שיעורי תערובת נ מוכן
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / תערובת / קמא

שיעורי תערובת – נ

**ממו"ר הגאון רבי צבי ובר שליט"א**

יו"ד סי' קו, א

**חתיכה הבלועה איסור אמאי נשארת באיסורה להמחבר**

**כתב** השו"ע [ס"א] **חתיכה שבלעה איסור ואין בה ששים לבטלו, שנפלה לקדרה, אינה אוסרת אלא לפי חשבון איסור שבה, שאם יש במה שבקדרה מצורף עם החתיכה עצמה ששים כנגד האיסור הבלוע בה, מותר מה שבקדרה, אבל חתיכה עצמה אסורה לפי שאיסור שבה אינו נפלט ממנה לגמרי.** ובבית יוסף כתב לבאר דאע"פ שאין אומרים חנ"נ בשאר איסורים, מ"מ חתיכה זו שנאסרה א"א לה לחזור להיתרה אא"כ יהיה ברור לנו שיצא איסור זה ממנה ונתפשט בה ובכל החתיכות בשוה וכו'. והקשה דאם אוסרים החתיכה מחשש שנשאר בה טעם, אמאי לא נתיר ע"י קפילא. ותירץ דשמא י"ל דכיון שכבר נאסרה, אע"פ שנפלט קצת מאיסור שבה, לעולם אסורה עד שיפלט כולו לגמרי ולא ישאר ממנו כלל.

**והנה** באחרונים מצינו מחלוקת גדולה בביאור דעת השו"ע לאסור את החתיכה, אם הטעם משום שחוששים שלא יצא הטעם מהחתיכה, או משום שהחתיכה כבר נאסרה ונשארת באיסורה. ובגר"א (סק"ג) לכאורה סתר דבריו, דבתחילה כתב דאף שאין חתיכה נעשית נבילה בשאר איסורין, באפשר לסוחטו אין חילוק. ומבואר שהטעם לאסור את החתיכה הוא מחמת שנשארת היא באיסורה [אף אם יצא כל הטעעם מהחתיכה], והביא כן מהר"ן בחולין (מג: בדפי הרי"ף) דאפשר לסוחטו וחנ"נ שני עניינים הם [אמנם כבר העיר היד יהודה (סי' צב ס"ק טז ד"ה אך הרשב"א) שבדברי הר"ן שם לא כתב כן, אלא להיפך דאף אי אפש"ל מותר שייך לומר חנ"נ]. ואח"כ כתב וכמו שאמרו בכחל וכו' ופירש הרשב"א שמא לא פלט כל חלבו. והוא טעם אחר, שהטעם שאוסרים את החתיכה אינו משום שהחתיכה כבר נאסרה, אלא משום דחיישינן שנשאר טעם איסור בחתיכה.

**וכן** קשה בדברי רע"א, שבתחילת דבריו (סק"א) הביא דברי הסדרי טהרה (סי' קפח סס"ק ד) דס"ל דאף שיצא כל הטעם מהחתיכה מ"מ נשארת החתיכה באיסורה, אמנם אח"כ (בסק"ג) כתב שהרשב"א ס"ל שהחתיכה נשארת באיסורה משום שאין הגעלה באוכלין, והיינו שדוקא בהגעלת כלים אמרינן שיצא כל הטעם מהכלי, אבל באוכלין אין הגעלה וחוששים שלא יצא כל הטעם מהחתיכה. וכן האריך היד יהודה (שם ד"ה אך הרשב"א וד"ה ומה שמיחס היש"ש) להוכיח, דהרשב"א להדיא כתב טעמו לאסור את החתיכה עצמה מחמת דאין הגעלה באוכלים, ולא משום שאפש"ל אסור.

**הנפק"מ בין הביאורים**

**ויש** נפק"מ גדולה בין הביאורים, כמ"ש רע"א (בסק"א), דאם הטעם לאסור את החתיכה הוא משום שכיון שנאסרה נשארת היא באיסורה אבל באמת יצא כל הטעם מהחתיכה, א"כ אם נתערבה החתיכה בשתי חתיכות היתר בטילה היא ברוב, דאף דבתערובת יבש ביבש מין בשאינו במינו קיי"ל שאין ביטול עד ששים, היינו משום דחוששים שמא יבשלם ויתן טעם, וכאן דליכא טעם בחתיכה בטילה היא ברוב. אמנם אם החתיכה עצמה אסורה משום שאין הגעלה באוכלין, א"כ חוששים שיש טעם בחתיכה, ואין ביטול עד ששים.

**אם החשש שמא נשאר טעם בחתיכה אמאי לא מהני קפילא**

**ועדיין** יש לברר דאם הטעם שהחתיכה עצמה אסורה הוא משום שחוששים שלא יצא הטעם, יקשה למה לא מהני קפילא [כמו שהקשה הב"י], ואמאי כתב השו"ע בסתמא שהחתיכה אסורה, ולא כתב שיתן לקפילא לטעום. ויעוי' ברע"א (סק"ג במוסגר) שכתב דאפשר דלא מהני קפילא דהוי חזקת איסור, ולכך לא סמכינן בזה על קפילא, וכ"כ היד יהודה (שם ד"ה והנראה לי ברור).

**חתיכה הבלועה היתר**

**והנה** הסדרי טהרה (שם) הוכיח דבריו דודאי אמרינן שיצא כל הטעם מהחתיכה ומ"מ החתיכה נשארת באיסורה, מדברי המהר"ם מלובלין (הובא בש"ך סי' צד ס"ק כג) שבצל הבלוע בשר שנתבשל והיה ששים כנגד הבשר הבלוע בבצל, אף הבצל מותר לאכלו עם חלב, ואי נימא דחיישינן באוכלים שלא יצא כל הטעם, א"כ איך נתיר את הבצל לאכלו עם חלב, והרי יש לחשוש שעדיין יש בו טעם בשר [והמהר"ם מלובלין התיר את הבצל אף בלא קפילא], אלא ודאי יש הגעלה באוכלים (וכדעת רש"י ותוס' בחולין קח.), ומשו"ה דוקא בחתיכה שבלועה איסור אף כשיש ששים כנגד האיסור נשארת החתיכה באיסורה דאפש"ל אסור, אבל הבצל שבלוע היתר, לא שייך לומר שנשארת באיסורה כיון שמעולם לא נאסר הבצל.

**והיד** יהודה (שם סוף ס"ק טז) כתב לדחות דיש לומר שדווקא חתיכה הבלועה מאיסור החמירו כדעת הרשב"א שחוששים שלא יצא הטעם, אבל לעניין היתר הקילו לסמוך על דעת הראשונים שיש הגעלה באוכלים. ועוד כתב, דגם לדעת הרשב"א י"ל דדוקא לעניין איסור חיישינן שלא יצא כל הטעם מהחתיכה כיון שמשאירים את החתיכה על חזקתה שבלוע בה איסור, אבל בחתיכה הבלועה היתר לא חיישינן שנשאר בה טעם.

**אולם** במג"א (סי' תמז ס"ק לח) כתב להדיא שהמהר"ם מלובלין פליג על המחבר, דכתב שם לעניין זיתים הבלועים חמץ ובשלם קודם הפסח שלא יאכלם בפסח, ומ"מ לעניין בל יראה ובל ימצא יש להקל שישאירם בביתו. וביאר שלדעת מהר"ם מלובלין אמרינן שע"י הבישול יצא החמץ מהזיתים, אבל המחבר בסימן ק"ו ס"ל שלא יצא הטעם, ולכך לעניין אכילת חמץ יש להחמיר כדעת המחבר, אבל לעניין בל יראה ובל ימצא אפשר להקל. ועכ"פ מבואר דס"ל בדעת המחבר שאין הגעלה באוכלים וחוששים שמא לא יצא כל הטעם מהחתיכה, והמהר"ם מלובלין סבר כדעת הסדרי טהרה שיש הגעלה באוכלין [ורע"א (סי' תמז) ביאר שהטעם להתיר הזיתים הוא משום דחמץ חשיב היתרא בלע, ולכך אומרים שאחר הבישול מיקלש קליש איסורה. מיהו כ"ז דוקא אי נימא דחמץ חשיב היתרא בלע, אבל לדעות שחמץ נחשב איסורא אף קודם פסח, לא שייך ליישב כן].

**אם הביאור משום שנשארת החתיכה באיסורה צ"ב מקור הדין**

**ויש** להקשות לדעת הסדרי טהרה שהטעם לאסור את החתיכה הוא משום שנשארת החתיכה באיסורה, מ"מ זה ברור שאם נסחט כל הטעם מהחתיכה ודאי נעשית היתר, וא"כ מוכרחים לומר דחוששים שמעולם לא יצא כל הטעם מהחתיכה, שהרי אם יצא רגע אחד כל הטעם מהחתיכה כבר נעשית היתר, ואף שחוזר ומתפשט הטעם בשוה בכל החתיכות, לא שייך לאסרה מחמת שנשארת החתיכה באיסורה, ורק משום שנשאר בה טעם איסור [אלא שנתפשט הטעם בשוה בכל החתיכות ואינו נו"ט בחתיכה] אמרינן שנשארת היא באיסורה, ואי"ז דומה להגעלת כלים דשם אומרים שיצא כל הטעם מהחתיכה. אבל א"כ דבר זה קשה מאוד, דכיון שחזינן שחוששים שנשאר מעט טעם בחתיכה ואי"ז ממש כהגעלה, א"כ מהיכ"ת למהר"ם מלובלין שיודעים ברור שאין טעם איסור בחתיכה ונתפשט הטעם בשוה, שכיון שיש מהאיסור שנשאר בחתיכה ולא נתפשט, הרי יש לחשוש שנשאר הרבה טעם [דכל הסברא בכל מקום שאין חוששים שבמקום אחד יש טעם בשיעור נו"ט, הוא משום דאמרינן שהטעם מתפשט בשוה, אבל אם יש טעם שלא יצא ולא נתפשט שוב אין ראיה דלא נשאר בשיעור שנו"ט. (שו"ר שהקשה כן הפמ"ג סי' צו ש"ד סק"ח)].

**מסקנת הדברים**

**ולמעשה** נראה בזה, שהביאור הפשוט בדין זה של המחבר הוא מחמת שחוששים שאין הטעם יוצא מהחתיכה, וכמבואר ברשב"א להדיא, כמו שמבואר ברע"א משמו וכן האריך היד יהודה דודאי כן דעת הרשב"א, וכמו שהבין המג"א בדעת המחבר, רק שבהיתר יש לומר שלא חששו לזה כמו שהובא לעיל מהיד יהודה. ונפק"מ שאם תתערב חתיכה זו באחרות אינה בטילה עד ששים, דחיישינן שנשאר בה טעם ושמא יבשלם ויתן טעם.

**● השיעור נמסר בביהכ"נ "בית תפילה" נוה יעקב ירושלים ● ניתן לשמוע בקול הלשון טל: [PHONE_REMOVED] קוד 1-3-2-2-1 ובשידור חי מוצש"ק בשעה 10:00 ●**

**● נכתב ע"י א. ה. והיה לעיני מו"ר שליט"א ●**