן תפילין הן, מכל מקום ליכא איסורא להניחן."

ועי' בב"י בסי' ש"ח שכתב דגם דעת רש"י והר"ן בביצה שם כדעת התוס'.

אמנם כתוב בגמ' בסנהדרין דף סח. "תניא כשחלה רבי אליעזר נכנסו רבי עקיבא וחביריו לבקרו, הוא יושב בקינוף שלו והן יושבין בטרקלין שלו. ואותו היום ערב שבת היה, ונכנס הורקנוס בנו לחלוץ תפליו. גער בו ויצא בנזיפה. אמר להן לחביריו כמדומה אני שדעתו של אבא נטרפה. אמר להן דעתו ודעת אמו נטרפה, היאך מניחין איסור סקילה ועוסקין באיסור שבות."

ומבואר בהדיא דהא דחלץ תפיליו לפני שבת הוא התעסקות באיסור שבות. והיינו כמש"כ רש"י שם "לחלוץ תפיליו. של אביו, דקסבר שבת לאו זמן תפילין הוא, ואסור להניחן שמא יצא בהן לרשות הרבים[[4]](#footnote-4)."

ולכאורה אין זו סתירה כלל למש"כ התוס' בביצה הנ"ל, שהרי התוס' מיירי ביו"ט, וביו"ט י"ל דלא שייך גזירה שמא יצא עם התפילין לרה"ר, די"ל דאין בזה איסור הוצאה מטעם מתוך, דיתכן שיש בהוצאה זו עכ"פ צורך קצת[[5]](#footnote-5).

ובחול המועד בלי ספק יש להתיר ללבוש תפילין, כיון שודאי לא שייך לגזור אטו הוצאה בחול המועד.

ועי' בטור בסי' ל"א שכתב "חולו של מועד יש מסתפקין בו אם הוא זמן תפילין ומניחין אותן בלא ברכה. וא"א הרא"ש ז"ל היה מניחן ומברך עליהן."

ומשמע לכאורה דאין שום צד איסור דאורייתא להניח תפילין בחוה"מ, ולכן יש להניחן בלא ברכה מספק[[6]](#footnote-6).

אמנם יתכן דבשבת אכתי יש איסור דרבנן מטעם שכתב רש"י בסנהדרין הנ"ל.

ולמעשה, הבית יוסף בסי' ש"ח כתב בהדיא דאין שום איסור להניח תפילין בשבת ויו"ט, ולכן מותרין הם בטלטול.

אבל בסי' ל"א כתב הבית יוסף, וכן פסק בשו"ע שם, דאסור להניח תפילין בשבת ויו"ט וחוה"מ מטעם הזוהר הנ"ל.

וכבר תמה עליו המג"א בסי' ש"ח ס"ק י"א דיש סתירה בדבריו.

ועי' בבי' הגר"א בסי' ש"א סוף ס"ז שכתב דרק יש איסור בשבת להניח תפילין כשמכוין לשם מצוה, ומטעם בל תוסיף.

ומדייק מזה הביה"ל בסי' ל"א ד"ה היה, דס"ל דאפי' איסור דרבנן לא שייך כשמניח תפילין שלא לשם מצוה[[7]](#footnote-7).

ולמעשה כתב המשנה ברורה בסי' ש"ח ס"ק כ"ד דצריך להחמיר דאסור להניח תפילין בשבת ויו"ט, וממילא אסור לטלטלם עכ"פ שלא לצורך גופם ומקומם.

ומשמע דס"ל להחמיר כדעת הזוהר דאסור מעיקר הדין. ומבואר דס"ל דהרמ"א בסי' ל"א מודה להשו"ע להחמיר כדעת הזוהר. אלא דס"ל להרמ"א בסי' ל"א דבחוה"מ ליכא אות ולכן חייבין בתפילין. אבל בשבת ויו"ט דאיכא אות, ודאי אסור להניחן[[8]](#footnote-8).

איך פוסקים לדינא

ולהלכה כתב הבית יוסף בסי' ל"א דכיון שבתלמודא דידן לא נתבאר דין זה בפירוש, ואיתא בהדיא במדרש הנעלם לשיר השירים בשם רבי שמעון בר יוחאי דאסור להניח תפילין בחוה"מ, מי יערב לבו לגשת לעבור בקום עשה על דברי רשב"י המפליג כ"כ באיסור הנחתן.

וכ"כ בשו"ע שם סעי' ב' "בחוה"מ גם כן אסור להניח תפילין מהטעם הזה בעצמו שימי חול המועד גם הם אות.[[9]](#footnote-9)"

והרמ"א כתב שם דחייבין להניח תפילין בחה"מ, דדעתו להכריע בודאי כדעת הרא"ש דחייב להניח תפילין בחוה"מ.

ובביאור דעת השו"ע דס"ל דבחוה"מ פטור מן התפילין כתב המג"א בסק"ג[[10]](#footnote-10), דס"ל דכיון שיש מצות סוכה ואיסור אכילת חמץ, גם זהו אות שפוטרו ממילא מלהניח תפילין.

וכתב המג"א שם דדעת הרמ"א שם כמסקנת הרא"ש דהאות תלוי רק באיסור מלאכה, והרי בחוה"מ כיון שמותרין בעשיית מלאכה ליכא אות.

ובדעת המג"א אינו ברור אם כוונתו לומר שהאיסור מלאכה בחוה"מ אינו אלא מדרבנן, וכדעת הרא"ש. או דכוונתו כדעת התוס' בעירובין דס"ל לכאורה דכיון שמותרין בעשיית מלאכת דבר האבד וכדו', ממילא אין אות מצד איסור מלאכה.

אמנם המשנה ברורה שם בסק"ו הוסיף דס"ל להרמ"א ד"כיון שמותרין בעשיית מלאכה מן התורה, ליכא אות."

ומבואר דס"ל דדעת הרמ"א להכריע כדעת הרא"ש דאין איסור מלאכה בכלל בחול המועד מן התורה.

ועי' בפמ"ג בסי' ל"א משב"ז סק"א שכתב די"ל דהשו"ע ס"ל דמלאכה בחוה"מ אסורה מן התורה, משא"כ לדעת הרמ"א. ולעולם רק איסור מלאכה חשיב אות.

אמנם ציין שם לדברי המג"א בסי' תקל סק"א שכתב בדיוק להיפוך, שלדעת השו"ע האיסור מלאכה בחוה"מ אינו אלא מדרבנן, משא"כ לדעת הרמ"א שם האיסור מלאכה מדאורייתא.

ולכאורה לדעת המג"א שם בדעת הרמ"א צ"ל דלא כמשמעות המשנ"ב בסי' לא. אלא צריך לפרש בדעת המג"א כאן דלדעת השו"ע האיסור מלאכה בחוה"מ אינו אלא מדרבנן, ואפ"ה פטור מן התפילין מטעם סוכה וחמץ. והרמ"א ס"ל דיש איסור מלאכה מן התורה בחוה"מ, ואפ"ה חייבין בתפילין כיון שהותרה מלאכת דבר האבד וכדו' אין כאן אות מצד איסור מלאכה. ודוק

1. אולי הכוונה לתוס' בעירובין דף צו., דאילו התוס' בחגיגה דף יח. ס"ל דמלאכה בחוה"מ אסורה רק מדרבנן. [↑](#footnote-ref-1)
2. וכן צ"ל בדעת רש"י, שהרי רעק"א בשו"ע סי' ל"א מדייק מרש"י בסוכה דף מא: ד"ה מצות, דס"ל דחייב להניח תפילין בחוה"מ. והרי רש"י ס"ל דאסור לעשות מלאכה בחוה"מ מדאורייתא, וכמו שכתב הביה"ל בסי' תק"ל.

   וע"כ כדברינו דכיון שעכ"פ מלאכת דבר האבד וכדו' מותר, ממילא אין כאן אות מצד איסור מלאכה. [↑](#footnote-ref-2)
3. וכן משמע בהדיא מדברי הבית יוסף בסוף סי' ל"א, דאע"פ שמפורש בירושלמי דחייב להניח תפילין בחוה"מ, יתכן שהבבלי חולק על הירושלמי בזה, ע"ש היטב. [↑](#footnote-ref-3)
4. וכן ציין המג"א בסי' ש"ח ס"ק י"א להגמ' בסנהדרין שם להוכיח דיש איסור להניח תפילין בשבת מטעם הנ"ל. [↑](#footnote-ref-4)
5. אח"כ ראיתי שכעי"ז כתב השאגת אריה בסי' מב. [↑](#footnote-ref-5)
6. ומצד בל תוסיף כתב שם המג"א בסק"ב דכיון שעושה כן משום ספיקא, לא שייך בל תוסיף. [↑](#footnote-ref-6)
7. וצ"ע מה יענה הגר"א על הגמ' בסנהדרין הנ"ל שכתב בהדיא דיש איסור דרבנן להניח תפילין בשבת. ולכאורה אין הכוונה שם לבל תוסיף, שהוא איסור דאורייתא. אלא הכוונה לגזירה דרבנן, כמו שפי' רש"י שם. [↑](#footnote-ref-7)
8. ובשעת הדחק כתב הביה"ל ריש סי' ל"א דאפשר להקל לענין טלטול בשבת, שהרי יש פוסקים דס"ל דאין כאן איסור להניחן בשבת ויו"ט בכלל. [↑](#footnote-ref-8)
9. ולכאורה כוונת הבית יוסף הוא דכיון שיש כאן ספק חיוב להניח תפילין בחוה"מ, ועל הצד שפטור יש איסור חמור של הזוהר, ממילא זהו סיבה לא להניח תפילין אע"פ שיש כאן ספק ביטול עשה דאורייתא.

   אמנם ראיתי בשו"ת בית יוסף סי' א' בשם דודו ר' יצחק קארו דבכל מקום שיש מחלוקת בתלמוד בבלי והכרעה בדברי חכמי הקבלה, דברי חכמי הקבלה מכריעים את הדין. ולפי"ז יש כאן הכרעה ודאית של השו"ע דפטור מן התפילין בחוה"מ. [↑](#footnote-ref-9)
10. והט"ז שם בסק"א, והמשנ"ב בסק"ו. [↑](#footnote-ref-10)