רנג שיעור ב-ג
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רנג ורנז - שהיה והטמנה

# שיעורי הלכה

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

##### הלכות שבת

##### **שהייה והטמנה**

##### סימן רנג סעיף א

##### שיעור ב-ג

* **.**

**גדר גריפה וגדר קטימה**

א] [סעיף א' – המשך] **....ואסור להשהותו עליה אלא א"כ גרף דהיינו שהוציא ממנו כל הגחלים או קטם דהיינו שכסה הגחלים באפר למעט חומם.** ביאור הגריפה. נחלקו הראשונים מהו גריפה, דעת הר"ן (שבת טו: בדפי הרי"ף ד"ה עד) כדעת הבעה"מ (שם טז:) שגורף הגחלים לצד אחד, ודעת הרמב"ם (פ"ג ה"ו) שמוציא כל הגחלים לחוץ וכן פסק השו"ע. ובגדר קטימה, כתב המ"ב (ס"ק יד) "שכיסה הגחלים: היינו כל הגחלים, ואין צריך לקטום עד שאין ניכר שם אש כלל, רק בכסוי אפר כל שהוא מלמעלה על פניהם סגי".

**כיסוי חצובות הגז שלנו ע"י פח (בלע"ך)**

ב] ודנו הפוסקים בכריים גז שלנו אם מהני להניח על גביה פח לכסות האש, שיחשב עי"ז לקטום. ורוב הפוסקים ס"ל דהוי קטום, ומדמים דבר זה להא דאיתא לקמן ס"ג בדין קדירה ריקנית, דחשיב כגרוף וקטום ע"י ההפסק בינה לבין האש. וכתב שם המשנ"ב (ס"ק פא) דלפ"ז יש להתיר בתנור שהאש בתוכו, ליתן הקדירה למעלה על גג התנור, דגג התנור מפסיק בין הקדרה ובין האש, אכן הביא ממהרי"ל דצריך להפסיק שם על המעזיבה באיזה עץ או דף להכירא וישים הקדירה עליה, וכן משמע בסוף הסי' ברמ"א". ומבואר דכל שיש הפסק ומחיצה בין האש לקדירה חשיב כגרוף וקטום, וא"צ שהאש עצמה תהיה קטומה. וא"כ ה"ה כסוי פח המבדיל בין האש לקדירה, מועיל להחשיב כקטום.

אמנם דעת החזו"א (לז, יא) דכיסוי פח אינו מועיל, והוכיח מרש"י (שבת לז.) דדרכם היה להניח על כירה כיסוי מלמעלה, ואעפ"כ הצריכו בזה גרופה וקטומה. וביאר דלא דמי לדין קדירה ריקנית, דהתם מתמעט החום הרבה עי"ז ולכך דמי לקטום, אבל כל שלא מתמעט החום הרבה לא חשיב קטימה, ובכיסוי פח אינו מתמעט החום כ"כ.

מיהו האגרו"מ (או"ח ח"א סי' צג) ס"ל דאע"פ שאינו מתמעט החום כ"כ, מ"מ כיון שאין הדרך שמבשל כך בחול הוי היכרא, וכיון שיש היכר מסלק דעתו מלחתות והוי ככל גרוף וקטום [ויש שעוררו דבאופן שמניח להבה אחת, ועל ידי הבלעך מניח ע"ז כמה קדירות, א"כ אינו היכר ברור, דאפשר שעושה כן כדי שיוכל להניח שם כמה קדירות לחממם ע"י אש אחת], וכן הוא דעת רוב הפוסקים להחשיבו כקטומה. ומ"מ הוסיף האגרו"מ דלכתחילה יכסה בבלעך גם את הכפתורים של הגז, שע"י זה נחשב כקטום במקום שיכול לחתות [אמנם לדעת החזו"א שאי"ז קטימה, א"כ לא מהני מה שמכסה את הכפתורים, כיון שיכול עדיין לשנות ולהגדיל את הלהבה, ורק באופן שהכפתורים נעולים דע"י זה א"א לשנותם, יש לדון להקל מהמבואר לקמן סי' רנד דאיכא היתרא דטוח בטיט].

ג] ובארחות רבינו (ח"א עמוד קב) הביא בשם החזו"א דיעשה לבלעך מסגרת צרה שצורתו כעין מכסה וזה דינו כקדירה, וכתב שם שיעמיד מער"'ש את הפח עם החלל למעלה על האש מתחת לקדירה ויהיה דינו כקדירה ע"ג קדירה דמותר להחזיר. אמנם אינו ברור אם הכוונה שמניח הבלעך ע"ג החרצובות, רק שלמעלה מזה יש מסגרת והקדירה עומדת באויר מעל הבלעך, או דילמא שע"י המסגרת הבלעך עצמו עומד בריחוק מהאש, וכיון שיש הפסק אויר מתמעט החום, ומשו"ה הוי כקדירה ע"ג קדירה [אמנם א"כ צ"ת מאי שנא בלעך היושב על החצובות ממש שג"כ אינו נוגע ממש באש ויש אויר בין האש לבלעך, לבין אם עושה מסגרת שאז הבלעך רחוק מהאש].

**פלטה חשמלית ואי שייך בזה לא פלוג**

ד] והנה בפלטה חשמלית כיון שא"א לשנות את החום שבה, יל"ד אם שייך כלל גזירת חכמים שהרי א"א שיחתה. ובארחות רבינו כתב בשם החזו"א להחמיר בזה ולא ציין מקור לזה. ועי' בשבות יצחק (שהיה וחזרה פ"ח אות א') שדימה זאת למה שכתבו הרשב"א והרמב"ן אמאי בתנור לא מהני גריפת כל הגחלים, אף שאין בו יותר מה לחתות, משום דמתוך שחומה רב אין ניכר שהוציאו את הגחלים, ומשום לא פלוג גזרו בזה, ואסרו אף בגרופה. וביאר דאפשר דלכן אסר החזו"א בפלטה משום לא פלוג. מיהו במ"ב (ס"ק כב) כתב דהא דלא מועיל גרופה בתנור "מפני שהגורף אינו גורף אלא רוב האש עצמה וא"א שלא תשאר ניצוץ אחד, ובתנור שחומו רב חיישינן שמא יחתה כדי שיבערו אותם הניצוצות", ולפי טעם זה לא מצאנו ראיה שגזרינן כאן משום ל"פ.

והנה לקמן סי' שי"ח הביא הביה"ל (ד"ה ואפי') בשם רעק"א דמותר להשהות על תולדת האור כיון דלא שייך בה חיתוי, והוי ככירה גרופה וקטומה. וא"כ ה"נ פשוט שהיה להתיר גם בפלטה חשמלית כיון שלא שייך בה חיתוי, ולא גזרו בזה משום לא פלוג.

ודעת האגרו"מ (ח"ד סי' עד בישול אות לה) דאין בפלטה חשמלית חשש חיתוי ושפיר הוי כקטומה, אכן באופן שהגדיל את הלהבה שבכיריים עד הסוף ואין אפשרות להגדילה כתב (שם אות כה) לאסור להשהות בלא גריפה וקטימה, דלא פלוג רבנן בגזירתם, וכעין שמצינו גבי לקרוא לאור הנר בשבת, דאסור משום שמא יטה אפי' גבוה הנר מאוד דלא פלוג בגזירתם. וצריך לחלק דבדבר עצמו שגזרו אמרינן לא פלוג, ואסרו בכל האופנים, ומשום כן אף כשעשה להבה גדולה שאין באפשרותו להגדילה יותר, צריך לכסות ולקטום. אבל בדבר אחר שאינו אש, בזה ס"ל לאגרו"מ דכל שאין חשש חיתוי מותר ולא גזרו בזה, ומשו"ה התיר ע"ג פלטה חשמלית, משום שא"א לבשל שם ויכול רק לשמור על החום. ואפשר לומר דאף החזו"א מודה למ"ש רעק"א גבי שהייה על תולדת האור, דכיון דאין הוא ממש אש, לא גזרו והתירו כל שאין חשש חיתוי. משא"כ בפלטה חשמלית ס"ל דדמי לאש ממש ויש בזה משום ל"פ.

ודעת האגרו"מ והגרשז"א דמותר להניח על הפלטה החשמלית אף בלא כיסוי כיון שאין בזה כלל גזירה שמא יחתה, אכן הגרי"ש אלישיב החמיר לכסותה בנייר כסף עבה, דאף אם א"א לחתות מ"מ צריך לעשות בו היכר, ונראה דדעתו לעיקר דגם בפלטה חשמלית שייכא גזירה שמא יחתה דלא פלוג רבנן, ומ"מ יש להתיר ע"ג מטעם דאין דרך לבשל על פלטה חשמלית בחול [וכמו שנתבאר לעניין הבלעך], ולזה הצריך דף היכר, וכמו שכתב המ"ב בשם המהרי"ל לגבי כירה שמניח קדירה על גגה, שישים עץ או דף להכירא, ולהניחו ע"ג המעזיבה, וה"ה בפלטה חשמלית יעשה היכר נוסף ע"י דף וסגי לזה כיסויה בנייר כסף עבה.

**סמיכה באינה גרופה וקטומה**

ה] **ואפילו אינה גרופה וקטומה מותר לסמוך לה קדירה בסמוך חוצה לה וכו'.** ובמ"ב (ס"ק טו) הביא דנחלקו הפוסקים מהו הקולא שהקילו. דעת רעק"א והמחצה"ש דלדעת חכמים שאסור להשהות אלא א"כ גרו"ק [וכן דעת המחבר שפסק כחכמים], הקילו בסמיכה להשהות גם בלא גרוף וקטום, אבל להחזיר אסור. ולדעת חנניא [וכפסק הרמ"א] דלהשהות בלא"ה מותר, ע"כ דהתירו בסמיכה אף להחזיר באינה גרופה וקטומה. אמנם דעת הדגול מרבבה והבית מאיר, דלכו"ע התירו בסמיכה אף חזרה בשבת באינה גרופה וקטומה, ולדעת הרמ"א דפוסק כחנניא הוסיפו להתיר עוד אף לסמוך לכתחילה. אמנם ברמ"א לקמן בסעיף ה' מבואר דהתירו דווקא חזרה ולא לכתחילה (עיי"ש בביה"ל ד"ה לסמוך).

**דין סמיכה המצויה בזמנינו**

ו] וסמיכה המותרת היינו לסמוך לדופן הכירה מבחוץ, מיהו בזמנינו שמחממים ע"ג גז, לכאו' לא שייך דין סמיכה דאם מניח ע"ג הבלעך, כל מקום שיכול להתבשל שם הוי כמו שמניח ממש ע"ג האש ואי"ז סמיכה. ואפשר לדון במניח על הבלעך ושלא כנגד הלהבה אם זה חשיב סמיכה, ונראה דכל מקום שהוא יד סולדת דינו כנתינה על האש ממש, ואינו דומה לסמיכה בכירה, שמניח הקדירה מחוץ לכירה, אבל כאן הרי הוא מניחו במקום האש. מיהו אם מניח את הקדירה במקום שאין היס"ב, יש לדון דדמי לדין סמיכה. אמנם החזו"א (סי' לז ס"ק ח) אסר אף בזה, כיון שאין מחיצה מבדלת בין המקומות, ובקל אפשר לטעות ולהניחו במקום שהיד סולדת בו. וז"ל שם "ומסתבר דאסור שאין למסור לכל אחד תורתו בידו ואין כאן מחיצה המגדרת בין מקום האסור למקום המותר", ולפ"ז נידון כל הבלעך כהנחה על גבי הכירה, ויש בו כל דיני שהיה וחזרה.

**קדירה שבמקום שאין היס"ב אסור להזיזה למקום שהיס"ב**

ז] וכשמונחת הקדירה על הבלעך במקום שאין היס"ב, ורוצה להזיזו למקום שהיד סולדת בו. דעת האגרו"מ (או"ח ח"ד סי' סא) דאסור דחשיב כנתינה לכתחילה, וזה ברור שאף לחזו"א דינא הכי, דאף דאסר ליתן במקום שאין היס"ב דחיישינן שג"ז הוי כנתינה ע"ג האש, הוא רק לחומרא, ומעיקר הדין וודאי דנחשב שלא ע"ג הכירה. והחזו"א (סי' לז ס"ק יא) כתב דקדירה שהיתה ע"ג קדירה מליאה אסור להחזירה אפילו ע"ג קדירה ריקנית ומוכח דס"ל דחשיב כנתינה לכתחילה. אכן הגרש"ז אויערבך (שש"כ פ"א הע' קיא) דעתו שע"ג הקדירה אינו מסיח דעתו והוי כאוחזה בידו ושרי להחזירה ע"ג קדירה ריקנית וכמו"כ התיר להעביר ממקום שאין היס"ב למקום שהיס"ב [ואפילו אם כבר מער"ש היתה הקדירה שם כתב להתיר, וסמך בזה על מה שנראה מהמ"ב (ס"ק נג ובשעה"צ ס"ק מד) דנטל מבעו"י ומחזיר בשבת שרי, אבל החזו"א (סי' לז ס"ק יב ד"ה ונראה) דעתו דנטל מבעו"י אסור להחזירה בשבת].

**ביאור 'מקום שהיס"ב'**

ח] ומקום היד סולדת בו משמעות המ"ב (ס"ק סז) דהיינו מקום שהתבשיל בא לידי יס"ב, ולא סגי שבאותו מקום היס"ב אם התבשיל אינו יכול לבא שם לשיעור היס"ב, וכ"כ החזו"א (סי' לז סק"ח). ובשו"ע הרב (סעיף כא) כתב ג"כ שתלוי במקום שהקדירה יכולה לבא לידי יס"ב אמנם בקו"א חזר בו וכתב שהכל תלוי בחום הכירה.

**קדירה ע"ג קדירה אי דמי לדין סמיכה**

ט] מיהו לחלק מהפוסקים מצינו נפק"מ גם בזמנינו לדין סמיכה, דהנה לקמן סעיף ג' התיר השו"ע להחזיר בשבת ע"ג קדירה ריקנית רק שיזהר שלא יניחה ע"ג קרקע, ומקור הדין הוא מהגהות מרדכי (סס"י תנו), וכתב שם דע"י הפסק הקדירה הוי כגרופה וקטומה דהרי הקדירה סותמת את הכירה.

אמנם במג"א (ס"ק לא) משמע דמדין סמיכה קאתי עלה, דדן שם (כמו שהביא במ"ב ס"ק פא) דלפי"ז יש להתיר להניח הקדירה ע"ג התנור [דגג התנור מפסיק בין האש לקדירה], והביא ראיה לזה מסעיף ה' דהתירו אף להניח לכתחילה על קדירה מליאה אוכלין, וכן הביא לדין דמניחין אצל המדורה דבר שאין בו חשש בישול (סי' שיח סעיף טו), ושם התיר הרא"ש אף נתינה לכתחילה. ומוכח מהמג"א דההיתר של קדירה ריקנית הוא מדין סמיכה. וכן משמעות דברי המג"א לקמן סי' רנ"ט (בסוף הסימן בקיצור דיני שהיה) להתיר אפילו נתינה לכתחילה ע"ג תנור בהפסק לבינה, והקשה שם רע"א שאי"ז מסתבר, דכל דינו להיחשב כגרופה וקטומה, וא"א להתיר אלא חזרה ולא נתינה לכתחילה [ועיי"ש שכ' שאף אם הוא מדין סמיכה מ"מ לא התירו נתינה לכתחילה]. ובחזו"א (לז ט) ביאר ג"כ שהיתר קדירה ריקנית הוא מדין סמיכה, אמנם דעתו דמ"מ לא התירו נתינה לכתחילה, משום דאף בדין סמיכה נקטינן לעיקר דלא הותר אלא חזרה ולא נתינה לכתחילה [ולכך לא התיר השו"ע נתינה לכתחילה].

**שכח ושהה**

י] **ואם שכח ושהה, אם הוא תבשיל שבישל כל צרכו מותר אפי' הוא מצטמק ויפה לו, ואם הוא תבשיל שהתחיל להתבשל ולא בישל כל צורכו, אסור עד מוצ"ש. ואם עבר ושהה אסור בשניהם.** השו"ע פסק כהרמב"ם דבשכח ושהה לא אסרו באופן שנתבשל כל צורכו, ולדידן דפוסקים כחנניא אין נפק"מ בזה, דהא אף לכתחילה מותר להשהותו כל שנתבשל כמאכל ב"ד.

**אם החזיר הגוי**

יא] **הגה: עד בכדי שיעשו. ואם החזירם אינו יהודי בשבת דינו כשכח ושהה.** ועיין בביה"ל דהביא דעת הלבוש דדוקא באופן שהחזיר הגוי שלא מדעת הישראל, אבל אם עשה כן הגוי מדעת הישראל, דינו כעבר ושהה. והשיג עליו הביה"ל דלא אסור בדיעבד על ידי גוי אפילו אם היה בציווי הישראל, דמזיד בגוי דינו כשוגג בישראל. אמנם יישב החזו"א (לז כו) דכאן הוא משום גזירת חיתוי, וכל שנעשה מדעת הישראל שייך בו חשש חיתוי, ומשו"ה אף שפעולת ההנחה נעשתה הגוי אסור.

**דינים העולים:**

1. נתינת בלעך על כריים של גז: דעת רוב הפוסקים דהוי כגרו"ק, כיון שיש הפסק בין האש לקדירה. והחזו"א החמיר דקדירה ע"ג קדירה מתמעט חום האש, אבל בבלעך חום האש אינו מתמעט כ"כ [ובארחות רבינו כתב שאם עשה מסגרת להגביה הבלעך מהני, אמנם צ"ת אם הכוונה שיעשה הגבה לבלעך להרחיקו מהאש, או שיעשה הגבהה מעל הבלעך, שיהיה אויר בין הבלעך לקדירה]. וכ' האג"מ דלכתחילה יכסה אף את הכפתורים.
2. פלטה חשמלית: בשם החזו"א כתבו לאסור, ויש שביארו דהוא משום לא פלוג. אמנם לעניין תולדת האור דלא שייך חיתוי התיר רע"א, וא"כ זה ראיה דלא אמרינן ל"פ, וכן דעת האג"מ והגרש"א להתיר [ואם הגביר הלהבה עד הסוף, חשש האג"מ דאמרינן ל"פ, ויש לחלק דבדבר שאינו אש לא גזרו משום לא פלוג]. והגריש"א החמיר לכסות הפלטה בנייר כסף.
3. סמיכה באינה גרו"ק. למחבר: לרע"א - התירו שהיה, ולב"מ - התירו גם חזרה. ולרמ"א: לרע"א - התירו חזרה ולב"מ - התירו אף נתינה לכתחילה. והרמ"א בסוף הסימן התיר רק חזרה.
4. כשמניח קדירה על הגז אי"ז סמיכה, אלא נתינה על האש אף שאינו על האש ממש [דאין הפסק בין האש לקדירה]. ואם יש בלעך, אם הוא מקום שהיס"ב הוי כנתינה על האש, ואם אין היס"ב הוי סמיכה, אבל החזו"א החמיר כיון שאפשר לטעות ויהיה תורת כל אדם בידו.
5. אם הקדירה מונחת במקום שאין היס"ב לדעת החזו"א והאג"מ אסור להזיזה למקום שהיס"ב, והגרשז"א התיר.
6. מקום שהיס"ב בפשטות נמדד לפי התבשיל, אם בא שם לשיעור היס"ב, ובשועה"ר בקו"א כתב זאזלינן בתר מקום האש.
7. שכח ושהה, אם נתבשל כ"צ אינו נאסר, ואם לא נתבשל כ"צ אסור עד מוצ"ש, וכ''ז להמחבר, אבל לדידן שרי אפילו לשהות לכתחילה. שכח והחזיר נאסר עד מוצ"ש. החזיר הגוי, דעת הרמ"א להקל דדינו כשכח ושהה. ודעת הביה"ל להקל אף בידיעת הישראל אבל הלבווש החמיר דהוי כעבר ושהה,

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-2, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י ש. מ. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**