בדין שחיטת  טריפה, ולהתיר הולד
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / בהמה המקשה

א] בדין שוחט טריפה ומצא בה בן ט' חי, מבו' בד' הרשב"א בתשו' החדשות סימן מ"ז, דהולד אסור בחייו משום בשר מן החי, ולא נתפרש בד' הרשב"א מהו איסורו לאחר מיתה, והגרע"א בגליון סימן י"ג כתב דאין לפרש דאיסורו מחמת נבילה או אינו זבוח, שהרי השחיטה הוציאה את אמו מאיסור נבילה ומאיסור אינו זבוח, וה"נ היא מוציאה אותו, וע"כ פירש דאיסורו הוא משום טריפה.

והאמנם כן מ' בל' רש"י דע"ה: "דאם כן" הו"ל כא' מאברי', וכ"נ גם בל' רש"י ביצה ד"ו.

אך בד' הרשב"א מבו' להדיא לא כן, אלא לי"ב איסור טריפה כלל, וצ"ב לפ"ז דמהו איסורה לאחר מיתה.

ולכאו' צ"ל, דאיסורה הוא מחמת אינו זבוח, וטריפה כיון דאין שחיטתה מתירתה לאכילה אית בה איסור אינו זבוח.

עוד י"ל דיש בה איסור נבילה, דהגם דהשחיטה מוציאה את האם מידי איסור נבילה, אך על הולד לא חייל היתר לענין דלא יהא בו איסור נבילה, דכל דלא מצי חייל עליו "היתר אכילה", ואינו בכלל כל בבהמה תאכלו, לא חייל עליו היתר כלל, וחזינן בגמ' ובד' הרשב"א דחידוש הוא דבכה"ג מטהרתו שחיטת האם מידי טומאת נבילה, וי"ל דהיינו רק מידי טומאה, דזה הוי נידון לעצמו, אך לענין איסור, כיון דאין השחיטה מתירתו, אף אינה מפקעת ממנו איסור נבילה, וצ"ע בזה.

ובעיקר הדברים, לכאו' סוגיא ערוכה היא לקמן דפ"ה: דאין איסור הולד משום טריפה, דאמרי' התם, לא לכל א"ר מאיר שחיטה שאינה ראוי' שמה שחיטה מודה ר"מ שאין מתירתה באכילה, פשיטא טרפה בשחיטה מי מישתריא, לא צריכא לשוחט את הטרפה ומצא בה בן ט' חי, סד"א הואיל דאמר ר"מ שחיטה שאינה ראוי' שמה שחיטה תהני לי' שחיטת אמו ולא ליבעי שחיטה קמ"ל, והרשב"א בחי' דע"ד ובתוה"ב הביא לגמ' זו לפרש הטעם דאין שחיטת הטריפה מתרת את הולד.

ומבו' להדיא, דהא דאין שחיטת הטריפה מתרת את הולד, הוא משום דהגם דשחיטה שאינה ראוי' שמה שחיטה, מ"מ אינה מתרת באכילה, ואך דלגבי הטריפה עצמה לא נפ"מ בזה דבלא"ה היא אסורה, ועיקר הנפ"מ בזה הוא לגבי הולד, דכיון דאין בכח שחיטה זו להתיר באכילה, ע"כ אינה מתרת את הולד, ולפלא שלא הביא הגרע"א לגמ' זו, וגם האחרונים שהוכיחו מהא דשחיטת טריפה אינה מתרת את הולד, דשחיטת טריפה אינה מתרת לאכילה, לא הביאו לגמ' זו דמפורש כן להדיא.

והנה אמנם בפשטות הגמ' מ', דאי"ז דין מסוים בשחיטת טריפה, אלא הוי דין זה בכל שחיטה שאינה ראוי', דכ"ה דלר"ש שחיטה שאינה ראוי' ל"ש שחיטה, ה"נ לדעת ר"מ שחיטה שאינה ראוי' אינה מתרת באכילה, ולפ"ז א"צ לומר דבדין טריפה נתחדש גם דאין שחיטתה מתירתה לאכילה, אשר צ"ע המקור לזה, ובמק"א נת' לדון בדעת הרמב"ם, דזהו כל איסורא דטריפה דאין שחיטתה מתירתה, ומכח זה היא אסורה אף מחיים, ודמי לנקובת הושט דהויא נבילה מחיים לדעת הרמב"ם, משום דל"ש בה שחיטה, ולהנ"ל אי"ז דין מסוים בטריפה, אלא הוי זה דין בשחיטה שאינה ראוי', שאינה מתרת לאכילה, וזה חידוש רב.

אך אי"ז מוכרח, דיל"פ דמכוון הגמ' במסוים על שחיטת טריפה, דאף דאמר ר"מ דשחיטת טריפה הוי שחיטה, מ"מ אינה מתירתה באכילה.

והנה הגרע"א בדס"ט. נקט דגם שחיטת קדשים בחוץ אינה מתרת את העובר, ובפשוטו צ"ע, דהתם ל"ש טעמו דהגרע"א בגליון סימן י"ג, דודאי ל"ש שיהא איסור קדשים בחוץ על העובר שהוא חולין, וגם ל"ש ה"ט דשחיטת טריפה אינה מתרת באכילה, אך אי נימא דהוא דין בכל שחיטה שאינה ראוי', ניחא, אך צ"ע סתירת דבריו לדבריו בגליון סימן י"ג.

שו"ר בקה"י סימן כ' שדן בזה, ובסו"ד הביא לד' הר"ן בשלהי סנהדרין, דאף שחיטת בהמת עיר הנדחת אינה מתרת באכילה משום דהוי שחיטה שאינה ראוי', עיי"ש.

בביאור ד' הרמב"ם דמדמי שחיטת גוי לטריפה, והרי חלוקים הם זמ"ז, דבשחיטת גוי לוקה משום נבילה, ובטריפה אינו לוקה אלא משום טריפה, אך נ' דאי"ז ענין לגבי הטומאה, דנראה דאף למ"ד דשחיטת עוף טרפה אינה מטהרתו מידי נבילה, מ"מ אינו לוקה ע"ז משום נבילה אלא משום טריפה, ועד"ז הוא למש"כ התוס' בחולין דלמ"ד דאין שחיטה לעוף מה"ת, אין נחירתו מטהרת טריפתו מידי נבילה, דמ"מ אינו לוקה משום טריפה אלא משום נבילה.

והטעם בזה, דחלקה התורה לטריפה שם ואיסור לעצמו, דטריפה דל"מ לה השחיטה, משום שהיא נוטה למות, אסורה באיסור טריפה, אך לעולם ל"מ לה השחיטה כלל.

ונ' עוד, דגם איסורא דטריפה מחיים, הוי מכח הך דינא דלית בה שחיטה, וזה ע"ד דעת הרמב"ם דנקובת הושט הויא טריפה מחיים, משום דלי"ב שחיטה, והתם הוא מחודש, דגם מכח

אך אכתי ד' הרמב"ם צ"ע, שהרי חלוקים הם זמ"ז לגבי איסורא דאותו ואת בנו, דבשחיטת טריפה איכא לאיסורא דאוא"ב, למ"ד דשחיטה שאינה ראוי' שמה שחיטה, ובשחיטת גוי ליכא לאיסורא דאוא"ב, וכדתניא בתוספתא, אך יש שפירשו לדעת הרמב"ם דהוא רק משום בשאין ישראל רואהו, דסתמא דמילתא אין שחיטתו כשרה, והרי דשחיטת גוי לאו שחיטה היא, ומשא"כ שחיטת טריפה דשחיטה היא, ואך שאין הטריפה ניתרת בשחיטה זו, וצ"ע בזה.