בסיס לאיסור ולהיתר
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מוקצה / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

אור ליום ג' ב' מנ"א תשס"ז

א] בדין בסיס לאיסור ולהיתר יש להסתפק בכמה דברים.

א, היכא דשכח ההיתר, אם מהני להתיר ולחשוב כבסיס לאיסור ולהיתר.

ב, את"ל דהיכא דשכח ההיתר ל"מ להתיר, היכי הוה הדין בהניח ההיתר ע"מ ליטלו בשבת, ע' שו"ת ר"מ איגרא סימן ז'.

ג, היכא דהניח היתר ואיסור, ולקח אחר את ההיתר קודם שבת, או שחשב להניח היתר ושכח ולא הניח, אם חשיב כשכח ועשה בסיס דל"מ או לא, ע' אג"מ ושש"כ בשם הגרש"ז.

ד', לדעת ר"ת דמניח ע"מ ליטול בשבת ל"ה בסיס, אם הניח ע"מ להניח דבר היתר בשבת, אם חשיב כהניח ע"מ ליטול דלא חשיב בסיס, ומשמעות הפוסקים דכה"ג אסור.

ה', בדין מוכני שאינה נשמטת דאם יש עלי' איסור אין השידה נעשית בסיס, היאך הוה הדין אם יש על השידה איסור ויש על המוכני היתר, אם ה"נ ל"מ ההיתר לחשוב השידה כבסיס לאיסור ולהיתר.

ו', בדין מוכני נשמטת, דלכו"ע אין האיסור שעלי' עושה השידה לבסיס, היאך הוה הדין אם יש על השידה על איסור ויש עלי' היתר, אם ה"נ ל"מ ההיתר לחשוב השידה כבסיס לאיסור ולהיתר, ובפשוטו נ' דל"מ.

ז', אם הדין כן, אם מה"ט נאסור בשלחן שמרחיבים אותו ע"י דף שנשמט ממנו, או דהתם ודאי חשיב ככלי א', וי"ל דהתם גם אם יהי' איסור על דף זה, יהא כל השלחן אסור, וצ"ע בזה.

ח', במש"כ הפמ"ג דאם יש על המפה נרות מותר לטלטל חלק המפה שאינו תחת הנרות, והיינו דשאר המפה אין נעשית בסיס לגבי טלטולו, ויל"ד אם לפ"ז גם אם הניח היתר על שאר המפה, ל"מ זה להתיר לטלטל מה שתחת הנרות לבדו, דכלפי טלטול זה הוי זה רק בסיס להיתר לחודי'.

ט', בד' החיי אדם מבו', דמוכני נשמטת דאסורה משום דהוי בסיס למעות, הגם דהויא נמי בסיס לשידה, הוא כלפי טלטול המוכני לחוד, אך טלטול המוכני עם השידה ודאי מותר, ועיי"ש שכתב דה"נ הוא לגבי מגירת השולחן, דהגם דרגלי השולחן הוו בסיס למגירה, מ"מ הם גם בסיס לדף השולחן, וכל שמטלטל הכל יחד שרי, ונ' בביאורו, דכלפי טלטול המוכני לחוד, הוי בסיס לאיסור, ורק כלפי טלטול הכל יחד הוא דהוי בסיס לאיסור ולהיתר, ולפ"ז נפשט ספיקא דילן בטלטול חלק המפה שתחת הנרות לחודי'.

יש להוסיף, דהנה באשל אברהם דן לפ"ד הפמ"ג, אם שרי לטלטל כל המפה ע"י שמחזיק בחלק המותר, והנה מלבד דיש לאסור בזה משום דכה"ג לא חשיב כטלטול מן הצד, וכמו שמצינו לגבי חבית שכתב הגרע"א דרק פי החבית נעשה בסיס לאיסור, ואפ"ה אסור לטלטל כל החבית, (אך ע' תור"י הזקן ומאירי, ולפי דבריהם אין ראי', וצ"ע כעת), גם לכאו' י"ל דכלפי טלטול כל המפה ודאי הויא כל המפה בסיס, ורק טלטול חלק זה לחודי' הוא שהותר, ומוכח כן מד' החיי"א הנז', וכנ"ל, ונת' בזה באורך בדברינו בסוגיא דמוכני, עיי"ש.

י', בל' ריב"ש מבו' דבעי' שיהא ההיתר חשוב מן האיסור, אך לד' הראב"ד בביאור סוגיא דמ"ז. לכאו' מוכח לא כן, וכן מבו' בחי' הר"ן שם דאף בשוין שרי, ובאו"ז נ' דסגי שיהא ההיתר חשוב ואינו בטל.

ומאידך הרשב"א דקמ"ב. כתב דכל דהאיסור חשוב כמעות, ל"מ אף אם ההיתר חשוב ממנו.

ולכאו' כ"ז תליא בגדר ההיתר, אם הוא משום דאינו מיוחד לאיסור לחודי' אלא גם להיתר, או הוא משום דהאיסור בטל להיתר, ע' לשונות הראשונים בזה, ולפ"ד התוס' דבסוגיא דביצה מדמי' לה לדבר שאינו חשוב שאינו עושה בסיס, נ' דהגדר הוא דהאיסור טפל להיתר, וכ"ה ל' הראשונים, וצ"ע בזה.

ודעת הרי"ד בדקמ"ב. דכלל ליכא היתר דבסיס לדבר המותר והאסור.

ובעיקר נידון זה יל"ד עוד דגם בשוכח ההיתר מהני, דכ"ה דאם הי' דעתו להניח איסור ולא הניח אינו נאסר, א"כ ה"נ אם יש היתר ונמצא דהכלי משמש גם את ההיתר, הוי כאילו לא הניח להאיסור, ודו"ק.

ובעיקר דין בסיס לאיסור ולהיתר, מבו' בסוגיא דמ"ז. וביצה דכ"א: לפי' התוס' דהוי חד דינא עם הא דאיסור שאינו חשוב אינו עושה בסיס, וצ"ב, ויל"פ בכמה גווני, ודו"ק.