17 בגדר רשות כרמלית
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב יצחק טחן / פרק קמא

בגדר רשות כרמלית

1. בגמ' מבואר דבכרמלית נתנו לקולי רה''י ורה''ר ולכן בעינן שיהא רוחב ד', וכן למעלה מי' ליכא דין כרמלית כמו ברה''ר, ויש לעיין דמאי איכא בהך דיני דוקא דמ''ש משאר תנאי רה''ר ורה''י דלא אמרינן בהו מקולי רה''ר ורה''י . עוד יש לעיין הא דמצינו פלוגתא בראשונים בעירובין פ''ז ע''ב בקושית הגמ' ותהוי חורי כרמלית, דמבואר התם פלוגתא בראשונים אי קושית הגמ' הוי רק להך מ''ד דחורי רה''ר כרה''ר דמי או דגם לדידן דחורי רה''ר לאו כרה''ר איכא לקושית הגמ' דברש''י ובריטב''א מבואר דהוי רק למ''ד דכרה''ר דמי, אולם ברא''ש סימן ח' מבואר שם דגם לדידן דחורי רה''ר לאו כרה''ר איכא לנידון בחורי כרמלית דיעוי''ש דמאריך לבאר אמאי פוסקים כהך מ''ד דאין חורים לכרמלית. ומבואר בזה פלוגתא אי בהך דינא דחורי רה''ר כרה''ר איכא להך דינא דמקולי רה''ר, וצ''ב יסוד הנידון בזה.
2. ונראה בהקדם מה דיש לעיין בגדר רשות כרמלית דהא ודאי דיסודה הוא גזירה דרבנן מחמת דדמיא גם לרה''ר וגם לרה''י ומחמת זה איכא יחס להוצאה ממנו כהוצאה לרשות אחרת, ולא הוי כמק''פ דבטל לגבי שתי הרשויות ולא רואים בהוצאה ממנו לרשות אחרת שינוי רשות. ולכאורה לפי''ז עיקר הענין הוא שנוכל לראות שינוי בין רשות זו לשאר הרשויות ומאי שיאטיה לגדרי רה''י רה''ר והיה מן הראוי דיהא תלוי רק במקום ד' דהוי חשיבות מקום דבזה רואים את שינוי המעבר בין שתי הרשויות ולא דיינינן ליה כבטל להנך רשויות.

ובאמת יעוין בתוס' רי''ד דף ז' דמביא מספר הישר לר''ת בהא דאיתא בגמ' דאצטבא שבין העמודים תידון ככרמלית ובראשונים תמהו דמאי חידושיה איכא בזה הרי לא דרסי בה רבים. וברשב''א מיישב דגובה פחות מג''ט לא אמרינן דבטל לגבי רה''ר, כיון שאינה נוחה לידרס. ובתוס' רי''ד מבאר להיפך דאתא למימר דאע"ג דקיימא בין העמודים שכל העולם דורסין אותן לא אמרי' בטל' לגבי רה"ר אלא כרמלית היא וכגון דרחבה ארבעה. רק דמביא מספר הישר דמחדש דבאצטבא אפילו אינה רחבה ד' תידון ככרמלית הואיל ובין העמודים לא מסתגי בהדיא לא הוה אצטבא בטלה לגבי רה"ר למהוי מקום פטור. ומבואר בדבריו דעיקר הא דבעינן לרוחב ד' הוי רק בשביל שיהא לזה חשיבות מקום שלא יתבטל לרה''ר.

1. עוד מצינו בגמ' בעירובין פ''ז ע''א דפליגי רשב'''ג ורבנן בשיעורא דכרמלית היכא דסמוכה לכרמלית אחרת כגון אמת המים שאגפיה סמוכים לרה''י, והנידון על שיעור רוחב אגפיה דרבנן ס''ל דמג''ט הוי כרמלית, ויעו''ש ברש''י וז''ל, דאיכא למימר דגבי רשויות דאורייתא דחשיבי הוי פחות מארבעה הסמוך להו בטל אצלן, אבל לגבי כרמלית לא בטיל מכי הוי רוחב שלשה. ומבואר ג''כ דעיקר הנושא הוא חשיבות המקום והיכא דסמוך לכרמלית גם פחות מד' לא בטל לכרמלית.
2. עוד מצינו בגמ' בדף קא ע''א בהא דאמר רב הונא הני ביצאתא דמישן אין מטלטלין בהם אלא בארבע אמות ורש''י פירש שהן קצרות מלמטה. ובתוס' תמה עליו דכי היכי דבטיל מדין רה"י משום דלית בהו ד' ה"נ ליבטיל מדין כרמלית דאקילו בה רבנן מקולי רה"י דאי הוי מקום ד' כרמלית ואי לא מקום פטור. ויעוין בחידושי הר''ן דמישב וז''ל, י"ל דכיון דכרמלית לא בעיא מחיצות כל שיש בו רוחב ארבעה ולא הוי רשות הרבים ולא רשות היחיד הוי כרמלית אף על פי שאין בו שטח של ארבע. ומבואר דסגי דיהא רוחב ד' בחלל האויר תוך י' למרות דבקרקע ליכא שיעור ד''ט. ונראה בכונת הר''ן דרק היכא דבעי מחיצות לסיים את המקום ולהעמידו כרשות היחיד בהא בעינן שיהא יחס לשטח שאותו באים לסיים כמקום חשוב לשימוש. אולם בכרמלית כיון דלית בה מחיצות א''כ כל היכא דאיכא בחלל המקום שיעורא דמקום ד' סגי בהכי למחשביה כרשות כרמלית דהעיקר תליא דיהא בזה חשיבות מקום. ויעוין עוד בריטב''א דמוסיף בזה באור וז''ל, וי"ל דהא לא קשיא דלא אקילו רבנן כולי האי בכרמלית וכיון שיש בו למעלה רוחב ארבעה טפחים כשיעור כרמלית לא הקפידו על קרקעיתו שהוא קצר, אבל ברה"י דאורייתא בעינן מקום חשוב שיהא גם בקרקעיתו רוחב ארבעה דחזי לתשמיש, וכשאינו כן אפי' יש למעלה רוחב ארבעה טפחים בגובה עשרה לא חשיב רה"י. ולכאורה מבואר ג''כ דשיעורא דד' דכרמלית הוי היכי תימצי לתת חשיבות להוצאה מכרמלית לרה''י ורה''ר, אלא דיש לעיין לפי''ז הא דנקטה הגמ' דהוי מקולי רה''י ומבואר דמישך שייכא לרה''י.

עוד מצינו לגבי שיעורא דגובה י' בבית יוסף ס''ס שמ''ה דנקט דלהנך שיטות דס''ל דליכא מקום פטור בכרמלית וגם היכא דאיכא גובה ג' ורוחב פחות מג' אמרינן מצא מין את מינו וניעור בכרמלית [דלא כרש''י דף ז' ע''א ד''ה דעד י'] הוי גם בעמוד גבוה מאה אמה בתוך כרמלית. וצ''ב דבריו דגם אי אמרינן מצא מין את מינו מ''מ כיון דליכא דין כרמלית למעלה מי' מה שייך שיהא בזה דין כרמלית.

ובאמת יעוין בשער הציון דמביא מהתוספת שבת דמחלק בין בור עמוק מאה אמה לעמוד גבוה. וז''ל, וכל זה לענין עמקות, אבל לענין גובה, כגון עמוד שהוא יותר מי' טפחים ורחב פחות מד' על ד' שעומד בכרמלית, אינה תופסת אלא עד עשרה, דלא שייך שם לומר מצא מין את מינו ולבטולי לגביה, דגם הכרמלית גופא אינו תופס אוירו אלא עד י'. וצ''ב מ''ש עומק מגובה דלכאורה גם תפיסת הרשות בעומק צריכה להיות נדונית כמו בגובה. ויש שרצו לבאר דבעומק הדין ביטול הוא לגוף הקרקע דהקרקע עצמה של קרקעית הבור הוי חלק מרה''ר, משא''כ בעמוד דלא שייך להחשיבו כחלק מהקרקע ובזה כל ביטולו הוא לחלל הרשות, רק דעדיין קשה דלפי''ז נצטרך לדון י''ט מהקרקעית והחלל דמחוץ לי''ט הוי מק''פ וצ''ב.

ויעוין בשולחן ערוך הרב שמה סעיף כה וז''ל, אבל אם הוא למעלה מעשרה מקום פטור הוא שאין כרמלית תופסת למעלה מעשרה, אבל בור העומד בכרמלית אפילו עמוק מאה אמה הוא כרמלית אלא אם כן יש בו ד' על ד' שהכרמלית תופסת עד התהום ואין מקום פטור נוהג שם. ומבואר דשאני הא דרה''י תופסת עד התהום להא דעולה עד לרקיע ולענין הא דיורדת עד התהום גם בכרמלית איכא להאי דינא וצ''ב.

1. ונראה בהקדם הא דמבואר ברש''י דהס''ד בגמ' דבעינן לכרמלית י' טפחים הכונה דבעינן מחיצות י', ואיירי בקרפף יותר מבית סאתים שלא הוקף לדירה הוי כרמלית. ובתוס' תמה עליו דמאי ס''ד דאי ליכא י''ט לא הוי כרמלית הרי ים ובקעה הוי כרמלית. ויעוין בחת''ס וז''ל, דהוה ס"ד דאין כרמלית אלא ים ובקעה דלית להו מחיצות, אבל כל שיש לו מחיצה אינינו כרמלית אא"כ המחיצה גבו' עשרה ונעשה רה"י דאורי' ואז אי אית בי' נמי יותר מבית סאתי' הטילו עליו חומר כרמלית ג"כ כדלעיל בשמעתין, אבל זולת זה אין כרמלית בדבר שיש לו מחיצה והכי הוה ס"ד ועל זה הקשה מבית שקירוי משלימו לעשרה.

ויש לעיין מאי איכא בהא דאיכא מחיצות דבזה הוה ס''ד דבעינן דוקא מחיצות י', ומבואר דכרמלית לא הוי כל מקום שאינו רה''ר והוא לא טפל לרה''ר, אלא דהוי רשות בפני עצמה ולכן עיקר הך רשותא דכרמלית איתא בבקעה וים דבעצמם מובדלים משאר הרשויות רק דלא הוי רה''ר, משא''כ היכא דאיכא בתוך רה''ר מקום דליכא בו לתנאי רה''ר בזה דנה הגמ' אי למשוי כרמלית בעינן דוקא מחיצות י' ואז מהני מה דהוי יותר מבית סאתים למשווי כרמלית.

1. ובבאור הדבר נראה דרשות כרמלית לא הוי רשות מוגדרת כמו רה''י דהוי רשות המובדלת ליחיד מתוך רה''ר, או כרה''ר דהוי רשות המסורה לרבים, אלא למרות דבגוף הקרקע ליכא בה שינוי שקובע בה יחס של רשות, מ''מ כיון דהוי מקום שמצד אחד מובדל משאר הרשויות ומאידך גיסא לא הוי מקום המסור לרבים, הלכך איכא בהו צד רה''י וצד רה''ר ומחמת זה ליכא בזה סיבה לבטלו לרשות שמוציא אליה וחשיב הוצאה מרשות לרשות.

ולפי''ז מבואר היטב הס''ד בגמ' דרק בקעה וים הוי כרמלית, דבבקעה וים המצב במקום כמקום אחר קיים בגוף המקום בשונה מהיכא דבתוך רה''ר איכא גובה שליכא בו דריסת רבים, דסכ''ס הוי חלק מרה''ר רק דבאותו מקום ליכא לתנאי רה''ר, ולכן הוה ס''ד דבעינן מחיצה י' להבדילו מרה''ר דבזה רק ע''י מחיצה נוכל לראות שינוי במקום [ובזה מהני הא דהוי יותר מבית סאתים למשווי כרמלית דביותר מבית סאתים חשיב רשות דרבים] ומוכיחה הגמ' מבית שאין בתוכו י' דביחס לאשוויי רשות כרמלית סגי בהך שינוי דהוי מקום מוגדר דלא דרסי ביה רבים.

1. והשתא נראה בבאור רש''י בדף ק''א, דהא דבעינן רוחב ד' וגובה י' בכרמלית הוי מחמת דהנך שיעורי הוי ביחס לגוף החלל דשיעורא דד' טפחים ענינו דהוי מקום חשוב לשימוש [ויעוין בגר''ח פי''ד מהלכות שבת דנקט דגם ברה''י גופא איכא תרי דיני ברוחב ד' גם ביחס לקרקע וגם ביחס למקום], ושיעורא די' ברה''ר הוי גם מחמת דמקום השימוש מכח הקרקע הוי עד י' טפחים, והא דרה''י עולה עד לרקיע הוי מחמת דברה''י איכא יחס גם לאויר כמקום שימוש ע''י דבונים עליות זו ע''ג זו ברה''י כמו שמבואר בבית יוסף ס''ס שמ''ה. וז''ל, שכל דבר שבתוך רשות היחיד הוא רשות היחיד בין גבוה בין נמוך בין רחב בין קצר שכן דרך היחיד לבנות עליות זו למעלה מזו.

ומאחר דבהנך שיעורי איכא יחס לגוף החלל, הלכך גם בהך רשותא דכרמלית דעיקר ענינה מכח החלל ולא מכח הקרקע עצמה מ''מ הנך תנאים איתניהו ביה, דלא שייך לדון את הצד רה''י דאית ביה רק אי איכא לכה''פ לחשיבות החלל דרה''י, וכן לא שייך לדון את צד רה''ר למעלה מי' כיון דלא הוי מקום שימוש, ולפי''ז ניחא הא דמבואר ברש''י דלא בעינן שהשיעור ד' יהא בגוף השטח דכרמלית, דמאחר דלא בעינן את הסיום בקרקע כמו שביאר הר''ן דליכא בכרמלית מחיצות שענינם לתחום את הקרקע, אלא עיקר דינא דכרמלית הוי ביחס לחלל הלכך היכא דאיכא בחלל שיעור ד' בתוך י' הוי כרמלית.

1. ונראה עוד דלפי''ז יבואר דברי הב''י דגם בעמוד למעלה מי' איכא דין כרמלית מכח דינא דחוזר וניעור, דנראה דגם בזה חלוק רה''ר מכרמלית דברה''ר דבעינן לדון את התורת רה''ר בגוף הקרקע, בהא דיינינן ליה עד י' כיון דכך דרך השימוש בקרקע רה''ר, אולם בכרמלית שעיקר דינה הוי ביחס לחלל, א''כ כל החסרון בלמעלה מי' דלא הוי מקום שימוש, אולם אי נוכל להעמיד מקום שימוש למעלה מי''ט בתוך הכרמלית הדר דינא דגם בזה יחול תורת רשות כרמלית, כיון דלא בעינן להעמיד רק את היחס לקרקע כמקום שימוש, רק דלולי הך דינא דמצא מין את מינו וניעור הוה אמרינן דכיון דמקום העמוד מנותק מהכרמלית הוי סיבה לנתק את העמוד מהכרמלית.
2. ובבאור הנך שיטות דמחלקי בין עומק לגובה, נראה דשאני הא דרה''י יורדת עד התהום להא דעולה עד לרקיע דהא דיורדת עד התהום הוי מחמת דכל כמה דמעמידים שייכות לקרקע ליכא בזה יחס רק לפיסת הקרקע שדורכים עליה אלא הכל נידון כקרקע אחת דסדנא דארעא חד הוא ונמצא דדיינינן לכל הקרקע שמתחת כגוש אחד עם הקרקע שדורך עליה, ורק בגובה בהא בעינן להך סברא שדרך היחיד לבנות עליות זו למעלה מזו, וא''כ איכא למימר דלמרות דהא דכרמלית הוי עד י' הוי רק ביחס לגובה דבזה איכא לקולי רה''ר דליכא יחס ליותר מי' כמקום שימוש, משא''כ בעומק דבזה כיון דסכ''ס הרשות דכרמלית קיימת ביחס לקרקע למרות דלא הוי סיום בקרקע אבל מ''מ הקרקע היא זו שמעמידה להך רשות דכרמלית הלכך דיינינן לכל הקרקע כחדא והכל הוי כרמלית. אולם הא מיהא דבעינן להך דינא דמצא מין את מינו וניעור דלולי הך דינא הוה אמרינן דהיחס של כרמלית הוי רק במקום שבו עומד בפועל רשות הכרמלית.
3. והשתא נראה לבאר את הנידון בחורי כרמלית, בהקדם מה דיש לבאר את החילוק בין חורי רה''י לחורי רה''ר דנראה דברה''י כיון דאיכא יחס לאויר כמקום שימוש הלכך שייך להכליל גם את החורים בכלל הרשות, משא''כ ברה''ר דעיקר היחס הוא לקרקע כמקום הילוך הלכך עיקר היחס הוא לקרקע.

ולפי מה שנתבאר דרק לענין מה שנוגע למהות הרשות דיינינן לקולי רה''ר ורה''י, א''כ גם בכרמלית לא שייך לדון בזה דין חורים כיון דהחסרון ברה''ר הוי מחמת מהות הרשות דלא עומדת כמקום שימוש, ובשיטת הרא''ש דלא דן בזה מצד קולי רה''ר נראה דס''ל כפירוש קדמון המובא על הרמב''ם -- דעיקר החילוק בין חורי רה''י לחורי רה''י הוי חילוק במציאות דברה''י מצניעים וברה''ר לא מצניעים, וא''כ נמצא דלא הוי מהחפצא דרה''ר אלא רק מחמת המציאות שלא מצניעים וא''כ בכרמלית שמצניעים הדר דינא דנדון בזה דין חורי כרמלית.

1. ובבאור שיטת ספר הישר וכן מה שנראה ברש''י בעירובין בשיטת רבנן דבסמוך לכרמלית איכא דין כרמלית גם פחות מג', נראה דס''ל דכל מה דבעינן לרוחב ולגובה לא הוי בגוף הרשות, דגוף הרשות דכרמלית קיימת מחמת עצם המציאות שיש בה תערובת רשויות שמצד אחד לא עומד לרבים ומצד אחד לא עומד ליחיד, ורק דבעינן להבדיל את הרשות משאר הרשויות דלא יהא כמק''פ דבטל לגבי כל רשות שמוציאים ממנו אליה, ובזה בעינן לרוחב ד' וגובה י' דבשיעור זה איכא הבדלה בין הך מקום לרה''ר דרוחב ד' הוי מקום חשוב, וכן שיעור י' הוי ביחס בין החלל לקרקע דכל החשיבות של הרשות דכרמלית הוי ביחס לקרקע דכל כמה דנרצה לדון את האויר מצד עצמו הוי מק''פ, ולכן כל היכא דהמקום חלוק מצד עצמו לא בעינן לרוחב ד'.

: