מראה מקומות לט עמוד א 14
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

**מראה מקומות לט. 14**

**בתולדות האור כ"ע לא פליגי.** בפשוטו תולדות האור הוא מדאוריתא. ועיין באגלי טל [אופה סקכ"ב] שדן האם הוא אב או תולדה. ולעיל הבאנו מדברי הר"י מלוניל והשיטה להר"ן במשנה שמשמע דהוא רק מדרבנן. והאגלי טל רצה לדייק כן ברמב"ם ובחבורה השגנו שעין דיוקו מוכרח בדעת הרמב"ם.

האור שמח הלכות שבת פ"ט ה"ב רצה לחדש שמבשל בתולדת תולדות האור פטור משום שעל ידי ריחוק כח האש נפקע ממנו כח האש והרי זה ככח כוחו שפטור. ופוסקי זמנינו השיגו עליו.

**שם.** הנה יש לעיין מה הדין שהייה על תולדות האור וכן יש לעיין מה הדין שהייה על תולדות חמה. ועיין הגהות רע"א שו"ע סי' שי"ח על המג"א סק"י שהתיר דלא גרע מגרוף וקטום ועיין בביאור הלכה ד"ה ואפילו בתולדות חמה. ובתולדות חמה כתב הרשב"א לט: בתוך ד"ה רשב"ג דלא מצינו מי שהחמיר בזה . ועיין בפנ"י לעיל על התוד"ה מעשה.

**הפוסקים דנו,** על החימום בדוד שמש האם נחשב כחימום בחמה עצמה או משום שהחימום הוא עלי ידי שהמים עוברים בצינורות והם מתחממים מכח החמה אז זה נחשב חימום בחמה עצמה. כן יש לדון בחימום במיקרוגל האם זה נחשב חימום של אור או חימום של חמה ואם נאמר דזה נחשב חמה יש לדון האם זה נחשב חמה עצמה או תולדות חמה.

**ולא יטמיננה בחול וכו'** ולפלוג נמי רבי יוסי בהא רבה אמר גזירה וכו' רב יוסף אמר וכו'. הנה יש לדון דכל זה הוא לדעת רבי יוסי דלא נאסר תולדות חמה אמנם לדעת רבנן דנאסר תולדות חמה ממילא נאסרה ההטמנה בחול משום בישול של תולדות חמה. ובאמת כך כתבו הראשונים הרמב"ן הרשב"א ובחי' הר"ן דלהלכה קי"ל כרבנן וא"כ ליכא נפקותא בפלוגתא דרבה ורב יוסף. ואף שהביאה הרי"ף בהלכותיו רק לברר פי' המשנה כתבה ולא משום שיש בזה נפקותא להלכה.

ולפי"ז נקטו הראשונים דרשב"ג דשרי לקמן לגלגל ביצה על גג רותח אינו להלכה. ולכן השמיטו הרי"ף. אמנם הרשב"א להלן לט: סוד"ה רשב"ג הביא נפק"מ להלכה וביאר דמשום כן כתבו הרי"ף.

אמנם יש מהאחרונים שנקטו בדעת הראשונים שאיסור תולדות חמה הוא משום שהוא מיחזי כתולדות האור וממילא במקום שלא מיחזי כתולדות האור למשל בחול רותח שבוודאי ניכר שהוחם בחמה כשכל החול רותח ביום קיץ ואין מי שחושב שהוחם באור. בכהא"ג פלוגתתם היא גם אליבא דרבנן. כך נקט הפנ"י ברש"י וכן כתב בשו"ת מהרש"ל סימן ס"א עיי"ש דברים נפלאים. בדעת הרמב"ם והרא"ש. ועיין בקרבן נתנאל אות ש'.

**שם.** הנה יש לעיין במה נחלקו רבה ורב יוסף ומדוע לא הודה אחד לסברת חבירו. והנה בדעת רבה מדוע לא סבר כרב יוסף עיין רש"י שביאר דלא חייש לסברת שמא יחפור. והנה התוס' הקשו דהוי מלאכה שא"צ לגופה וממילא יתכן דכן סבר רבה. ועיין חידושי רע"א שביאר דרבה אזיל לשיטתו לעיל לא: בדעת ר"י לענין מלאכה שאצל"ג. ומדוע רב יוסף לא מודה לסברת רבה. עיין תוד"ה אלא ותורא"ש וברשב"א ובריטב"א ועין ברשב"א בשם רב האי גאון דנקט דלא פליגי. ועיין הגהות ראמ"ה על התוס'.

**מאי בינייהו איכא ביניהו עפר תיחוח**. רש"י ותוס' פירשו דלמ"ד שמזיז עפר ליכא למיחש ולמ"ד שמא יטמין ברמץ איכא חשש. והתוס' ד"ה איכא הקשו מהסוגיא בביצה דמשמע דיש איסור עשיית גומא גם בעפר תיחוח. ועיין רשב"א ור"ן בשם ר"ה גאון שפירש איפכא מרש"י ותוס'.

ועיין בתורא"ש וברא"ש סימן ה' שדנו נפק"מ האם נאסר מבעוד יום. ברם הראשונים פליגי וסברו דלא נאסר בזה הטמנה מבעוד יום. ועיין מג"א סי' שיח סעיף י' ובהגהות רע"א שם. ועיין במשנ"ב סקי"ט.

**תוד"ה שמא יטמין.** עיין רע"א, ועיין מהרש"א.

**תוד"ה מפני שמזיז עפר ממקומו**. וקשה לריב"א וכו' לכאורה איסור דרבנן יש לכו"ע. עיין מהרש"א ובהערה שם. הפנ"י הקשה דהרי שיטת רבי יהודה להלן עג: דהוא פטור משום מקלקל ומדוע התוס' הקשו רק מר"ש

**בא"ד** ור"ת הקשה עיין תורא"ש מה שתירץ ועיין ריטב"א ועיין הגהות ראמ"ה על רש"י ביישוב קושיות התוס'.

**ועוד פי' ר"ת וכו'**. וצ"ע דאם זהו חופר הרי זה מלאכה דאוריתא ואיך קאמרה הגמ' לשון של לגזור הרי הגמ' היתה צריכה לומר לשון של ליתסר. וכן צ"ע מה הקשתה הגמ' מאי ביניהו הרי טובא איכא ביניהו. עיין מהר"ם ומהדו"ב ועיין מהרש"ל ומהרש"א. עיין אגלי טל חורש סק"ה. . וקשה לפי' דאמאי פליג וכו' ויש לעיין מדוע קשה לפי' זה יותר מפי' אחרים עיין מהר"ם וי"ל דרבה וכו' עיין אגלי טל חורש סקל"א. **ד"ה איכא ביניהו** עיין בתוס' בביצה שם. ועיין רשב"א וריטב"א בסוגייתנו. מדוע התוספות לא נחתו ליישב רש"י כסברת ר"ת עיין מהרש"א ומהר"ם ועיין בראשונים שהביאו פי' ר"ה גאון שפי' איפכא.