68 הערות בסימן צ_ד - רשימות
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תערובת תשע_ד

אור ליום ד' כ"א אייר תשע"ד

א] בחדרי דעה הק', דמ"ט בקדירת בשר שאינה בת יומא שבלעה חלב, לא אמרינן חנ"נ, הרי הבלוע עצמו אינו פגום, וחייל עלי' איסור בב"ח.

והנה אי נימא כד' הגרע"א, דלא חייל איסור על הבשר בלא החלב, ניחא, דהחלב אינו נאסר, דאין הבשר נותן בו טעם לשבח אלא טעם לפגם, וע"כ לא חייל איסור על הבשר, אך אי נימא שלא כד' הגרע"א קשיא.

וצ"ל דאף אמנם דהבשר נעשה נבילה, מ"מ כיון דמעיקרא אין בכחו ליתן טעם לשבח, לי"ב להגזירה אינה בת יומא אטו בת יומא, - אך העירוני דא"כ יהא אסור לבשל בקדירה זו משום איסור בישול בב"ח, להסוברים דגם בחזר ובישל אסור, ובזה י"ל כמו שדן הגרע"א בסימן ר"ז דבישול בבלוע בקדירה אינו דרך בישול, ועוד, דא"כ להסוברים דיש בזה איסור הנאה, וצריך להשליך דמי הקדירה, יהא דין זה אף בקדירה שאינה בת יומא, וזה אינו, וצ"ע.

ועיקר הך מילתא, יל"פ כן בד' התוס' בדקי"ב. דבהדחת קערות אסורה הקדירה שהיא אינה בת יומא, והט"ז בסימן צ"ה כתב דיש להתיר בזה לב' הטעמים, וצ"ב בד' התוס', - ועי' יד יהודה שהוא בצירוף החשש דנגעו זב"ז, ודעת הריב"ן, ונתחדש לפ"ז דנגעו זב"ז חשיב כנתבשלו ולא אמרינן דאי"ז אלא כעלו, - אך הנה בתשו' ר"י שהובא בקוש"ק מבו' להדיא דאסר בזה לדעת ריב"ן, אף משום הטעם שנבלע דרך המים, עיי"ש, - ונראה דזה מתפרש ע"פ הנ"ל, דהתוס' לטעמייהו דס"ל דנאסר הבשר בלא החלב, וע"כ אף דהחלב בן יומו שנבלע אינו נאסר, מ"מ הבלע שבקדירה נאסר, ולפ"ז מבו' שדעת התוס' בחולין דהבלע עצמו אינו פגום, וזה דלא כמש"כ בתשו' חת"ס יו"ד סימן צ"ח בדעת התוס' בשלהי ע"ז.

ונפ"מ, דלדרכו של היד יהודה, יהא מותר לבשל בקדירה זו שאר דברים, ולא אסרו התוס' לבשל בה אלא בשר או חלב, אך למש"נ יהא אסור לבשל בה שאר דברים, ודו"ק.

ועיקר מש"נ דאף נטל"פ מצי חייל עלי' איסור בב"ח, כ"ה מבו' בד' הפמ"ג שדן דאף הבליעה דהבן יומו תאסר, אם לי"ב רוב כנגד האינו בן יומו, ונסתפק הפמ"ג אם יהא בזה לאיסור בב"ח וניבעי ס', ונ' דספיקו הוא, אם בנטל"פ בבב"ח איכא היתר בפנ"ע דאי"ז דרך בישול, או דכל ההיתר הוא משום ביטול, - וכנראה ס"ל להפמ"ג דהא דבבב"ח בס' שרי, הוא משום דגלי קרא דבטיל, וכל' התוס', וכאשר כן פירש התוי"ט, וע"כ ה"נ בנטל"פ י"ל דהוא רק מדין ביטול.

והגרע"א שהשיג ע"ד הפמ"ג, הוא לטעמי' דס"ל דל"ש כלל ביטול, וכל הא דאינו נאסר הוא משום דאי"ז דרך בישול, ולפ"ז הרי מהא דשרינן בנטל"פ, בע"כ דגם נטל"פ אינו דרך בישול, וא"כ אין מקום להצריך רוב.

לפ"ד הגרע"א דמשום הא דאינו דרך בישול גם החלב אינו נאסר, ול"ב לביטול ברוב, תיקשי דא"כ מ"ש בזה חוזר וניעור, וגם מ"ט אסרינן בלא נודע, הרי גם אם מעיקרא הי' נופל כזית בב"ח וכזית חלב לתוך הקדירה, ל"ה זה אוסר, כיון דל"ה זה דרך בישול, ובכה"ג לא חייל על החלב איסור כלל.

וצ"ל כמש"כ היד יהודה בדרך בתרא, דהאיסור הוא משום שמתחילה נכנס בשר לכף ואסר את החלב, וכיון שכבר נאסר החלב, ה"ה מצטרף לאסור.

אך אכתי צ"ע ע"ד הגרע"א דכל שאין הבשר נאסר אף אין החלב נאסר, והכא הרי אין הבשר נאסר, שהרי ודאי דכזית בב"ח וכזית חלב שנפלו לס' זיתי בשר, לא נימא דכל הבשר נעשה בב"ח, וא"כ מ"ט החלב נאסר, ובס' פרי הדר כתב לפרש דהבב"ח מצטרף עם החלב ואינו מתבטל, ואינו מובן כלל, דסו"ס כיון דהבשר לא נאסר משום בב"ח, היאך יאסר החלב, וכבר עמד ע"ז החזו"א, וצע"ג.

היד יהודה בסימן ס"ט סקס"ג אות י"א, כתב דכל שיש ס' כנגד הבשר, כיון דאין טעם הבשר ניכר כלל, כ"ש דאין ניכר טעם החלב בבשר, וע"כ אי"ז דרך בישול, ועיי"ש שהוכיח כן ממש"כ הט"ז דאף אם השומן לטעמא עביד, ה"ז מותר, משום דכל האיסור הוא ע"י התערובת, והרי דגם על הבשר ל"ב לביטול

ויל"ד להדעות דבבב"ח הוא מדין ביטול, אם מה"ט לא חייל איסור בב"ח כלל על החלב, כמו דלא חייל איסור בב"ח על הבשר, - אך נראה דאי"ז כן, דאם הי' שייך ביטול על דין חלב, שלא יהא בו איסור בב"ח, ל"ה בזה לסברת התוס' דתרוייהו יחד אסירי, ובע"כ דהביטול הוא על האיסור, דאין בכח החלב לאסור את הבשר, כיון שהוא בטל בו, וע"ז אמרינן דאדרבה כיון שהוא אוסרו, אינו בטל, אך אם הביטול הוא על דין חלב, הרי אף אחר שהוא אוסר את הבשר, אכתי יש בכח הבשר לבטל את דין החלב, (ונפ"מ שיהא מותר לבשלו עם בשר אחר), וא"כ מ"ט אין בכחו לבטלו, ולפ"ז י"ל, דאף דהחלב אין בכחו לאסור את הבשר, מ"מ החלב עצמו בכל מקום שהוא, חייל עליו איסור, ואך שהוא בטל, וע"כ שפיר שייך לדון בזה דחוזר וניעור, ואכתי צ"ע.

שוב העירוני דיל"פ בזה בע"א, דלעולם כשנפלט החלב לתוך הבשר, הרי ברגע הראשון עדיין אינו מתפשט בכל הבשר, וליכא ס' כנגדו, ואך דאינו אוסר את הבשר כיון שסופו להתפשט, אך החלב עצמו נאסר, דע"ז ל"מ כלל הא דסופו להתפשט, דודאי דאיסור דסופו להתפשט ולהתבטל, ה"ה אסור כ"ז שלא נתפשט, וגם בגונא דבאנו לדון שיחול עליו חלות איסור, מצי חייל עלי', וכל הא דסופו להתפשט ל"מ אלא שאין בכחו לאסור את הבשר, וכיון שנאסר החלב, ע"כ אף שנתבטל אח"כ, מ"מ אמרינן בזה דחוזר וניעור, ודו"ק.

פליתי סק"ה וחוו"ד בדין תחב כף חולבת בקדירה עם בשר, דאף דהבשר שנבלע אינו נאסר משום דהו"ל מקושר, מ"מ בליעת החלב נאסרת, דע"ז ל"ש דינא דמקושר, - וזה דלא כמש"כ הגרע"א בהשמטות שם לש"ך סק"ד ובתשו' סימן פ"ג דבכה"ג גם החלב אינו נאסר, דכל שאין הבשר נאסר אף החלב אינו נאסר.

הגרע"א בהשמטות לסימן צ"ה ס"ב כתב בדעת הרמ"א, דקי"ל דלא כהרמב"ן, ונאסר החלב אף בלא הבשר.

לפ"ד הפליתי והחוו"ד דבלע החלב נאסר, הדרא קו' הגרע"א לדוכתא, דמ"ט ה"ז נאסר לדעת הש"ך, והי' מקום לומר דחוששין שלא בלעה הכף אלא ברגע האחרון, ולא הספיק לצאת, ולי"ב למעלת מקושר, וע"כ חשיב דחיילי כחדא, אך לכאו' מעיקר ד' התרוה"ד מוכח לא כן, דא"כ מ"ט באמת א"צ ב' פעמים ס', והרי דלא חיישינן לכך, וצ"ע.

בעיקר ד' הש"ך, דכיון שכבר נאסר החלב, ליכא בזה לדין חנ"נ, י"ל ע"ד ד' החת"ס שהביא החזו"א בסימן כ"ב סק"א, דכל דעל הבשר אאחע"א אף החלב אינו נאסר, והכא הוא פשוט טפי, דהא דהחלב אינו נאסר, ל"ב בזה לאאחע"א, אלא כיון דכבר הוי בב"ח, אין תוספת כלל בהבליעה השני', ולא חייל עלי' עוד איסור בב"ח, וכיון דהחלב אינו נאסר אף הבשר אינו נאסר, ודו"ק.

ועי' תשו' חת"ס יו"ד סימן פ"ב שפירש לד' הש"ך, דהבלע שבקדירה אינו חוזר ומתבשל, משום דאין בישול אחר בישול, - וכנראה כונתו דמה"ט גם הבשר אינו נאסר, דכל שאין בישול על החלב, אף הבשר אינו נאסר, - אך צ"ע, דכ"ה שכתב החת"ס שם דאם בישל מתחילה בשר לבדו וחלב לבדו, ואח"כ בישלם יחד, לא אמרינן דאין בישול אחר בישול, והוכיח כן ממש"א שמא יעלה באילפס רותח, ה"נ הי' בדין, דאם בישל בשר עם חלב, ואח"כ בישל הבשר עם חלב אחר, לא נימא דאין בישול אחר בישול, וצ"ע.

בד' הש"ך דאין הבשר והחלב מצטרפין, נראה דאף דבסימן צ"ח סקי"ז מבו' בדבריו כד' האו"ה דבב"ח שנאסרו מצטרפין, היינו רק כשנאסרו יחד, דהטעם המצורף אסור, אך הכא שנאסר כל א' בפנ"ע, הרי דהטעם המעורב משניהם, אינו כלל חפצא דאיסורא, ודו"ק, - והפמ"ג שיישב כן, הוא לטעמי' דס"ל דגם בשאר איסורין מצרפינן איסור א' וב' טעמים, וה"נ בבב"ח דכוותה.

בד' הפמ"ג במש"ז סק"ד בדעת הפליתי, מבו' דכל שאין הבשר נאסר אין החלב נאסר, עיי"ש.

בד' הר"י מיגש שהביא התורי"ד בע"ז דל"ה. מבו', דכל שאין הבשר נאסר משום דאאחע"א, גם אין החלב נאסר, וכ"ה מבו' בד' הרמב"ן שם בתו"ד, וזה כמו שנקט החת"ס בתשו', - אך הגרע"א נקט דהחלב נאסר, ורק הבשר אינו נאסר, - ולכאו' יש לתלות לזה בהנ"ל.