שיעור יג מוכן
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / סימן קיב- קיד שיעורי עכו_ם

**שיעורי הלכה**

**חלב עכו"ם**

**[סי' קטו, שיעור יג]**

## גזירת חלב עכו"ם

**עיקר** גזירת חלב עכו"ם מבואר בש"ך להלן סי' קיח (ס"ק ח) שאין בזה חששדאורייתא, שהרי חלב טמא ירוק, ואין חשש שיתן שם הרבה חלב, וכל החשש הוא רק שיתן מעט חלב וממילא יהיה רוב בחלב ההיתר ומין במינו הרי בטל ברוב מן התורה. ועיי"ש בהג' רע"א שהביא להקשות שבגמרא (ע"ז לט.) הקשו על רב שהצריך בחלב שתי חותמות ובגבינה חותם אחד, מאי שנא גבינה מחלב, והרי דעת רב שמין במינו לא בטל, וא"כ ודאי חמיר חלב שהרי יש בו חשש איסור תורה. ועוד הקשה (וכבר הק' כן הדגמ"ר) שהחלב הוי מין בשאינו מינו שהרי אין טעמו שווה ואזלי' בתר טעמא [כמבואר בש"ך גופיה סי' צח ס"ק ו (ועי' חת"ס שו"ת יו"ד סי' קז מש"כ ליישב קושיא זו)].

**מיהו** לא ביאר רע"א דעתו למה אינו אלא חשש דרבנן והחזו"א (סי' מא ס"ק א במוסגר) כתב שהחשש עירוב הוא מיעוט, שהרי אינו רווח גדול, ובפרט לפי מה שכתב רע"א שאין טעמם שווה הרי ודאי לא יתן הגוי הרבה שהרי ירגישו הטעם, אלא יתן מעט מאוד שלא יהא נרגש הטעם. וגם מאחר שאין חוששים כ"כ שיתן בשיעור שירגישו הטעם, א"כ בלא"ה אינו אלא דרבנן כיון שלא נרגש הטעם.

[סעי' א] **חלב שחלבו עובד כוכבים ואין ישראל רואהו אסור, שמא עירב בו חלב טמא. היה חולב בביתו וישראל יושב מבחוץ, אם ידוע שאין לו דבר טמא בעדרו מותר, אפילו אין הישראל יכול לראותו בשעה שהוא חולב. היה לו דבר טמא בעדרו, והישראל יושב מבחוץ והעובד כוכבים חולב לצורך ישראל, אפילו אינו יכול לראותו כשהוא יושב, אם יכול לראותו כשהוא עומד מותר, שירא שמא יעמוד ויראהו, והוא שיודע שחלב טמא אסור לישראל.**

## כשאין דבר טמא בעדרו

**מבואר** בשו"ע שאף כשאין לו דבר טמא בעדרו צריך שומר, אלא דסגי בזה שיושב מבחוץ אף שאינו יכול לראותו בשעת חליבה ובזה חלוק דינו מאופן שיש לו דבר טמא בעדרו. וכבר נחלקו בזה הראשונים שדעת חכמי רומי (עי' שערי דורא סי' פב) שאם ידוע שאין לו בהמות טמאות בעדרו לא חיישינן כלל שעירב חלב טמא ואי"צ לזה שומר, אבל המרדכי (ע"ז סי' תתכו) כתב שבגמרא מוכח שגם כשידוע שאין לו דבר טמא בעדרו צריך שומר.

**וביאור** המחלוקת דבגמרא (ע"ז לט:) תנינא להא דת"ר 'יושב ישראל בצד עדרו של עובד כוכבים ועובד כוכבים חולב לו ומביא לו ואינו חושש', היכי דמי אי דליכא דבר טמא בעדרו פשיטא, ואי דאיכא דבר טמא בעדרו אמאי, לעולם דאיכא דבר טמא וכי קאי חזי ליה וכי יתיב לא חזי ליה. ומגירסא זו מוכח שאף כשאין לו דבר טמא בעדרו צריך שומר, שלא אמרו בגמרא דבדליכא דבר טמא בעדרו אי"צ כלל שומר, רק אמרו שפשיטא שמהני שישראל יושב בצד עדרו. מיהו חכמי רומי היה להם גירסא אחרת בגמרא דגרסו 'אי דליכא דבר טמא בעדרו אפילו לא חזי ליה שרי', והיינו שהגמרא הוכיחה דמיירי בדאיכא דבר טמא בעדרו דאל"כ אי"צ כלל שומר.

**מיהו** הראשונים הסכימו עם הגירסא שלפנינו (כמבואר במרדכי ושע"ד וסמ"ק) וכן פסק השו"ע, ולכך צריך שומר אף כשאין דבר טמא בעדרו רק שאין צריך שיהיה יכול לראות החליבה. אלא שצ"ב מה מהני שמירתו, וכתב הט"ז (סוף ס"ק ב) שצריך לומר שמהני שמירתו שלא יכניס הגוי דבר טמא מבחוץ.

## כשאין טמאות בעיר או שחלב טמאה יקר יותר

**ויל"ד** באופן שאין בעיר בהמות טמאות לחליבה, דהנה בשערי דורא (סי' פב) משמע שהטעם שצריך שומר באופן שאין דבר טמא בעדרו הוא מטעם דלא פלוג רבנן וז"ל 'דלא ליפוק חורבא מינה ופורץ גדר ישכנו נחש'. אבל הפר"ח (ס"ק ו) חולק, דהא בגמרא מבואר שבאין לו דבר טמא בעדרו סגי שיושב בחוץ ואי"צ שיהיה הישראל רואהו, ואי נימא שתקנ"ח היא ולא פלוג, היה לנו להצריך שיהיה הישראל רואה אף כשאין לו דבר טמא בעדרו, אלא ודאי לא הצריכו שומר אלא במקום שיש חשש שמא יערב הגוי חלב טמא. ומטעם זה כתב הפר"ח להתיר באופן שאין חלב טמא באותה העיר כיון דשוב אין חשש שיערב הגוי חלב טמא. וכן כתב שאף אם יש חלב טמא אלא שהוא יותר ביוקר מחלב טהור [כמו בזמנינו שחלב גמל יותר יקר מחלב פרה], שג"כ יש להתיר שהרי אין חשש שיערב הגוי חלב טמא.

**אכן** דעת החת"ס (שו"ת יו"ד סי' קז) שהוא גזירה גמורה ואסור בכל אופן וכדמשמע בשערי דורא, והוכיח כן מרש"י. וביאר שהוא גזירה קדמונית בכל חלב שחלבו עכו"ם ואין ישראל רואהו, מיהו כשאין דבר טמא בעדרו ס"ל דכל שיושב בצד עדרו הוי הוי כמו שרואה בעיניו.

**והחכמת** אדם (כלל סז) נקט דרך אמצעית, שבאמת אין זה גזירה במנין ורק במקום שיש חשש שיערב חלב טמא אסור, מיהו כתב וז"ל 'היכא שיש לחוש שמא עירבו חלב טמא אף על פי שרחוק הדבר מאד לחוש שמא עירב בו חלב טמא מכל מקום אסור, דכל מה שגזרו חכמים אם יש במציאות אפילו רחוקה מכל מקום אסור'. ולכך כתב לחלוק על הפר"ח דאפילו אין בכל העיר בהמה טמאה לחלוב אסור [ולעניין אם היה חלב טמא ביוקר לא כתב מידי אבל לכאו' גם בזה חולק].

## כשיש טמא בעדרו בעינן שיודיעו האיסור

**וכשיש** טמא בעדרו צריך שיהא יכול לראותו בשעת חליבה, והוסיף השו"ע שצריך שידע שחלב טמא אסור לישראל, והטעם פשוט שהרי כל הטעם דמהני שומר הוא משום שהגוי מירתת, ואם אינו יודע שאסור דבר זה לישראל, אינו חושש [ופעמים שמענו בהכשרים שאינם טורחים להודיע מה אסור לעובדים, ויש בזה מכשול דבזה לא מהני שומר ביוצא ונכנס כמבואר בשו"ע כאן].

## אם צריך להיות מתחילת החליבה

**וכתב** הרמ"א ולכתחילה צריך להיות הישראל בתחלת החליבה ויראה בכלי שלא יהיה בכלי שחולבין בו דבר טמא. וביארו הט"ז (ס"ק ד) והש"ך (ס"ק ה) דמיירי אף באופן שאין דבר טמא בעדרו [ולכך מסיק שבדיעבד אין לחוש לכל זה], ואעפ"כ הצריך הרמ"א עוד שני תנאים בשמירה א. שצריך שיהא הישראל מתחילת החליבה. ב. שיראה בכלי (קודם החליבה) שאין בו חלב טמא, כי אפשר שאף שאין לו בעדר חלב טמא שמא נשאר מחליבה קודמת.

## החיוב לראות בכלי קודם החליבה

**ואח"כ** כתב ונהגו להחמיר שלא יחלוב בכלי שדרכו של עובד כוכבים לחלוב בו, שמא נשארו בו צחצוחי חלב של עובד כוכבים, מיהו בדיעבד אין לחוש לכל זה. ובפשטות המשמעות שבכל דבריו אי"צ להחמיר, אף לעניין להיות בתחילת החליבה ולראות בכלי, מיהו בתורת חטאת (כלל פא דין ו) מבואר שאם לא יהא בתחילת החליבה החלב אסור. והש"ך (ס"ק ח) הקשה על התו"ח שנראה מדבריו שלעניין לראות בכלי קודם החליבה בדיעבד אינו מעכב, וקשה שבאו"ה (כלל מה דין ב) מבואר שאף בדיעבד החמיר להצריך שיראה בכלי. ועוד הקשה שאם לא בדק הכלי, מה מהני מה שנמצא בתחילת החליבה וכן הא דיושב בצד עדרו, כיון שיש לחשוש שהיה חלב טמא בכלי קודם לכן. ומסיק הש"ך שאם לא ראה בכלי קודם החליבה הוי כחלב עכו"ם. ועי' גר"א (ס"ק ו) שכתב שמה שצריך להיות בתחילת החליבה הוא דינא דגמרא, שאמרו שיושב בצד עדרו, והיינו שביאר שיושב בצד עדרו היינו בשעת החליבה אבל צריך לראות בתחילת החליבה, ועיי"ש שהסכים עם דברי הש"ך שצריך לראות בכלי קודם החליבה.

**מיהו** החזו"א (סי' מא ס"ק א) פליג שמדינא אי"צ לראות בכלי כלל, וראייתו דאי נימא שחוששים שמא היה לו חלב טמא קודם לכן ויערב, א"כ מה מהני מה שרואה בכלי בתחילת החליבה והרי אח"כ מבואר בגמרא שאי"צ להיות יושב ורואהו, וא"כ נחשוש שמא היה לו חלב טמא בכלי אחר ויערב בשעת החליבה, אלא ודאי באופן שאין לו דבר טמא בעדרו לא חששו שמא יש בידו חלב טמא מוכן [ומה שהצריכו לכתחילה לראות בכלי, ביאר החזו"א שהוא חשש שמא נשארו צחצוחי חלב מקודם לכן אבל אין חוששים שנשאר בידו חלב ממש, ולכך כתב שבדיעבד שרי אף בלא שבדק הכלי], וכל החשש הוא שמא כשיחלוב יראה שחסר לו חלב ויצא לחוץ ליקח חלב אחר ואז יביא חלב טמא, ולכך הצריכו שיהא יושב בצד עדרו לחוץ.

## איך יודעים שאין לו טמאה בעדרו

**ומבואר** עוד בחזו"א שם שמה שצריך לישב בצד עדרו הוא גם כדי שיראה שאין דבר טמא בעדרו ואז יושב בחוץ לראות שלא הביאו לעדר טמאה, ואח"כ כתב 'ויש מקום לומר דאינו צריך לראות בתחילה בעדר אלא בדאית ליה לעכו"ם טמאה אלא שאין מקומה כאן בעדר, ואז חיישינן שמא היא עכשיו בעדר, אבל אם אין לו לעכו"ם טמאה כלל לא חיישינן', ומבואר דסגי שידוע ואי"צ לבדוק. ועי' חלקת בנימין שכתב לדייק מכמה אחרונים שצריך לבדוק בכל פעם אם יש לו בעדר בהמה טמאה, ונסתפק שם אם עשה ב' חליבות זו אחר זו אם צריך לבדוק שוב. מיהו כבר נתבאר שדעת החזו"א שאין חוששים שמא קנה פתאום בהמה טמאה.

## אם מהני פיקוח ממשלתי להתיר חלב עכו"ם

**והנה** בזמנינו יש אומדנא דמוכח שאין מערבים חלב טמא, שהרי יש פיקוח ממשלתי וכל בתי החרושת חוששים ויראים לערב בחלב, חלב מבהמה טמאה, ודעת החזו"א דסגי בזה ליחשב כשמירה כישראל העומד בחוץ, ודעתו כהפר"ח דאין זה גזירה ולא פלוג, אלא כל שיש אומדנא שאין שם חלב טמא שרי, וממילא בזמנינו הפיקוח הממשלתי ודאי הוא אומדנא גמורה שאין מעורב בחלב מחלב טמא. מיהו לדעת החת"ס יש לאסור, וכן לדעת החכמת אדם לכאו' יש להחמיר כיון שעכ"פ חשש רחוק יש. והאג"מ נטה יותר לדברי חכמת אדם, ואעפ"כ ס"ל להתיר בפיקוח ממשלתי דס"ל שהוא אומדנא גדולה. ולמעשה הוועדות מהדרין נוהגים לכתחילה להחמיר שלא לסמוך על הפיקוח הממשלתי.