55 גילוח על הקרבן
קטגוריות: ש_ס / כז נזיר / נזיר - עניינים הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

אייר תשע"ה

א] בגמ' דכ"ח: מבו' דהא דאם נזרק א' מן הדמים הותר לשתות ביין הוא חד דינא עם הא דגילח על אחת משלשתן יצא, ועי' חזו"א דהוא משום דההיתר לשתות ביין הוא מכח דהוא ראוי לתגלחת, ויש להביא מקור לזה ממש"כ הרמב"ם דהקרבנות והתגלחת הם מצוה אחת, וכתב הר"א בן הרמב"ם דאף דאנן קי"ל דאין תגלחת מעכבת, י"ל דהוא דומיא דבילה, ומ' לפ"ז דבעינן ראוי לתגלחת, - ואמנם זה תלוי בפלוגתת הראשונים בפי' הסוגיא בדמ"ו: בנזיר ממורט, ובד' הרמב"ם מבו' דא"צ להעביר תער, ואפ"ה הותר לשתות ביין, והרי דל"ב ראוי לתגלחת, - וצ"ל דמ"מ בעינן שמצד דיני הנזירות יהא ראוי לתגלחת, וצ"ע.

אמנם יל"פ בזה בע"א, דהא דנזיר מגלח אחר הקרבן, הוא משום דהתגלחת הויא אחר השלמת הנזירות, דהקרבן הוא השלמת הנזירות, וכמבו' בד' הר"י מיגש בשבועות דכ"ח., ואחר הבאת הקרבן שהוא משלים נזירותו ה"ה מגלח, וע"כ מהא דאם גילח על א' משלשתן יצא, יש ללמוד דהשלמת הנזירות היא בהבאת א' מן הקרבנות, וממילא דאף הותר לשתות יין אחר הבאת א' מהקרבנות, כיון שהשלים נזירותו.

אמנם הנה בפירש"י בזבחים דנ"ה. מבו' דעיקר הא דהוא מגלח אחר הבאת קרבן א', נלמד מההיא דאחר מעשה יחידי, ולפ"ז מבו' הא דתלי זב"ז.

ובזה מבו' ד' התוס' בדמ"ז. שכתבו דלדעת ר"א דכל המעשים מעכבין, אינו מגלח רק אחר הבאת ג' הקרבנות, דבאמת הי' לנו לומר דבעינן לכל הקרבנות, וכל הא דאמרינן דהוא מגלח אחר הבאת קרבן א' אי"ז מסברא, כמשמעות ד' הרא"ש בדמ"ה., אלא הוא נלמד מהא דאחר מעשה יחידי, וע"כ לדעת ר"א אינו מגלח על א' משלשתן.

ב] לדעת הרמב"ם דקי"ל דהוא מגלח אחר הבאת ג' הקרבנות, עי' חזו"א דאם הביא שלמים תחילה מגלח עליהן, - וצ"ע דבד' הרמב"ם לא נתפרש דהוא מגלח על "השלמים", אלא דהוא מגלח אחר הבאת כל הקרבנות, ואם באמת עיקר הדין הוא דהוא מגלח על השלמים, אלא דכיון דהשלמים קרבים אחר החטאת והעולה, נמצא דהוא מגלח אחר הבאת ג' הקרבנות, הו"ל להרמב"ם לפרושי דמביא חטאת עולה ושלמים ומגלח על השלמים.

והנה בביאור ד' הרמב"ם, מצינו ב' דרכים, דבפשוטו הוא כמש"כ בפיהמ"ש דהלכה כר' יהודה, ומפרש דאף לר"י הי' מגלח אחר הקרבת כל הקרבנות, אך מד' המאירי מבו' דהוא דהלכה כר"א, ולר"א אינו מגלח אלא אחר הבאת כל הקרבנות.

והנה לד' המאירי, ודאי דעיקר הדין הוא דהוא מגלח על ג' הקרבנות, וכלישנא דר"א דל"ה מגלח אלא על החטאת, ולד' המאירי פירושו הוא דמגלח גם על החטאת, - וא"כ ודאי דגם אם הקדים השלמים, אינו מגלח עד שיקריב החטאת והעולה, דאם בכה"ג הוא מגלח אחר השלמים, היאך קאמר ר"א דאינו מגלח אלא על החטאת.[[1]](#footnote-2)

אך גם לפשטות הדברים דהרמב"ם פירש כן בדעת ר' יהודה, נראה דאין עיקר הדין דהגילוח הוא על השלמים, אלא מקרא דפתח אהל מועד ילפינן דבעינן גם להשלמים, ומזה נלמד דדין הגילוח הוא אחר הקרבת ג' הקרבנות, וע"כ ה"נ אם הקדים השלמים, אינו מגלח עד שיקריב כל הקרבנות.

ויש להוסיף, דהנה הרמב"ם פסק לדינא דבעינן שיהיו דלתות אהל מועד פתוחות, אך הרא"ש כתב דהך מ"ד ס"ל כר"א דהי' מגלח על החטאת, ולא דריש לקרא דפתח אהל מועד לשלמים, וע"כ מייתר לי' קרא להכי, ולכאו' לד' הרמב"ם צ"ל דתרתי ש"מ, ועי' קר"א דמוכח לפ"ז דלא גרסינן במתניתין ובברייתא ר' אליעזר, דא"כ ודאי דר"א לטעמי', ומהיכ"ת דגם רבנן דפליגי על ר"א מודו להך דרשא דדלתות אהל מועד פתוחות, ובאמת דכ"ה מוכח גם מד' הרא"ש שכתב מדעתו דהך תנא ס"ל דהי' מגלח על החטאת, והרי דלאו חד תנא הוא, וכ"נ מד' התוס' לקמן דמ"ז. שכתבו דלר"א אינו מגלח רק אחר ג' הקרבנות, ובע"כ דהא דתנן דהי' מגלח על החטאת, ר' אלעזר היא, (אף דבד' התוס' שלפנינו הגיר' היא ר' אליעזר), - אך יש מקום לומר דהרמב"ם ס"ל דלר' יהודה ל"ב קרא להכי, דבלא קרא ס"ל דאינו מגלח אלא אחר ג' הקרבנות, כפשטא דקרא, והך תנא דדריש דפתח אהל מועד הוא שלמים, הוא דעה שלישית, דס"ל דמקריב השלמים ראשונים ומגלח עליהן, וכיון דקי"ל כר' יהודה דמתניתין דמגלח אחר ג' הקרבנות, בע"כ דקרא דפתח אהל מועד הוא ללמד דבעינן דלתות היכל פתוחות.

אך בעיקר הדברים צ"ע ממש"א בזבחים דנ"ה. דהא דאם גילח על אחת משלשתן יצא נלמד מהקישא דחטאת ושלמים, ואי נימא דלעולם אינו מגלח אלא אחר הבאת ג' הקרבנות, א"כ היאך ילפינן מהך הקישא דאם גילח על א' משלשתן יצא, ולכאו' מוכח מזה דעיקר דין הגילוח הוא על השלמים, ואם הקדים השלמים ה"ה מגלח עליהן, וזה דילפינן מהקישא דה"נ אם גילח על החטאת יצא, וצ"ע בזה.

ג] הרמב"ם כתב דלכתחילה מגלח בעזרת נשים

1. והנה אמנם בד' המאירי נראה דגם לר"א ילפינן לה מקרא דפתח אהל מועד, דמזה ילפינן דבעינן גם להשלמים, וע"כ הוא מגלח אחר כולם, אך מ"מ נראה דלאו היינו דעיקר הגילוח הוא על השלמים, אלא לעולם הגילוח הוא על ג' הקרבנות, וילפינן לה מקרא דבעינן גם להשלמים, וכיון דהשלמים הם לבסוף, בעינן לכל הקרבנות, דאי נימא דעיקר הגילוח הוא על השלמים, היאך קאמר ר"א דמגלח על החטאת. [↑](#footnote-ref-2)