בגדר חיוב הדלקת נר חנוכה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

#### פ' וישב – לא נאמר

# בגדר חיוב הדלקת נר חנוכה

# הצדדים במי שזמן ההדלקה בביתו זה כשאצלו זה עדין לא זמן הדלקה

א] יש חיוב הדלקת נר חנוכה וזמן ההדלקה משתשקע החמה עד שתכלה רגל מהשוק ונחלקו הפוסקים האם הכונה שקיעת החמה או הכונה סוף שקיעה שזה צאת הכוכבים והנה ברמב"ם מבואר שלא יקדים אמנם הבה"ל הכריע שאפשר קצת להקדים וכן הוא ברשב"א שבשבת זה לא תקנה מיוחדת אלא שאפשר להדליק קצת קודם הזמן שחיבו להדליק אמנם זה ודאי שאם אחד מדליק הרבה זמן קודם זה לא מועיל והאורחות חיים חידש שאם מדליק מפלג במנחה לר' יהודה שאפשר להתפלל מעריב יוצא גם את חובת הדלקה של נר חנוכה אמנם יתכן שודאי צריך להניח שמן שידלק עד חצי שעה אחרי שקיעת החמה דהינו שהזמן שהשמן צריך לדלוק זה ודאי מהשקיעה וכל הנידון על זמן עשית המעשה הדלקה

והנה מבואר בגמ' שר' זירא אמר שהוא לא מדליק נר חנוכה במקום אכסניא שלו כיון שמדליקים עליו בתוך ביתו דהינו שגם מי שלא נמצא בביתו והלך לעיר אחרת בכל אופן כל שבני ביתו עדין גרים בביתו זה נחשב שהוא גר שם ויכול לצאת בהדלקה שהם מדליקים בשבילו ובפשוטו יכול גם לשלוח שליח להדליק בשבילו לבד ולא שרק יכול לצאת בהדלקה של בני הבית וידוע לדון דהנה יש הבדלים גדולים בין השעות בין המדינות ויש לדון במי שנסע למקום שבזמן שהוא נמצא עדין לא הגיע זמן ההדלקה האם יכול לצאת בהדלקה שמדליקים בתוך ביתו או שכיון שזמן ההדלקה שהם מדליקים אצלו זה עדין לא חנוכה ממילא לא יוצא בהדלקתם [ובפשוטו במקרה שהוא נמצא במקום שזה חנוכה ובביתו זה לא חנוכה כגון מי שנסע מאמריקא לא"י לא יכול לומר לבני ביתו להדליק בשבילו בזמן ההדלקה של א"י דכל שבמקום ההדלקה זה לא חנוכה אין לזה שם הדלקת נר חנוכה] והנה מסברא פשוטה ודאי שלא יוצא שהרי כל אדם יש לו חובה להדליק נר בחנוכה ובהדלקה של אחד מבני הבית יוצאים כולם אבל כל שהם הדליקו כשהוא עדין לא חייב איך יצא בזה ידי חובתו

אמנם יש שדנו שיוצא בזה ואפשר לדון בזה משני טעמים או לחדש שאין הגדר שחל חיוב על אדם בחנוכה שידליק נר חנוכה אלא כל אדם מוטל עליו שיתיחס אליו הדלקה של חנוכה וגם קודם חנוכה יש עליו חיוב זה וכיון שכאן מתיחס אליו הדלקה של חנוכה ממילא יוצא בזה ידי חובתו והוא מחודש מאוד לומר שאין הגדר שהתאריך של חנוכה מחיב את האדם בהדלקה ויש שדנו שיסוד חיוב הדלקת נר חנוכה זה על ביתו של אדם דהינו שאין הגדר שיש חיוב על הגברא להדליק נר חנוכה ומקום החיוב הוא בביתו אלא שהטילו על כל אדם אחריות שבביתו יפורסם הנס ולפ"ז יתכן שזמן החיוב תלוי בביתו וכל שבביתו זה חנוכה זה מטיל עליו חיוב פרסום הנס ואפילו שאדם שיש לו שני בתים לא חיב לפרסם הנס אלא באחד זה הגבלה בחיוב שלא חיב להעמיד פרסום אלא בבית אחד אבל גדר החיוב שביתו מחיב העמדת פרסום והנה לפ"ז יוצא דבר מחודש שעל הניסים הוא לא יכול לומר כיון שזה תלוי בו ולהספיד מותר לו אבל חובת הדלקה כבר יש לו

אמנם יש מקום לומר שזה וודאי לא שייך לומר שיש עליו חיוב הדלקה לפני שהגיע חנוכה רק שיש סברא לומר שכיון שחובת הדלקת נר חנוכה זה נר איש וביתו ממילא כל שמתי שמגיע חנוכה מתיחס אליו הדלקה של חנוכה הוא יוצא בזה ידי חובתו דהינו שיסוד החיוב בחנוכה שיתיחס אליו הדלקה של חנוכה וזהו כל דינו וכיון שכשמגיע חנוכה מתיחס אליו הדלקה של חנוכה אין חסרון מה שזה נעשה בזמן שהוא לא היה חייב וכמו שדנו לענין קטן שנעשה בר מצוה בחנוכה שההדלקה שנעשה מבעוד יום כשהוא קטן לא יוצא בזה דהוא לא בר חיובא אמנם יש שדנו שכיון שבזמן שנעשה בר חיובא מתיחס אליו הדלקה של חנוכה מילא יוצא בזה ידי חובתו ואין לו חיוב יותר מזה

והנה יש בזה נפק"מ שלביאורים הראשונים יכול לשלוח שליח להדליק בשבילו לבד נר חנוכה משא"כ לטעם האחרון זה רק סברא שאם יש כאן הדלקה של משפחתו והוא חלק מהם הוא יוצא בזה ויתכן גם נפק"מ האם יוכל להדליק בשלט רחוק בעצמו שלצד הראשון בפשוטו הוי הדלקת נר חנוכה אמנם לצד האחרון כל שזה הדלקה שלו וודאי שהוא לא בר חיובא והוא לא יוצא

והנה הדברים מאוד מחודשים ובפשוטו ודאי שחנוכה זה ככל המצות שכשמגיע הזמן חל עליו החיוב והחיוב שיעשה מעשה הדלקה וכל שהמעשה נעשה כשאצלו זה לא חנוכה לא מתיחס אליו הדלקת חנוכה וזה גרע מקטן דקטן ההדלקה היא הדלקה של חנוכה משא"כ כאן זה הדלקה שכלפי זמנו זה לא הדלקה של חנוכה כלל אמנם עדין יש לדון במקרה שמעשה ההדלקה נעשה קודם הזמן אצלו אבל הנרות ימשיכו לדלוק בזמן שאצלו זה זמן הדלקה האם יוצא בזה ידי חובה ויסוד הספק בגדר מצות הדלקת נר חנוכה האם הכונה שהמצוה זה מעשה ההדלקה וממילא כל שזה נעשה כשאצלו אין עדין החיוב לא יוצא בזה או דנימא שזה וודאי שיסוד החיוב מה שדולק נר בזמן ההדלקה רק שזה צריך להעשות על ידי מעשה הדלקה של נר חנוכה ובזה יתכן שלא מיבעיא במקרה שבני ביתו מדליקים לעצמם שיש לזה שם מעשה הדלקה אלא אפילו אם ידליקו מיוחד בשבילו יתכן שזה יעזור שבתור השם מעשה הדלקה בזה יתכן שכל שזה ניכר שזה לשם חנוכה זה מועיל וכמו שבערב שבת מדליק קודם הזמן וכן נקט הרשב"א שאפשר להדליק קודם הזמן ולא ראה סיבה שלא יוכל להדליק קודם והרי יש זמן של המצוה ובהכרח כנ"ל שמעשה הדלקה הוא לא מעשה המצוה בפועל וזה יכול להעשות גם קודם הזמן רק שזה יהיה ניכר שזה לשם חנוכה ובזה יתכן שכל שבמקום הוא חנוכה או סמוך לחנוכה זה מועיל וכדלקמן

### ביאור המ"ד כבתה זקוק לה

ב] והנה מבואר בגמ' פרק במה מדליקין דנחלקו אמוראים האם כבתה זקוק לה וקי"ל להלכה שכבתה אין זקוק לה ובפשוטו הביאור דמ"ד כבתה אין זקוק לה ס"ל שהמצוה היא מעשה הדלקה וכל שהעמיד נר שידלק שיעור זמן הנצרך קיים את חיובו והמ"ד שחולק ס"ל שקיום המצוה בזה שחצי שעה דולק הנר מכח הדלקתו וכל שכבה הנר ממילא לא קיים את חיובו וכן הוא בח' חת"ס ועיין מקור חיים לבעל החוות יאיר שכתב שלמ"ד כבתה זקוק לה שהקיום בזה שיש נר דולק חצי שעה יכול לתת שמן גם לאחר ההדלקה וכמבואר בגמ' במנחות צ"ז. שבבית המקדש אפשר להדליק ואחרי זה להוסיף שמן ורק למ"ד כבתה אין זקוק לה שיסוד החיוב זה במעשה ההדלקה צריך שהמעשה יהיה מעשה הדלקה חצי שעה ובזה ביאר את לשון השו"ע תרע"ד הדלקה עושה מצוה לפיכך צריך לתת שמן כשיעור שהכונה שכיון שהמצוה זה מעשה ההדלקה לכן לא יכול לתת אחרי זה שמן ע"ש ועיין בית אפרים סימן ס"ג ד"ה ונראה במוסגר דהביא מהב"י שאנן נוהגים לברך להדליק נר של חנוכה ובירושלמי מבואר שמברכים על מצות הדלקת נר חנוכה וכתב שהירושלמי ס"ל שכבתה זקוק לה א"כ הקיום בזה שזה דולק ולא מתאים הלשון להדליק משא"כ אנן ס"ל שכבתה אין זקוק לה ממילא המצוה זה רק מעשה ההדלקה ומתאים הלשון להדליק ע"ש

### בגדר הדין כבתה זקוק לה האם כל החיוב זה מעשה ההדלקה

ג] והנה עיין התרוה"ד דן בכבתה בער"ש האם זקוק לה וכתב מסברא לדון שכיון שעדין לא התחיל זמן המצוה כה"ג ודאי שכבתה זקוק לה וכתב להוכיח לא כך מהא דמבואר בגמ' שמותר להדליק בער"ש בשמנים שאין מדליקין בהם ולמה שלא נחוש שזה יכבה קודם הלילה ולא יוכל לחזור ולהדליק אלא בהכרח שכבתה אין זקוק לה אפילו בער"ש וביאר הדבר שהכשר מצוה זה גם נחשב שהתחיל את המצוה כמבואר בגמ' יבמות ו. שהיה צד שאם אביו אומר לו בשל לי או שחוט לי זה דוחה ל"ת אפילו שזה רק היכי תימצי להאכילו ה"ה כאן עכ"ד ועיין ט"ז סימן תרע"ג שחלק עליו ונקט שודאי אם הדליק בער"ש קודם המצוה הוא זקוק לה רק שהזמן שמוכרח לפני שבת להדליק זה נחשב שהתחיל המצוה ועיין פמ"ג שלפ"ז אם הדליק מוקדם אסור להדליק בשמנים לא כשרים וכן נקט המ"ב שגם בהדליק קודם השבת וכבה צריך לחזור ולהדליק וכן הביא מהמהרש"ל וצ"ב כל הנידון דעד כמה שכבתה אין זקוק לה לכאורא הביאור שהמצוה זה מעשה ההדלקה ואם בער"ש זמן ההדלקה הוא קודם מה ההבדל אם זה דלק קצת בזמן שחז"ל תיקנו לפרסם הנס וביותר שגם התרוה"ד כתב שזה רק מועיל מצד שהכשר מצוה זה גם חלק מהמצוה וכן עיין בדבריו בסימן רס"ט שדימה הדלקה בערב שבת לפדיון הבן קודם ל' שיחול לאחר ל' וכבר תמה בכל זה החמד משה

ובפשוטו מוכח מזה שנקט שזה וודאי שקיום המצוה בזה שיש לו נר דולק חצי שעה והדין שכבתה אין זקוק לה הכונה שכל שהוא מצידו העמיד הנר לחצי שעה חז"ל פטרו אותו לחזור ולהדליק ונקט התרוה"ד מסברא שכל זה אם התחיל בקיום המצוה אבל אם זה כבה קודם הזמן שלא התחיל בקיום המצוה בזה הוא ודאי צריך לחזור ולהדליק וחידש שכיון שההכשר מצוה זה גם חלק ממעשה המצוה לכן זה גם סיבה שלא יצטרך לחזור ולהדליק והאחרונים חלקו על זה ונקטו שהכשר מצוה זה לא התחלת המצוה וממילא כל שזה כבה קודם תחילת המצוה צריך לחזור ולהדליק ולכאורא נפק"מ באדם שיודע ברור שיפטר מהמצוה באמצע השיעור הדלקה האם יכול לברך על הברכה וכן נפק"מ במי שהדליק ומת האם אפשר לכבות הנר תוך החצי שעה וכן יתכן נפק"מ במי שדעתו לעקור דירתו מיד אחרי ההדלקה דבפשוטו העיקר לעשות מעשה הדלקה ובזמן ההדלקה קיים את חובתו אבל אם יסוד הקיום הוא בזה שזה דולק חצי שעה א"כ כאן הוא לא יוצא וצ"ע

ולכאורא יש להוכיח כן מכמה פרטים בדין הדלקה בנר חנוכה

א. עיין פמ"ג הובא בשער הציון סימן תרע"ג שנקט שאם כיבה במזיד צריך לחזור ולהדליק ובפשוטו צ"ב שכיון שקים מצותו אפילו שעשה איסור מה שייך לומר שיחזור וידליק ולנ"ל א"ש שכיון שזה פטור במה שעשה את חיובו בזה שהוא גרם שלא יקים מצותו צריך לחזור ולהדליק אמנם בדבריו מבואר שזה בלי ברכה ומשמע שזה חיוב נפרד אמנם יתכן שכל זה מחמת שבאמת ביטל את קים מצותו רק שנקט שגם כאן יש את הפטור של כבתה אין זקוק לה וצ"ע ובאמת יש משמעות בכמה דוכתי כדבריו שבהדליק על דעת לכבות לא יצא ידי חובה כלל א. הגמ' אומרת שמילא קערה שמן והקיפה פתילות לא יצא ידי חובתו וצ"ע הרי כשהוא הדליק הוא היה יחיד ואז יצא ומה שאחרי זה הדליק זה כאילו כיבה את זה וכן מבואר שאם הדליק במקום מסוים והוציא למקום אחר לא יצא ידי חובתו כיון שהרואה אומר שלצרכו הדליק וצ"ע הרי בתחילה כבר יצא ידי חובתו ומבואר שכיון שדעתו להוציא זה כדעתו לכבות שלא יוצא בזה אמנם יתכן שכל שדעתו לכבות מראש זה גרע שדנו חז"ל שזה כאילו אין שמן בנר לחצי שעה

ב. עיין מהרש"ל שאפילו שכבתה אין זקוק לה אבל ראוי לחזור ולהדליק וצ"ב עד כמה שיצאה את חובתו מה שיך לומר שיש ענין להדליק עד כמה שאין בזה קיום המצוה אמנם לנ"ל יש מקום לדון שכיון שזה קולא במה שכבר הדליק אבל אם רוצה יכול להדליק ולקים את עיקר המצוה ועיין צ"ב

ג. עיין שו"ת רעק"א תנינא י"ג שדן לגבי מי שלא בירך קודם ההדלקה האם יכול לברך לפני שגמר את כל הדלקה ודן שיכול לברך א. שיש דיעות שיכול לברך על ההידור לבד ב. שיש דיעות שגם אם זה לא עובר לעשיתן אפשר לברך ג. שזה כמו ציצית ותפילין שאפשר לברך גם אחרי שלבש כיון שיש בזה שיהוי מצוה ואפילו שכבתה אין זקוק לה אבל כתב הרא"ש שחנוכה זה נחשב שיש בזה שיהוי מצוה לגבי נוסח הברכה ועיין במגיה שם שהביא בשם ספר הפרדס שכתב שכל שהנרות דולקים אפשר לברך כיון שהמצווה קימת ומבואר שדנים את זמן הדלקת הנר שמקים מצוה ואפשר לברך והרי בנטילת ידים מצד שידיו טהורות לא יכול לברך וכן במעקה ורק כאן שיש קיום מצוה עכשיו ולכאורא הוא כנ"ל שודאי שהגדר שקיום מצותו בזה שהנר דולק [אמנם עיין תוס' רי"ד בפסחים ז. שנקט שחנוכה זה נחשב מצוה שאין בה שיהוי אפילו שאסור לכבותה ומשמע שאין קיום המצוה בזה שזה דולק]

ד. עיין ב"ח סוף סימן תרע"ו שהביא משו"ת מהר"ח או"ז סימן קכ"ח דשליח על הדלקת נר חנוכה הוא לא מברך אלא אם המשלח שומע הברכה ויוצא בה וביאר שם הטעם דהקיום מצוה זה של בעל השמן שנרו דולק והנה הוא ס"ל שם שכל שהשליח לא מקים מצוה הוא לא מברך ולכן נקט דבשולח שליח לקדש לו אשה אין השליח מברך אמנם השו"ע אבן העזר סימן כ"ח פסק דהשליח מברך ובכל אופן כאן העתיקו הפוסקים את המהר"ח הנ"ל שהשליח לא מברך וצ"ב טעמו של דבר ומה זה שונה מכל שליח שיכול לברך ועיין יד אפרים סימן תל"ב שביאר שכמו שליח שמניח תפילין לחברו המניח מברך כך כאן שיסוד המצוה שיהיה לבן אדם נד דלוק בביתו ולכאורא יסוד הסברא שההדלקה זה רק היכי תימצי למציאות של נר דולק וזה לא סיבה שהשליח יברך והנה עדין צ"ב מה זה שונה ממזוזה ואולי כיון שזה צריך להיות שמן שלו זה קיום שיותר מתיחס למשלח וזה סיבה שהשליח לא יברך בכל אופן לכאורא אם המצוה היא רק מעשה ההדלקה שמעמיד נר בבית לכאורא אין סיבה שהשליח לא יברך

ה. עיין רמב"ם שכתב שנר חנוכה אין מקדימין ובפשוטו הביאור שכיון שזמן המצוה זה משתשקע החמה ממילא לפני זה הוא עדין לא זמן המצוה אמנם עיין רשב"א שכתב שאפשר להקדים שכיון שזה ניכר שזה לנר חנוכה למה שלא יקדים עוד הוכיח מכל ערב שבת שמדליקין קודם והמ"ב נקט שזה גם דעת הרמב"ם ורק אם זה שקיעה ראשונה יתכן שזה שרגא בטיהרא ויש חסרון במעשה ההדלקה וכן בפשוטו מהא דלא הוזכר ברמב"ם שבערב שבת זה זמן אחר משמע שלהקדים קצת וודאי אפשר וצ"ב הסברא בזה הרי כל שיש זמן שרבנן תיקנו להדליק א"כ כל שעושה קודם הזמן למה שזה יעזור והרי גם במדליק קודם ודאי צריך שהנר ידלק חצי שעה לאחר שקיעת החמה ובפשוטו מבואר שקיום המצוה זה מה שהנר דולק וזה הרי נעשה בזמן והמעשה הדלקה זה הדבר שמעמיד ההדלקה אבל לא שזה הקיום המצוה ולכן נקט הרשב"א שאין סיבה שמעשה ההדלקה יעשה דוקא בזמן החיוב

והנה לנ"ל שעיקר המצוה זה מה שהנר דולק וההדלקה זה רק מעשה שדרכו מקים המצוה ואין הלכה שהמעשה הדלקה יעשה בזמן החיוב רק שיהיה ניכר שזה נר חנוכה ולדעת הרשב"א אפשר להדליק קודם א"כ יתכן שגם אם אדם נמצא בארץ שזה עדין הרבה קודם חנוכה ואין עליו עדין את חיוב ההדלקה אבל כל שידליקו שזה ידלק עד שאצלו זה יהיה זמן ההדלקה כה"ג שמצד מעשה ההדלקה זה ניכר שזה מעשה הדלקה של חנוכה דבמקומו זה חנוכה כה"ג זה מועיל ויתכן שגם לדעת הרמב"ם באמת מצד מעשה ההדלקה אין הגדר שזה חייב להעשות בזמן שהאדם חייב אלא שלא נחשב למעשה הדלקה רק כשזה נדלק בזמן החיוב ולגבי זה יתכן שמספיק כל שבמקום ההדלקה זה זמן החיוב

והנה הבאינו לעיל הנידון לגבי קטן שהגדיל בחנוכה שיש לדון שכיון שעשה המצוה בזמן שהוא לא חייב לא יוצא ידי חובתו והנה יש כאן שני חסרונות חסרון אחד שלמעשהו אין שם מעשה מצוה