ט - סימן שי_ח ס_ה - ס_ו
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## בישול אחר אפיה ואחר צליה

א] **היראים בסימן ער"ד כתב דיש בישול אחר אפיה ואחר צליה, והוכיח כן ממה שאמרו בפסחים מ"א א' דלר' יוסי אין יוצאין יד"ח מצה ברקיק המבושל משום דלגבי מצה לחם כתיב ואין נקרא לחם אלא אפוי ולא מבושל וכשבישלו אחר אפייתו נקרא מבושל דיש בישול אחר אפיה, וה"נ אמרו שם דפסח שצלאו ואח"כ בישלו חייב, משום דיש בישול אחר צליה, וכ"כ השו"ע בסימן שי"ח ס"ה בשם יש מי שאומר.**

**ובביאור הא דחייבין על בישול אחר אפיה ואחר צליה, משמע בד' הסמ"ג לאוין ס"ה והסמ"ק בסימן רפ"ב דהוא משום דהבישול מבטל את האפיה והצליה, וע"כ לא חשיב כאפוי וצלוי.**

**אך מד' השו"ע יש להוכיח דלא כן, דהנה השו"ע בסימן קס"ח ס"י כתב דעיסה שאפאה ובישלה כל שהפרוסות קיימות מברך עליה המוציא, ומבו' דקי"ל דאין בישול מבטל את האפיה, וע"כ ל"מ הבישול לבטל את הפת מתורת לחם, והמשכנות יעקב בסו"ס צ"ד תמה ע"ד השו"ע דלפ"מ שחשש הכא לדברי היראים היאך כתב שם בסתמא דאין בישול מבטל את האפיה, עיי"ש.**

**ונראה מוכח מד' השו"ע דטעם הסוברים דיש בישול אחר אפיה וצליה, אי"ז משום דהבישול מבטל את האפיה והצליה, אלא אף דלא בטל האפיה והצליה מ"מ יש על הבישול תורת בישול וחייבין ע"ז בשבת, אך מ"מ כיון דאין הבישול מבטל את האפיה ע"כ שפיר קי"ל בעיסה שאפאה ובישלה דאם הפרוסות קיימות מברך המוציא.**

**ב] ולמשמעות ד' הסמ"ג והסמ"ק דכל הא דחייב הוא משום דהבישול מבטל את האפיה והצליה, יש להסתפק בטעם הא דאלמלי כן ל"ה חייב, אם היינו משום דלחייב בשבת לא סגי במה שיש על הבישול תורת בישול דמ"מ כיון שכבר היה אפוי וצלוי מעיקרא אין חייבין על בישולו וכל הא דמחייבינן בזה הוא משום דהבישול מבטל את האפיה והצליה, או דלעולם כל שיש על הבישול תורת בישול סגי בכך לחייב, ואך דכל עיקר הא דיש על בישול שאחר אפיה וצליה תורת בישול אף דאין בישול אחר בישול הוא משום דהבישול מבטל את האפיה והצליה, (והאג"ט במלאכת אופה סקט"ו אות י"ט נקט כדרך בתרא, וכתב לדמותו להא דגיטו וידו באין כאחד, וה"נ הכא כיון דמבשל ליה אלא דהוה אחר אפיה אמרינן דאדרבה הבישול מבטל את האפיה ול"ה לאחר אפיה).**

## טעם הסוברים דאין בישול אחר אפיה וצליה

**ג] בדעת החולקים דאין בישול אחר אפיה ואחר צליה יש להסתפק אם הוא משום דס"ל דבישול שאחר אפיה ואחר צליה אין עליו תורת בישול כלל, או דמודו דיש עליו תורת בישול ואך דאי"ז מועיל לבטל את האפיה והצליה, וס"ל דכיון דאכתי האפיה והצליה קיימת אין חייבין על מה שחזר ובישלו.**

**ויש ללמוד לזה ממש"כ השו"ע בסימן קס"ח סי"ד דחלוט שאח"כ אפאו בתנור פת גמור הוא ומברך עליו המוציא, ומסתימת הפוסקים שם משמע דהיינו אף כשנתבשלה העיסה תחלה כל צרכה, (ודלא כמש"כ הרמב"ן במלחמות בפסחים ל"ז ב' דאיירי רק כשלא נתבשלה העיסה כל צרכה שתהא נאכלת מחמת בישולה), וכ"נ להדיא בד' הפמ"ג באש"א שם סק"ט ובד' הגר"ז בסדר ברכת הנהנין פ"ב סי"ב, וכ"כ החזו"א בסימן כ"ו סק"ט, - ומבו' לפ"ז דאפיה דאחר בישול יש עליה תורת אפיה וע"כ ה"ז מועיל לאשוויי לחם, ובע"כ לפ"ז דהא דבשבת אין חייבין על אפיה אחר בישול הוא משום דאף דיש על האפיה תורת אפיה מ"מ אי"ז מועיל לבטל את הבישול, וכיון דעדיין הבישול קיים אינו חייב על מה שחזר ואפאו, ועמש"כ בזה האג"ט במלאכת אופה סקי"ט אות ה' ואות ט"ו.**

## בישול אחר אפיה אחר בישול

**ד] הפמ"ג באש"א בסקי"ז הק' ע"ד היראים ממה שאמרו בפסחים מ"א א' דפסח שבישלו ואח"כ צלאו אסור, ואם יש צליה אחר בישול הרי הו"ל צלי אש ומ"ט הוא אסור, וכתב ללמוד מזה דאף דיש צליה אחר בישול מ"מ אי"ז מבטל הבישול לגמרי אלא הוא מוסיף עליו, וע"כ יש ע"ז לאיסור מבושל, ולכאו' הוא כמש"נ בדעת השו"ע דהא דיש צליה אחר בישול אי"ז משום דהצליה מבטלת את הבישול, אלא אף דהבישול קיים מ"מ יש ע"ז תורת צליה, וע"כ אי"ז מועיל להתיר בפסח שבישלו ואח"כ צלאו.**

**והפמ"ג שם כתב לפ"ז דאם בישלו ואח"כ צלאו מותר לשרותו אפי' בכלי ראשון, והיינו משום דל"מ הצליה לבטל את הבישול, וע"כ הו"ל ככל דבר מבושל דמותר לשרותו בחמין דאין בישול אחר בישול.**

**ה] והביאוה"ל הכא פקפק בזה, דאף דצליה אחר בישול אינה מועלת לבטל שם הראשון ממנו, מ"מ הרי שם השני בודאי קיים ושפיר י"ל דמיקרי עתה בשול אחר צליה, - וצ"ב וצ"ב דמה לי דקיים בו שם צלי, הרי מ"מ כיון דקיים בו גם שם בישול, אין בישול אחר בישול.**

**ויש ללמוד מד' הביאוה"ל, דודאי דעיקר הא דיש בישול אחר צליה וצליה אחר בישול הוא משום דהבישול מבטל להצליה והצליה מבטלת להבישול, (וכמש"כ הסמ"ג והסמ"ק), ומש"כ הפמ"ג דלא נתבטל שם בישול הראשון היינו דאין הצלי מבטל להבישול לגמרי ואכתי הוא מבושל במקצת, (וכאשר כ"נ מל' הפמ"ג שכתב דאע"ג דמבטל ליה לא לגמר והוספה הוא), וע"כ שפיר י"ל דכיון דאינו מבושל לגמרי אסור לחזור ולבשלו, (ולפ"ז יש לפקפק במש"כ האג"ט במלאכת אופה סקט"ו אות כ' דלמש"כ הסמ"ק דהבישול מבטל את הצליה אם צלאו ואח"כ בישלו וחזר וצלאו חייב על צלייתו האחרונה).**

## אפיה וצליה אחר בישול ואפיה וצליה אחר אפיה וצליה

**ו] היראים שם כתב דה"נ יש אפיה אחר בישול דסברא אחת היא, (והוכיח כן גם מסוגיית הגמ' ביבמות), והביאוהו הסמ"ג וההגמי"י שם, - אך הסמ"ק שם כתב בסו"ד דכיון דאין צליה אחר צליה מותר להניח צלי (מבושל או בשר) [או בשר מבושל] סמוך לאש כדי לחמם אפי' שמחממו כ"כ שהיס"ב, (והביאו הארחות חיים בהל' שבת סימן נ"ו), ומבו' לכאו' דס"ל דאף דיש בשול אחר צליה מ"מ אין צליה אחר בישול,[[1]](#footnote-2) וכ"כ השה"ג בשבת קמ"ה ב' בדעת הטור הכא, וכ"כ המנחת כהן בש"ב פ"ד בדעת השו"ע.**

**ז] והסמ"ק שם כתב די"א דלדעת היראים יש אפיה אחר אפיה וצליה אחר צליה, (ונחלק ע"ז דאף לדעת היראים אין אפיה אחר אפיה וצליה אחר צליה והביאו הארחות חיים שם והטור הכא), ולכאו' לדעת הסוברים דיש אפיה אחר אפיה וצליה אחר צליה בע"כ דטעמא דהיראים אי"ז משום דאפיה ובישול הוו ב' מיני תיקון, אלא הוא משום דהא דאין בישול אחר בישול הוא רק בבישול, אך אפיה לא חשיבא כ"כ ויש אחריה בישול.**

**ואמנם הנה אין הדברים מתישבים בד' היראים גופיה, דאם הא דיש בישול אחר אפיה הוא משום דאפיה לא חשיבא כ"כ, אין ללמוד מזה דה"נ יש אפיה אחר בישול, - והסמ"ק שהביא לדעות אלו הוא לטעמיה דס"ל דלדעת היראים אף דיש בישול אחר אפיה מ"מ אין אפיה אחר בישול, ולפ"ז שפיר י"ל דהא דיש בישול אחר אפיה הוא משום דאפיה לא חשיבא כ"כ, וע"כ ה"נ יש אפיה אחר אפיה, וצ"ע.**

## אם איכא איסורא בבישול פחות ממאב"ד

**ח] הראש יוסף בשבת ל"ח ב'** (ד"ה דע וד"ה אין נותנין) ומ' ב' כתב דבישול פחות ממאב"ד אסור מדאורייתא משום חצי שיעור, וכ"כ הפמ"ג בפתיחה להל' שבת אות ל"ד,[[2]](#footnote-3) **וכ"נ בד' החזו"א בסימן נ' סק"ט (ד"ה ויש לעי'), - והמשכנות יעקב** בסימן ק"ה כתב בתו"ד דאף דבישול פחות ממאב"ד אינו אסור מדאורייתא,[[3]](#footnote-4) מ"מ ה"ז אסור מדרבנן, וכ"כ השביתת השבת במלאכת מבשל סק"ל.

אמנם הנה הביאוה"ל בס"ו (ד"ה ויכול) **כתב דמותר להניח בצק ע"ג כלי חם שהיד סולדת בו ולא חיישינן שיבא לקצת אפיה כדי קרימת פנים דזהו שיעור אפיית פת, ומבו' בדבריו דאם לא יבא לידי קרימת פנים לי"ב איסורא, ויש ללמוד מזה דס"ל דלא אסרו חכמים בבישול פחות ממאב"ד, וה"נ לא אסרו באפיה קודם קרימת פנים, וכ"נ גם בדבריו בשעה"צ סק"ה דבישול פחות ממאב"ד לי"ב איסור כלל, וכל הא דאסרו בעירוי המבשל כדי קליפה הוא משום דהוא מבשל כמאב"ד, (ולא נסתפק לאסור מדרבנ אלא בבישול כמאב"ד מצד אחד).**

**ט] ויש להוכיח כד' הביאוה"ל דליכא איסור כלל בבישול פחות ממאב"ד, מהא דתנן בשבת קמ"ה ב' דכל שלא בא בחמין מער"ש מדיחין אותו בחמין בשבת,** והר"י מלוניל ורבינו פרחיה והמאירי שם פירשו דהיינו בכלי ראשון, וכ"כ היראים בסימן ער"ד, (וכ"נ בד' הפסקי רי"ד והריבב"ן שם), והר"י מלוניל שם הוסיף לפרש דמה"ט הוא דמדיחין אותו ואין שורין אותו, משום דבשריה יתבשל כמאב"ד, - ולפי דבריהם הרי דמהא דמותר להדיח בחמין יש ללמוד דליכא איסור בתחילת בישול כל שלא יבא לידי מאב"ד, וע"כ מותר להדיח כל דבר בחמין כיון שבהדחה מועטת אינו מתבשל כמאב"ד, (ולא אסרו אלא לשרות בחמין משום דבשריה מרובה ה"ז בא לידי מאב"ד וכמש"כ הר"י מלוניל).

וכ"נ להדיא ממש"כ האהל מועד בדרך ג' נתיב ז' בשם הרשב"א דדבר שאינו יכול להתבשל בשעה קלה מניחו אפי' במקום שהיס"ב ובלבד שלא ישהנו שיעור שיוכל לבא שם לידי בישול, - וכ"נ גם בד' היראים בסימן ער"ד שהביא למה שאמרו בחולין דאיזהו בישול כל שאחרים אוכלין אותו מחמת בישולו, ומשמעות דבריו שם, דפחות משיעור זה מותר לכתחילה, עיי"ש.

## אם איכא איסור בבישול כמאב"ד מצד אחד

**י] הראש יוסף בשבת ל"ח ב' הוכיח דבישול פחות ממאב"ד אסור ממש"כ** הרמב"ם בפ"ט משבת ה"ה דאם נתבשל חצי בישול מצד אחד פטור, והרי דאף דאין חייבין על בישול פחות ממאב"ד מ"מ ה"ז אסור, (דכל מקום שכתב הרמב"ם פטור היינו פטור אבל אסור, וכמש"כ הרמב"ם שם פ"א ה"ג)**, וקשיא מזה ע"ד הסוברים דליכא איסור כלל בבישול פחות ממאב"ד.**

**אמנם הנה השעה"צ בסק"ה נסתפק דשמא בישול כמאב"ד מצד אחד אסור מדרבנן, ולפ"ז ניחא, - וי"ל עוד כמש"כ האג"ט במלאכת אופה סקל"א אות ג' דלעולם ה"ז מותר אף מדרבנן, ומה שאמרו דפטור ומשמע דה"ז אסור הוא כשנתנו** במקום שיכול להתבשל לגמרי, דיש בזה לגזירת הפשר, (וי"ל עוד, דאף לדעת החולקים על גזירת הפשר, מ"מ ה"ז אסור משום איסור שהיה ואיסור נתינה בתחילה).

יא] והשביתת השבת במלאכת מבשל סקנ"ט כתב דאף דכל בישול פחות ממאב"ד אינו אסור משום ח"ש, מ"מ בישול כמאב"ד מצד אחד אסור מדאורייתא משום ח"ש, ועיי"ש במש"כ לפרש הטעם בזה, ושמעתי לפרש עוד בזה, למש"כ היד יהודה בסימן פ"ז סק"א דהא דבישול פחות ממאב"ד אינו אסור משום ח"ש, הוא משום דהמבושל פחות ממאב"ד ובא ובישלו עד כדי מאב"ד חייב ונמצא דאין התחלת הבישול חלק מן האיסור וע"כ לי"ב משום ח"ש, ולפ"ז הרי דלפ"מ שנסתפק הקרית מלך רב בפ"ט משבת ה"ה דכל שנתבשל כמאב"ד מצד אחד ובא ובישלו כמאב"ד מצידו השני פטור כשאין בצד השני בפנ"ע כגרוגרת, נמצא דהבישול כמאב"ד מצד אחד הוי חלק מן האיסור, וע"כ יש בזה לאיסורא דח"ש.

1. ושמא יש לדחות למש"כ החזו"א בסימן ל"ז סוסקי"ז דכל שלא יבוא לטעם צלי ממש אלא שיתיבש קצת לא חשיב כצליה לאסרה אחר בישול, וע"כ התיר הסמ"ק בזה, (אך זה דלא כמש"כ היראים שם דאסור ליתן מבושל אצל האש בחום גדול שהיס"ב והביאוהו הסמ"ג וההגמי"י שם), וצ"ע. [↑](#footnote-ref-2)
2. אך בדבריו הכא באש"א סק"י מבו' לכאו' דבישול פחות ממאב"ד מצד אחד אינו אסור אלא מדרבנן, עיי"ש, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-3)
3. וכ"כ הבית מאיר ביו"ד סימן פ"ז דבישול פחות ממאב"ד אינו אסור משום ח"ש דהוי חצי מלאכה, והיד יהודה בסימן פ"ז סק"א כתב טעם אחר בזה, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-4)