חצרות ריש פרק חלון
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב יהושע  ננקנסקי

**חצרות ריש פרק חלון**

**עו.**

★מקור איסור חצרות עירובין כא: בשעה שתיקן שלמה וכו'.

ועי' הלכות גדולות [הל' עירובין פרק הדר] שדרש מהפס' בירמיה [פי"ז] "ולא תוציאו משא מבתיכם ביום השבת". הפס' הובא בביצה [יב.].

וע"ע תוס' שבת [ו. ד"ה ארבע] דאיסור חצרות גידרו דבעצמותו הוא רה"י **ועשאוהו ככרמלית**.

וע"ע בביאה"ל [שעב-א ד"ה שמא] שדן גבי איסור טלטול ד"א בחצר שאינה מעורבת.

וע"ע בחזו"א [קד כב-כג].

★יל"ע איזה איסור יותר חמור כרמלית או עירוב דהיינו לתיקון חצרות נצרך א. למחיצות, דמדאו' הוי רה"י אפי' שפרוץ ברוח רביעית, ורבנן הצריכו לסגירה ברוח רביעית, וכ"ז שלא סגר נידון ככרמלית. ב. אחרי המחיצות נצרך לערב בפת, וכ"ז שלא עירבו אסורים.

ונפק"מ האם יש ענין לעשות מחיצות במקום שאין עירוב פת או שלא מועיל עירוב פת, האם נרויח משהו ע"י המחיצות שבכ"ז נשאר באיסורו.

ומתוס' [עז. ד"ה הכא] מוכח דאיסור כרמלית חמיר טפי.

וע"ע תוס' כתובות [ז. ד"ה מתוך] שכרמלית חמיר טפי.

★הא דלא מהני חלון מעל עשרה, עי' רש"י משום דיש כאן מחיצה מעליתא [מחיצת עשרה].

ובריו"נ כתב "כשאין כלום מן החלל ד' בתוך י' לא פתח הוא **דהא לא ניחא תשמישתה".**

ועי' בשושנים לדוד דלמד דנחלקו בטעמים.

וע"ע בע"ב דמבואר דכל מה דלא מהני מעל עשרה זה רק בחצרות, אבל **בין שני בתים מהני חלון מעל עשר דביתא כמאן דמליא דמיא.**

וברש"י [שבת ה.] "דבר סתום מכל צד הוי כמלא חפצים עד גגו".

ובריו"נ במשנתנו ביאר "שדרך בית שיש בו חפצים שאפשר לעמוד על גביהם, ועי"ז ניחא תשמישתה".

וביאר דריו"נ לשיטתו דכל החסרון דלא ניחא מש"ה בבית ניחא, משא"כ לרש"י החסרון שיש כאן מחיצה, לכן ביאר כמאן דמליא דאין כאן מחיצה.

ולולי דבריו היה מקום לומר דלא נחלקו רש"י וריו"נ ורק משלים אחד את השני, דאם אין כאן מחיצה לא אכפ"ל שאין כאן פתח. דבר ראשון צריך שיהיה כאן מחיצה החולקת, ואחרי שיש כאן מחיצה צריך לדון האם החלון קבל שם פתח או נחשב פירצה, דאם מקבל שם פתח זה נותן אפשרות חיבור בין שתי החצרות [ואם רצו מערבים אחד או שנים] וע"ז ביאר ריו"נ דמעל עשרה אין לו שם פתח דלא ניחא תשמישתא.

ובגוף דברי הגמ' דבית מהני מעל י' עי' גאו"י שנסתפק האם **הקירוי** גורם לכמאן דמליא.

או שם בית דהיינו **שימושי בית**.

ועי' במשנ"ב [שעב לד].

וע"ע בחזו"א [צו-כ].

ונפק"מ בבית הכנסת או בבית התבן.

★הרשב"א מביא תוספתא "חלון שהוא ד' על ד' עשו לה סריגות בטלה".

והובא ברמ"א [שעב-ה] וע"ע במשנ"ב [לט].

★הא דלא מהני חלון פתוח מד', הוא רק כשיש מחיצה, אבל כ"ז שאין מחיצה היינו אפילו שיש מחיצה ט' דל"ח מחיצה ומעליה חלון פחות מד' שאין לו שם פתח לא בעינן שם פתח דאין כאן מחיצה, דאין כאן מחיצה וכל אחד נפרץ במקום האסור, וממילא **חייבים לערב אחד**

וע"ע חזו"א [צו יט].

★ברש"י "ואוסרות זו עם זו דרך ראש הכותל וכו'".

יל"ע בכל איסור חצרות האם נאסר מעל עשרה, האם גידרו כעין רה"ר [מדרבנן] ואין רה"ר מעל עשרה ושרי, או דנאסר.

ויש דחילקו בין איסור הוצאה מבית לחצר שגידרו כעין רה"ר [שמוציא ממקום פרטי למקום משותף], לבין איסור הוצאה מבית לבית, ששם אין גידרו רה"ר ושפיר נאסר מעל עשרה.

★כל פתח רחב ד' ופחות מי' עי' ביאה"ל [ס"ד ד"ה אלא] דלא מהני מדין חלון היות ועשוי למיעל ולמיפק ולכן לא מהני דלא חזי למה שעומד, למרות שבפועל ראוי בתור חלון.

★בהו"א של הגמ' תלוי בדיני לבוד, למסקנת הגמ' בעינן **שם פתח** ופחות מד' אין שם פתח, אבל לו יצויר שיהיה לבוד מעל ד' יחשב סתום ולא נוכל לחושבו פתח.

ועי' חזו"א דכל חלון ד' על ד' נימא לבוד בזויותיו, ואין כאן ד' על ד', ומוכיח דכה"ג לא אמרינן לבוד, דלא אמרינן לבוד בחלק מדבר אלא רק בדבר שלם.

ובחזו"א [עה יד בסופו] הניח ד"ז בצ"ע.

וע"ע חזו"א [עז ה].

★חלון עגול שיעורו

עי' שעה"צ [יח] "אלא האמת נראה לענ"ד דאין לדקדק בזה יותר דסמכוהו חכמים וכו' ואולי היה **מקובל להם מסיני** שיש לסמך וכו'".

וע"ע בחזו"א [קלח ד].

**עו:**

★אבל בחלון שבין שני בתים למעלה מעשרה

עי' תיו"ט שמוכיח מכאן דבחצרות נאסר גם להוציא מבית לבית ולא רק מבית לחצר, וכן הוא במשנ"ב [שסו-ב].

ובספר הבתים הובא בברכ"י [סי' שע בשיורי ברכה] דלמד ברמב"ם שלא נאסר בחצרות הוצאה מבית לבית.

★עי' ברש"י ד"ה שני גגין, וע"ע בחזו"א [צו יא].

★לול הפתוח בין בית לעליה

בהל' מזוזה הפתח כה"ג י"ל דפטור דחסר לו בצורת הפתח. עי' שו"ת נו"ב [תנינא קפד] הובא בפת"ש [רפז א] והכא שאני דסגי באפשרות מעבר נוחה.

★בספיקת הגמ' האם בעינן סולם קבוע או לא, דאולי בלי סולם אין לו שם פתח, ויל"ע אי כה"ג הוי פירצה **וחייבים לערב אחד.**

או דגם בתקרה שייך לומר עומד מרובה ושפיר הוי כסתום ומערבים שניים ולא אחד [ואי נחשב פתח מערבים שתיים ואם רצו מערבים אחד].

★כותל שבין שני חצרות האיסור להוריד ממנו למטה לרש"י דחשיב ולא בטיל לגבי האי ולא בטיל לגבי האי.

וע"ע בשעה"צ [שעב כט].

★כותל רחב ד"ט לרש"י ל"ד ומשום סיפא נקט, אבל במחיצות סגי בכל דהוא.

וברשב"א [עבוה"ק] מביא בשם הגאונים **דרחבה ד' דוקא** ורק בכה"ג נאסרו.

וכעי"ז במאירי [עט ע"א].

וצ"ל דליצור רשות ודאי סגי מחיצה כל דהוא, רק כאן **לחלוק רשויות** בעינן ד"ט.

ואולי לחלוק רשויות לא סגי במחיצה וגידור, אלא רק **רשות** חולקת בין שתי חצרות ומש"ה בעינן ד"ט שיחשב שיש כאן **רשות באמצע.**

וע"ע באור גדול [כלאים פ"ב ח] גבי סלע שחולק בכלאים, ועי"ש בתיו"ט דמביא דיש דס"ל דבעינן רחב ד"ט.

וחילק בין מחיצה שנעשית מאליה דאז בעינן ד"ט, לבין עשה לשם מחיצה דסגי בכל דהוא.

וה"נ גבי חצרות בכותל שהמחיצה נעשית מאליה בעינן ד"ט, אבל בעושה מחיצה סגי בכל דהוא.

★אמר רב אויר שתי רשויות שולטות בו לא יזיז כמלא נימא.

התחדש כאן שתמיד באיסור טלטול זה רק העברה מרשות לרשות או ד"א [ברה"ר או בכרמלית] לא מצינו איסור הזזה כמלא נימא, וכאן התחדש לרב שנאסר כה"ג.

וצ"ל דגידרו דהגדר מתייחסת לשתי החצרות [והחצרות לא התאחדו] וא"כ כשמזיז בגדר כביכול מוציא מחצר א' לחצר ב'.

וגם ר' יוחנן י"ל דלא חלק על עצם החידוש הנ"ל, רק ס"ל דהגדר מוגדרת כמקום פטור ובמקום פטור אין איסורים.

וכן משמע בלשון הגמ' "ואזדא ר"י **לטעמיה**" [שכל מה שחלק מפני שנחשב מקום פטור].