4. פרק ד
קטגוריות: ש_ס / נב אהלות / אהלות עניינים - הרב מאיר קאופמן

כ"ג תמוז ע"א

**פרק ד**

**בביאור טעם דרבנן דחולקים על ר' יוסי**

א]מבואר במשנה דנחלקו ר' יוסי ורבנן לענין עביו של מגדל דלדעת רבנן טומאה בעביו כלים שבתוכו טהורים וטומאה בתוכו כלים שבעביו טהורים ודעת ר' יוסי שהחצי הפנימי שייך לבפנים והחצי החיצוני שייך לבחוץ והנה בטעם רבנן הרא"ש ביאר שס"ל שזה דבר לעצמו ולא שדינן ליה לא לבפנים ולא לבחוץ ולכן כתב שגם אם הוא בבית וטומאה בפנים שהוא והבית טמאים בכל אופן עביו טהור וכן משמעות הר"ש שביאר שחידושו של ר' יוסי שלא אומרים שזה נחשב סתום דלא כבפנים ודלא כבחוץ ומשמע שזה טעם רבנן וכן בביאור לתוספתא בסוף המשנה בתחילה רצה לבאר דטומאה בתוכו עביו טהור ולא חזר בו מעצם הדין ע"ש אמנם המהר"ם הובא בתוס' יו"ט וכן בסוף פירקין כתב שזה מצד שתמיד אומרים שדיה לקולא ולכן כתב שאם זה בבית והטומאה בתוכו כה"ג גם עביו טהור והנה בפשוטו כוונתו דזה וודאי דהוא לא דבר לעצמו אלא שיש אפשרות לראותו כשיך לבית ויש אפשרות לראותו כשיך לבחוץ ולכן במקום ממ"נ זה וודאי טמא אמנם בחזו"א ג' א' ביאר שעד כמה שיש טומאה בכל סביביו זה עצמו מחשיב שגם מחיצותיו הם בתוך אוהל המת והם טמאים

ועיין תוס' יו"ט דהביא מהמהר"ם להקשות למה ר' יוסי ורבנן נחלקו בטומאה באויר ולא בטומאה בבית וכוונתו שמדובר בטומאה בבית דלרבנן עביו טהור ולר' יוסי עביו מחציו ולחוץ טמא ותירץ שרצו להשמיע שגם באויר החצי החיצוני לא נטפל לבפנים והקשה הגרעק"א דאם זה היה בבית לא היה אפשר להשמיע החידוש שטומאה בתוכו עביו טהור דהרי כה"ג לשטת המהר"ם עביו טמא אמנם עיין חזו"א ג' א' שכתב שאפשר להעמיד הנידון בטומאה בעביו הפנימי דלרבנן הכלי טהור ולר' יוסי תוכו טמא ומזה נלמד דלרבנן לא שדינן תוכו לבפנים ולר' יוסי שדינן תוכו לבפנים

**בביאור הדין טומאה בעביו שתוכו טמא**

ב]המהר"ם והר"ש ביארו שטומאה בעביו אם זה בחצי החיצוני תוכו טהור ואם זה בחצי הפנימי הכל טמא אמנם הרמב"ם ביאר שאם טומאה בעביו רק חצי מהמגדל טמא וכן ביאר הרא"ש וסתימת לשון הרמב"ם שזה גם בטומאה בעביו בחצי החיצוני אמנם לכאורא אינו כן דמה זה שונה מטומאה בתוכו דרק חציו הפנימי טמא וצ"ל שזה לאו דוקא

והנה מבואר ברמב"ם חידוש גדול דאפילו דחצי מהמגדל טמא ויש טומאה בתוכו בכל אופן הטומאה לא מתפשטת בכל המגדל ומבואר שהתפשטות הטומאה זה לא גוף הטומאה ואין התפשטות הטומאה אלא במקום ששיך להחשיבו שהוא אם המת ולכן כיון שרק חצי המגדל שייך לעביו ממילא לא חשיב שנמצא אם המת אלא מה שבחציו החיצוני וכבא הארכנו בזה בפ"י מ"ז ע"ש

**שיטות הראשונים ביסוד הצלה דמגדל**

ג]מבואר במשנה דהיה עומד בתוך הבית וטומאה בית תוכו טמא וצ"ב בטעם הדין הרי אפילו שמדובר בכלי הבא במדה שלא מקבל טומאה אבל הרי אין כלי מציל אלא אם צמיד פתיל וכמו דהביא הר"ש מפ"י דכלים וא"כ למה כאן זה מציל ומצאנו בזה שלשה שיטות וכדלקמן

א. הנה הרמב"ם בחיבורו ס"ל דהלכה כרבנן דכלי הבא במידה דינו כאוהל גמור והוא חוצץ בפני הטומאה א"כ כל שהוא סגור דינו כאוהל דהטומאה לא נכנסת לו כלל והא דמבואר בכלים דצריך לדין צמיד פתיל ע"ש דביאר כגון שמונח עליו פשוטי כלי עץ ולכאורא כוונתו דכלים הרי לא חוצצים בפני הטומאה ולכן צריך להגיע לדין צמיד פתיל אמנם עיין חזו"א א' י"ד דהקשה הרי מבואר פ"ה מ"ו דסרידה שזה פשוטי כלי עץ זה מציל על כוורת חזינן דפשוטו כלי עץ אין לזה חיסרון של כלי אמנם ע"ש בר"ש שנקט שפשוטו כלי עץ חשיב כלי ותמה החזו"א שם מה זה שונה מסרידה וצ"ל שסרידה זה סתם חתיכת עץ שאין לזה תואר כלי ולפ"ז א"ש

עוד כתב החזו"א נפק"מ אם לא יהיה חללו טפח דכה"ג מצד אוהל אין אוהל לפחות מטפח אמנם מצד צמיד פתיל זה יציל ועיין טעם ודעת שכתב עוד נפק"מ כגון שטומאה תחתיו ואין שם אוהל טפח דאם מצד אוהל אז הטומאה בוקעת לבפנים ואם מצד צמיד פתיל הטומאה לא בוקעת לבפנים אמנם יתכן שכיון שיש לזה שם אוהל זה וודאי לא גרע מצמיד פתיל דהינו שיחול הצלה של צמיד פתיל גם ללא מירוח וצ"ע בזה

ב.עיין מהר"ם וכן בתוס' בשב"ת מ"ד: ושאר ראשונים שם שנקטו שבאמת כלי הבא במידה כיון שהוא לא חוצץ שהטומאה לא תבקע מעליו ה"ה אם הוא סגור הטומאה נכנסת לפיו ולכן העמידו משנתינו במוקף צמיד פתיל [ועיין לקמן מה דעתם לענין נסר על גבי כלים אלו]

ג.אמנם עיין ר"ש ורא"ש ורע"ב שכתבו שכה"ג שזה סגור על ידי דלתותיו או שמונח על זה נסר לא צריך צמיד פתיל והנה עצם הדין שנסר מועיל על גבי כוורת שיש בה ארבעים סאה גם ללא צמיד פתיל מפורש בפ"ה מ"ו לגירסת הר"ש שם כוורת פתוחה [אמנם לגירסת המהר"ם הובא בתויו"ט כוורת פחותה שאן לה תורת כלי אין ראיה] וכן הוא בדבריו שם וכן נקט בפ"ט מ"י ומי"ג ובפ"ה מ"א ע"ש

והנה בפשוטו כל מה שמועיל דלתותיו סגורות או נסר זה רק בכלי הבא במדה אבל בשאר כלים הטהורים זה כמו כלי חרס שצריך דוקא צמיד פתיל וכן הוא מפורש ברמב"ם ר"ש ורא"ש ורע"ב בפרה פ"ה מ"ז [אמנם עיין חזו"א ד' ו' דדייק מהתוס' יו"ט שזה מועיל בכל הכלים הטהורים אמנם כבר הבאינו דמפורש בר"ש בפרה לא כך ועיין בזה לקמן ]

**בביאור ההצלה דנסר בכלי הבא במידה שיטת הגר"ח**

ג]והנה צ"ב מה המעלה המיוחדת של כלי הבא במידה שלא צריך צמיד פתיל הרי כיון שחזינן שאין לו דין אוהל לחצוץ בפני הטומאה א"כ למה הוא חוצץ לענין תוכו שהטומאה לא תכנס בו ומצאנו בזה שני ביאורים

א. עיין חידושי הגר"ח פי"א ה"ה לענין נסר ותוכן דבריו דלגבי שיכנס הטומאה מתחתיתו או מצדדיו יש לזה הדין הצלה של צמיד פתיל [דהיינו שכל הדין צמיד פתיל הוא שלא יכנס טומאה דרך פיו אבל על שאר הכלי הצלתו מצד עצמו שטומאה לא נכנסת לכלי שלא מקבל טומאה אלא דרך פיו ובפשוטו דבר זה מבואר מכלי חרס שמוטה על צידו וטומאה תחתיו שתוכו טהור ובפשוטו הוא מדין צמיד פתיל כמבואר בר"ש כת"י פ"ט מ"א וברא"ש ומהר"ם ורע"ב שם וכן נקט הגר"ח בכמה דוכתי] אלא שעדין הטומאה צריכה להיכנס דרך פיו ולזה עוזר הנסר דיש לו דין אוהל דהטומאה לא תכנס אליו ובעלמא דהיינו בכלים טהורים אין לנסר שעל גביהם תורת אוהל וכאן כיון שזה על גבי כלי הבא במדה יש לזה תורת אוהל והנה ע"ש שהאריך שחלוק הצלת אוהל שזה אוהל על מקומו מהצלת צמיד פתיל שזה אוהל על תוכו וכתב שם לחקור בדין אוהל דבנסר האם זה מועיל רק במקום שיש לו שם אוהל על מקומו או מספיק שיש לזה שם אוהל על תוכו ונפק"מ בספינה המהלכת במים ומכוסה בנסר דאם צריך שיהיה לזה שם אוהל על מקומו ביחס למקום העולם זה טלית המנפנפת שאין לזה שם אוהל כלל משא"כ אם מספיק אוהל על תוכו א"כ ביחס לתוכו יש כאן האהלה גמורה שאינה מנפנפת וזה יועיל עד כמה שלא יהיה חיסרון דאוהל זרוק וע"ש שכתב דנחלקו בזה הר"ח והר"ש דהר"ח נקט שצריך דבר שיש לו שם אוהל על מקומו ולכן נקט שכה"ג איכא חיסרון של טלית המנפנפת אמנם הרמב"ם נקט שמספיק אוהל על תוכו וממילא ליכא לחיסרון דטלית המנפנפת והנה בר"ש מבואר דטומאה מתחתיו זה בוקע למעל גביו וכתב הגר"ח דעד כמה דהדין אוהל שיש כאן הוא דין אוהל על מקומו זה היה מציל דהטומאה לא תבקע ללמעלה ככל אוהל ובהכרח שדעת הר"ש שהדין אוהל כאן הוא רק על תוכו עכת"ד והנה באמת טעמא בעי כיון שזה נסר למה שזה לא יהיה אוהל גמור וצ"ל שהרי זה נסמך ואפילו שנתחדש כאן שאין חיסרן של נסמך כל זה לגבי דין אוהל על תוכו ולא לגבי דין אוהל על מקומו

וע"ש שנקט דאם יהיה פתחו מלמטה וישימו שם נסר שכה"ג וודאי שיהיה בזה חיסרון דטלית המנפנפת דכאן זה אוהל על תחתיו ובזה הוא מנפנפת כיון שהספינה זזה דלא שיך שם אוהל אלא על תחתיו עכת"ד [אמנם עיין פ"ט מ"ג דהבאינו מהמקדש דוד דמדברי הר"ש מבואר ששיך הצלת אוהל על תוכו שגם החלק התחתון חולק את התוך ומדין אוהל

והנה כל דבריו שם בדין נסר שעל גבי כלי אמנם בר"ש הרי מבואר שגם דלתותיו סגורות זה עוזר ושם הרי זה הכלי בעצמו וא"כ כמו שנקט שתחתית הכלי רק עוזרת מצד צמיד פתיל ולא מצד אוהל כיון שהוא כלי א"כ גם לדלתותיו יהיה אותו חיסרון ואיך זה יכול להועיל בתור אוהל אם לא שנדחוק שבאמת גם הוא ס"ל שלגבי תוכו יש לזה שם אוהל וכדלקמן אלא שכיון דס"ל שם שאין שם אוהל אלא על תחתיו א"כ תחתית הכלי כיון שלגבי תחתיה אין לזה שם אוהל ממילא אין סיבה שזה יעזור לגבי תוך הכלי ובהכרח שזה עוזר מצד הדין צמיד פתיל וצ"ע בזה

**מהלך הקה"י והחזו"א**

ד]ב.ועיין קה"י שביאר שכלי הבא במידה אין לו שם אוהל לגבי חוצה לו אבל לגבי תוכו יש לו שם אוהל ולכן הוא לא צריך צמיד פתיל ובפשוטו זה על דרך החזו"א דלקמן

והנה עיין חזו"א ב' ט"ז דבתחילה נקט מסברא שכוורת שמונחת על גבי כוורת היא צריכה להציל כמו נסר ולכאורא מצד דנתחדש כאן שלכלי הבא במידה אין לו כח אוהל כלפי העולם אבל כלפי לסגור תוך של כלי אין לו שם כלי וממילא יש כאן הצלה של אוהל לגבי תוכו וא"כ כמו שעוזר נסר על גביו או דלתותיו סגורות ה"ה כלי הבא במדה יכול להועיל על כלי הבא במידה אחר אמנם הביא שם מהר"ש פ"ט מ"י שנקט שכה"ג זה לא מועיל וביאר החזו"א שמוכח מכאן שכל מה דנתחדש כאן דכלי הבא במידה יש לו דין הצלה ללא צמיד פתיל זה רק לגבי תוכו דלגבי תוכו יש לו שם אוהל אבל אם יעמוד כלי הבא במידה על גבי כלי הבא במידה כיון דהנידון דהכלי יסגור על תוך של כלי אחר ממילא נשאר לזה חיסרון דכלי דזה לא מועיל לסגור כלי ללא שהוא דפנות אוהלים אמנם עיין ב' י"ג שנקט שכלי אם נסר שתוכו טהור שמונח על כלי הבא במידה אחר יכול להחשב נסר כיון שתוכו טהור וצ"ב הטעם הרי למעשה כלי אין לו כח הצלה לא על תוכו

**בחידוש החזו"א שכוורת כפויה על כוורת מועיל ללא מירוח והקושי על זה מפ"ה מ"ו**

ה]והנה ע"ש דהחזו"א נקט מסברא שכל זה חיסרון כשהכוורת העליונה מונחת שוליה על גבי פה התחתונה אבל אם תעמוד כפויה כה"ג כיון שכל כלי מציל לגבי תוכו ממילא אין מאיפה הטומאה להיכנס והם יהיו טהורים ללא צמיד פתיל ולא זכיתי להבין הסברא בזה שעד כמה שלגבי הכלי התחתון אין לו כח הצלה א"כ כמו שהטומאה יורדת ממעל הכלי לתחת הכוורת למה שלא תיכנס לתחתון עד כמה שכלפיו אין דין הצלה וצ"ב

והנה מבואר בפ"ה מ"ו דכפישה שהניחו אותה הפוך על גבי בור זה לא מועיל ללא דלתות אוהלים וע"ש בר"ש שביאר בתחילתו שזה כלי הבא במידה והנה מבואר בר"ש פ"ט מ"י שכלי כפוי על הקרקע בתוך אוהל עוזר מדין נסר דהקרקע היא כמו נסר א"כ צ"ע למה שכאן זה לא יועיל כמו כוורת כפויה על גבי כוורת אחרת ומצאתי לחזו"א א' ט' שכתב לחדש שכיון שמדובר שאין לו גובה טפח אין לזה המעלה של כלי הבא במידה שיש לו שם אוהל על תוכו וכה"ג זה כמו שאר כלי עץ הטהורים שלא מועיל להם נסר עכ"ד והדברים מחודשים אמנם אם נימא כנ"ל שלגבי תוך של כלי אחר זה לא יכול להציל גם בכפוי על פיו א"ש שכאן שהנידון שזה יציל על הבור אין לו שם אוהל

אמנם עיין רמב"ן חולין קכ"ה שהביא שיש גורסים על תיבת המגדל במ"ב דמדובר שאין בחללה טפח והקשה עליהם א"כ אין סיבה שטומאה בבית לא תכנס לזה שאין לזה שם אוהל וצ"ב כוונתו הרי גם אם יש לזה טפח הרי צריך מחזיק ארבעים סאה ובהכרח שזה חלק מהמגדל וא"כ מה איכפת לן שאין בזה טפח ומבואר בדעתו שכל הסברא שזה חלק מהמגדל עוזר כאילו זה מחזיק ארבעים סאה וזה לא מטלטל והוא וודאי טהור אבל כדי לחצוץ בפני הטומאה מדין נסר צריך שיהיה לו שם אוהל ואם אין בו טפח אין לו המעלה של אוהל וזה כתירוץ החזו"א וצ"ע מנ"ל לרמב"ן חידוש זה ולנ"ל א"ש דמקורו ממשנה זו

והנה עיין בר"ש פ"ט מ"ט שהביא תוספתא כפישה שנתונה על גבי כוורת זה לא מועיל ור' יהודה ס"ל שכמו שנסר מועיל כך כפישה מועיל ועיין בר"ש שביאר שזה כנסר ומשמע שזה הצלה של נסר וצ"ע הרי על כפישה לא מועיל הצלה של נסר ובפשוטו צ"ל שבזה עצמו חולק שגם על כפישה מועיל נסר אמנם לנ"ל עדין צ"ע דזה לא עדיף מכוורת כפויה על גבי כוורת כפויה שלא מועיל והיה מקום לומר שבזה עצמו חולק על רבנן אמנם א"כ מוכח שמועיל נסר גם על כפישה לכו"ע והרי בכל הראשונים מבואר לא כך וכדלעיל וכדלקמן ובהכרח שדבר שמועיל בו נסר ה"ה הוא עצמו עוזר כשהוא כפוי על דבר אחר אמנם עיין חזו"א ג' י"ד שביאר שכוונת ר' יהודה שזה מועיל מצד דפנות אוהלים וע"ש מה שדחק לבאר מה זה קשור לדין נסר ואין זה במשמעות הבריתא והר"ש וצ"ע

**בגדר דין הצלה דכלי מוטה על צידו ובראית החזו"א מהגמ' בנזיר**

ו]והנה מבואר במתניתין וכן בפ"ט מי"א ומט"ז ובפט"ו מ"ג דכלי מוטה על צידו וטומאה תחתיו או שפיו מחוץ לבית וטומאה בבית אין הטומאה נכנסת לתוך פיו ובביאור דין זה יש לבאר דהוא מצד הצלה של צ"פ דהינו שטומאה לא נכנסת לכלי טהור אלא מפתחו וכן הוא בלשון הר"ש כת"י והמהר"ם והרא"ש והרע"ב בתחילת פרק כוורת וכן הוא ברא"ש פ"ט מי"ג וכן נקט הגר"ח בספרו כדבר פשוט ולכאורא הביאור דבדין הצלה דצ"פ נתחדש שטומאה נכנסת לכלי טהור רק דרך פיו וכן הוא לשון הר"ש פ"ט מ"ח דטומאה משכמת לפתחו ולכן אם יש צ"פ על פיו שמשם לא יכולה להיכנס טומאה אין לכלי טומאה ולכן בפיו לחוץ שמפיו לא יכול להיכנס טומאה כי הוא לא תוך האוהל ממילא משאר הכלי לא נכנס טומאה

אמנם יתכן לבאר שיש כאן הצלה מחודשת כמו שביאר החזו"א ב' ג' ז' וג' ט' דשני דפנות של כלי יש לו תורת אוהל כלפי תוכו וזה לא רק בכלי הבא במידה אלא בכל כלי חרס וכמבואר פט"ו מ"ג וע"ש ג' ט' שהוכיח משיטת הרמב"ם שכלי המוקף צמיד פתיל אין טומאה נכנסת כנגדו ובכלי מטה על צידו טומאה נכנסת כנגדו ובהכרח שזה לא מדין צמיד פתיל אמנם הגר"ח בספרו ישב דבר זה שמדובר שיש נקב כנגד הטומאה ורק לכן תוכו טמא וגם בכל צ"פ זה כך ע"ש בפי"ט והנה מבואר תחילת פרק כוורת שכל שהנקב הוא עד טפח הטומאה לא נכנסת וצ"ע שלענין צ"פ לא צריך שיעור פתח ומשמע שזה הצלה מדין אוהל ולכן זה תלוי בטפח וכן הוכיח החזו"א ג' ב'

ונפק"מ בכלי טהור מונח על שוליו וטומאה תחתיו דמבואר בפ"ט מי"ג דהכלי טמא דלביאור הראשון צ"ל לכאורא שהטומאה נכנסת דרך פיו שכין שבוקעת למעלה זה חוזר ונכנס וכן הוא לשונות הר"ש והמהר"ם שם ובמ"א ומ"ג ובמהר"ם מ"י וכן הוא בביאור הגר"א על התוספתא פרה פ"ג אמנם לשון הרמב"ם פי"ז ה"ו שהטומאה בוקעת מתחתיו ומשמע שכיון שכאן זה לא תוך חלוק ממילא אין הכלי הצלה כלל וכמו שביאר החזו"א באריכות ב' ז' ועיין פ"ט מי"ד דדעת ר"א ור"ש שגם מוטה על שוליו טהור ובהכרח שטומאה לא חוזרת דהרי לא נחלקו שם אלא בדבר שיש לו תורת אוהל ובהכרח שזה הצלתתוכו ותמיד אין זה תוך לעצמו כה"ג וראיה זו הביא החזו"א ד' ג' וכן מוכח לכאורא במהר"ם פ"ט מי"ג בכלי שאין לו שולים שזה כמו באויר ועיין מה שכתבנו בזה עוד פ"ט מ"א ועיין מקד"ד

והנה מבואר בגמ' נזיר נ"ד: נ"ה. נידון האם אוהל זרוק שם אוהל או לאו שמיה אוהל והגמ' אומרת נפק"מ לנכנס בשידה תיבה ומגדל בארץ העמים או מעל מת והנה לדעת הרמב"ם שכלי הבא במידה הוא אוהל גמור דהלכה כרבנן פ"ט מי"ג א"כ הביאור פשוט שיש כאן אוהל גמור אבל לכל הראשונים שהלכה שכוורת זה לא אוהל לחלוק לגבי מעליו אפשר לבאר בשני אופנים או שזה מכוסה בנסר או שפתחה מהצד ועיין חזו"א ג' ח' וכן באבן העזר קמ"ד סק"ד שהוכיח שמדובר בפתחה מהצד דהגמ' שם אומרת שיש צד לגזור שמא יוציא את ראשו ועד כמה שכל ההצלה מצד נסר א"כ מה צריך להגיע למה שמוציא את גופו תיפוק ליה מצד שפתח הנסר וממילא בטל כל ההצלה אלא בהכרח שמדובר בפתחו מהצד והנה מבואר בגמ' ששיך בזה החיסרון דאוהל זרוק והרי מבואר בגמ' חגיגה כ"ה. דאין חסרון דאוהל זרוק בצמיד פתיל ובהכרח דהצלת כלי על צידו אין זה מדין צמיד פתיל אלא שזה הצלת אוהל על תוכו ועיין קה"י שנקט שזה ראיה גם על הדין של נסר ולא הבנתי מה הקשר ביניהם הרי יש כאן שני הצלות דדין זה דמוטה בצידו הוא בכל כלי חרס והדין דנסר זה רק בכלי הבא במדה וודאי דיתכן שאפילו אם הצלה דכלי על צידו הוא מצד אוהל אבל הצלה דנסר הוא מצד צמיד פתיל והרי בדין כלי מוטה על צידו הכרעת החזו"א ד' א' שזה גם בכלי פחות מטפח אמנם לענין נסר נקט החזו"א א' י"ד שוודאי שצריך גובה טפח

אמנם בעיקר הראיה אפשר לדחוק שיש פתח מהצד להוציא את ראשו אבל למעלה זה מכוסה בנסר וכדרך ההוה שיש בשידה חלון ולפ"ז הסיבה לדון מצד אוהל זרוק רק מצד הנסר שמעליו ולפ"ז מוכרח שבדין נסר יש חיסרון דאוהל זרוק ואדרבא בדין הצלה על צידו שזה מדין צ"פ ומועיל בפחות מטפח וודאי שאין חיסרון זה

ועיין ר"ש פ"ח מ"ב שהביא תוספתא דתיבה מלאה כלים וזרקה באוהל המת הכלים טהורים ואם זה היה באויר זה טהור דהינו שהתיבה אינה מקבלת טומאה ולכן באויר מה שבפנים טהור ובבית טמא כי הטומאה נכנסת מהפתח ובפשוטו איירי בפתחו מהצד ומבואר שאין בזה חיסרון דטלית המנפנפת ובהכרח שזה מצד הצלה של צמיד פתיל וכהגר"ח אמנם בגר"א שם באמת ביאר שכוונת התוספתא שזה באויר ולכן הכלים טמאים כי זה אוהל זרוק והכוונה שאם זה היה מונח מה שבפנים היה טהור ובפשוטו מבואר כחזו"א וצ"ע שם

**יוכיח מהגמ' בנזיר נ"ה. דהצלת נסר יש בו חסרון דאוהל זרוק**

ז]והנה הגמ' בנזיר נ"ה. מביאה ברייתא ריבר"י אומר תיבה שהיא מלאה כלים וזרקה על פני המת באוהל טמאה ע"כ, והגמ' מוכיחה שאוהל זרוק לא שמיה אוהל ויש ראשונים שביארו שהכוונה מצד טלית המנפנפת והנה רש"י ותוס' והרא"ש שם לא גרסו באוהל ולפ"ז הכוונה שזרק התיבה מעל המת והנידון האם יש כאן אוהל שיכול לחצוץ על המת או לא וצ"ע הרי הטומאה בוקעת מלמעלה ובפשוטו אפשר להעמיד בפתחו מהצד וכנ"ל אמנם לגירסתינו וכן הוא בתוס' בעירובין שכתוב באוהל כתב החזו"א אבן העזר קמ"ד סק"ד [הובא בהשמטות לאהלות] דהכוונה או באוהל והנה בתור אוהל לא עוזר פתח מהצד דהטומאה נכנסת ובהכרח מדובר שזה היה מכוסה בנסר או בסגור על ידי דלתותיו והנה אין לומר שזה מצד צמיד פתיל דהרי אין בזה חיסרון של אוהל זרוק וכמבואר חגיגה כ"ה. ובהכרח שיש כאן הצלה בתור אוהל ולכן יש כאן חיסרון של אוהל זרוק וכן הוא בחזו"א אבן העזר שם ובחידושי הגר"ח ומבואר לגירסא זו שיסוד ההצלה הוא מדין אוהל אלא דהגר"ח שם ביאר שזה בצירוף לדין אוהל ועל ידי זה נוצר הצלה של צמיד פתיל אמנם כבר הבאינו שכל זה לגירסתינו אבל לגירסת רש"י אין שום ראיה

**יוכיח דהמהר"ם לא פליג על דין נסר והחילוק בין זה למתניתין**

ח]והנה כבר הובא לעיל דהמהר"ם ביאר המשנה מצד צמיד פתיל ועיין חזו"א ב' ו' וג' ו' שנקט שדעת המהר"ם שלא מועיל נסר כלל על כלי הבא במידה והנה בפשוטו הדבר נסתר מפ"ה מ"ו דמפורש שמועיל נסר על כוורת פתוחה אמנם עיין תיו"ט דהביא דהמהר"ם גרס פחותה וא"כ כה"ג אין כאן כלי כלל וכן עיין ר"ש פ"ט מ"י דהביא תוספתא מפורשת שמועיל נסר אמנם היה אפשר דשני מקומות אלו זה כרבנן דפ"ט מי"ג דכלי הבא במידה זה אוהל גמור וחוצץ בפני הטומאה ולשיטת המהר"ם דכל זה כשהוא באויר הרי במשניות אלו מדובר שזה עומד באויר אמנם עיין מהר"ם פ"ט מי"ג שכתב מפורש על תנא דמתניתין שמועיל נסר על כוורת מכל הבריתא ומבואר שגם הוא מודה שמועיל נסר על גבי כוורת שהטומאה לא תיכנס אמנם צ"ע א"כ למה במשנתינו הצריך צמיד פתיל

ובפשוטו בהכרח צ"ל שנסר על גבי כוורת מועיל אבל אם היא סגורה בדלתותיה אין את ההיתר של נסר ובזה פליג על הר"ש ובפשוטו משנתינו במגדל איירי באופן הרגיל שיש לו דלתות שעמו סוגרים המגדל ולא הוזכר שהיה כאן נסר חיצוני אמנם צ"ב הסברא לחלק ואפשר לבאר דבר זה בשני אופנים א. על פי יסוד דברי הגר"ח שס"ל שיסוד ההצלה של תחתיו מצד צמיד פתיל והנסר שעליו מצד אוהל ולפ"ז בפשוטו כל מה שלנסר שעליו יש תורת אוהל אם הוא לא חלק מהכלי אבל אם הוא חלק מהכלי הדין שכלים לא נעשים אוהלים ולכן בנסגר על ידי דלתותיו אין לו הדין הצלה של נסר ועיין לעיל מה שיישבנו את סברת הגר"ח אבל בדעת המהר"ם וודאי אפשר לומר כך

ב.עוד אפשר ליישב דהנה שיטת המהר"ם והרמב"ם פי"ב מ"ב דאין דין נסמך על צמיד פתיל ועיין חזו"א ד' י"א שוודאי שכלי המוקף צמיד פתיל אין לו דין אוהל שהטומאה לא תבקע ורק שהוא לא סיבה לעשות דין נסמך על הנסר ומבואר שאין אותם גדרים של כלי לענין שהוא עצמו לא יהיה אוהל מהדין של נסמך ולפ"ז אפש"ל דכלי הבא במידה גם למ"ד שהוא לא חוצץ אבל זה לא סיבה לעשות דין נסמך וממילא לנסר יש דין אוהל אלא שעדין צ"ב שהטומאה תיכנס מהמחיצות כיון שכלי לא נעשה מחיצה אמנם הרי שיטת המהר"ם בכמה דוכתי שכלי נעשה מחיצה וכן הוא לשיטתו שלגבי התפשטות הטומאה כלים נעשים אוהל אמנם עיין פי"ב מ"א שכתב שאם מוקף מכל צדדיו גרע וכדמוכח מהא דנסר על תנור ישן התנור טמא אמנם יתכן דכאן שהוא כלי הבא במידה הוא וודאי חולק מקום לעצמו שגם במוקף מכל צדדיו הוא לא יחשב ככלי הבית והנה בפשוטו מהא דהעמיד המשנה בצ"פ חזינן שגם בזה איכא חיסרון דמוקף מכל צדדיו אמנם יתכן שזה סברא מיוחדת לענין פתחו דחשיב שאין כאן מחיצה ועיין פרק ט' מ"ט מה שהוכחנו בזה בדעתו

אמנם יתכן עוד שכאן אדרבא הכלי נהיה דפנות אוהלים כיון שלנסר יש דין אוהל ואין בו חיסרון דנסמך אמנם כל זה שייך רק בנסר שהוא חיצוני לכלי אבל בדלת המגדל כיון שלנסר עצמו יש דין כלי ממילא אין בו דין אוהל דהוא כלי וממילא אין כאן חציצה לטומאה ודו"ק בזה אמנם עיין מהר"ם פ"ט מ"א שכתב שכלי הבא במידה אינו חוצץ בפני הטומאה דהרי גם נסמך לא חוצץ ואם כאן נסמך כן חוצץ א"כ לא שייך לומר ק"ו

**בהא דבנסר ליכא לחיסרון דנסמך**

ט]והנה בעיקר הא דמבואר בר"ש שמועיל נסר עיין משנה אחרונה שהקשה למה שלא יהיה כאן חיסרון דנסמך דהינו דאפילו אם דלתותיו סגורות זה מועיל דהוי כצמיד פתיל דכאן לא צריך פתיל אבל בנסר על כלי שיש דין שנסמך על כלים לא חוצץ א"כ למה שכאן זה לא יחצוץ והנה לביאור הקה"י שכאן זה אוהל על תוכו ולגבי זה אין לו דין כלי א"כ גם הדבר הנסמך עליו הוא כמוהו שלגבי הצלת תוכו אין בו פסול נסמך וכל שהוא בא לחצוץ על תוך הכלי הוא לא יותר מאשר הכלי ואין זה דומה לנסר על גבי כלי חרס שלא מועיל ולא אומרים כיון שהכלי מציל על תוכו ה"ה הנסמך עליו דשם אין זה הצלת אוהל על תוכו אלא הצלת כלי אבל כאן שזה גדר של הצלת אוהל על תוכו וודאי שאין הנסמך עליו יותר גרוע [אמנם אין זה מוכרח דכיון דכל הדין שהוא אוהל זה לגבי תוכו אבל הנסר כאן רוצים שיהיה אוהל לגבי כלי אחר ולא לענין תוך הנסר ודו"ק]

וכן אם נימא דכאן יש סברא שלא צריך פתיל וזה מועיל מצד צמיד פתיל א"כ גם הנסר דכל הדין נסמך דלא מועיל מצד אוהל אבל בתור צמיד פתיל וודאי שאין חיסרון אמנם לביאור הגר"ח שזה מועיל שהלמטה זה צ"פ והלמעלה הוא אוהל צ"ע למה שלא יהיה כאן חיסרון של נסמך והנה אם נימא כמו שביארנו לעיל דגם הגר"ח מודה לסברא שזה אוהל לתוכו ורק לענין התחתית ס"ל שזה לא עוזר ולכן הוצרך לדין צמיד פתיל א"כ א"ש כנ"ל אמנם לביאור ברבינו חננאל דצריך אוהל על מקומו א"כ מבואר שהנסר כאן מועיל יותר ממה שדין הכלי וצ"ב הטעם

והיה מקום לבאר כנ"ל שעל כלי הבא במידה כיון שיש לו תורת אוהל במקצת אין בו דין נסמך וכדביארנו לעיל בדעת המהר"ם אמנם בדעת הר"ש לכאורא מבואר לא כך דעיין לקמן פ"ט מ"א שכתב שהכוורת לא חוצצת דהרי אפילו נסמך על כלי לא עוזר לחצוץ כל שכן הכלי עצמו ואם נימא שכאן אין דין נסמך א"כ לא שייך ללמוד משם דכאן זה כלי עדיף ומשמע שס"ל שיש כן דין נסמך

**בישוב השיטות שבכל כלים הטהורים מועיל נסר**

י]עיין לעיל דהבאינו דהחזו"א ד' ו' דייק מהתיו"ט דהדין דנסר מועיל זה לא דוקא בכלי הבא במידה אלא ה"ה בכל הכלים הטהורים ועיין ב' ט"ז שכתב שכן הוא פשטות לשון הר"ש אמנם כבר הבאינו לעיל דמפורש בר"ש בפרה שרק בכלי הבא במידה זה מועיל

והנה עיין חזו"א א' י"ד שהקשה על מה שכתב הר"ש שהמשנה שכלי הבא במידה ניצל בצמיד פתיל זה בכפישה נתונה עליה דא"כ החיסרון שהכפישה לא ניצלת אבל הכלי כן ניצל וכתב לישב דאם לענין כלי הבא במידה לא עוזר צ"פ א"כ הוא לא יכול להיות הצלה לענין הכפישה ועיין ב' ט"ז שכתב שמבואר שבשאר כלים לא מועיל צ"פ וכוונתו לפי מה דביארנו לעיל בדעתו דפשוט לו דכלי הפוך על פה כלי אחר בדבר שמועיל נסר גם כה"ג יועיל וא"כ אם בכלי טהור מועיל נסר א"כ כל כלי על כוורת כל אחד יועיל על חברו בתור נסר ולפ"ז כתב במוסגר שם לישב דכל הדין דמבואר דכוורת אם כפישה לא מועיל דמדובר שסגר אם גב הכפישה אבל אם יסגור אם פה הכפישה זה יעזור אמנם כתב שזה דוחק גדול להעמיד כך המשנה

אמנם בפשוטו ישוב זה נסתר ממשנה מפורשת דהרי מבואר בפ"ה מ"ו דכפישה לא מועיל אם זה כפוי על בור והרי גם אם נימא שזה לא ככלי הבא במידה אבל וודאי שזה כלי טהור וכיון שהוא הרי נתון בצורה שפיו כלפי הבור כמבואר במשנה אין סיבה שזה לא יעזור

אמנם למה שכתבנו לעיל לנטות מדברי החזו"א ושכלי לא מציל אלא על תוכו זה גם סברא שבכפוי על כלי אחר לא יכול להציל על הכלי השני א"כ א"ש הכל דכיון שכאן זה לא יכול להציל על הבור דזה על דבר אחר ממילא אין כאן הצלה כלל וכן לכן בכפישה על גבי כוורת זה לא יעזור אפילו שעל הכפישה עצמו מועיל נסר ודו"ק בכל זה

והנה עדין צ"ב מה ההבדל בין כלי חרס שלא מועיל נסר לכלים הטהורים וצ"ל שכיון שכלי חרס מקבל טומאה גרע וכל זה מחודש

**בהא דצריכים במשנה לדרך הטומאה לצאת**

י"א]והנה מבואר במתניתין דטומאה בתוכו הבית טמא וטומאה בבית תוכו טהור דדרך הטומאה לצאת ואין דרכה להיכנס ובפשוטו כוונת המשנה לדין סוף טומאה לצאת וצ"ע למהר"ם דביאר דמשנתינו מצד צמיד פתיל א"כ תיפו"ל שאין צמיד פתיל לטומאה כמבואר חולין ע"א. ובראשונים כלים פ"ח והיה מקום לדחוק דזה רק לשון מושאל דיסוד הדין סוף טומאה לצאת דאין חציצה בפני הטומאה רק ששם צריך להגיע לדין סט"ל וכאן גם לא זה הוא כך וכעין שביאר החזו"א ד' ג' ע"ש אמנם במשנה ב' מבואר שר' יוסי שחולק על סט"ל מטהר בטומאה במגדל והרי הוא ודאי מודה שאין צמיד פתיל לטומאה אמנם באמת המהר"ם העמיד משנה ב' במגדל שדינו כאוהל גמור ושם באמת לא צריך להגיע לדין צמיד פתיל [אמנם למה דהוכחנו בענין סט"ל דדעת המהר"ם דיסוד הדין הוא שאין מחיצה לטומאה אלא דלפעמים אין זה נחשב מחיצה לטומאה אלא בסט"ל ולפעמים גם ללא זה יש כאן החיסרון שאין מחיצה לטומאה א"כ יתכן שהלשון א"ש שהכונה שטומאה יוצאת ואין לה מחיצה]

אמנם הראשונים כולם העמידו המשנה בתור המשך למשנה הקודמת ומבואר לשיטתם דמתניתין זה מצד הצלה של נסר ומבואר שכל הסיבה לטמאות בטומאה בתוכו מצד סוף טומאה לצאת וכן עיין רא,ש ונימוק"י בהלכות קטנות דהוכיחו ממשנה א' ב' ג' שאיכא לדין סט"ל ומבואר שכל משנתינו כל סיבת הטומאה מצד סוף טומאה לצאת והנה לביאור הגר"ח דההצלה היא מצד צמיד פתיל אם דין אוהל א"כ לכאורא כיון שאין צמיד פתיל לטומאה בטומאה בתוכו אין שום סיבה שהטומאה לא תכנס לבית

והנה היה מקום לומר שבאמת גם בטומאה בתוך כלי חרס הטומאה לא תצא מדפנותיו אלא מפיו והחידוש שלא מועיל הצלה של הצמיד פתיל וא"כ כאן שיש שם אוהל אין לטומאה דרך לצאת אמנם זה אינו דהרי כלי באויר וטומאה בתוכו הטומאה בוקעת כנגד כל הכלי ובהכרח שגם דופני הכלי אינם חציצה לטומאה אם לא שנחלק ששם כיון שגוף הטומאה בוקע לכן זה מבטל המחיצות אבל בעומד על שוליו שזה נידון שהתפשטות הטומאה תבקע המחיצות באמת אין בכוחו לבקוע ובפשוטו כל זה אינו וצע"ג

אמנם לחזו"א והקה"י שיסוד הדין שזה נחשב אוהל לתוכו יתכן שכמו שזה מועיל לענין הטהרה זה מועיל גם לענין הטומאה ללא הדין שאין צמיד פתיל לטומאה אמנם עיין חזו"א ג' ה' דפשיטא ליה שזה סוג הצלה שלא מועיל על טומאה כמו שאין צמיד פתיל לטומאה וע"ש שהכריח דבר זה דהר"ש בפ"ט מ"א בכוורת שפיה לחוץ כתב דטומאה בתוכו במחולחלת הטומאה נכנסת לבית והרי מדובר בפקוקה בקש שזה כמו נסר ושם אין סוף טומאה לצאת לבית דהרי פתחה לחוץ ובהכרח שהדין כלי הבא במידה אם נסר אין זה סיבה כלל להצלה על הטומאה וצ"ע למה במשנתינו מבואר שהטעם כי סוף טומאה לצאת אמנם ע"ש שכתבנו לדיק מדברי הר"ש והמהר"ם דס"ל שקש לא אפוץ לא יכול להועיל בתור נסר ולפ"ז יתכן שזה סיבה לטומאה ללא סט"ל ועיין פ"ט מ"י בכוורת בפתח וטומאה בתוכו דהבית טהור כי לא שיך כאן סט"ל ומבואר שזה מועיל גם לענין טומאה וע"ש דהבאינו דהחזו"א ביאר שזה מצד שזה כמו מוטה על צידו אמנם הוכחנו מהר"ש שלא ס"ל כן אמנם ע"ש בדעת הר"ש שיתכן שהמשנה מצד דפנות אוהלים אמנם בדעת המהר"ם אין שם דפנות אוהלים אמנם בדעתו יתכן כחזו"א

ועיין בחזו"א וכן בגר"ח עהש"ס שכתבו שמדובר שהמגדל מגיע עד התקרה וממילא יש כאן דפנות אוהלים ולכן ללא הטעם שסוף טומאה לצאת אין סיבה שהבית יהיה טמא אמנם הדבר צ"ע דא"כ מה הוצרך הר"ש להעמיד מצד הדין של כיסוי נסר תיפו"ל מצד שזה דפנות אוהלים ובהכרח שהיה דוחק לו להעמיד כה"ג דוקא ומדובר באופן שזה לא דפנות אוהלים והדרא קושיא לדוכתא וצ"ע

**האם יש דין סט"ל לגבי כלי מוטה על צידו וכלי שיש בו הצלה דנסר**

י"ב]עיין חידושי הגר"ח פי"א ה"ה עמוד 73 ד"ה והנה שנקט מסברא שלענין צמיד פתיל אין ההלכה של סוף טומאה לצאת סיבה לטומאה משני טעמים א. דמצאנו דין זה רק בחציצת אוהלים ואין לך בו אלא חידושו ב. דהכיון דההצלה של צ"פ יסודו על תוך הכלי ולא על מקום הכלי והרי הדין סט"ל הוא על מקום הכלי ולא על תוכו ולכאורא כונתו במקום שאין סט"ל אלא על מקום הכלי ולא על תוך הכלי כגון שיקחו משם הכלי ולכן כתב דלענין ההצלה של כלי אם נסר לדעת רבינו חננאל שהנסר יסודו מדין אוהל על המקום שזה מדין חציצת אוהלים א"כ שייך כאן סוף טומאה לצאת משא"כ למה שביאר בדעת הר"מ והר"ש שזה דין אוהל על תוכו א"כ לא שייך על זה הדין דסוף טומאה לצאת עכ"ד והנה צ"ב כוונתו הרי גם לר"מ כל ההצלה חלה מצד שיש כאן אוהל ואם ביחס לדין אוהל יש סט"ל ממילא פקע הדין צ"פ ואם נקט מסברא שכיון שחל צ"פ ממילא צריך ביטול על הצ"פ א"כ לכאורא גם בדעת ר"ח שצריך אוהל על מקומו זה תחילת הדין אבל סוף הדין שזה גם יכול להחיל דין צ"פ אמנם לטעם שביחס לדין תוך לא שיך סט"ל א"כ לר"מ שכל הדין אוהל הוא על תוכו א"ש משא"כ לר"ח וצ"ע ומבואר בדבריו דלדעת הר"ח שצריך אוהל על מקומו אין מושג של אוהל על תוכו וממילא זה לא יכול להצטרף לדין צ"פ דאם היה מושג של אוהל על תוכו אין סיבה שיצטרכו חלות אוהל על מקומו

והנה במשנה מבואר שטומאה בבית המגדל טהור מצד שאין דרכה להיכנס ולכאורא גם אם היה דין שדרכה להיכנס זה כמו הדין לצאת ועד כמה שנקט הגר"ח שלענין ההצלה של כלי הבא במידה זה לא סיבה שהטומאה תיכנס צ"ע א"כ מה הנידון כאן ואולי עד כמה שגם היה נכנס זה היה גדר אחר שלא היה שיך את סברת הגר"ח

והנה במשנה ג' מבואר שמגדל שבפתח וטומאה בבית המגדל טמא וביאר הרא"ש כיון שסוף טומאה לצאת והנה בפשוטו שם זה בפיה לחוץ ולמה שנקט הגר"ח [וכפשטות הראשונים בפ"ט] שכה"ג זה הצלה מצד צ"פ א"כ בהכרח שזה בוקע גם לצ"פ אמנם לחזו"א שזה מדין אוהל על תוכו א"כ אין מכאן ראיה על צ"פ או על דבר שיש בו הצלה של נסר והר"ש שלא ביאר כהרא"ש יתכן מצד שנקט שמדובר שיש פתח אחר לבית אמנם עיין מהר"ם דמפורש דהכורת במוטה על צידה אין בה טומאה מצד סט"ל ומבואר כגר"ח אמנם יתכן שזה מצד שאין סוף טומאה לצאת לכוורת אלא שיקחוה מהפתח ודנים על תוך הכוורת כדבר נפרד ועיין מה שכתבנו מ"ג

אמנם עיין ר"ש פ"ט מ"י דמבואר דנקט שכוורת שיש עליה הצלה של נסר אם אין פתח אחר בבית הטומאה נכנסת לכוורת ומבואר מפורש שכלי אם הצלה של נסר חל עליו דין טומאה של סט"ל ולחזו"א שזה הצלה של אוהל אין מכאן ראיה לצ"פ וככל הנ"ל ועיין חזו"א י"ג' ב' שהוכיח מהנ"ל שיש דין סט"ל על הצלת כלים אמנם שם יתכן שכיון שיש בינו לקורה אין זה מועיל אלא מצד דפנות אוהלים ובזה שזה מדין מחיצה יש דין דפנות אוהלים אמנם עיין שם שהארכנו דבפשוטו בפיטוס שמגיע מהקרקע לקורה וודאי שיש בזה גם דין נסר עוד יש לדון דאפילו שזה מועיל מצד דפנות אוהלים אבל מכח זה חל דין צ"פ וכמו שבדין אוהל מבואר בגר"ח שכיון שמכח זה חל צ"פ אין בזה סט"ל ה"ה כאן וצ"ע

**ועיין פ"ט מ"ט י' מה שהארכנו עוד בדין נסר בדעת המהר"ם והר"ש**

**ביש טפח מעליו ואיו בתחתיו או בצידו**

י"ג]**כלים שבינו לבין הקורות שבינו לבין הארץ שבינו ולכותל אם יש שם פותח טפח טמאים ואם לאו טהורים:** עיין מהר"ם דבתחילה דן שאם יש טפח בינו לקורות אפילו אם אין טפח בינו לארץ טמא שכיון שיש התפשטות טומאה למעלה ממילא היא בוקעת לתחתיה וכן איפכא ולבסוף דחה שטומאה שמתפשטת כלים יכולים להיות חציצה ממילא המגדל חוצץ שהטומאה לא תיכנס למטה והנה לענין טומאה בצידו כתב ששם וודאי אפילו אם יש מעליו אין סיבה שיהיה בצד וצ"ב הטעם כיון שמעל המקום שמאחורי הכותל יש טומאה א"כ למה שזה לא יבקע מתחתיו ואם מצד הכלי שחוצץ הרי כלי לא נעשה חציצה לפי קושיתו ובהכרח לומר דמדובר שהיה חתיכת עץ שעלתה מגב המגדל עד הקורות ועד הארץ וממילא משם לא יכול להגיע טומאה והנה מבואר שאם יש מאחוריו טפח הטומאה מגיעה לשם וצ"ע מאיפה יגיע לשם טומאה עד כמה שס"ל שכלי חוצץ מפני התפשטות הטומאה ובפרט שכאן הרי זה משנה מפורשת לקמן פי"ב מ"ג דבתנור ישן מוקף צמיד פתיל ויש נסר מעליו שהטומאה לא עוברת מצד לצד וכן מפורש בראב"ד בהשגותיו על הר"מ וצ"ל שמדובר שהמגדל לא הולך מקיר לקיר ולכן כל שיש טפח מאחוריו הטומאה מתפשטת מהמקום שלצד המגדל וז"ב

והנה בפשוטו מבואר מהמהר"ם דטומאה על גבה מתפשטת למקום פחות מטפח וזה דלא כדביאר הגר"ח בדעת הרמב"ם בפי"ט מטומאת מת

והנה הר"ש כתב שכוונת המשנה שיש באחד מהם טפח ולכאורא הכוונה שכל שיש באחד מהם טפח ממילא מקומו טמא ולגבי השני לא דן והנה כיון שס"ל דלא כמהר"ם אלא שגם התפשטות הטומאה טומאה בוקעת א"כ באמת בטומאה על גביו וודאי שתחתיו טמא וכן הפוך ולענין צידו אם הטומאה מגיעה מעליו וודאי יהיה טמא וכנ"ל ואם יש שם מחיצה יהיה טהור והנה משמעות הר"ש שאם יש טפח בצידו אפילו שאין למעלה ולמטה טמא ובהכרח כנ"ל שזה לא הולך על כל אורך הבית דאל"כ הטומאה לא תגיע וכדמבואר לקמן פי"ב מ"ג וז"ב אם לא נימא דדעתו כהגר"ח שטומאה לא בוקעת למקום פחות מטפח גם כשהיא על גבה ולכן כל שבאחד מהם אין טפח והרי תוך המגדל טהור אין הטומאה בוקעת לשם אמנם הרי דעת הר"ש דטומאה תוך הכוורת היא בוקעת מתחתיה ודלא כהרמב"ם ומבואר שטואה בוקעת לפחות מטפח אמנם אפשר לחלק דדוקא שם דיש טומאה בתוך הכוורת ולא איכפת לן שזה לא חוזר משם אבל כאן שהטומאה מעל המגדל והמגדל טהור כה"ג הוא מודה שאין הטומאה בוקעת לפחות מטפח

אמנם יתכן לחלק בין פי"ב מ"ג דמבואר דתנור מוקף צ"פ חוצץ בפני הטומאה דשם זה נסר ארעי שמונח עליו וא"כ לא שיך לדון שהתנור הוא כלי הבית משא"כ כאן שזה תוך הבית יתכן לדון שזה כמו כלי הבית דיסד החזו"א י"ג א' שהם לא חוצצים ולפ"ז אם יש טפח מאחוריו טמא אפילו שזה עובר על כל הבית

עוד היה מקום לדון לסברת החזו"א לקמן סקי"ד דהמקום שתחת המגדל הוא בטל למגדל א"כ תמיד כל שיש כאן מקום פחות מטפח הוא בכלל הצלת המגדל ונפק"מ בכל זה בכורת שפיה לחוץ וטומאה בבית האם תחת הכורת טמא לדעת הר"ש

אמנם כל זה נסתר מדברי הר"ש פ"ט מ"י בסוף דבריו בביאור על התוספתא דכתב מפורש שביש טפח מעליו אפילו שמתחתיו אין טפח הכלים ששם טמאים

**בטעם דהמגדל הוי מחיצה אפילו שהוא כלי**

י"ד]מבואר במתניתין דהטומאה לא נכנסת לתחת המגדל וצ"ע הרי כלים לא נעשים אוהל לחצוץ וא"כ למה שלא יהיה טמא שם ועיין בחידושי הגר"ח פי"ט הל"א עמוד 75 שכתב שכלי שמוקף צמיד פתיל ותוכו טהור זה עוזר להגדיר שהמקום תחתיו הוא נחשב מקום פחות מטפח וממילא איכא דינא שטומאה לא בוקעת למקום פחות מטפח ויתכן שזה גם הביאור במשנתינו ועיין לעיל שזה רק לענין צידו ולא אם זה מעליו לענין מתחתיו [ומה שלא הביא ממשנתינו כיון שלדעת הרמב"ם הוא כתנא דמגדל זה אוהל גמור]

אמנם עיין חזו"א ג' ס"ק ג' ד' דנראה דגם דן מצד סברא זו אמנם דן שם מצד עוד סברא שהמקום הזה טפל למגדל וממילא חל על זה טהרתו של המגדל שזה לא יחשב כחלק מאוהל הבית ועיין בזה עוד לקמן

**בטעם דטומאה תחת המגדל הבית טמא ואין בזה חיסרון דטומאה רצוצה**

ט"ו]מבואר במתניתין דטומאה מתחת המגדל או מאחוריו או בינו ולקורות טמא אפילו שאם היה כלים שם הם טהורים וכן הוא לקמן פט"ו מ"ד לענין חצצו מארצו וצ"ב החילוק ובפשוטו הביאור שבאמת מקום זה נהפך למקום פחות מטפח ולכן הוא טהור דטומאה לא מתפשטת למקום פחות מטפח אמנם טומאה שם הבית טמא מצד סוף טומאה לצאת שכיון שסוף הטומאה להגיע לבית ממילא הבית טמא וכן הוא בביאור הגר"א על התוספתא אלא שלפ"ז מבואר שגם טומאה שנמצאת במקום שפחות מטפח שהיא רצוצה בכל אופן יש בה דין סוף טומאה לצאת ועיין רא"ש במשנתינו שכתב וז"ל טומאה שם הבית טמא לפי שדרך הטומאה לצאת דטומאה רצוצה בוקעת ויוצאת עכ"ל הרי מפורש שדן שזה טומאה רצוצה וכן מבואר בראב"ד פכ"ד ה"ב שטומאה שבתוך עובי החצץ מתפשטת לבית מצד סוף טומאה לצאת ובפשוטו כה"ג הוי טומאה רצוצה שהרי זה בתוך עובי החצץ ועעין לקמן סק"ו שהבאינו כזו שיטה בראשונים ועיין חידושי הגר"ח פ"כ ה"א בסופו דכתב דפשטות המשנה דחצץ שהבית טמא מצד סוף טומאה לצאת דהינו שלא חשיב שהטומאה בבית וממילא בהכרח שזה טומאה רצוצה ובכל אופן יש כאן את ההלכה של סוף טומאה לצאת

אמנם צ"ע דהר"ש בהמשך הביא תוספתא דטומאה תחת רגלו של מגדל טומאה בוקעת ועולה בוקעת ויורדת ובפשוטו מבואר שדבר שיש עליו דין טומאה רצוצה אין בו דין סוף טומאה לצאת וא"כ צ"ב למה טומאה תחתיו או בין הקורות הטומאה מתפשטת בבית הרי בפשוטו הוי טומאה רצוצה דהרי אין במקומה טפח ומצאנו בזה בחזו"א שלשה ביאורים וכדלקמן [אמנם דבריו שם סתומים ולא ברירא לי שירדתי לכוונת דבריו והמעין יבחר]

א.בסימן ג' סק"ד נקט שבאמת יסוד הטהרה של המקום שמתחת המגדל הוא מצד שזה טפל למגדל וכיון שהמגדל טהור ממילא גם מקום זה טהור ולפ"ז באמת חשיב שיש כאן חלל טפח אם מקום המגדל ולא הוי מקום פחות מטפח שעושה רצוצה ולכן בטומאה שם הבית טמא כיון שדבר זה הוא לא טומאה רצוצה ממילא יש בזה ההלכה של סוף טומאה לצאת משא"כ מתחת רגלי המגדל כיון שהמגדל חולק מקום לעצמו ממילא זה הופך המקום לרצוצה ואם הטומאה שם אין בזה הדין דסט"ל

והנה בעיקר הטעם שבטומאה רצוצה לא אמרינן סוף טומאה לצאת ע"ש בחזו"א בתחילתו במוסגר וכן הוא בי"ג ב' שכיון שסוף הטומאה לעבור דרך המחיצה נוקטים כאילו שאין כאן המחיצה וממילא הטומאה מתפשטת וכל זה שייך כשהטומאה יש לה דין התפשטות אבל המחיצה מפסיקה בעדה אבל אם היא רצוצה שאין לה דין התפשטות כלל לא יוצרים טומאה מחמת שיורידו המחיצות דכל הדין שזה מוריד את הסיבה של המחיצה שמחמתה הטומאה לא עוברת וע"ש שכתב שלפ"ז כה"ג אפילו שהטומאה היא לא רצוצה אבל כיון שלמעשה תוך המגדל טהור ולא דנים שכאילו אין כאן מחיצה ממילא אין סיבה שהמקום שמעבר למחיצה יהיה טהור ולכן ביאר שהדין שסט"ל שכל מקום שסוף הטומאה להגיע לשם הוא טמא אלא שלא אומרים את זה אלא אם זה באותו מקום ולא אם יש הפסק אויר רק שנאמר הלכה שבטומאה רצוצה אין את הדין סט"ל ולכן כאן תחת רגלו שזה רצוצה אין סט"ל ותחת המגדל שזה לא רצוצה וכנ"ל יש בזה סט"ל

ב.עיין סימן י"ג א' שמתחילה יסד שכלי הבית לא חולקים מקום לעצמם ומקומם נחשב עדין בכלל האוהל ולכן בית שמלאו תבן ויש שם באמצע חלל הוא טמא מצד שזה עדין נחשב תוך הבית וכן כ"ח שבור שאין לו תורת כלי ללא צ"פ הוא לא מציל מדין אוהל ובמגדל וחצץ כה"ג אפילו שזה חולק את המקום ומחשיבו למקום פחות מטפח אבל זה עדין נחשב שמקום זה הוא מכלל אוהל הבית ולכן טהרה שם זה טהור מצד שכיון שזה מקום פחות מטפח אפילו שזה מכלל הבית אין לו טומאה משא"כ אם טומאה שם זה נחשב עדין טומאה בבית וזה סיבה לטמאות את כל הבית דהיינו שחלוק הדין אוהל אחד שטומאה בו שזה סיבה לטמאות הכל אפילו אם הטומאה תהיה במקום פחות מטפח לבין הטהרה שאם זה במקום פחות מטפח שלא מגיע אליו טומאה ולפ"ז לכאורא הטומאה כאן לא מצד סט"ל וע"ש שהוקשה לו א"כ למה טומאה מתחת המגדל כן דנים אותה כרצוצה וע"ש שכתב שצ"ל שלגבי מקום שאין בו אויר כלל זה כן מחלק את זה מהבית [והנה היה אפשר לומר שכוונתו שבאמת כיון שזה מגדיר המקום לפחות מטפח זה גם סיבה שהטומאה לא תתפשט ורק מצד סט"ל זה מתפשט ועיקר סברתו רק שזה יחשב טומאה באוהל שאין בזה שם טומאה רצוצה וממילא יש כאן סוט"ל אמנם ע"ש בסק"ב שכתב שלדרך הראשונה ניחא למה תוך המגדל לא טמא מצד סט"ל ולכאורא כוונתו שהטומאה בבית לא מצד סט"ל ועדין צ"ע]

ג.ע"ש י"ג ב' שכתב שבאמת המקום שמתחת המגדל והבית הוא נחשב מקום פחות מטפח וסיבת טומאה הבית מצד סט"ל ובאמת אין כלל שכל טומאה רצוצה לא אומרים סט"ל אלא שכיון שיסוד הדין סט"ל שכאילו אין המחיצה א"כ במקום שהסיבה שהטומאה לא מגיעה לבית מצד דין מחיצה כה"ג שיך סט"ל משא"כ במקום שהטומאה לא נמצאת בבית לא מחמת דין מחיצה אלא שבמציאות אין לה מקום כה"ג אין דין סט"ל וזה ההבדל בין תחת רגל המגדל לבין טומאה מאחורי המגדל אמנם כתב שלאחר שהטומאה בבית מדין סט"ל זה מפקיע הדין רצוצה מהטומאה לגבי שתבקע עד השמים אמנם ע"ש שהקשה על ביאור זה דא"כ גם תוך המגדל יהיה טמא מצד סוף טומאה לצאת כמבואר בראשונים שגם כלי אם נסר נטמא מצד סט"ל עכ"ד וצ"ע מנ"ל שדנים שהטומאה תעבור דרך חלל המגדל אולי יוציאו מהחור של פחות מטפח שתחתיו או בצדדיו וצ"ל שס"ל שאם לא דנים שיוציאו דרך המגדל א"כ גם הבית לא יהיה טמא שכיון שגדר סט"ל כאילו אין המחיצה וכל זה עד כמה שדנים שזה יעבור דרך מקום המחיצה כאילו המחיצה לא שם אבל אם כאן דנים שזה יעבור מתחת והמחיצה קיימת א"כ אין סיבה לטמאות המקום השני אלא בהכרח שדנים שזה יעבור דרך מקום המגדל ולכן הקשה שגם המגדל יהיה טמא וצ"ע

והנה הר"ש במשנתינו כתב וז"ל טומאה שם הבית טמא אע"פ שאין שם פותח טפח לפי שדרך טומאה לצאת ואפילו בינו לבין הארץ בינו לבין הקורות משום דכי בוקעת ועולה או יורדת נכנסת לחלל המגדל ויוצאה דרך פתחו לבית וכו' עכ"ל והנה מבואר בר"ש שעל טומאה מאחורי המגדל הבין שיש כאן סיבת טומאה מצד סט"ל אמנם על טומאה מתחתיו נתקשה ועל זה תירץ שזה נכנס למגדל ומשם יוצא לבית וצ"ב למה על אחורי המגדל הבין שיש סט"ל ועל תחת המגדל לא הבין ולכאורא היה נראה שזה על דרך השלישית של החזו"א הנ"ל שבמקום שהמבדיל זה הדין מחיצה עוזר סט"ל ולענין מתחתיו הבין שחשיב שאין מקום טפח וזה לא מדין מחיצה ביחס לשאר הבית

והנה במה שתירץ שהטומאה נכנסת למגדל צ"ע כמו שהקשה החזו"א ג' ד', א. דהרי לשון המשנה הבית טמא ולא כתוב שהכל טמא דהיינו גם המגדל ומשמע שהמגדל טהור ב. דהרי בכוורת מפורש שטומאה תחתיה אינה נכנסת לכוורת אלא בוקעת מעליה וא"כ ה"ה כאן במגדל דמ"ש אם לא דנימא דכאן חשיב שסט"ל במגדל וכמו שביאר הרא"ש במ"ג ג. עוד קשה דמה שייך לומר על התפשטות הטומאה סוף טומאה לצאת הרי זה לא טומאה מצאותית שעומדת לצאת משם וע"ש מה שביאר על דרך הראשונה ולא הבנתי איך זה נכנס בכוונת הר"ש ודברי הר"ש צ"ב

**בביאור התוספתא**

ט"ז]**בין בבית:** עיין ר"ש שדחה מסיבה צדדית ומבואר שהבין הדין גם אם זה בבית ומבואר דעתו כדעת הרא"ש שלרבנן גם טומאה בתוכו שהבית טמא אבל כתלי המגדל טהורים עיין לעיל סק"א

י"ז]שבכותל מאחוריו נידון מחצה על מחצה: עיין בגליון שהביאו מהחסדי דוד שהכוונה אפילו במקרה שיש מגדל והאויר שבין המגדל לכותל טהור בכל אופן מה שבכותל מחציו ולפנים הוא טמא וכן הביא לקמן פט"ו מ"ה לענין חצץ דאפילו שבין הכותל לחצץ טהור בכל אופן מה שבכותל טמא ובמהר"ם כאן פשיטא ליה דבחצץ שהכלים שבכותל טהורים שכיון שיש כאן מחיצה וודאי שזה גם על מקום זה אמנם לגבי מגדל נסתפק שנשאר שהמקום שמעבר למגדל הוא טפל לבית וממילא הכלים שם טמאים וצ"ב הסברות בזה

י"ח] בטומאה נגד רגלו של המגדל שטומאה בוקעת דהינו שזה לא מתפשט בבית ויש לעיין האם זה גם בוקע מעל האוהל ועיין חזו"א י"ג' א' ב' דנראה דפשיטא ליה דהטומאה בוקעת עד הרקיע ורק בטומאה בינו לכותל האריך לבאר למה זה לא כרצוצה שזה צריך לבקוע למעלה

**משנה ב'**

**בטעם ההיתר במשנה והוכחה דבדין נסר מועיל נקב עד טפח**

א] **תיבת המגדל יש בה פותח טפח ואין ביציאתה פותח טפח טומאה בבית תוכו טהור:** עיין מהר"ם שהקשה דממ"נ אם זה מוקף צ"פ א"כ גם אם יש ביציאתה פותח טפח הכל טהור ואם אין צמיד פתיל בכל אופן זה טמא ולכן ביאר שמדובר בתיבה שלא מטלטלים אותה כלל או שרק על ידי מוכני וכה"ג זה אוהל גמור לכו"ע ולכן כל שאין בה פותח טפח אין הטומאה נכנסת אליו

אמנם שאר ראשונים ביארו שזה המשך של המשנה הקודמת דהינו שזה מגדל שלא נעשה אוהל לחצוץ והנה היה מקום להעמיד לראשונים לעיל שיש עליו נסר אלא שא"כ היה צריך להועיל גם ביותר מטפח אמנם יתכן שזה בא לומר חידוש שגם כה"ג בטומאה בתוכו הבית טמא [וכן אם נימא שמשנה ג' זה המשך א"כ שם בטומאה בתוכו שלא מתפשט בבית וודאי שזה רק ביש בו טפח וכמבואר ברמב"ן בחולין ויבואר לקמן בס"ד אמנם הראשונים נקטו שזה המשך למשנה א'] אמנם ברש"י בחולין קכ"ה: מפורש שהטומאה לא יוצאת כיון שאין בנקב טפח ומבואר מכאן כמו שכתב החזו"א ב' א' שבהצלה של נסר אם יש נקב פחות מטפח הטומאה לא נכנסת והנה אם זה הצלה מצד אוהל על תוכו א"כ מסתבר שזה תלוי בשיעור של טפח אמנם לגר"ח שהחלק התחתון מועיל מצד צ"פ א"כ מסתבר שכל שיש כאן נקב שלא עוזר בהלכות צ"פ גם פה זה חיסרון ואינו מוכרח כיון שהנקב בנסר שלמעלה אמנם למה שנקט שם שגם האוהל הוא רק על תוכו א"כ וודאי שהיה מקום לומר שזה לפי גדרי צ"פ ואינו מוכרח

**בטעם דצריך שיהיה בזה פותח טפח**

ב]והנה צ"ב למה כתוב שיש בה פותח טפח הרי הצלת התיבה בגלל שהיא חלק מהמגדל ועיין רא"ש שכתב שאם אין בזה טפח הטומאה היתה נכנסת וכן פשיטא ליה לרמב"ן חולין קכ"ה: וביאר הטעם דאין אוהל פחות מטפח וצ"ל שאפילו שהסיבה שהוא לא מקבל טומאה כי הוא חלק מהמגדל אבל כדי שחלק זה יחשב אוהל שיהיה בו ההצלה של נסר על מגדל בשביל זה צריך שיהיה לו תורת אוהל ואם לא כן זה כמו שאר כלים הטהורים ומבואר מכאן כהחזו"א א' ט' שאם המגדל אין בו גובה טפח אין בו הצלת נסר [ועיין מה שכתבנו בזה לעיל במשנה א'] [ומבואר מכאן דלא כתוס' יו"ט שבכל הכלים הטהורים מועיל נסר]

אמנם עיין בהגהה מהקה"י שהקשה מה זה שונה מכלים שתוך עובי המגדל שכתב הרא"ש לעיל שלרבנן הוא טהור ולכאורא שם זה סברא שהמקום הזה הוא רצוצה והרי אפילו אם יש שם טומאה זה בוקע כנגדו בפשוטו וכמבואר בחזו"א י"ג א' לענין טומאה בעובי החצץ משא"כ כאן שזה כמו מאחוריו או מתחתיו דלא הוי רצוצה וצ"ע

**בהא דטומאה בתיבה טמא רק מצד סט"ל ולא מצד אין אוהל בתוך אוהל או שלא מועיל נסר לטומאה**

ג]מבואר במשנה טומאה בתוכו הבית טמא מצד סוף טומאה לצאת ור' יוסי חולק וס"ל שכיון שיכול להוציאו חצאים או לשרפו בפנים אין בזה הדין דסט"ל ועיין לעיל משנה א' סקי"א מה שכתבנו לבאר דלכאורא כאן אין צורך לדין סט"ל אלא שהצלה של נסר לא מועיל לטומאה כדין אין צמיד פתיל לטומאה וכמבואר לקמן פ"ט מ"א בר"ש וע"ש דבפשוטו מוכח שללא סט"ל מועיל נסר על טומאה

והנה הרמב"ם כתב בכמה דוכתי דאיכא הלכה של אין אוהל בתוך אוהל לענין הצלה מהטומאה ועיין בחידושי הגר"ח פ"כ ובחזו"א ה' ג' שהקשו א"כ למה ר' יוסי חולק הרי אפילו אם אין כאן סט"ל אבל יש כאן החיסרון של אין אוהל בתוך אוהל ועיין חידושי הגר"ח בתחילתו שכתב לבאר שכל דברי הרמב"ם באוהל ארעי בתוך אוהל קבע וכאן שהטומאה בתוך המגדל זה כמו אוהל קבע ע"ש אמנם בסופו ביאר שכל הדין של אוהל בתוך אוהל זה רק במקום שסוף טומאה לצאת ע"ש שהאריך ובחזו"א כתב שהטעם שאין אוהל בתוך אוהל הכוונה סט"ל דהינו שכל שדרך הטומאה משם אין חציצה לטומאה ע"ש [ועיין מה שנכתוב בזה בס"ד בסוגיא דסט"ל] ובא"ר פה האריך שגורסים את משנה ב' לאחר משנה ג' ומדובר שתיבת המגדל חלקה בחוץ ורק שפתחה בפנים וכה"ג כל סיבת הטומאה רק מצד סט"ל ובזה ר' יוסי חולק ולפ"ז א"ש שכאן שהטומאה בחוץ לא שייך לדון מצד אין אוהל בתוך אוהל ואינו מוכרח כיון שחלק מהמגדל בפנים וצ"ע בזה

עוד צ"ב דבפשוטו זה כמו הרישא שלא היה נסר על גבי המגדל וכדביארנו לעיל שלכן כתב אין ביציאתו פותח טפח וא"כ לדעת הרא"ש שארובה שאין בה פותח טפח וטומאה כנגדה הטומאה בוקעת א"כ למה שכאן זה לא יבקע וצריך לדחוק או שהפתח היה בצד או שהטומאה לא היתה מול הפתח

**בהא דר' יוסי לא פליג בכל סט"ל**

ד]מבואר שר' יוסי חולק על הדין שסט"ל והקשו התוס' בחולין והרא"ש כאן שלא מסתבר שהוא יחלוק על כל המשניות של סט"ל וכתבו שרק בכזית הוא חולק אבל במת שלם הוא מודה והנה יש כאן חידוש שגם במקום שאין פתח טפח בכל אופן מטמאים מצד סט"ל ועיין משנה אחרונה שכתב לדון שאולי זה כל הטעם שר' יוסי חולק אבל איפה שיש פתח טפח שהוא סגור הוא מודה אמנם מדברי הראשונים מבואר שאין בזה סברא לחלק ועיין תוס' בב"ב י"ב. שנקטו שגם אם אין שום פתח לבית ורק יש זיזים בולטים יש מקום לטמאות מצד סוף טומאה לצאת וכ"ש כאן וברמב"ם בפירושו משמע שהיה אפשר גם להוציא הטומאה מפתח המגדל שיש בו טפח ולפ"ז אין ראיה שיש דין סט"ל גם במקום שאין פתח טפח ועין לקמן שיתכן שלכל הראשונים מדובר כך

ועיין מים טהורים שדייק מהרמב"ם שכל דברי ר' יוסי רק כשיש פתח פחות מטפח שאז יכול להכניס ידו ולשרוף הטומאה אבל במקום שאין שום פתח ועד כמה שיפתח ממילא כבר קודם יהיה כאן התפשטות הטומאה זה לא יועיל

ועיין מה שכתבנו בענין סט"ל דיתכן דמשנתינו זה מצד דרך טומאה לצאת שהכוונה שאין מחיצה לטומאה וזה וודאי דאוריתא ורק על זה ר' יוסי חולק אבל מצד סט"ל לכו"ע לא שיך כאן דמסתמא יוציאו המגדל אם הטומאה וכסברת המשנה אחרונה וגם הרא"שש הקשה נקט רק שיש כאן גם חיסרון של סט"ל

**בהא דאין בתיבת המגדל דין ק"ס**

ה]עיין תוס' בב"ב ק: שהקשו עד כמה שאין ביציאתו פותח טפח למה שלא יהיה כאן קבר סתום שמטמא כל סביביו והרי ר' יוסי מודה לדין קבר סתום וכאן במשנה מבואר שהוא מטהר ותירצו שכיון שזה כלים אין דין קבר בכלים אמנם עיין ר"ש במשנה ג' דהביא תוספתא מפורשת לענין מוכני שאם אין ביציאתה טפח זה טמא מצד קבר סתום וצ"ע א"כ למה במשנתינו אין דין קבר סתום ולמבואר ברמב"ם דמדובר שהיה לזה גם פתח למגדל בטפח א"ש שלא שייך כאן לדון מצד קבר סתום שהרי אפשר לפתוח את פתח המגדל ויתכן שכל הראשונים מודים שכך מדובר והנה בפשוטו לשטמ"ק בב"ב י"ב. דבעתיד להוציאו אין דין קבר סתום א"כ לא קשה כאן כלל דעד כמה שכתוב שיש כאן סט"ל בהכרח שמדובר שסופו להוציאו אמנם לכאורא זה נסתר מהתוספתא הנ"ל דנקטה דבמתניתין יש דין קבר סתום

**בביאור הגירסא שהובאה ברמב"ן בחולין ובביאור דברי הרמב"ן**

ו]עיין רמב"ן בחולין קכ"ה: דהביא שיש גורסים שאין בה פותח טפח ואין ביציאתה פותח טפח וע"ש שביאר שרבנן ס"ל שכה"ג הטומאה בוקעת דממ"נ אם סוף טומאה לצאת הרי הבית טמא ואם נימא שלא יוציאה א"כ יש כאן טומאה טמונה בוקעת ועולה ועל זה הגמ' בחולין אומרת שר' יוסי פליג בתרתי א. שאין דין סט"ל וכן שאין דין טומאה טמונה בוקעת ועולה עכ"ד ולכאורא הכוונה שאם דעתו להוציאה מהמגדל א"כ סיבת טומאה הבית מצד סט"ל ואם אין דעתו להוציאה מהמגדל א"כ הבית טמא מצד טומאה טמונה וכו' ור' יוסי חולק בשני המקרים

ועיין רמב"ן שהקשה עליהם דעד כמה שאין בזה טפח א"כ למה טוומאה בבית תוכו טהור הרי אין כאן אוהל ועיין לעיל שכוונתו שאפילו שזה חלק מהמגדל אבל אין לזה את המעלה של אוהל שיועיל בו נסר ובביאור הגירסא הוז אפש"ל או שדעתם שגם בכל הכלים הטהורים מועיל נסר וכתיו"ט או שס"ל שגם לגבי השם אוהל עוזר מה שזה חלק מהמגדל

עוד הקשה הרמב"ן דהרי משנה ג' זה המשך למשנתינו וא"כ בטומאה בתוכו שהבית טהור זה לא יתכן שהרי הטומאה בוקעת ועוד שלא אומרים סט"ל כשהטומאה נמצאת במקום פחות מטפח דהיינו א. שכשיש טומאה במקום שאין בו שם אוהל אין בו סט"ל למשוך הטומאה למקום אחר והדין של כלב שיש בצוארו טפח זה במקום שגם במקום הטומאה יש טפח [וצ"ע מה הסוגיא שם שיכת לסט"ל ועיין חזו"א שם עוד מבואר מדברי הרמב"ן שאין כאן דין קורה המתקצרת להביא טומאה ויתכן שזה מצד שאין גובה טפח שכה"ג כתב החזו"א שאין דין קורה המתקצרת] ב. שכה"ג וודאי שהטומאה תבקע ולא יהיה הדין שפתחה בחוץ אין הטומאה נכנסת לבית וצ"ע למה הקשה ממשנה ג' הרי מעצם ביאורם במשנתינו כבר חזינן ששיך כאן סט"ל להוציא החוצה ושזה גם סיבה שלא יבקע הטומאה לבפנים דאל"כ לא צריכים לדין סט"ל ואין לומר שכאן זה עדיף כי הטומאה יוצאת לאוהל דהרי מהראיה שהביא מכלב מדובר גם שזה יוצא לתוך אוהל וצ"ע

והנה בביאור שיטה זו מבואר דפליגי וס"ל שגם בטומאה רצוצה אומרים סט"ל ועיין לעיל משנה א' דהבאינו דכן הוא דעת הראב"ד עוד מבואר מדבריהם שעד כמה שיש כאן סט"ל זה גם סיבה שלא יהיה כאן טומאה טמונה בוקעת ועולה אלא שיש מקום לומר שרק במקום שמצד סט"ל זה יוצא לתוך אוהל זה עצמו הסיבה שלא יהיה לזה שם טומאה טמונה ולפ"ז באמת במשנה הבאה זה לא שייך וס"ל שזה לא המשך למשנה זו וכמבואר בר"ש ובמהר"ם

והנה עיין ר"ש שהביא את הגמ' בחולין דר' יוסי חולק על המשנה בתרתי ובפשוטו זה כגירסא זו אמנם דעתו לעיל דבטומאה רצוצה אין דין סט"ל אמנם אם נימא דכאן זה עדיף דהסט"ל הוא בהמשך האוהל ונותן לכולו שם אוהל א"ש

**בהא דהוי סט"ל ולא אמרינן שיוציא המגדל**

ז]בעיקר דין סט"ל המבואר במשנתינו עיין משנה אחרונה שהקשה הרי אולי יוציאו המגדל מהבית ללא הטומאה והנה בפשוטו זה לא טענה וכמבואר ברא"ש במשנה הבאה אמנם גם אם נימא דהמהר"ם שם פליג מטעם זה עדין יתכן שבמשנתינו זה לא עומד שיוציאוה המגדל אלא יוציאו הטומאה דוודאי דאין הדרך להוציא המגדל מהבית ויתכן שזה רחב יותר מהפתח דכך הוא ההוה עד כמה שיש בו ארבעים סאה

**משנה ג'**

**מבואר דדין הצלה דפיו לחוץ צריך טפח וכן מועיל אפילו שאין בפיו טפח**

א]**היה עומד בתוך הפתח ונפתח לחוץ טומאה בתוכו הבית טהור:** מבואר כאן חידוש גדול דאפילו שמדובר במגדל שהוא לא חוצץ בפני הטומאה בכל אופן בטומאה בתוכו ופיו לחוץ אין הטומאה בוקעת לבית וכמו שדייק מכאן המהר"ם פ"ט מ"ג בד"ה או אפוצה בסופו ועיין רמב"ן בחולין ותוס' בב"ב שנקטו שמשנה זו זה המשך המשנה הקודמת אמנם במהר"ם והר"ש משמע שמדובר במגדל כמו משנה א' ועיין רמב"ן שנקט שוודאי שדין זה הוא דוקא ביש בו גובה טפח דיש לו תורת אוהל ויש כאן חידוש גדול דהרי לגבי הצלת טהרה של תוכו בפשוטו זה גם אם אין בזה טפח וכמו שהוכיח החזו"א ד' א' והיה מקום לומר שאותו דין חל גם בטומאה בתוכו ופיו לחוץ ואם כן זה יועיל גם בפחות מטפח אמנם מדברי הרמב"ן מבואר שזה אינו, שכאן הגדר שכה"ג בכלי חוצץ ואין החיסרון דכלים לא נעשים אוהלים לטהר וממילא וודאי שצריך טפח וזה דלא כחזו"א שהדין הצלה בטהרה בתוכו ובטומאה בתוכו זה אותו דבר

ועיין תוס' בב"ב שהקשו במשנה זו שיהיה קבר סתום והוכיחו שבכלי אין קבר סתום ומבואר שנקטו שגם במשנה זו אין לתיבה פותח טפח והנה מסברא כיון שגדר הדין שהפה מחשיב שמקום הטומאה שם א"כ כל זה בפיו פתוח אבל בפיו סגור זה לא שייך וצ"ל שכיון שיש פה פחות מטפח והטומאה עומדת לצאת משם ממילא כה"ג הכלי חוצץ שהטומאה לא תיכנס לבית וצ"ע

**בביאור הגירסא טומאה בבית תוכו טמא**

ב]**טומאה בבית מה שבתוכו טהור:** כן הוא גירסת הר"ש אמנם עיין במהר"ם וברא"ש וכן ברמב"ן בחולין שהביאו גירסא מה שבתוכו טמא ובטעם הדבר הרא"ש ביאר שמדובר שזה מילא את כל הפתח ולא היה לטומאה פתח אחר לצאת וממילא המגדל טמא מצד סט"ל ובמהר"ם מבואר שמדובר שבאמת סט"ל מפתח זה אבל אם זה ימלא את כל הפתח המגדל יהיה טהור רק כיון שזה לא ממלא את כל הפתח וסט"ל מכאן ממילא חשיב כמו גוף הטומאה מתחתיו ולכן הכלי טמא דמדובר דפיו למעלה ולא מהצד וכיון שהטומאה עולה ללמעלה ממילא היא חוזרת ונכנסת בפנים והנה במהר"ם מבואר דפליג על הרא"ש וס"ל שהמגדל לא נהיה טמא מצד סט"ל והיה מקום לומר שס"ל שסט"ל אין זה סיבה לטמאות אלא מקום שהצלתו מדין אוהל אבל כאן שהצלתו מצד צ"פ או הצלה דכלים אין סברא זו וכמבואר בחידושי הגר"ח פי"א ה"א ע"ש ועיין לעיל משנה א' אמנם יתכן דס"ל שכיון שמסתמא יוציאו המגדל מפתח הבית ביחס לחלל המגדל אין כאן סט"ל דאין הטומאה עומדת להגיע לתוך המגדל והנה המהר"ם כתב שמדובר שיש טפח מתחת וצ"ע שגם אם אין טפח אבל סוף הטומאה לצאת ממקום זה וממילא יש שם טומאה וממילא המגדל טמא ומבואר חידוש שמצד סט"ל זה לא סיבה לטמאות מקום פחות מטפח וצ"ב פרט זה

והנה בר"ש גם מבואר שלא טימא המגדל מצד סט"ל ועיין חידושי הגר"ח שביאר שזה מצד שס"ל שאין סט"ל סיבה לטמאות דבר שיש עליו הצלה של כלי דהינו נסר או צ"פ אמנם עיין ר"ש פ"ט מ"י בביאור התוספתא דמפורש בדבריו דאם יהיה בפתח מגדל שניצל מדין נסר ולא יהיה פתח אחר לבית הוא יהיה טמא מצד סט"ל אמנם יש מקום לחלק דשם מדובר בפיו למעלה והצלתו מצד דין נסר שהוא מפרשת אוהל משא"כ כאן שמדובר שהוא על צידו והצלתו מצד צ"פ כמבואר בראשונים תחילת פ"ט וכמו שהארכנו במשנה א' אמנם הגר"ח נקט שגם כאן מדובר באיכא פתח למעלה והוא ניצול מדין נסר וזה לכאורא וודאי נסתר ממה שכתב בפ"ט ועיין בהערות על תורת הראשונים שכתב ששם שהצלתו מצד נסר חל על יד דין דפנות אוהלים וכיון שביחס לדין דפנות אוהלים שיסודו מדין אוהל יש דין סט"ל ממילא זה לא מציל משא"כ כאן והנה בפשוטו אין זה סברא נכונה דהרי גם בגר"ח תחילת הדין נסר הוא מדין אוהל אלא שמכח זה חל דין הצלת צ"פ וה"ה שם ועוד שע"ש בר"ש שגם בביאור תחילת התוספתא שהיה כוורת אחת שממלאה הפתח עד פחות מטפח מהמשקוף וכה"ג זה נסר גמור ולא צריך להגיע לדין דפנות אוהלים ועיין לעיל מ"א מה שכתבנו בזה ובפ"ט מ"ט בביאור התוספתא והמשנה

אמנם בפשוטו יתכן דמה שהר"ש לא ביאר מצד סט"ל דנקט שמדובר שיש פתח אחר לאוהל וכמבואר שם בביאור התוספתא שהביא שני גירסאות האם הכוורת טמאה מצד סט"ל וביאר הצד שלא, כי היה פתח אחר לבית

והנה הרמב"ם גרס הבית טמא וביאר הטעם שמדובר שזה נפתח בתוך הפתח ובפשוטו שיש המשך אוהל לאחריו והמגדל פתוח וממילא דרך שם הטומאה נכנסת ועיין חידושי הגר"ח שכתב שלדעת ר"ח שכיסוי נסר עוזר רק מצד שזה אוהל על מקומו ממילא לא צריך להגיע לזה אלא שמדובר שהיה לו גם פתח בבית וסגור אם נסר וכיון שזה הצלה רק מצד דין אוהל ממילא יש בזה דין סט"ל משא"כ הרמב"ם שס"ל שמועיל גם מצד אוהל על תוכו ממילא יש כאן הצלה של צ"פ ואין בזה דין סט"ל ולכן הוכרח לבאר שהפתח של המגדל בתוך הפתח עכ"ד והנה בפשוטו הטעם שהר"מ ביאר לא כך דלא היה ניחא ליה לומר שהיה לזה שני פתחים אחד אם נסר בתוך הבית ואחד אם נסר חוץ לבית. ופשוט

והנה עיין מנחת שלמה שדן האם יש סט"ל במקום שכשיוציאו הטומאה האוהל שבמקום היציאה לא יהיה קיים ויש שרצו להוכיח ממתניתין דיש סט"ל אפילו שכשיוציאו הטומאה המגדל לא יהיה קיים ולכאורא זה לא דומה דכאן הרי הסט"ל מצד מקום הטומאה שהבית יהיה קיים משא"כ בספק הנ"ל

**בביאור דין המוכני ומה שיש לדון בדין טומאה בוקעת בפחות מטפח**

ג]**היתה מוכני וכו':** עיין ר"ש שמדובר על גלגל ובפשוטו לפ"ז אין הוא פתוח מעליו אלא שיש לו פתח מצידו לכיון המגדל ועיין חזו"א ח' א' שבהכרח מדובר שיש פתח במגדל מול הפתח בגלגל טפח וכן בגלגל יש פתח טפח וזהו שביאר הר"ש שיש בו פותח טפח דאל"כ זה קבר סתום וכמו שביאר מהתוספתא ויתכן שהיה סתום אם המוט שהמוכני עומדת עליו ודרכו היו מעבירים את הדברים ויתכן שהיה פתוח לאויר אלא שכל שאין בו טפח חשיב כסגור וכמבואר במשנה ב' ומבואר במשנה שצריך שלא יהיה רחוק מהמגדל יותר מג"א ועיין ר"ש שאם זה דוקא, הכוונה שאל"כ זה לא בטל למגדל ויתכן שעיקר הכוונה שאין בזה טפח ועיין חזו"א שאם המקום בין המגדל היה פתוח א"כ הביאור שאם זה טפח הטומאה נכנסת משם לבית ואם זה סגור אם המוט הביאור שאז זה לא טפל לבית והנה מבואר בר"ש שוודאי צריך שיהיה גובה טפח במוכני דאל"כ זה טומאה רצוצה שבוקעת ועולה וודאי לא יוצאת לחוץ וזה כמו שהבאינו במשנה ב' מהרמב"ן שנקט כן כדבר פשוט והנה לפי ביאור זה אין קושיא מכאן על הרא"ש שביאר שטומאה כנגד ארובה ואין בה טפח היא בוקעת לעליה דהטומאה בתוך הגלגל שאין בו שום נקב

אמנם עיין רמב"ם שביאר הכוונה שמדובר שיש מגירה שיוצאת מהמגדל ויציאתה פחות מטפח ופתוחה מלמעלה והטומאה כנגד הקורות ולכן צריך שלא יהיה טפח דאם יש טפח הטומאה יוצאת משם וכן צריך שיהיה שם גובה טפח דאל"כ זה רצוצה והטומאה בוקעת וצריך שלא יצא דאם זה יוצא אין זה חלק מהמגדל ומבואר ברמב"ם חידוש שאם זה יוצא טפח אפילו שעכשיו זה סגור ולכאורא לא חסר במה שהוא חלק מהמגדל בכל אופן הטומאה בוקעת וצ"ע והנה לפ"ז מבואר מפורש כשיטת המהר"ם שטומאה בבית נגד הארובה בכל אופן הטומאה לא עולה לעליה וכן הוכיח מכאן החזו"א ח' ג'

**בביאור הסוגיא חולין קכ"ו.**

ד]עיין בגמ' בחולין קכ"ו. דמביאה את משנתינו ועל זה מביאה בריתא ור' יוסי מטהר ועיין רש"י שגרס אהייא אילימא אסיפא ת"ק נמי טיהורי מטהר אלא דקאמר ת"ק טומאה בתוכו הבית טמא אי משום דדרך טומאה לצאת ואי משום דטומאה טמונה בוקעת וקא"ל ר' יוסי דקאמרת דרך טומאה לצאת יכול הוא להוציאה וכו' ודקאמרת טומאה טמונה בוקעת טומאה טמונה אינה בוקעת עכ"ל ועיין שם שביאר שכוונת הגמ' שאם ר' יוסי חולק על הדין שטומאה בתוכו הבית טהור הרי גם ת"ק טיהר אלא שכוונתו שת"ק אמר את דבריו כהמשך למשנה ב' דמדובר שיש טפח ומשמע שגם כאן אם לא יהיה טפח הבית יהיה טמא ומצד טומאה טמונה ועל זה הוא חולק וגם מה שאמר במשנה ב' שאם יש בו טפח טמא מצד סט"ל בזה גם ר' יוסי חולק שאין סט"ל והנה אם נגרוס טומאה בבית תוכו טמא ומצד סט"ל וכרא"ש גירסת הגמ' עדיפה שהחלק של סט"ל גם מבואר במתניתין ולא שהכוונה למשנה ב' ולא הבנתי מה שהחזו"א ג' ה' והתויו"ט כתבו שצריך לישב הסוגיא לגירסא טמא אדרבא הסוגיא נוחה יותר

והנה רש"י שם כתב שהראיה לטומאה טמונה מהא דבמשנה ג' מדובר בטפח וצ"ב למה לא ביאר שהראיה ממשנה ב' שלמה כתוב טפח ובהכרח שפחות מטפח יהיה בוקעת ועולה ולא צריך להגיע לסט"ל אמנם יתכן שאין זה מוכרח דהיה מקום לומר שפחות מטפח טהור דבטומאה רצוצה אין דין סט"ל אמנם יתכן שזה תלוי בביאורי החזו"א לעיל מ"א למה בטומאה רצוצה אין סט"ל דכאן זה דומה לכאורא למתחת המגדל וצ"ע

**ביאור התוספתא**

**בביאור ראית ר' יוסי**

ה]הר"ש גרס בתוספתא כדמתניתין דטומאה בבית המגדל טהור והנה בפשוטו דברי ר' יוסי זה ראיה לנ"ל דגם דבר שהוא אוהל מציל שהטומאה לא תיכנס אליו וצ"ב מה צריך ק"ו הרי מאותו טעם ששם זה עוזר גם כאן זה עוזר ועיין ביאור הגר"א שגרס דאם טומאה בבית המגדל טהור ור' יוסי חולק וכמו משנה ב' ולפ"ז ר' יוסי מביא ראיה שלא יהיה סט"ל וצ"ב הרי שם לא שייך סט"ל ועוד הקשה החזו"א ה' ג' דהרי הראשונים כתבו שבמת שלם הוא מודה שיש סט"ל והרי גם שם שייך הק"ו

ולכן ביאר שר' יוסי הולך על החלק המבואר בגמ' בחולין שר' יוסי ס"ל שטומאה רצוצה אינה בוקעת ובזה ר' יוסי לומד שאם צ"פ עוזר על רצוצה והוא גולל ה"ה שזה לא בוקע כלל ועדיין צ"ב הדמיון

**בביאור המחלוקת רבי ורבנן**

ו]**כלים שכנגד הזוית:** עיין ר"ש שביאר שהכוונה שכנגד הקורה שנגד השלש אצבעות של המוכני ורבי מטמא ורבנן מטהרים עיין חזו"א ג' א' שהקשה דהר"ש הביא בפ"י מ"ג תוספתא דבבית ועליה וטומאה כנגד העליה רק כנגדו טמא לרבי ולמה כאן שיהיה טמא כנגד כל הקורה אמם גירסת הגר"א כלים שכנגד הזית וזה כמו בתוספתא שם דרבי ס"ל שגם במקום שיש חבוט רמי שהטומאה לא בוקעת ומתפשטת בעליה אבל כנגדו טמא ורבנן חולקים

והנה לביארו הר"ש מבואר שיתכן שיש טומאה בתוך האוהל וזה לא מתפשט לכולו וכאן זה לא רק מאהיל מרחוק דהרי רבי ס"ל שכנגד כל הקורה טמא והביאור כדביארנו סוף פ"ז שהטומאה לא מתפשטת רק למקום ששיך להגדיר שהוא ביחד אם המת

**בהא דמבואר בתוספתא שיש קבר סתום במגדל**

ז]מבואר בר"ש שבמגופפת טמא מצד קבר סתום וזה דלא כתוס' בב"ב ק: דכתבו על מגדל שלא שיך לדון מצד קבר סתום ועיין לעיל מ"ב מה שכתבנו לישב למה באמת במשנה ב' אין דין קבר סתום