פרק ה
קטגוריות: ש_ס / ו תרומות / תרומות עניינים - הרב מאיר קאופמן

בס"ד י' תמוז ס"ח

**פרק ה**

**משנה א**

**בהא דלא ישרפו**

א]מבואר במשנה שסאה תרומה טמאה שנפלה לחולין ירקבו ועיין ר"ש שהביא מהירושלמי להקשות למה שלא יהיה דינו בשריפה כמו תרומה טמאה וע"ש שביאר שכונת הירושלמי ליישב שאם זה דבר שעומד להדלקה כגון שמן ופת באמת ישרף אמנם בשאר דברים יש גזירה דרבנן שאם ישהה עד שזה יהיה ראוי לשריפה הוא יבוא לידי תקלה וכאן שזה תערובת לכו"ע חוששים לתקלה אמנם עיין רמב"ם שביאר שאם זה דבר שלא עומד לאכילה אסור לשורפו שמא בטעות יוסיפו עליו לבטלו וממילא יהיה ראוי לשימוש ולכן אסור לשורפו אבל בדבר שעומד לאכילה ויש חשש תקלה כה"ג באמת מותר לשורפו והנה הר"ש ביאר בתחילת הירושלמי שאם זה נתערב בחולין טהורים אין לשורפם דזה כאילו נראה ששורף חולין טהורים וכל הנידון אם נתערב בטמאים ולפ"ז גם בשמן אם זה נתערב בטהור אסור לשורפו אמנם הרמב"ם לא חילק בכל זה אלא תמיד כתב דבדבר שעמד לאכילה ישרפו ומבואר שלמסקנא אין סברא זו ועיין ר"ש לקמן באו יתחלקו בעיסות שנראה שס"ל שסברא זו קימת למסקנא עיין רש"ש שם

**האם יש איסור לחבר תרומה לטמא**

ב]מבואר במשנה ילושו בצורה שלא יהיה כביצה במקום אחד דאז זה יקבל טומאה מהחולין הטמאים והנה מבואר במשניות טהרות דכביצה טמא שנתחבר לו בצק אחר הוא גם מטמא ועיין קובץ הערות שדן שגדר הדבר שהוא עצמו נהיה טמא ולפ"ז היה מקום לומר שאסור לעשות כזה דבר בתרומה דכרגע הוא טמא וא"כ גם פחות מכביצה יהיה אסור אמנם יתכן שכל שאין בזה הפסד אין איסור לטמאות כמו בכרשינים

**משנה ב**

א]ר"א אומר תירום ותשרף עיין ר"ש שהאריך דהירושלמי ס"ל שדינו כתרומה טמאה דבשריפה והטעם או כי מדרבנן דנים שזה התרומה שנפלה ור"א לשיטתו שאם נפל למקום אחר זה אוסר לפי חשבון או שזה דין דרבנן שלא יטעו לומר שזה נאכל כרבנן אמנם בדעת הבבלי הביא שר"ת ס"ל שבאמת יקבר או ישרף ללא להנות והטעם שאם ישרפו ויהנו יבאו לאוכלו כמו לרבנן

ב]וחכ"א תעלה ותאכל וכו' דהינו ללא שזה יטמא ודעת הרמב"ם שזה רק על התרומה אמנם דעת הר"ש שגם החולין זה כך והטעם כדי שאם יפול שם דבר טמא אחר ידעו שיש כאן חלק טמא ותמיד אין חשש כיון שזהו הדין ורק כאן שזה נאכל יש מקום לטעות

**בדין תרומה טמאה שנפלה אצל ישראל במאה כמה משלם לבעל התרומה**

ג]עיין ירושלמי ה"ב בתרומה טמאה שנפלה למאה לרבנן שתאכל אם זה נפל אצל ישראל שהוא משלם לו דמי עיצים והשאר חולקים וע"ש דה"ה בנפל שעורים לחיטים שהיום מוכר את זה בדמי חיטים שההפרש יחלוקו וצ"ב אפילו שבעל החיטים גרם לזה אבל הרי זה ממונו של בעל השעורים ועיין

**משנה ה-ו**

א]**וחכ"א אינה מדמעת אלא לפי חשבון:** עיין ירושלמי דלכאורא מבואר שנאמרו בזה שלשה שיטות איכא מאן דאמר שתמיד חשיב שיש כאן שיעור ביטול ולכן כל שנפל לזה קצת חולין זה כבר מתבטל וכן נראה כאן שיטת הר"ש והרא"ש ואיכא מאן דאמר שצריך רוב כנגד שיעור התרומה שבזה ואיכא מאן דאמר שצריך מאה ולשני אמוראים אלו החלק של החולין של התרומה שהעלו לא מצטרף לבטל אבל לא צריך ביטול כנגדו והרמב"ם פסק כמאן דאמר שצריך מאה כנגד הכדי חשבון של התרומה וגם במשנה ו' ס"ל שעד כמה שזה נפל בפחות ממאה ולא התבטל ונופל למקום אחר שאוסר לפי חשבון אין החולין של התערובת הראשונה מצטרף לבטל והר"ש והרא"ש ביארו כנ"ל שגם החולין הראשונים מצטרפים לבטל

**משנה ז**

א]דעת הרמב"ם שדנים את כל התערובת יחד וכל שיש עדיין רוב חולין זה בטל ולכן עד שיפול מאה זה מותר והנה בתערובת של יבש ביבש שבטל ברוב כך הוא הדין שאין סיבה שלא נדון בצורה זו אמנם הראשונים חלקו וכתבו עד נ"א וצ"ל שיש כאן דין דרבנן שלא יראה כאילו הרוב כאן תרומה וצ"ע

**משנה ח**

א]עיין מה שכתבנו לעיל פ"ד מ"ז בביאור דברי הרא"ש

**משנה ט**

א]בפשוטו כוונת המשנה שע"י הטחינה הנפח משתנה ותולים שנשתנה בשוה ולפעמים יש חיטים יפות שנפחם גודל יותר מהרעות אמנם עיין רמב"ם פי"ג ה"ז שביאר שכונת המשנה שהחיטים יפות יש להם פחות מורסן מחיטין רעות וכוונת המשנה שאם היה תרומה חיטים רעות וחולין יפות ועד כמה שזה אם המורסן יש כאן מאה אבל אם נדון הקמח לבד אין כאן מאה זה בטל וכן הפוך אם התרומה יפה ועד כמה שנדון אם המורסן של החולין והתרומה אין כאן מאה כה"ג דנים ללא המורסן ויש כאן מאה והנה לכאורא הכונה שאפילו שמוציא את המורסן כיון שבשעת התערובת וידיעתה היה כאן מאה זה כבר נתבטל ועין ד"א שנקט שכל שלא הפריד המורסן יש לו קדושת תרומה כמו לענין חלה ולכאורא אינו דומה כלל דכאן זה תלוי בגידול וסתמא הוא לא עומד לאכילה ולא חל עליו דין טבל משא"כ חלה שחל בשעת העיסה וכיון שאז הוא חלק מהעיסה יש עליו תורת אוכל

והנה ברמב"ם מבואר שאין הפסולת של החולין מצטרף לבטל אלא עד כמה שגם התרומה מצטרף אמנם בראשונים כאן מבואר לא כך אלא שגם הפסולת של התרומה מצטרף לבטל והנה לכאורא כיון שזה לא תרומה למה שזה לא יצטרף וצ"ל שהרי מעיקר הדין כיון שזה מין אחר ולא עומד כלל להישאר יחד זה לא צריך לבטל כלל ויש כאן קולא דרבנן והנידון בקולא הזו איך לדון