קעה ד_2
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות רבית - הרב יהושע ננקנסקי

**קעה ד**

★הנה ביש לו הותר פסיקה, ובלשון רש"י "דמעכשיו הוא קנוי לו, ואעפ"י שלא משך וכו' **וכי יש לו לא גזור**" [עב: במשנה].

ובגמ' [סג:] מבואר דבכה"ג שרי גם להוזיל.

וע"ע שו"ת רעק"א [נב] בשם מהרי"ט דההיתר לא רק שמוזיל מחיר קבוע ואז יש אפשרות שהלוקח יפסיד אם יוזל יותר ממה שקצבו, אלא **אפי' קצבו שהמחיר יהיה פחות מהשיעור** והלוקח תמיד מרויח שרי.

וברע"א פקפק בזה.

וע"ע מחנ"א [כט] דנקט כמהרי"ט.

★עי' לעיל [קעג ז] ברמ"א גבי מפרש שני מחירים מעכשיו בכך ולאח"ז בכך וכך.

★ביש לו דההיתר כאילו נקנה לו, ודאי שהמוכר יכול לאוכלם ולהביא פירות אחרים.

עי' תוס' [סד: ד"ה "האי"].

וע"ע חזו"א [עו-ג] דאפי' אם הם עדיין קיימים יכול ליתן לו אחרים.

וע"ע במאירי [סד] בסוגיית "קרי" דכל ההיתר ביש לו הוא רק אם זה באחריות הלוקח, ובנגנבו אינו חייב לקנות לו מן השוק.

ויל"ע בלשון רש"י [עב: ד"ה "פוסק עמו"] "פוסק עמו באיזה שער שירצה לתת לו **מאותו גדיש**".

וע"ע בגידו"ת [ח"ד נז].

★בלא נגמר מלאכתו ומחוסר מלאכה אחת שרי.

נחלקו רש"י ותוס' כיצד פוסק, לרש"י באיזה מחיר שרוצה [כמו ביש לו שהותר ה"נ מחוסר מלאכה אחת נידון כיש לו], ויל"ע בלשון רש"י באיזה **שער** שירצה.

וע"ע תוס' [סג:] דההיתר רק כשער הלקוטות, וכן הוא ברא"ש.

למדנו מדברי תוס' דלקוטות אינו נידון כשער על מוצר אחר, כביכול יש שער לסוג א' ויש שער לסוג ב', ולקוטות מוגדר כמוצר סוג ב' ולכן למוצר סוג א' לא נחשב שיצא השער.

ואם היינו לומדים כך, לא מובנים דברי תוס' לקשר מחוסר מלאכה לשער לקוטות. ע"כ דס"ל דשער הלקוטות נידון כשער גבי חיטים, רק מוגדר בשער גרוע, ולכן ס"ל לתוס' שמחוסר מלאכה לא הותר להוזיל בכל מחיר אלא **שרי להוזיל לשער גרוע.**

וע"ע מחנ"א [כט] דה"נ יש לו מקום אחר דינו כנ"ל, כמחוסר מלאכה אחת, וא"כ לתוס' נאסר בהוזלה גמורה.

וע"ע תוס' [עד ד"ה "וכפר"] דה"ה פוסק על קדירות באין לו ויצא השער על הביצים [שמהם מייצרים את הקדירות] שרי להוזיל עד שער ביצים.

ולדעת רש"י ה"נ מותר להוזיל כמה שירצה. עי"ש במהרש"א.

★עי' רעק"א [קסה-ב] גבי מוכר שאין לו פירות ממש, רק פסק עם אחרים, דנידון כיש לו דשרי לפסוק בשוויו רק לא להוזיל ע"ס זה.

וכשיש לו פקדון מיד אחרים חשיב כיש לו גם להוזיל. ש"ך [קעג-יח].

★עד כדי השיעור שיש לו

עי' חו"ד [קסג-א] דדוקא במעמד אחד לפסוק הרבה ע"ס שיש לו מעט נאסר, אבל לפסוק כמה פעמים שרי, כמו שיפסוק עם כמה בנ"א ע"ס אחד שיש לו.

★עי' חו"ד [קעה-א, קעג-יב] שכל מה דאמרינן מחוסר ג' מלאכות הוי כדבר שלא בא לעולם, זה בפוסק על פירות בעלמא, אבל פסק על **פירות אלו** שרי.

★יל"ע מה מוגדר מלאכה לענין חסר שלש מלאכות

דמלאכה נגמרת מאליה ג"כ מוגדרת מלאכה [לענין יבוש בחמה], ולו יצויר כה"ג שלש מלאכות נחשב כאין לו.

ובגמ' [שם] **"עילי** לבי מעצרתא **עילוי** לבי דרי", נראה שרק ההכנסה מוגדרת מלאכה, לא ההולכה לבי מעצרתא.

יל"ע אי כתיבה כל אות מוגדרת כמלאכה, או שמוגדר הכל כדבר אחד ונחשב שמחוסר כתיבה.

ועי' דרכ"ת [קעה-ב] גבי מחוסר ג' מלאכות שמתבצעות ע"י מכונה.

★לענין יש לו צריך שיהיה **ידוע לשניהם** [חו"ד קסג-א].

וע"ע פת"ש [קעג-ז].

וע"ע חכמ"א [קלב-ה].

★כשרוצה להוזיל ואין לו מוצר גמור וכן בשירותי קיטרינג וכדו', יכול לפצל את העיסקה לשתי עסקאות. א. כנגד המוצרים שיש לו, ובזה יעשה הוזלה [שרי דיש לו] ב. בשאר הפסיקה לא ישלם כעת אלא ישלם בשעת קבלת השירות, ואז יהיה מותר גם להוזיל.

וכן יכול לפצל באו"א א. תשלום בהוזלה כנגד מוצרים שיש לו. ב. שוכר כפועל או קבלן את שירותי הפועל [באופן שאינו יכול לחזור] ושרי כדלקמן קעו.