שיעורי שביעית ו
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / שביעית / שיעורים שביעית מהדו_ק

# שיעורי שביעית

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

##### איסור שקילת פירות שביעית, ואם יש איסור זה כשקונים בשליחות.

##### איסור שקילה בפירות חו"ל, ואם מועיל כשעושה סימון.

##### למכור פירות שביעית בזול [באופן המותר בסחורה].

##### דין דמי שביעית, והחששות המצויות בזה.

##### שיעור ו

## שקילה בפירות שביעית

א] פירות שביעית אסורים בסחורה שנאמר 'לאכלה' ודרשו חכמים (ע"ז סב.) שדוקא לאכלה ולא לסחורה, אמנם יש אופנים שמותר למכור פירות שביעית, כגון קנה והותיר. ואעפ"כ אסרו חז"ל לשקול את הפירות, וז"ל הרמב"ם (הל' שמיטה ויובל פ"ו ה"ג) "כשמוכרין פירות שביעית, אין מוכרין אותן לא במדה ולא במשקל ולא במנין, כדי שלא יהיה כסוחר פירות בשביעית, אלא מוכר המעט שמוכר אכסרה להודיע שהוא הפקר, ולוקח הדמים לקנות בהן אוכל אחר". ומקור הדין במשנה בשביעית (פ"ח מ"ג), ובטעם האיסור התבאר בירושלמי ב' טעמים, א. כדי שימכרו בזול. ב. שידעו לנהוג בזה קדושת שביעית. ואף הרמב"ם כוון לב' טעמים אלו, שכתב א' 'כדי שלא יהיה כסוחר פירות בשביעית' וכוונתו כדי שימכור בזול, ולא כדרך הסוחרים שמוכרין ביוקר. ב. 'להודיע שהוא הפקר, ולוקח הדמים לקנות בהן אוכל אחר', דע"י שינוי זה שלא שוקלים ידעו ליזהר לנהוג בו קדושת שביעית (חוט שני עמו' שכד).

ב] והקונים פירות נכרי בדרך שליחות כמו שסידר החזו"א [והתבאר באריכות בשיעור ה], כתב החזו"א דאפשר לשקול, כיון שאינו שוקל משום סחורה אלא כדי לברר את החלוקה כמה כל אחד נוטל, ולידע כמה שכר טירחא ישלם, והנה לפי מה שנתבאר לעיל בטעם הב' דטעם האיסור כדי שידעו לנהוג בזה קדושת שביעית, היה מקום לאסור, דגם כשקונה בשליחות צריך לנהוג בו קדושת שביעית. אמנם ברמב"ם משמע שהוא כדי להודיע למוכר שינהג בדמים כדין דמי שביעית, ולפ"ז כאן בשליחות כיון שאין הדמים נתפסים בקדו"ש אין לחוש [ולפ"ז גם כשקונה בהקפה צריך להיות מותר לשקול דאין הדמים נתפסים בקדו"ש כדלהלן]. ומ"מ פשטות הראשונים משמע דהוא משום הלוקח, שיתנהג בפירות בקדו"ש, ומ"מ למעשה יש לסמוך על החזו"א שכבר הורה שמותר לשקול.

ג] והתבאר לעיל (בשיעור ד אות י) דעת המבי"ט (ח"ג סי' מה) דאף דיש קדושת שביעית בפירות נכרי, מ"מ מותר לקנות כדרכו, דאין איסור סחורה בפירות נכרי כיון שבאו מכח גברא שאין בו איסור סחורה, וגם החולקים עליו יש הסוברים שהאיסור על המוכר ואין בו לפני עוור [משום שסומך על רבו], וכבר נתבאר (שם) שאין כן דעת החזו"א. ואלו הנוהגין כן צריכים עכ"פ ליזהר לא לשקול את הפירות, דאינו דרך שליחות אלא סחורה רגילה, ויקפידו שהמוכר ישקול זאת בעצמו.

## פירות שביעית צריך למוכרן בזול

ד] עוד עולה מדברי הירושלמי שיש דין שצריך למכור פירות שביעית בזול, והיינו כדי שלא יראה כסחורה, וכן הורה החזו"א בפירות המחולקים דרך אוצר ב"ד, שיקפידו שיהיה זול מעט מהמחיר הרגיל בשוק. והנה המציאות כיום שלפעמים פירות נכרים מחירם יקר יותר מהרגיל, ולכאו' יש בזה איסור, ומ"מ בדרך כלל המחיר היקר הוא בגלל הגוי שמעלה את המחיר [ומהגוי אין איסור לקנות ביוקר] והלוקח צריך לשלם זאת דהקניה התבצעה עבורם בשליחות, ואין בזה איסור, ומ"מ ודאי צריך זהירות שהסוחר לא ריויח יותר כשמוכר פירות שביעית [ויש לעיין כשעושים את המוכר כשליח אם צריך המוכר להוזיל בשכר הטירחא שנוטל, או שמא כיון שאינו מקח אלא שליחות אין בזה איסור].

ה] ודווקא במקח, אבל בתוך ביתו מותר לשקול, כדמוכח ברמב"ם (פ"ח ה"ו) דמותר להשאיל לחשוד סאה למדוד בה, אף שיודע שיש לו גורן, כיון שאפשר שימדוד בתוך ביתו.

## איסור שקילת פירות חו"ל, ואם מועיל כשעושה להם היכר

ו] ואף פירות חו"ל שאין בהם קדושת שביעית אסור לשוקלם וז"ל הרמב"ם (פ"ו ה"ה) "פירות חו"ל שנכנסו לארץ, לא יהיו נמכרים במדה או במשקל או במנין, אלא כפירות הארץ אכסרה, ואם היו ניכרין שהם מחו"ל מותר", ומקורו מהתוספתא (פ"ד הי"א). וטעם האיסור, משום דאתי לאיחלופי בפירות הארץ, ובחזו"א (סי' יד ס"ק יב) הסתפק אם צריך לנהוג בהם גם שאר דיני שביעית [ביעור, הפסד, וסחורה] דלכאו' אף בזה שייך הטעם דאתי לאיחלופי בפירות הארץ, והכריע להקל וכמו שמדוייק בתוספתא דדוקא שקילה אסורה, וז"ל "ואפשר דמשום דהאדם להוט לשקול ולמדוד גזרו בזה טפי, ואין אומרים בדברי סופרים זו דומה לזו, ואין לנו אלא מה שאמרו חכמים למדוד ולשקול אסור, ושארי דברים לא מצינו שאסרום" [ועיין בדרך אמונה (שם, בציון ההלכה ס"ק סו) דהוכיח מתוספתא בדמאי דאין נוהג בהם ביעור, ומ"מ א"א להוכיח מזה להתיר איסור סחורה, דשאני ביעור דהוא בביתו פנימה ואין לחוש למראית העין, משא"כ בסחורה].

ז] ומבואר ברמב"ם דאם ניכר שהוא מחו"ל מותר לשוקלם, ודעת החזו"א (שם) דא"צ להיות ניכר לכולם, אלא די שניכרים לבקיאים בזה, וז"ל "והא דאמר בירושלמי ואם היו ניכרין מותר, נראה דאף אם אין רוב בני העיר בקיאין בהכרתן, מפני שלא הורגלו בהן מותר, כיון שהן ניכרין בצורתן ואינן מתחלפין לבקי ורגיל בשניהן, וכל מדת חכמים כן הוא", וכתב בדרך אמונה (פ"ו ה"ה בבה"ל ד"ה ואם) "עי' בד"א בשם מרן דסגי שמומחה יכול להכירן, אף שאין כל אחד מכירן, ואפשר דבזמנינו שהפירות הבאין מחו"ל באין באריזה מיוחדת וכתוב עליהן מאין באים, אע"ג דאח"כ כשמוציאין אותן ומוכרין אין ניכר בם שהם מחו"ל, מ"מ כיון דבתחילה ניכר אפשר דמיקרי ניכר ומותר, וכו' וצ"ע. ויבול שישית בוודאי ניכר למבינים שאינו סחורה טריה, ומותר לשקול.

ח] מיהו בדרך כלל כשקונים בחנויות ויש שם פירות חו"ל מסומן על המדף שהם פירות חו"ל ויל"ד אם סגי בזה שיחשב היכר להתיר לשקול את הפירות. דהנה המהרש"ם (סי' פז) דן בחלב שקדים, אם אפשר לסמוך ע"י כתיבה כדי להתירו עם בשר, ותלה זאת בפלוג' דר"י ורבנן (יומא נה:) אם כתיבה מהני, וקיי"ל כרבנן דמהני, ולכאו' לפ"ז אפשר להתיר כשמסומן על המדף שהוא יבול חו"ל [ועדיין יש לעיין, כיון שבמקום השקילה אצל הקופאי אינו מסומן]. ובמכירות השכונתיות, שהאריזה היא קודם שמספקים ללקוחות, ושם אין שילוט, א"כ צריכים למכור באומד.

## דמי שביעית, ואם אזלינן בתר רובא

ט] דמי שביעית – הנה קדושת פירות שביעית נתפסת בדמיה, והמעות מתקדשים בקדושת שביעית [אף שהפירות עצמם לא יוצאים לחולין], וצריך לקנות בהם אוכלין ומשקין ולנהוג בהם קדושת שביעית [והמעות יוצאין לחולין], ולענין סתם מעות שנמצאים בשוק, דעת הר"ש מסיריליאו (פ"ט ה"ו) דאזלינן בתר רובא, וכן פסק החזו"א (סי' י ס"ק יז) דאמרינן כל דפריש מרובא פריש, ורוב המעות אינם קדושים בקדו"ש.

ויש להעיר דלכאו' הוי דבר שיש לו מתירין, דע"י חילול יוצאים לחולין, ודעת המ"ב (סי' תקיג ס"ק לב) דבכה"ג לא אזלינן בתר רובא להקל, ולכך בסתם ביצים הבאים לפנינו ביו"ט, אין הולכים אחר הרוב להתירם ביו"ט. אמנם דין זה לא ברירא, והתחבטו בו הפוסקים, דבשו"ע (יו"ד סי' טז) פסק לגבי שחיטת אותו ואת בנו דאזלינן בתר רובא, אף שיש לו מתירין.

## כשיש בחנות בודאי כסף של שביעית

י] וכל זה בכסף הבא מעלמא, וכגון שהוציא מהבנק וכדו', אמנם בחנויות שעוברות ומוכרות פירות שביעית [וכגון מה שנקרא 'היתר מכירה'] ויש להם בוודאי כסף הקדוש בקדו"ש, בזה לא אזלינן בתר רובא, דכל קבוע כמחצה על מחצה, ולא שייך בזה ביטול ברוב דמחמת חשיבותו לא בטל ברובא, וע"כ המקבל כסף מהחנות צריך לנהוג בו מספק כדין דמי שביעית, ובשו"ת מנחת יצחק (ח"ו סו"ס קכט) הציע שיחלל על אוכל שו"פ ויאכלנו בקדושת שביעית, וכדעת הר"ש מסיריליאו (פ"ט ה"ו) דאפשר לכתחילה לחלל שוה הרבה על שו"פ. אמנם דעת החזו"א (סי' כה ס"ק ה) דכיון שגם היום אוכלים פירות שביעית בקדושתן, אין הבדל בין זמן הבית לזמן הזה, ואסור לחללו על שו"פ אלא יחללנו בשוויו, ובמנחת יצחק שם כתב דאף לחזו"א בדיעבד מתחלל, וכמבואר שם בדברי החזו"א, וכיון שהוא ממון הרבה [ויש לו הפסד גדול] אפשר להקל לחללו על שו"פ, ובדרך אמונה (פ"ו בציון ההלכה ס"ק סא) דקדק מהחזו"א (סי' יג ס"ק יג) דלא ברירא ליה אם בדיעבד מתחלל.

יא] ובחוט שני הסתפק, כשמקבל עודף אם הוי דרך מקח, וקדושת שביעית עדיין על המעות, או שהוי דרך חילול, שמחלל את העודף בכסף שקיבל מהלוקח, ואז אדרבא המעות יוצאים לחולין, ומה שהביא הלוקח למוכר נתפס בקדו"ש, וכן דעת הגרש"ז במנח"ש (פ"ז משנה א), אלא דמשמעות דבריו שם דצריך לפרש כן להדיא שמחלל את המעות זה על זה, וסברתו צ"ב, דבחילול רגיל צריך לפרש דאל"כ איך יתחלל על המעות האחרים, אבל כאן המכירה היא הפירוש שמתכוין לחלל. [וכתב שם דאין לחוש למסירת דמי שביעית לע"ה שעובר בלפני עור, כיון שגם מקודם המעות ברשות החנוני היו קדושים, ובאמת יש לדון בזה, אם חשיב כתרי עברי דנהרא, דאפשר דעכשיו שיש לו הרבה דמים יכול לקנות חפץ גדול שלא היה יכול לקנותו מקודם].

## קניה בהקפה

יב] הלוקח פירות שביעית בהקפה ואח"כ שילם, אין המעות נתפסים בקדושת שביעית, ונחלקו הראשונים בע"ז (סב:) אם גם כשהפירות בעין הדין כן, דדעת רש"י ור' אלחנן שם בתוס' וכן דעת הרמב"ן, דדוקא כשהפירות כלו, אין הדמים נתפסים בקדו"ש, אבל כשהפירות בעין נחשבים המעות לחליפי הפירות ונתפסים בקדושתן, ודעת ר"י שם בתוס' דאף כשהפירות בעין, אין נתפסין בקדושתן, ודעת החזו"א (סי' י ס"ק יג) דכיון דשביעית בזה"ז דרבנן, הלך אחר המיקל, ואפשר להקל כדעת ר"י [ויש להעיר ממה שפסק החזו"א בסי' כב ס"ק א והתבאר בשיעור א' דאין להקל בזריעה בבית, אף שאיבעיא הוא בירושלמי ולא איפשטא, דכיון דעיקר שביעית דאורייתא, לא אמרינן בזה ספק דרבנן לקולא]. ועיין בחוט שני דהעיר ממה שפסק הש"ך (יו"ד קלב ס"ק ג) לגבי יין נסך דיש להחמיר כדעת הראשונים דדוקא כשאינו בעין, ובבאור הגר"א שם (ס"ק ד) כתב דהעיקר כדעת הרמב"ן, וקשה על מה שפסק כאן החזו"א להקל [ומ"מ פשוט דאם המוכר מעכבו מלילך עד שישלם לו, אף שאין התשלום מיד אלא זמן מעט אחר הקניה, לא נחשב כהקפה].

יג] כשמשלם בצי'ק או בשאשראי אין חשש מצד דמי שביעית כיון שזה כמו שקונה בהקפה אולם אם בעל החנותבא לבנק ומוציא מהבנק מזומן תמורת הצ'ק, נמצא שהבנק משלם עבור הפירות [שהרי הוא פורע את החוב של מי שכתב את הצ'ק], וכשהפירות בעין יהיה תלוי בפלוג' הראשונים הנ"ל.

יד] חניות שברשותם כסף הקדוש בקדושת שביעית, אם משלמים למי שמביאים להם את המוצרים במזומן, יש ליזהר לנהוג במוצרים אלו בקדושת שביעית, וא"כ אם קונה בחנויות אלו אפילו מוצרים כלחם וחלב וכדו', יש ליזהר בהם משום קדו"ש, אמנם אין לחוש לזה דבדר"כ אין התשלום במזומן אלא באשראי וכדו' [ובחנויות שמוכרות פירות נכרי ע"י שליחות אין חשש זה, כיון שמעותיהם אינם קדושים בקדו"ש שכל רווחיהם הוא על הטירחא].

**דינים העולים:**

1. אסור לשקול פירות שביעית, מב' טעמים א. כדי שימכור בזול, ב. כדי שידעו לנהוג בו קדושת שביעית [ירושלמי]. ופירות שמתחלקים דרך אוצר ב"ד וכן יבול נכרי הנקנה דרך שליחות, דעת החזו"א דמותר לשקול [כיון שזה רק כדי לברר החלוקה], וכל זה דווקא במקח, אבל בביתו בכל גווני מותר לשקול.
2. פירות שביעית אף באופנים שמותר לסחור בהם, צריך למוכרו בזול, וכן הקפיד ע"כ החזו"א באוצר ב"ד, ויבול נכרי אם היוקר הוא בגלל הגוי מותר.
3. גם פירות חו"ל אסור לשקול דמיחלף בפירות ארץ ישראל, ודווקא שקילה, אבל ביעור, הפסד, וסחורה, מותר. ואם ניכרים שהם מחו"ל מותר, ואין צריך שיהיה ניכר לכל, אלא די שניכר לבקיאין [חזו"א]. ובדרך אמונה הסתפק בפירות חו"ל המגיעים באריזה שונה, ומסומן עליהם שהם מחו"ל, דשמא אף אחר שהוציאו אותן מהאריזות מותר, והניח בצ"ע. וכשמסומן במדף יש להקל לשקול, וכדעת המהרש"ם דכתיבה מהני.
4. קדושת פירות שביעית נתפסת בדמים, וצריך לקנות בהם דבר מאכל או משקה, ויאכלנו בקדושת שביעית, ובסתם כסף הבא מעלמא דעת החזו"א דאפשר לסמוך על רוב דאינו קדוש.
5. ובחנות שבוודאי יש בה דמי שביעית, אין בטל ברוב, וגם לא שייך לומר בזה כל דפריש וכו' דכל קבוע כמחצה על מחצה, ודעת המנח"י דיחללנו על שו"פ, וכדעת הר"ש מסיריליאו דאפשר לחלל לכתחילה פירות הרבה על שו"פ, ודעת החזו"א דצריך לחלל בשוויו, והסתפק בדרך אמונה אם בדיעבד מתחלל על שו"פ.
6. כשמקבל עודף מהחנות הנ"ל, דן בחוט שני דאפשר דהוא דרך חילול, והמעות שקיבל מהחנוני יצאו לחולין, ודעת הגרש"ז דצריך לפרש כן להדיא. ולענ"ד יש להקל בזה גם כשאינו מפרש להדיא.
7. כשלוקח בהקפה, אין נתפסין בקדושת שביעית. ונחלקו הראשונים אם דווקא כשהפירות לא בעין, והחזו"א הקיל דאפי' כשהם בעין, כיון ששביעית בזמה"ז דרבנן הלך אחר המיקל, אמנם דעת הש"ך והגר"א לענין יי"נ להחמיר בזה.

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים**

[ניתן לשמוע בקול הלשון טל': [PHONE_REMOVED] קוד 1-3-2-2-5, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י ש. מ. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-2, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י א. ה. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**