להלכה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / טעם כעיקר / שיטות הראשונים בטכע_ק

חולין צח: הכרעת ההלכה בדין טכע"ק

הבאנו במקו"א מחלוקת הראשונים אם טכע"ק דאורייתא, ועי' בשו"ע צח-ב דפסק להלכה טכע"ק דאורייתא ומה"ט בנשפך וספק אם יש שישים צריך להחמיר כש"כ הרא"ש.

ועי' בפמ"ג בפתיחה לבב"ח ד"ה טעם, וכן בפתיחה לתערובות ב-ב (ד"ה ואני) דטכע"ק דאורייתא בתורת וודאי ולא מספק, שאם הוא ספק יש להקל בנשפך משום ס"ס כש"כ הש"ך בכללי ס"ס דכלפי דאורייתא הוי ס"ס וכלפי דרבנן ספק דרבנן לקולא, וע"כ דלא חשיב ספק שקול וקי"ל לעיקר כמ"ד טכע"ק דאורייתא.

אמנם אח"כ צידד בפמ"ג בפתיחה לתערובות שם די"ל דדוקא לקולא לא מצרפינן ליה לספק אבל לחומרא מספק"ל כמ"ד טכע"ק דרבנן, כנראה כוונתו דלאו מתורת וודאי הוא רק דמ"מ להצטרף לס"ס לא סגי דלאו ספק השקול הוא.

ועי' בחזו"א יו"ד טז-ה שאם יש כזית בכא"פ אסור מדאורייתא וודאי עדיף לשחוט [וג"ז חידוש שהרי לכמה ראשונים אם בפועל אינו אוכל כזית בכא"פ אינו אלא באיסור חצי שיעור, אמנם עי' במג"א שכח-ט וט"ז שם דאף באיסור חצי שיעור עדיף לשחוט ולא יעבור בכל משהו ומשהו על איסור כש"כ הר"ן יומא, והובא כ"ז באפיק"י דלקמן עיי"ש באורך].

וכתב אם אין כזית בכא"פ שאינו אלא טכע"ק ולכמה ראשונים אינו אלא מדרבנן אין ההוראה מוכרעת ומ"מ המיקל לשחוט לא הפסיד.

ומדבריו מבואר דלא קי"ל בוודאי דטכע"ק דאורייתא, ומ"מ צידד להקל לשחוט, וצ"ע.

ובאפיק"י ב-לב האריך בנידון זה, ושם הביא מהג"ר שמחה זעליג מבריסק שהיה מעשה והגר"ח שציוה לשחוט ולא להאכילו טכע"ק, והגרש"ז הביא מספר גבעות עולם שיאכיל טכע"ק ולא ישחוט דלכמה ראשונים אינו אלא מדרבנן, והגר"ח אמר שאילו היה יודע מזה לא היה מורה לשחוט.

ובאפיק"י שם דן להצדיק הוראה זו מתרי טעמי:

א. אף אי קי"ל טכע"ק בתורת וודאי מ"מ עדיף מלשחוט נבילה, דלהרבה ראשונים אין היתר נהפך לאיסור ואינו אלא כעין ח"ש [באופנים מסויימים], י"ל דעדיף מלשחוט שהוא איסור סקילה.

אבל דחה זה מד' המג"א הנ"ל דאף באוכל פחות מכזית עדיף לשחוט כדי לא לעבור בכל משהו ומשהו כש"כ הר"ן.

ב. עוד לד' הפמ"ג הנ"ל דמסיק דלא קי"ל טכע"ק דאורייתא אלא מספק ולא בוודאי, א"כ יש לחוש דטכע"ק אינו אלא דרבנן ובוודאי עדיף מלשחוט.

אבל דחה זה דהא לטעם הרא"ש בשם מהר"ם דשבת הותרה אצל פקו"נ טפי מכל איסורין שאינו אלא דחויה כתב במג"א שם ובפמ"ג דאף באיסור דרבנן עדיף שלא לעבור אלא לחלל שבת.

וכ"ש לטעם הרא"ש דחיישינן שיקוץ באכילת איסור דאף בדרבנן י"ל כן, עיי"ש עוד.