מראה מקומות פב פג 3
קטגוריות: ש_ס / כט גיטין / המגרש - הרב משה יפהן

**מראה מקומות פב: פג. 3**

**בעי אביי וכו' וחזר ואמר לה לראובן ושמעון.** פשטות דברי הגמ' מטין שהכל נעשה לפני המסירה ובשעת המסירה כבר חזר ואמר לה לראובן ושמעון. וכ"כ להדיא רש"י ד"ה מאי דאסר. אמנם עיין בראב"ד בהשגות על הרי"ף שכתב דבר חידוש. דמיירי דאחר שנתן לה הגט ואמר לה חוץ מראובן ושמעון. חוזר ונוטל את הגט ממנה ונותן לה פעם שנייה ואומר לה הרי את מותרת לראובן ושמעון. ומבואר מדברי הראב"ד פשיטות לשאלה ששאלנו במשנה האם דין זה של כיצד יעשה הוא רק אליבא דחכמים או גם אליבא דר"א ובראב"ד מבואר דהוא גם אליבא דר"א דכיוון דכלפי ראובן ושמעון גט זה לא גירש הרי הוא יכול לחזור וליטלו ולגרש בו פעם נוספת. כלפיהם. ורש"י שחלק צריך לידע באיזה פרט פליג האם הוא חולק וסובר דכיוון שגירשו בגט לא שייך לגרש בו פעם נוספת או שמחלוקתו היא מטעם אחר. ועיין ברמב"ן בספר הזכות שהקשה כיוון דגירש בו כלפי כל העולם אם כן הוה ליה כשטר שלוה בו ונמחל שיעבודו שאינו חוזר ומתגרש בו.

**שם.** ועיין ברע"א שהביא משו"ת הרא"ש. שהיה לו צד לפרש דאמר לראובן ושמעון היינו אחר המסירה. ומהני לבטל את החוץ ולהתירה לכל אדם ואף שבמשנה מבואר דלא מהני ביטול וצריך לחזור וליתנו לה זה דווקא לרבנן שהנתינה הראשונה לא הועילה אמנם לר"א דהנתינה הראשונה הועילה מועיל בנתינה השנייה לבטל את השיור. ולכאורה זה ראיה כדרך רב"ב דשיור הוא חלות נוסף ואין הביאור דזהו הגבלה בעצם המעשה.

**תיקו.** הרשב"א והר"ן הביאו דר"ח היה פוסק בכל האיבעיות לחומרא אמנם הרמב"ם פ"ה מגירושין ה"ח. פסק בכל האיביעות כהאת"ל ובשתי האיבעיות האחרונות פסק דהוי ספק..

**ת"ר לאחר מיתתו וכו'**. יתכן דהטעם דדנו בכך רק לאחר מיתתו הוא משום שנידהו ולא רצו לדון בדבריו ולאחר מיתתו הותר הנידוי.

**נענה ר"ט ואמר וכו'.** לדעת הרשב"א ביבמות ב. איננה פטורה רק מייבום אמנם עדיין צריכה חליצה. ומכל מקום צריך לומר דזה שנמנעת מצוות ייבום הגם שניתן לקיים מצוות חליצה נחשב לעקירת דבר מן התורה. **שם.** עיין בחזו"א שכתב שלא מסתבר שכוונת הגמ' דמה שהוא עוקר דבר מן התורה זהו עצמו הסיבה מדוע לא מהני חוץ אלא זהו רק סיבה לומר שהתורה תיתן דין להכשיר כזה גט. ומזה דאין דרשא לפסול כזה גט בהכרח דהוא כבר בכלל הפסולים האחרים שהוזכרו במשנה. או דאין זה כריתות או משום שלא מצינו אסורה לזה ומותרת. אמנם ברשב"א נראה דהוא מפרש דזה הוא גופא הפסול מה שהוא עוקר דבר מן התורה דכתב שם הרשב"א דאם התנה עמה ע"מ שלא תאכלי מצה אינה מגורשת משום דגירושין אלו עוקרין דבר מן התורה.

**הא למדת שאין זה כריתות.** כך סיימו כל התנאים המובאים כאן דבריהם. ושייך לפרש בב' אופנים או דזהו גילוי דאין זה כריתות כדברי החזו"א לעיל אמנם עיין רש"י ששכבת שלא אמרה תורה כריתות המביאה לידי פסול ומבואר דאין הכוונה דיש כאן חיסרון כריתות אלא דאין זה גט שרוצה התורה .

**אמר רבא כולהו אית להו פירכא וכו'** .עיין בחזו"א סי' קמז לדף פג דכתב דלא נעלם מחכמים שהקשו על ר"א הני פירכי. אלא ענינו שמסוד ה' ליראיו נתגלה לרבותינו ההלכות הנשכחות והם העמיקו בנפשם ז"ל והפיע עליהם רוח הקודש ומה שהובא כאן הוא רק פתח השקפתם. אבל יש להם עוד טעמים להכריע כטענתם. עיי"ש.

**אלא מעתה בת אחיו לא ישא וכו'.** עיין בגליון הש"ס מה שהקשה. והנה נראה דיש מחלוקת הראשונים בשיור של חוץ דדעת הרשב"א דהיא פטורה רק מייבום ולא מחליצה. ולפי"ז בוודאי קשה קושיית גלהש"ס אלא אפילו לפי התוס' דבעלת התנאי פטורה מחליצה וייבום. שייך לדון דמכל מקום יש לה זיקה ולא פקעה הזיקה כיון שאין הערוה ערוה בפועל עד שתייבם לו.

**מודה ר"א במגרש את אשתו והלכה ונשאת וכו'.**  פי' רש"י והתוס' שמאחר שנשאת לאחר ניתק מאישות הראשון לגמרי והרי היא מותרת לכל העולם ולשני. וצ"ע מהיכ"ת לר"א לחדש חידוש זה דעל ידי נישואין לשני פקע האישות הראשונה וצ"ע. ועיין בהגהות תלמידו של האב"מ סי' קל"ז אות ב' שכתב בשם שו"ת הרא"ש. דר"א היה לו הכרח. לומר כן. דאי נימא דהאישות נשארת לאחר נישואין אם כן לדעת הרשב"א שהובא לעיל אם כן גם לשני אסור לינשא אליה ולבעול אותה. דהוי כפוגע בערוה ובתורה כתיב על גירושי חוץ שיכולה לינשא לאחר ובהכרח דיש כאן ניתוק עיי"ש. עוד הקשה האב"מ ד"ה אך דלפי המהר"א ששון דגם בהלואה מהני גירושי חוץ תיקשי דהרי תיכף שהקנה לראשון ניתק מרשות הנותן וחל על זה זכות הלוה וזכה בזה המלווה. אלא אם נאמר כרב"ב ונאמר דרק בקידושין זה מתפרש כשיור מילתא אחריתא אבל בממון זה מתפרש כשיור בממון עצמו. וכלפי זה לא מועיל ניתוק ויל"ע בזה.

**והרי אשת איש וכו' היינו פירכא.** והדבר צ"ע דאשת איש אינה אסורה לזה ומותרת לזה אלא מכיוון שהיא קנויה לו היא מותרת לו ואסורה לאחרים ודומה לגזל וברור דשם אין זה נחשב האסור לזה מותר עין בזה.

**תוד"ה ועמדה ונשאת וכו'.** וא"ת וכו'. עיין ברשב"א ובר"ן שתי' דע"כ כוונת התנאי היה שלא תעשה מעשה נישואין אפי' שאינם חלים. ועיין בר"ן שתי' בעוד אופן מחודש. דבאמת כשנשאת לפלוני חל הנישואין דהוה לה כאומר שאם תנשאי לפלוני ל"ה הגט והוי אשתו עד הנישואין עיין שם.

**אלא בע"מ וכו'. עיין פירש"י** דכיוון דתנאה הוי ולא איתקיים נמצא גט בטל למפרע וכו' עיין בשות הרא"ש נפסק להלכה בשו"ע סי' קמג' סט"ז. דבגירש ע"מ שלא תנשאי לפלוני אין שום עצה עכשיו להתיר הנישואין לפלוני רק ע"י שיקדשנה הראשון עוד פעם ויגרשנה. בלא תנאי ועיין אבנ"מ שם אות ב' מה שהביא לתמוה בזה בשם המהרי"ט עיין שם וצ"ע.