מראי מקומות כללי תפיסה בענין תפיסה ברשות בעזרת השם יתברך
קטגוריות: כללי / מ_מ בענייני מוחזק וחזקות - הרב אלימלך וינברג / re (4)

בעזרת השם יתברך

**מראי מקומות ותמצית הסוגיאבכללי תפיסהממוחזק וממרא קמא [ב]**מאת הרב אלימלך וינברג הי"ו להערות יש לפנות לפלא': [PHONE_REMOVED]

**נערך בעזהשי"ת לזמן אלול תשע"זעבור בית המדרש לתורה שם משמעון גור רמת גןנתייסד ע"י מורינו הגה"ח ר' אברהם אטלס זצ"ל אב"ד חיפהבנשיאות בנו ראש ישיבות דרכי נועם עמק הלכה הגאון ר' שלמה שליט"א**

**פרק ג': בדין תפיסה ברשות**

**שיטות הסוברים דמהני תפיסה ברשות והמקורות לדבריהם**

**[א]: הרמב"ן בב"מ ו.א.** בכללי תפיסה שלו **סד"ה מכל מקום למדנו** הוכיח מד' הגמ' **בב"מ ק"ב.ב.** דקאמר שמואל באומר כור בסלע סאה בל' אני מוכר לך [שהוא ספק בתר איזה לשון אזלינן] דאמרי' ראשון ראשון קנה וא"י לחזור בו, ומפרשי' בגמ' 'משום דתפיס', ומפרש הרמב"ן 'פי' שתפס ברשותו של מוכר ושוב אין מוציאין ממנו', וכן הוכיח מהא דאי' **בב"מ ע"ט.א.** בשוכר את הספינה וטבעה בחצי הדרך דאם נתן לא יטול ואם לא נתן לא יתן, ומפרש הרמב"ן דבכהא"ג הוא ספק ומקמינן בחזקת מאריה 'וש"מ היכא שנתן ברצונו אין מוציאין מידו', וכ"כ **בחידושי הרשב"א ב"ב ק"ה.ב. ד"ה התם טעמא מאי** בהאי דינא דכור בל' סאה בסלע דמוקמינן בחזקת לוקח משום דתפיס 'ולא אמרינן בכי הא אוקי ממונא בחזקת מאריה קמא ואע"ג דתפס בעדים אלא אוקי בחזקת האי דתפס מדעתייהו דמארי קמא', וכ"כ **בחידושי הר"ן ב"מ ו.ב.** בכללי תפיסה שלו **בד"ה ומיהו ה"מ דתפס שלא ברשות** וכו', וכ"כ **בנימוקי יוסף ב"מ דף ג.א. מדפי הרי"ף** בכללי תפיסה שלו.

**[ב]: והרמב"ן שם** בהמשך דבריו, אחר שהוכיח בדעת הרי"ף דלא מהני תפיסה בשום ספק, וכן בספק דתיקו ל"מ תפיסה, הק' ע"ז ממש"כ **הרי"ף בפרק השואל** בספק הגמ' באמר איסתרא מאה מעי 'דאי תפיס לא מפקינן מיניה', ופי' הרמב"ן בדבריו 'דאיירי כשנתן לו המאה מעי ברצונו או כשנתן לו זה המטלטלין באיסתרא 'דכיון דברשות יהב ברשותיה קיימי והממע"ה', וכ"כ **בשו"ת הרשב"א ח"ב סימן רס"ט בד"ה ואפילו היכא** לגבי ספיקי הלשונות ד'אי מטלטלין נינהו ותפס מדעת הבעלים ברשות קננהו אין מוציאין מידו אלא בראיה', [ובד' הרמב"ן הללו מפורש דמהני תפיסה ברשות אף אחר שנולד הספק ודו"ק].

[ג]: **הרמב"ן בהלכות בכורות [דף ז.ב. ח.א.]** כ' לענין מי שפדה פטר חמור בנדמה שהוא ספק אי פודין בו ומת החמור, אם מת קודם שנתנו לכהן הטלה של ישראל ואם מת אחר שנתנו לכהן הטלה של כהן 'דלא אמרינן תקפו כהן מוציאין מידו אלא כשתקפו אבל נתנוהו לו בעלים הדר הו"ל כהן בעלים והממע"ה', והוכיח כן מהא דאי' **בבכורות מ"ט.א.** בבכור שמת ביום שלושים דמספק"ל לר"ע אי חייב בפדיון, וקאמר דאם נתן לא יטול ואם לא נתן לא יתן, וכן הביא ההוכחות מד' הגמ' **בב"מ ק"ב.ב.** בדין כור בשלושים סאה בסלע, ומד' הגמ' **בב"מ ע"ט.א.** בדין שוכר ספינה וטבעה בחצי הדרך, ומסיק הרמב"ן 'ולא מפקינן ממונא ממאן דתפיס הואיל ותפיס ברשות, אבל תקיפה לא מהניא ולא מידי בכי האי גוונא', והובאו דבריו **בפסקי הרא"ש בכורות פ"ק דבכורות סימן ט"ו,** וכ"כ **בתוס' בכורות מ"ח.ב. בד"ה ואם לשני כהנים** בביאור הא דר"ע במת ביום שלושים דאם נתן לא יטול דלא דמי לתקפו כהן 'כיון דמתחילה נותן לו בתורת מתנ"כ אעפ"י שאח"כ נתגלה שאם לא נטל לא היה ראוי ליטלו מספק לא אמרינן מוציאין מידו'.

**[ד]: הרשב"א בגיטין ע"ה.א. בד"ה ולענין פסק הלכה** העלה דהדבר ספק בדין נתינה בע"כ אי שמה נתינה, ולכן אם הקנה לו קרקע בתנאי שיתן לו מאתיים זוז ונתנם לו בע"כ מספיקא לא מפקינן הקרקע מחזקת בעלים ראשונים, אמנם במטלטלין מסתברא ש'אם מסרם לו ע"מ שיתן לו מאתיים זוז לא מפקי' להו מיניה דמטלטלין היכא דקיימי לוקמי', וכ"כ **הר"ן על הרי"ף גיטין ל"ו.א. בדפי הרי"ף ד"ה ולענין פסק ובמ"מ הלכות גירושין פ"ח הכ"א,** ועי' **בקונטרס הספיקות כלל ה' סעי' ח' וכלל ז' סעי' א'** שבי' בדבריהם דהא דמהני מה שמחזיק במטלטלין משום ש'מסרם לו' המוכר דהיינו תפיסה ברשות, ודבריו מוכרחין בדעת הרשב"א והר"ן דס"ל בסוגיין בב"מ דלא מהני תפיסה בתיקו ובע"כ דהתם מה דמהני הוא משום דהוי תפיסה ברשות, [ועיי"ש בקונה"ס כלל ה' ס"ח מה שדן בזה בד' המ"מ ומה שהביא מד' **הש"ך בתקפו כהן סימן צ"ב** מה שדן בד' המ"מ].

[ה]: **בתוס' ב"מ ו.ב. ד"ה פוטר** הק' בהא דקאמר שמואל **בב"מ ק"ב.ב. ובב"ב ק"ה.א.** בשוכר מרחץ בי"ב זהובים לשנה דינר זהב לחודש דאם בא בסוף החודש כולו לשוכר, ואמאי מהני תפיסת השוכר והא קיי"ל דתקפו כהן מוציאין מידו, ותי' 'התם בהיתר נכנס לכך מהניא תפיסתו אבל הכא לא בהיתר תפס כי אם בספק', וכן הוא **בתוס' בכורות מ"ח.ב. בד"ה ואם לשני כהנים** עיי"ש.

**[ו]: ובתרומת הדשן סימן שכ"א** הק' בענין זה בסתירת ד' הרא"ש, דבד' **הרא"ש בבכורות הנ"ל** שהעתיק ד' הרמב"ן ולא השיג על דבריו מבואר דס"ל לדין תפיסה ברשות, ואילו **הרא"ש בפ"ק דב"מ סימן י"ג** כ' דהא דקיי"ל במרחץ כרב נחמן דאפילו בא בסוף החודש כולו למשכיר היינו משום דקיי"ל דתקפו כהן מוציאין מידו ולא מהני תפיסה בטענת שמא, וקשה דהא התם נכנס בהיתר ובכהא"ג מהני תפיסה לדעת הרא"ש עצמו, ותי' התה"ד, דהרא"ש סובר דהא דמהני תפיסה בהיתר היינו דוקא באופנים דאיירי הרא"ש בבכורות שהתפיסו אותם הבעלים אדעתא שיהיה שלהם, אבל תפיסה בתורת שאלה או פקדון אינו נחשב לתפיסה ברשות, ולהכי במרחץ לא הוי תפיסה ברשות עיי"ש, [כך פירש לד' התה"ד **הש"ך בתקפו כהן סימן נ"ז,** ועי' **בתומים בקיצור תקפו כהן סימן נ"ז נ"ח** שחולק על הש"ך בפי' ד' התה"ד ומפרש דבריו באופן אחר עיי"ש.

**והש"ך שם** דחה ד' התה"ד [לפי הבנתו בדבריו] וכ' דבאמת במרחץ הוי תפיסה ברשות, והא דס"ל לרב נחמן דאפי' בא בסוף החודש כולו למשכיר הוא משום דקרקע בחזקת בעליה עומדת ול"מ כלל תפיסה בקרקע עיי"ש, אמנם תמוה שהרי הרא"ש כ' דהטעם דבא בסוף החודש כולו למשכיר משום דלא מהני תפיסה בטענת שמא וכדין תקפו כהן.

[ז]: **בשיטה לא נודע למי [שיוחס לריטב"א] ב"מ ז.א.** בכללי תפיסה שלו, כ' שיש שני אופנים בדין תפיסה ברשות, דהיכא שהוא 'ברשות לגמרי' דהיינו שנתנם לו המר"ק מדעתו כהא דאי' **בב"מ ק"ב.ב.** בדין כור בל' סאה בסלע **ובב"מ ע"ט.א.** בדין השוכר הספינה וטבעה בחצי הדרך, בכהא"ג מועלת התפיסה לגמרי מעיקר הדין ואם חזר המר"ק ותפס ממנו מוציאין מידו, ואף במילתא דלא עבידי לגלויי, והיכא שתפס 'קצת ברשות' היינו שהמר"ק 'לא עיכב' באכילתו אבל לא נתנם לו 'מדעתו' מועלת התפיסה רק במילתא דעבידי לגלויי כיון דאטרוחי בי דינא תרי זימני לא מטרחינן וכמבואר **בב"מ ק"י.א.** ובתפיסה כזו אם חזר הראשון ותפס אין מוציאין מידו, אבל אם תפס 'לגמרי שלא ברשות' היינו בע"כ של המר"ק מוציאין מידו אפי' במילתא דעבידי לגלויי עיי"ש.

[ח]: **הר"ן בב"מ ט.ב. ד"ה ולענין פסק הלכה** כ' לגבי ספק הגמ' באומר משוך בהמה זו וקני כלים שעליה דלא איפשיטא, 'דכי משיך בכהא"ג לא מפקינן מיניה דהו"ל תופס ברשות דומיא דכור בל' סאה בסלע', **והרא"ש בפ"ק דב"מ סימן כ"ד** חולק וס"ל דבמכירה ומתנה מוקמינן לה בחזקת מר"ק, וצ"ע על הרא"ש דהא איהו עצמו ס"ל בפ"ק דבכורות הנ"ל דמהני תפיסה ברשות [שהעתיק ד' הרמב"ן הנ"ל ולא השיג על דבריו], **והר"ן שם** כ' שראה מחלקים בין האי דינא לדינא דכור בשלושים 'דהתם בכור בל' משיכה גמורה עבד, אבל הכא דספיקא בגופה דקניה ודילמא לא קנה כלל מפקינן מיניה', והר"ן דחה דבריהם 'דהתם נמי אניכא לספוקי דילמא לא נתכוין להקנות עד שימשוך כל הכור..ומשיכה דלא מהניא היא'.

**ובקונטרס הספיקות כלל ח' אות ב'** ביאר בסברת המחלקים שהוא שיטת הרא"ש, דהם סוברים דאינו נחשב תפיסה אלא ב'תפיסה שיש עימה קנין', ולכן התם דמספק"ל במשיכה זו אי מועלת לקנות הספק הוא גם לגבי התפיסה אם היא נחשבת לתפיסה ובכהא"ג בודאי מוקמינן בחזקת מר"ק ואעפ"י שהוא ברשות עיי"ש.

**ובחידושי הגרעק"א ב"מ ט.ב.** תמה על הר"ן אמאי נחשב כלל לתפיסת הלוקח והרי אין הכלים ברשותו כלל, וכ' דצ"ל דאיירי שאח"כ נטל הלוקח הכלים מעל הבהמה והכניסם לרשותו עיי"ש, [וצ"ב בקו' הגרעק"א אם כוונתו כד' הקונה"ס דבעינן תפיסה הראויה לקנין, ודו"ק].

**והתומים בקיצור ת"כ סימן י"ט** כתב, דגבי כור בל' המשיכה נגמרה בשעתה גם להצד דכור בשלושים, ורק שאם נקטינן ללשון דכור בשלושים הוי כמפרש שהוא 'בתנאי' שיוכל לחזור ולהכי נחשב תפיסה במשיכתו את הכור, משא"כ כשיש ספק בעצם מעשה הקנין אינו נחשב תפיסה עיי"ש.

**שיטת הסוברים דלא מהני תפיסה ברשות והקושיות לשיטתם**

**[ט]: בסמ"ג עשין צ"ה** הוכיח דמהני תפיסה קודם שנולד הספק, מהא דאי' **בבכורות מ"ט.א.** בבכור שמת ביום ל' לר"ע דהוא ספק אם חייב בפדה"ב, דאם נתן לא יטול ואם נטל לא יחזיר, **ובקונטרס הספיקות כלל ז' סעיף א'** הוכיח מדברי הסמ"ג, דס"ל דלא מהני תפיסה ברשות [אם הוא אחר שנולד הספק], דהא התם התפיסה הוי ברשות ומ"מ כ' הסמ"ג דהטעם דמהני התפיסה הוא מפני שהוא קודם שנולד הספק עיי"ש.

[י]: **בפסקי הרא"ש [פ"ב דכתובות סימן י"ג] בשם הר"ר מאיר הלוי** 'דאף תפיסת ב"ד לא מהניא אף אם התפיסוהו ב"ד קודם הספק' [עיי"ש בדין תרי ותרי שאם אחר שבאו הכת הראשונה התפיסוהו ב"ד ואח"כ באו הכת השניה מחזירים למר"ק בין בקרקע ובין במטלטלין עיי"ש שהוכיח כן], ולכאורה מבואר בדבריו דלא מהניא תפיסה ברשות ואפילו קודם שנולד הספק.

וק' על דבריו ה' קושיות, א. איך יפרש הא דקאמר שמואל **בב"ק ק"ב.ב.** בדין כור בל' סאה בסלע דראשון ראשון קנה משום דתפיס, ב. איך יפרש הא דקאמר ר"ע **בבכורות מ"ט.א.** בבכור שמת ביום ל' שהוא ספק אם חייב בפדיון שאם כבר נתן האב הפדיון לא יחזירם הכהן, **[והרמב"ן הנ"ל** הוכיח מראיות אלו דמהני תפיסה ברשות, **והסמ"ג הנ"ל** הוכיח מראיה ב' דמהני תפיסה קודם הספק, והכ"נ י"ל בראיה א', אבל הרמ"ה שחולק על ב' דברים וסובר דלא מהני תפיסה קודם הספק אפילו ברשות, מה יתרץ?. ג. איך יפרש הא דאי' **בב"מ ע"ט.א.** בשוכר את הספינה וטבעה בחצי הדרך שאם כבר נתן השוכר השכר לא יטול, **והרמב"ן הנ"ל** מפרש דטעם הדין דבכהא"ג הוי ספק אם חייב השכר והטעם דמהני התפיסה משום דמהני תפיסה ברשות, ולדעת **הסמ"ג הנ"ל** י"ל דמהני התפיסה מפני שהיא קודם שנולד הספק, אבל איך יפרש בזה הרמ"ה, ד. איך יפרש הרמ"ה הא דמבואר **בב"מ ק.א.** בדין מחליף פרה בחמור דאי קיימא הפרה ברשות לוקח נחשב הוא המוחזק ואין מוציאין ממנו אעפ"י שהמוכר הוא המרא קמא [וכמו שהוכיחו מהתם **התוס' בכתובות ע"ו.א. בד"ה על בעל החמור** עיי"ש], ולשי' שאר הראשונים י"ל דמהני התפיסה התם משום שהיא קודם שנולד הספק וכמפורש **בתוס' ב"ב ב.א. ד"ה לפיכך** עיישה"ט, ולשי' הסוברים דמהני תפיסה ברשות י"ל דהתם כשהגיע לידו מדעת המוכר הוי תפיסה ברשות, אבל להרמ"ה קשה, ה. איך יפרש הרמ"ה הא דמבואר **בב"ב צ"ב** במוכר שור לחבירו ונמצא נגחן ויש ספק אי הוי מקח טעות או דזבן לנכסתא ומקחו קיים, וקאמר שמואל התם דאמרינן הממע"ה ואם כבר שילם הלוקח המעות לא יטלם עיי"ש, [ואף רב שחולק הוא משום דרובא לרדיא זבני ואזיל בממון אחר הרוב עיי"ש], ועי' **בתוס' כתובות ע"ו.א. ד"ה על בעל החמור** שהוכיחו מהכא דמוחזק עדיף מחזקת מר"ק עיי"ש, ולהרמ"ה דלא מהני אפילו תפיסה ברשות ואפילו קודם שנולד הספק, למה אין מוציאין מהמוכר.

[י"א]: **בפירש"י ב"מ ו.ב. ד"ה המוציא מחבירו** כ' דהנידון בתקפו כהן אי מוציאין מידו איירי כשהישראל 'שתק ולבסוף צווח' עיי"ש, **ובפני יהושע ע"ד רש"י שם** ביאר בדבריו, דאיהו מפרש ענין השתיקה דאיירינן בסוגיין דאינו מטעם הודאה [דזה ל"ש כלל בתקפו כהן ששניהם שמא], אלא הוא מטעם 'תפיסה ברשות' [ועיי"ש מה שביאר בסברת הדבר למה מועלת תפיסה ברשות], והנה לפי זה למסקנא דקיי"ל דתקפו כהן מוציאין מידו, מפורש לכאו' דלא מהני אף תפיסה ברשות, [ואין לדחות דוקא כשלבסוף צווח ל"מ התפיסה משום דנקטינן ממה שבסוף צווח דשתיקתו מתחילה לא היתה הסכמה לתפיסה, שהרי בגמ' מפורש דהנידון אי נכנסין לדיר להתעשר תלוי בדין תקפו כהן אי מוציאין מידו, ובע"כ שאין הנידון בזה דוקא כשלבסוף צווח ואי השתיקה כהסכמה אלא הוא נידון עקרוני אי מהני תפיסת הכהן, ובע"כ דלמסקנא אפילו אם השתיקה כהסכמה לא מהני תפיסת הכהן ואעפ"י שהוא 'תפיסה ברשות' ודו"ק].

ולפירש"י לא קשה כל הקושיות שהוקשו לעיל על הרמ"ה, די"ל שהוא יסבור דמהני תפיסה קודם שנולד הספק וזה הטעם דמהני התפיסה בכל האופנים הללו, ובתקפו כהן דלא מהני התפיסה אפי' ברשות משום שהוא לאחר שנולד הספק.

**תפיסה ברשות בקרקעות**

**כשקיבלו בשאלה ופקדון והלואה אי הוי תפיסה ברשות**

**בדין תפיסה ברשות לסוברים דמהני אם מועיל מה שחזר ותפס ממנו**

**פרק ד':
בסוגיא דמרחץ ששכרו בי"ב זהובים לשנה דינר זהב לחודש**

**פרק ה': בדין תפיסה ממוחזק שאינו מרא קמא**

**פרק ו': בדין תפיסה בתרי ותרי**

**פרק ח':
בשיטת הרמב"ם בדיני תפיסה בספק בכור ובשאר דינים**