מ_מ - בשלו הם שמין
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / ארבעה אבות

בס''ד

מראי מקומות - קיבוץ

**בשלו הן שמין או בשל עולם הן שמין**

דף ז' ב' בעא מיניה רב שמואל בר אבא וכו' - דף ח' א' ת"ר מכר לאחד וכו'.

כתובות דף ק''י א' אתמר שנים שהוציאו שטר חוב וכו'.

בביאור הספק: עי' חי' ר' אריה ליב סי נ''ז, חזו''א ליקוטים סי' י''ט לדף ח' א' ד''ה הגרעק''א.

מדוע לא מספ''ל אף לר''י: עי' תוס', רשב''א, חי' הראב''ד, שטמ''ק ג' גליון, וג' גליון התוס', מהר''ם, מהר''ם שי''ף.

האם באופן דאהני קרא מספ''ל אף לר''י: מהרש''א, ורעק''א, ועי' מהרש''א דף ו' ב' ד''ה כגון.

----------------------------------------------

**בשלו הן שמין או בשל עולם הן שמין**

יש לפרש בג' אנפי

* בפשטות הספק הוא האם עידית הוא עידית דעלמא, או עידית דמזיק.
* יש לפרש - עי' חי' ר' אריה ליב סי' נ''ז - דודאי יסוד הדין הוא עידית דמזיק, דהיינו שהמזיק צריך לתת מהמיטב שבשדותיו, ואין החיוב לתת כמיטב דעלמא, אלא דמספ''ל לגמ' האם מיטב שדהו הוא השדה **הכי** טובה שלו, או הכוונה לתת משדותיו שדה טובה, וכל שבעולם הוא עידית, הרי זה בכלל מיטב **שדהו**.
* יש לפרש להפך - חזו''א ליקוטים סי' י''ט לדף ח' א' ד''ה הגרעק''א - דודאי אין עידית פחות מעידית דעלמא, ומספ''ל היכא דעידית דידיה יותר מעידית דעלמא, אך היכא דעידית דידיה פחות מעידית דעלמא ודאי חייב כעידית דעלמא, ונ''מ כשקנה עידית דעלמא אח''כ.
* יש שאמרו דמה שאמרה הגמ' דלר''י לא תיבעי לך, הכוונה דלדידיה ודאי בשל עולם הן שמין, ואפשר לומר כן רק לפי הדרך של ר' אריה ליב -.

---------------------------------------------------------

**בשל עולם הן שמין**

יש לחקור מהו עידית דעלמא, דודאי אין הכוונה עידי עידית כמבואר בתוס' גיטין דף נ' א' ד''ה מאי, האם הכוונה שמחלקים את כל שדות העולם לג' חלקים, והשליש הטוב הוא עידית - ולפי''ז יתיישב קושיית הרש''ש על רש''י בדף ז' ב', מכיון שכל השליש נחשב מיטב, ואינו יותר ממה שחייב - או''ד דתלוי כיצד נקרא בעולם, ועי' ש''ך סי' ק''ב סק''ד דכתב דגם למד''א דבשלו הן שמין א''צ לתת את הטוב ביותר כדברי היש''ש, אלא יכול לתת אחת משדות העידית, ואולי כוונתו שמחלקים את שדותיו לג' חלקים וכנ''ל.

יש לחקור האם כשל עולם הוא רק קולא, או שמין בשל עולם גם לחומרא.

* יש לחקור האם בשל עולם הוא כפשוטו, דשמין רק בשל עולם, ואין כלל דין עידית דמזיק, או''ד דיסוד הדין הוא עידית דמזיק, דהיינו שהמזיק צריך לתת מהמיטב שבשדותיו, ואין החיוב לתת כמיטב דעלמא, אלא דמספ''ל לגמ' האם מיטב שדהו הוא השדה **הכי** טובה שלו, או הכוונה לתת משדותיו שדה טובה, וכל שבעולם הוא עידית, הרי זה בכלל מיטב **שדהו**.
* יש לדון כשאין למזיק אלא שדות הפחותות מעידית דעלמא, או שאין לו שדות כלל, האם חל עליו חיוב לתת ממיטב דעלמא, או דלא התחייב אלא לתת ממיטב שדותיו, וחל החיוב על הטוב שבשדותיו, ואע''פ שאין חייב לקנות שדה בכדי לקיים דין מיטב, נ''מ היכא דקנה אח''כ כמיטב דעלמא, אם חיובו רק עידית דמזיק, א''כ להך גיסא ברעק''א דאזלינן בתר שעת הנזק, אף כאן חל חיוב כעידית שיש לו, משא''כ אם חיובו כעידית דעלמא חייב לתת את השדה שקנה, מכיון שחל עליו בשעת הנזק חיוב לתת כמיטב דעלמא - ולא הסתפק רעק''א אלא אי אזלינן בתר שעת הנזק או בתר שעת התשלומין, אך כאן גם בשעת הנזק חל חיוב כעידית דעלמא -.
* רעק''א הסתפק כיצד הדין לר''ע כשקנה קרקע יותר טובה אחר הנזק, האם אזלינן בתר שעת הנזק, או בתר שעת התשלומין, ולכא' דן בגדר מיטב, האם הכוונה שחייב לשלם מהקרקע הכי טובה, או שחייב לשלם קרקע טובה, אלא דנח' כיצד שמין קרקע טובה בדמזיק או בדניזק, ומיטב דניזק ודאי הוא רק שומא, ולא מספ''ל אלא מהו דין מיטב דמזיק, לשלם שדה הכי טובה, וממילא תלוי בשעת התשלומין, או שאינו אלא לשום בשדה המזיק, ואם הוא שומא ודאי השומא הוא כשעת הנזק שאז חל חיובו, ויש לדון להך גיסא דבשל עולם הן שמין, האם גם בזה דן רעק''א, או דפשוט שחייב כשעת התשלום שהרי התחייב לשלם בעידית דעלמא, ולכא' תלוי בהנ''ל, כי שהתבאר לעיל.
* הראשונים דנו מדוע לא הסתפקה הגמ' בדעת ר''י, ויש לדון אילו היה הדין דאף לר''ע שמין בשל עולם, כיצד הדין כשעידית דניזק הוא פחות מעידית דעלמא, האם חייב לתת כעידית דעלמא, או''ד דבשל עולם אינו אלא לקולא דדי לתת כהטוב שבשדות הניזק, וא''צ לתת מהכי טובה של הניזק, וכל שבעולם הוא טוב הרי הוא בכלל מיטב דניזק - ברשב''א ובתו''ר ובשטמ''ק מהראב''ד והגליון מבואר כהצד הראשון -.
* יש לדון היכא שיש לו שדה יותר טובה מעידית דעלמא, ושדה פחות טובה מעידית דעלמא, האם יתן הפחות טובה, דומיא דלעיל דף ו' ב' דאלמלא אהני קרא נותן הפחות, וא''צ לתת היותר, או''ד דכיון שהוא עידית דמזיק, הרי היא בכלל עידית, ולא אמרו בשל עולם אלא דגם של עולם בכלל מיטב הוא - נח' בזה הפנ''י דף ח' א' ד''ה בא''ד, והנחל''ד, והרש''ש הקשה על רש''י שנראה בדבריו שישלם הטובה, ולדברי ר' אריה ליב הנ''ל ניחא, דהרי הוא בכלל מיטב דמזיק, ואינו יותר ממה שחייב.

----------------------------------------------------------

**היו לו עידית ובינונית ... או בינונית וזיבורית**

בגדר בינונית

* כשיש לו רק ב' שדות, להך גיסא דבשלו הן שמין, או לר''י דבשל ניזק שמין, האם נחשב שיש לו עידית וזיבורית, או עידית ובינונית, או בינונית וזיבורית.
* יש לדון כשיש לו ד' שדות, מהו הבינונית, ב' האמצעים, או הקרוב לעידית, או הקרוב לזיבורית.
* כשיש לו יותר מבינונית או פחות מבינונית, הם חייב יותר או די לשלם בפחות: עי' רש''י ריש דף ח' א', ועי' רש''ש דף ז' ב', ודף ח' א'.
* כשהיתה לו עידית ומכרה: יש לדון כיצד הדין כשאין בבינונית בכדי לשלם את כל הנזק, וקנה אח''כ עוד בינונית כיוצא בו, האם נחשב כבינונית וגובים ממנו, דומיא דבשל ניזק שימיינן דלכא' פשוט שא''צ שיהיה בשדה הניזק כשיעור כל החיוב, אלא הוא רק שומא, ה''ה בינונית נישום לפי שעת ההולאה, או דלמא דכיון שלא היה שלו בשעת ההלואה, ולא השתעבד לו נידון כעידית, עי' רש''י ד''ה ומכרה.
* יש לדון האם בינונית נקבע לפי שעת ההלואה, או לפי שעת התשלומין, עי' רש''י הנ''ל, ובאריכות בדברי הנמוק''י, ועי' חי' ר' שמואל סי' ז'.
* כשהיתה לו עידית ומכרה: נחלקו רבותינו מה הדין באישתדף עידית, דעת הנתיבות סי' ק"ב סק"ב והשער משפט שם סק"ה דרק במכר הדין כן, וכ"ה בגידו"ת שער ד' ח"ח א' ד"ה ותמיה, אמנם דעת התומים שם סק"ו והאו"ש פכ"ד ממלוה הל"י דה"ה אישתדף.