קמחו נאסר וכו
קטגוריות: ש_ס / יט ביצה / יו_ט - הרב משה אפרים ליברמן

**קמחו נאסר וכו'**

מבואר שאילו לא נאסר קמחו א"צ להקנות קמחו לאחרים ותמהו התוס' דתיפו"ל כמו שאסור לו לבשל כמו כן אחרים אסורים לבשל בשבילו ועי' ישועות יעקב סי' תקכ"ז סק"ז שתמה שהרי באיסור מלאכה שיסודו משום שביתה לא שייך שליחות, שהרי למען ינוח כתיב כמו שהאריכו האחרונים, (עי' בית מאיר אבהע"ז סי' ה' ובשו"ת חת"ס או"ח סי' פ"ד) ואמנם בגינת ורדים כלל ד' סי' ט"ז נקט שכוונת התוס' מלתא דאיסור שליחות שנתחדש באיסור אמירה לעכו"ם והוכיח מזה שיש איסור אמירה גם לישראל (ועי' דרכי משה סי' רס"ג ובשו"ת זרע אברהם סי' י') אך הגריש"א ז"ל בקובץ תשובות ח"א סי' נ"ד ביאר כוונתם שכיון שיסוד היתר עירוב הוא ע"י שהתחיל לבשל לכן עיקר הדבר תלוי למי התבשיל מתבשל ולא מי הוא המבשל אולם בהגהת ברוך טעם בסי' רס"ג ביאר שכיון שהאיסור לבשל למי שלא עירב אינו מאיסור מלאכה אלא מלתא דקנס ודאי שייך בזה איסור אמירה לנכרי [וע"ע משנת יעב"ץ סי' ל"ו] אולם בבית מאיר סי' תקכ"ז סעיף כ' כתב שגדר האיסור הוא שכלפי מי שלא עירב החשיבו חז"ל שבת כחול ע"ש.

ובעיקר קושיית התוס' עי' ברשב"א שתי' שי"ל שכיון שהוא רק דרבנן הקילו בזה ע"ש.

**מקנה קמחו לאחרים**

עי' ברשב"א שהק' שכל שקמחו כבר נאסר היאך מועיל להקנות קמחו לאחרים מאי שנא מעירוב תחומין שקנין שביתה של הכלים תלוי בשביתת הבעלים בבין השמשות ותי' שזהו מקולי עירוב תבשילין ובר"ן שם (י' ע"א מדפי הרי"ף) תי' ששאני עירוב תבשילין שאינו תלוי כלל בבין השמשות שהרי נאכל עירובו באמצע יו"ט אסור לבשל הרי שכל רגע מתיר לאותו רגע ולכן כל שמקנה קמחו שוב הותר לאפותו מחמת בעליו שעירבו ומשמע מדברי הרשב"א והר"ן שהטעם שקמחו נאסר אין זה קנס מיוחד למי שלא עירב אלא שזהו מעיקר תקנת עירוב שהדינים חלים במאכלים ואינו רק דין כלפי האדם אך מצד שני מבואר מדבריהם שאין הכוונה במה שאמרו להקנות קמחו לאחרים רק כהיכ"ת שהבישול יעשה למי שהקמח שלו אלא דמבואר שעיקר ההיתר לבשל הוא ע"י שחל היתר בקמחו והיינו שכיון שעיקר ההיתר של עירוב הוא ע"י שהתחיל לבשל מערב יו"ט שמש"ה חשוב ביו"ט כגומר והולך לכן כשעירב חל במאכליו היתר לבשלם ע"י שנחשב כגמר הבישול של ערב יו"ט אך כשלא עירב לא חל במאכלים היתר לבשלם ולכן אסור לכולם לבשל מאכלים אלו גם מי שעירב ורק ע"י שמקנהו לאחרים חל ההיתר ע"י שכעת הוא שייך למי שעירב ולפי זה יש לדון שגם במקנה קמחו במתנה ע"מ להחזיר יועיל וכן מבואר בשמחת יו"ט ביצה כא ע"ב [אך י"ל שכיון שאין לו אפשרות לאכול ממנו לא חשוב כמאכליו לעניין זה] אולם עי' שלמי תודה סי' ל"ח שהביא מהגרנ"ק שליט"א שצריך להקנות במתנה גמורה ע"ש.

**י"א שקמחו נאסר הוא קנס**

אך בעיקר מה שנקטו הרשב"א והר"ן שטעם שקמחו נאסר הוא מעיקר הדין עי' בתלמיד הרמב"ן שכתב שמה שקמחו נאסר אין זה מעיקר תקנת עירוב אלא שהוא קנס למי ששכח וכן מתבאר מדברי האור זרוע בשו"ת סי' תשמ"א שהביא בשם רבינו יונה שעיקר הדין של מקנה קמחו לאחרים נאמר רק למי שפשע שאז קנסו אותו אבל למי שלא פשע אין צריך להקנות קמחו לאחרים, ע"ש. ועי' מחצה"ש סי' תקכ"ז ס"ק כ"ב שכתב לדייק מדברי המג"א שם שמי שמתענה ועשה עירוב תבשילין אע"פ שלדעת הרמ"א שם אינו מועיל לעניין שיוכל לבשל לשבת כיון שאצלו לא שייך הואיל ומיקלעי ליה אורחים ואחרים צריכים לבשל לו מ"מ א"צ להקנות קמחו לאחרים כיון שעשה עירוב לא קנסינן ליה ע"ש. אך לולא דבריו היה אפשר לבאר כוונת המג"א באו"א שכוונתו שכיון שעירב הרי באמת גם אצלו שייך התירא דעירוב תבשילין אלא שהוא בפועל אינו יכול לבשל אבל אחרים יכולים לבשל לו על סמך העירוב תבשילין שלו.