טז - בדין כסות המיוחדת ללבישת פטור
קטגוריות: ש_ס / מ מנחות / מנחות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / ציצית מהדוב

**סימן טז**

**בדין כסות המיוחדת ללבישת פטור**

**א**

א] **מנחות מ"א א',** אמר שמואל כלי קופסא חייבין בציצית, ומודה שמואל בזקן שעשה לכבודו שפטורה, מ"ט אשר תכסה בה אמר רחמנא האי לאו לאיכסויי עבידא.

**והנימו"י** שם כתב, ז"ל, בזקן שעשאה לכבודו, לתכריכין שלו, ואע"פ שלובש אותה לפעמים בחייו, כיון שאין עיקר עשייתה לאיכסויי מחיים, הו"ל ככסות לילה שהיא פטורה אף ביום, עכ"ל.

ב] **והנה** במש"כ הנימו"י דכסות לילה פטורה אף ביום, הנה נחלקו בזה הראשונים, ונתבאר בסימן ט"ו, - ובד' הב"י בסו"ס י"ט משמע קצת דמפרש דד' הנימו"י הם כד' ר"ת ודעימי' דכסות לילה פטורה אף ביום, וכ"כ הגר"א שם.

**והנה** אמנם לכאו' יש מקום לומר דד' הנימו"י הכא אתיין ככו"ע, משום דדבריו קיימי למ"ד דציצית חובת מנא, ולדידי' לכו"ע כסות לילה פטורה אף ביום, וכמש"כ התוס' בקידושין ל"ד א' ד"ה ותפילין ועוד מקמאי, ונתבאר בסימן ט"ו ענף ג'.

**אך** באמת הנימו"י גופי' בקידושין ל"ד א' נקט דאף לפ"מ דקי"ל דציצית חובת גברא כסות לילה פטורה אף ביום, ומה"ט הוא דסדינין פטורין מן הציצית, אף שאדם מתכסה בהן ביום, וזה כמש"כ הב"י והגר"א בדעתו.

ג] **אמנם** יש להעיר בזה, דהנה הנימו"י שם כתב דאף דכסות לילה פטורה ביום, מ"מ גם כסות יום פטורה בלילה, דלעולם לא מיחייב עד דאיכא תרתי כסות המיוחד לראי' ובזמן ראי', דקרא דוראיתם אותו הכי משמע, וכ"כ הר"ן שם, וכ"כ בחי' לחד מקמאי (שנד' בס' אור הגנוז) שם, - ומבו' בדבריהם, דהא דכסות לילה פטורה ביום, אי"ז משום דאינה עומדת ללבישת חיוב, וכאשר כ"נ לדעת התוס' ודעימי', וכמש"נ בסימן ט"ו, אלא הוא משום דמשמעות קרא הוא דאינו חייב אלא בכסות המיוחד לראי',[[1]](#footnote-2) והא דכסות יום פטורה בלילה, הוא משום דילפינן מקרא דוראיתם אותו תרתי.[[2]](#footnote-3)

**ולפ"ז** צ"ב דהיאך מדמי הנימו"י דכ"ה דכסות לילה פטורה אך ביום, ה"נ כסות העומדת לתכריכין פטורה, הרי שאני כסות לילה דילפינן מקרא דכסות שאינה מיוחדת לראי' פטורה, ושמא מכוון דבריו לדמות דכ"ה דילפינן מקרא דכסות שאינה מיוחדת לראי' פטורה, ה"נ ילפינן מקרא דכסות שאינה עומדת להתכסות בה מחיים פטורה.

ד] **ונראה** די"ל בזה, דאף דהא דכסות לילה פטורה אף ביום הוא משום דילפינן מקרא דכסות שאינה מיוחדת לראי' פטורה, ואי"ז משום שאינה עומדת ללבישת חיוב, מ"מ יש ללמוד מזה דעיקר חובת הכסות הוא מכח הא דהיא עומדת ללבישה, דאם כל כסות חייבת בציצית אף שאינה עומדת ללבישה, אין מקום לפטור כסות העומדת ללבישת לילה, שהרי ל"ב שתהא הכסות עומדת ללבישה כלל, וע"כ מכח זה יש לפטור בכסות דתכריכין דאינה עומדת ללבישה כלל.[[3]](#footnote-4)

**ב**

ה] **ובעיקר** מש"נ פלוגתת רבוותא בהא דכסות לילה פטורה אף ביום, דלדעת התוס' ודעימייהו הוא משום דאינה עומדת ללבישת חיוב, ולדעת הר"ן והנימו"י הוא משום דמשמעות קרא דאין חייב אלא כסות המיוחדת לראי', נראה דנפ"מ רבתא לדינא בזה.

**דהנה** החמד משה בסימן י"ח בדין כסות אשה דמתכסה בה האיש לפרקים, דלדעת הרמב"ם דכסות לילה חייבת ביום, והרי דלאו ביחוד הכסות תליא מילתא, אלא דלעולם בזמן החיוב חייבת אם לובשה בר חיובא, ה"נ כסות המיוחדת לאשה שמתכסה בה האיש חייבת, ולדעת הרא"ש דכסות המיוחדת ללילה פטור אף ביום, והרי דבתר יחוד הכסות תליא מילתא, ה"נ כסות המיוחד לאשה פטור אף כשמתכסה בה האיש,[[4]](#footnote-5) עכ"ד, וכן נקטו המשכנות יעקב בסימן כ"ג, והקר"א בסוגיין בתו"ד.[[5]](#footnote-6)

**והנה** בעיקר הא דמדמו זל"ז צ"ב, דהרי הא דכסות לילה פטור אף ביום, הוא משום דעיקר דינא דיום ולילה לא תלי בלבישה אלא בכסות עצמה, דמה"ט כסות יום חייב אף בלילה, אך בדין איש ואשה דתלי בלבישה, דמה"ט אשה פטורה אף כשלובשת כסות של איש, הדין נותן דה"נ איש חייב אף כשלובש כסות של אשה.

**ונראה** דדבריהם מתפרשים למש"נ בדעת התוס' ודעימייהו, דלעולם עיקר דינא דיום ולילה הוא בלבישה, והא דכסות לילה פטור אף ביום, הוא משום דהוא עומד ללבישת פטור, וע"כ ה"נ יש לפטור באיש הלובש כסות של אשה, כיון דה"ז עומד ללבישת פטור, והא דחלוקין הן זמ"ז, דכסות יום חייבת אף בלילה, ואשה הלובשת כסות של איש פטורה, היינו משום דכסות יום דהיא עומדת ללבישת חיוב, חייבין בה בכל לבישה, אך כסות של איש אף דהיא עומדת ללבישת חיוב, אי"ז מועיל לחייב את האשה, שאינה מחוייבת במצות ציצית.

ו] **וכן** נראה גם ממש"כ הב"י בסו"ס י"ט דלדעת ר"ת ודעימי' דכסות לילה פטורה אף ביום ה"נ ודאי דכסות העומדת לתכריכין פטורה אף כשלובשה בחייו, וכ"כ העולת תמיד שם סק"ג, והגר"א שם, וכן צידד המג"א שם סק"ב.

**והנה** אי נימא דהא דכסות לילה פטורה אף ביום, הוא משום דקרא דוראיתם אותו קאי על מין הכסות, ומה"ט הוא דכסות יום חייבת אף בלילה, הרי אי"ז ענין לכסות דתכריכין, ומהיכ"ת דתהא פטורה אף כשלובשה בחייו,[[6]](#footnote-7) - וממש"כ האחרונים לדמות זל"ז מבו' להדיא דהא דכסות לילה פטורה אף ביום, הוא משום דאינה עומדת ללבישת חיוב, וע"כ ה"נ כסות העומדת ללבישת תכריכין, דאינה עומדת ללבישת חיוב, פטורה אף כשלובשה בחייו.

ז] **ולפמש"נ** נמצא, דכ"ז הוא לדעת התוס' ודעימייהו דהא דכסות לילה פטורה אף ביום הוא משום דאינה עומדת ללבישת חיוב, אך לדעת הר"ן והנימו"י דהא דכסות לילה פטורה אף ביום הוא משום דמשמעות קרא דאין חייב אלא כסות המיוחדת לראי', אין ללמוד מזה לפטור כסות המיוחדת לאשה וכסות המיוחדת לתכריכין.

**ויש** להוסיף, דממה שהוצרכו הר"ן והנימו"י לפרש דקרא הכי משמע דבעינן כסות המיוחד לראי' ובשעת ראי', מבו' דאלמלי דכ"ה משמעות קרא, הרי דאף דלילה לאו זמן ציצית ואף כסות יום פטורה בלילה, מ"מ כסות לילה היתה חייבת ביום,[[7]](#footnote-8) - ומבו' להדיא לפ"ז, דאף כסות העומדת ללבישת פטור חייבת בציצית כשלובשה בשעת חיוב, וע"כ אף דלבישת לילה הויא לבישת פטור, מ"מ הי' לנו לחייב כסות לילה כשמתכסה בה ביום, ולפ"ז הדין נותן דכסות המיוחדת לאשה חייבת כשמתכסה בה האיש, וכן כסות המיוחדת לתכריכין חייבת כשמתכסה בה בחייו, אי לא נימא כמש"כ החמד משה בסימן י"ט סק"ב דחשיבא ככסות שאינה עומדת ללבישה כלל, (ונתבאר להלן סקי"א).

**ג**

ח] **ואמנם** בעיקר ד' החמד משה יש מקום לדון מטעם אחר, שהרי אף דאשה פטורה מן הציצית, מ"מ יש בה קיום מצוה כאינו מצווה ועושה, ולדעת רבים מקמאי אף מברכת ע"ז, וע"כ י"ל דלא חשיבא הטלית כטלית העומדת ללבישת פטור, שהרי אף לבישה דאשה הויא לבישה שהיא בת ציצית, אלא דהאשה אינה מחויבת בכך, ול"ד לכסות לילה שהיא עומדת ללבישת פטור, דליכא קיום מצוה כלל בציצית בלילה.[[8]](#footnote-9)

ט] **ועפי"ז** יש לדון גם במש"כ המשכנות יעקב בסימן כ"ג להוכיח דלא אזלינן בתר יחוד הכסות, מהא דכסות המיוחדת לקטן שהגדול לובשה חייבת בציצית, וכמו שאמרו דטלית שהקטן מתכסה בה ראשו ורובו והגדול יוצא בה עראי חייבת,[[9]](#footnote-10) וכן נקט החזו"א בסימן ג' סקל"ד ד"ה והנה אמרו דכסות המיוחדת לקטן פטורה אף כשלובשה הגדול, עיי"ש, - אך למש"נ י"ל דשאני כסות המיוחדת לקטן, דאף דהקטן ל"ה בר חיובא, מ"מ בפשוטו יש בו קיום מצוה כאינו מצווה ועושה, וע"כ לא חשיבא הטלית כטלית העומדת ללבישת פטור, דאף לבישה דקטן הויא לבישה שהיא בת ציצית, אלא דהקטן אינו מחויב בכך, ול"ד לכסות לילה שהיא עומדת ללבישת פטור.

י] **ועפי"ז** יש לדון גם במש"כ החזו"א שם ד"ה ובב"י כתב דממש"כ הב"י בסימן י' סי"א לפטור סודר הראש וסודר הצואר משום דאינו מיוחד ללבישת הגוף, ואע"ג שעכשיו גופו לבוש בו פטור, למדנו דאם לובש לפי שעה בגד שמיוחד לתשמישו ואינו עומד ללבישה פטור, - אך למש"נ י"ל דכ"ז הוא בבגד שאינו עומד ללבישה כלל, אך בגד העומדת ללבישת קטן, חייב בציצית כשהגדול לובשו.

יא] **ובעיקר** מש"כ הב"י דכסות העומדת לכיסוי הראש או הצואר פטור מן הציצית אף כשמתכסה בה ראשו ורובו, יש להוסיף דדבריו מתישבים גם לדעת רבים מקמאי דכסות לילה חייבת ביום, אף שהיא עומדת ללבישת פטור, - די"ל דכ"ז הוא בכסות העומדת ללבישת הגוף, אך כסות שאינה עומדת כלל ללבישת הגוף, י"ל דלכו"ע פטורה.

**ונראה** דהב"י לטעמי' אזיל שכתב בסו"ס י"ט דכסות העומדת לתכריכין פטורה לכו"ע, מדכתיב כסותך דמשמע דוקא כסות המיוחד לאדם חי, יצא זה שאינו מיוחד לכסות אדם חי, דהו"ל כאילו אינו כסות כלל ופטור, - ומבו' דבגד שאינו כסות כלל, והיינו שאינו עומד ללבישה כלל, פטור מן הציצית, וע"כ הוא דאף כסות המיוחדת למת פטורה מן הציצית, דאם אף כסות שאינה עומדת ללבישה חייבת בציצית כשלובשה, ל"ה מקום לפטור בכסות המיוחדת למת, שהרי ל"ב שתהא הכסות מיוחדת ללבישה כלל, ומה לי שהיא עומדת למת, (וכמש"נ עד"ז לעיל סק"ד), - וע"כ ה"נ בגד העומד ללבישת הראש או הצואר, כיון דאינו עומד ללבישת כל הגוף, פטור מן הציצית.

**ומצינו** ליסוד הדברים בד' החמד משה בסימן י"ט סק"ב שכתב דבגד העומד לתכריכין פטור מן הציצית לכו"ע, משום דכסות שאינה עומדת להתכסות בה פטורה לכו"ע, ול"ד לכסות לילה דחייבת ביום, דהוא משום דהכסות בת חיוב הוא, אלא דאין הזמ"ג לחייב בלילה, ומשא"כ בתכריכין דהכסות לאו בת חיובא היא.[[10]](#footnote-11)

**ד**

יב] **והנה** יש להסתפק בדין טלית שהעמידה הבעלים להשאילה לאחרים, ואינה עומדת ללבישתו, אם היא חייבת בציצית כשלובשה, או דכיון דטלית שאולה פטורה מן הציצית, נמצא דטלית זו עומדת ללבישת פטור ופטורה, לדעת הסוברים דכסות לילה פטורה אף ביום, משום שאינה עומדת ללבישת חיוב.

**ולמש"נ** י"ל דד"ז תליא בפלוגתת רבוותא אם בטלית שאולה איכא נמי קיום מצוה כאינו מצווה ועושה, ויכול לברך ע"ז, או דכיון דכל אדם פטור כשאינו שלו לי"ב קיום מצוה כלל, - דאם אף בטלית שאולה איכא קיום מצוה, י"ל דטלית העומדת להשאילה לאחרים, לא חשיבא כטלית העומדת ללבישת פטור, וכשלושה הבעלים היא חייבת בציצית, אף אם בטלית שאולה ליכא קיום מצוה כלל, י"ל דהויא כטלית העומדת ללבישת פטור, ואף כשלובשה הבעלים היא פטורה מן הציצית.

יג] **ועפי"ז** יש לדון במש"כ הקר"א לקמן מ"ג א' וביבמות ד' ב' דלמ"ד דסומא פטור מכל המצוות, לא דרשינן לקרא דאשר תכסה בה לרבות כסות סומא, עיי"ש, - אך למש"נ יש לדון בזה, דבעינן קרא לרבות כסות סומא, דמינה מרבינן דלבישת סומא הויא לבישת יוב, ואף דהסומא פטור מן המצוות, מ"מ נפ"מ בזה דבר חיובא הלובש כסות העומדת ללבישת סומא, חייב בציצית.[[11]](#footnote-12)

**ומצאתי** בד' המקנה בקידושין ל"ד א' שהרגיש בזה, ועיי"ש שכתב דא"א לומר דקרא אתי לרבויי כסות סומא לחייב את השואלה ממנו, שהרי טלית שאולה פטורה מן הציצית,[[12]](#footnote-13) ואמנם לדעת הסוברים דטלית שאולה לאחר ל' חייבת מדאורייתא, (ונתבאר במ"מ לדף מ"ג א'), שפיר איצטריך קרא לרבות כסות סומא, דיהא השואלה ממנו חייב לאחר ל' יום.

**אך** למש"נ לדון דטלית העומדת להשאילה לאחרים חייבת בציצית כשלובשה הבעלים, הרי דנפ"מ בהא דמרבינן כסות סומא הוא בטלית של בר חיובא העומדת ללבישת סומא, דאם הוה ממעטינן סומא מקרא דוראיתם אותו, הרי דהטלית העומדת ללבישתו הויא טלית העומדת ללבישת פטור, ואף אם לבשה הבעלים שהוא בר חיובא פטור.[[13]](#footnote-14)

???י"ל דגם לדעת החולקים על הר"ן, מ"מ כסות דתכריכים שאינה עומדת כלל ללבישה, פטורה, אך צ"ע אם הוא מתישב עם מש"כ הב"י דילפינן לה מקרא דכסותך, והיינו דמקרא דאשר תכסה בה אין ללמוד, דלמ"ד דחובת גברא מתפרש הך קרא דהחיוב הוא בלבישה, וע"כ בעינן לקרא דכסותך, אך הבעה"ע פירש דהגמ' קיימא גם למ"ד דחובת גברא, ולפ"ז מבו' דגם לדידי' יש ללמוד מהך קרא.

ואמנם יש לעורר עוד, בהא דקמ"ל דזקן שעשאה לכבודו פטור, דמ"ט לא אמרו דכסות לילה פטור, ומשמע מזה דכסות לילה גריעא טפי מכסות שאינה עומדת ללבישה, אך אי נימא דפטורא דמת הוא משום דהוא פטור מן המצוות, י"ל.

1. ומה"ט נקטו הר"ן והנימו"י שם, דאי נימא דכסות לילה פטור ביום וכסות יום חייב בלילה, ל"ה ציצית כמ"ע שהזמ"ג, ודלא כמש"כ התוס' ודעימייהו דחשיב כמ"ע שהזמ"ג משום דהיום גורם לחייב המלבוש, - והיינו משום דהר"ן והנימו"י ס"ל דהא דכסות לילה פטורה ביום, אי"ז משום דאינה עומדת ללבישת חיוב, אלא משום דמין הכסות החייבת בציצית היא כסות המיוחדת לראי', וע"כ אי"ז טעם לחשבו כמ"ע שהזמ"ג, והתוס' ודעימייהו דס"ל דשפיר חשיב כמ"ע שהזמ"ג, הוא משום דס"ל דהא דכסות לילה פטורה ביום הוא משום דאינה עומדת ללבישת חיוב, וכמש"נ כן בסימן ט"ו סק"ד. [↑](#footnote-ref-2)
2. וצ"ע במש"כ החזו"א בסימן ג' ריש סקל"ד מסברא, דאף לדעת הסוברים דכסות יום פטורה בלילה, מ"מ כסות לילה פטורה אף ביום, והביא כן מד' הר"ן, וכתב דבד' הטור נתחדש די"א דאף כסות לילה חייבת ביום, וכתב דבזה תליא גם דין בגד המיוחד לתשמיש כלי שלבשו, - וצ"ב, דהרי לדעת הר"ן הא דכסות לילה פטורה אף ביום, אי"ז מסברא, ומשום דבעינן שתהא הטלית עומדת ללבישת חיוב, אלא הוא משום דכ"ה משמעות קרא, וא"כ מ"ט תלי בזה דין בגד המיוחד לתשמיש כלי שלבשו.

   והנה אמנם י"ל דלדעת הסוברים דכסות לילה פטורה אף ביום, בע"כ דבעינן שיהא הבגד עומד ללבישה, דאל"כ ל"ה מקום לפטור בכסות לילה, וכמש"נ לעיל סק"ד, - אך לפ"ז הרי י"ל דגם לדעת הסוברים דכסות לילה חייבת ביום, דלא דרשי הכי לקרא דוראיתם אותו, מ"מ בגד המיוחד לתשמיש כלי שלבשו פטור. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואמנם זה מתישב טפי למש"כ החמד משה בסימן י"ט סק"ב דלבישה דתכריכין אי"ז כלל לבישה המחייבת בציצית, ונמצא דאין טלית זו עומדת כלל ללבישה, אך למש"כ המ"ב שם סק"ה דהא דתכריכין עומדין ללבישת פטור, הוא משום דמת פטור מן המצוות, והיינו דאף לבישת תכריכין הוי לבישה החייבת בציצית, אלא דהמת פטור, לכאו' אף אם עיקר חיוב הכסות הוא מכח הא דהיא עומדת ללבישה, מ"מ יתכן לחייב אף כשהיא עומדת ללבישה דתכריכין, - אך י"ל דד' המ"ב הם לפ"מ דקי"ל דציצית חובת גברא, ולא דרשינן לקרא דאשר תכסה בה לפטור תכריכין, אך למ"ד דציצית חובת מנא ודרשינן לקרא דאשר תכסה בה לפטור תכריכין, י"ל דהיינו דלבישה דתכריכין אי"ז לבישה המחייבת בציצית. [↑](#footnote-ref-4)
4. והך מילתא דכסות המיוחד לאשה פטור אף כשלובשה האיש, יש ללמוד כן ממש"כ בפי' רגמ"ה לקמן מ"ג א' דהא דרמי תכלתא לפרזומא דאינשי ביתי', היינו לבגד שאשתו מתכסה בו והוא נמי הי' מתעטף בו, וממה שאמרו שם דס"ל דנשים חייבות בציצית, מבו' דלמ"ד דנשים פטורות מן הציצית ל"ה צריך להטיל בו ציצית, כיון דעיקרו הי' עשוי לאשה, אף שהי' הוא מתעטף בו. [↑](#footnote-ref-5)
5. והמשכנות יעקב הוכיח לפ"ז כדעת הסוברים דכסות לילה חייבת ביום, ממה שאמרו בספרי שהביאו התוס' בסוגיין (בסוד"ה תכלת אין בה) דחייבו כסות אשה בציצית משום שבעלה מתכסה בו, - אך החמד משה שם כתב דשמא י"ל דכיון דרגיל להתכסות בו, הו"ל כאילו הוא כסות של שניהם, וכ"כ הקר"א בסוגיין דלדעת התוס' והרא"ש איירי בכסות המיוחדת גם לאיש, ועיי"ש שכתב כן, דאל"כ ל"ה בזה היתר כלאים לאשה. [↑](#footnote-ref-6)
6. והנה אמנם י"ל ע"ד מש"נ לעיל סק"ד דמהא דכסות לילה פטורה ביום יש ללמוד דכסות שאינה עומדת ללבישה פטורה, ומכח זה יש לפטור אף בתכריכין, - אך אי"ז מתישב למש"כ המ"ב שם סק"ה דהא דתכריכין עומדין ללבישת פטור, הוא משום דמת פטור מן המצוות, והרי דס"ל דלבישה דתכריכין הוי לבישה מעליא, אלא דהמת אינו מחויב בציצית, - וגם דלפ"ז מ"ט כתב הב"י לתלותו בפלוגתת הרא"ש והטור, הרי כסות שאינה עומדת ללבישה כלל פטורה לכו"ע, וכמבו' בד' הב"י בסימן י' סי"א, וכמש"נ להלן סקי"א. [↑](#footnote-ref-7)
7. אמנם הנה מצינו בד' עוד מקמאי דס"ל כמש"כ הר"ן והנימו"י דכסות לילה פטורה אף ביום וכסות יום פטורה בלילה, והוא בד' הריטב"א ביומא ס"ט א' בשם ר"ת, ובד' הערוגת הבושם בח"ג סימן ע"א עמ' 246, וכ"נ בד' הבעה"ע בשער ב' ח"א (עג.) ושער ג' ח"א (עה:), אך בדבריהם לא מצינו דהוא משום דכ"ה משמעות קרא, וי"ל דלעולם לא ממעטינן מקרא אלא דליכא חובת ציצית בלילה, והא דכסות לילה פטורה אף ביום הוא מסברא, דטלית העומדת ללבישת פטור פטורה מן הציצית, - וזה ע"ד מש"כ החמד משה ודעימי' דכסות המיוחדת לאשה פטורה אף כשמתכסה בה האיש, אף דגם כסות דאיש פטורה כשמתכסית בה האשה, והיינו דאף דעיקר הדין הוא דאשה פטורה מציצית, מ"מ מכח זה יש לפטור כסות המיוחדת לאשה משום שהיא עומדת ללבישת פטור, וה"נ הוא בכסות לילה. [↑](#footnote-ref-8)
8. ולמש"כ החמד משה דלדעת הרא"ש כסות המיוחד לאשה פטור אף כשמתכסה בה האיש, לכאו' אף דה"ז פטור, מ"מ יש בזה קיום מצוה כאינו מצווה ועושה, ולדעת הסוברים דאשה מברכת על מ"ע שהזמ"ג, ה"נ מצי האיש לברך ע"ז, וזה צ"ב. [↑](#footnote-ref-9)
9. אך לכאו' י"ל דלא איירי בבגד המיוחד ללבישת קטן דהגדול יוצא בו עראי, אלא איירי בבגד של גדול, אלא דכיון דהוא ראוי להתכסות בו הקטן ראשו ורובו, יש עליו חשיבות בגד החייב בציצית, וכ"כ החזו"א בסימן ג' סקל"ד ד"ה והנה אמרו. [↑](#footnote-ref-10)
10. וי"ל דהאחרונים שנחלקו ע"ד החמד משה, אי"ז משום דפליגי וס"ל דאף כסות שאינה עומדת ללבישה חייבת, אלא הוא משום דס"ל דאף לבישה דתכריכין חשיבא כלבישה לענין ציצית, וכאשר כ"ה בד' המ"ב שם סק"ה דכל הא דתכריכין עומדין ללבישת פטור, הוא משום דמת פטור מן המצוות.

    אך הנה החזו"א בסימן ג' ריש סקל"ד נקט דדין בגד העומד לתשמיש כלי שלבשו, תליא בפלוגתת רבוותא אם כסות לילה חייבת ביום, והרי שנקט דלדעת הסוברים דאף כסות לילה חייבת ביום, ל"ב כלל שתהא הכסות מיוחדת ללבישה, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-11)
11. ונפ"מ הוא גם בדין הסומא עצמו, דיש לו קיום מצוה דציצית כאינו מצווה ועושה, ויכול לברך ע"ז, - דאם הוה ממעטינן כסות סומא מקרא דוראיתם אותו, ל"ה לסומא קיום מצוה דציצית כלל, דומיא דלבישת לילה דלי"ב קיום מצוה דציצית. [↑](#footnote-ref-12)
12. וגם המשכנות יעקב בסימן כ"ג בתו"ד כתב דלפ"מ דס"ד למעט כסות סומא, א"א למעט שתהא פטורה אף כשלבשה פיקח, דממ"נ אם בכסות של הסומא הרי היא שאולה אצל אחרים, ואם נתנו לאחר הרי אינה עוד כסות סומא, - אך מש"כ שם עוד דמה ענין שנפטור האחר מפני שהיא כסות סומא, ומ"ש מטלית העומדת ללבישת קטן שאם לבשה הגדול חייבת, הנה למש"נ יש לחלק ביניהם, דשאני לבישת קטן דהיא לבישת חיוב, אלא שהקטן פטור מן המצוות, (והו"ל כאינו מצווה ועושה), ומשא"כ בלבישת סומא דאם ממעטינן לה מקרא דוראיתם אותו הו"ל לבישת פטור. [↑](#footnote-ref-13)
13. ואף אי נימא דטלית העומדת להשאילה לאחרים חשיבא כטלית העומדת ללבישת פטור ופטורה אף כשלובשה הבעלים, מ"מ נראה דנפ"מ בחיובא דכסות סומא, בטלית ששותפין בה פיקח וסומא והיא עומדת ללבישת הסומא, - דאם הוה ממעטינן סומא מקרא דוראיתם אותו, ולבישתו היא לבישת פטור, הרי דאף אם לובשה הבעלים הפיקח היא פטורה, אך כיון דמרבינן כסות סומא מדכתיב אשר תכסה בה, הרי דאף דהסומא עצמו פטור מכל המצוות, מ"מ אם לבשה הבעלים הפיקח חייבת, וזה למש"כ הארצוה"ח בסו"ס י"ד דטלית ששותפין בה איש ואשה חייבת בציצית. [↑](#footnote-ref-14)