קובץ על מזוזה
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / יורה דעה - דור המלקטים

**בס"ד**

**קובץ**

דור המלקטים

על

הלכות מזוזה

סימן רפ"ה - סימן רצ"א

יצא לאור ע"י

חבורת נר גבריאל - ישיבת מיר ירושלים תובב"א

קיץ תשס"ט

"מרן החזון איש כותב **כי בזמננו קוראים לחיפוש 'יגיעה'. בודאי קלע כאן מרן בלבבה של הקלקלה הגדולה בסדרי הלימוד בזמננו**. העמדת החיפוש במקום ה'יגיעה' היא השחתת כל הציור של עמלה של תורה. ובתחלת מגעי עם הספר 'אוצר מפרשי התלמוד', הסתכלתי בעומק פעולתו של האוצר על מחשבתם של המעיינים. ומתוך הסתכלות זו הבחנתי נאמנה **כי הפעולה הראשית של האוצר על המעיינים היא תחושת השחרור מהטירדה של החיפוש**. ועל ידי זה נעשים כלי-המחשבה והעיון לנכסים בני חורין, להתפנות לעבודת עמלה של תורה בעיון במקורות ובגופם של דברים ..." [הגר"י הוטנר זצ"ל (פחד יצחק אגרות וכתבים אות ע"ט, פתח דבר ל"אוצר מפרשי התלמיד" ריש איזהו נשך)].

**ידוע לכל בר בי רב דחד יומא**

כי אי אפשר לדעת ולהבין שום דבר בלי עיון במקורות. ולכן פשוט ואין צורך להזכיר לבר דעת שכל מה שימצא בספר הזה הוא רק מראה מקום היכן ימצא מבוקשו, ואל יסמוך על מה שמובא כאן כלל וכלל בלי לפנות אל המקור.

**שגיאות מי יבין**

וכמאמר החכם "כשם שאי אפשר לבר בלי תבן כך אי אפשר לספר בלא שגיאות", בקשתינו שטוחה לכל מעיין שימצא איזה דבר טעות או שגיאה בתוך ספר זה, נא לפנות אל המחבר, ואי"ה יתוקן הדבר במהדורה הבאה.

[EMAIL_REMOVED]

[סימן רפ"ה 3](#__RefHeading___Toc95478759)

[סימן רפ"ו 17](#__RefHeading___Toc95478760)

[סימן רפ"ז 73](#__RefHeading___Toc95478761)

[סימן רפ"ח 82](#__RefHeading___Toc95478762)

[סימן רפ"ט 87](#__RefHeading___Toc95478763)

[סימן ר"צ 113](#__RefHeading___Toc95478764)

[סימן רצ"א 116](#__RefHeading___Toc95478765)

[תשובות מהג' רב חיים קניבסקי זצ"ל 128](#__RefHeading___Toc95478766)

[תשובות מהג' הרב אביגדר נבנצל שליט"א 130](#__RefHeading___Toc95478767)

[מראי מקומות 132](#__RefHeading___Toc95478768)

**שכר המצוה**

# סימן רפ"ה

1. מקורות.
2. טעמים.
3. שכר מצות מזוזה.
4. עונש.
5. שמירה.
6. מצוה.
7. מזוזה ושאר מצוות, מי קודם.
8. כניסה ויציאה.
9. בית בלי מזוזה.
10. שבת ויו"ט.

"שברוב הבתים שביקר לא מצא כמעט בית שכל מזוזותיה היו כהוגן"

אדר"ת (בצוואתו, הו"ד בס' התורה והמצוה סי' קל"ז, עמ' תר"א)

1. מקורות.
   1. **פסוקים**.
      1. ואתחנן (פרק ו' פסוק ט') – "וּכְתַבְתָּם עַל מְזּזוֹת בֵּיתֶךָ וּבִשְׁעָרֶיךָ".
      2. עקב (פרק י"א פסוק כ') – "וּכְתַבְתָּם עַל מְזוּזוֹת בֵּיתֶךָ וּבִשְׁעָרֶיךָ".
   2. **ברייתא** – מסכת מזוזה (אחת משבע מסכתות קטנות שנוספו על הש"ס).
      1. הגרח"ק זצ"ל (פירוש על מסכת מזוזות, פרשה פתוחה, פרשה סדורה).
   3. **גמרות** – יומא (דף סוף דף י. "ת"ר" - סוף דף יא:), מנחות (דף לא: "אמר ר' זעירי" - דף לד., דף מג: "ת"ר", דף מד. "אמר רב יהודה"), ב"מ (דף קא: משנה - דף קב.), חולין (סוף דף קלה:).
   4. **ספר המצות** – בה"ג (עשה ג'), רס"ג (עשה ח'), רמב"ם (עשה ט"ו), חינוך (מצוה תכ"ג), סמ"ג (עשה כ"ג), סמ"ק (מצוה קנ"ד), יראים (סי' ת').
   5. **ראשונים** – רמב"ם (הל' תפילין ומזוזה פרק ה' - פרק ו'), רי"ף (הל' מזוזה), ס' האשכול (ח"ב סי' כ"ג - סי' כ"ה), ראבי"ה (סי' אלף ק"נ), פסקי רי"ד (הלכה קטנות, הל' מזוזה), פסקי ריא"ז (הלכה קטנות, הל' מזוזה), רא"ש (הלכה קטנות הל' מזוזה, פסקי הרא"ש על הרי"ף הל' מזוזה), נמוק"י (על הרי"ף הל' מזוזה), מרדכי (הלכה קטנות סי' תתקנ"ט - סי' תתקס"ג, סי' תתקס"ט).
   6. **פוסקים** – לבוש (סי' רפ"ה - סי' רצ"א), יעב"ץ (עמדין, סידור ח"ב עמ' תק"ב - עמ' תק"ד), יד הקטנה (גוטליב, הל' תפילין ומזוזות פרק ב' - פרק ג'), חיי אדם (ח"א כלל י"ד), חמודי דניאל (מהורדנא), דרך החיים (נתיבות, סי' רע"ז - סי' ר"פ), דעת קדושים (וואהרמן), קיצור שו"ע (גאנצפריד, סי' י"א), גדולי הקדש (מבראדשין), מקדש מעט (מבראדשין), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא), ערה"ש (סי' רפ"ה - סי' רצ"א), שדי חמד (מערכת מ' כלל קי"ב - כלל קל"ב), מזוזות מלכים (לאנדא), קול יעקב (סופר, בעל המחבר כה"ח).
   7. **דור המלקטים**.
      1. אגור באהליך (פלדמן).
      2. אגרות משה (מה טובו גליון ט"ו עמ' ג' ).
      3. אהל אריה (קאטץ, ח"ב).
      4. אהלי ישרון (פעלדער).
      5. אוצר פסקי מזוזה (פרץ).
      6. ארחות רבנו (ח"ג עמ' קס"ד - עמ' קע"ז).
      7. אשרי האיש (אלישיב, יו"ד ח"ב פרק ס"ב - פרק ס"ד).
      8. בירור הלכה (זילבר, יו"ד עמ' קכ"ג - עמ' תכ"ב).
      9. בית דניאל (דינר).
      10. דעת נוטה (מזוזה, קניבסקי).
      11. קונ' היחיאלי (ח"ג).
      12. הליכות עולם (יוסף, ח"ח פר' כי תבא).
      13. התורה והמצוה (שטרן, סי' קל"ז).
      14. ויהי בנסוע (פרק י"ז).
      15. זכרון שושנה (הופמן, אנגלית).
      16. חובת הדר (בלויא).
      17. חוט שני (קרליץ, הל' מזוזה).
      18. חוקת הפתח (לעפקאוויטץ).
      19. חיי הלוי (וואזנער, ח"ב סי' ס"ו - סי' ע"א).
      20. כרם יאה (גרוסמן).
      21. ילקוט יוסף (יוסף, שובע שמחות ח"א).
      22. לקט הלכות מזוזה (דינר).
      23. לקט שאלות המצויות בהלכות מזוזה (דינר).
      24. מזוזות ביתך (קניבסקי).
          1. קונ' מזוזה ומעקה (על מזוזות ביתך).
      25. מזוזות השער (רוזנטל).
      26. קונ' מזוזות ביתך (יעקבס).
      27. קונ' מזוזות ביתך (סנדר).
      28. קונ' מזוזות ביתך (פישר).
      29. מילתא דשכיחא (לאנגער, ח"ב).
      30. מעדני אשר (לונצר, ח"ה).
      31. ס' בית מזוזה (עטייה, בתוך ספר אוצר ספרי מזוזה).
      32. ספר הבית (לרנר, סימן כ').
      33. עלי דשא (שפירא).
      34. פתחי מזוזות (חזן).
      35. פתחי שערים (שכטר, אויערבאך).
      36. קביעת מזוזה כהלכתה (וינטרוב, ליברמן).
      37. קובץ הלכות מזוזה השלם (וויינבאום, עלעפאנט, אנגלית).
      38. קונ' המזוזה (זילבר, בסוף ס' בית ברוך על חיי אדם ח"ב).
      39. שבות יצחק (חלק ט"ז, דרזי).
      40. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ז - עמ' קל"ג, ח"ג עמ' קכ"ז - עמ' קל"ג, ח"ד עמ' קל"ה - עמ' קל"ח, בענייני יו"ד עמ' רס"ד - עמ' ד"ש).
      41. שיח יעקב (קצין).
      42. שכל טוב (תעסה).
      43. שערי מזוזה (שטיצברג).
      44. תורת חיים (רוט, אנגלית).
2. טעמים.
   1. **כדי שיזכור בוראו**.
      1. רמב"ם (פרק ו' הל' י"ג) – "חייב אדם להזהר במזוזה מפני שהיא חובת הכל תמיד, וכל זמן שיכנס ויצא יפגע ביחוד השם שמו של הקדוש ב"ה ויזכור אהבתו **ויעור משנתו ושגיותיו בהבלי הזמן**, וידע שאין דבר העומד לעולם ולעולמי עולמים אלא ידיעת צור העולם ומיד הוא חוזר לדעתו והולך בדרכי מישרים".
         1. הו"ד בפוסקים – יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"א), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ"ג), מ"ב (ס"ק ג'), חו"ה (פרק א' סעי' ג'), שכל טוב (אות כ').
      2. רמב''ן (תרי"ג מצות, כתבי רמב"ן כרך ב' עמ' תקכ"ו) – "ומגדר האהבה לקבוע מזוזה כדי שיזכור בוראו בבואו ובצאתו, כמו שמפורש בקבלה בתוכחת ישראל, ואחר הדלת והמזוזה שמת זכרונך".

רמב"ן (שמות פרק י"ג פסוק ט"ז), הו"ד ר"ח פלטיאל (שמות פרק י"ב פסוק ה') – "ועתה אומר לך כלל בטעם מצות רבות ... ולכתוב אותו עוד על פתחי הבתים במזוזות, ושנזכיר זה בפינו בבקר ובערב, כמו שאמרו (ברכות כא א) אמת ויציב דאורייתא, ממה שכתוב (דברים טז ג) למען תזכור את יום צאתך מארץ מצרים כל ימי חייך, ושנעשה סכה בכל שנה: וכן כל כיוצא בהן מצות רבות זכר ליציאת מצרים. והכל להיות לנו בכל הדורות עדות במופתים שלא ישתכחו, ולא יהיה פתחון פה לכופר להכחיש אמונת האלהים. כי הקונה מזוזה בזוז אחד וקבעה בפתחו ונתכוון בענינה כבר הודה בחדוש העולם ובידיעת הבורא והשגחתו, וגם בנבואה, והאמין בכל פנות התורה, מלבד שהודה שחסד הבורא גדול מאד על עושי רצונו, שהוציאנו מאותו עבדות לחירות וכבוד גדול לזכות אבותיהם החפצים ביראת שמו".

* + 1. חינוך (מצוה תכ"ג) – "משרשי המצוה להיות זכרון לאדם באמונת השם בכל עת בואו לביתו וצאתו".
    2. ריקאנטי (דברים פרק ו' פסוק ט') – "טעם מצוה זו לפי פשטה ידועה כדי שיזכור את בוראו בבואו ובצאתו".
    3. צדה לדרך (מאמר א' כלל ד' פרק ג') – "חייב אדם ליזהר במזוזה שכל זמן שיכנס ויצא יפגע ביחוד שמו של הקב"ה ויזכור אהבתו ויעור משנתו ושגייתו בהבלי העולם, ומיד הוא חוזר והולך בדרכי מישרים".
  1. **קבלת עול מלכות שמים**.
     1. שערי תשובה (שער ג', אות כ"ב) – "ומצות תפלין (דברים ו, ח) ומצות מזוזה (שם שם, ט) - מצוות עשה הן, והנן בכלל קבלת מלכות שמים, כי על כן נכתבו בפרשת שמע ישראל, ותוכל להתבונן מזה על עונש המבטל המצוות האלה, כי הוא שובר עול מנתק מוסרות".

1. שכר מצות מזוזה.
   1. **אריכת ימים, לו ולבניו**.
      1. עקב (פרק י"א פסוק כ"א) – "למען ירבו ימיכם וימי בניכם".
      2. קידושין (דף לד., יומא דף יא:) – "ונקיש מזוזה לתלמוד תורה! לא סלקא דעתך, דכתיב: למען ירבו ימיכם, גברי בעי חיי, נשי לא בעי חיי".
      3. הו"ד בפוסקים – מרדכי (הל' קטנות סוף סי' תתקס"ט), סמ"ק (סוף מצוה קנ"ד), טור (סעי' א'), מחבר (סעי' א', "וכל הזהיר בה, יאריכו ימיו וימי בניו"), לבוש (סעי' א'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ב אות א'), דה"ח (סי' רע"ז אות א'), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ"ג), ערה"ש (סעי' ב'), אז נדברו (ח"ג סי' נ"ח אות ז'), חובת הדר (פרק א' סעי' ג'), ס' הבית (סי' כ' סעי' א', שמירת הגוף והנפש סי' רט"ו סעי' א'), אגור באהליך (פרק ב' סעי' א', סעי' ג'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' א'), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק א' סעי' א').
         1. רק אם מתכוון [בדעת הטור] – ט"ז (ס"ק א', "דהיינו שתמיד זוכר יחודו יתברך בזה זוכה להאריכות ימי בניו").
         2. משא"כ שאר סתימות הפוסקים.
         3. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ב' הע' ו'. קצת י"ל, לכאורה הט"ז רק בדעת הטור, ולא לפי המחבר, שהוא לשיטתיה).
   2. **מוחזק הוא שלא יחטא**.
      1. מנחות (דף מג:) – "ת"ר: חביבין ישראל שסיבבן הקב"ה במצות, תפילין בראשיהן ותפילין בזרועותיהן וציצית בבגדיהן ומזוזה לפתחיהן, ועליהן אמר דוד: שבע ביום הללתיך על משפטי צדקך; ובשעה שנכנס דוד לבית המרחץ וראה עצמו עומד ערום, אמר: אוי לי שאעמוד ערום בלא מצוה! וכיון שנזכר במילה שבבשרו נתיישבה דעתו, לאחר שיצא, אמר עליה שירה, שנאמר: למנצח על השמינית מזמור לדוד, על מילה שניתנה בשמיני. רבי אליעזר בן יעקב אומר: כל שיש לו תפילין בראשו ותפילין בזרועו וציצית בבגדו ומזוזה בפתחו, **הכל בחיזוק שלא יחטא**, שנאמר: והחוט המשולש לא במהרה ינתק, ואומר: חונה מלאך ה' סביב ליראיו ויחלצם".
      2. רמב"ם (פרק ו' הל' י"ג) – "אמרו חכמים הראשונים כל מי שיש לו תפילין בראשו ובזרועו וציצית בבגדו ומזוזה בפתחו **מוחזק הוא שלא יחטא** שהרי יש לו מזכירין רבים והן הם המלאכים שמצילין אותו מלחטוא שנאמר חונה מלאך יי' סביב ליראיו ויחלצם, בריך רחמנא דסייען".
      3. הו"ד בפוסקים – ס' האשכול (ח"ב סוף סי' כ"ה), סמ"ג (עשה ג', סוף עשה כ"ג), חינוך (מצוה ט"ז, מצוה שפ"ו), טור (סעי' א'), צדה לדרך (מאמר א' כלל ד' סוף פרק ג'), קרית ספר (הל' מזוזה פרק ו' הל' י"ג), לבוש (סעי' א'), ח"א (כלל ט"ו סעי' א'), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ"ג), ערה"ש (סעי' ב'), מ"ב (ס"ק ג', ס"ק ו'), הליכות עולם (ח"ח פר' כי תבא, סעי' א'), שכל טוב (אות כ"א).
   3. **הבית נשמר**.
      1. מנחות (דף לג:) – "אמר רבי חנינא: בוא וראה שלא כמדת הקב"ה מדת בשר ודם, מדת בשר ודם - מלך יושב מבפנים ועם משמרין אותו מבחוץ, מדת הקב"ה אינו כן, עבדיו יושבין מבפנים והוא משמרן מבחוץ, שנאמר: ה' שומרך ה' צלך על יד ימינך".
      2. הו"ד בפוסקים – סמ"ק (סוף מצוה קנ"ד), טור (סעי' ב'), לבוש (סעי' א'), ערה"ש (סעי' ג'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות א'), מ"ב (ס"ק ה'), הליכות עולם (ח"ח פר' כי תבא, סעי' א'), שכל טוב (אות כ"ד), פתחי שערים (אות ג'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' א'), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק א' סעי' ב'), ס' הבית (מבוא לסי' כ' אות א').
      3. זוהר (חדש כרך ב' מגילת רות דף מב:) – "בביתו הקב"ה שומרו מבחוץ והאדם מבפנים. ותנינן א"ר יוסי בר יהודה פתח המצויין במזוזה אין מזיק ואין שטן ואין פגע רע מתקרב אליו מפני שהקב"ה שומר הפתח **אפילו בשעה שניתן רשות למלאך המשחית** לחבל זוקף עיניו ורואה ששם שדי עומד על הפתח כביכול ולא יתן המשחית לבא אל בתיכם לנגוף. לפיכך צריך האדם שיהא תמיד מצוי במצות מזוזה".
   4. **דירה נאה**.
      1. שבת (דף כג:) – "אמר רב הונא ... הזהיר במזוזה זוכה לדירה נאה".
      2. הו"ד בפוסקים – אז נדברו (ח"ג סי' נ"ח אות ז'), מ"ב (ס"ק ו'), שכל טוב (אות כ"א), אגור באהליך (פרק ב' סעי' ג'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' א').
      3. ר"י בן הראב"ד (הודפס בקובץ המועדים - חנוכה הוצאת מכון ירושלים עמ' ו'), הו"ד באגור באהליך (פרק ב' הע' ז') – "ומ"ש רז"ל הזהיר בנר חנוכה הווין ליה בנים זכרים שיהיו ת"ח, והרי כ"ע מדליקין נרות חנוכה ואין כולם ולא רובם זוכין לבנים זכרים ושיהיו ת"ח, אין לתמוה מזה שהאמת הוא, חכמים הם אמת ודבריהם אמת, וכפי מה שכל העולם מדליקין נרות חנוכה, שרובא דרובא יוצאים ידי חובתן, אבל מיעוטא דמיעוטא זהירין להדליק כפי כל פרטי המצוה והדיקדוקים, שהזהיר בהדלקתן **בכל פרטיה ודקדוקיה** יקנה וישיג בכח המצוה ובסגולתה בנים זכרים ת"ח".
      4. הגריש"א זצ''ל (הערות על מסכת שבת דף כג:) – "אמר רב הונא הרגיל בנר... הזהיר במזוזה... הזהיר בקידוש היום וכו'. כתבו הראשונים דהא דקתני הרגיל היינו שמקיים יותר מעיקר הדין, כלומר שמוסיף נרות יותר מכפי החיוב, וכדאמר בסמוך: 'דהוה רגיל בשרגי טובא', או שעושה המצוה בשמן זית מתוך חביבות ואהבה. אבל מי שמקיים את הדין גרידא אין לו את השכר המובטח כאן ... והא דקאמר הזהיר במזוזה ובציצית, **היינו שיוצא ידי כל השיטות**, וגבי קידוש היינו שמקדש על יין משובח".
      5. מראי מקומות – ס' הבית (מבוא לסי' כ' אות ג').
   5. **האם שקולה מצות מזוזה ככל המצות**.
      1. בס' טל תורה (לר"מ אריק, נדרים דף כה.), הו"ד במוריה (מנחם אב תשל"ז עמ' מ"ז אות כ"ז) – "ובסידור הרב רש"ז ז"ל בדרוש לחנוכה כתב בשם חז"ל דשקולה מצות מזוזה ככל המצות, ולא ידעתי מקורו".
      2. הדר יעקב (ח"ו סי' ס"א) – "האדר"ת ז"ל ... אך לא מצאתי בשום מקום שהמזוזה היא שקולה כנגד כל התורה כולה ... ובס"ד אמרתי דלכאורה יש לדקדק כן שמזוזה גם היא שקולה ככל התורה כולה, שהרי במנחות (ל"ג א') מבואר שפסול תעשה ולא מן העשוי נוהג גם במזוזה ופירש רש"י ז"ל דמזוזה גמרינן מציצית ע"ש. ולכאורה יש מקום לפרוך מה לציצית ששקולה כנגד כל התורה כולה כדאמרו להדיא בנדרים (כ"ה א') ובמנחות (מ"ג ב') ע"ש, ועיין היטב שבועות (כ"ט סע"א) ע"ש, ואיך נלמד מציצית למזוזה הקלה שאינה שקולה ככל התורה, ואיך נאמר שגם במזוזה ינהג פסול של תעשה ולא מן העשוי, וכדכתבו פירכא זו רבותינו בעלי התוספות ז"ל יבמות (ה' ב') דשאני ציצית ששקולה ככל המצוות כולם ואין ללמוד מציצית, הובאו דבריהם בחידושי הרמב"ן ז"ל שם, ועיין בזה באריכות בחיבורי מנוחת שלום חלק י"א (סימן נ'), אלא שמע מינה שגם מזוזה שקולה ככל המצוות, וכדברי חז"ל שהביא הגר"ז ז"ל, דוק ועיין".
      3. אינו שקולה – פחד יצחק (ערך ציצית, "ודאי דציצית ומזוזה ציצית קודם כיוון שהיא שקולה כנגד כל המצות משא"כ מזוזה"), הו"ד בשכל טוב (אות ל"ג).
      4. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ב' הע' א', "ואולי כוונת הגר"ז מדהוקשה לציצית כמבואר ברש"י (מנחות לג,א ד"ה תלי), וציצית שקולה ככל התורה").
   6. מראי מקומות – עומק הפשט (גליון שס"ב).
2. עונש.
   1. **יקצרו**.
      1. הו"ד בפוסקים – רש"י (עקב פרק יא פסוק כ"א, "למען ירבו ימיכם וימי בניכם - אם עשיתם כן ירבו, ואם לאו לא ירבו, שדברי תורה נדרשין מכלל לאו הן, ומכלל הן לאו"), סמ"ק (סוף מצוה קנ"ד), טור (סעי' א', "ואם אינו זהיר בה יתקצרו דמכלל הן אתה שומע לאו"), לבוש (סעי' א'), ערה"ש (סעי' ב'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות א'), אגור באהליך (פרק ב' סעי' ב'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' א'), ס' הבית (סי' כ' סעי' א', שמירת הגוף והנפש סי' רט"ו סעי' א').
         1. קשה – בית הלל (ד"ה מצות, "דלמא לא ירבו ולא יתקצרו").
         2. י"ל – ברכי יוסף (ס"ק ב', "ויראה דפלוגתא דתנאי הוא דוקא בתנאי שבין אדם לחבירו ואם בין ישראל למקום, דכשהדבר בתורת תנאי כגון בני גד ובני ראובן או אם בחוקותי וכן אם תאבו ושמעתם וכן אם תטיב שאת, אז בתנאים לר"מ בעי תנאי כפול ולרבנן יש במשמע לא ברכה ולא קללה, אבל בכל התורה הדבר ידוע שכמה גופי תורה כתובין ברמז והררים התלויים בשערה, ופשיטא דמכלל הן אתה שומע לאו אליבא דכ"ע. וזה מדוקדק בלשון רש"י שכתב שדברי תורה נוטריקון הן, כלומר אף דבעלמא בעינן משפטי התנאים, או לפחות אין אתה שומע דבר ואיפכו, שאני בדברי תורה שהן נוטריקון").
   2. **מתים קטנים**.
      1. שבת (דף לב:) – "בנים מתים כשהן קטנים ... בעון מזוזה - דכתיב וכתבתם על מזוזות ביתך וכתיב בתריה למען ירבו ימיכם וימי בניכם ... נמי מהכא, דכתיב לא במחתרת מצאתים - שעשו פתחים כמחתרת".
      2. הו"ד בפוסקים – סמ"ק (סוף מצוה קנ"ד), טור (סעי' א', "וכן דרשו חכמים בעון מזוזה בניו ובנותיו מתים קטנים דכתיב דם נפשות אביונכם נקיים וסמיך ליה לא במחתרת מצאתים"), אורחות חיים (הל' מזוזה, "בעון מזוזה בנים מתים"), לבוש (סעי' א'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"א), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ"ג), ערה"ש (סעי' ב'), אז נדברו (ח"ג סי' נ"ח אות ז'), מ"ב (ס"ק ו'), פתחי שערים (אות ב'), אגור באהליך (פרק ב' סעי' ב').
      3. מראי מקומות – בה"ל (ד"ה יתקצרו, "משבת ל"ג בעון מזוזה בנים מתים ומשמע שם קצת בתו"י דאפי' עושה תחבולות להפקיע מעליו חיוב מצות מזוזה נמי בכלל זה"), הו"ד בס' הבית (מבוא לסי' כ' אות ד').
   3. **סכנה**.
      1. רש"י (מנחות דף לב: ד"ה סכנה) – "סכנה. מן המזיקים שאין הבית משתמר בה עד שיקבענה בצורת הפתח כהילכתה".
      2. מראי מקומות – תוס' (מנחות דף לב: ד"ה סכנה, "סכנה ואין בה מצוה. פי' בקונטרס כיון דעשאה שלא כהילכתה אין הבית משתמר מפני המזיקין וקשה לרבינו תם דא"כ הו"ל למימר הכי אבל העשויה שלא כהילכתה ונראה דתלאה במקל נוקף בה ראשו דלאו אדעתיה וכן אחורי הדלת רגילה להיות בולטת ומכה בה ראשו").
   4. **מנודה לשמים**.
      1. פסחים (דף קיג:) – "שבעה מנודין לשמים, אלו הן: יהודי שאין לו אשה, ושיש לו אשה ואין לו בנים, ומי שיש לו בנים ואין מגדלן לתלמוד תורה, ומי שאין לו תפילין בראשו ותפילין בזרועו וציצית בבגדו **ומזוזה בפתחו**, והמונע מנעלים מרגליו".
      2. הו"ד בפוסקים – מ"ב (ס"ק א').
   5. "**לא יהא כוונת** ..." – טור (סעי' ב', "ומ"מ לא יהא כוונת המקיימה אלא לקיים מצות הבורא יתעלה שצונו עליה"), ערה"ש (סעי' ג'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות א', "ומכל מקום לא תהיה כונת האדם בהנחתה בשביל שמירה או שכר עולם הבא"), שד"ח (כללים מערכת מ' כלל קי"ד ד"ה ולפום), מ"ב (ס"ק ה'), חו"ה (פרק א' הע' י"ב), שכל טוב (אות כ"ד), פתחי שערים (אות ד'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' א'), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק א' סעי' ב').
      1. צ"ב, שחסר מהמחבר.
3. שמירה.
   1. **אם יש שמירה, הגם שאין חיוב במזוזה**.
      1. כן – הלכה למשה (אות רי"ג, לשונו מובא לקמן), הגרח"ק זצ"ל (פרשה סדורה סי' ס"ה, סוף סי' ס"ו), ס' הבית (מבוא לסי' כ' סוף אות א').
      2. לא – שבה"ל (ח"י סי' קפ"א, "באלו שרוצים לקבוע מזוזה למטה בפתח הבנין הגם שאין שם שום צד של צורת הפתח כלל ומשום שעצם המזוזה היא שמירה לבנין ואפילו אין בו קיום המצוה האם מותר לעשות כן ... ואומר בתשובת דבר, שמשמעות ההלכה שאין לעשות כן במקום שאין כאן אפילו ספק חיוב מצוה ומשתמשים במזוזה לכתחלה רק לשמירה, דהרי ז"ל רבינו הרמב"ם פ"ה ממזוזה ה"ד, אחרי שהניח שאלו שכותבים בפנים המזוזה שמות מלאכים או שמות קדושים או פסוק או חותמות ה"ה בכלל שאין להם חלק לעוה"ב, שאלו הטפשים לא די להם שבטלו המצוה אלא שעשו מצוה גדולה שהיא יחוד השם של הקב"ה ואהבתו ועבודתו כאלו היא קמיעה של הניית עצמן כמו שעלה על לבם הסכל שזה דבר מהנה בהבלי העולם עכ"ל הרמב"ם, והרמ"ק בכ"מ שם העיר מע"ז י"א ע"א מהא דאונקלס שאמר שהקב"ה שומר ישראל ע"י מזוזה שבחוץ וכן במנחות ל"ג ע"ב דקאמר כי היכי דתינטרי', וכ' רבינו הכ"מ דאיה"נ דמזוזה שומרת אבל אסור לכוון לשם שמירה לבד, אלא צריך שיכוון לקיים מצות הקב"ה וממילא נמשך שתשמור הבית. למדנו מזה, שאעפ"י שיש בה סגולת השמירה היינו ע"י קיום המצוה שאם עושה המצוה כהלכתה ומכוין למצוה, התוצאה מזה שמירה, לא כן כשודאי אין שום חיוב מצוה, ורוצים להשתמש בה רק לשמירה, לא זו כשמוסיפים דברים של מלאכים וכיו"ב אלא גם כשאין מוסיפים ברור דעת הרמב"ם דלעשות לשמירה בעניני עוה"ז לבד שאסור וכאשר מוכח מסוף דברי הכ"מ ... וע"ע ברש"י פסחים ד' ע"א וברש"י סנהדרין כ"א סוף ע"ב, ועיין בתוס' מנחות מ"ד ע"א ד"ה טלית, לענין חיוב מזוזה במשכיר ושוכר שכ' דה"ט דאעפ"י ששכירות לא קניא מכ"מ לענין מזוזה השוכר חייב משום שהוא הצריך שמירה, והיינו נמי כנ"ל דבשביל זה חייב במצות מזוזה דרך חיוב ודאי לחד תי' מדאורייתא ולחד תי' מדרבנן כדי לשמרו, והיינו דסגולת השמירה ע"י קיום המצוה כנ"ל, לא כן כשאין כלל סרך מצוה").
      3. מראי מקומות – קביעת מזוזה כהלכתה (פרק א' הע' ט').
   2. **אם יכול קבוע מזוזה, הגם שאין שם שום צד של חיוב כלל, מצד שמירה**.
      1. לא נכון לעשות כן.
         1. שד"ח (כללים מערכת מ' כלל קי"ד ד"ה ולפום) – "דמי שאינו חייב במזוזה ורוצה לקבעה מפני המזיקין לא נכון לעשות כן".
         2. שבה"ל (ח"י סי' קפ"א) – "שאין לעשות כן במקום שאין כאן אפילו ספק חיוב מצוה ומשתמשים במזוזה לכתחלה רק לשמירה".
      2. כן.
         1. מזוזות מלכים (הלכה למשה אות רי"ג) – "ונראה דאף במקום שבבירור פטור ממזוזה מן הדין אם ירצה לקבוע מזוזה לשמירה הרשות בידו, (שהר"מ מרוטינבורג עשה מזוזה לפתח בית מדרשו, ואומר כשהיה ישן בו שינת הצהרים היה רוח רעה מבעתתו קודם שתיקן בו מזוזה טור סי' רפ"ו)".
         2. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' קמ"א) – "שגם הרמב"ם מודה שאיכא שמירה בשמות מלאכים ושמות קדושים ופסוקים ולכן פשוט שגם פרשיות דמזוזה לא גריעי משאר פסוקים ושמות ששייך לכותבם בקמיע לשמירה, ורק מה שסוברין שהנחת המזוזה בפתח הבית היא לשמירה גשמית דהנאת עצמן הוא בטול המצוה, **ולכן שלא במקום המצוה** אף ששם נכתבו לשמירה דקמיע אין בזה גרעון וחסרון לכתיבת הפרשיות והנחתן בפתח הבית למצוה, כדחזינן דפסוקים ושמות הם דברים שיש בהן ענין שמירה אף להרמב"ם ממה שכותבין בצד השני, שא"כ יש להבין מזה שגם הפרשיות יש בהו ענין שמירה אף שלא מצד המצוה, ומ"מ מודה הרמב"ם שאין בזה בטול וגריעותא להמצוה דאף דאיכא בה גם שמירה עכ"פ הוא מניחן בפתח למצוה ולא לקמיע, א"כ גם כשכותב אחד את הפרשיות לקמיע מה בכך הא כן הוא האמת שאיכא בהו ענין שמירה. ולכן אין למילף שהרמב"ם יאסור שם לכתוב פסוקי הפרשיות לקמיע כשמניחים **במקום שלא שייך ענין מצות מזוזה**, דאין ראיה שסובר דאסור להאמין שכתיבת פסוקים ושמות יועילו לשמירה בכלל ואף לא שפסוקי הפרשיות יועילו, היפוך מה שמפורש בגמ' בשבת דף ס"א שהיו כותבין קמיעין מענינות הרבה ויש בהן משום קדושה ואיפסק כן ברמב"ם פ"י מס"ת ה"ה, וגם בכאן אינו כותב שהן טפשין שמאמינים בדבר שאין להאמין אלא כתב שהן טפשין במה שמבטלין המצוה שעושין מצוה גדולה שהיא יחוד השם כאילו הוא קמיע שזהו הטפשות וגם איסור גדול לדעתו".
         3. קנין תורה בהלכה (ח"ו סי' צ"ו) – "השד"ח ... ולע"ד י"ל דעד כאן לא מחמיר השד"ח אלא בדירה קבועה בחו"ל דפטור כל שלשים יום ובזה אם יקבע המזוזה מיד בלא ברכה יהי' שאלה האיך יעשה עם הברכה בכלות השלשים יום וכמש"ש השד"ח מקודם דאין דעתו נוחה שיברך במה שימשמש בהמזוזה לאחר ל' יום ול"ד לציצית ותפילין דמהני שימשמש בהן אבל אם מתחילה קובע המזוזה לפחות מל' יום שלא יבא לענין ברכה כבר הביא מע"כ ממנחות (ל"ב ב') של בית מונבז המלך היו עושין בפונלקותיהן כן זכר למזוזה ופירש"י שתולין המזוזה במקל עד הבוקר, ומזה שעשו כן על לילה אחת וכ"ש בנ"ד שעושה כן לאיזהו שבועות פחות מל יום דמותר גם להשד"ח וכמש"ש דמשום פטור מן הדבר ועושהו אין בזה, והיינו דגם לד' הרמב"ם שגער באלו העושים כן כ"ז במקום דיש חיוב במזוזה וכמש"ש שבטלו המצוה אבל במקום שאין חיוב דמזוזה כאותן של בית מונבז המלך וכבנ"ד אפי' שעושה כן משום שמירה אין איסור בדבר".
      3. מראי מקומות – קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ב אות כ"ה), פתחי שערים (סוף אות ד'), הר"י ארנסטר (ישמח ישראל גליון ט"ו עמ' קנ"ד).
         1. גינת ורדים (או"ח כלל ב' סי' כ"ח ד"ה אין) – "אבל העוש' מצוה להנאתו וטובתו לא לצדקה תחשב לו כי עבירה היא בידו והרי הוא מועיל בקדושתה של תורה והא דאמרי' בגמ' האומר סלע זו לצדקה ע"מ שיחיה בני הרי זה צדיק גמור היינו כשמתנדבין בעשית צדקה לשם מצוה אלא שאינו עושה אותה לשמה אלא כדי שיהא לו הנאה וזה הוא שכתבו התוס' שם דההיא דאנטונינוס מיירי במי שתוהא על הראשונות וכאן מיירי במי שאינו תוהה דהיינו דכיון שעושה לשם מצוה אף אם לא יבא השכר שממתין אינו מתחרט ותוהא על מה שעשה שהרי אומר ס"ס מצוה עשיתי אבל כשאינו מכוין לשם מצוה אלא שעושה אותה קרדום לחפור בהם ומניח מזוזה בפתחו לשמור את ביתו אין לו שמירה אלא סכין בעיניו ולא תמוש רעה מביתו".
         2. גליון מהרש"א (סי' רפ"ט על הש"ך ס"ק ב') – "כדי שתשמור. בעושה אותה משום מצוה רשאי לחשוב בשכר מצוה ישמרהו ד'. אבל העושאה רק לכוונת שימור אין לו שמירה, אלא סכין היא בעיניו, תשובת גנת ורדים חלק א' באו"ח כלל ב' סימן כ"ח עלה מ"ה ע"ד [סוף ד"ה אין זו]".
4. מצוה.
   1. **כמה מצוות**.
      1. מנחות (דף מד.) – "כל שאין לו מזוזה בפתחו - עובר **בשני עשה** וכתבתם וכתבתם".
      2. הו"ד – בה"ג (סי' כ"ה), רי"ף (הל' תפילין דף י.), סמ"ג (עשה כ"ג), סמ"ק (מצוה קנ"ד, "והמקיים מצוה זו מקיים שני עשה"), מרדכי (הל' קטנות סוף סי' תתקס"ט, "מקיים שני עשין"), פסקי ריא"ז (הל' קטנות, סוף הל' מזוזה), אוהל מועד (שער ד' דרך שני נתיב ב'), אז נדברו (ח"ג סי' נ"ח אות ז'), מ"ב (ס"ק א'), שכל טוב (אות כ"ג), ס' הבית (סי' כ' סעי' ב').
      3. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ב' הע' א', "אך ברמב"ם (בספה"מ שורש ט) משמע שלא גרס מזוזה (וע"ע בספ"ד מתפילין ובספט"ו מתפילה ובכ"מ שם)").
   2. **חיוב**.
      1. כל רגע ורגע – מנ"ח (מצוה תכ"ג אות ד', "דבכל רגע עובר בעשה"), דעת קדושים (סי' רפט ס"ק ב', "כי בית שלו חייב בכל הרף עין במזוזה"), ערה"ש (סעי' ה', "ומי שנודע לו שאין מזוזה בפתחו אסור לו להשהות אפילו רגע וילך לסופר לקנות מזוזה ולקובעה מיד"), מזוזות מלאכים (הלכה למשה ס"ק כ'), הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"א סי' א' אות א' ד"ה גם, הליכות שלמה תפילה מילואים עמ' ש"ב ד"ה גם, "עובר נמי בכל רגע אעשה דמזוזה"), חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח'), הגרח"ק זצ"ל (הקדמה להל' מזוזה, מ"ב סי' רפ"ו ס"ק ע"ח), חו"ה (פרק א' הע' י"ח), שכל טוב (אות י"ג), פתחי מזוזות (סי' רצ"א ס"ק ח'), אגור באהליך (פרק א' סעי' ב', פרק ב' סעי' י"א, סעי' ס"ז).
   3. **קיום המצוה**.
      1. כל רגע ורגע – הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"א סי' א' אות א' ד"ה גם, ד"ה ברם, הליכות שלמה תפילה מילואים עמ' ש"ב ד"ה גם, עמ' ש"ה ד"ה ברם, "במי שיש לו מזוזה בפתחו דמבואר בכמה מקומות שמקיים בכל רגע מצוות עשה ... במזוזה שהוא להזכיר יחוד שמו יתברך בכל פעם שנכנס ויוצא לכן המזוזה הוא עיקר ומקיים שפיר מצוה בכל רגע"), חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח', "ומקיימה בכל רגע"), תשובות והנהגות (ח"ב סוף סי' תקל"ז, "שהיא מצוה כל רגע"), הגרח"ק זצ"ל (הקדמה להל' מזוזה, מ"ב ס"ק ד', מסכת תפילין ברייתא כ"ז ד"ה חביבים, ובהג"ה שם אות ב', "וכל רגע שיש לו מזוזה בפתחו מקיים ב' מ"ע"), שכל טוב (אות ט').
         1. ראיה א', תוס' (ב"ק דף נו. ד"ה בההיא) – "דלא נפקא לן מקרא דעוסק במצוה פטור מן המצוה אלא דוקא היכא שאינו יכול לקיים שתיהם וסברא הוא דאטו אדם שיש לו תפילין בראשו וציצית בבגדו **ומזוזה בפתחו** יפטר מן המצות".
         2. ראיה ב', ברייתא (כ"ז במסכת תפילין) – "חביבין ישראל שהם מקיימין כל המצות שבתורה הא כיצד תפילין על ידיהם ותפילין על ראשיהם ומזוזה על פתחיהם וארבעה ציציות על בגדיהם עליהם אומר דוד מלך ישראל ...".
         3. ראיה ג', ירושלמי (סוף מגילה) – "מה טעמיה דשמואל שכן היא נוהגת בימים טובים ובשבתות".
         4. ראיה ד', מג''א (סי' כ"א ס''ק ב') – "וכתבי האר"י כתוב על פי הסוד שיש לשכב בלילה בטלית קטן ומביא מהאי דאמרי' פ"ד דמנחות כיון שראה דוד עצמו ערום בבית המרחץ אמר אוי לי שאני ערום מן המצות וק' למה לא אמר כן בליל' שהיה ג"כ ערום אלא ע"כ שהיה שוכב בטלית קטן ע"כ ודבריו דברי קבלה נקבל אבל לדין יש תשובה די"ל דבלילה עכ"פ היה לו מזוזה בפתחו משא"כ במרחץ".
      2. מראי מקומות – בית דניאל (סי' א').
   4. **הידור מצוה**.
      1. מצוה לעשות מזוזה נאה – מ"ב (ס"ק ד', "מצוה לעשות מזוזה נאה"), שכל טוב (אות י"ח), ס' הבית (סי' כ' סעי' ד'), פוסקים.
   5. **אם כופין על מצות זה, כיון שמתן שכרו בצדו**.
      1. לא **–** בית הלל (סוף ד"ה מצות), פת"ת (ס"ק א', "נראה שאין כופין על מ"ע זו דהוי מצות עשה שמתן שכרה בצדה דכתיב וכתבתם כו' למען ירבו ימיכם"), ערה"ש (סעי' ה', "ואין ב"ד כופין על מצות מזוזה מפני שהיא מצוה שמתן שכרה בצדה וכמ"ש לעיל סי' ר"מ ע"ש"), מ"ב (סוף ס"ק א'), אגור באהליך (פרק ב' סעי' נ"א).
      2. שבה"ל (ח"ב ריש סי' קנ"ו) – "ובפת"ש כתב דנראה דאין כופין על מ"ע דמזוזה דמתן שכרה בצדה וכתבתם וגו' למען ירבו, ובס' נ"צ סי' רמ"ה מצדד קצת בזה, איברא אני מצאתי באורחות צדיקים שער האכזריות כ' וז"ל וכן אמרו רבותינו מי שאינו רוצה לעשות סוכה וציצית לטליתו ומזוזה לפתחו מכין אותו עד שתצא נפשו, ובדפוסים חדשים מחקו זה מהאו"צ, איברא בדקתי מאד בכמה דפוסים ישנים ומצאתי כן, וכנראה שהי' גורס כן בכתובות פ"ו ע"א".
   6. **חוץ לארץ**.
      1. רש"י (עקב פרק י"א פסוק י"ח) – "ושמתם את דברי - אף לאחר שתגלו היו מצויינים במצות, הניחו תפילין, עשו מזוזות כדי שלא יהיו לכם חדשים כשתחזרו".
      2. פנינים משלחן הגר"א (עקב פרק י"א פסוק י"ח) – "ונראה שיש כאן טעות המעתיקים לשון רש"י ז"ל. כי היה כתוב ברש"י ישן בראשי תיבות **ה"ת ע"מ**, וחשבו כי זה הוא פירושו 'הניחו תפילין עשו מזוזות'. ובאמת הר"ת הוא 'הפרישו תרומות עשרו מעשרות".
      3. אמנם עי' רמב"ן (עקב פרק י"א פסוק י"ח, "הניחו תפילין עשו מזוזה, כדי שלא יהו עליכם חדשים כשתחזרו, וכן הוא אומר (שם שם כ) הציבי לך ציונים, לשון רש"י. וכבר כתבתי פירוש הענין, כי המצות האלה חובת הגוף הם, ודינם בכל מקום כמו בארץ, אבל יש בו במדרש הזה סוד עמוק ..."), רדב"ז (סי' ב' אלפים קנ"ד, "שאלת ממני על מה שכתב רש"י ז"ל בפרשת והיה עקב ושמתם את דברי אלה אף לאחר שתגלו היו מצויינים במצות הניחו תפילין עשו מזוזות כדי שלא יהיו לכם חדשים כשתחזרו. וקשיא לך והלא מצות אלו חובת הגוף הם ונוהגות בין בארץ בין בחוצה לארץ: תשובה ..."), ועוד.
      4. ציץ אליעזר (חי"ב סי' מ"ג ד"ה בספרי) – "בספרי פ' עקב (והובא ברש"י עה"ת שם) ושמתם את דברי אלה אף לאחר שתגלו היו מצוינים לפני במצות הניחו תפילין עשו מזוזות כדי שלא יהיו לכם חדשים כשתחזרו וכן הוא אומר הציבי לך ציונים עכ"ל הספרי, והתמיה גדולה בזה דהא תפילין ומזוזות חובות הגוף הוא ונוהגות מדאורייתא בין בארץ ובין בחו"ל וא"כ מה זה שאומר שיקיימו אך משום שלא יהיו חדשות כשיחזרו? ושמעתי אומרים בשם הגר"א זצ"ל כי יש בזה טעות הדפוס כי היה לפני המדפיס הראשי תיבות ה"ת ע"מ וטעה וחשב שהם ראשי תיבות של הניחו תפילין עשו מזוזות, אך באמת הם ראשי תיבות של הפרישו תרומות עשרו מעשרות שהם מצות התלויות בארץ. ולענ"ד אם כי דבר חכמה הוא בכ"ז אינו נראה כלל לפרש כן את הספרי, כי הלא כוונת הספרי הוא לפרש את המשך הכתובים ואבדתם מהרה כו' - וגם אז - ושמתם את דברי אלה כו', והכתובים הרי מדברים בתפילין ומזוזה - וקשרתם אותם כו' וכתבתם וכו' ולא מיירי מתרומות ומעשרות, ואף כי אין משיבין את הארי הגר"א זצוק"ל, אבל גם לאו מר בר רב אשי חתים עלי'. והנראה לי בזה ...".
      5. פשט ברש"י – משנה הלכות (ח"ו סי' קפ"א ד"ה ומעתה).
      6. גם בחו"ל – מהרש"א (מהרש"א חידושי הלכות מסכת עבודה זרה דף כא עמוד א, "בא"ד חייבת מיד מ"מ אין חיוב זה מן התורה כו' עכ"ל ומח"ל נשמע נמי דבא"י אין חיובו מן התורה דבמצות מזוזה מן התורה ודאי דאין חילוק בין א"י לח"ל ודו"ק"), מ"ב (ס"ק א'), שכל טוב (אות ד').
      7. מראי מקומות – קביעת מזוזה כהלכתה (פרק א' הע' א', הע' ה').
5. מזוזה ושאר מצוות, מי קודם.
   1. **תפילין או מזוזה**.
      1. תפילין – מחבר (או"ח סי' ל"ח סעי' י"ב, "היה צריך לתפילין ומזוזה ואין ידו משגת לקנות שניהם, תפילין קודמים"), רמ"א (סעי' א', "ומ"מ אם אין ידו משגת לקנות תפילין ומזוזה, יקנה תפילין ולא מזוזה, **דמצוה שהיא חובת הגוף עדיפא**"), לבוש (סעי' א'), פוסקים.
         1. פי', דהיינו ללבוש – בית הלל (ד"ה ומכל, "דהיינו ללבוש"), עי' גר"א (ס"ק ד', "ופסק הרא"ש כר"ה דמצוה דגופיה עדיף ודבריו תמוהין דטעם זה לא הוזכר כלל שם (וע' בחדושי רע"ק)").
         2. פי', דתפילין חוה"ג דהוא מ"ע שהחיוב מוטל על הגוף לעשותו וא"א לו למצוא טצדקי למפטר מחובתו – פחד יצחק (ערך ציצית), רע"א (על רמ"א סעי' א', שו"ת סי' ט', "דהכוונה דהתפילין הוא חוב המוטל על גופו ואין לו אופן לפטור ממנה אבל מזוזה אין החיוב עליו לבנות בית ולקבוע מזוזה רק אם יש לו בית צריך לעשו' בו מזוזה כדאמרינן מזוזה חובת הדר"), ערה"ש (סעי' ה', "כלומר דמתפילין החוב עליו קבוע בין כשהוא בביתו בין שהוא בדרך אבל מזוזה כשהוא בדרך פטור וכן אם אין לו בית פטור ממנה"), מ"ב (ס"ק ט').
      2. **דלדידן**, שאין מניחין רק בשעת ק"ש ותפלה, מזוזה קודמת – מג"א (סי' ל"ח ס"ק ט"ו, "מיהו לדידן שאין מניחין רק בשעת ק"ש ותפלה אם אפשר בשאלה מזוזה קודמת דא"א בשאלה"), ח"א (כלל י"ד סעי' כ"ח, "היה צריך לתפילין ומזוזה ואין ידו משגת לקנות שתיהן, תפילין קודמין, שהן חובת הגוף. ומיהו אם אפשר בשאלה, מזוזה קודמת"), פת"ת (ס"ק ב'), מ"ב (סי' ל"ח ס"ק ל"ז, "מיהו לדידן שאין מניחין רק בשעת ק"ש ותפלה אם אפשר בשאלה מזוזה קודמת דא"א בשאלה [מ"א]"), עי' ערה"ש (סעי' ה', "ויש מי שאומר דלדידן שאין מניחין תפילין רק בשעת ק"ש ותפלה אם אפשר בשאלה מזוזה עדיף [מג"א בא"ח סי' ל"ח סק"ד]"), מ"ב (ס"ק ז'), חו"ה (פרק א' סעי' ד'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' ג'), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק א' סעי' ה').
         1. דאם רוצה ללבוש תפילין כל היום – פת"ת (ס"ק ב', "ועיין בספר חומות ירושלים סוס"י רס"ה שכתב דאם רוצה ללבוש תפילין כל היום וא"א בשאלה לכל היום צ"ע הי קדים ע"ש"), בה"ל (ד"ה יקנה), חו"ה (פרק א' הע' ט"ז).
         2. אם אינו בטוח שיהיה לו תפילין בכל יום בשאלה – פת"ת (ס"ק ב', "לענין תפילין ומזוזה אם אינו בטוח שיהיה לו תפילין בכל יום בשאלה תפילין קודמין. אך לדעתי צ"ע דאפשר הא דתפילין קודמים למזוזה וציצית דוקא ודאי דתפילין מודאי דמזוזה וציצית היינו היכא שאם לא יקנה תפילין יתבטל בודאי ממצות תפילין אבל לא שיהא ספיקא דידיה מוציא מידי ודאי שלהם כגון הכא שאם לא יקנה תפילין אפשר שיקיים גם מצות תפילין בשאלה אולי מזוזה וציצית קודמין דאם יקנה תפילין יתבטל בודאי ממזוזה וציצית אבל אם יקנה מזוזה וציצית אפשר שיקיים גם מצות תפילין וא"כ אף אם אינו בטוח שיהיו לו תפילין בכל יום מכל מקום מזוזה וציצית קודמין ומ"מ אף אם נאמר כן נראה דדוקא באם צריך למזוזה בבית שלו (וכן בציצית בטלית שלו עיין בא"ח סימן י"ד ס"ג) אבל בשוכר בית דהא דחייב במזוזה אחר ל' הוא רק מדרבנן כמ"ש לקמן סוף סימן רפ"ו פשיטא דספיקא דתפילין קודם לודאי זו דמזוזה כמ"ש בא"ח סימן תקצ"ה בענין שופר ותפלה"), מ"ב (ס"ק ז'), חו"ה (פרק א' הע' ט"ז).
      3. מראי מקומות – תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות א', עמ' שכ"ו).
   2. **תפילין של ר"ת או מזוזה**.
      1. מזוזה – פת"ת (סוף ס"ק ב'), מ"ב (ס"ק ח'), חו"ה (פרק א' הע' י"ז).
   3. **תפילין או מזוזה לבית המשותף לאיש ואשה**.
      1. מראי מקומות – חו"ה (פרק א' הע' י"ז).
   4. **תפילין או סוכה**.
      1. תפילין.
         1. בית הלל (ד"ה ומכל) - לשונו מובא לקמן.
         2. רע"א (על רמ"א סעי' א', שו"ת סי' ט') – "הדין דתפילין קודמין לסוכה ולולב דתדיר יותר".
      2. מראי מקומות – תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ה', עמ' של"ח).
   5. **תפילין או לולב**.
      1. תפילין.
         1. בית הלל (ד"ה ומכל) – "ונראה לי דתפילין קודמין לסוכה ולולב משום דתפילין חובת הגוף דהיינו ללבוש".
         2. רע"א (על רמ"א סעי' א', שו"ת סי' ט') – "כיון דתפילין נוהג כל השנה תפילין קודם".
         3. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפילה מילואים סי' ח' ד"ה בתפילין).
      2. מראי מקומות – תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ה', עמ' של"ח).
   6. **תפילין או ציצית**.
      1. תפילין – בית הלל (ד"ה ומכל, "דתפילין הם חובת הגוף דהיינו ללבוש ... וכ"ש לציצית משום דציצית הוא תשמישי מצוה ותפילין הוא תשמישי קדושה"), ח"א (כלל י"ד סעי' כ"ח, "ופשיטא שקודמת מלקנות ציצית, שאינה אלא חובת טלית"), רע"א (על רמ"א סעי' א', שו"ת סי' ט', "לגבי ציצית נראה דהדין עמו דדמי ממש למזוזה דלא הוי חוב על הגוף רק אם לבוש טלית צריך לעשות ציצית").
      2. אם אפשר בשאלה – שע"ת (סי' כ"ה ס"ק א', "וכתב בר"י בשם האחרונים שאם אפשר שיהיה לו תפילין בשאלה מאחר ציצית קודמין ע"ש, וע' לקמן סי' ל"ח ס"ק י"ד לענין תפילין מזוזה, ונראה דהיינו אם נכון לבו בטוח שיוכל לשאול תפילין שעכ"פ לא יצטרך להחזירם כל זמן שירצ' אם לא יזדמנו לו לקנות ואם לאו אכתי איכא למיחש שמא יצטרך להחזירם טרם יזדמנו לו אחרים ונמצא בטל ממצות תפילין שהיא קודמת למצות ציצית לדברי הפוסקי' אלו שהם עיקר לדינא"), הו"ד בפת"ת (ס"ק ב').
      3. מראי מקומות – תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ב', עמ' של"ג).
   7. **תפילין של ר"ת או ציצית**.
      1. ציצית – שע"ת (סי' כ"ה ס"ק א', "ונראה דאם יש לו תפילין של רש"י ואין לו תפילין של ר"ת ואין לו ציצית הציצית קודמין כיון דרובא דאנשי אין מניחין תפילין דר"ת כלל, אבל איפכא לא ואפי' יש לו של ר"ת אם אין לו של רש"י הם קודמין לציצית שהם העיקר לענין ברכה כמ"ש בסי' ל"ד, ואף שקדושת תפילין של ר"ת גדולה מאד מ"מ לענין לצאת בו י"ח של רש"י קודמים שאדרבה מחמת זה נמנעו רוב העולם מלהניח' לפי שכל אחד הוא פעולה מיוחדת כמ"ש בזוהר חדש וכמ"ש בסי' ל"ד"), הו"ד בפת"ת (סוף ס"ק ב').
   8. **תפילין או ציצית ומזוזה**.
      1. צ"ע – פת"ת (ס"ק ב', "צ"ע באם יקנה תפילין יתבטל משתי מצות מזוזה וציצית שדמיהן מועטין ולא אפשר לו תפילין בשאלה איזה מהם קודם"), מ"ב (ס"ק ח', "וצ"ע").
      2. מראי מקומות – תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ג', עמ' של"ז).
   9. **לולב או ציצית**.
      1. לולב.
         1. רע"א (על רמ"א סעי' א') – "ציצית ולולב נ"ל דלולב קודם לציצית אף דציצית כל השנה מ"מ הא לולב חובת הגוף וכמ"ש".
      2. מראי מקומות – תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ז', עמ' שמ"א).
   10. **לולב או מזוזה**.
       1. מזוזה.
          1. רע"א (שו"ת סי' ט') - לשונו מובא לקמן.
          2. חו"ה (פרק א' סעי' ד').
          3. שכל טוב (אות ל"ד).
       2. שקולים.
          1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה תקצ"ח) – "שאלה: מי שיכול לקיים או לולב או מזוזה, מה עדיף תשובה: שקולים".
       3. מראי מקומות – תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ו', עמ' של"ט).
   11. **סוכה או מזוזה**.
       1. מזוזה.
          1. רע"א (שו"ת סי' ט') – "וא"כ הא ספיקא דדינא במזוזה לגבי סוכה ולולב הי מינייהו תדיר לענין הקדימה. ונ"ל ההכרעה כיון דלל"ב מקרי מזוזה תדיר ומחוייב להקדימו, דהוא תדיר ומקודש, ולל"ק דלולב מקרי תדיר, מ"מ הברירה בידו להקדים איזה שירצה, כיון דמזוזה מקודש ולולב תדיר כמו שכתבתי לעיל בשם הרמב"ם, ממילא י"ל דמחויב להקדים מזוזה דדלמא כל"ב, כנלענ"ד".
          2. חו"ה (פרק א' סעי' ד').
          3. שכל טוב (אות ל"ד).
          4. שערי המזוזה (פרק א' סעי' י') – "וכן ברכישת מזוזה וסוכה - יקדים לקנות מזוזה".
       2. מראי מקומות – אבן שתיה (דון יחיה, או"ח סי' ו'), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפילה מילואים סי' ח' ד"ה לפ"ז), תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ו', עמ' של"ט).
   12. **שופר או מזוזה**.
       1. הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה תמ"ג) – "שאלה: מי שיכול לקיים או שופר או מזוזה, מה עדיף תשובה: הראשון".
       2. חשוקי חמד (ר"ה דף לד:) – "שאלה: יש לו ממון לקנות או שופר, או מזוזה לביתו במה יבחר. תשובה: כתב הרמ"א (יו"ד סימן רפה ס"א) אם אין ידו משגת לקנות תפילין ומזוזה, יקנה תפילין ולא מזוזה, דמצוה שהיא חובת הגוף עדיפא. וראה בביאור הגר"א וברע"א שמקור הדברים הוא מהירושלמי (סוף מגילה). והנה בביאור טעם הקדימה מצינו ב' פירושים, בבית הלל (יו"ד שם) כתב שחובת הגוף היינו שהוא מלבוש, ולכן גם תפילין קודמין לסוכה ולולב, משום דתפילין חובת הגוף דהיינו ללבוש. אלא שברע"א חלק על פירושו של הבית הלל, ופירש שתפילין הם חובת הגוף מפני שהחיוב מוטל על הגוף לעשותו, ואי אפשר למצוא טצדקי למפטר מחובתו, משא"כ מזוזה דאין חיוב מוטל על גופו לקנות לו בית לקבוע מזוזה, אלא דאם דר בביתו חל עליו חובת מזוזה, ואי בעי דר בבית שאולה ושכורה ופטור ממזוזה. ולכאורה בעניננו לדברי הבית הלל אין קדימה לשופר על מזוזה, כיון ששניהם אינם חובת הגוף, אמנם לדברי רע"א צריך לקנות שופר, כיון ששופר מוטל על גופו, ואינו יכול להפטר, משא"כ במזוזה. אמנם בשו"ת רע"א (סימן ט) האריך איזה מצוה עדיפה מצות מזוזה או סוכה, ולאחר אריכות דברים בזה, כתב שמזוזה עדיפה, אף שאינה חובת הגוף, מכל מקום היא תדירה וגם מקודשת יותר, וכיון שהוא תדיר ומקודש עדיף המזוזה על פני הסוכה יעו"ש בראיותיו. ולכאורה הוא הדין בעניננו, עדיף לקנות מזוזה, על פני קניית שופר. אך נראה שאם נמצא בקהילה ולכל הקהילה אין שופר, מצות שופר עדיפה, שהרי היא מצוה דרבים, אמנם עדיין יש מקום לדון בזה, שלכאורה איך יתכן השאלה, אם אין לו מזוזה בערב ראש השנה, וגם אין להם שופר, לכאורה צריך לקנות מזוזה, כי כעת כבר חייב במצות מזוזה, ומאידך הם לא נתחייבו בשופר עד למחר, וכעין מה שכתב רע"א (סימן ט) בענין תפילין וסוכה, דבאמת אין בזה נפקא מינה לדינא, דממה נפשך אם הוא קודם סוכות וצריך לקנות תפילין לצאת בהם עתה, נראה דפשיטא דתפילין עדיף דלא דחינן חיוב דהשתא מקמי חיובא דבתר זמן. **אמנם לולא דבריו היה מקום לומר שבערב סוכות או בערב ראש השנה**, אם אין לו מזוזה, וגם אין לו או שופר או סוכה, יש עדיין להסתפק איזה מהם קודמת, כי מן התורה מחויב להכין קודם יום טוב את המצוות, שהרי אין אדם יכול לשבת בביתו בערב סוכות, ולא יבנה סוכה ולא יקנה לולב, וכשיגיע סוכות יאמר אני אנוס, שכיון שאמרה תורה לבנות סוכה שהיא אסורה לבנותו ביום טוב על כרחך שהתורה אמרה שהוא מחויב לבנותו בערב סוכות, והוא הדין גם בשופר, כיון שאסור לעשות שופר בראש השנה, על כרחך שהתורה אמרה שידאג לשופר בערב ראש השנה, ואם כן יש מקום לשאלה בערב ראש השנה, כאשר יש לו אפשרות או להשיג שופר, או מזוזה, שמזוזה עדיפה, אך אם השופר בשביל רבים, שופר עדיף".
   13. **ציצית או מזוזה**.
       1. ציצית.
          1. פחד יצחק (ערך ציצית) – "ומיהו נראה ודאי דציצית ומזוזה ציצית קודם כיוון שהיא שקולה כנגד כל המצות משא"כ מזוזה ועוד שהמבטל ציצית עובר בחמשה".
       2. מזוזה.
          1. ח"א (כלל י"ד סעי' כ"ח) – "היה צריך לתפילין ומזוזה ואין ידו משגת לקנות שתיהן, תפילין קודמין, שהן חובת הגוף. ומיהו אם אפשר בשאלה, מזוזה קודמת. ופשיטא שקודמת מלקנות ציצית, שאינה אלא חובת טלית".
          2. שערי המזוזה (פרק א' סעי' י') – "ברכישת מזוזה וציצית - יקדים לקנות מזוזה".
       3. מראי מקומות – אבן שתיה (דון יחיה, או"ח סי' ו' ד"ה ועתה), שכל טוב (אות ל"ג), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק א' סעי' ו'), תדיר קודם (בירורים סי' ו' אות ד', עמ' של"ז).
   14. **כתיבת ספ"ת או מזוזה**.
       1. מזוזה – שכל טוב (אות ל"ה).
   15. **קביעות מזוזה או הדלקת נרות חנוכה**.
       1. הדלקת נרות חנוכה.
          1. הגרמ"ש דיין (גם אני אודך ח"ד סי' כ"ד, עמ' רכ"ו).
       2. קביעות מזוזה.
          1. אבני ישפה (גם אני אודך סי' קכ"ד ענף ה', עמ' רכ"ה).
          2. חזון עובדיה (חנוכה עמ' ע"ב, הליכות עולם ח"א עמ' מ"ב ).
          3. הגר"א נבנצל שליט"א (מציון תצא תורה ח"א תשובה ק"כ) – "שאלה: במעשה שהיה שנפלה המזוזה בדיוק לפני הדלקת נרות חנוכה, איזה מצוה קודמת לעשותה. תשובה: מזוזה קודמת, שחובתה כל רגע".
          4. אגור באהליך (מכתב).
       3. מראי מקומות – משנת יוסף (ח"ו סי' קכ"ז אות ג'), פרדס יוסף חדש (חנוכה אות תע"ד, עמ' רל"ו), שארית אברהם (מה טובו גליון ז' עמ' ס"ז), תשובות הגר"מ גבאי (גם אני אודך ח"ו סי' י"ג, עמ' ק"מ).
   16. **מעקה או מזוזה**.
       1. חשוקי חמד (ר"ה דף לד:) – "שאלה: אדם שרכש בית חדש, ואין לו ממון לקיים ב' המצוות, לעשות לו מעקה וגם לקבוע לו מזוזה. במה יבחר. תשובה: נאמר בתורה (דברים כב ח) 'כי תבנה בית חדש ועשית מעקה לגגך...', וגם מי שנכנס לבית ישן צריך לעשות מעקה, וכתב בהעמק דבר, שלכן כתבה התורה כי תבנה בית חדש, ללמדנו שהבונה בית חדש ראוי לייסדה עם מצוה בתחילתה, וכן מבואר בזוהר פרשת מצורע, ולכן צוה ה' להכין ביתו במצות מעקה, ולכן לא כתבה התורה כן על מצות מזוזה, משום דמזוזה אינו תלוי בבנין בית כל כך, משום דמי שאין לו מזוזה רשאי לדור בלא מזוזה, רק שעליו מצוה לקבוע מזוזה כשישיג. כמו שכתבתי בהעמק שאלה (שאילתא קכו סק"ז) משא"כ מעקה תלוי בבנין הבית, דאסור לדור בלי מעקה, משום הכא שייך יותר לחדש ביתו במצות מעקה. עכ"ל. ונראה בהסבר דבריו דמצות מזוזה הוא מצות עשה, ואם אין לו מזוזה הוא אנוס, אבל במעקה יש גם איסור לא תעשה, כמו שכתוב בתורה 'ועשית מעקה לגגך ולא תשים דמים בביתך כי יפל הנופל ממנו' - וכן כתב השו"ע (חו"מ סימן תכז ס"ו) כל המניח גגו בלא מעקה ביטל עשה ועבר על לא תעשה. נמצא מי שאין לו כסף לקנות גם מזוזה וגם לבנות מעקה, מצות מעקה עדיפה, שאסור לגור בבית בלא מעקה, **אולם יש לו להפקיר את ביתו**, בפני אוהביו, שיודע שלא יזכו בביתו, ואם אין לו אוהבים, די [מן התורה] שיפקירנו בינו לבין עצמו, ואז אינו מבטל מצות מזוזה, כמבואר במסכת שבת (דף קלא ע"ב). עוד נראה שאם יש דלת לגג, ויכול לנעלו במפתח, יעשה כן, ויקנה מזוזה, כי אם נועל את גגו, אינו עובר, שהרי לא יפול הנופל ממנו".
6. כניסה ויציאה.
   1. עבודה זרה (דף יא.) – "אונקלוס בר קלונימוס איגייר. שדר קיסר גונדא דרומאי אבתריה, משכינהו בקראי, איגיור. הדר שדר גונדא דרומאי [אחרינא] אבתריה, אמר להו: לא תימרו ליה ולא מידי. כי הוו שקלו ואזלו, אמר להו, אימא לכו מילתא בעלמא: ניפיורא נקט נורא קמי פיפיורא, פיפיורא לדוכסא, דוכסא להגמונא, הגמונא לקומא, קומא מי נקט נורא מקמי אינשי. אמרי ליה: לא. אמר להו: הקדוש ברוך הוא נקט נורא קמי ישראל, דכתיב: וה' הולך לפניהם יומם וגו', איגיור [כולהו]. הדר שדר גונדא אחרינא אבתריה, אמר להו: לא תשתעו מידי בהדיה. כי נקטי ליה ואזלי, חזא מזוזתא [דמנחא אפתחא], **אותיב ידיה עלה** ואמר להו: מאי האי. אמרו ליה: אימא לן את. אמר להו: מנהגו של עולם, מלך בשר ודם יושב מבפנים ועבדיו משמרים אותו מבחוץ, ואילו הקדוש ברוך הוא, עבדיו מבפנים והוא משמרן מבחוץ, שנאמר: ה' ישמר צאתך ובואך מעתה ועד עולם, איגיור. תו לא שדר בתריה".
      1. **מקור**.
         1. דר"מ (ס"ק ב') – "כתב מהרי"ל ... וענין הנחת יד שכתב מוזכר בהדיא פרק קמא דע"ז דף י"א (ע"א)".
         2. גר"א (ס"ק ה') – "י"א כו'. עבודת כוכבים י"א א'".
      2. רע"א (ח"א סי' נ"ח) – "והך מלתא גופא להניח ידו על המזוזה **אין לו מקור** בש"ס רק בש"ע (סי' רפ"ה) בהג"ה בשם מהרי"ל".
         1. הכתב והקבלה (דברים פרק ו' פסוק ח') – "ולתכלית הגדול הזה תקנו קדמונינו להניח היד במזוזה בצאתם ובואם, כאמרם (בע"א י"א) חזי מזוזתא אפתחא אותיב ידי' עלה והתפלל ה' ישמור צאתי ובואי, (**ומן התימה** שבתשו' ר"ע איגר סי' נ"ח כ' שאין להנחת יד במזוזה מקור בש"ס) שבכל תנועותינו נהיה שמורים בל יתחמץ הלב בשאור חמדת העולם".
      3. מראי מקומות – בית יצחק (דאנציג, ח"א סי' י"א ד"ה ולענין), הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה הע' נ').
   2. **יוצא מן הבית**. [לענין כניסתו לבית, עי' לקמן].
      1. יניח ידו, ויאמר.
         1. מנהגי מהר"ש מנוישטט (סי' ס"א) - לשונו מובא לקמן.
         2. מהרי"ל (מנהגים, ליקוטים אות צ"א) - לשונו מובא לקמן,
         3. רמ"א (סעי' ב') – "י"א כשאדם יוצא מן הבית יניח ידו על המזוזה, ויאמר: ה' ישמר צאתי וכו'".
         4. לבוש (סעי' ב') – "יש אומרים כשאדם יוצא מן הבית או נכנס לתוכו יניח ידו על המזוזה ויאמר ה' ישמור צאתי ובואי וגו'".
         5. קיצור של"ה (מסכת חולין ענייני מזוזה) - לשונו מובא לקמן.
         6. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"א).
         7. ערה"ש (סעי' ד') – "י"א כשאדם יוצא מן הבית יניח ידו על המזוזה ויאמר ד' ישמור צאתי ובואי וכן כשנכנס לבית".
         8. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ג') – "כשיצא מביתו יניח ידו על המזוזה ויאמר ה' ישמור צאתי ובואי לחיים טובים ולשלום מעתה ועד עולם. קל שקי יברך אותי ויתן לי רחמים".
         9. חו"ה (פרק א' סעי' ג').
         10. ס' הבית (סי' כ' סעי' ל"ו).
             1. **יד ימין** – קיצור של"ה (מסכת חולין ענייני מזוזה, לשונו מובא לקמן), שלחן גבוה (ס"ק ו'), הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ"ג, עי' הע' נ"ז, "המנהג בימין. [דכששניהם שוים אצלו יש להניח יד ימין, אבל כשנקל לו טפי להניח של שמאל יכול להניח של שמאל, ואמר רבינו דכשאני יוצא מחדרי והמזוזה לשמאלי מניח אני יד שמאל על המזוזה לפי שהיא קרובה יותר עכ"ד, ושמעתי מגיסי הגרי"ש בן רבינו שליט"א [זצ"ל] דלמעשה מתאמץ רבינו להניח יד ימינו אף בכה"ג").
             2. **איטר יד, ביד שמאל** – קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ד אות ב', לשונו מובא לקמן), באר משה (ח"ב סי' ב' אות ד', "ולפי"ז יש לי לומר דעכ"פ האיטר ינשק המזוזה בימין דידיה דזו מצוה דבגופיה"), הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ"ד).
             3. מראי מקומות – דיני איטר (פרק כ"ה סעי' ג').
             4. מראי מקומות.

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה נ"ד) – "שאלה: איתא ברמ"א יו"ד סי' רפ"ה ס"ב י"א כשאדם יוצא מן הבית יניח ידו על המזוזה ויאמר ה' ישמר צאתי וגו', האם נוהגים לומר כן. תשובה: י"א דוקא כשיוצא לדרך".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה נ"ה, הע' ס"ז) – "שאלה: במה שהשיב רבינו שליט"א [זצ"ל] די"א דדוקא כשיוצא לדרך נוהגים לומר תפלה זו, לכאו' צ"ע דיעויין במהרי"ל שכתב דכשיוצא לדרך חוץ לעיר יניח ידו על המזוזות ויאמר בשמך טל אטלה וכו', והו"ד בדרכי משה ובש"ך סק"ד, ומזה משמע דהרמ"א מיירי בכל יציאה מן הבית ואז צריך לומר ד' ישמר צאתי וגו', אבל ביוצא לדרך אומר בשמך טל אטלה. תשובה: אין זה יציאה המחייבת אבל זה יציאה. [דביציאה רחוקה המחייבת בתפלת הדרך יאמר בשמך טל אטלה, אבל ביציאה קרובה יאמר ד' ישמר צאתי]".

* + 1. **נשיקה**.
       1. קיצור של"ה (מסכת חולין ענייני מזוזה) – "הג"ה כתב מהר"ן שפירא בס' מ"ש הנ"ל דף ס"ו ובעת אשר יכנוס האדם בבית ובעת יצאתו מבית צריך להניח ידו הימנית על המזוזה וינשק המזוזה ויאמר שקי ישמרני מיצר הרע מכל צרה וצוקה אמן סלה".
       2. ברכ"י (ס"ק ד') – "והאר"י זצ"ל כתב יניח אצבעו הנקרא אמה על שדי וינשקהו, ויתפלל לה' שישמרנו בשם שדי וחילופו באותיות המאוחרות תכ"ה שיצילנו מיצה"ר".
       3. שלחן גבוה (ס"ק ו') – "הנה כי כן יבורך גבר כשינשק המזוזה בצאתו ובואו כמו שכתב בעל קצור של"ה ...".
       4. ח"א (כלל ט"ו סעי' א') – "כשיצא אדם מפתח ביתו, ינשק המזוזה".
       5. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"א).
       6. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ"ד) – "ולפי שהמזוזה הוא להזכירו יחוד שמו יתברך, לכן כשיוצא מפתח ביתו, וכן כשנכנס ינשק אותה".
       7. עי' ערה"ש (סעי' ד') – "ויש מי שכתב שיניח אצבעו השלישי על שם שדי ויתפלל לד' שישמרנו בשם זה וינשק אצבעו זה [ברכ"י]".
       8. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ד אות ב') - לשונו מובא לקמן.
       9. מ"ב (ס"ק י"ב).
          1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ז' הע' ל"ה) – "בהנחת היד על המזוזה וכיו"ב לא נשק ידיו".
          2. הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה ל"ט) – "שאלה: האם צריך לנשק המזוזה בפיו או דסגי שנוגע בידו ומנשקה. תשובה: **המנהג לנגוע ביד ולנשק היד**".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ') – "שאלה: במה שנהגו להניח היד על המזוזה ולנשקה, ראיתי מובא בשם ס' זכר נתן שתמה על מנהג זה דכי פרחה הקדושה מהמזוזה עד שיעשו ידיהם קדושים לנשק אותם. תשובה: כך מנהג העולם ויש להם על מי לסמוך".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ"א) – "שאלה: מאין יצא מנהג זה לנשק היד. תשובה: מהאריז"ל, ועי' ברכות ח' ב'".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ"ב, הע' נ"ו) – "שאלה: בהנ"ל, לכאו' צ"ע דבס' יסוד ושורש העבודה שער ח' פ"ט הביא מהאריז"ל שכ' וז"ל ומחבקין ומנשקין הס"ת בב' זרועות דוקא ולא כמו שנוהגין ליגע ביד ולנשק ביד כי זה מנהג בורות. תשובה: מזוזה שאני. [דבס"ת שבנקל יכול לנשק הס"ת עצמו הוי מנהג בורות מה שנוגע ביד ומנשק היד, ברם במזוזה דפעמים גבוהה ופעמים נמוכה וקשה לנשק המזוזה עצמה אין כאן זלזול במה שאין מנשקה בפיו ושפיר דמי ליגע ביד ולנשקה]".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ"ה) – "שאלה: היוצא מבית הכסא או הנוגע במקומות המכוסים ועובר בפתח שיש בו מזוזה **קודם שיטול ידיו**, האם מותר להניח ידו ע"ג המזוזה ולנשקה. תשובה: מותר, ויכול".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ"ח) – "שאלה: מה טעם לא היה החזו"א מנשק המזוזה. תשובה: משום טירחא שהיה קשה לו".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה מ"ט, הע' ס"ג) – "שאלה: למה אין נוהגין בזה אנשים גדולים. תשובה: מי שקשה לו סגי שמסתכל על המזוזה. [דאף מי שקשה לו להניח היד על המזוזה הא מיהא בעינן שיסתכל על המזוזה]".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה נ', הע' ס"ד) – "שאלה: כתב הרמ"א יו"ד סי' רפ"ה ס"ב י"א כשאדם יוצא מן הבית יניח ידו על המזוזה ויאמר ה' ישמר צאתי וגו' וכן כשיכנס אדם לבית יניח ידו על המזוזה, האם יש לנהוג כן גם כשעובר בתוך הבית מחדר לחדר, דלכאו' משמעות דברי הרמ"א דזה דוקא כשיוצא מן הבית או כשנכנס לבית, אבל לא כשעובר בפתחי החדרים שבתוך הבית. תשובה: כך משמע. [דכך משמע דחיוב אין, אבל המנהג לנשק בכל חדר וחדר וכמו שהשבתי כתשו' הבאה]".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה נ"א, הע' ס"ה) – "שאלה: האם צריך לנשק המזוזה בכל חדר וחדר. תשובה: כך המנהג. [דאף אני נוהג כן]".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה נ"ב) – "שאלה: הורגלתי לנשק כל מזוזה שעברתי דרכה והעירוני שהדבר נראה מוזר כיון שברמ"א לא נזכר רק שכשיוצא מן הבית יניח ידו על המזוזה, האם יש מקור למנהג לנשק בכל פתח, ואם לא כיצד עלי לנהוג מכאן ולהבא. תשובה: רבים נוהגין כן ואין זה מוזר".

* + - * 1. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ג' סעי' ט', הע' נ'), עומק הפשט (גליון שס"ג).
    1. **אצבעו השלישי, אמה**.
       1. ברכ"י (ס"ק ד') - לשונו מובא לעיל.
       2. ערה"ש (סעי' ד') - לשונו מובא לעיל.
       3. מ"ב (ס"ק י"ב).
    2. **בכל פעם** – מנהגי מהר"ש מנוישטט (סי' ס"א, לשונו מובא לקמן), מהרי"ל (מנהגים, ליקוטים אות צ"א, לשונו מובא לקמן), דר"מ (ס"ק ב', "כתב מהרי"ל ... ובכל עת ..."), שלמת חיים (סי' תק"ע, דפוס חדש סי' קס"ה, "בוודאי יש זריזות בכל פעם"), קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ד אות ב', "ראיתי את מו"ר זצוק"ל כשנכנס ויוצא בכל פתח שיש מזוזה מנשקה בידו (השמאלית, מו"ר איטר)"), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' ד', "וטוב שיניח ידו בכל פעם שיוצא ונכנס כמה פעמים ביום").
       1. חת"ס (פתחי שערים אות כ"ו, ס' הבית סי' כ' הע' ע"ג) – "מעשה בחת"ם סופר זצ"ל שבחן בחור אחד לתהות על קנקנו להסמיכו בסמיכת חכמים. הבחור הראה כוחתיו בתורה, בתלמיד, ובפוסקים והיה ראוי לסמכו. החת"ס כבר הטיל עיניו על הבחור וחשש בו שאולי הוא מן המשכילים. כשהבחור יצא מבית מדרשו ולא הניח ידו על המזוזה, החליט החת"ס לא להסכימו כי ראה בזה זלזול במנהגי חכמינו, וחוסר יראת שמים".
       2. חזו"א (דרך שיחה ח"א עמ' תקי"ז, ח"ב עמ' תל"ט, עי' דינים והנהגות יו"ד פרק ג' אות ח"א, וארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ד אות ב', נזר ישראל עמ' רל"ה אות רי"ח) – "ברמ"א (יו"ד סימן רפ"ה) כתב שכאשר יכנס ויצא מביתו, יניח ידו על המזוזה, והחזו"א אמר שאין לו כח להניח ידו על המזוזה ולכן היה מביט בה. הוסיף הרב: ענין הנחת היד על המזוזה הוא כדי לזכור מה שכתוב בה, וגם בראייה יש עניין זה".
       3. לקט יושר (יו"ד עמ' ס' ענין א') – "וזכורני כשהלך מביתו **לא נגע למזוזה** אך מסתכל בה אבל כשהלך מביתו לדרך נגע למזוזה".
       4. הגרח"ק זצ"ל (נזר ישראל עמ' רל"ה אות רי"ח, אמנם עי' דעת נוטה [לעיל]) – "ומה שהרמ"א (יו"ד סימן רפ"ה ס"ב) כתב דמנהג טוב לנשק, **הוא רק במזוזה החיצונה ורק ביוצא לדרך**".
    3. מראי מקומות.
       1. עטרת זקנים (או"ח סי' כ"ה ס"ק ב') – "ונוגע במזוזה קודם שיוצא מפתח ביתו, **ואז ד' מלאכים מלווין אותו עד בית הכנסת** (זוהר ח"ג רסה, א תולעת יעקב סוד תפילין ד"ה אמר). והנוגע במזוזה ומניח ידו עליה יאמר בשמך טל אטלה ה' צלי על יד ימיני. **ובכל עת** כשיוצא מפתח ביתו יניח ידו על המזוזה ויאמר כן, גם צריך לומר ה' ישמור צאתי ובואי מעתה ועד עולם".
  1. **איזה פסוק**.
     1. ד' ישמור צאתי ובואי מעתה ועד עולם – רמ"א (סעי' ב', לשונו מובא לעיל), לבוש (סעי' ב', לשונו מובא לעיל), ערה"ש (סעי' ד', לשונו מובא לעיל), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ג', לשונו מובא לעיל).
     2. ה' שומרי ה' צלי על יד ימיני – מנהגי מהר"ש מנוישטט (סי' ס"א, "מהר"ש ז"ל בכל עת שאדם יוצא מפתח הבית מניח ידו על המזוזה ואומר הש' שומרי הש' צילי על ידי ימיני. אשירי. מהר"ש זצ"ל").

ב' תפילות [ה' שומרי ה' צלי על יד ימיני, ה' ישמר צאתי ובואי מעתה ועד עולם] – מהרי"ל (מנהגים, ליקוטים אות צ"א, "בכל עת כשיצא האדם מפתח ביתו יניח ידו על המזוזה ויאמר: ה' שומרי ה' צלי על יד ימיני, אשר"י. ועוד אמר מהר"ש שיש בגמרא שצ"ל: השם ישמור צאתי ובואי מעתה ועד עולם"), יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ב, לשונו מובא לקמן), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"א), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ"ד, "וכשיוצא מביתו ומניח ידו על המזוזה יאמר: ה' שומרי ה' צלי על יד ימיני, ה' ישמר צאתי ובואי מעתה ועד עולם"), חו"ה (פרק א' סעי' ג'), ס' הבית (סי' כ' סעי' ל"ו).

* + 1. מראי מקומות – מ"ב (ס"ק י"ב), שכל טוב (אות מ"ז).
  1. **כשיכנס אדם לבית**.
     1. יניח ידו – רמ"א (סעי' ב', "וכן כשיכנס אדם לבית, יניח ידו על המזוזה"), חרדים (פרק ט"ז אות כ"א, "וישים אדם ידו על המזוזה תמיד כשנכנס לבית וכשיוצא"), פלא יועץ (ערך כלילות יופי, "ומצוה שישים ידו על המזוזה תמיד כשנכנס לבית וכשיוצא"), הכתב והקבלה (דברים פרק ו' פסוק ח', לשונו מובא לעיל).
     2. יניח ידו, ויאמר – לבוש (סעי' ב', לשונו מובא לעיל), יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ב, "ובכל עת שיצא ונכנס יניח ידו על המזוזה ויאמר ה' שומרי ה' צילי על יד ימיני, ה' ישמור צאתי ובואי לחיים ולשלום מעתה ועד עולם"), ערה"ש (סעי' ד', לשונו מובא לעיל), מ"ב (ס"ק י"א, "וכן כשנכנס כשיניח ידו יאמר זה"), חו"ה (פרק א' סעי' ג'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' ד'), מזוזות ביתך (ס"ק י"א, "וכן כשנכנס כשיניח ידו יאמר זה"), ס' הבית (סי' כ' סוף סעי' ל"ו).
     3. נשיקה – קיצור של"ה (מסכת חולין ענייני מזוזה, לשונו מובא לעיל). שלחן גבוה (ס"ק ו'), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ"ד, לשונו מובא לעיל), שעה"צ (ס"ק כ"ו).
     4. כלום – יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"א), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ג').
     5. מראי מקומות – שכל טוב (אות מ'), אגור באהליך (פרק ג' הע' נ"ו).
  2. **שבת: כשמנשק מזוזה האם לומר ה' ישמור וכו'**.
     1. מחמיר, רק יאמר זכור את יום השבת.
        1. קיצור של"ה (מסכת שבת עניני עירוב שבת) – "וכן כשמנשק את המזוזה בשבת לא יאמרו כמו שאומר בחול ה' ישמור וכו' רק יאמר זכור את יום השבת. והטעם כמו שאין אומרים שומר עמו ישראל לעד רק ופרוס סוכת שבת. כי השבת הוא משמר אותם".
     2. יכול לומר ה' ישמור.
        1. א"ר (סי' רס"ז ס"ק ח') – "כתב בשל"ה כשמנשק מזוזה לא יאמר ה' ישמור וכו' כמו שאין אומרים שומר עמו כמו בחול רק יאמר זכור את יום השבת, עד כאן. ולטעם מגן אברהם וט"ז ראוי לאומרו גם דמי למה שאומרים ושמור צאתינו וכו'".
        2. פמ"ג (או"ח סי' רס"ז במש"ז סוף ד"ה אינו) – "ובאות ח' [באליה רבה] בשם של"ה [קיצור של"ה, מסכת שבת, הנהגת ודיני שבת ד"ה מי שפוגע] כשמנשק מזוזה בשבת לא יאמר ה' ישמור צאתי כו', כי אם זכור [את] יום השבת לקדשו. ולטעם הט"ז ומ"א יש לאומרו, וכמו שאומרים ושמור צאתינו".
        3. מ"ב (ס"ק י"ב, דעת נוטה מזוזה תשובה נ"ו) – "ואפי' בשבת (א"ר ופמ"ג או"ח ס"ס רס"ז)".
        4. ס' הבית (סי' כ' סעי' ל"ו).
        5. אגור באהליך (פרק ג' סעי' י"א) – "כשמניח את ידו ביציאתו מן הבית, טוב לומר ה' ישמור צאתי ובואי מעתה ועד עולם. ואף בשבת יאמר כן".
        6. עי' משאת שבת (עמ' תקמ"ג סעי' ל"ד).
     3. מראי מקומות – כה"ח (או"ח סי' כ"ה ס"ק כ"ב), שכל טוב (אות מ"ו).
  3. **לילך לדרך**.
     1. ויאמר: 'בשמך טל אטלה'.
        1. מנהגי מהר"ש מנוישטט (סי' תמ"ה) – "שמעתי ממה"ר שלום היוצא לדרך יגע במזוזה, ויאמר בשמך טל אטלה, והוא בגי' של שם המפורש השם אחד ובגי' כוזו השם שכתב על המזוזה, ורמוז בקרא ויתן לך האלהים מטל השמים".
        2. מהרי"ל (מנהגים, ליקוטים אות צ"א) – "אמר מהר"ש: הרוצה לילך מחוץ לעיר, כשיוצא מפתח ביתו יניח ידו על המזוזה ויאמר: בשמך טל אטלה. כי 'טל' בגימטרי' כוז"ו, והוא השם שכתוב על המזוזה מבחוץ כנגד שם ארבע אותיות, כי הוא אותיות שניות אחר אותיות דשם ארבע באלפ"א בית"א".
        3. דר"מ (ס"ק ב') – "כתב מהרי"ל (בסו"ס המנהגים עמ' תרלד ליקוטים ממהר"ש אות צא) הרוצה לילך לדרך חוץ לעיר כשיוצא יניח ידו על המזוזה ויאמר בשמך טל אטלה כי טל בגימטריא כוזו".
        4. דרישה (ס"ק א') – "ובמהרי"ל כשיוצא לדרך חוץ לעיר יניח ידו על המזוזה ויאמר בשמך טל אטלה כי טל בגימטריא כוזו. בדרכי משה הביאו".
        5. ש"ך (ס"ק ד') – "וכשיוצא לדרך חוץ לעיר יניח ידיו על המזוזות ויאמר בשמך ט"ל אטל"ה כי ט"ל בגימטרי"א כוז"ו, מהרי"ל שם ומביאו ד"מ".
        6. בית לחם יהודה (ס"ק א').
        7. באה"ט (ס"ק ב') – "וכשיוצא לדרך חוץ לעיר יניח ידו על המזוזה ויאמר בשמך ט"ל אטל"ה כי טל בגימטריא כוז"ו. כ"כ במהרי"ל".
        8. ערה"ש (סעי' ד') – "וכשיוצא לדרך חוץ לעיר יניח ידו על המזוזה ויאמר בשמך טל אטלה כי טל בגימטריא שם כוז"ו הנכתב אחורי המזוזה שהם אותיות שלאחר שם הוי'".
        9. מ"ב (ס"ק י"ב).
        10. פסקי תשובות (סי' ק"י אות ט', הע' קל"ה) – "בדרכי משה (יו"ד ס' רפ"ה סק"ב) בשם מהרי"ל כשיוצא מביתו יניח ידו על המזוזה ויאמר 'בשמך טל אטלה'. [ובד"מ שם ט"ל בגימט' כוז"ו והוא השם הכתוב על המזוזה מבחוץ, והמהרש"ל ביש"ש פ"ק דיבמות סי' ג' (מובא בקצרה בשע"ת לעיל סי' י"א סק"י) כותב "ובקבלה שמעתי ששם טל בגימטריה ה' אחד, וטוב הוא לתפילת הדרך להניח האגודל על המזוזה ולומר בלחישה ובקדושה ובכסוי פנים 'בשמך טל אטלה' ג' פעמים, והכל בגימטריה ה' הוא האלהים" עכ"ל]".
        11. אגור באהליך (פרק ג' סעי' י"ב).
     2. מראי מקומות.
        1. ים של שלמה (יבמות פרק א' סימן ג') – "ובקבלה שמעתי ששם הטל הוא בגי' ה' אחד, וטוב הוא לתפילת הדרך, להניח האגודל (בפיו) [ופיו] על המזוזה, ולומר בלחישה ובקדושה ובכיסוי פנים (כשמך) [בשמך] ט"ל אטל"ה (תפלת טל) ג' פעמים (והכל) [וג"פ טל] בגי' ה' (הוא) האלקים".
        2. הו"ד בשע"ת (או"ח סי' י"א ס"ק י' [ס"ק כ"ד]) – "ביש"ש של יבמות ... ושם טל הוא טוב לתפלת הדרך, להניח אגודל על המזוזה ולומר בלחישה ובקדושה ובכסוי פנים, בשמך טל אטלה, שלשה פעמים, ע"ש ביש"ש (ב"ק) [פרק קמא] סי' ג'".

1. בית בלי מזוזה.
   1. **אם מותר ליכנס בבית שאין מזוזה**.
      1. מותר – חו"ה (פרק א' סעי' ה').
      2. מראי מקומות – שכל טוב (אות י"ד).
         1. תולדת אדם (ח"ב ריש פרק ה') – "פעם אחד בא למלון ביום ערב שבת, וכאשר בא אל פתח הבית, ראה שהמזוזה היא למטה משליש העליון, ולא היה שהות ביום לתקן אותה. ולא נכנס לבית, עד שהוכרח בעל המלון להפקיר את הבית בהפקר גמור בפני שלשה".
   2. **אם מותר לדור ולישון בבית שאין בו מזוזה, כשאין לו מזוזה או בית אחר**.
      1. מחמיר – אבני נזר (יו"ד סי' שפ"א, "שפיר אמרינן דמצות מזוזה הוא מתיר. שתחילה אסור לדור בבית עד שיעשה בו מזוזה. ובשבת שאי אפשר לעשות מזוזה אסור לדור בו").
      2. אי לית ליה בית אחר, שרי לדור בתוכו [וי"א להפקירו] – פמ"ג (או"ח סי' ל"ח א"א ס"ק ט"ו), הו"ד בפת"ת (ס"ק א', "ועיין פמ"ג לאו"ח סי' ל"ח דאם נודע לו בשבת וי"ט שאין מזוזה בפתחו ויש לו בית אחר מחוייב הוא לצאת אבל אי לית ליה בית אחר שרי לדור בתוכו דומיא דציצית בסימן י"ג ע"ש ונראה דה"ה אפילו בחול אם אין מזוזה נמצא בעיר דינו כמו בשבת ורשאי לדור בתוכו אם אין לו בית אחר כמה שכתב המג"א בסימן י"ג סק"ח לענין ציצית וע' במג"א סי' י"ט סק"א ודו"ק"), ערה"ש (סעי' ה', "ואם הוא שבת ויו"ט שא"א לקובעה אם יש לו חדר אחר לא ישב בחדר זה ואם אין לו מותר וכן בחול כשאין הסופר בכאן וא"א להשיגה מיד [פמ"ג א"ח סי' ל"א]"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ב', "אם נודע לו בשבת ויום טוב שאין מזוזה בפתחו, ויש לו בית אחר שיש בו מזוזה, צריך שיצא מבית זה וישב בבית שיש בו מזוזה. אבל אי לית ליה בית אחר שרי לדור שם עד למחר שיתקן המזוזה, ועיין אשל אברהם אורח חיים סימן ל"ח סעיף קטן ט"ו. והוא הדין בחול אם לא מצוי מזוזה, ידור בלא מזוזה עד שימצא, אך לא יתעצל אלא ישתדל בכל מאמצי כוחו למצוא"), שו"ת בצל החכמה (חלק ה' סי' י"א, "אין לו מזוזה לקובעה בפתחי דירתו, מותר לדור בבית בלי מזוזה. יש מזוזה בפתחו של חדר אחד בלבד, ידור ויישן באותו חדר דוקא"), בה"ל (ד"ה מצוה), חו"ה (פרק א' סעי' ה'), שכל טוב (אות י"ג), אגור באהליך (פרק ב' סעי' י"ז, "כשאין אפשרות לקבוע מזוזה, מותר לדור בבית בלא מזוזה, ואין צריך להפקירו. ואם אפשר, טוב לעבור לדור בבית שיש בו מזוזה").
      3. מראי מקומות – שד"ח (מערכת מ' כלל קט"ו), קונטרס המזוזה (הע' סוף הספר), ס' הבית (סי' כ' סעי' כ"ח).
         1. נצי"ב (מרומי שדה דף יא., העמק שאלה סי' קכ"ו אות ז') – "דרשאין לדור בבית שאין בו מזוזה, אלא שמצוה לקבוע בו מזוזה. ולא כמצות ציצית דאסור ללבוש בגד של ד' כנפות אם א"א להטיל בו ציצית".
         2. ציץ אליעזר (חי"ג סי' נ"ג) – "ולמעשה יש מתירים אפי' ביש לו דירה אחרת ויש אוסרים מדינא אפילו כשאין לו דירה אחרת, ומצריכים להפקיר את הבית".
2. שבת ויו"ט.
   1. **מוקצה**.
      1. עי' או"ח סי' ש"ח סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות.
   2. **בונה - החזרת מזוזה אל נרתיקה בשבת, אם אין בזה משום מתקן כלי או מוסיף על הבנין**.
      1. עי' או"ח סי' שי"ד סעי' ד', לשיטות ומראי מקומות.
   3. **מכבה - אם מותר לומר לגוי לכבות דליקה משום מזוזה**.
      1. עי' או"ח סי' של"ד סעי' כ"ו, לשיטות ומראי מקומות.

**מקומות שחייבים במזוזה**

סימן רפ"ו

1. סעיף א'.
2. שותפות - רמ"א, סעיף א'.
3. שותפות עם עכו"ם.
4. בית האוצר.
5. השתמשות לגנאי - סעיף ב'.
6. בית הכנסת - סעיף ג'.
7. שאינה עשויים לכבוד - סעיף ד'.
8. **חדר כביסה.**
9. חדר שירות אחר שירותים.
10. **כיסוי המזוזה** - סעיף ה'**.**
11. אכסדרה - סעיף ו'.
12. צורת הפתח, לטלטל בשבת.
13. בית שער, מרפסת - סעיף ז'.
14. בית שער לפני שירותים.
15. בית מדרש - סעיף י'.
16. בית הספר.
17. סוכה - סעיף י"א.
18. **ספינה.**
19. טריילור (trailer).
20. ציורי דירת עראי**.**
21. **חנויות.**
22. שיעור אורך ורוחב - סעיף י"ג.
23. בית שער, פחות מד' על ד'.
24. בית קטן, בין בתים גדולים.
25. חדר קטן הראוי לתשמישו.
26. חדר קטן פתוח לחדר גדול.
27. וואק-אין-קלאזעט (walk-in-closet).
28. **חדרי קירור** **(**refrigerator**).**
29. תקרה - סעיף י"ד.
30. דלתות - סעיף ט"ו.
31. ציורים של דלתות.
32. כניסה, וליצאה - סעי י"ז-י"ח.
33. פתח חרום.
34. ארובה - סעיף י"ט.
35. מעלית (elevator).
36. גר בדירה.
37. קונה מעכו"ם.
38. שכירות, שאלה, הפקר.
39. זמן.
40. שלשים יום.
41. סעיף א'.
    1. **אם לול צריך הכללים של חדר - כמו ד' על ד', וכדו'**.
       1. חיוב – יד הקטנה (פרק ב' סוף הע' י"ב, "בודאי דחדר הלולין עכ"פ צריך להיות חדר ממש ד"א על ד"א ובתקרה ובשאר תנאים והוא פשוט"), ח"א (כלל ט"ו סעי' י"ב, "אבל רפת בקר ולולין של תרונגולים ובית התבן והעצים ואוצרות של יין או שאר משקים אם יש להם שיעור בית, חייבין"), פת"ת (ס"ק ב', "ומ"מ בלולין והוא חדר הבנוי העשוי לאווזים ותרנגולין נראה דודאי חייב במזוזה כל שיש בו ד"א ובתקרה ובשאר תנאים דהרי לא נפיש זוהמייהו כמו ברפת"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"ז, "אבל רפת בקר וחדר שמגדלין בו עופות, ובית התבן והעצים, ואוצרות של יין או של שאר משקין, אם יש להם שיעור בית, חייבין"), מקדש מעט (ס"ק ד'), מ"ב (ס"ק ו', עי' שעה"צ ס"ק כ"ט).
       2. פטור – חמודי דניאל (על סעי' י"ג, "הנהו המוזכרים בסעיף א' רפת ולולין ואוצרות, וכן בסעיף ב' בית התבן בית העצים בית הבקר בכל הנהו לא בעינן דע"ד אלא כל דחזי למילתיה חייבין, דלא בעינן דע"ד אלא בבית דירה"), חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ב אות ג', "והנה גם בלולין שפרש"י ביומא שם מקום גידול התרנגולים, ג"כ אינו נראה דצריך להיות דוקא דע"ד אם חזי למלתיהו").
       3. מראי מקומות – מ"ב (הערות מח"א על ס"ק ו', "דין זה צ"ע דאפשר דחזי למילתי' וא"צ ד"א ואפשר גם תקרה א"צ (ע"ל סקנ"ד) וסתם לולין משמע שלא הי' בהן תקרה עיין ב"ב י"א ב'").
          1. עי' לקמן סעיף י"ג, לשיטות ומראי מקומות.
    2. **בית האסורים**.
       1. חיוב – שער אפרים (סי' פ"ג, "קהל שיש להם בית האסורים חדר אחד במי שהושיבו בתפיסה בחדר הנ"ל על כמה חדשים ... שיש להביא ראיה לדין זה מגמ' דיומא פ"ק דף י' גבי לשכת פרהדרין אי חייב במזוזה וקמפלגי אי דירת בע"כ חייב במזוזה". הג"ה מבן המחבר, "מגמ' הנז' נלע"ד לומר שבית האסורים חייב במזוזה ואיפסקא הלכה כרבנן שאמרו בגמ' הנ"ל דירה בע"כ שמה דירה").
       2. פטור – בית הלל (ס"ק ב', לשונו מובא לקמן), ברכי יוסף (ס"ק ג', לשונו מובא לקמן), ערה"ש (סוף סעי' א', "בתי האסורים מהממשלה פטורין ממזוזה". **אמנם** עי' סוף סעי' ד', "ובית האסורים חייב במזוזה"), הגריש"א זצ"ל (הערות במכסת יומא דף י: ד"ה רבנן, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות י"א,*** לשונו מובא לקמן).
          1. אינו דירת כבוד – בית הלל (ס"ק ב', "נראה לי דה"ה בין האסורים נמי פטור מן המזוזה משום שאינו עשויה לדירת כבוד. וראיה מהא דאמרינן בגמרא הנ"ל בדף י' ע"ב ... ומדרבנן תקינו לה שלא יאמרו כהן גדול תבוס בבית האסורין עכ"ל. א"כ משמע להדיא דבית התפיסה פטור מהמזוזה ... והטעם הוא שאינו עשוי לדירת כבוד וק"ל").
             1. חולק – ברכי יוסף (ס"ק ג', "בית הלל ... ועמו הסליחה דאעיקרא דדינא פירכא, דמטעם דירת כבוד לא ממעטינן (שם יא א) אלא בה"כ ומרחץ ובורסקי וטבילה. ובית האסורין דלית בה טינוף, דבה איירינן, לא דמיא כלל להני, דאין עומדים שם ערומים וליכא ריח, דדוקא כי הני דמרחץ ובורסקי ודכוותייהו אינם דירת כבוד, והרי רפת בקר ובית העצים חייבים, וה"ה בית האסורין, דזמנין טפי עדיף מהנך דמחייבי").
          2. הוי דירת עראי – ברכי יוסף (על הדף, ס"ק ג', "לכאורה יש לצדד לפיטורא בבית האסורין וכן בלאזאריט"וג שיושבין מ' יום ולפעמים שני חדשים, אף במקום שישאר בבית ההוא כל אותו זמן וליכא שום סכנה ולא ביזוי, מטעם דמקומות אלו עיקרן לדירת עראי ולא לדירת קבע, והו"ל כבתים שבספינה ודכוותייהו דפטורים. ולא דמי לפונדק, דשם עשוי גם לדירת קבע").
          3. גרע מדירה בעל כרחך – הגריש"א זצ"ל (הערות במכסת יומא דף י: ד"ה רבנן, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות י"א,*** "ולדעתי מסתבר מאד סברת השערי אפרים דבית האסורים גרע מדירה בע"כ, דדירה בע"כ שנחלקו בה רבנן ור"י זה כשדר שם מצד דירה אלא דמה דהוצרך לדור שם זהו בע"כ, אבל בבית האסורין כל עיקר דירתו שם אינה מצד דירה אלא כדי לאסרו שלא יוכל לדור בכ"מ כרצונו, וממילא נמצא שהוא דר שם ובזה י"ל דפטור לכו"ע").
       3. בלי ברכה – חובת הדר (פרק ד' סעי' י'), בנין אב (ח"א סי' מ"ד אות ב' ד"ה אולם, "לקבוע מזוזה מספק אבל אין מברכין על קביעתה"), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ו), פתחי מזוזות (ס"ק ע"ב).
       4. מראי מקומות – רע"א (על סעי' א'), פת"ת (ס"ק א'), מקדש מעט (ס"ק א'), הר צבי (יו"ד סי' רל"ז), שערים מצויינים בהלכה (סי' י"א ס"ק ט"ו), מ"ב (ס"ק י"א), פתחי שערים (אות נ"ה - אות נ"ז), לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה י"ט).
          1. קרן אורה (מנחות דף מד. ד"ה ובזה) – "ועי' בי"ד סי' רפ"ו שהביאו אחרונים ז"ל לחייב במזוזה מי שהושיבוהו בבית האסורים על כמה חדשים, וזה לפי שיטה זו דכל אחר ל' יום חייב מדרבנן, ואם כן ה"נ חייב אע"ג דישיבתו בע"כ, אבל לפמ"ש דשאולה או שכורה חייב מה"ת דמיקרי ביתך, א"כ דוקא אלו שיש לו זכות בבית ע"י שאלה או שכירות, אבל לא זה שיושב בע"כ וודאי לא מיקרי ביתך".
       5. **יכולים לדור שם באיזה בית שרוצים**, אלא שמן העיר אסור להם לצאת.
          1. חיוב – הר צבי (יו"ד סי' רל"ז, "יש לומר שגם לדעת הבית הלל חייבים במזוזה ואינו דומה לבית האסורים שהוא יושב בע"כ בבית זה שאינו רוצה לישב שם, אבל כאן אין הוא עצור בבית זה דוקא, אלא בעיר זו יכול לדור בכל מקום שירצה. וקצת ראיה לזה מכהן גדול שאסור לו לצאת מירושלם כמבואר ברמב"ם (הל' כלי המקדש פ"ה ה"ז) שכתב, ויהיה ביתו בירושלם ואינו זז משם. ובגמרא יומא (שם) מבואר שדוקא בלשכת פלהדרין הוא פטור ממזוזה, אבל בביתו של כל השנה הוא מחויב במזוזה, וע"כ שכל שבתוך העיר הוא יכול לדור בכל מקום שירצה, אעפ"י שמן העיר אסור לו לצאת חייב במזוזה").
    3. **בית חולים**.
       1. פטור.
          1. אנבי נזר (יו"ד סי' ש"פ) – "אין לחייב כלל בית החולים במזוזה".
          2. עי' חובת הדר (פרק ג' סעי' ז') – "בתי חולים יש פוטרים ממזוזה".
       2. חיוב.
          1. מהרש"ם (ח"ו סי' קט"ז) – "והנה לענד"נ דבנ"ד החדרים חייבים במזוזה כיון שכל הבית הזה וכל החדרים מיוחדים רק לחולים ישראלים שבעיר הזאת, א"כ מה בכך שיכולים להחליף החולים מחדר לחדר, שהרי מבואר באס"ז לב"מ ק"א סוע"ב בשם הר"י דמי שיש לו בית אפי' אינו נכנס לתוכו אלא פעם אחת בשנה חייב במזוזה, ובאשכול סי' כ"ה מבואר דבית חדש כיון שגמרו חייב במזוזה, וכ"ה בחינוך מצוה תכ"ג בסופה דבנה בית ונתן עליה תקרה ולא קבע בה מזוזה עובר במ"ע, וא"כ ה"ה בשוכר בית עכ"פ חייב מדרבנן בכה"ג, דכל דתיקון רבנן כעין דאורייתא תיקנו, והאחרונים נחלקו בשוכר בית לשנה אם חייב במזוזה תיכף גם קודם ל' יום, ועי' בשו"ת ארי' דב"ע חיו"ד סי' י"ז ובנח"א שבאשכול סוף הל' מזוזה, ואני מצאתי במאירי לשבת קמ"ח שהביא מחלוקת הראשונים בזה, ובעיקרי הד"ט חיו"ד סי' ל"א אות א' וזכל"א הספרדי ח"ג יו"ד אות מ' בשם מט"י דהשוכר בית בחו"ל על שנה ועשה שטר והוליך שם מטלטלין חייב במזוזה מיד, ועי' בס' מור ואהלות (שנדפס מחדש) הל' ברכות סי' ד' וסי' ח' וסימן ט' בכ"ז, וכיון דקיי"ל דשואל דמי לשוכר, א"כ ה"ה בשאל בית לשנה דחייב במזוזה מיד. ומכ"ש אם כבר עברו ל' יום וגם הוא שאול לעולם, א"כ בנ"ד שהבית ליהודים לעולם לצורך החולים, וכבר עברו יותר מל' יום משעה שנשאל הבית להם, א"כ הגם שנכנס רק לפעמים איזה ישראל חייב במזוזה, ומכ"ש כשהחולים יושבים יותר מל' יום, ואף שביד הממונים להחליף החולים מחדר לחדר, מ"מ הרי הוא שאול לכלל העיר הישראלים לעולם מטעם המלך ופקודיו".
       3. בלי ברכה.
          1. עי' הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק י"ט ס"ק ח') – "יש לדון גם לענין בית-חולים של ישראל דאין חייבים הבעלים במזוזה, שהרי הם אינם דרים שם וגם החולים אינם דרים שם בקביעות, ואין להתחשב עם המטות ושאר החפצים הקבועים שם ולדונם משום כך כבית האוצר, דיתכן דלא דמי לבית האוצר שהוא ממש מיוחד למטרה זו משא"כ בנד"ד אין החדר מיועד למחסן של מטות אלא הוא רק מיועד לחולים, אשר עבורם החדר הזה לא נתשב לדירה החייבת במזוזה (וה"ה בחפצים שבחדרי העובדים), וגם הרבה פעמים מחליפים את החדרים, ולכן יתכן מאד שיקבע המזוזות בלא ברכה בכל חדרי בית החולים".
          2. בנין אב (ח"א סי' מ"ד אות ב' ד"ה אולם) – "לקבוע מזוזה מספק אבל אין מברכין על קביעתה".
       4. מראי מקומות – להורות נתן (ח"ג סי' ע"א אות ב'), פתחי שערים (אות רע"ז, אות רע"ח), פתחי מזוזות (ס"ק קכ"ג), אגור באהליך (פרק ל"ח סעי' ח' - סעי' ט"ו).
          1. הגריש"א זצ"ל (הערות במכסת יומא סוף דף י:, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות כ"ב***) – "בבתי חולים שבזמנינו יש לדון בזה לפטור ממזוזה מטעם אחר דמכיון דבונים אותם גם עבור גויים והרי קיי"ל דבשותפות עכו"ם אפילו חלק אחד ממאה של עכו"ם פוטר ממזוזה, והבתי חולים עומדים כדברי ציבורי שיש בזה זכות לכלל הצבור וא"כ גם בשעה שדרים בו ישראל מ"מ יש לדון דנחשב שיש בזה חלק עכו"ם, לפטרו ממזוזה. אכן **המנהג למעשה שקובעים מזוזה בבתי חולים**".
          2. שבה"ל (ח"ב סוף סי' קנ"ו, קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ז אות א', בענייני יו"ד עמ' רס"ט אות ו') – "בתשובת אבני נזר יו"ד סי' ש"פ דן באורך בענין בית חולים אם מחויב במזוזה כי יש חולים משתהים שם ב' או ג' חדשים ... ומכ"מ פשוט דהוא לא דבר רק בבי"ח של גוים וחולה ישראל, אבל כהיום באה"ק דיש בתי חולים של ישראל פשיטא דאין מקום לפטור מה"ת מצד בעלות של בי"ח עצמו וישראלים העומדים שם בקביעות".
          3. אגור באהליך (פרק ל"ח סעי' ט"ו) – "**אסור לקבוע מזוזה בחדרי לידה ונתוח**, ובכל מקום שאינו משמש לדיור גמור, ונמצאים שם ערומים".
       5. **בבית אבות**.
          1. חייבים לקבוע שם מזוזה בברכה– הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפילה פרק י"ט ס"ק ח', "וחייבים לקבוע שם מזוזה בברכה").
42. שותפות - רמ"א סעיף א'.

**יומא** (דף יא:) – "תנו רבנן: בית הכנסת ובית האשה ובית השותפין חייבת במזוזה. פשיטא. מהו דתימא: ביתך ולא ביתה, ביתך ולא בתיהם, קמשמע לן".

* 1. **אם יכול לברך**.
     1. יכול לברך – מ"ב (ס"ק ט', "ויכול ג"כ לברך עליו").

1. שותפות עם עכו"ם.
   1. **ראשונים**.
      1. חיוב.
         1. רשב"א (חולין דף קלו.) – "ביתך דרך ביאתך, וא"ת אמאי לא אמרינן ביתך למעוטי שותפות דנכרי כדאמרי' בכל הני דלעיל, נראה לי משום מזוזה חובת הדר היא ולשמירה עשויה ואפילו דשותפות דנכרי ישראל הדר בה צריך שמירה".
      2. פטור.
         1. ס' האשכול (ח"ב סי' כ"ה, ריש עמ' פ') – "ובשותפות עם נכרי פטור".
         2. רבינו חיים, הו"ד במרדכי (סוף פ"ק ע"ז, הג' מרדכי חולין רמז תשמ"א [לשונו מובא לקמן]) – "וה"ר אביגדור שאל לחמיו ה"ר חיים בית שישראל ועובד כוכבים שותפין בו אם חייב במזוזה ... או דלמא כיון דכתיב למען ירבו ימיכם דמרבינן מיניה שותפות ממילא שמעינן דלא דבר הכתוב אלא בשותפות ששניהם ישראלים, שהקפידה תורה בריבוי ימיהם, ומביתך לא מצי למעוטי שותפות דעובד כוכבים דאם כן ימיו מנא לן, ואין לומר מביתך דפרשה שניה, ההוא למעוטי שואל ושוכר דפטור מן התורה כדמשמע פרק התכלת. וה"ר חיים השיב נראה לי דבית שישראל ועובד כוכבים שותפין בו פטור מן המזוזה".
      3. מראי מקומות – רא"ש (שו"ת סי' כ').
   2. **פוסקים**.
      1. חיוב.
         1. ב"י (בדה"ב ס"ק א') – "והכי נקטינן ולא כדברי המרדכי שכתב שם (סי' תשמ - תשמא) שהוא פטור".
         2. יש"ש (חולין פרק י"א סי' ב') – "ובית השותפים חייב במזוזה, אפי' בשותף עם הגוי".
         3. גר"א (ס"ק ב') – "אבל הרשב"א פסק דחייב ממ"ש בחולין קל"ו א' אלא ביתך כו' ולא קאמר למעוטי כה"ג כמו בכל הנך דשם וע' במרדכי".
         4. ערה"ש (סעי' ב') – "נלע"ד לדינא כיון שהוא ספק תורה בחצר שדרים שם ישראלים ועכו"ם חייב החצר במזוזה אם לא שהעכו"ם אינם מניחים ועוקרים אותה אבל בעינינו ראינו שהם מניחים לקבוע מזוזה ואינם מקפידים".
         5. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב הע' י"ב).
      2. פטור.
         1. רמ"א (סעי' א') – "אבל בית של ישראל ועובד כוכבים פטור ממזוזה וכן חצירות או עיירות שמקצת עובדי כוכבים דרים שם, פטורין ממזוזה".
         2. לבוש (סעי' א') – "אבל בית של שותפים ישראל וגוי פטור ממזוזה".
         3. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ב אות ב') – "ובית שיתוף ישראל ונכרי פטור".
         4. דרך החיים (סי' רע"ח אות א').
         5. ח"א (כלל ט"ו סעי' ד') – "אבל שותפות עם הנכרי, וכן חצר שישראל ונכרים דרים בו, פטור, ואפילו רובם ישראל".
      3. מראי מקומות – שד"ח (מערכת מ' סוף כלל קי"ב), שרידי אש (ח"ב סי' פ' ענף ג'), שו"ת ודברת בם (סי' רע"ב).
         1. אגור באהליך (פרק כ"ט סעי' י"א) – "**אין להקל בנכסי חברה** שרוב מניותיה בידי יהודים. ואף כשרוב בעלי המניות הם גויים, ראוי להחמיר".
   3. **למחמירים, עם ברכה או בלי ברכה**.
      1. עם ברכה – עי' אגור באהליך (פרק כ"ט סעי' ו', סעי' ז', "שראוי להחמיר ולקבוע מזוזה ... **נראה שיברך**, ובן ספרד לא יברך").
      2. בלי ברכה [ספק ברכות להקל] – ברכ"י (ס"ק ב', "ולענין הלכה נראה דאם העכו"ם הדר עמו ושותפו בבית קים ליה בגוויה שלא יגנוב המזוזה לבזות, ולא יש שום סכנה, יניח הישראל מזוזה בביתו, אף דיש שותף עכו"ם. ולא יברך"), לחם הפנים (סי' י"א אות ה', "דחייב במזוזה ויש לקבועה בלא ברכה". אמנם עי' קיצור שו"ע סעי' י"ט), לב אברהם (סי' פ"ז ד"ה והנה, "הכריעו לקבוע בבית המשותף מזוזה בלא ברכה"), מ"ב (ס"ק י'), קונ' המזוזה (ס"ק מ"ג, "מצד הדין חייב לקבוע מזוזה בלי ברכה בחדר דאין לנו הכרע אי שותפות עכו"ם פוטר או לא"), יבקש תורה (שו"ע סי' צ', "פשוט דיש להחמיר ... בלי ברכה"), עי' ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ו', "למעשה נלע"ד כמ"ש בס' מזוזות מלכים ס"ק ק"ע להחמיר לקבוע בלי ברכה אם העכו"ם לא בוזזים המזוזות ומניחים לו, והמיקל יש לו על מי לסמוך ונראה שכן נהוג כאן מדינתנו יצ"ו להקל"), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' ס').
   4. **למה שותפות בגוי פטור**.
      1. חסרון בבית שלם.
         1. הג' מרדכי (חולין רמז תשמ"א) – "שאל ה"ר אביגדור את ר' חיים ... נ"ל שבית שישראל ועובד כוכבים שותפות בו פטור מן המזוזה אף על גב דלא אשכחן קרא בפ' ראשית הגז למעוטי שותפות בכל הני דממעט התם מכל מקום פטור דכיוצא בו מצינו בפ"ק דיומא גבי הא דתניא בית השותפין מטמא בנגעים וכו' דמרבה שותפות דישראל ולא ממעט שותפות דעובד כוכבים ואפ"ה שותפות דעובד כוכבים לא מטמא בנגעים כדתניא בתוס' דנגעים והטעם כיון שיש לעובד כוכבים חלק בבית זה ועובד כוכבים לאו בר טמויי בנגעים הרי אין כאן בית שלם לגבי טומאת נגעים דבעינן בית שלם עם כל זויותיו וכן לגבי מזוזה כיון שיש לעובד כוכבים חלק בגוף הבית ובשער ועובד כוכבים לאו בר מזוזה הוא הרי אין כאן בית שלם להתחייב במזוזה ואנן בעינן בית שלם לענין מזוזה דהא ממעטינן בפ"ק דסוכה בית שאין בו ד' אמות וכן שער שלם בעינן וכי שקלת לחלק עובד כוכבים הוי חצי בית וחסר ולענין מזוזה ונגעים דהבית עומד בחזקת שניהם וכל פורתא ופורתא יש בו חלק דעובד כוכבים לא צריך קרא למעוטי ואפילו אם לא נאמר הטעם שאמרתי אלא דבלא קרא לא ממעטינן שותפות דעובד כוכבים לענין מזוזה מ"מ הא חזינן דבית שישראל ועובד כוכבים שותפין בו לא מטמא בנגעים וה"ה לענין מזוזה דדין אחד להם ושלום חיים".
            1. יש"ש (חולין פרק י"א סי' ב') – "ונראה שיש לחלק בין נגעים למזוזה, דבנגעים תלוי הענין בקירות הבית, ומאחר דלא אמרינן ברירה בדאורייתא, נמצא דלא הוי נגע בקירתו, אבל מזוזה שהוא חובת הדר, כל היכא שיש לו בית דירה לזה, ובית דירה לזה, חייב במזוזה, ומה בזה שהחצי היא של גוי, מ"מ מאחר שנכנס דרך השער הבית, חייב במזוזה, ואינו דומה לסתור חציו, דאין שם שער עליו כלל, ומשום הכי נמי לא ממעטינן גבי מעקה שותפות הגוי, מאחר שיש לו שם דירה, חייב בלא תשים דמים בביתך, ותדע דלא ילפינן מזוזה מנגעים, דאל"כ ...".
            2. מראי מקומות – רא"ש (שו"ת סי' כ' אות ב'), אמרי בינה (או"ח סי' ח' ד"ה אך).
      2. מדכתיב ירבו ימיכם.
         1. לבוש (סעי' א') – "דוקא כשהשותפין הם ישראלים דקאי וביתך על כל אחד מהם, שכל אחד חייב דהא כתיב בתריה [דברים יא, כא] למען ירבו ימיכם וימי בניכם, כל החפץ בחיים חייב, כלומר כל מי שיקיים התורה והמצוה. אבל בית של שותפים ישראל וגוי פטור ממזוזה, דגוי אינו חפץ בחיים שהרי אינו מקיים התורה שהיא החיים, וכיון דחלקו של גוי פטור, גם הישראל פטור דשמא כל המזוזה הוא חלקו של גוי, וכן שערי חצרות או עיירות שמקצת גוים דרים שם פטורים ממזוזה, דגוים אינם חפצים בחיים".
         2. ט"ז (ס"ק ב') – "דשותפות מרבינן מדכתיב ירבו ימיכם ובעובד כוכבים אין לומר כן".
      3. משום סכנה.
         1. ש"ך (ס"ק ו') – "כיון שהמקצת הוא של עובד כוכבים וגם משום סכנה כדי שלא יאמר העובד כוכבים שהישראל עושה מעשה כשפים וכן שערי חצירות ושערי עיירות פטורים מהאי טעמא משום סכנה כדאיתא בש"ס ודלא כהעט"ז שכ' הטעם משום דכתיב למען ירבו ימיכם וגו' והעובדי כוכבים אינם חפצים בזה שהרי אינן מקיימין התורה כו'".
         2. דה"ח (סי' רע"ח אות א') – "משום סכנה".
      4. משום בזיון.
         1. ח"א (כלל ט"ו סעי' ד') – "שמא יטלוהו הנכרים ויבוא לבזיון".
      5. מראי מקומות – שבות יעקב (ח"ג סי' פ"ט), ערה"ש (סעי' ב').
         1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

If somebody has a building where it's improper to put a mezuzah (since nobody else in the building is doing it) it is it possible to to install the mezuzah on the inside of the door. R' Y. Berkovits wrote: Why not outside? Unless you are in a makom sakana, due to serious anti-semitism, put it outside.

* 1. **כמה השותפות**.
     1. ואפילו יש לעכו"ם אחד ממאה שבו – ח"א (כלל ט"ו סעי' ד', "וכן חצר שישראל ונכרים דרים בו, פטור, ואפילו רובם ישראל"), שד"ח (כלל קי"ב ד"ה ובכן, "נראה לי פשוט דכשצדדו הפוסקים לומר דשותפות גוי פוטר מן המזוזה סתמא דמילתא דבכל שותפות דנכרי אפילו כל שהו קאיירי דפטור ולא בעינן מחצה על מחצה וכל שכן רוב נכרים אלא כל שיד גוי באמצע פוטר מן המזוזה"), הגריש"א זצ"ל (הערות במכסת יומא סוף דף י:, "והרי קיי"ל דבשותפות עכו"ם אפילו חלק אחד ממאה של עכו"ם פוטר ממזוזה"), מ"ב (ס"ק י', "ואפילו יש לעכו"ם אחד ממאה שבו").
     2. מראי מקומות – רע"א (סי' ס"ו ד"ה ונ"ל, "ונ"ל לדייק דגם רש"י ס"ל דשותפות עכו"ם פטור ממ"ש ביומא (דף י"א) ד"ה הני אבולי דמחוזא שערי העיר ששמה מחוזא והיו רובן ישראל, משמע דבמחצה על מחצה ומכ"ש רובן עכו"ם הי' פטור, וע"כ משום דשותפות נכרי פטור ממזוזה").
  2. **שוכר בית מנכרי, ויש לנכרי רשות להניח שם חפציו**.
     1. פטור – רע"א (סי' ס"ו, "לדינא בנידון דידן דפטור ממזוזה"), הו"ד בפת"ת (ס"ק ט"ז), מ"ב (ס"ק י', בה"ל סעי' כ"ג).
  3. **כל אחד יש חדר לעצמו**.
     1. חיוב – שבות יעקב (ח"ג סי' פ"ט, "דוק' אם דר עם העכו"ם בשותפו' אבל אם יש לישראל חדר מיוחד כגון שנותן לעכו"ם איזה שכירות בשביל חדר מיוחד זה או שנותן ג"כ חדר מיוחד לעכו"ם אחר דהוי כשכרו ודאי מחייב במזוזה כי שכירות ליומא מכר הוא ואין כאן חשש סכנה כיון שהוא בחדרו המיוחד לו"), דה"ח (סי' רע"ח אות א'), מ"ב (ס"ק י').
  4. **המרתף אין בה דין חלוקה ופעמים זה משמש בכולה ופעמים זה**.
     1. חיוב – רע"א (סי' ס"ו, "יש לדון בנ"ד אם המרתף אין בה דין חלוקה ופעמים זה משמש בכולה ופעמים זה, א"כ בנדון כזה אם הי' באמת של ישראל ונכרי בשותפות הי' מקום לדון דחייב במזוזה, למ"ש הר"ן נדרים רפ"ה דכה"ג קיי"ל יש ברירה וזה משתמש בשלו וזה בשלו כיון דרובו מתברר מעיקרו ומיעוטו בסופו עיי"ש, א"כ מה"ט י"ל דחייב במזוזה דבשעה שהישראל משתמש כולו שלו לגמרי ואם הי' הדין כן ממילא ה"ה בישראל ונכרי ששכרו בית בשותפות ואין בו דין חלוקה ומשתמשים לזמנים חלוקים דחייב במזוזה דמחזי כשלהם ממש דחייב מדין ברירה. ובלא"ה יש לדון אף אם גם בכה"ג אמרינן אין ברירה מ"מ כיון דקיי"ל בדרבנן יש ברירה והיינו ע"כ דמספקא לן הדין אם יש ברירה או אין ברירה וכמ"ש הר"ן רפ"ג דגיטין, א"כ ממילא הכא לענין מזוזה חייב דשמא יש ברירה"), הו"ד בפת"ת (ס"ק ג', ס"ק י"ט), מ"ב (ס"ק י').

1. בית האוצר.
   1. **מחמיר** [אא"כ נשים רוחצות שם [בקביעות, מ"ב (שעה"צ ס"ק ל"א)].
      1. שאלתות (שאילתא קמ"ה) – "ואחד שערי חצירו' ורפת ולולין ובית התבן ואוצרות יין ואוצרות שמן כולן חייבין במזוזה".
      2. בה"ג (הל' מזוזה, עמ' רע"ב) – "ואחד שערי מדינות וחצירות ורפת ולולין ומתבן ואוצרות יין ואוצרות שמן כולן חייבין במזוזה".
      3. ר"ח (יומא ריש דף יא:) – "והתניא: אחד שערי בתים, ושערי חצירות, ושערי מדינות, ושערי עיירות, ורפת, ולולין, ומתבן, ואוצרות יין, ואוצרות שמן - חייבין במזוזה. ועלתה תיובתא דרב יהודא תיובתה. וקי"ל כרב כהנא וכי הא מתניתא".
      4. האשכול (סי' כ"ה, עמ' ע"ט) – "אחד שערי בתים א' ש' מדינות ועיירות ורפת ולולין ומתבן ואוצרות יין ושמן כולן חייבין במ'".
      5. יראים (סי' ת') – "שערי מדינות וחצרות רפת ולולין ומתבן ואוצרות יין ואוצרות שמן כולן חייבין במזוזה".
      6. סמ"ג (עשה כ"ג) – "אחד שערי בתים ואחד שערי חצרות מדינות ועיירות ואוצרות יין ושמן כולם חייבין במזוזה".
      7. חינוך (מצוה תכ"ג) – "אחד שערי בתים חצרות מדינות עיירות רפת לולין מתבן אוצרות יין ואוצרות שמן כולן חייבין במזוזה".
      8. ר' יהונתן (בש"מ ב"מ סוף דף קא: ד"ה הא) – "קיימא לן אפילו יש לו עשרה בתים שאינו דר בהן דירה קבועה אלא שנכנס בהן פעם אחת בשנה חייבות כולן במזוזה חוץ מבית העצים שהנשים נאותות בהן ומאי ניהו רוחצות וכו'".
      9. רא"ש (הל' מזוזה סי' ט"ו, פסקי הרא"ש על הרי"ף דף ו: ד"ה שהנשים) – "ובית התבן ובית הבקר ובית העצים והאוצרות שהנשים רוחצות בהן פטורין מן המזוזה. הא סתמא חייבין ודלא כמ"ש הרמב"ם ז"ל דדוקא כשהנשים מתקשטות בהן".
      10. מרדכי (סי' תתקס"ט) – "ואחד שערי עיירות ורפת ולולין ומתבן ואוצרות יין ושמן חייבין במזוזה".
      11. רבינו ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, ק"פ-ב') – "ומה שכתבתי בית העצי' סתם שחייבות כלומר שאין הנשי' רוחצות בו כתב הרמ"בם דוקא שהנשים מתקשטות שם ותמהו עליו".
      12. אורחות חיים (הל' מזוזה) – "וכן בית התבן ובית הבקר ובית העצים ובית האוצרות משום דחשיבי כולהו כבית המרחץ כיון שהנשים רוחצות שם".
      13. טור (סעי' ב') – "ובית התבן ובית העצים ובית הבקר סתמא חייבין אא"כ הנשים רוחצות בהן אז הן פטורין והרמב"ם כתב שאין חייבין אא"כ הנשים יושבות בו להתקשט אבל סתמא פטורין וא"א הרא"ש ז"ל כתב כסברא ראשונה".
   2. **מיקל** [אא"כ נשים מתקשטות בהן].
      1. רבינו הקדש (ברייתא ממעשה תורה אות ז'), הו"ד בכל בו (סי' קי"ח) – "שבעה דברים פטורין מן המזוזה בית התבן, ובית העצים, ובית הבורסקי, ובית האוצר, ובית המרחץ, ופתח שאין לו ארבעה טפחים, ופתח בית הכסא".
      2. רמב"ם (פרק ו' הל' ז') – "בית התבן בית הבקר בית העצים בית אוצרות פטורין מן המזוזה שנאמר ביתך ביתך המיוחד לך פרט לאלו וכיוצא בהן".
      3. רי"ף (הל' מזוזה דף ו:, גירסא לפנינו. אמנם עי' הערה"ש סעי' ט') – "ובית התבן ובית הבקר ובית העצים ובית שהנשים רוחצות בהן פטורות מן המזוזה".
      4. ראבי"ה (סי' אלף ק"נ) – "ובית התבן ובית הבקר ובית העצים ובית האוצרות פטורין".
      5. תוס' (מנחות דף מד. סוף ד"ה טלית) – "שאם ירצה לא ידור בו אלא ישתמש בו לתבן וקש ולא מיחייב".
      6. תוס' רי"ד (יומא סוף דף יא:) – "כ' רבינו חננאל זצוק"ל וקי"ל כרב כהנא וכי הא מתניתא ואינו נ"ל ...".

אמנם עי' פסקי רי"ד (הלכה קטנות, סוף הל' מזוזה אות נ"ג) – "ואחד שערי בתים ואחד שערי עיירות ואחד שערי מדינות ורפת ולולין ומתבן ואוצרות יין ואוצות שמן חייבים במזוזה".

* + 1. ריטב"א (יומא דף יא: ד"ה ופסקו) – "ופסקו רבוותא דבית התבן ובית האוצרות פטורין מן המזוזה אפי' בסתמא, כדקתני בסמוך בהא דתני רב שמואל קמיה דרבא".
    2. פסקי ריא"ז (הלכה קטנות הל' מזוזה אות נ"ג, שלטי הגבורים הל' מזוזה דף ו: אות א') – "בית התבן ובית הבקר ולולין שלתרנגולין, ובית האוצרות שליין ושלשמן ובית העצים, אם הנשים מתקשטות בהן חייבין במזוזה שהרי הן בית דירה לאותן הנשים. אבל אם אין שם נשים מתקשטות בהן פטורין, שאינן דומין לבית המיוחד לדירת אדם".
    3. סמ"ק (מצוה קנ"ד) – "פטור מן המזוזה וכן פתחי שימא פירוש דלית בהו שקפי או דלית להו תקרה, ובית התבן (יומא דף י"א) ובית הבקר ובית האוצרות".
    4. מאירי (יומא דף יא. ד"ה בית) – "בית התבן ובית הבקר ובית העצים ובית האוצר וכיוצא באלו פטורין מן המזוזה שאין כאן דירה היו הנשים קובעות דירתם לשם בזמן שהן מתקשטות כדי להתקשט בצניעות נעשה זה מקום דירה וחייב".
    5. לקח טוב (ואתחנן פרק ו' פסוק ט') – "ביתך המיוחד לך פרט לבית התבן ובית הבקר ובית העצים וכיוצא".
    6. צדה לדרך (מאמר א' כלל ד' פרק ג') – "בית התבן ובית העצים ובית האוצרות פטורין".
  1. מראי מקומות.
     1. תשובות רב נטרונאי גאון (ברודי-אופק יו"ד סי' רס"ז, שערי תשובה סי' קנ"ז) – "ואוצר שפתוח לבית צריך מזוזה, בין באותו פתח בין בכל פתח שיש לו, דתניא בהדיא (שם סע"א) אחד שערי בתים ואחד שערי חצרות ואחד שערי מדינות ואחד שערי עיירות ורפת ולולין ומתבן ואוצרות יין ואוצרות שמן כלם חייבים במזוזה".
     2. השלמה (סוכה דף ח. ד"ה ובית) – "ובית הבקר ובית העצים ואוצרות יין. פליגי תנאי בפ"ק דיומא. ופסק הרב אלפסי ז"ל כולן דאמ' מחייבי במזוזה, ואם נשים רוחצטת בהן פטורה מפני שעומדות שם ערומות, ואם נשים מקשטות בהן דירה מקרי, ולכולי עלמא חייבות במזוזה".
  2. **פוסקים**.
     1. מחמיר – מחבר (סעי' א', סעי' ב'), לבוש (סעי' א', סעי' ב'), יד הקטנה (פרק ב' סעי' ה', לשונו מובא לקמן), ח"א (כלל ט"ו סעי' י"ב), דה"ח (סי' רע"ח אות א', אות ב'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות כ', "אוצרות יין ושמן וכיוצא, וכן בית התבן בית העצים ובית הבקר שאין בו מיאוס, חייבין"), הגריש"א זצ"ל (הערות במכסת יומא ריש דף יא:, "ולהלכה חייב במזוזה כהרי"ף וש"פ"), משנה הלכות (ח"ו סי' קפ"ז, סי' קפ"ט), אגור באהליך (פרק ל"ד סעי' א').
     2. מראי מקומות – יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ב אות ג', אות ד', "בית התבן ובית העצים ובית הבקר חייבין (ויש פוטרין)"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"ז, "ובית התבן והעצים, ואוצרות של יין או של שאר משקין, אם יש להם שיעור בית, חייבין ויש פוטרין"), רב פעלים (ח"ב יו"ד סי' ל"ו).
  3. **אם יכול לברך**.
     1. יברך.
        1. רע"א (סי' ס"ו), הו"ד בפת"ת (ס"ק ט"ז) – "דאין להקל בזה, **כיון דבש"ע ואחרונים לא הביאו דעת הרמב"ם לחוש לה שלא לברך על קביעת מזוזה**, ולא חשו לברכה לבטלה, כמו דקיי"ל בכל ספק מצוה דאורייתא אין לברך (עי' יו"ד סי' כ"ח ובמג"א רס"י ס"ז ובפר"ח שם) אע"כ דס"ל **דדברי הרמב"ם אלו דחויים מהלכה**".
        2. מסגרת השלחן (סי' י"א ס"ק י"ג).
        3. מ"ב (ס"ק י"ד, פרשה סדורה אות ט"ז) – "ודאי דאפשר לברך וכ"כ בתשו' רעק"א".
        4. מגילת ספר (יו"ד סוף סי' ל"א).
        5. אהלי ישרון (ח"ב מזוזה ע' י"ז).
        6. עי' אגור באהליך (פרק ל"ד סעי' א') – "ונראה שיש לברך על הקביעה בו, וכן המנהג, [וי"א שלא יברך]".
     2. לא יברך.
        1. מקדש מעט (ס"ק י', גידולי הקדש ס"ק ג') – "כמה פוסקים כהרמב"ם ע"י יקבע ברכה רק כשבית דירה פתוח להם לכ"ע חייב".
        2. עי' ערה"ש (סעי' ט') – "לפי גירסתינו נלע"ד דלעניין ברכה יש לחוש לדעתם והרי ברובא דרובא הרמב"ם הולך בשיטת הרי"ף ומסתמא גם לפניו היתה הגירסא בהרי"ף כגירסתינו א"כ כיון דברכות אינן מעכבות נלע"ד לקבוע מזוזה בלא ברכה אבל כבר הורגלו כל העולם לעשות ברכה וצ"ע".
        3. הלכה למעשה (ס"ק קנ"ט, עי' בהשמטות) – "יקבע בלא ברכה, או יברך על אחרת".
        4. מנחת יצחק (ח"ד סי' פ"ט אות ו', ח"י סי' צ"ו אות ב') – "בודאי דיש לחוש לענין ספק ברכה".
        5. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ז אות ב', בענייני יו"ד עמ' רס"ז אות ב') – "מחסנים חייבים במזוזה, אבל לא יברך על קביעתה".
        6. הגר"ד פיינשטיין שליט"א (שו"ת ודברת בם סי' רע"ג) – "דאנן נוהגין לקבוע מזוזה בלי ברכה בכל בית האוצר, ולא כסתימת המחבר ורמ"א דלא חשו לדעת הרמב"ם, אלא דאנן מחמירין כמש"כ הערה"ש דיש הרבה ראשונים ואחרונים שנמי חששו לשיטת המחמירים בזה, והמנהג לקבוע מזוזה בכל כה"ג בלי ברכה אפילו בשכירות דרבנן".
        7. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' כ"ו) – "בית התבן, ובית הבקר, ובית העצים, נחלקו בהם הפוסקים, אם חייבים במזוזה, לדעת הרא"ש חייבים, ולדעת הרמב"ם פטורים, [ספק הדבר בדעת הרי"ף, לפי הגירסאות השונות), ודעת מרן לחייב במזוזה. הילכך יש לקבוע בהם מזוזה "בלי ברכה", שספק ברכות להקל".
     3. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק י"א).
  4. **אם צריך ד' על ד'**.
     1. פטור ממזוזה – אז נדברו (ח"ג סי' נ"ח אות א').
     2. מראי מקומות – מ"ב (שעה"צ ס"ק כ"ט, "אך אפשר דאם חזיא למילתי' חייב אפילו אין בו דע"ד").
        1. עי' לקמן סעי' י"ג.
  5. בבית האוצר (מקלט, מחסן) להיות חייב, אם צריך יוצא ונכנס תדיר**.**
     1. כיון דיוצאין ונכנסין בו.
        1. ש"ך (ס"ק ב') – "היכא דליכא חד מהנך כגון מתבן כו' וכל אחד מהנך אפילו אינם דרים שם ממש כיון דיוצאין ונכנסין בו חשיב בית דירה".
        2. יד הקטנה (פרק ב' סעי' ה') – "בית האוצר סתמן חייבים כגון דיוצאים ונכנסין בו ומשתמשין שם חשיב בית דירה".
        3. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות כ') – "אוצרות יין ושמן וכיוצא, וכן בית התבן בית העצים ובית הבקר שאין בו מיאוס, חייבין, כיון דיוצאין ונכנסים בו ומשתמשין שם, חשיב בית דירה".
     2. מחמיר.
        1. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' קמ"א ריש ענף ב') – "בבתים של אוצרות יין ושמן וכלים בין שצריך ליכנס שם לפעמים קרובין ובין הניחו שם יין להתיישן כמה שנים שלא יצטרך ליכנס שם לפעמים אף לא שנה שלימה **דפשוט** שבכל אופן הוא חייב במזוזה".
        2. מנחת יצחק (אבני ישפה ח"א סי' ר"ט סוף ענף ב', ח"ב סי' פ' ענף ה' ד"ה ובשו"ע) – "ואמר לי שאין כוונת הש"ך הנ"ל סי' רפ"ו ס"ק ב' לומר שנכנסים ויוצאים בתדירות, רק העיקר שאינו סגור במסמרים, וסגי שנכנסים אפילו לפעמים, ולכן באופן זה יניח מזוזה על המקלט. **אמנם** לענין ברכה אמר שעדיין יש לדון".
     3. מיקל.
        1. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"א סי' ר"ט סוף ענף ב', אגור באהליך פרק ל"ד הע' ל"ט) – "גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל] אמר שכוונת הש"ך הוא בנכנסים ויוצאים בתדירות, ואם לא עושים כן אין שום חיוב של מזוזה ע"כ".
        2. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ז אות ב', בענייני יו"ד עמ' רס"ז אות ב') – "מחסנים חייבים במזוזה, אבל לא יברך על קביעתה. וכל זה במחסנים שמשתמשים בהם בקביעות, אבל אין חיוב לקבוע מזוזה במחסן המשמש לעתים רחוקות בלבד, וע"כ במקלט שאין משתמשים בו בקביעות, רק לעתים רחוקות פטור מן המזוזה".
     4. דעת הגרח"ק זצ"ל.
        1. אסיפת יצחק (ט' ניסן תשס"ז) – "שאלה: מקלט שרק נכנסים שם פעם בשנה, האם חייב במזוזה. תשובה: יתכן".
        2. אסיפת יצחק (ד' סיון תשס"ט) – "שאלה: בית האוצר שרק נכנס שם פעם בשנה האם חייב במזוזה. תשובה: כמדומה שפטרוה".
     5. דעת חוט שני.
        1. שכל טוב (מלואים לסי' רפ"ו ס"ק ס"ח) – "שנכנסים שם פעם בחודש או חודשיים, לכן פטור ממזוזה".
        2. לקט הלכות מזוזוה (פרק ג' סעי' י"ג, הע' י"ג, עי' הע' כ"ז) – "יש בזה ג' דרגות: א. מקלט שלא מניח שם חפציו כלל אינו חייב במזוזה. ב. ואם מניח שם חפציו כגון צרכי סוכה או מיטות וכדו', שאין בהם צורך כל שעה יקבע בלא ברכה. ג. אבל אם משתמש בזה כמו חדר מביתו או מחסן לכלי הבית כגון סוכר, ארגזי יין, וכדו', יקבענה בברכה. [משום שמש"כ הש"ך (סי' רפ"ו ס"ק ב') שחיוב בית התבן וכו' כיון שיוצאים ונכנסים בו, אולי כוונתו דוקא בתדירות".
     6. דעת הגר"א נבנצל שליט"א.
        1. אסיפת יצחק (ח' ניסן תשס"ז) – "שאלה: מקלט שרק נכנסים פעם בשנה האם מחייבים במזוזה. תשובה: נלע"ד דלא".
        2. אסיפת יצחק (ד' סיון תשס"ט) – "שאלה: בית האוצר שרק נכנס שם פעם בשנה האם חייב במזוזה. תשובה: כן".
        3. ביצחק יקרא (ח"א השלמות לעמ' נ"ט) – "מחסן שאינו חלק מן הדירה ואין גרים בו - פטור ממזוזה. ואדמו"ר זללה"ה אמר דחיב, משום שהמחסן משמש את הדירה".
           1. י"ל, חד בדעת עצמו [וכן כתב 'נלע"ד'], וחד מדעת רבו. [לא מסתבר]. א"נ י"ל, יש לחלק בין מקלט ובית אוצר, כמו הגרשז"א זצ"ל (לשונו מובא לקמן).
     7. מראי מקומות.
        1. הגרשז"א (ביצחק יקרא ח"א השלמות לעמ' נ"ט [לשונו מובא לעיל], ארחות רבנו ח"ג ריש עמ' קס"ה) – "בירושלים נוהגים לעשות מזוזה למחסן שמאחסן את הסכך אבל מקלט שמאכסן סכך פטור ממזוזה".
        2. מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ו ס"ק ב') – "וראיתי בספר חובת הדר (פ"ב סעי' ג') וכן בספר מזוזות ביתך שהעירו דמדברי כמה פוסקים משמע דכל החיוב באוצרות הוא משום שהם סמוכים לביתו ונכנסין ויוצאין תדיר לתשמישי הבית, ולפי"ז הי' נראה שמחסן המשמש רק לאיחסון, אפילו נכנס שם לעתים רחוקות, פטור אפי' לשיטת השו"ע וכו', מ"מ לא מבואר זה בהדיא והפוסקים סתמו בית האוצרות חייב וצ"ע בזה עכ"ד. ומה דאתאן מיניה דבית האוצרות הסמוכים לביתו בודאי חייב במזוזה".
        3. חובת הדר (פרק ב' הע' י"ב, פרק ו' סוף הע' ו') – "מלשון הפרישה (הובא בש"ך סק"ב) ... נראה דכל החיוב באוצרות הוא משום שנכנסין ויוצאין בה ליקח לתשמישי הבית, וכ"כ הב"ח דעיקר חיוב רפת בקר הוא משום דלפעמים משתמש בהם צרכיו ... וכן מצאתי בשאלתות ... ולפי זה הי' נראה שמחסן המשמש רק לאיחסון אפילו אם נכנס שם לעתים רחוקות פטור אפי' לשיטת השו"ע, וכן משמע מדברי השואל בשו"ת מהרי"ל ... וכ"נ בדע"ק ... ומ"מ לא מצאתי מי שיכתוב בהדיא כן והפוסקים סתמו בית האוצרות חייב, וצ"ע בזה".
        4. אגור באהליך (פרק ל"ד סעי' י"ט) – "מחסן ששוהים בו חפציו במשך כל השנה, אלא שנכנסים בו רק פעם בשנה, כגון מחסן לסוכה או לכלי פסח, נראה שחייב. וי"א שאם אינו נכנס ויוצא שם בתדירות פטור".
  6. מראי מקומות – עלינו לשבח (ויקרא, תשובה קל"ה), ס' הבית (סי' כ' סעי' ט').
     1. מ"ב (הערות מח"א על ס"ק ז') – "אפשר דדווקא בסמוכים לביתו שדרך להשתמש בהם לצרכי גופו ולא ברחוקים שאין הולכים לשם אלא לעתים רחוקות עי' בבה"ל ר"ס שנ"ח ור"ס שס"ב".
     2. אגור באהליך (פרק ל"ד סעי' י"ד) – "בעל הבית שאינו נכנס בעצמו למחסן, **אלא רק משרתיו ופועליו**, נראה שפטור. לפיכך מחסני בית חרושת, שאין דרך בעל הבית להיכנס בעצמו, פטורים. [ויש חייבים]".
  7. **חדר המיוחד למכוניות בלבד** (garage).
     1. חיוב במזוזה – אג"מ (אז נדברו ח"ג סי' נ"ח, "הנה בחדר שיש בה מכונית [טקסי] חייב במזוזה, והרבה מהם מחובר לבית אבל המיעוט שאין מחובר לבית נמי חייב שהפתח מיוחד לכניסה ויציאה לאדם ההולך שם פעמים ביום להוציא המכונית ולהכניס ומאיזה טעם שיהיה. הרבה אינם יודעים מדין זה ודיברתי עם המנהל של אגודת הרבנים ודבר עם הגר"מ פיינשטיין (שליט"א) [זצ"ל] ואמר שאין לאגודת הרבנים ליתן מודעה על כל דין של שו"ע ולדינא מסכים דחייב וכן הגר"י הענקין (שליט"א) [זצ"ל]"), הגר"י הענקין זצ"ל (אז נדברו ח"ג סי' נ"ח, לשונו מובא לעיל), אז נדברו (ח"ג סי' נ"ח, "אף אם הוא רחוק מהבית"), משנה הלכות (ח"ו סי' קפ"ט אות ד', "ועל דבר חדר העשוי להכניס שם מכונות בלילה (גאראזש בלע"ז) ולהוציא ביום או להיפוך נראה ג"כ דחייב במזוזה דלא גרע מבית התבן ובית העצים ובית הבקר דזה הוא דרך דירתו והוא משתמש בו ואף שלהרמב"ם בכל אלו פטור מ"מ כבר הבאתי לעיל דלא קיי"ל בזה כהרמב"ם").
     2. לענין ברכה, תלוי אם סמוך לביתו – תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"ז, "מקום החניה הוי כבית מיוחד לאוצר לצרכי דירתו דהיינו המכונית וחייב לקבוע שם מזוזה, וגם אם אינו סמוך לביתו יש לקבוע בלי ברכה כחנות ... הוא רק באופן שאינו פתוח לביתו אבל כאן ביוהנסבורג רובם עשויים באופן שנכנסים ממנו גם לבית, וכה"ג חייבים לכו"ע מדין בית שער לבית, וקובע בברכה").
     3. בלי ברכה – מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ו ס"ק ב', "הנה לא ידעתי אמאי גרע מבית האוצרות יין ושמן של ישראל בלי שותפות עכו"ם, המבואר שם בשו"ע (סי' רפ"ו סעי' א') ... ומה דאתאן מיניה דבית האוצרות הסמוכים לביתו בודאי חייב במזוזה ... דאף דבשו"ת רעק"א (סוס"י ס"ו) מבואר דיכול אמנם לברך ע"ז וא"צ לחוש לספק ברכה משום שי' הרמב"ם (פ"ו מהל' מזוזה הל' ז') דפוטר, מכ"מ צ"ע בזה, היות דבס' שיח יצחק ... ובשו"ת אבני נזר (או"ח סי' שפ"ב סק"ה) ס"ל דאפי' לדעת הרי"ף והרא"ש אין חיוב אלא ספק ויקבע בלא ברכה ותמה שם ע"ד הגרעק"א, עכ"ד. והנה דברי הגידולי הקדש ומקדש מעט הנ"ל הובא כבר בדברינו במנחת יצחק (חלק ד' סי' פ"ט) כשדנתי שם לענין קביעת מזוזה במקוה עיי"ש, ע"כ בודאי דיש לחוש לענין ספק ברכה. רק בנד"ד דיש פתח מה'גאראדז' להבית, יש לומר דחייב במזוזה מכח כניסה להבית, אע"פ שאין זה עיקר כניסה להבית ויצטרך לקבוע בימין הכניסה מה'גאראדז' להבית"), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ד).
     4. פטור – באר משה (ח"ב סי' פ"ב - סי' פ"ה, "א) דאין חילוק בין הגאראזש נמצא בחצר או סמוך לביתו ממש ואין רה"ר מפסיק בין ביתו להגאראזש או הגאראזש הוא רחוק מביתו ורה"ר מפסיק בין ביתו להגאראזש, בכל אופן הגאראזש פטור ממזוזה, כי המכונה אפילו אם היא צריכה לו לצורך פרנסתו ולחיותו, אין להמכונה דין אלא כדין סחורה וכל המיוחד לסחורה אינו מקום דירה. ומאחר שאין יושבים בהגאראזש ביום ובלילה פטור ממזוזה בכל אופן שבעולם. ב) אבל אם הגאראזש משמש לאוצר לעניני' שהם צרכי ביתו כמו בית תבן או אוצר שמן ויין אז נשתנה הדין לגמרי. בכה"ג אם הגאראזש נמצא בחצירו או סמוך לביתו ממש בלא הפסק רה"ר בין ביתו והגאראזש, אז מחויב הוא לקבוע מזוזה בברכה. אבל אם רה"ר מפסיק בין ביתו להגאראזש וכ"ש אם שכר לעצמו גאראזש רחוק מביתו כדרך להשכיר גאראזש, בכה"ג פטור הוא לגמרי מלקבוע מזוזה. ג) בכל הנ"ל אין נפק"מ אם פתח הגאראזש הוא כפתחי כל הבתים או הפתח נפתח מלמעלה למטה כדרך פתחי הגאראזש החדשים").
     5. מראי מקומות – קונ' המזוזה (ס"ק כ"ט, "אין נפק״מ אם הם סמוכים לבית דירה ..."), חובת הדר (פרק ג' הע' כ"ב), שכל טוב (אות ל"ה), ס' הבית (סי' כ' סעי' כ"ב).
  8. **חדר ההסקה** (boiler-room).
     1. פטור.
        1. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות [קרול] סת"ם אות צ"ח, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות ח') –*** "אבל חדר הסקה, שמכונת ההסקה מחוברת לכותל, זה נחשב כחלק מהכותל, ואם אין מניח שם חפצים ואינו משתמש שימוש נוסף = פטור ממזוזה".
        2. פתחי שערים (אות קמ"ו) – "חדר העשוי רק בשביל תנור ההסקה לבית, (boiler room), ואין משתמשים בו לשימוש אחר, לכאורה אין חיוב לקבוע שם מזוזה, כיון שאינו עשוי לדירה".
     2. חיוב.
        1. משנה הלכות (ח"ו סי' קפ"ז) – "בדבר שאלתו במרתף הבית שאין משתמשין בו תשמיש דירה כי אם שיש שם צינורות המים ותנור ההסקה החשמלית ולפרקים יורדים שם ... נראה דחייב במזוזה ... אף דאין זה דירתו ממש אבל כיון דזה הוא דרך תשמישתו וצריך האדם שיהיה לו תנור להסיק ולחמם הבית וכן צינורות המים הצריכים לו וא"כ המרתף משתמש תשמיש דירה הצריך לדירתו וזה דרך דירתו ואדרבה הרי הכא חלק גדול מתשמיש דירתו תולה במרתף הנ"ל היינו תנור להסיק הבית והצינורות ואם כי רוב פעולות נעשים שמה ע"י מכונות אוטומטיות אבל בשביל זה לא נסתלק ממנו שם תשמיש דירה שזהו דרך תשמישתו".
        2. שערי המזוזה (פרק ב' סעי' י"ד) – "חדר הסקה - חייב במזוזה".
        3. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' פ"ח).
        4. אגור באהליך (פרק ל"ח סעי' כ"ג) – "אם גם הדיירים נכנסים בו, חייב").
     3. בזמנים קבועים, חיוב.
        1. חובת הדר (פרק ב' הע' י"ד) – "ונראה שחדר הסקה שנכנס בו בזמנים **קבועים להסיק** הוי כבית העצים".
     4. מראי מקומות – שכל טוב (אות ס"ח, מלואים), חוקת הפתח (ביאורים סי' א').

1. בית דירה, שהשתמשות לגנאי - סעיף ב', חדר שנשים שוכבות שם.
   1. **חיוב**.
      1. מהרי"ל (סי' צ"ד) – "ולא נודע מאין הורגלו שכ"כ ממעטין במזוזות במדינות הללו. אולי הואיל ובכל בית אין שם אלא בעל הבית אחד וסומכין בבית החורף אקשוט הנשים וטנוף הילדים ובחדרי משכבם סומכים אתשב"ץ דאיש ואשתו ישנים שם, ובמרתפות (וחצרות) סומכים ארמב"ם דפטר אוצרות, וחצרות שלנו אחורי הבתים חשיבי להו מוקצה, דחשיב לי' תלמוד' שלא הוקף לדירה פ"ב דעירובין וחשבי להו אינו רגיל. וכל טעמים הללו לאו דסמכ' נינהו אלא כולהו חייבי'".
   2. **פטור**.
      1. מרדכי (הל' קטנות סוף סי' תתקס"ט) – "חדר משכב נשים פטור ממזוזה לפי שעושות שם דבר גנאי".
      2. עי' כל בו (סי' צ') – "כתב הר"ף ז"ל בית משכב הנשים פטור מפני שמכבסות ורוחצות בהן ומקשטות עצמן שם וכן איתא ביומא פ"ק וצ"ע וכן נמי כתב הר"מ חדר או עליה שאיש ואשתו ישנין בה פטור מן המזוזה ומביא ראיה מפ"ק דיומא דאמר באמת אמרו בית הכסא ובית המרחץ ובית הבורסקי פטורין מן המזוזה מפני שהנשים מתקשטות שם כ"ש חדר שאיש ואשתו ישנין בה".
      3. אורחות חיים (הל' מזוזה) – "בית משכב הנשים פטורה מן המזוזה מפני שמתכבסות ורוחצות שם ומקשטות עצמן. וכן איתא ביומא פ"ק דאמרינן באמת אמרו בית המרחץ ובית הכסא ובית הבורסקי ובית הטבילה פטורין מפני שמתקשטות שם הנשים כ"ש חדר שאיש ואשה ישנים בה. וכן נמי דעת הר"ף ז"ל".
      4. תשב"ץ (קטן, סי' רע"ד) – "ואומר שחדר ועליה שאיש ואשתו ישנים בו פטורים מן המזוזה ומביא ראיה מפרק קמא דיומא (דף יא) באמת אמרו בית הכסא ובית הבורסקי ובית המרחץ פטורים מן המזוזה מפני שהנשים מתקשטות בהן. והואיל שאלו פטורים מן המזוזה מפני שהנשים מתקשטות בהן כל שכן חדר שאיש ואשתו ישנים בו".
   3. **פוסקים**.
      1. חיוב – ב"י (ס"ק ה', עי' מחבר סעי' ה'), פרישה (ס"ק ו', "חייבין במזוזה"), ש"ך (סוף ס"ק ט', "ומיהו נראה שיש לתקן מזוזות בכל הפתחים ויכסה המזוזה כדלקמן סעיף ה'"), גר"א (ס"ק ד', "ועיקר כסברא ראשונה וכמש"ש מה בית העשוי כו' דוקא העשוי לכך"), דה"ח (סי' רע"ח אות ג', "חדר שאיש ואשתו ישנים שם חייב במזוזה"), ערה"ש (סעי' י"ג, "וגם עתה בכל המדינות נהגו כן לעשות מזוזות בחדר זה ואצלינו המזוזות מכוסות וכמ"ש [וגם הש"ך בסק"ט מסיק כן לדינא ע"ש"), הגריש"א זצ"ל (הערות במכסת יומא דף יא. ד"ה ומאי, "פשוט שחייב במזוזה"), מ"ב (ס"ק י"ח, שעה"צ ס"ק ל"ד, "והעיקר כסברא ראשונה").
   4. **עם ברכה או בלי ברכה**.
      1. אם קובע המזוזה בתוך החדר.
         1. עם ברכה – שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ח אות ח', "חדר שינה, קובעים בו מזוזה בברכה, בין כשהמזוזה קבועה בחוץ מעבר לדלת, ובין כשהמזוזה קבועה בתוך החדר [וזה מצוי בדלתות ההזזה שבמרפסות]"), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ל"ה, "בברכה").
         2. בלי ברכה – מקדש מעט (ס"ק י"ד, "ויש לקבוע מזוזה בלי ברכה"), מנחת יצחק (ח"ג סי' כ"ז, "יש לקבוע מזוזה בלא ברכה"), ס' הבית (סי' כ' סעי' י').
      2. המזוזה מבחוץ.
         1. עם ברכה – ס' הבית (סי' כ' סעי' י"א), פוסקים.
         2. מקדש מעט (ס"ק ט"ז) – "ואפשר מ"מ טוב לפטור הברכה בקביעות מזוה אחרת".
   5. **אותו החדר יש לפנים ממנו עוד חדר אחר**.
      1. חיוב במזוזה– ש"ך (ס"ק י', "כתוב בספר מעדני מלך סוף ד' ע"ח ואלא מיהא איכא לברורי אם אותו החדר יש לפנים ממנו עוד חדר אחר ושם אינו משכב נשים לתשמיש המטה והוא חדר שחייב במזוזה אלא מפני שהיכר ציר ודלת סובבין אותו ואם כן חלל הפתח מבחוץ לתוך חדר משכב נשים וזה נעשה באותו חדר כו' נראה בעיני שיש לקיים מצות מזוזה בחדר שאנו דנין עליו לקבעה אחורי דלת (וכדלקמן סי' רפ"ט ס"ב כו') וע"ש שהאריך"), ערה"ש (סעי' ט"ז).
         1. מ"ב (שעה"צ ס"ק ל"ד, "ולא העתקתי מש"כ ש"ך בשם מע"מ כיון שהאחרונים כתבו שהעיקר כדעה ראשונה").
      2. נ"מ, עי' לקמן גבי פתח שירות אחרי השירותים.
2. בית הכנסת - סעיף ג'.

**יומא** (דף יא:) – "יכול שאני מרבה אף הר הבית והלשכות והעזרות, תלמוד לומר בית, מה בית שהוא חול אף כל שהוא חול, יצאו אלו שהן קודש ... דתניא: בית הכנסת שיש בה בית דירה לחזן הכנסת, חייב במזוזה. ושאין בה בית דירה: רבי מאיר מחייב, וחכמים פוטרין".

* 1. **בית הכנסת של יחיד**.
     1. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק כ"ו).
  2. **בזמן הזה**.
     1. חיוב – אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' ל"ג, מה טובו גליון ט"ו עמ' ה', "משום דבית הכנסת שלנו אינו מיוחד דוקא לתפילה").
     2. מיקל – פתחי מזוזות (ס"ק כ"ו, "מעיקר הדין").
     3. מראי מקומות.
        1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב אות קכ"ח) – "אין מברכים על מזוזה שקובעים בבית הכנסת, וכמדומני שבחורבת ר' יהודה החסיד ששמש אך ורק בתור בית כנסת לא היתה קבועה מזוזה אע"פ שהיו שם ספסלים וכו'. ואין זה דומה לבית התבן החייב במזוזה מפני שענינו לאחסן בו דברים, מה שאין כן בית הכנסת ענינו שמתפללים בו ולצורך המתפללים יש בו גם ספסלים וכו', אך הוא לא נועד לאיחסון דברים. ואני מתפלא על ר' שלמה [הרב שלמה זלמן מן ההר ז"ל] שאמר שצריך לקבוע מזוזה בברכה".
  3. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ל"ג).

1. שאינם עשויים לדירת כבוד - סעיף ד'.

**יומא** (דף יא:) – "יכול שאני מרבה אף בית הכסא, ובית הבורסקי, ובית המרחץ, ובית הטבילה - תלמוד לומר, בית, מה בית העשוי לכבוד - אף כל העשוי לכבוד, יצאו אלו שאין עשויין לכבוד".

* 1. **בית הכסא, פטור במזוזה**.
     1. ה"ה בזמנינו– פתחי שערים (אות ע' - אות ע"א, "והמנהג"), פוסקים.
  2. **בית הבורסקי, פטור במזוזה**.
     1. בזמנינו.
        1. חיוב – אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' מ"ג, "בורסקי נחשב מקום גנאי, ופטור. ונראה שדוקא בזמניהם, שהיה בו ריח רע ביותר, אך בורסקי שבזמנינו, נראה שחייב").
        2. מראי מקומות – פתחי שערים (אות פ"ד).
  3. **בית המרחץ, פטור במזוזה**.
     1. איזה חדר - חיצוניות (כולם לובשים), אמצעי (חצי ערום, חצי לבוש), או פנימיות (כולם ערום).
        1. אפילו חיצוניות – מ"ב (ס"ק כ"ג).
     2. **בית הבלן פתוח למרחץ**, מה דינו של הבית הבלן ושל המרחץ.
        1. אם לחיצון. פתח לחיצון חיוב, וכן פתח לבית הבלן – מ"ב (ס"ק כ"ג).
        2. אם לאמצעי. פתח אמצעי פטור, בית הבלן חיוב – פמ"ג (או"ח סי' פ"ד מש"ז ס"ק ב'), הו"ד במ"ב (סי' פ"ד ס"ק ז'), מ"ב (ס"ק כ"ג), תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ח).
           1. גם בית הבלן פטור – ח"א (הע' למ"ב ס"ק כ"ג).
        3. אם לפנימי. פתח הפנימי פטור.
     3. שבה"ל (ח"ב סי קנ"ו סי' רפ"ו ס"ד, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ח אות ו') – "ובית הטבילה פטורים, ובבית החיצון של מקואות טהרה שהוא עשוי לכבוד ומותר שם בתפילין וק"ש כמבואר או"ח סי' מ"ה ופ"ד, הה"ד דחייב במזוזה כמש"כ במק"א ושו"ר בדע"ק כאן שהעיר בזה, וכיו"ב חדר ההמתנה במקואות שעושים היום היא דירה של כבוד. ולפענ"ד דבמקואות של היום שבונים כל מיני שכלולים ועושים במכוון חדר ואולם המתנה יפה שיש לו לכל הפחות דין בית החיצון שבגמ' שבת יו"ד ע"א ושו"ע סי' פ"ד ולפי דעתי עדיף ממנו דבית החיצון פרש"י דגומרים שם הלבישה ובחדר המתנה אינם עושים כן דהיוצאים שם מלובשים גמורים ונעשה רק לנוח ולהמתין בבאם והוא מכובד כאחד מבתי מגורים פשיטא דחייב במזוזה ולא שייך לומר דליבטל לגוף המרחץ שנקרא אינו מכובד לענין מזוזה דהא חזינן דלענין הדינים של בית האמצעי ובית החיצון אינו בטל ועל כל אחד בפ"ע אנו דנין - וה"נ לענין מזוזה - ואין זה ענין לדברי הפמ"ג שבסי' פ"ד שהביא אחד הרבנים הג' ע"כ נראה לקבוע עכ"פ בלי ברכה וכן עשינו מעשה פה זכרון מאיר".
  4. **בית הטבילה, פטור במזוזה**.
  5. **בריכה**, swimming pool.
     1. חייב [י"א רק אם יש תקרה] – קובץ הלכות למעונות הקיץ (פרק י"ב אות ח', ויברך דוד סי' קט"ז, "ואף שאינה מקורה מאחר שדרכה בכך חייבת בלא קירוי"), חוקת הפתח (ביאורים סי' ב'), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ל"ד, "בריכת שחיה, אינה מקום של גנאי, לפיכך אם היא מקורה, והיא שלו או של הציבור, המשתמש בה בקביעות, נראה שחייב").
     2. מראי מקומות – זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ו).
  6. **בית האשפה**.
     1. פטור במזוזה – מאירי (יומא דף יא. ד"ה כל, "כל בית שהוא עשוי לדברים שאינן של כבוד כגון בית הכסא ובית הטבילה ובית המרחץ אף של יחיד ובית הבורסקי ובית עיבוד העורות ובית האשפה וכיוצא באלו אפילו היתה שם דירת אדם פטורה שאין זה דירת כבוד"), מ"ב (ס"ק כ"ד), בנין אב (ח"א סוף סי' מ"ד ד"ה מבנים), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ה' אות י"ג), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ה), פתחי שערים (אות פ"א).
  7. **בית ע"ז**.
     1. מראי מקומות – בה"ל (סעי' ד' ד"ה ובית), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' מ"ח).
  8. **בית התבשיל**.
     1. חיוב במזוזה – שד"ח (מערכת מ' כלל קי"ט, "בית התבשיל שעשוי לדירת האדם שאוכל ושותה בתוכו ... חייב במזוזה"), בה"ל (סעי' ב' ד"ה ובית).
  9. **בית השחיטה**.
     1. פטור, אא"כ יש דירה לשוחט – שו"ת צור יעקב (סוף סי' קצ"ד, "אם יש שם מקום דירה להשו"ב כנהוג שעושים חדר מיוחד להשו"ב ודאי חייב זה החדר במזוזה ואל"כ פטור דלא הוי דירת כבוד"), פתחי שערים (אות פ"ו).
     2. חיוב – בה"ל (סעי' ב' ד"ה ובית).
     3. בלי ברכה – אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ה' אות ט', עמ' י"ט אות ד').
     4. מראי מקומות – מנחת יצחק (ח"ד סוף סי' פ"ט), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' מ"ו).
  10. **חדר מעבדה** (laboratory) – פתחי שערים (אות פ"ה, "שיש שם ריח רע מהחומרים שמשתמשים בהם, אם הריח חריף וא"א לעמד שם זמן ממושך פטור כנ"ל. ואם לאו חייב").
  11. **אם מותר לשים מזוזה במקום בזיון**.
      1. אסור – ש"ך (ס"ק י"א, "כיון דאינם עשויים לדירת כבוד פטורים מהמזוזה ואין לעשות בם מזוזה"), פמ"ג (או"ח סי' פ"ד מש"ז ס"ק ב', "ובש"ך אות י"א סיים ואין לעשות מזוזה שאין זה דירה דרך כבוד משמע דאסור נמי אפילו אם המזוזה מכוסה"), ערה"ש (סוף סעי' ה', סעי' ו', "ולאו דווקא פטור דה"ה שאסור לעשות שם מזוזה באלו המקומות שמבזה כבוד שמים [עי' ש"ך סקי"א וזהו כוונתו ודו"ק]"), מ"ב (ס"ק כ"ה).
         1. משום, דבר ה' בזה – יבקש תורה (ח"א סי' צ"ג ד"ה ולכאורה).

1. **חדר כביסה** **(**laundry room**).**
   1. **פטור**.
      1. ב"ח (ס"ק ה' ד"ה כתב) – "כיבוס נמי הוי טעם לפוטרו דאיכא טינופת דבגדי קטנים דכובסת אותן ונפיש זוהמייהו".
   2. **בזמן הזה - חייב**.
      1. רב ברויער זצ"ל (דברי חכמים יו"ד אות ק"י) – "וחייבים לקבוע שם מזוזה".
      2. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' כ"ב, עי' הע' כ"ג) – "משום שהיום הבגדים אינם אלא מלוכלכים ולא מטונפים".
      3. הגריש"א זצ"ל (לקט הלכות מזוזוה פרק ג' אות ה', ספר הבית ס' כ' סוף הערה כ"ה, דברי חכמים יו"ד אות ק"י, פסקי הלכות [קרול] סת"ם אות צ"ח, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות ח'***) – "דבזמנינו יש לקבוע מזוזה על החדר כביסה".
      4. אור יצחק (אסיפת יצחק ח' אדר א' תשס"ח) – "שאלה: חדר כביסה בזמן הזה האם חייב במזוזה, או הוי חדר דאינן עשוין לכבוד ופטור. תשובה: **חייב במזוזה אם יש ד' על ד' רבוע חוץ ממכונות הכביסה והיבוש שלענ"ד ממעטים במדות החדר".**
      5. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ח ד"ה שוב) – "שעיקר שימושו בגזוזטרא הוא רק לכביסה ואולי פטור ממזוזה שזהו תשמיש גנאי, אבל נראה שזהו רק אם מכבסים ותולים כשמלוכלך, בזה פטור ממזוזה שאינו מקום מכובד, אבל אצלנו כיום שמכבסים במכונת כביסה לא ראיתי מקום לפטור שם ממזוזה מטעם שמשמש ללכלוך".
      6. שבט הקהתי (ח"ב סי' רצ"ו) – "ראיתי בכמה אחרונים שכתבו דחדר הכביסה פטור ממזוזה כיון שמחזיקים בה תמיד בגדי הקטנים המלוכלכים בצואה, ונפיש שם זוהמה והמקור הוא הב"ח ביור"ד (סי' רפ"ו) עיי"ש. ברם נראה דבזמן האחרון שחלק גדול אין משתמשין בחתולי נייר וזורקים אותם אחר שימושם ואע"ג דלפעמים מטנפין הקטנים גם בגדיהם ומונחים בחדר הכביסה מ"מ אם רוב פעמים לא נפיש זוהמה שם יש לחייב חדר הכביסה במזוזה".
      7. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ח' ניסן תשס"ז) – שאלה: "חדר כביסה בבית בזמן הזה האם חייבים במזוזה, או הוי חדר דאינן עשוין לכבוד ופטור" תשובה: "**לענ"ד חייב"**.
      8. הגר"ד קויעט (זכרון שושנה, עמ' ק"ז הע' א').
      9. ס' הבית (סי' כ' סעי' ט"ו) – "חדר כביסה שיש בו מכונת כביסה - חייב במזוזה".
      10. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' פ"ח, עמ' ק"ו).
      11. אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' מ"ז) – "חדר כביסה בזמנינו, נראה שחייב, אף שלפעמים הבגדים מטונפים בצואה".
   3. **בזמן הזה - עדיין פטור**.
      1. שערים מצויינים בהלכה (סי' י"א קונ"א סעי' י"ז) – "ונראה לי דה"ה חדר הכביסה שכן מבואר בב"ח סי' רפ"ו דחדר הכביסה פטור ממזוזה דמכבסין שם בגדי הקטנים ונפיש זהמא".
      2. אמת ליעקב (יו"ד הע' ר"ג, דברי חכמים יו"ד אות ק"י) – "בית הכביסה פטור ממזוזה משום שיש שם צואת אדם, ול"ד ללול של תרנגולין".
      3. הגר"מ ביק (דברי חכמים יו"ד אות ק"י).
      4. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק ט' ניסן תשס"ז) – "שאלה: חדר כביסה בזמן הזה האם חייב במזוזה, או הוי חדר דאינן עשוין לכבוד ופטור. תשובה: **אין חייב**".
      5. עי' נחלת פינחס (ח"א סי' א' אות ק"ח) – "נ"ל שתלוי עוד במהות החדר כי' בזה"ז יש הרבה דירות שיש להם חדר מיוחד לכביסה ובתוכם עומדים ארונות להבגדים והמה חדרים נאים בלי טינוף ואז בודאי שאפשר לקבוע מזוזה בלי ברכה, ולצאת ממקום שחייב במזוזה, דהברכה מוטלת לשניהם, ומ"מ לדינא חדר הכביסה שמיוחד רק לכביסה פטור ממזוזה".
   4. **בזמן הזה - בלי ברכה**.
      1. שערי המזוזה (פרק ב' סעי' י"ב) – "חייבים במזוזה, ללא ברכה".
      2. חוט שני (לקט הלכות מזוזוה פרק ג', הו"ד שערי המוזה פרק ב' הע' י"ט) – "והסתפק אם זה נחשב לתשמיש של בית ולכן אין לברך עליו".
      3. פתחי מזוזות (ס"ק ל"ט) – "לענין דינא נראה שיש לחייב לקבוע מזוזה בחדר כביסה אלא שלא יברך. ומי שרוצה יכול לסמוך לפטור ממזוזה כשאין ד' על ד'".
   5. **פטור אם אינו ד' על ד'**.
      1. שבט הלוי (ח"ב סי' קנ"ב אות ג', עי' ח"ה סי' קס"ז, ח"ז סי' קע"א אות א', מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ז אות ה') – "ולענין חדר פחות מדע"ד ויש שם מכונת כביסה, והחדר עשוי גם לשאר השתמשות, וגם מניחין שם בגדי קטנים המטונפים בתיבה מכוסה עד הכביסה אם חייב במזוזה - הנה כבר ביארנו למעלה דהעיקר דפחות מדע"ד אין לו שום חיוב מצד עצמו - ונחשב אויר בעלמא כמש"כ פוסקים הנ"ל - והספק רק בכניסה למקום החיוב מכ"מ אם עושין שם דברים הפטורים ממזוזה ג"כ בכה"ג אינו חייב, ואף דמבואר סי' רפ"ו ס"ה דדי בכיסוי המזוזה היינו בחדר דירה אלא שיש שם לפעמים טינופת של קטנים, אבל חדר זה נראה דדומה יותר להמבוארים שם ס"ד דאינן עשוין לכבוד ופטור לגמרי ומה גם שהוא גם פחות מדע"ד ויש פוטרים בכה"ג לגמרי גם בכניסה לבית כנ"ל ואף דלית הילכתא כוותייהו מ"מ בצרוף הנ"ל פטור".
   6. מראי מקומות – פתחי שערים (אות פ').
      1. קונטרס המזוזה (ס"ק ק', בירור הלכה יו"ד סוף עמ' קע"ג) – "כשאנכי כתבתי בס"ד את קונטרס המזוזה לא חשבתי על כעין זה, - **בביתי לא היה מכונת כביסה כלל** וכיבסו באותם התנאים כמו לפני רבות בשנים".
      2. מגילת ספר (יו"ד סי' ל"א אות ב') – "נראה שאם מניחים את בגדי הקטנים המטונפים במרפסת עד שמכבסים אותם באופן זה יש לפטור, ועיין בשו"ע שם סעיף ה', אבל אם אין מניחים שם את בגדי הקטנים אלא רק מכבסים במכונת הכביסה יש לקבוע שם מזוזה בלא ברכה, ובלא"ה יש הסוברים שאם אין ד"א על ד"א לא יברך אף שזה בית האוצר, דלא פסיקא להו דברי החמודי דניאל לענין שיהיה אפשר לברך על קביעתה".
2. שירותים הולך לחדר שירות.
   1. **חיוב במזוזה**.
      1. אור לציון (ח"א יו"ד סי' י"ד) - לשונו מובא לקמן.
      2. הגר"א פאם זצ"ל (פתחי שערים על סעי' ד' אות ע"ה).
      3. חוט שני (לקט הלכות מזוזוה פרק ג' סעי' ה', [אמנם עי' שכל טוב סוף אות צ"ז. עי' האגור באהליך כת"י פרק ל"ב הע' ל"ח, "ובהוספות לס' שכל טוב כתב שהגר"נ קרליץ מורה לפטור, אך לפי מה שבררתי אין השמועה נכונה"]).
      4. עי' תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ח) – "נראה שאפילו אין דינו כבית המרחץ, מ"מ הוא כבית אמצעי שפטור ממזוזה וכמבואר במ"ב שם, וכשם שבבית המרחץ דילן אף דלא מאיס כבית הכסא ומרחץ, כיון ששמו בית המרחץ ולא נתחייב ככל חדר, ונפקע מינה חיוב מזוזה, ע"כ אין לבית המרחץ דילן חיוב מזוזה גם לא כבית שער, מיהו בפנים מכניסה מהבית מרחץ להגזוזטרא דעתי לחייבו במזוזה כעין הפמ"ג, כיון שהמקום חייב במזוזה שמשמש כחדר ויקבענו בפנים ולימין הכניסה. (וצ"ל כיון ששימושו לכך כעין בית האוצר דמי שחייב, מיהו נראה שבנידון דידן אין לברך, ובפרט כשאין ד' על ד')".
      5. קונטרס המזוזה (ס"ק צ"ה, בירור הלכה יו"ד עמ' קע"ג).
      6. פתחי שערים (על סעי' ד' אות ע"ה) – "אם בית הכסא הוא בית שער לחדר שחייב במזוזה, אעפ"כ פטור בית הכסא ממזוזה".
      7. עי' פתחי מזוזות (ס"ק ל"ה, ביאורים ד"ה שאינם) – "ולענין דינא נראה דהרוצה להקל לפטור את הפתח למרפסת עכ"פ כשיש ביה"כ בחדר האמבטיה יש לו על מי לסמוך, והרוצה להחמיר רשאי וא"צ לחוש לבזיונה אם מכסה אותה. ומ"מ כשאין ביה"כ בחדר האמבטיה נראה דמחוייב לקבוע שם לדעת רוב הפוסקים, אלא שאינו מברך".
      8. אגור באהילך (פרק ל"ב סעי' נ"ב, סעי' נ"ג) – "חדר פנימי שנכנסים אליו דרך מרחץ או בית הכסא, נראה שפתחו חייב במזוזה. ומצוי כן בזמנינו בפתח שבין חדר האמבטיה ל'מרפסת שירות'".
      9. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ה).
   2. **פטור**.
      1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (שמעתי מכמה אנשים).
   3. **למחמירים**, אם הפתח של הבית הכסא חיוב במזוזה, מצד בית שער.
      1. מחמיר –אור לציון (ח"א יו"ד סי' י"ד, "שאם מתוך בית הכסא או בית המרחץ נכנסים לחדר שיש בו ד"א על ד"א, חייבים בשתי מזוזות לדעת הרמב"ם מן התורה, שהרי נכנסים דרך ביה"כ או בית המרחץ לבית שחייב במזוזה, שזה דומה לבית שער, שאף שמצד עצמם הם פטורין שאינם עשויים לדירה, אם היו הבתים החייבים במזוזה פתוחים לתוכן חייבים כמ"ש הרמב"ם (שם ה"ז), ה"נ אף שביה"כ ובית המרחץ פטורים מצד עצמן שהרי אינן עשויים לכבוד, מ"מ יתחייבו מחמת שמתוכם נכנסים לבית החיוב ... וכמובן צריך להניח את שתי המזוזות מבחוץ לביה"כ או לאמבטיה, והן אמת שבהיות שהלכה זו היא מחודשת, ולכאורה דבר זה נראה כמוזר ושצריכים עוד להתיישב בזה, מ"מ נלע"ד כמ"ש".
      2. מיקל – שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ב אות ג', "והספק רק בכניסה למקום החיוב מכ"מ אם עושין שם דברים הפטורים ממזוזה ג"כ בכה"ג אינו חייב"), חובת הדר (פרק ה' סעי' ג', "מקומות הפטורים מפני שמשמים לתשמיש שאינו של כבוד אינו נידון כבית שער"), פתחי מזוזות (ס"ק ל"ה, ביאורים ד"ה שאינם), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' כ', פרק ל"ו סעי' י"ב, "פתח חדר שעיקרו לגנאי, כגון מרחץ, אף שמשמש גם למעבר אל חדר של כבוד, פטור").
   4. **למחמירים**, איזה מקום על הדלת - בזמן שהדלת נפתחת לחדר הפנימי, ונמצאת שהמזוזה שבחלל הפתח בתוך בית הכסא.
      1. בתוך חלל הפתח לפני הדלת [בתוך הבית הכסא עצמו].
         1. קונטרס המזוזה (ס"ק צ"ה, בירור הלכה יו"ד עמ' קע"ג) – "נראה דיקבענה במיוחד בב' כיסויים כדי שיהיה כלי בתוך כלי ואף דאם הוא בקביעות דעת הרבה אחרונים דשוב לא מקרי כלי בתוך כלי ... מ"מ ראוי להחמיר בכל מאי דאפשר, אבל אין נראה לומר שיקבענה אחורי הדלת כיון דלדעת רוב פוסקים אינו יוצא בזה מצות מזוזה ... ועוד נראה דראוי לקבוע הדלת שיפתח לצד המרחץ כדי שהמזוזה תהיה מחוץ למרחץ כשהדלת סגור. מיהו אם אי אפשר והדלת נפתח לצד המרחץ קובע מזווה ומכסנה בב' כיסויים ואינו חושש".
         2. אגור באהילך (פרק ל"ב סעי' נ"ג - סעי' נ"ה) – "בפתח הנ"ל: יקבעה בתוך חלל הפתח, עדיף מעבר לדלת ... אם צירי הדלת מימין והדלת תמיד מכסה את המזוזה, אם החדר החיצוני משמש למרחץ, די בכסוי הדלת. ואם הוא בית הכסא, צריך כיסוי נוסף, אך הנרתיק נחשב ככיסוי. אם אין אפשרות לקובעה בתוך חלל הפתח מעבר לדלת, יקבעה בתוך חלל הפתח לפני הדלת, ויכסה אותה כדין, ולא יקבעה החדר הפנימי".
      2. אחרי הדלת.
         1. ערה"ש (סעי' י"א) – "ויראה לי דאם א"א להמנע מזה יקבע המזוזה לא בתוך חלל הפתח כפי עיקר דינה כמ"ש בסי' רפ"ט אלא על המשקוף לצד פנים הבית סמוך לחלל הפתח בכדי שהמזוזה לא תראה הטינוף דבדיעבד יוצאים גם במקום זה לדעת הטור ורבינו הרמ"א כמו שיתבאר שם וכמדומני שכן המנהג ונכון לעשות כן".
         2. הגר"א פאם זצ"ל (פתחי שערים על סעי' ד' אות ע"ה).
         3. חוט שני (לקט הלכות מזוזוה פרק ג' סעי' ה') – "ולכתחילה יש לקובעה בתוך צורת הפתח, ואם צורת הפתח הוא מבפנים האמבטיה, יניחנו בחוץ על צורת הפתח מן הצד".
         4. פתחי שערים (אות ע"ה) – "וקובעים המזוזה בחדר הפנימי בתוך אותו חדר, כדי שתהי' הדלת חוצצת בינה לבין בית הכסא. ואם הדלת נפתחת לחדר הפנימי, ונמצאת שהמזוזה שבחלל הפתח בתוך בית הכסא, ואם יקבע בתוך החדר תהי' המזוזה אחורי הדלת ולא בחלל הפתח, מ"מ יקבענה שם ולא בבית הכסא ... ושמעתי נוהגין שפתח שרואה כסא שירותים כשהדלתות פתוחות אין קובעים מזוזה באותו פתח אע"פ שהכסא הוא רחוק מהחדר. עיין פת"ת ס"ק ז'. ועושים כן על פי הוראת חכם. וצריך עיון גדול איך מבטלים חדר ממזוזה".
         5. שכל טוב (אות צ"ז ד"ה אמנם).
         6. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ה).
         7. יבקש תורה (שו"ע סי' צ"ג) – "ולענ"ד נהפוך הוא דדווקא שם שעיקר בית הבלן חייב ורק קס"ד דנפטר מחמת שהוא ג"כ מוביל לבית המרחץ קמ"ל שעיקר תשמישו העצמאי קובע. מה שאין כן בנ"ד, גם התשוה"נ מודה דבית המרחץ מחמת עצמו פטור (דמקרי תשמיש גנאי קבוע) ורק יתחייב מפאת המרפסת, הרי שעיקר דלת בית המרחץ נעשה לעצמו שהוא פטור, ואגב אורחא משמש ג"כ למרפסת. וניחא אי הוי בית המרחץ רק פטור אבל מאחר דאיתא דאסור דה"ז מבזה שם שמים הרי שאין במרפסת בכדי להפקיע האי בזיון ... ועל כן נלע"ד שמרפסת שירות (דנתמלאו שאר התנאים) אמנם יש לו חיוב עצמי אבל א"א לקובעו בתוך חדר האמבטיה והשירותים אלא יקבענו מאחורי הדלת, ויצא הדיעות המחייבים".
3. **כיסוי המזוזה** - סעיף ה'.
   1. **מקום שיש טינוף סביבו טוב לכסות כל המזוזה**.
      1. ובמקום טהור טוב להיות נראית – סמ"ק (סי' קנ"ד, "בכל מקום שיש טינוף סביבו טוב לכסות כל המזוזה שלא תהא נראית ובמקום טהור טוב שתהיה נראית"), כל בו (סי' צ', "בכל מקום שיש טנוף סביבה טוב לכסותה שלא תהא נראת ובמקום טהרה טוב להיות נראה"), אורחות חיים (הל' מזוזה, "וטוב לכסות כל המזוזות שלא יהו ניראות ובמקום טהרה טוב שתהיה נראית"), מחבר (סעי' ה', "במקום שיש טינוף, כגון שתינוקות מצויים שם, טוב לכסות המזוזה; ובמקום טהרה, טוב להיות נראית"), לבוש (סעי' ה'), יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ג), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות ז'), דה"ח (סי' רע"ח אות ד'), ערה"ש (סעי' י"א), פוסקים.
         1. אגור באהליך (פרק ט' סעי' ד') – "טוב שיהיה מקצת מהנרתיק שקוף, כך שיראה ה'שקי' כולו, ויש בזה תוספת שמירה לבית. ואף אם כבר קבעה בנרתיק שאינו שקוף, **יחליף**".
         2. אגור באהליך (פרק ט' סעי' ו') – "בפתח הכניסה החיצוני של הדירה, בדרך כלל יש ליתנה בנרתיק שקוף. אך בפתחי החדרים הפנימיים אם יש בבית קטנים, ומצוי בו צואה או ערוה, יתנה הנרתיק שאינו שקוף".
   2. **במקום שיש טינוף**.
      1. לכסותה בזכוכית.
         1. ט"ז (ס"ק ה') – "ובזה בטלה ג"כ טענת המקילים בעשיית מזוזה מחמת שמצוי שם טינופת סביבות המקום ההוא לפעמים או שנשים רוחצות שם דרך עראי דבזה הוה מכוסה אע"ג שנראה וראיה מדאיתא בא"ח סי' ע"ו צואה בעששית מותר לקרות ק"ש כנגדה אע"פ שרואה אותה דרך דופנותיה משום דבכיסוי תליא רחמנא והא מתכסיא וה"ה נמי כאן שהוא להיפך כיון דמתכסיא השם אין כאן איסור דלאו בראיה תליא מילתא וק"ו במה שהיא למעלה מי' טפחים דהוה כרשות אחרת כמו שכ' הסמ"ג הביאו ב"י ולא היה צריך אפי' לכיסוי זכוכית אלא דזהו צד היותר טוב".
         2. יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ג).
         3. ערה"ש (סעי' י', או"ח סי' ר"מ סעי' י"ב) – "אם אירע טינוף מצואה מהני גם כיסוי זכוכית כמ"ש שם [עי' ט"ז ססק"ה]".
      2. טוב לכתחילה שלא לסמוך על כיסוי זכוכית לבד.
         1. ברכ"י (ס"ק ד') – "הרב ט"ז הצריך לכסותה בזכוכית. והרב ראשון לציון פקפק במכוסה בזכוכית, והצריך לפרוס בגד על הזכוכית. ולי ההדיוט נראה דלדינא דברי הט"ז עיקר, כאשר יראה המעיין. אך אין ספק דטוב לנהוג סלסול ולכבד ה' כדברי הרב הנז'".
         2. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"ח) – "במקום שתינוקות מצויין, או שלפעמים רוחצין שם או שמשתינים שם, יכסה את המזוזה".
         3. מ"ב (ס"ק כ"ח) – "טוב לכתחילה שלא לסמוך על כיסוי זכוכית לבד".
      3. מראי מקומות – פתחי שערים (אות צ'), ס' הבית (סי' כ' הע' ע').
   3. **כנגד ערוה**.
      1. לא מהני כסוי זכוכית – יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ג), קיצור שו"ע (סי' ק"נ סעי' ו', "וכסוי זכוכית לא מהני דצריך שלא יהא נראה"), ערה"ש (סעי' י', "וכיסוי זכוכית לא מהני לעניין ערוה כיון שנראית כמ"ש בא"ח סי' ע"ה"), מ"ב (ס"ק כ"ח), פתחי שערים (אות צ"א).
      2. **מאיזה גיל**.
         1. אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ס"א, הע' קמ"ז) – "במקום שנראה ערות קטן פחות מבן ט' וקטנה פחותה מבת ג', אין צריך כיסוי [מבואר בשו"ע (עה,ד) שכשאינו ראוי לביאה אינו ערוה לק"ש, ולכאורה ה"ה לענין האיסור לעמוד כנגד ה' ערום, דכמש"כ רש"י (בשבת קכ,ב) נלמד מ'לא יראה בך ערות דבר'. ולביהגר"א (יו"ד רפב,ג) נלמד מ'לא תגלה ערותך', ולערות קטן אין שם ערוה. אלא שמלשון הרמ"א (באו"ח ס"ס ערה) שכתב נהגו שלא יעמדו התינוקות ערומים כנגד נר של שבת, משמע דאיירי בקטנים מאד שדרכם לעמוד ערומים, ואעפ"כ אסור. ואף שכתב רק 'נהגו' יתכן שהוא משום שאין לנר קדושה אך בספרים הוא מדינא. אמנם לפמש"כ בביהגר"א שם שמקוה"ד הוא ממה שמצינו בנר חנוכה שאפילו תשמיש חול אסור לעשות נגדה. י"ל שזה דין מיוחד בנר שנחשב משתמש בנר לגנאי. וכ"נ קצת שהרי משמע דאף כשהנרות למעלה מי"ט נהגו להחמיר, וקשה דלפמש"נ להלן כשספרים למעלה מי"ט מעיקר הדין מותר בכל גנאי, וע"כ דהמנהג הוא מחמת שמשתמש בנרות לגנאי. ואמנם הגר"ז (או"ח ס"ס מה) הסתפק אם יש להחמיר להעמיד קטנים ערומים בפני כתבי הקודש (ומדציין לסי' ער"ה משמע שמיירי בקטנים שאינם ראוים לביאה), וי"ל שהסתפק בהנ"ל]".
         2. עי' או"ח סוף סי' ער"ה, שלכאורה החולקים שם [לענין להיות ערום לפני ספרים] יהיה החולקים כאן.
   4. **בשעת תשמיש**.
      1. צריך ב' כיסויים – מג"א (סי' מ' ס"ק ב', סי' ר"מ ס"ק י"ז, "נ"ל אם המזוזה קבוע בפנים בחדר צריך גם כן כלי בתוך כלי"), הו"ד בפת"ת (ס"ק ח', "ועיין במג"א סימן מ"ם סק"ב שכתב דעכצ"ל דמיירי אפילו פרס סודר עליה דבכלי אחד פשיטא דאסור"), א"ר (סי' מ' ס"ק מ', "כתב מג"א מזוזה הקבוע לפנים בחדר, צריך כלי בתוך כלי, ואם יש זכוכית על השם די בפריסת סודר עליהם"), יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ג), באה"ט (או"ח סי' ר"מ ס"ק י"ח), חכ"א (סי' קכ"ח סעי' י', "והוא הדין אם המזוזה היא בפנים אף על פי שמונחת בתיק צריך לכסותה עוד בכלי"), עי' מאמר מרדכי (סי' מ' ס"ק ב', "הרב ט"ז לא היתה כוונתו כמו שפירש הרב מ"א ז"ל ... אבל מ"מ אין בידי להקל"), קיצור שו"ע (סי' ק"נ סעי' ו', "וכן המזוזה אם היא קבוע בפנים החדר, צריכין לכסותה בשני כיסוין שתהא ככלי תוך כלי"), חופת חתנים (הל' צניעות, עמ' ק"י אות ז', "ופשוט דגם המזוזה צריך כלי בתוך כלי, מנ"א"), מ"ב (סי' מ' ס"ק ז', "כתב המ"א דה"ה במזוזה הקבועה לפנים בחדר צריך כלי בתוך כלי דהיינו שיכסה אותה בב' כסויין"), טהרת ישראל (או"ח סי' ר"מ סעי' מ"ח), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ח אות ח'), חובת הדר (פרק א' סעי' ז'), דרכי טהרה (עמ' ר"ז), קונ' ופקדת נוך (סי' ד' סעי' כ"ט).
      2. די בחד כיסוי – י"א הבנה בט"ז (ס"ק ה', עי' לעיל), גר"ז (סי' מ' סעי' ה', "ויש לסמוך על דבריו להקל בדברי סופרים"), ערה"ש (סעי' ט"ו, או"ח סי' ר"מ סעי' י"ב, "דכיון דזהו בהכרח שהתורה גזרה לעשות מזוזה והתורה גזרה על פריה ורביה וודאי שא"צ כלי תוך כלי אלא כיסוי בעלמא"), ***שערים מצויינים בהלכה (סי' ק"נ קונ"א ס"ק ו')***.
      3. מראי מקומות – בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ט"ז, "אם יש מזוזה קבועה בפנים בחדר, שהוא בתוך החדר שישנים בו איש ואשתו ומשמשין מטתם, צריך כלי בתוך כלי. והוא שאין השני מיוחד לה, דאם מיוחד לה אפילו מאה חשובין כלי אחד. ואם מונחת תוך קנה או דבר אחר ויש זכוכית על השם. די בפריסת סודר עליה, כך כתב הרב יד הקטנה סעיף י"ג. ונהגו העולם להקל אם מכוסה השם כסוי גמור שאינו זכוכית, כיון שהמזוזה גבוהה עשרה טפחים מן הקרקע"), כה"ח (או"ח סי' מ' ס"ק י"ג, "לכתחלה יש להחמיר ולחוש לדברי המ"א ודעמיה ובדיעבד יש להקל אם המזוזה גבוה למעלה מי"ט ומכוסה בכסוי אחד וגם שם שקי יהיה מכוסה"), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ס"ג).
   5. **פשט בט"ז** (ס"ק ה') – "ובחדר שאיש ואשתו שם יכסה המזוזה בשעוה כמ"ש ב"י בשם סמ"ג בשם ריב"א לענין אם טינופת מצוי שם וכן יש לעשות בחדר הנ"ל כי בזה לא די כיסוי זכוכית כיון דיש שם תשמיש וכתיב לא יראה בך ערות דבר כמו דאמרינן ערוה בעששית אסור לקרות ק"ש כנגדה כן נ"ל".
      1. פי', ב' כיסוי וחד מהם נראה – מג"א (סי' מ' ס"ק ב', "ועבי"ד סי' רפ"ו ס"ב שכתב שם הט"ז דכיסוי זכוכית לא מהני כמ"ש סי' ע"ה ס"ה וצ"ל דמיירי אפי' פרס סודר ע"ג אסור דבכלי אחד פשיטא דאסור").
      2. פי', די בחד כיסוי – מאמר מרדכי (סי' מ' ס"ק ב', "הרב ט"ז לא היתה כוונתו כמו שפירש הרב מ"א ז"ל ..."), גידולי הקדש (ס"ק ד'), ערה"ש (סעי' ט"ו, "והמג"א שם הטה כוונת הט"ז בכאן סק"ה שזה שכתב כיסוי זכוכית הוא לבד הפריסת סודר ע"ש ומי לא יראה שלא כיון הט"ז לזה ולדברינו אתי שפיר ודו"ק"), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ס"ג, הע' קנ"ה).
      3. מראי מקומות – שבה"ל (ח"ב סי קנ"ו, סי' רפ"ו ט"ז ס"ק ה').
         1. פת"ת (ס"ק ח') – "ועיין במג"א סימן מ"ם סק"ב שכתב דעכצ"ל דמיירי אפילו פרס סודר עליה דבכלי אחד פשיטא דאסור וע"ז חולק ודעתו דמהני כיסוי זכוכית ועליו כיסוי אחר ע"ש ועיין בספר חומות ירושלים סימן רע"ז שכ' דגם הט"ז מודה בזה ואינו אוסר כ"א בכיסוי זכוכית לבד וכ"ת פשיטא דאפילו שאינו זכוכית אסור כלי א'. נראה דלולא זכוכית מיחשב כאוהל בפ"ע דבגבוה עשרה איירי וקבוע בכותל וחשוב טפי".
   6. **הכללים בב' כיסוים**.
      1. שכסוי השני לא יהא מיוחד לו – יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ג), מ"ב (סי' מ' ס"ק ז', "ואחד מהם יהיה עכ"פ אינו מיוחד לה"), מ"ב (ס"ק כ"ח), עי' פסקי תשובות (סי' ר"מ אות י"ח).
      2. אם עשה מתחלה ב' כלים שיחשב א' לכלי תוך כלי כגון שכרך המזוזה בנייר ואח"כ הניחה בתיק שלה.
         1. מיקל – חכ"א (סי' קכ"ח סעי' י', "ונראה לי דבין במזוזה או שאר ספרים אם עשה מתחלה ב' כלים שיחשב אחד לכלי בתוך כלי כגון שכרך המזוזה בנייר ואחר כך הניחה בתיק שלה מותר"), מ"ב (סי' מ' ס"ק ז', "כתב בחכמת אדם נ"ל דבין במזוזה או שאר ספרים אם עשה מתחלה ב' כלים שיחשב אחד לכלי בתוך כלי כגון שכרך המזוזה בנייר ואח"כ הניחה בתיק שלה מותר כיון שבתחלה כיון לכך"), מ"ב (ס"ק כ"ח, אמנם עי' שעה"צ ס"ק נ"ז), קנה בשם (ח"ב סי' צ"ז אות ב'), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ח סוף אות ח', "ויכול לעטוף את המזוזה בעטיפת נייר, [או בעטיפת ניילון נוספת על העטיפה ששם למנוע רטיבות ובתנאי שהמזוזה אינה נראית דרכו, וכגון שיש גם נרתיק, או בניילון שאינו שקוף], ולהשאיר את העטיפה שם באופן קבוע, בתוך הנרתיק או חוצה לו, וזה נחשב לב' כיסויים, כיון שמכוין לכך"), חובת הדר (פרק א' סעי' ז', "הקנה שבתוכה מניח המזוזה אינו נקרא כלי לענין זה כיון שמיוחד לכך. ואם בשעת קביעתה כרך המזוזה בנייר ואח"כ הכניסה בקנה ונתכוין לכך הוי כלי בתוך כלי"), דרכי טהרה (סוף עמ' ר"ח), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ע"ב אות ג', "והמנהג להקל").
            1. אפילו אם כיסוי הנוסף עשוי כדי לשמש את המזוזה – חובת הדר (פרק א' הע' ל"ב, "ואם נתכוין גם לענין אחר, כגון להציל המזוזה מרטיבות, נראה שלשיטה זו אין זה גורע").
            2. רק אם כיסוי הנוסף עשוי כדי לשמש את המזוזה – קנה בשם (ח"ב סי' צ"ז אות ב'), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ע"ג, הע' קפ"ח, "לפיכך בחדר של איש ואשתו, צריך בדרך כלל כיסוי שלישי, כיון שמטרת הנרתיק לחברה לפתח, והכיסוי הפנימי נעשה כדי להגן מרטיבות וכו' [שו"ת קנה בשם (ח"ב סי' צז), וכתב דודאי גם המשנ"ב מיירי רק בכה"ג שאין הכיסוי הנוסף עשוי כדי לשמש את המזוזה, דאז מיקרי כליה. דלא כמש"כ בחובת הדר (פ"א ס"ק ל"ב)]").
         2. מחמיר.
            1. חזו"א (ארחות רבנו ח"א עמ' צ"ח אות קל"ז, ח"ג עמ' קע"ה אות ל"ד, נקיות וכבוד בתפילה עמ' רי"ד אות קמ"ט, מ"ב שעה"צ ס"ק נ"ז) – "לפי החזו"א זה לא מועיל. וצריך כיסוי אחד שיהיה לא קבוע כ"א הוא קבוע אפילו מאה כיסויים לא יעזור".

חזו"א (דינים והנהגות או"ח פרק ח' אות י') – "לענין כלי בתוך כלי לא הוה ס"ל מש"כ המ"ב סי' מ' סק"ז בשם החכמ"א דמהני לעשות מתחלה ב' כלים כדי שיחשב אחד ככלי בתוך כלי כגון לכרוך המזוזה בניר ואח"כ להניחה בתיק שלה".

* + - * 1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' צ"ח אות קל"ז, ח"ג עמ' קע"ה אות ל"ד) – "דלא נחשב כלי בתוך כלי מאחר דיחדם ונחשב הכלי כלי אחד".
      1. מראי מקומות – ס' הבית (סי' כ' סעי' י' ד"ה הערה), פסקי תשובות (סי' מ' אות ה' ד"ה ועוד).
    1. כיסוי, שהמזוזה נראית מתוכה.
       1. שניהם אינו נראה – י"א הבנה בט"ז (ס"ק ה', עי' לעיל).
       2. אם רק חד מהם שקוף, מיקל – מג"א (סי' מ' ס"ק ב', "ול"נ דיש לדון להתיר בפריסת סודר דהא לא מתחזיא רק שחז"ל הצריכו כלי בתוך כלי ודי בזכוכית"), הו"ד בפת"ת (ס"ק ח'), יד הקטנה (פרק ג' סעי' י"ג), רע"א (על הט"ז ס"ק ה', "יכסה המזוזה בשעוה. ע' במג"א (סי' מ') שהשיג בזה ודעתו דסגי בזכוכית ופריסת סודר עליה"), חכ"א (סי' קכ"ח סעי' י'), גר"ז (סי' מ' סעי' ה'), מ"ב (סי' מ' ס"ק ז', "ואם על המזוזה יש כסוי זכוכית אף שהמזוזה נראית מתוכה אפ"ה נחשבת כסוי אחד ודי בפריסת סודר על המזוזה דהא עתה לא מיתחזיא וכ"כ הדה"ח. אבל לכו"ע לא מהני אם יכסנה עוד בזכוכית מלמעלה אע"ג שמכוסה בשני כסויין דהא המזוזה נראית מתוכן"), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ח אות ח'), מ"ב (ס"ק כ"ח), פסקי תשובות (סי' ר"מ אות י"ח ד"ה וכיסוי), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ע"ב אות א').
  1. **אם מותר לעשות בקביעות דבר של גנאי** - במקום שחיוב במזוזה.
     1. מחמיר.
        1. יד קטנה (מזוזה פרק ג' אות י"ג ד"ה והני) – "וכל זה מיירי דוקא כשיזדמן לפעמים במקרה איזה דבר מטונף והוא מוכרח להיות נגד המזוזה דהיינו שאי אפשר בענין אחר. אז דינו לכסות כנ"ל ומותר. אבל חלילה וחלילה לעשות בקביעות שום דבר בזיון נגד המזוזה ולסמוך על הכיסוי. כגון לרחוץ תמיד לפניה ערום. או לכבס לפניה תמיד טינופת של בגדי קטנים. או לקבוע שיעמוד לפניה תמיד כלי ששופכין בה כל המי שופכין. כאשר בעו"ה זה הדבר מצוי בינינו. וכל כיוצא בזה בעניני בזיון ובודאי על זה נאמר כי דבר ה' בזה ועונשו גדול".
        2. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות ז') – "ואסור לקבוע שם תשמיש בזיון כגון להעמיד כלי לשופכים ולא מהני כיסוי".
        3. פת"ת (ס"ק ז').
        4. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"ח) – "במקום שתינוקות מצויין, או שלפעמים רוחצין שם או שמשתינים שם, יכסה את המזוזה, ודוקא בהזדמנות דרך עראי, סומכין, על הכיסוי, אבל לקבוע שם תשמיש בזיון, כגון להעמיד שם כלי לשופכין אין לסמוך על הכיסוי".
        5. ערה"ש (סעי' י"א) – "ומ"מ יזהרו שלא לעשות בקביעות דבר של טינוף אצל הפתח מבחוץ כגון לשפוך בקביעות שופכין או לרחוץ בגדי טנופת של קטנים או להשתין שם וכ"ש לצאת לגדולים דאין לך בזיון יותר מזה כמובן".
        6. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ט"ו).
        7. מ"ב (ס"ק כ"ט).
        8. חובת הדר (פרק א' סעי' ז').
        9. פתחי מזוזות (ס"ק ל"ט).
        10. עי' אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ע"ו).
            1. מראי מקומות – פסקי תשובות (סי' מ' אות ד' ד"ה ובחדר, הע' מ"ד).
     2. בתוך ד' אמות של המזוזה.
        1. אפילו שלא בקביעות, עדיין אסור – מ"ב (ס"ק כ"ט, "ובתשו' ראב"י אב"ד ראיתי דבתוך ד' אמות להמזוזה אסור לעשות דבר טינוף אפילו היא מכוסה").
        2. רק הנהגה טובה – ח"א (הע' במ"ב ס"ק כ"ט).
        3. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ל"ב הע' קצ"ד ד"ה ומש"כ).
     3. ציורים.
        1. פתחי מזוזות (ס"ק ל"ט) – "ובכלל זה שלא להניח פח אשפה המצוים בו טיטולים לפני המזוזה בקביעות".
        2. Changing table, בחדר של תינוק.
     4. מקום שבקביעות עשה דרב גנאי, מה דינו [מה פשט ביד קטנה. אין חיוב מזוזה, או חיוב מזוזה רק אסור לעשות בזיון בקביעות].
        1. יש חיוב מזוזה – ערה"ש (סעי' י"א, "ויראה לי דאם א"א להמנע מזה יקבע המזוזה לא בתוך חלל הפתח כפי עיקר דינה כמ"ש בסי' רפ"ט אלא על המשקוף לצד פנים הבית סמוך לחלל הפתח בכדי שהמזוזה לא תראה הטינוף דבדיעבד יוצאים גם במקום זה לדעת הטור ורבינו הרמ"א כמו שיתבאר שם וכמדומני שכן המנהג ונכון לעשות כן"), פתחי מזוזות (סעי' ה' ביאורים ד"ה שאינם, עמ' כ"ג, "דאיהו איירי כשעושה שימוש בזוי נגד המזוזה ובזה לא מהני אלא בדרך אקראי ולא באופן קבוע כיון שהדבר תלוי בו ויכול לעשות התשמיש ההוא במק"א ולא כנגד המזוזה, משא"כ בנד"ד שיש לו חדר הפונה לבית המרחץ שיש עליו חיוב מזוזה, בזה ודאי שחייב להניח שם ובכיסוי כיון שא"א בענין אחר").
        2. חולק – שכל טוב (סוף אות צ"ז), יבקש תורה (שו"ע סי' צ"ג).
        3. נ"מ, שירותים שפתח לחדר שירות.
     5. יש לעי', אם רק 'לפניה' [לשון היד הקטנה], או כל החדר [כמו שנראה מהקיצור שו"ע].

1. אכסדרה - סעיף ו'.
   1. **פתח לבית דירה**, שהפצימין להעמיד התקרה הם עשויים ולא משום מזוזות.
      1. מחמיר – יד הקטנה (פרק ב' הע' י"ד, פרק ג' הע' ו', "דעיקר הטעם הוא משום דאכסדרה אינה נעשית לשם דירה כלל אלא לטייל וקפנדריא והלכך אמרינן גבה דהכל רק בשביל התקרה נעשה, לפי שכל עיקר הצורך לטיול וקפנדריא הוא התקרה. אבל לגבי בית הואיל וכל עיקרה היא לדירה, לא אמרינן גבה כלל דבשביל התקרה נעשה, אלא הכל לשם דירה נעשה ואפילו אם אין לה פתימין כלל אמרינן דכותלי נעשין לשם מזוזות כי מזוזות תורך דירה הוא"), חובת הדר (פרק ז' סעי' ח'), מחזה אליהו (סי' ק"ח אות ט', סוף סי' ק"ט אות ג').
         1. אמנם, תלי אם משתמשים תשמישים שונים בשני החדריה – מחזה אליהו (סי' ק"ח אות ט').
            1. עי' לקמן.
      2. מיקל – פתחי שערים (אות צ"ה), אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' ג').
   2. **בתים פתוחים לאכסדרה**.
      1. חיוב במזוזה – יד הקטנה (פרק ב' סעי' ה', "הרי הן חייבין במזוזה לפי שנכנסין דרך אלו להבתים והרי נקרא עליהן שם ביאת הבית"), קיצור שו"ע (סי' י"א לחם הפנים על סעי' ט"ו).
      2. בלי ברכה – קונ"ה (הע' ס"ק קי"ז, "ונכון לחוש לקבוע בלא ברכה ואף שעיקר הדין נוטה להקל").
      3. מיקל – עי' מ"ב (ס"ק ל"א, עי' שעה"צ ס"ק ס').
      4. מראי מקומות – חזו"א (סי' קס"ט ס"ק ג'), פתחי מזוזות (ס"ק מ"ז ד"ה ואם).
   3. **חקירה: לחזק תקרה הוי סיבה לפטור, או סימן שהוא אינו רצה לסתום המקום**.
      1. סימן – חזו"א (יו"ד סי' קע"ב ס"ק ג', או"ח סי' קי"א אות ה', "והא דאמר מנחות ל"ג ב' דפצימי דעשו לחיזוק תקרה לא חשיבי פצימין, היינו דלא ניחא לי' כלל בסתימת הכותל אלא העמודים משתמשים לחיזוק תקרה, אבל זה שניחא לי' בסתימתו, ממילא הפרוץ שם פתח עלי' ומקצת הסתום שבצדי הפרצה נחשבין לפצימי הפתח").
      2. לכאורה הנ"מ, הציורים לקמן.
   4. **הפצימים בא רק לחזק תקרה, אבל יש דלת**.
      1. חיוב – פתחי שערים (אות צ"ב, "אלא אם כן יש דלת ברוח רביעית. (פרישה הנ"ל. ואפילו לדידן דלא קיימא לן כהרמב"ם שמצריך דלת, מ"מ כאן שאין בו כ"א ראשי כתלים בעינן דלת כדי שתהיה עליו תורת שער. שו"ת שבט הלוי חלק ב' סי' קנ"ז.) ואז יכול לקבוע מזוזה בברכה. (שם. דהדלת גורמת לראשי הכתלים לקבל תורת שער גמור. והחזו"א פירש בענין אחר דלעולם ראשי הכתלים אינם לשם מזוזה אלא אם כן יש שם דלת דאז מוכח דלשם מזוזות נעשו. א"כ הדלת גורמת לראשי הכתלים ליחשב במזוזה. חזו"א קע"א ס"ק ה'. והמק"מ פי' בענין אחר, שראשי הכתלים הם פטורים ממזוזה באכסדרה ולא בבית, ואם רוח ד' נסתם הוי כבית, וחשובים ראשי הכתלים למזוזות גמורות)").
   5. **לשם נוי**.
      1. בלי ברכה – פתחי מזוזות (סוף ס"ק מ"ד, "וראוי להחמיר ולקבוע בלי ברכה").
      2. מיקל – אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' קט"ז), שבט הלוי (ח"ה סי' ק"ס, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"א אות י"ח, "בפשיטות פטור ממזוזה דאין זה פתח הבית כלל כיון שאינו מחובר לו, אלא צורה בעלמא לנוי"), פתחי שערים (אות קצ"ז, "אבל פתח שלא נעשה לכניסה ויציאה, אלא לנוי, פטור ממזוזה"), אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' כ"ד, "אם צורת הפתח עשויה לקישוט בלבד, נראה שפטור. לפיכך חצר שפרוצה לגמרי לרשות הרבים, ובתחילת השביל המיועד לכניסה עשה צורת הפתח לקישוט, נראה שפטור").
      3. מראי מקומות – שעה"צ (סי' רפ"ז ס"ק ד', "ועמודים העשוים לנוי צ"ע אם דינם כחיזוק תקרה"), חובת הדר (פרק ז' הע' י"ט, "צ"ע").
      4. **צורת הפתח מגדר חי -** עי' לקמן סי' רפ"ז.
   6. **אם הוסיפו מזוזות בעמודים המיועדים לכניסה, או אם קבעו סיפי שיש וכדו' בגובה י' בעמודים אלו**.
      1. חיוב – חובת הדר (פרק ז' סעי' ט', הע' כ"ג), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרכ"א, עמ' תרל"ט), פתחי מזוזות (סוף ס"ק מ"ז).
      2. פטור – אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' כ"ה, "וכן אם כל הרוח פרוצה, וציפה את מקום הכניסה בשיש וכדו', אף שעובי השיש סותם מעט מחלל הבית, נראה שאינו נידון כמזוזות").
   7. **כותל שבין שני חדרים שהוסר כולו לבד מ'צורת הפתח' שהשאירו לחזוק התקרה האם חל שם חובת מזוזה**.
      1. מיקל.
         1. אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' כ"ח) – "סתר כותל שבין שני חדרים ועשאם לחדר אחד, ולצורך חיזוק המבנה, הוכרח להשאיר מהכתל כעין צורת פתח, פטור".
      2. תלי אם משתמשים תשמישים שונים בשני החדריה.
         1. מנחת יצחק (מחזה אליהו סוף סי' ק"ט) – "דבנפרצו הכתלים לגמרי, והשאירו רק כפי הנצרך לחיזוק התקרה, דאין חובת מזוזה באופן זה. ומ"מ הוא מוסיף, דכאשר הדרים בהבית משתמשים תשמישים שונים בשני החדריה, באופן שניכר מתשמישם שמחשיבים אותם כשני חדרים, אז יש לחשוש דאע"פ שלא השאירו יותר עובי להצוה"פ ממה שהיה נצרך בלאו הכי לחיזוק התקרה, מ"מ אולי שם 'פתח' חל עליו, מדחשיבים זה כהבדלה בין החדרים. ולכן באופן זה יש לקבוע מזוזה בלי ברכה".
         2. מחזה אליהו (סי' ק"ח, סוף סי' ק"ט אות ז') – "בודאי אין שום חיוב לקבוע מזוזה ושיורי כותל אלו דומים לפצימים של אכסדרה. דהא לאחר הריסת הכותל המפסיק בין החדרים, הבני בית משתמשים בשני החדרים כאלו הם חדר ממש, ואינם רוצים כלל בחילוק החדרים. נמצא שכל הווית הצורת הפתח היא אך ורק לחיזוק התקרה ודומה לפצימי אכסדרה ... ושמעתי ממקור נאמן שבמזרח אירופה היו הרבה בתי מדרשים שהיו בנויים באופן כזה שנמשך אורך הבית המדרש היו כמה וכמה 'צורת הפתח' והיו שם כדי להעמיד התקרה ומעולם לא קבעו בהם מזוזות והוא כדברינו בע"ה".
         3. פתחי מזוזות (ס"ק מ"ה).
   8. **נפרץ הכותל שבין שני חדרים** אבל השאירו יותר מכדי חיזוק התקרה, אמנם השני חדרים משמשין בתשמיש אחד.
      1. מחמיר – מחזה אליהו (סי' ק"ט).
      2. מראי מקומות – חובת הדר (פרק ה' הע' כ"ב, "אפשר דוקא שמחולקים גם בתשמישם, אבל כשכולו משמש לדבר אחד מסופקני אם צורת הפתח מחלקו לשניים דלכאורה לא שייך בזה דרך ביאתך"), פתחי מזוזות (ס"ק מ"ה, "ראוי לברך על פתח אחר ולפטור פתח זה").
   9. **מזוזות שנעשה לסתימת הבית**, ועכשיו השתנה.
      1. חיוב – אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' ט"ז, "מזוזות שנעשו לסתימת הבית, אלא שהדיור בבית השתנה, ואין לו עוד צורך בסתימה, נראה שחייב").
   10. מראי מקומות.
       1. פתחי שערים (אות קצ"ז) – "דלת העשוי לחלק את החדר לשני חדרים קטנים וכשרוצים להשתמש בשני חדרים כחדר גדול מסירים את הדלת, אף על פי שיש שם צורת הפתח נראה דפטור ממזוזה (שו"ת שרגא המאיר חלק ה' סימן ס"ח). וה"ה בוילון או דלת המתקפלת שעשוי רק לחלק חדר לשני חדרים קטנים (מצוי הרבה באולם חתונות)".
2. צורת הפתח להתיר טלטול בשבת.
   1. **חיוב במזוזה** [אא"כ שותפות נכרי, או שאין המזוזה משתמרת].
      1. חזו"א (יו"ד סי' קע"ב אות ג', עירובין סי' קי"א אות ה') – "אין עיקר תשמישן לכך, מ"מ כיון דאיכא דיורין דניחא להו לשמש בהן צו"ה להיתר טלטול שפיר חשיב פתח, ואע"ג דאין כאן מחשבת בעלים רק מחשבת אחרים מ"מ כיון דע"כ הן נעשין מחיצה לאחרים שפיר חשיב צו"ה, וחייבין במזוזה, ואין קובעין מזוזה משום שאין המזוזה משתמרת, ולפעמים יש כאן שותפות נכרי".
      2. מנחת יצחק (ח"ז סי' י"ב, ח"י סי' צ"ד ד"ה אמנם) – "למעשה קשה לסמוך על דברי המק"ח הנ"ל, וראיתי בחז"א (ה' מזוזה סי' קע"ב אות ג') שכתב גם עמודי הטלגרף והחוט שעל גביהן שפיר חשוב צוה"פ להתיר הטלטול בשבת, וחייבין במזוזה, ואין קובעין מזוזה משום שאין המזוזה משתמרת, ולפעמים יש כאן שותפות נכרי עיי"ש, וא"כ בנידונו ישוב חרדים והמזוזה משתמרת, שפיר חייב שם במזוזה".
      3. מחזה אליהו (סי' ק"ח אות י"א, סוף סי' ק"ט אות ה') – "'צורת הפתח' שהועמדה לשם חיזוק התקרה או תכלית אחרת והאדם רוצה שיחול שם 'פתח' עליה (כגון להתיר טלטול בשבת ע"י) אז חל עליה דין 'פתח'".
      4. **עוד פוסקים** – חובת הדר (פרק ז' הע' י"ט), מ"ב (ס"ק ל"א), פתחי שערים (אות צ"ז).
   2. **פטור מזוזה**.
      1. נתיבות (סוף הספר מקו"ח קונ' תיקון עירובין) - לשונו מובא לקמן.
      2. עי' דע"ק (סי' רפ"ז אות ד') - לשונו מובא לקמן.
      3. שבה"ל (ח"ז סי' ק"ע, קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ח אות י') – "החזון איש ... ובתשובת הדבר אומר בעניי דודאי אין המנהג כן כאשר מעידים גדולי אחרונים ובראשם רבינו החוות דעת בתיקון עירובין שלו".
   3. **הצד לפטור**.
      1. "ועוד נראה בחוש שיש חילוק בין עירוב למזוזה, דבעירוב כשר כשיש צוה"פ בקנים וקונדרסין, ואף כשיש בקנים חתיכות מהזמורה זה נכנס וזה יוצא, ובמזוזה אין צוה"פ מחייב במזוזה דאלת"ה אמאי לא עבדינן מזוזה בכל מקום שעושין צוה"פ משום עירוב דהא שערי עיירות ג"כ חייבים במזוזה אלא ודאי דזהו ההפרש שבין עירוב למזוזה, **דבמזוזה בעינן פתח ממש, ובעירוב כשר אף צוה"פ**, משום הכי פתחי שמאי וצוה"פ אינו חייב מזוזה, משא"כ בעירוב דסגי בצוה"פ ... וכ"כ הריטב"א ... וא"ת ובקנה מכאן וקנה מכאן היכא איכא שקפי דהיינו מזוזות ... עכ"ל, אלמא דצוה"פ כשר בלא שקפי, ובפתחי שמאי דפסלינן בעירובין י"א, נראה דוקא בכתלים שיש כותל ומכאן דגוף הכותל הואיל וארכה ד' אמות אינו נידון משום לחי ובעינן פתח ממש. ובפתחי שמאי לאו פתח איכא דלאו שמה פתח, ולאו צוה"פ איכא כיון דלאו לחי הוא ... אבל כשיש שם לחי על הצדדים נידון משום צוה"פ וכשר" – נתיבות (סוף הספר מקור חיים, קונ' תיקון עירובין ד"ה עוד נראה).
      2. "י"ל שבצוה"פ דק שאין בו כדי להעמיד דלת של קש שייך ס"ס, ספק כמ"ד בלי דלת פטור, וספק שבצוה"פ דק כזה כזה אינו כפתח גם לגבי מזוזה, כמפורש כן לגבי טלטול בשבת דצ"ל כן [בצוה"פ שחזק כדי לסבול דלת קש], כן י"ל, אף שאינו זוכר מי שפסק כן במזוזה ילמד סתום מן המפורש ..." – דע"ק (סי' רפ"ז ס"ק ד').
      3. "דיש צד לפטור מצד עיקר הדין דבעירוב שפרוץ מכל הרוחות לכניסה ויציאה אין צורת הפתח נידונים כפתח ..." – הגריש"א זצ"ל (הערות במכסת יומא דף יא. ד"ה רש"י, עי' דף יא. ד"ה א"ל).
      4. "חוט העירוב שאינם בגדר שערים כלל, ואינם עשויים לכניסה ויציאה, שהם פטורים" – שערי המזוזה (פרק ה' הע' כ').
      5. "נהגו שלא לקבוע מזוזה על גבי צורת הפתח המטרתה רק להתיר את הטלטול בשבת. ונראה שהטעם לכך, כיון שנעשית רק לסתימה הלכתית ולא מציאותית, דינה כעשויה לחיזוק תקרה. אך דעת החזו"א ..." – אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' כ"א).
   4. מראי מקומות – ברית אברהם (פצנובסקי, ח"א או"ח סי' י"ח אות י"ג, סי' י"ט אות ד'), דברי מליכאל (ח"ג סי' ט"ז ד"ה אכן), מנחת שמואל (עירובין סק"ו ), פתחי מזוזות (ס"ק מ"ד), שכל טוב (פתיחה לסי' רפ"ז ד"ה בספר), חוקת הפתח (ביאורים סי' י"ג).
3. בית שער, מרפסת - סעיף ז'.

**יומא** (דף יא:) – "יכול שאני מרבה אף בית שער אכסדרה ומרפסת, תלמוד לומר בית, מה בית מיוחד לדירה, יצאו אלו שאין מיוחדין לדירה".

**מנחות** (דף לג:) – "בית שער, אכסדרה, ומרפסת - חייבין במזוזה".

* 1. **בית שער, אכסדרה, מרפסת**.
     1. י"ל, דרבנן ודאורייתא – רש"י (סוכה דף ח: ד"ה ותיהוי, מנחות דף לג: ד"ה חייבת), תוס' (סוכה דף ח: ד"ה ותיהוי), ר"י (טור סעי' ז'), ר"ת (פסקי רא"ש על הרי"ף הל' מזוזה סוף דף ו.), ר"ן (סוכה דף ד. ד"ה ואיכא), אגודה (מנחות דף לג: ד"ה בית), ב"ח (ס"ק ז').
     2. י"ל, בשבתין פתוחים בתוכם – רמב"ם (פרק ו' הל' ז'), רי"ף (הל' מזוזה ריש דף ו:), רמב"ן (מלחמת סוכה דף ד.), ס' האשכול (ח"ב סי' כ"ה, עמ' ע"ט), צדה לדרך (מאמר א' כלל ד' פרק ג', "בית שער אכסדרה מרפסת גנה ודיר פטורין. ואם היו בתים החייבים במזוזה פתוחין למקומות אלו חייבין גם הם"), אלפסי זוטא (הל' קטנות, מזוזה אות י"א).
        1. משא"כ פתוח לגינה – רמב"ן (מלחמת סוכה דף ד., "שלא בא רבינו ז"ל אלא למעט בית השער הפתוח לגנה"), ר"ן (סוכה דף ד. ד"ה ואיכא), ב"ח (ס"ק ז').
        2. משא"כ פתוח לחצר – מרדכי (הל' קטנות סוף סי' תתקס"א. כדאי' בב"ח ס"ק ז', ואולי כוונת המרדכי כמו הבעל המאור).
        3. רק בפתוחים למקום חיוב – ר"ן (סוכה דף ד. ד"ה ואיכא).
     3. י"ל, בית שער של אכסדרה – בעל המאור (סוכה דף ד. אות א').
  2. **דרבנן או דאורייתא, לשיטת בשבתין פתוחים בתוכם חיוב**.
     1. ג"כ דרבנן – הגרש"ק זצ"ל (קנאת סופרים השמטות לס' שנות חיים סי' קי"ח ד"ה הנה, "ודאי דכוונת הרי"ף רק מדרבנן").
     2. דאורייתא – מהרש"ם (ח"א סי' ע"א ד"ה ומ"ש רו"מ, "דהא בבתים פתוחים לתוכו חייב מה"ת כמ"ש הרי"ף").
  3. **הלכה**.
     1. חושש, בלי ברכה – ב"י (ס"ק ז', מחבר סעי' ז', "נכון לחוש"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ט"ז), חובת הדר (פרק ב' סעי' ז'), פתחי שערים (אות ק').
        1. מראי מקומות – יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ב אות ה', "ובמרפסת (דרך לעלות לעליה) ובית שער (בית קטן שאצל שער החצר שהשומר יושב שם) יקבע בלי ברכה אפילו אין בהן פתח לבית").
  4. **גינה שאינו פתוח לבית**.
     1. כמו בית שער – צדה לדרך (מאמר א' כלל ד' פרק ג', לשונו מובא לעיל), פרישה (ס"ק י"ח), ב"ח (ס"ק ז' ד"ה אך), ט"ז (ס"ק ז', "גם בגינה הוה חיוב מדרבנן ואע"פ שבגמרא לא הוזכר גינה אצל אלו מ"מ ס"ל לטור דכחדא נינהו כיון שאין בהם דירה ואינם דומין לבית ואפ"ה חייבו בהן רבנן"), ש"ך (ס"ק ט"ז, "דהא הי"א אלו גם במרפסת וגינה מחייבין"), ח"א (כלל ט"ו סעי' י"א), ערה"ש (סעעי' ל"ה, "אף של גינה"), שו"ת הרי בשמים (תנינא סי' ר"כ ד"ה הנה), מקדש מעט (ס"ק כ"ט).
     2. מיקל – יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ב סוף אות ה', "והגינה פטורה"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ט"ז, לחם הפנים שם), ישועות מלכו (פרק ו' הל' ז', "דכשאינו פתוח לבית פטור לגמרי"), חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק י"א), בירור הלכה (עמ' קצ"ח).
     3. בלי ברכה – חובת הדר (פרק ב' סעי' ז'), פתחי מזוזות (ס"ק נ"ה).
  5. **חיוב מזוזה בחדר כניסה**.
     1. כמו בית שער – מנחת יצחק (ח"ו סוף סי' כ', "ומה שכתב בענין מזוזה בחדר כניסה, דינו כבית שער המבואר בש"ע"), פתחי מזוזות (ס"ק נ').

1. בית שער לפני שירותים.
   1. **בזמן שהוי רק בית שער**.
      1. פטור – שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ז אות ד'), חובת הדר (פרק ב' סעי' י'), אור יצחק (יו"ד סי' נ"ה, "אין בו מקום לרחיצת ידים, ומשמש רק לכניסה ויציאה הוא בטל לבית הכסא ופטור"), פתחי שערים (אות ע"ב), ס' הבית (סי' כ' סעי' י"ג), חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות י"ד), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' י"ח, פרק ל"ו סעי' י"ט, סעי' כ"ב).
         1. וגם אסור – אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' י"ח, "חדר המשמש כמעבר למקום גנאי, פטור, ונראה שאסור לקבוע בפתחו מזוזה. אך אם נעשים בו תשמישי כבוד, או שנכנסים ממנו גם למקום המיועד לכבוד, חייב").
   2. **שתשמישו רק לנטילת ידים לבית הכסא**.
      1. פטור – אג"מ (פתחי שערים אות ע"ד), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ו), ס' הבית (סי' כ' הע' כ"ג), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' י"ט, "חדר המשמש לכניסה ויציאה לבית הכסא, וביציאתו נוטל שם את ידיו, נראה שפטור").
      2. חיוב – אור יצחק (יו"ד סי' נ"ה, "חדר שרות שלפני חדר כית הכסא, אם יש בו מקום רחיצת ידים חייב דהוי דירה לעצמו").
      3. אם אין בו דע"ד, פטור – חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות י"ד, "אם אין בו דע"ד אי"צ לקבוע שם מזוזה").
   3. **שעיקר תשמישו לנטילת ידים לבית הכסא**.
      1. פטור – אג"מ (פתחי שערים אות ע"ד), עי' פתחי שערים (אות ע"ד), ס' הבית (סי' כ' הע' כ"ג).
      2. חייב – אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' י"ט, "חדר המשמש לכניסה ויציאה לבית הכסא, וביציאתו נוטל שם את ידיו, נראה שפטור. אך אם נכנסים בו גם לנטילת ידים לסעודה וכדו', חייב").
   4. **שעיקר תשמישו לנטילת ידים לאולם**, וכדו'.
      1. חיוב – פתחי שערים (אות ע"ד, "חדר שלפני בית הכסא ונוטלים שם הידים לסעודה, כנהוג באולם חתנות, (אם יש בו ד' על ד') חייב במזוזה"), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' י"ט).
   5. **יש שם מדפים לאוצר שם מגבות, וכדומה**.
      1. חיוב – חובת הדר (פרק ב' סעי' י'), פתחי שערים (אות ע"ג, "ואם בית השער משתמש גם לנטילת ידים, ויש שם מדפים לאצור שם מגבות וכדומה, חייב. אע"פ שזה רק בית האוצר"), אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' י"ט).
2. בית מדרש - סעיף י'.
   1. **ראשונים**.
      1. כמו בית הכנסת – תוס' (יומא דף י"א: סוף ד"ה שאין), רמב"ם (פרק ו' הל' ו', לשונו מובא לקמן), ס' האשכול (ח"ב סוף סי' כ"ד, פטור ממזוזה").
      2. חייב – מרדכי (סוף סי' תתקס"א, "הלכה שבית מדרש חייב במזוזה").
   2. **הלכה**.
      1. בלי ברכה, נכון לעשות ברכה על אחר.
         1. עי' מחבר (סעי' י"א) – "ונכון לחוש לדבריהם, אבל לא יברך עליה".
         2. לבוש (סעי' י').
         3. ב"ח (ס"ק י').
         4. ש"ך (ס"ק כ') – "דנכון הוא כשיקבע מזוזה בפתח הבית ויברך עליה שיהא דעתו ג"כ על קביעת המזוזה שבב"ה ויקבע אותם זאח"ז תחלה בפתח הבית ואח"כ בפתח בה"מ וברכה זו חוזרת על שניהם".
         5. בית לחם יהודה (ס"ק ד').
         6. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י').
         7. דרך החיים (דין מקומות החייבין במזוזה ס"ק ז').
         8. ח"א (כלל ט"ו סעי' י').
         9. ערה"ש (סעי' י"ט) – "וכתבו הגדולים דנכון כשיקבע מזוזה לביתו ויברך יקבע אז בברכה זו בלא הפסק לפתח בהמ"ד ופשוט הוא [ב"ח וש"ך סק"ט]".
         10. רב פעלים (ח"ב יו"ד סי' ל"ו) – "מיהו בבהמ"ד לא ראינו שמניחין מזוזה פה עירינו יע"א, ובאמת לפי פסק מרן ז"ל שקבלנו הוראותיו, צריך לקבוע מזוזה בבהמ"ד בלא ברכה, ואחריו גררו בזה כל הפוסקים ... נראה על הרוב לא שמו החכמים הנמצאים לבם על זאת, ולא עלה על דעתם מה שפסק מרן ז"ל, על חיוב המזוזה בבהמ"ד, שאם היו שמים לב על דברי מרן ז"ל בש"ע, ודאי היו מניחין".
         11. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' רע"א, מה טובו גליון ט"ו עמ' ה') – "נכון לחוש לדעות שמחייבים מזוזה בבית מדרש, ויש לקבוע מזוזה בלי ברכה".
         12. מנחת יצחק (ח"ד סי' פ"ט אות ו') – "ולהלכה למעשה, אף בית המדרש ובית האוצר, אף שמחויבים לקבוע שם מזוזה, מ"מ אין לברך".
         13. חובת הדר (פרק ב' סעי' י"ג) – "ויקבע בלא ברכה".
         14. פתחי שערים (אות קי"ג, אות קי"ח).
         15. פתחי מזוזות (ס"ק ס"ח).
         16. אגור באהליך (פרק ל"ג סעי' י"ט) – "וראוי להחמיר".
   3. **טעם שפטור במזוזה**.
      1. שהוא קודש – רמב"ם (פרק ו' הל' ו', "הר הבית הלשכות והעזרות ובתי כנסיות ובתי מדרשות שאין בהן בית דירה פטורין לפי שהן קדש").
      2. דבעינן ביתך המיוחד לך – תוס' (מנחות לג. ד"ה והא, "דתניא יכול יהו בתי כנסיות ובתי מדרשות מטמאין בנגעים ת"ל ובא אשר לו הבית מי שמיוחד לו בית ומסיק הא רבי מאיר הא רבנן דפליגי לענין מזוזה לבית הכנסת שאין בה דירה לחזן הכנסת").
   4. **בית מדרש של יחיד -** תלוי בהטעמים לעיל.
      1. חיוב – תוס' (דיומא דף י"א: סוף ד"ה שאין, פסקי תוס' שם, "וי"ל דבי מדרשא דר' ודרב הונא ודר' חנינא שלהם היו ולא של רבים אלא של עצמם"), תפארת למשה (סוף הל' מזוזה), פת"ת (ס"ק ט', "עיין בתוס' פ"ק דיומא דף י"א ע"ב סד"ה שאין בו בית דירה. שכתבו דאם היה בהמ"ד של יחיד ולא של רבים חייב במזוזה וכ"כ בפסקי תוס' שם וכ"כ בס' תפל"מ ע"ש"), מקדש מעט (ס"ק ל"א), ערה"ש (סוף סעי' י"ט), חובת הדר (פרק ב' הע' נ"ד), קונ' המזוזה (ס"ק קל"ו), פתחי שערים (אות ק"כ).
      2. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק ס"ב).
   5. **חדר בתוך ביתו שמיוחד ללמוד**.
      1. חיוב – נחלת צבי (סוף הל' מזוזה), חובת הדר (פרק ב' הע' נ"ד, "ופשוט שאם יש בתוך דירתו חדר המיוחד ללימוד שחייב"), חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ג' שאלה ד'), פתחי מזוזות (ס"ק סוף ס"ב).
         1. חובת הדר (פרק ב' הע' נ"ד) – "ופשוט שאם יש בתוך דירתו חדר המיוחד ללימוד שחייב. ועפי"ז **אפשר שבישיבות שיש שם אש"ל** גם חדרי הלימוד שבאותו בנין חייבים בברכה, וצ"ע".
      2. בלי ברכה – אגור באהליך (פרק ל"ג סעי' כ"ח, "חדר שבביתו המשמש רק ללימוד תורה, אם לומד בו מהבקר עד הערב, יקבע בו מזוזה בלא ברכה. ויש מחייבים אף אם לומד בו רק כמה שעות ביום").
   6. **טעם לחיוב במזוזה**.
      1. כיון שהתלמידים יושבים בו מהבקר ועד ערב, דומה לדירה – לבוש (סעי' י'), ש"ך (ס"ק י"ט, "ול"ד לבהכ"נ לעיל סעיף ג' דאינו חייב במזוזה אא"כ יש בו בית דירה דבית המדרש כיון שהתלמידים יושבים בו מהבקר ועד ערב דומה לדירה"), ח"א (כלל ט"ו סעי' י'), מקדש מעט (ס"ק ל"ד), חובת הדר (פרק ד' הע' נ"ג).
      2. משום הירושלמי – גר"א (ס"ק י"א, "כדברי הירושלמי שהביאו תוס' שם").
   7. **המחיוב על מי** - על הלומדים או על בעל ביה"כ.
      1. הלומדים – אגור באהליך (פרק ל"ג סעי' י"ט, "ונראה שהחיוב הוא רק על הלומדים שם מהבקר עד הערב, ולא על שאר הציבור").
   8. **בית מדרש, שרק יש שיעור בבוקר ושיעור בערב** **-** תלוי בהטעמים לעיל.
      1. פטור – אגור באהליך (פרק ל"ג סעי' כ' - כ"א, "אף אם קול התורה נשמע בבית המדרש יומם ולילה, אם אין מי שלומד שם מהבוקר עד הערב באותו חדר, נראה שפטור. אף אם אגב לימודו אוכל או ישן שינת הצהרים, אם אינו שוהה שם מהבוקר עד הערב, פטור").
   9. **בית הכנסת, שלומדים ב' דג' שעות ביום**.
      1. פטור, כמו בית הכנסת – קונ' המזוזה (ס"ק קל"ד), פתחי מזוזות (ס"ק ס"ז).
      2. מראי מקומות – פתחי שערים (אות קי"ז, "וכמדומה שנהגו לקבוע").
         1. הגרח"ק זצ"ל (לקט הלכות מזוזה, שאלה ט') – "קבע מזוזה בביהכנ"ס ... ושוב התחילו ללמוד שם, ונעשה בית המדרש שחייב במזוזה ... האם יש בו משום תעשה ולא מן העשוי. תשובה: יתכן".
3. בית הספר.
   1. **חדרי לימוד בתלמוד תורה, או בביה"ס לבנות**.
      1. כמו בבית מדרש – פתחי מזוזות (ס"ק ס"ז, "כיון שנמצאים שם ברציפות לכמה שעות ואוכלים שם חשיב כביהמ"ד"), אגור באהליך (פרק ל"ג סעי' ל"ב - סעי' ל"ג, לשונו מובא לקמן).
      2. מראי מקומות – הגרח"ק זצ"ל (לקט הלכות מזוזה, שאלה ו', "אם אוכלים שם י"ל דעדיף, עמש"כ בשה"צ אות ק"ב. וצ"ע").
   2. **שאין לומדים שם לימודי קודש**.
      1. כמו בבית מדרש – פתחי מזוזות (סוף ס"ק ס"ז, "אף מקומות שאין לומדים שם לימודי קודש כלל אם נמצאים שם ברציפות ואוכלים שם וכד'").
      2. כמו בית – אגור באהליך (פרק ל"ג סעי' ל"ב, סעי' ל"ג, "בית ספר לגברים המיועד גם או רק ללימודי חול, נראה שחייב. חדר שיעורים המיועד רק ללימוד תורה, פטור ואף אם מיועד רק ללימוד הקטנים יש להקל. חדר שיעורים לנשים, המשמש ללימודי חול, חייב. ואם לומדות בו רק לימודי קודש, או שמיועד לתפילה, יקבע בלא ברכה").
   3. **חיוב המזוזה על מי -** התלמידים, או ההנהלה, או המורים.
      1. על התלמידים – אגור באהליך (פרק ל"ג סעי' ל"ד - סעי' ל"ו, "חיוב המזוזה בחדרי הלימוד, נראה שהוא על התלמידים, ולא על ההנהלה או המורים. **לפיכך כיתת גן שהילדים לא הגיעו לחינוך**, פטורה. והמהדר לקבוע עבורם, לא יברך. אך גן ילדים שיש בו חדר לאיחסון חפצים, שאם יאבדו יצטרך המלמד לטרוח להשיגם, נראה שהמלמד חייב לקבוע מזוזה בפתח המחסן ובפתחים החיצונים שלפניו, ובלבד שאין שם ערוה או צואה. אם בנין בית הספר הוא בבעלות פרטית, התלמידים חייבים שוכרים ...").
      2. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק קכ"ד).
4. סוכה - סעיף י"א.
   1. **חדר שמסיר הגג לסוכה**.
      1. פטור – פר"ח (שע"ת סי' תרכ"ו ס"ק ג'), פמ"ג (מש"ז סוף סי' תרמ"ג, "מזוזה בסוכה פטור ומשמע חדר של כל השנה שדר בו תמיד ובסוכה מסיר הגג והמכסה אפ"ה בסוכות פטורה דבשבעה ימים לאו קבע מיקרי"), בכורי יעקב (סי' תרכ"ה ס"ק ד', "פטור ממזוזה"), מ"ב (סי' תרכ"ו ס"ק כ"א, "כתב הפמ"ג בס"ס תרמ"ד מזוזה בסוכה פטור ומשמע חדר של כל השנה שדר בו תמיד ובסוכה מסיר הגג אפ"ה בסוכות פטורה דבשבעה ימים לאו קבע מקרי"), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה סוכה פרק ז' הע' מ"ד), עמק ברכה (סוכה סוף אות ט'), מ"ב (ס"ק מ"ז).
         1. לפ"ז, יש לדון אם צריך להסיר המזוזה הנמצאת בימין כניסה לסוכה ולשנות מקומה לימין כניסה לבית.
      2. חיוב.
         1. ארבע טורי אבן (סי' י"ד) – "וזה פשוט".
         2. הו"ד בפת"ת (ס"ק י"ג).
         3. מקדש מעט (סוף ס"ק ל"ו).
         4. ערה"ש (סעי' כ"ז) – "ודע דהא דסוכה פטורה מן המזוזה זהו בסוכה שרק בסוכות יושבים בה ולא בכל השנה אבל סוכות שלנו העשויים בחדר שדרים בה כל השנה ובסוכות נוטלים הגג ומסככין אותה נראה דגם בסוכות חייבת במזוזה שהרי עכ"פ היא דירה קבועה לכל השנה כולה".
         5. חסד לאברהם (תנינא יו"ד סי' ס"ח) – "פשיטא".
         6. מטה אפרים (סי' תרכ"ה סעי' כ"ז).
         7. אג"מ (או"ח ח"ה סי' מ' אות א') – "שפשוט שמעולם לא יצאה ידי חיוב מזוזה אף בחג, מאחר שהוא דירת קבע כל השנה. וכן כתב בפשיטות בעה"ש ביו"ד סימן רפ"ו סעיף כ"ז, דסוכות העשויים בחדר שדרין בה כל השנה ובסוכות נוטלין הגג ומסככין אותה, דגם בסוכות חייבת במזוזה שהרי עכ"פ היא דירה קבועה לכל השנה כולה. ולא מובן כלל טעם הפמ"ג, והפר"ח שהביא בשע"ת שפוטרין".
         8. עי' שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ג) – "ולהלכה דעת המחייבים כה"ג במזוזה הגאון בעל ד' טורי אבן, והחוו"ד, הפ"ת והמקדש מעט נראים יותר ואף שאין בידינו כח להכריע לעניות דעתינו, ובפרט נגד הפמ"ג המ"ב והברכ"י, מ"מ הסברא נוטה מאד להמחמירים דחצר של כל השנה חייב בחג כדעת הפ"ת והעה"ש הנזכר".
      3. מספק, אין אנו משנים את מקומה של המזוזה.
         1. שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ג) – "להלכה לו יהא דהוא רק ספק אם כהפמ"ג דפטור מהמזוזה אם כהגאון בעל חוו"ד ודעמי' אם חייב, מכ"מ אין לשנות מספק מקום המזוזה, וליתן ב' מזוזות מספק אין דעתי נוחה בזה, ודלא כמש"כ בתשובת בנין ציון בזה אין המקום כאן".
         2. פתחי מזוזות (ס"ק ס"ט) – "מספק אין אנו משנים את מקומה של המזוזה, וכך נהגו".
      4. מראי מקומות – פתחי שערים (אות קכ"ג), שכל טוב (אות קע"א), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרי"ד), אגור באהליך (פרק מ"א סעי' י"ז).
   2. **אם יש חסרון של תעשה ולא מן העושה, על הצד הבסוכה פטור ממצות מזוזה**.
      1. מיקל.
         1. ארבע טורי אבן (סי' י"ד) – "כיון שמתחלה נעשה המזוזה בהכשר באותו חדר תו לא מפסיל משום תולמ"ה".
         2. הו"ד בפת"ת (ס"ק י"ג).
         3. מהר"ם שיק (או"ח סי' ש"כ) – "במזוזה. שהבית ע"י קורה ושימת הגג לא נעשה פנים חדשות להבית. בוודאי דהבית המחוייב במזוזה לא נשתנה. אלא דאדם אינו רגיל לקבוע דירת קבע במקום שאין לו גג. נראה דלכ"ע המזוזה הראשונה נשארה בהכשרה וכמו"ש ופסק בספר ארבעה טורי אבן".
         4. מהרש"ג (ח"א יו"ד סי' נ"ז אות ו').
         5. אג"מ (או"ח ח"ה סי' מ' אות א') – "ועל הפר"ח שמצריך אחר החג להסיר המזוזה ולקובעה מחדש משום תעשה ולא מן העשוי, תמוה ביותר. וכי דירת ארעי שפטורה ממזוזה איכא איסור כשקבע בה מזוזה למצווה ...".
         6. בצל החכמה (ח"ו סי' ק"ב) – "מסתימת כל הפוסקים".
         7. מ"ב (ס"ק מ"ז).
      2. מחמיר.
         1. פר"ח (שע"ת סי' תרכ"ו ס"ק ג') – "וכתב הפר"ח בתשו' דיש בזה משום תולמ"ה וצריך ליקח המזוזה ולקבוע אותה מחדש ולברך עליו כו'".
         2. כת"ס (יו"ד סי' קל"ט) – "באלו שנוטלים התקרה מחדרם ומסככי' במקום התקרה, לדברינו צריך לקבוע המזוזה מחדש, גם אם נימא דסוכה כזו חייבת במזוזה דכל השנה דירת קבע הוא וגם עכשיו לא נתבטלה מדירת קבע מ"מ בשעה שנטל התקרה עד שמסכך אין כאן בית שמחויב במזוזה והוי תול"מ".
         3. חסד לאברהם (תנינא יו"ד סי' ס"ח).
         4. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ח) – "ואם היה החדר מקורה ויש בו מזוזה בפתחו, והסירו אחר כך קרוי החדר והחזירו אותו, צריך ליטול המזוזה משם ויחזור ויקבענה אחר הקרוי. ואף על גב דאיכא פלוגתא בזה, ספיקא דאורייתא לחומרא, ויקבענה בלא ברכה בשם ומלכות, אלא יברך ויכוין שם ומלכות בלבו".
         5. עמק ברכה (מזוזה אות ט').
      3. מראי מקומות – שכל טוב (אות קע"א ד"ה ולדעת, אות רי"ח), פתחי שערים (אות קכ"ד-קכ"ה), פתחי מזוזות (ס"ק ע'), אגור באהליך (פרק מ"א סעי' כ"ג).
   3. **חדרו לסוכה**.
      1. חיוב מצד חדרו – פמ"ג (מש"ז סוף סי' תרמ"ג, "ומי שיש לו שני חדרים זה לפנים מזה אם הולך מחדרו לסוכה פשיטא שפתח הסוכה צריך מזוזה משום חדרו"), בכורי יעקב (סי' תרכ"ה ס"ק ד'), מ"ב (סי' תרכ"ו ס"ק כ"א, "ומי שיש לו שני חדרים זה לפנים מזה אם הולך מחדרו לסוכה פתח הסוכה צריך מזוזה משום חדרו"), מ"ב (ס"ק מ"ז).
   4. **רה"ר לסוכה לבית, על פתח מרה"ר**.
      1. חיוב, מצד בית שער – פמ"ג (מש"ז סוף סי' תרמ"ג, "ואם הלך מסוכה לחדרו בענין שפתח הוא מחדר הסוכה י"ל שחייב בפתח בסוכה הפתוח לרשות הרבים וכדומה דהוי כבית שער ול"ד לסוכה היוצרים עי"ד רפ"ו כ"ב בש"ך"), בכורי יעקב (סי' תרכ"ה ס"ק ד'), מ"ב (סי' תרכ"ו ס"ק כ"א, "ואם הולך מסוכה לחדרו בענין שהפתח הוא מחדר הסוכה י"ל שחייב הוא במזוזה בפתח בסוכה הפתוח לר"ה וכדומה דהוי כבית שער"), שבט הלוי (ח"ב סי' קנ"ו סי' רפ"ו סעי' י"א, "ואם הסוכה היא בית שער לחדר הפנימי של כל השנה מתחייבת הסוכה במזוזה מטעם בית שער כמש"כ פמ"ג ובכורי יעקב שם"), מ"ב (ס"ק מ"ז), פתחי מזוזות (סוף ס"ק ע"ז).
         1. פשט בהפמ"ג, שכתב 'ול"ד לסוכה היוצרים עי"ד רפ"ו כ"ב בש"ך' – ציץ אליעזר (חי"ז סוף סי' נ"ח), הגרח"ק זצ"ל (פרשה סדורה סוף סי' ל"ב).
      2. לענין ברכה – שבה"ל (ח"י סוף סי' קע"ט, "ודע דבמשנה ברורה או"ח סוס"י תרכ"ו, כ' דאם הולך מסוכה לחדר דחייב במזוזה משום בית שער, ולפום רהיטא זה סותר מש"כ הכ"מ דאין סוכה נעשה בית שער לבית, וכנראה דזה תולה בחילוקי הפירושים, דלשאר ראשונים הפטור בבית סוכות משום דגם הפנימי אינו חדר גמור רק סוכה, אבל סוכה לפני חדר קבועה חייב, ועכ"פ הוא רק ספק לענין ברכה").
   5. **סוכה שעומד לסתור שהולך לבית, אם מחיוב מצד בית שער**.
      1. פטור – דעת קדושים (ס"ק ט"ז), מקדש מעט (ס"ק ל"ו), שלמת חיים (סי' ש"ס, דפוס חדש סי' קע"א, "איך יתחייב לפי שעה מצד בית שער אפילו לאותן שאינם חייבים בסוכה"), הגרשז"א זצ"ל (ס' הסוכה תשובות אות י"ד, הליכות שלמה סוכה פרק ז' סעי' י"ב, עוז והדר מ"ב סי' תרכ"ו הע' קט"ז, "סוכה הסמוכה לפתח הבית פטורה ממזוזה, אף אם אין נכנסין לבית אלא דרכה"), בצל החכמה (ח"ג סי' פ' אות ב', "בית שער שאינו קבוע כלל אינו חייב במזזוה אפי' מדרבנן גם כשהוא משמש בית שער לבית קבוע"), פתחי שערים (אות קכ"ב, "ואף אם היא בית שער לביתו, דהיינו שעובר דרך הסוכה לביתו, נראה ג"כ דפטור, כיון שעומד לסתור, פתח ארעי הוא"), עי' ח"א (הע' על מ"ב ס"ק מ"ז), שכל טוב (אות קע"ד), אגור באהליך (פרק מ"א סעי' כ"א, "בנה סוכה לפני פתח ביתו, ועוברים דרכה לבית, אם בדעתו לסותרה לאחר החג, נראה שפטורה. אך אם בדעתו להשאירה ליותר מל' יום ואחר כך לסותרה, יקבע בלא ברכה").
      2. חיוב – עי' מ"ב (ס"ק מ"ז), סוכה כהלכתה (פרק ב' סעי' ז' אות א', "אך לא יברך". הע' כ"ב, "מגדולי ההוראה שמעתי לחייב בזה. (אלא שפטרו אם אין לו בני בית הגרים בבית החג כיון שהסוכה עיקר דירתו ואינה בית שער לדירה. ואם יש בני בית שגרים בדירה אז חייבת הסוכה במזוזה כדין בית שער לבית)").
      3. מראי מקומות – חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות ט"ו).
   6. **סוכה שיושב בקביעות במשך השנה**.
      1. מחמיר – קיצור שו"ע (סי' קל"ד סעי' ח', "אף על פי שסוכת החג בחג פטורה מן המזוזה, מכל מקום אלו סוכות הבנויות שמשתמשים בהם כל השנה ונתחייבו במזוזה, גם בחג לא נפטרו ואין צריכין אחר החג לקבוע את המזוזה מחדש"), שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ג, "והרי איכא סוגיא שלמה דלא כבעל מקדש מעט דמחייב ר' יהודה סוכת החג בחג מטעם דירת קבע והרי בסכך עצמו לא פליגי ר' יהודה ורבנן דבעינן סכך עראי כהילכתא דידן ועיין בתוס' סוכה ב' ע"א ד"ה כי עביד, הרי דאין תקרת עראי פטור במזוזה ומאי דסבר ר' יהודה בסוכת החג בחג כן ס"ל לדידן אם זה קבוע כל השנה. ולפ"ז יוצא לדינא דאם אדם דר בסוכה כעין סוכת החג כל השנה וזה דירתו הקבוע חייב במזוזה ואין מה שיש רק סכך למעלה מראשו סיבה לפטרו מן המצוה ודלא כדעת מקדש מעט כנלענ"ד"), אגור באהליך (פרק י"ז סעי' ט"ו, "תקרה שיש בה נקבים, ואינה מגינה מגשמים, אם צילתה מרובה מחמתה, וראויה לתשמישה, הדר או המאחסן שם, נראה שחייב").
      2. כמו שאין תקרה – מקדש מעט (ס"ק מ"ג, "גדר תקרה המחייבת, נראה כל שכזה פסל בסכך דסוכה").
      3. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק ס"ט, ס"ק פ"ז).
      4. מראי מקומות – התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"י).
   7. מראי מקומות – עלינו לשבח (ויקרא, תשובה קל"ג).
5. ספינה.
   1. **הלכה**.
      1. פטור – רמב"ם (פרק ו' הל' ט', "ובית שבספינה פטורין מן המזוזה לפי שאינן עשויין לדירת קבע"), מחבר (סעי' י"א, "והבית שבספינה ... פטורים").
      2. מראי מקומות – בית יצחק (או"ח סי' מ"ט אות א').
   2. **למה פטור**.
      1. במציות, שהוא אינו דרים שם בקביעות [מצד הגברא] – קהלות יעקב (מנחות סי' כ"ו, "מפני שהוא דירת עראי שהרי אינו מצכוין לדור שם טלט יושב שם בשביל לעבור בו ממקום למקום"), חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ג אות ג', "ובית שבספינה דפטור ממזוזה משום שאינן עשויין לדירת קבע, הכוונה בפשיטות, דמסתמא כיון דלא עשוי רק להנוסעים בספינה שאין כוונתם רק לנסוע בספינה למקומם הנרצה ובדרך נסיעתם דרים בהבית שבספינה"), מנחת יצחק (ח"ב סי' פ"ב אות ה', "בבית שבספינה, אף שהבנין הוא בנין קבוע, ומ"מ הוא דר שם, רק בדרך נסיעתו למחוז חפצו, ולא באופן קבוע").
      2. במהותה, אינו מקור לדור שם בקביעות [מצד החפצא] – בצל החכמה (ח"ג סי' פ"ג אות ט"ו, "כי הספינה עשוי' כדי שתפליג בלב ים, ואין דירה קבוע בלב ים, שאין דרך בני אדם לקבוע דירתם שם").
      3. בית שבספינה דינו כגוף הספינה שהיא מטולטלת ואינה קבועה – עי' קהלות יעקב (מנחות סי' כ"ו, "דגוף הספינה אינה נקראת דירת קבע משום שעשויי' לברוח ואינה מחוברת בקביעות למקום אחד"), בצל החכמה (ח"ג סי' פ"ג אות י"ג, "בית שבספינה דינו כגוף הספינה שהיא מטולטלת ואינה קבועה").
      4. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק ע"א).
         1. **נ"מ בהטעמים**, הציורים לקמן.
   3. **אורחים שדר שם יותר משלשים יום** (כגון, ocean liner), **או שוכר ספינה לזמן**.
      1. חיוב – ערה"ש (סעי' כ"ז, "יראה לי הך דבית שבספינה זהו כשעשו בית עראי בספינה אבל בספינות שלנו שיש בהם בתים קבועים וגם בספינות ההולכות על הנהרות שיש בכל ספינה בית קבוע וקורין לה קאיוט"א חייבת במזוזה שהרי היא דירה קבועה"), חלקת יעקב (יו"ד סי' קמ"ז אות ב', סי' קס"ג אות ג', "אבל מי שקבע דירתו שם, אף בסוכה חייב עי' שע"ת סוסי' תרכ"ו, וגם בספינה יהיה חייב"), מנחת יצחק (ח"ב סי' פ"ב, "דמ"מ אם נעשית לשם דירת קבע, והוא דר שם בקביעות, אף בבית שבספינה חייב במזוזה").
      2. פטור – אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' נ', "דאף אם דר שם יותר משלשים יום אינו אלא דירת עראי ופטור היות שידוע ומפורסם לכל שהדרים שם אינם הבעלים של הספינה ולכן אין לדמותה לשוכר בית דמתחזי כשלו לאחר שלשים יום"), באר משה (ח"ב סי' פ"ח ד"ה לפי"ז, סי' צ"א ד"ה בתים, לשונו מובא לקמן), בצל החכמה (ח"ג סי' פ"ב, סי' פ"ג, סי' פ"ה), שרגא המאיר (ח"ג סי' י"ט אות ד', לשונו מובא לקמן), מ"ב (ס"ק מ"ח, "אפילו יושב בה הרבה כיון שאין עשוי' אלא למעבר הוי דירת עראי"), יבקש תורה (שו"ע סי' צ"א), אגור באהליך (פרק ל"א סעי' כ"ב, "הדר בחדר שבספינה יותר מל' יום, אף שהחדר ראוי לדיור קבע, פטור. ואף אם דר בה כשעוגנת בנמל, פטור"), פתחי מזוזות (ס"ק ע"א), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ה' אות ז').
   4. **אנשים שדר בקביעות על הספינה**. כגון רב החובל והעובדים.
      1. מחמיר – ערה"ש (סעי' כ"ז, לשונו מובא לעיל), קהלות יעקב (מנחות סי' כ"ו, "רב החובל והפועלים שדרים שם בקביעות עם בני ביתם ויש להם חדרים מיוחדים לדירה שפיר חייבים במזוזה"), חלקת יעקב (יו"ד סי' קמ"ז אות ב', סי' קס"ג אות ג', לשונו מובא לעיל), מנחת יצחק (ח"ב סי' פ"ב, לשונו מובא לעיל), מ"ב (ס"ק מ"ח, "דחייבין במזוזה ומ"מ לענין ברכה צ"ע").
      2. מיקל – באר משה (ח"ב סי' פ"ח ד"ה לפי"ז, סי' צ"א ד"ה בתים, "דאפילו רב החובל והפועלים והמשגיחים הדרים שם לפעמים שנה או שנתיים פטורים ממזוזה"), בצל החכמה (ח"ג סי' פ"ג, "כל חדרי הספינה, בכללם גם אלה המיוחדים לעובדי הספינה, פטורים ממזוזה"), שרגא המאיר (ח"ג סי' י"ט אות ד', "הני דירות כגון בית שבספינה שרוב בני אדם אינם דרים על הים ... שרוב בני אדם דרים בדירות בבתים קבועים, וע"כ הוי אלו הדירות דירות עראי ולא שמי' דירה, ובטלה דעתם אצל בני אדם אפילו אם ידורו כל השנה בהם, דלדעת בני אדם לאו שמי' דירה, כיון דלאו קבוע לי' דוכתא, וגם בסכנה להיות על הים כנ"ל, וע"כ שפיר לא שמי' דירה"), יבקש תורה (שו"ע סי' צ"א), אגור באהליך (פרק ל"א סעי' כ"ג, "אף שבדעתו לדור בה כל חייו, נראה שפטור. לפיכך אף אם רב החובל הוא בעל הספינה ודר בה תמיד, פטור").
      3. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק ע"א), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ה' אות ז', עמ' י"ט אות ד').
   5. **דרים בבתים בספינות**, וספינות הללו אינם עשוים לעבור ממקום למקום, וקבועות בשרשראות גדולות להיבשה.
      1. בלי ברכה – ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק י"א, "הנה המציאות כאן אמשטרדם יצ"ו היא שהרבה בני אדם (בערך שלושים אלף איש) דרים בבתים בספינות וספינות הללו אינם עשוים לעבור ממקום למקום או כדי להעביר בנ"א ממקום למקום, וקבועות בשרשראות גדולות להיבשה וממילא נלענ"ד אני הק' שיש לקבוע שם מזוזה בלא ברכה").
6. קאראוון (trailer- motor home).
   1. **אנשים הדרים בתוכן, כגון, שאין להם מעות לקנות בתים**.
      1. חיוב במזוזה.
         1. חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ג) – "באופן שכתבת, שיש אנשים מפני שאין להם מעות לקנות דירה, שוכרין או קונים לעצמם "קארוואן" לדור בשם, מפני שזה יש להשיג יותר בזול, ודאי חייבים לקבוע מזוזה בברכה".
         2. עי' מנחת יצחק (ח"ב סי' פ"ב) – "שזה שדר מחמת שאין לו דירה אחרת, לא נחשב כ"כ לאונס, שכן הוא סדר העולם, ע"כ נלענ"ד דמדינא חייב במזוזה. ובנוגע לברכה צע"ע".
         3. באר משה (ח"ב סוף סי' פ"ח) – "מי שקבע דירתו באלו הבתים ודר בבית זה לשנים עד שירחיב ה' את גבולו, אז נראה לי שחייב במזוזה בברכה".
         4. שבט הלוי (מבית לוי בענייני יו"ד עמ' רס"ט אות ט').
         5. עי' פתחי שערים (אות קכ"ט).
         6. קובץ הלכות מזוזה השלם (אנגלית, עמ' כ"ז אות ט"ו).
      2. פטור מזוזה.
         1. שרגא המאיר (ח"ג סי' י"ט אות ד') – "וכן בדירות שבקאראוואן, שרוב בני אדם דרים בדירות בבתים קבועים, וע"כ הוי אלו הדירות דירות עראי ולא שמי' דירה, ובטלה דעתם אצל בני אדם אפילו אם ידורו כל השנה בהם, דלדעת בני אדם לאו שמי' דירה, כיון דלאו קבוע לי' דוכתא".
         2. יבקש תורה (שו"ע סי' צ"א) – "פשוט גם בנ"ד בבית שמאחורי מכונית ודאי דחסר בקביעותו ואף אם זהו ביתו הבלעדי נלענ"ד פשיטא דמקרי עראי ופטור".
      3. יקבע המזוזה בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק ע"א), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ה' אות ו', עמ' י"ט אות ד'), וישמע משה (פר' שופטים תשע"ח עמ' א').
   2. **משתמשים בזה, רק איזה חדשים בשנה**, שנוסעים בזה למקום מסוים בימות הקיץ, או ממקום למקום, כדי לשאוף אויר צח, ובאופן זה גם בבית קבוע בכפר, הנוסעים שם על איזה זמן להחליף אויר.
      1. חיוב במזוזה.
         1. מנחת יצחק (ח"ב סי' פ"ב) – "כיון דהקארוואן נעשה בשביל תכלית זה, חשוב עשוי לדירת קבע, וגם הדר שם, אף באופן שדר רק מחמת אונס גמור, בקביעות, חייב במזוזה, כיון דנעשה לדירת קבע לשום איש, ודמי לפונדק וכנ"ל".
         2. אגור באהליך (פרק ל"א סעי' כ"ט) – "'קראוון' דהיינו בית שיש לו גלגלים, ומעבירים אותו ממקום למקום על ידי מכונית, אם מצוי שדרים בו במקום אחד ל' יום, נראה שחייב".
         3. עי' פתחי שערים (אות קכ"ט).
      2. פטור מזוזה.
         1. שרגא המאיר (ח"ג סי' י"ט אות ד') - לשונו מובא לעיל.
         2. יבקש תורה (שו"ע סי' צ"א) - לשונו מובא לעיל.
      3. בלי ברכה.
         1. חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ג) – "ובאופן הב' שכתבת, שיש אנשים שקונין או שוכרין "קארוואן" כזה רק על איזה חדשים לנסוע על מקום מסויים בימות הקיץ לשאוף רוח צח - זה יהיה הדין דשד"ח הנ"ל, ויש לקבוע מזוזה בלא ברכה כיון דברכות אינן מעכבות - ובפרט לאותן הנוסעים ממקום למקום נראה יותר כדירת ארעי, יש לקבוע המזוזה בלא ברכה".
         2. באר משה (ח"ב סוף סי' פ"ח) – "בבתים הנדים על גלגולים הנקראים בלשון המדינה (טרעילער-הויז) שפוטרין מה"ת ממזוזה ועכ"ז מאחר שדרו בו חדשים אחדים הוראתי שיקבעו מזוזה בלא ברכה".
         3. בנין אב (ח"א סי' מ"ד אות ב') – "בקרוונים המיועדים לדיור זמני יש להתקין מזוזות, אבל עדיף שלא לברך כיוון שספק ברכות להקל".
         4. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ב) – "בקראוון הנ"ל אף שנמצא בו לחודש ויותר, הלא ניכר שעיקרה כדירת עראי ואין חיוב מזוזה לדירה שעיקרה עראי לנוע ולנוד בו, דלא דמי לבית שחייבה תורה, ומ"מ נראה כיון שכאן במדינה מצוי שגרים בו, ע"כ יקבע המזוזה בלי ברכה, כיון שלפעמים קובעים שם גם זמן ממושך ולא סותרים אותו ונשאר קיים תמיד".
         5. חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות ד') – "יש לקבוע מזוזה בלא ברכה".
         6. פתחי מזוזות (ס"ק ע"א).
      4. מראי מקומות – שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' רס"ט אות ט'), עלינו לשבח (דברים פר' כי תבא עמ' ק"ח).
   3. **הקרוואן הקבוע ע"ג הארץ ממש**.
      1. חייב במזוזה, ובברכה – חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות ד', "מי שקובע המאבי"ל במקום אחד וקובע עצמו לדור שם פשוט שחייב גם לברך על קביעות המזוזה הגם שהמאביל לא נעשה לכך"), פתחי מזוזות (ס"ק ע"א, "הקרוואן הקבוע ע"ג הארץ ממש חייב לכו"ע כבית, ובברכה").
7. ציורי דירת עראי.
   1. **מטוס** (airplane).
      1. מיקל – שבה"ל (ח"ב סי קנ"ו, ריש סי' רפ"ו, קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ז אות ב', בענייני יו"ד עמ' רס"ט אות ח', "אלו מקומות שחייבים במזוזה וכו'. בדע"ק מסופק לענין אהל זרוק, ובמקדש מעט תמה דאין לך בית גרוע מזה, ובזה"ז הני ספינות האויר נהי דבית גרוע לא הוי מכ"מ לא גרע מבית שבספינה וסוכת החג לקמן סי"א דפטורים"), פתחי מזוזות (סוף ס"ק ע"א, "שפטור לכו"ע שאין מי שידור בו בקביעות"), קובץ הלכות מזוזה השלם (אנגלית, עמ' כ"ו אות י"ד), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' נ"ג), אגור באהליך (פרק ל"א סעי' כ"ז, "דינם כדין ספינה").
      2. מראי מקומות – פתחי שערים (אות ק"ל).
   2. **אטו**, **רכבת** (car, train).
      1. מיקל – פתחי שערים (אות ק"ל), קובץ הלכות מזוזה השלם (אנגלית, עמ' כ"ו אות י"ד), אגור באהליך (פרק ל"א סעי' כ"ז, "דינם כדין ספינה").
      2. מראי מקומות – מ"ב (שעה"צ ס"ק צ"ח, "ואפשר דהיא הדין לענין אוטו אם יש בו ד' על ד' ..."), פתחי מזוזות (סוף ס"ק ע"א, "ויש מי שצידד דאוטו שדרים בו בקביעות ג"כ חייב במזוזה כמו בקרווין נייד").
   3. **בונגאלו בקאנטרי** (bungalow).
      1. פטור – בנין אב (ח"א סי' מ"ד ריש אות ב', ולכן 'בנוגלו' או כל מבנה עראי אחר, דינו כסובה שאינו דירת קבע ופטור ממזוזה"), משנה הלכות (ח"ד סי' קל"ד, "נראה דעת האחרונים ז"ל דבמעוני קיץ שיוצאים רק לדירת ארעי לשאוף אויר צח וכן במלונים שנכנסים בהם לדירת ארעי ... פטורים ממזוזה אפילו לאחר שלשים יום כיון דעיקר דירתם ארעי הוא ולכן נראה דבבאנגאלווס נמי שיוצאים יותר משלשים יום כיון דעיקר דירתם אינו אלא ארעי כמובן וגם רוב האנשים כל השבוע הם בעיר ולא יוצאים רק לשבתות אל משפחתם ומצפים מתי יוכלו כבר לחזור ולהיות בצוותא חדא בדירתם הקבוע גם כי אף במשך זמן ההוא שהוא בדירתם הארעי במעון קיץ הם מחזיקים בדירתם הקבוע בעיר ומשלמים שכר דירה בעיר מורים בזה בהחלט שזה הוא דירתם הקבוע ובדעתם לחזור לשמה וזאת היא דירת ארעי במעון קיץ ולאחר העונה הם מזניחין המעון הזה ולא משלמין כלום להחזיק הדירה הזו בכל השנה כמו שמחזיקין דירתם בעיר כשיוצאין למעון קיץ הכרח גמור דזה לא הוי אלא דירת ארעי ולכן נלפענ"ד דכ"ע מודי דכה"ג פטורים מן המזוזה ... ומיהו אם מי שהוא רוצה להחמיר על עצמו נראה פשוט דקובע בלי ברכה והמיקל שלא לקבעה לא הפסיד").
      2. חיוב – שרגא המאיר (ח"ג סי' י"ט, ח"ד סי' ק"ט אות ז', ח"ה סי' נ"ח אות א', ח"ו סי' ז', "חייב במזוזה ובברכה").
      3. בלי ברכה – חלקת יעקב (יו"ד סי' ק"ס אות ח', "באותן הנוסעים למעונת קיץ וכל השנה עומד הבית פנוי רק בימי הקיץ מושכרים לקייטנים אם זה דומה לחניות שבשווקים בסימן רפ"ו סי"א דפטור ממזוזה - עי' בשד"ח מער' מ"ס כלל י"ח מה שהביא בזה ומסיק שחייב במזוזה ובלא ברכה, כיון דברכות אין מעכבות"), להורות נתן (ח"ג סי' ע"א, "פשוט דהדירות של מעוני קיץ ששוהים שם זמן מרובה ועכ"פ יותר מל' יום חייבים במזוזה. אולם היות שהברכה אינה מעכבת מהיות טוב שלא לברך"), באר משה (ח"ב סי' פ"ט, "שיקבע בלא ברכה"), ויברך דוד (ח"א סוף סי' קי"ט, קובץ הלכות למעונות הקיץ פרק י"ב אות א', "שיש לקבוע בהן מזוזה בלא ברכה"), פתחי שערים (אות רס"ט, "יקבע אחר יום ל"א בלי ברכה"), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' י"ט אות ד'), פתחי מזוזות (ס"ק קי"ט, "שיקבע בלי ברכה לאחר ל' יום בין בא"י ובין בחו"ל").
      4. מראי מקומות – זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קי"ב).
   4. **קפסולות: האם יש חיוב מזוזה בקפסולות שעשויות כמין צורת הפתח**.
      1. וישמע משה (פר' וישלח תשפ"א) – "שאלה: בתקופה זו במוסדות לימוד רבים חולקו בתי המדרש וכיתות הלימוד ל'קפסולות' נפרדות על ידי מחיצות ניילון, ויש מקומות שבנו את המחיצות על ידי קרשים בנויים היטב שעליהם נמתחו יריעות הניילון, באופן שבית המדרש חולק לכמה חדרים נפרדים שיש לכל אחד מהם פתח נפרד. האם יש לקבוע מזוזה בכל אחד מן הפתחים או שאפשר לסמוך על המזוזה הקבועה בפתח הראשי של בית המדרש. תשובה: הגאון רבי שמאי גרוס שליט"א אמר שמן הראוי לקבוע מזוזה בכל אחד מן הפתחים שנידונים כחדרים נפרדים זה מזה. וכן הסכים הגאון רבי נפתלי נוסבוים שליט"א. ואילו הגאון רבי יעקב גרינוולד שליט"א אמר שמחיצות עראי אלו אין להם דין בית ואין צורך לקבוע מזוזה בכל אחד מהם. וכן הסכים הגאונים רבי שמואל אליעזר שטרן ור"ע פריד שליט"א, וביאר הגר"ע פריד שאין חיוב מזוזה במחיצת עראי שכזו. ועוד, שכל הנמצאים בבית המדרש רוצים להצטרף יחדיו, ולא עשו את המחיצות כדי להיפרד זה מזה אלא רק כדי להסתדר עם דרישת הרשויות, ולכן אין מחיצות אלו יוצרות הבדלה בין המקומות. והגאון רבי יעקב מאיר שטרן שליט"א השיב: הגם שיש מקום להקל אפילו כשיש שם צורת הפתח ממש, מכל מקום לכתחילה עדיף לעשות שהקרש העליון לא יהיה מחובר מעל הצדדים אלא מבחוץ, דלא חשיב צורת הפתח להתחייב במזוזה אלא אם כן מונח מלמעלה. ואם חיברוהו מלמעלה ואי אפשר לשנות, עיין בספר ערך שי סימן רפז ס"א ע"ש שמיקל בזה, והגאון ר' שלמה קלוגר בהלכות מזוזה סי' יג חלק עליו והחמיר, ע"ש באריכות. ובנידון דידן יש להקל בכמה צירופים וכנ"ל".

1. חנויות.
   1. **הלכה**.
      1. פטור – רמב"ם (פרק ו' הל' ט', "החנויות שבשוקים פטורין מפני שאינן קבועים לדירה"), רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י"ח), טור (סעי' י"א), ר' ירוחם (נתיב כ"א סוף ח"ז, "חנויות שבשווקים פטורים מן המזוזה לפי שאינם עשויין לדירה כך פשוט בגמרא"), מחבר (סעי' י"א, "והחנויות שבשוקים, פטורים"), פוסקים.
   2. **הגדר להקל**, [החילוק בין זה לאוצר].
      1. עומד לזמן מה.
         1. יד הקטנה (פרק ב' הע' כ"א) – "וכתב הט"ז ... והדברים תמוהים בעיני דאם יש שם בחנות איזה סחורה המונח שם תמיד הוי ליה ממש בית האוצר. וצ"ל דהוא בא שם ויושב בה כל היום למכור מה, ובלילה כשהוא הולך משם אינו משאיר שם כלום, מ"מ ראוי לחייבה כמו בבית המדרש דאמרינן לפי שיושבין בו כל היום הרי זה דירה. לכן נלע"ד כונת הטור והש"ע בענין החניות שבשוקים והוא החיות שעושין ביומא דשוקא בכרכים גדולים, ועומדים שם החניות בשוק רק כל משך הזמן דיומא דשוקא ואחר כך מפרקים אותם, או אפילו בנוים ועומדים שם כל השנה רק שאין משתמשים בהם כלום רק בירי"ד כשבאין הסוחרים ממרחק מניחים שם כל סחורתם ויושבים שם כל משך ימי הירי"ד ובכלות הירי"ד נפנים משם ונשאר החנות פנוי עד ירי"ד השני. אלו וכיוצא בהן המה ממש כמו סוכת החג בחג וזה הוא פשוט וברור".
         2. הו"ד בפת"ת (ס"ק י').
         3. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"ד) – "אותן חנויות שעושין ביומא דשוקא לימי משך היריד, ואחר כך מפרקין אותן, או שנשארות בלי שום תשמיש פטורין, אבל החנויות הקבועות בסחורה חייבות במזוזה".
         4. רב פעלים (ח"ב יו"ד סי' ל"ו) – "דמה שפסק מרן בחניות שבשווקים דפטורים זה איירי בחניות דיומא דשוקא, דלא קביעי לכל השנה כולה".
         5. אבני נזר (יו"ד סי' שפ"ד אות ה') – "הט"ז כתב ... וראי' זו תמוה דהתם משום דבעינן רצופות. וחנות שבשווקים היינו שאינם פתוחים אלא ליום השוק. ודומה לסוכת של יוצרים דחיצונה פטורה כיון שאינה רק לסחורה ואינה דירת הגשמים. אבל חנות דילמא חשיב בית דכן מפורש ברמב"ם פ"ד מהלכות מעשר דחנות קובע למעשר כמו בית. וביומא (דף י' ע"א) מדמה מזוזה למעשר עיי"ש דקאמר בשלמא מזוזה כו' אלא מעשר דילמא אתי כו' יע"ש. וזה אפי' לדעת הרמב"ם דבית האוצרות פטורים כ"ש לדידהו דבית האוצרות חייבין. ובספר יד הקטנה חולק ג"כ על הט"ז. אך דמיונו מסוכת החג אינו דומה דשם משום דסוכה דירת עראי בעינן. אך הדמיון מסוכת יוצר נכון גם הראי' ממעשר נכון".
         6. מ"ב (ס"ק מ"ט).
      2. שאינו עומד שם בלילה.
         1. ט"ז (ס"ק י') – "ונ"ל אפי' אם יושבין בהם בכל יום פטורים דכיון דאינם שם בלילה מיקרי עראי כדמצינו בח"מ סי' ק"מ סעיף ח' לענין חזקה ובפרישה הניח זה בצריך עיון ולע"ד נראה כמו שכתבתי ולא דמי לבית התבן או אוצר דשם תשמיש השייך לו אין חילוק בין יום ללילה כן נראה לי אבל חנות שהוא בביתו פתוח לרשות הרבים פשיטא שצריך מזוזה לפתחיו".
         2. בית לחם יהודה (ס"ק ה') – "דהא עיקר הטעם דאינה שם בלילה ומיקרי ארעי".
         3. ח"א (כלל ט"ו סעי' י"א) – "והחנויות שבשווקים שאין יושב בהם אלא ביום, פטור".
         4. ערה"ש (סעי' כ"ה. **אמנם** בסעי' כ"ו פסק דלא כמחבר) – "מ"מ כיון דבלילה אין יושבין שם הו"ל דירת עראי ופטורים [ט"ז סק"י]".
         5. מנחת יצחק (ח"ד סי' צ' אות ה', עי' ח"ב סי' פ"ג אות ג') – "ומש"כ עוד לפלפל בדין החנויות, לא ידעתי אמאי נלך מפשטות דברי הטו"ז, דבלא לינת לילה לא נחשב דירה, ויש ראי' לדבריו ...".
      3. **בלי ברכה** [בצירוף, כל אוצר, יש מקילים].
         1. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות כ"ב) – "חנויות של סחורה שיושבין בהם הסוחרים כל השנה כולה, אף על פי שאין יושבים אלא ביום כי בלילה הולכים לבתיהם, הרי אלו חייבין במזוזה, ועיין יד הקטנה. מיהו יניח בלא ברכה, כי הטורי זהב ז"ל חולק בזה".
         2. מסגרת השלחן (סי' י"א ס"ק י'א) – "אין לברך על קביעותה".
         3. חובת הדר (פרק ג' הע' כ"ד).
         4. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"ז) – "ובחנות ומשרד נחלקו הפוסקים כיון שאינו דר שם יומם ולילה לא נקרא בית דירה, וראוי לקבוע בלי ברכה ... והנה בחנות או משרד שאין ישנים שם בלילה אין לקבוע מזוזה בברכה [דה"ח דעת קדושים מסגרת השולחן ועוד] ודלא כמו שנוהגים היום כשפותחים משרד מזמינים ציבור לקביעת המזוזה ומברכים עליה".
         5. פתחי שערים (אות קל"ג).
         6. פתחי מזוזות (ס"ק ע"ג).
         7. לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה י"ד).
         8. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרי"ג) – "וקובע בלי ברכה".
      4. דעת היעב"ץ.
         1. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ב אות ה') – "פטורה. וכן חנויות שעושין לימי משך היריד ואחר כך מפרקין אותם או נשארים בלי תשמיש".
         2. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י"א) – "והחנות שבשוק שאין יושבים בה רק ביום פטור. (ויש אומרים דחייב)".
      5. **אם ישן בחנותו** בודאי שקובע שם מזוזה, ובברכה – משמרת שלום (ס"ק י"ב, "ואם ישנים בהם בלילה יקבע בברכה"), פתחי מזוזות (ס"ק ע"ג, "אם ישן בחנותו בודאי שקובע שם מזוזה, ובברכה").
      6. מראי מקומות – אג"מ (יו"ד ח"א סי' קע"ח).
   3. **מפעלים, בתי מלאכה, משרדים**.
      1. כמו חנויות – מנחת יצחק (ח"ב סי' פ"ג, עי' ח"ד סי' פ"ט אות ד'), חובת הדר (פרק ג' סעי' ח'), פתחי מזוזות (ס"ק ע"ג).
      2. בלי ברכה – אגור באהליך (פרק ל"ד סעי' מ"ד).
2. שיעור האורך והרוחב - סעיף י"ג.

**סוכה** (דף ג.) – "דתנו רבנן: בית שאין בו ארבע אמות על ארבע אמות, פטור מן המזוזה".

* 1. **פשט** ברמב"ם (פרק ו' הל' ב') – "ואם יש בו כדי לרבע ארבע אמות על ארבע אמות בשוה אע"פ שהוא עגול או בעל חמש זויות ואין צריך לומר שאם היה ארכו יתר על רחבו הואיל ויש בו לרבע ארבע אמות על ארבע אמות חייב במזוזה".
     1. שטח של ט"ז אמות – רא"ש (הלכות קטנות, הל' מזוזה סי' ט"ז, לשונו מובא לקמן), ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, ק"פ-ב', לשונו מובא לקמן), טור (סעי' י"ג), מהרלב"ח (סי' ק"י ד"ה ועל, "שאני מדדתי הבית ובודאי שאין בו ד' על ד' אבל יש בו כדי לרבע ארבע על ארבע וכפי הנ"ל מהרמב"ם ז"ל הדין שוה והרי הוא נקרא בית לכל הדברים והדינים שנאמרו בבית שצריך שיהיה בו ד' על ד'. ואע"פ שלא כתב כן בכאן הרב בפי' הרי כתבו בהלכות מזוזה וילמוד סתום מן המפורש"), ב"י (ס"ק י"ג), ב"ח (ס"ק י"א ד"ה ומ"ש או), ש"ך (ס"ק כ"ג), תורת נתנאל (סי' ל"ג ד"ה וע"ד), יד הקטנה (פרק ב' הע' י"ז), גר"א (ס"ק י"ג), מהר"ם שיק (יו"ד סי' רפ"ז ד"ה וא"כ), בה"ל (סי' שצ"ח סעי' ו' ד"ה ארבע, עי' שעה"צ סי' שס"ו ס"ק י"ג), מהרש"ם (ח"ג סי' קנ"ד), ערה"ש (סעי' כ"א), ישועות מלכו (פרק ו' הל' ב').
     2. צריך ד' על ד' אמות ממש – הג' הט"ז (על סעי' י"ג, או"ח סי' תרל"ד ס"ק ב', לשונו מובא לקמן), חזו"א (סי' קס"ט ס"ק ד', לשונו מובא לקמן), אמת ליעקב (על סעי' י"ג, לשונו מובא לקמן).
     3. מראי מקומות – מהרי"ל דיסקין (כתבים סי' כ"ג), שכל טוב (אות ר"ב).
  2. **אפילו יש בו שטח** (area) **של ט"ז אמות**.
     1. פסקי ריא"ז (הל' קטנות מזוזה אות נ"ה, שלטי הגבורים הל' קטנות סוף הל' מזוזה) – "ונראה בעיני שאם היה ארוך וקצר ויש בו כשיעור ארבע אמות על ארבע אמות חייב".
     2. מחבר (סעי' י"ג) – "ואם יש בו כדי לרבע ד' אמות על ד' אמות בשוה, אע"פ שארכו יתר על רחבו או שהוא עגול או בעל ה' זויות, חייב".
     3. קרית ספר (הל' מזוזה פרק ו' הל' ב') – "בית שאין בו ד' אמות על ד' אמות פטור מן המזוזה דבית כתיב ואינה בפחות מד' על ד' ואם יש בה כדי לרבע ד' אמות על ד' אמות אע"ג דהוי בצורה אחרת חייבה".
     4. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ט) – "ואם יש בו כדי לרבע ארבע אמות על ארבע אמות בשוה, אף על פי שארכו יתר על רחבו או להפך, או שהיה עגול או בעל חמש זויות חייב".
  3. **צריך ד' על ד' אמות ממש**.
     1. רא"ש (הלכות קטנות, הל' מזוזה סי' ט"ז) – "גרסינן בסוכה (דף ג א) ת"ר בית שאין בו ארבע אמות על ארבע אמות פטור מן המזוזה ומן המעקה וכו'. אף על פי שבכל הספרים אין כתיב כן אלא בית שאין בו ארבע אמות. רב אלפס גרס שאין בו ארבע אמות על ארבע אמות. דמסתבר דלא חזי לדירה בענין אחר ודלא כמו שכ' הרמב"ם ז"ל שאם היה ארכו יותר על רחבו הואיל ויש בו לרבע ארבע אמות על ארבע אמות חייב במזוזה דארבע אמות על ד' אמות בעינן לכל הנהו דקחשיב בברייתא בפ"ק דסוכה".
     2. ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, ק"פ-ב') – "בית שאין בו ד' אמות פטור מן המזוזה כך פשוט בסוכ' בבריתא ורי"ף גורס שאין בו ד' אמות על ד' אמות דנראה דאין ראוי לדירה אלא אם כן יש לו ד' אמות אפילו יש בו כדי לרבען בו והרמ"בם כתב שאם היה ארכו יתר על רחבו הואיל ויש בו כדי לרבע ד' אמות על ד' אמות חייב במזוזה ודברי רי"ף תפשו עקר".
     3. הג' הט"ז (על סעי' י"ג, או"ח סי' תרל"ד ס"ק ב') – "ובין בסוכ' ובין במזוז' לעולם בעי' רבוע ממש כשיעור ולא ע"י צירוף החלקים לעשות מהם השיעור בין לרמב"ם בין להרא"ש".
     4. גר"ז (סי' שס"ו סעי' ה') – "ואפילו הוא ארוך הרבה אם אין ברחבו ד' אמות אינו חשוב דירה כמ"ש ביו"ד סי' רפ"ו".
     5. חזו"א (או"ח סי' ק"י אות כ"ח, יו"ד סי' קס"ט אות ד', ס"ק ה', דינים והנהגות יו"ד פרק ג' אות ט', ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ז אות י"ג) – "כבר הכריע הט"ז או"ח סי' תרל"ד בראיות מכריעות דשיעורו ד"א, מרובעות, וכי גם הר"מ סובר כן, והלכתא כבתראי במקום שראיותיהם מכריעות, ואף לפי מה שפי' הרא"ש דברי הר"מ יש לנו לתפוש דברי הרא"ש שהוא בתרא".
     6. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ז אות י"ג) – "מרן החזו"א זצוק"ל אמר לו שההלכה שצריך להיות דע"ד ממש ולא כדי לרבע כדי לחייב במזוזה ולא חשש מרן לשטות הסוברים כדי לרבע".
     7. אמת ליעקב (על סעי' י"ג) – "דהרמב"ם נמי ס"ל דבעינן שהבית יהי' שיוכל להכניס בתוכו רבוע בן ד"א על ד"א".
     8. חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק א') – "והעיקר להלכה דאין אורך משלים לרוחב, וכמ"ש מרן זללה"ה".
     9. מ"ב (ס"ק נ"ג, דולה ומשקה עמ' רע"ו) – "והחזו"א כתב העיקר כדעת הפוסקים דבעי דע"ד ממש ואין האורך מצטרף להשלים להרוחב והמחמיר יקבע בלא ברכה".
  4. **ברכה**.
     1. בלי ברכה, או יברך על אחרת ויכוין לצאת גם עליה.
        1. ש"ך (ס"ק כ"ג) – "נראה דיש לקבעה בלא ברכה או שיברך מתחלה גם על אחרת ויהא דעתו גם על זו".
        2. שו"ת תורת נתנאל (סי' ל"ג ד"ה וע"ד) – "אפילו אית לרבע בו ד' על ד' צריך לקבוע המזוזה בלי ברכה".
        3. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י"ב) – "חייב ולא יברך. אבל יקבע מזוזה אחרת ויברך ויהיה דעתו גם על זו"
        4. דרך החיים (סי' רע"ח סעי' ט') – "חייב במזוזה ולא יברך, אבל יקבע מזוזה אחרת ויברך ויהיה דעתו גם על זו".
        5. ח"א (כלל ט"ו סעי' ו') – "יקבענה בלא ברכה או שיברך על פתח אחר שקובע שם ויכוין לפטור גם את זה".
        6. ערה"ש (סעי' כ"א) – "יש עוד קדמונים הסוברים כהרא"ש ולכן יקבענה בלא ברכה [ש"ך סקכ"ג] או יברך על אחרת ויכוין לצאת גם עליה [שם]".
        7. **עוד פוסקים** – דע"ק (ס"ק י"ד), מזוזות מלאכים (הלכה למשה ס"ק ק"ב), שיעורי תורה (סי' ג' סעי' ל"ח, "צריך לעשות מזוזה בלא ברכה"), עמק התשובה (ח"ג סוף סי' פ"ג ד"ה והשתא), הליכות עולם (ח"ח עמ' רפ"ב), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ט אות י'), פתחי מזוזות (ס"ק פ"ג), פתחי שערים (אות קנ"ד), ס' הבית (סי' כ' סעי' ט"ז), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ז' אות א'), שכל טוב (סוף אות ר"ב), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תקצ"ה, עמ' תרט"ו), לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה א'), שערי המזוזה (פרק י' סעי' ט'), אגור באהליך (פרק י"ח סעי' ד'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, סעי' כ"ב, רק בדפוס חדש).
  5. **שיעור רחבו** - לשיטת כדי רבע.
     1. לפחות ז' טפחים – התעוררות תשובה (ח"ד סי' קנ"ב, "ונ"ל דאם יש בו ברחבו ז' טפחים והוי דירת עראי לגבי סוכה, דבסוכה בעינן לכה"פ ז' טפחים, ומיקרי דירת עראי, א"כ אם יש בו לרבע ד' על ד' אמות ברוחב ז' טפחים, מיקרי נמי דירה לגבי חיוב מזוזה"), ישועות מלכו (פרק ו' הל' ב', "נראה דצריך שיהי' ברחבו ז' טפחים דבלא"ה לא מקרי דירה והו"ל כלול של תרנגולים"), שנות חיים (הו"ד בשיעורי תורה סי' ג' הע' פ"ט), שיעורי תורה (סי' ג' סעי' ל"ח, "אם אין ברחבו ז' טפחים שהם נ"ו ס"מ פטור ממזוזה"), חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות כ'), עי' אגור באהליך (פרק י"ח סעי' ו', הע' ט"ו, "המיקל לא הפסיד").
        1. שיעורי תורה (סי' ג' הע' פ"ט) – "מיהו י"ל דאם יש ברחבו ז' טפחים, אפילו אינו על פני כל האורך, אלא בשטח של ז' טפחים מהאורך דהוי מרובע של ז"ט על ז"ט כמו שיעור סוכה, ואח"כ האורך של ו' טפחים לבד, וביחד יש בו כדי לרבע, ד"א על ד"א, חייב כבר במזוזה".
     2. לפחות אמה – דעת קדושים (ס"ק כ', "שמ"מ צ"ל רוחב אמה כהילוך איש, דמה שאין בו רוחב אמה י"ל דהוי כליתיה"), מקדש מעט (ס"ק מ'ב), שבט הלוי (שערי המזוזה פרק י' הע' י"ז), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' צ"ו).
     3. מראי מקומות – מזוזות מלאכים (הלכה למשה ס"ק ק"א), שכל טוב (אות ר"י), ס' הבית (סי' כ' הע' כ"ו), פתחי מזוזות (ס"ק פ"ד).
  6. **חדר שיש בו ד' על ד' ומיעטו שיעורו על ידי ארון או תנור קבוע וכדו', אם נפטר מחיובו**.
     1. לא.
        1. מהרש"ם (ח"ג סי' רס"ג) – "ומה ששאל בדין בית שיש בו ד' על ד' אמות דחייב במזוזה אם תנור וכירים שבו ממעט החלל. הנה לא מצאתי הדבר מבואר אבל לענ"ד דמי להא דאו"ח סי' שנ"ח ס"ד דבגינה וקרפף יותר מסאתים אם נטע בו אילנות וחפר בור מה שהוא לתשמיש הגינה אינו ממעט החלל. אבל דבר שאינו לצורך תשמישו ממעט החלל וה"נ בנ"ד".
        2. שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ו, מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ט אות י"א) – "ולענין מה שבונים לפעמים תנור תוך ד"א הללו, או כמטבח שלנו שבונים ארגז וצרכי רחיצת כלים בבנין קבוע וממעט מלמטה משיעור ד' אמות, עיין בדע"ק ומקדש מעט כאן, ולענ"ד לעיקר דבכל אופן אינו ממעט כיון דהחדר מצד עצמו יש בו השיעור ובנינים אלה תשמישי החדר. והלום ראיתי בתשובת מהרש"ם ח"ג סי' רס"ג כדברינו".
        3. חובת הדר (פרק ד' סעי' ח') – "חדר שיש בו דע"ד ומיעטו בכלים חייב".
     2. כן.
        1. אור יצחק (אסיפת יצחק ח' אדר א' תשס"ח) – "שאלה: חדר כביסה בזמן הזה האם חייב במזוזה, או הוי חדר דאינן עשוין לכבוד ופטור. תשובה: **חייב במזוזה אם יש ד' על ד' רבוע חוץ ממכונות הכביסה והיבוש שלענ"ד ממעטים במדות החדר".**
     3. כיון דלפעמים מזזים ממקומן אינם ממעטין.
        1. דעת קדושים (ס"ק י"ח) – "וכלים שאין דעתו לפנותם וגם קבועים בברזל, כיון דלעתים רחוקים מסיר הברזל וזזים ממקומם קצת מקומם אין ממעט הד' אמות ומזוזה בברכה".
        2. מקדש מעט (ס"ק מ') – "וכלים שבבית כיון דלפעמים מזזים ממקומן אינם ממעטין".
        3. עי' מ"ב (ס"ק נ"ב) – "מצדד בחזון איש דספסלים הקבועים בקרקע אפשר דממעטים מד' על ד'".
     4. **מדרגות בתוך הבית**.
        1. אינו ממעטים – פתחי מזוזות (סוף ס"ק פ"ב).
        2. מראי מקומות – דע"ק (ס"ק י"ד), אגור באהליך (פרק ל"ו הע' פ"ו, "וצ"ע").
     5. **תנור**.
        1. אין מעליו לתקרה י' טפחים, ממעט – דעת קדושים (ס"ק י"ח, "אם תנור שם שאין מעליו לתקרה י' טפחים מקומו ממעט מד' אמות"), מקדש מעט (ס"ק מ'), חובת הדר (פרק ד' סעי' ח').
        2. אם כותל התנור גבוה י"ט, ממעט – מקדש מעט (ס"ק מ', "אם כותל התנור גבוה י"ט ממעט בכל ענין").
        3. מראי מקומות – מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק צ"ח).
     6. **בלי ברכה** – פתחי שערים (אות קס"ז, "יקבע בלי ברכה"), פתחי מזוזות (ס"ק פ"ב), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' צ"ז), לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה ב'), שערי המזוזה (פרק י' סעי' י"א, "יקבע בלי ברכה").
     7. מראי מקומות – התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרי"ז), ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק י'), אגור באהליך (פרק י"ח סעי' כ"ב - סעי' כ"ה).
        1. ישכיל עבדי (ח"ח יו"ד סי' י"ט ס"ק ג' אות ג') – "אשר לשאלה על חללו של ארון, אם מצטרף, הדבר פשוט שאינו מצטרף, כיון שא"א להשתמש בו לדיור, היינו לאכול בתוכו או ללון, וכולו חשוב כאחד מקירות הבית".
        2. לבושי עז ( ) – הגרשז"א זצ"ל, והגריש"א זצ"ל פסקו, שמברך על השיעור של הגר"ח נאה.

1. בית שער מרפסת וגינה, שהם פחות מד' על ד', שפתוח לבית.
   1. **חיוב במזוזה**.
      1. חמודי דניאל (על סעי' י"ג) – "ונראה דדוקא בדירה שדרינן בו בעינן דע"ד, אבל בית שער ומרפסת והגינה שאין בהן דירה כלל ואין ראוין כלל לדירה וחיובן **משום הבית דירה פתוח להן**, חייבין אפילו אין בהן דע"ד. וברמב"ם פ"ו מהלכות מזוזה ה"ז כתב, בית שער כו' והדיר פטורין ואם הי' בתים כו' פתוחין להן חייבין, לפיכך א' שערי חצרות ועירות ומדינות חייבין שהרי הבתים פתוחים להם".
      2. הו"ד בפת"ת (ס"ק י"א) – "בס' חמודי דניאל כ"י נראה דוקא בית דירה צריך דוקא שיהא ד"א על ד"א אבל בית שער ומרפסת וגינה אפי' לית בהו ד' על ד' חייבין".
      3. רש"ש (סוכה דף ג: ד"ה מ"ט) – "נ"ל דבית שער הפתוח לבית דחייב במזוזה אפילו אין בו דע"ד דלמילתיה חזי, ומצאתי כן בפ"ת סי' רפ"ו סק"ט בשם חמ"ד כת"י".
      4. מהרש"ם (ח"א סי' ע"א ד"ה ומ"ש רו"מ, ח"ג סי' קנ"ד) – "ובבית שער דחזי לתשמישו בפחות מדע"ד חייב".
      5. מסגרת השלחן (קיצור שו"ע סי' י"א ס"ק ו', לחם הפנים ס"ק ג', חוסן ישועות שם) – "כתב בספר חמודי דניאל ...".
      6. שיעורי תורה (סי' ג' הע' צ') – "ועי' בפ"ת ...".
      7. ישכיל עבדי (ח"ח יו"ד סי' י"ט אות א').
      8. אג"מ (אהלי ישרון, ח"ב מזוזה הע' צ"ג, הע' צ"ד).
      9. בצל החכמה (ח"ג סי' פ' אות א').
      10. מ"ב (ס"ק נ"ב, פרשה סדורה סי' י"ד) – "כתב פ"ת בשם חמודי דניאל דדווקא בית צריך ד' אמות אבל בית שער ומרפסת וגינה אפילו אין בהם דע"ד חייבין".
      11. אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ז' אות ג').
      12. לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה ט', שאלה כ"א) – "החיוב מזוזה להול או לחדר מדרגות הוא מדין בית שער, דהיינו שזהו בית שער משם לתוך הדירות, ועל כן אפילו אין בו ד' על ד' ג"כ מברכים עליו".
   2. **פטור ממזוזה**.
      1. הגרש"ק זצ"ל (קנאת סופרים השמטות לס' שנות חיים סי' קי"ח) – "ומ"ש בשם פתחי תשובה שבית שער אף שאין בו דע"ד חייבת זה **טעות גמור ויציבא בארעא וגיורא בשמי שמיא** לומר דחדר שאין בו דע"ד פטור ובית שער חייבת ... חס להזכיר לומר דבית שער שאין בו דע"ד שיתחייב במזוזה אפילו מדרבנן אינו חייב".
      2. דעת קדושים (ס"ק י"ט) – "מסברא חדר שאין בו ד' על ד' ה"ל כחור ואין הפתח חייב כלל במזוזה".
      3. מקדש מעט (ס"ק ל"ט) – "בס' פ"ת סק"ט הביא דבית שער ... ואינו נכון דכל פחות מד"א חור בעלמא הוי לגבי מזוזה".
   3. **עם ברכה או בלי ברכה**.
      1. עם ברכה.
         1. אג"מ (אהלי ישרון, ח"ב מזוזה הע' צ"ג, הע' צ"ד).
         2. אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ז' אות ג').
         3. לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה ט', שאלה כ"א) – לשונו מובא לעיל.
      2. בלי ברכה.
         1. מהרש"ם (ח"ג סי' קנ"ד) – "לדינא נראה דחייב במזוזה בבית שער אף שאין בו דע"ד אבל בלא ברכה".
         2. מזוזות מלאכים (ס"ק צ"ה אות ז') – "יקבע מזוזה בלא ברכה, או שיברך על אחרת, ויכוון לפטור אלו".
         3. בצל החכמה (ח"ד סי' קט"ז אות ג') – "בית שער ומפרסת וכה"ג שאין תשמישתם לדירה, באין בהם ד"א על ד"א יקבע בהם מזוזה בלא ברכה".
         4. אבן ישראל (ח"ז סוף סי' ל"ד) – "בית שער ... יניחנו בלי ברכה".
         5. בירור הלכה (עמ' קצ"ח, עמ' רכ"א) – "יש לקבוע בכה"ג מזוזה בלא ברכה".
         6. חובת הדר (פרק ה' סעי' ד') – "בי"ש שאין בו דע"ד, או שאין לו תקרה, או שאין לו דלתות, יקבע בלי ברכה".
         7. אגור באהליך (פרק י"ח סעי' ל"ז, סעי' ל"ח) – "בית שער שאין בשטחו ד' על ד' אמות, חייב, וכן המנהג. אך י"א שלא יברך. ונראה שאם יש בו ד' אמות לפי השיעור הקטן, ודאי שהמברך לא הפסיד. לפיכך אם בכניסה לבית יש פרוזדור צר שאין ברוחבו ד' אמות, יקבע בפתח הכניסה לבית בלא ברכה. ואם בין הפרוזדור חהבית, אין הפסק של צורת הפתח או דלת, יקבע בברכה".
      3. מראי מקומות.
         1. מ"ב (ס"ק נ"ב, פרשה סדורה סי' י"ד) – "מיהו לענין ברכה צ"ע".
   4. מראי מקומות – אפרקסתא דעניא (ח"א סי' ק"ב), להורות נתן (ח"ג סי' ע"ב אות א'), אור לציון (ח"א סי' י"ד), יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' כ"ג אות ד'), הגר"י זילברשטיין שליט"א (אבני חושן ח"ב עמ' ת"ק, טובך יביעו תשובה ל"ד).
2. בית קטן, בין שני בתים גדולים.
   1. **חייב במזוזה**.
      1. חיד"א (יוסף אומץ סי' ט"ו) – "בנ"ד דבית קטון שאין בו ד"א פתוח לחצר ולבית חייב במזוזה בין בפתח הפתוח לבית בין בפתח שנכנסים בבית קטן זה וכיון דריא"ז חייב בבית קטן זה בפתח שהבית הגדול פתוח לתוכו ה"ה נאמר בנ"ד שבית קטן זה פתוח לחצר ופתוח לבית".
      2. עיקרי הד"ט (יו"ד סי' ל"א אות ג') – "יוסף אומץ ...".
      3. זכור לאברהם (ח"ג אות מ', ס"ק קכ"ה) – "יוסף אומץ ... ובעיקרי הד"ט".
      4. אגור באהליך (פרק י"ט סעי' א') – "בברכה".
   2. **בלי ברכה**.
      1. מסגרת השלחן (קיצור שו"ע סי' י"א ס"ק ו', לחם הפנים ס"ק ג') – "חדר קטן שאין בו ד' אמות על ד' אמות ומשם נכנס לידרים גדולים חייב במזוזה בזה החדר הקטן בשני פתחיו בפתח הפתוח לבית ובפתח הפתוח לחצר אע"ג דאין בו ד' אמות על ד' אמות".
         1. ישועות חכמה (סי' י"א) – "ויש חולקים ... ויש לחוש לדבריהם שלא לברך על קביעת מזוזה".
      2. ישכיל עבדי (ח"ח יו"ד סי' י"ט אות ג' ס"ק ב').
      3. חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק ב') – "ומ"מ אינו אלא ספק ואין לברך על קביעתה".
   3. מראי מקומות – שעה"צ (ס"ק ק"ו, "בדין אם יש לו ב' פתחים ...").
3. חדר הראוי לתשמישו, הגם שהוא קטן.
   1. **חייב במזוזה**.
      1. חמודי דניאל (על סעי' י"ג) – "ועוד נראה דמי שגר בבית גדול ויש לו חדרים קטנים להניח שם חפצים דחייבים במזוזה. וכן כל הנהו המוזכרים בסעיף א' רפת ולולין ואוצרות, וכן בסעיף ב' בית התבן בית העצים בית הבקר בכל הנהו לא בעינן דע"ד אלא כל דחזי למילתיה חייבין, דלא בעינן דע"ד אלא בבית דירה ... והקשה הרא"ש מאי שנא מחצר דחייב אפילו אינו מקורה, ותירץ דחצר דרכו להיות כך ע"ש".
      2. הו"ד בפת"ת (ס"ק י"א. אמנם עי' פת"ת ס"ק ב', לשונו מובא לקמן) – "בס' חמודי דניאל כ"י ... ועוד נראה במי שיש לו בית גדול ויש לו חדרים קטנים להניח שם חפצים דחייבים במזוזה ע"כ".
      3. מהרש"ם (ח"א סי' ע"א ד"ה ומ"ש רו"מ, עי' ח"ג סי' קנ"ד במפתחות).
      4. שיעורי תורה (סי' ג' הע' צ') – "ועי' בפ"ת ...".
      5. חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ב אות ד') – "דאף בפחות מד"א חזי לתשמיש אדם עם הבית, וממילא חייב במזוזה".
      6. ישכיל עבדי (ח"ח יו"ד סי' י"ט אות ג' ס"ק א') – "הואיל ואינם בתי דירה לא בעינן ד' על ד'".
      7. עמק ברכה (מזוזה אות ה' ד"ה ולא).
      8. עי' מנחת יצחק (ח"א סי' ח', ח"ג סי' ק"ג, ח"ד סי' צ"ב, סי' צ"ג) – "אך עדיין יש משום דברי החמודי דניאל שבפת"ש (סי' רפ"ו סקי"א), וכאשר הבאתי בספרי שם, יש הרבה שעומדים בשיטתו, ונכון להחמיר למעשה".
      9. חשב האפוד (ח"א סי' ל"א) – "כי העולם סוברים כדעת החמודי דניאל ... ועינינו הרואות כי מנהג העולם כבעל חמו"ד".
   2. **פטור ממזוזה**.
      1. יד הקטנה (פרק ב' סוף ס"ק י"ב) – "בודאי דחדר הלולין עכ"פ צריך להיות חדר ממש ד"א על ד"א ובתקרה ובשאר תנאים והוא פשוט".
      2. הו"ד בפת"ת (ס"ק ב'. אמנם עי' פת"ת ס"ק י"א, לשונו מובא לעיל) – "ומ"מ בלולין והוא חדר הבנוי העשוי לאווזים ותרנגולין נראה דודאי חייב במזוזה כל שיש בו ד"א ובתקרה ובשאר תנאים דהרי לא נפיש זוהמייהו כמו ברפת".
      3. ח"א (כלל ט"ו סעי' י"ב) – "אבל רפת בקר ולולין של תרונגולים ובית התבן והעצים ואוצרות של יין או שאר משקים אם יש להם שיעור בית, חייבין".
      4. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"ז) – "אבל רפת בקר וחדר שמגדלין בו עופות, ובית התבן והעצים, ואוצרות של יין או של שאר משקין, אם יש להם שיעור בית, חייבין".
      5. אבני נזר (או"ח סי' ש"ב אות ב') – "ובית התבן דחייב במזוזה משום שהבית ראוי לכל הדברים. ואם לא הי' ראוי רק להתבן פשוט יותר מביעתא בכותחא דלא מקרי בית. **אך משום שראוי לדירה שיש בו ארבע אמות על ארבע אמות רק שאינו דר בו**. ומה שאינו חייב במזוזה אלא אם כן דר בו. לאו מבית ילפינן. רק מדקרינן ביאתך. ובזה נחלקו דליש אומרים אף שאינו בא בו רק לצורך תבן קרינן בי' דרך ביאתך. ולכולי עלמא בנשים מתקשטות נקרא דרך ביאתך".
      6. דעת קדושים (ס"ק י"ט) – "מסברא חדר שאין בו ד' על ד' ה"ל כחור ואין הפתח חייב כלל במזוזה".
      7. מקדש מעט (ס"ק ד', ס"ק ל"ט) – "בס' פ"ת ... ואינו נכון דכל פחות מד"א חור בעלמא הוי לגבי מזוזה".
      8. שלמת חיים (סי' תקע"א, דפוס חדש סי' קס"ו) – "[חמודי דניאל] ... ולענ"ד מדלא הזהירו הראשונים והפוסקים על כיוצא באלו להוציאם מן הכלל, וכללא כיילי דצריך ד' אמות נראה שפטורים מצד הדין, הנח להם ישראל, ואם אינם חייבים אנחנו מפסידים מזוזה כשרה מלהשתמש בה".
      9. חזו"א (שעה"צ ס"ק ק"ט, ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ה אות ה') – "החמודי דניאל ... שאין לחוש לזה, וצריך ד"א על ד"א".
         1. חזו"א (יו"ד סי' קס"ט סוף ס"ק ב') – "שהרי שימוש ביה"כ חשיב דירה כדמוכח יומא י"א ב' דבית שער ממעט משום שאינן דירה וביה"כ ממעט מפני שאין עשוי לכבוד, אבל דירה הוא, וכיון דדירתו חשובה הפתח מתיחס אליו ולא לבית החיצון ולא דמי לגינה, וגם אין מפסיד מה שאין בו ד' על ד' **כיון דראוי לתשמישו**, והלכך לעולם פתח ביה"כ פטור מן המזוזה".
         2. הגרח"ק זצ"ל (אגור באהליך פרק י"ח הע' פ"ג) – "וממש"כ החזו"א (יו"ד קסט,ב) לענין פתח שבין הבית לביהכ"ס דכיון שביהכ"ס חזי לתשמישו לא יקבע לימין החוזר לבית הגדול, אין ראיה דחזי לתשמישו חייב, די"ל שכוונתו רק דכיון שהפנימי חזי לתשמישו, אין לייחס את הפתח לחדר החיצון. וכמש"כ המגיה על הפ"ס (שם). ובמכתב אלי כתב הגרח"ק, שהחזו"א לא סבר מחזי למילתא, אלא בכעין בית הכסא שאין כל תועלת שהחדר יהיה גדול יותר. ולדבריו לכאורה חדר המיועד לנט"י שאין כל תועלת שיהיה גדול יותר, יהיה חייב. אך לענ"ד ל"מ כן מסתימת הפוסקים, וצ"ע".
         3. מראי מקומות – קונ' בית חיים (סוף סי' ב').
      10. אג"מ (זכרון שושנה, עמ' ק' הע' ג').
      11. מ"ב (ס"ק ו', ס"ק נ"ב, פרשה סדורה סי' י"ד, עי' שעה"צ ס"ק כ"ט) – "שהאחרונים חולקים על דין זה האחרון".
      12. אגור באהליך (פרק י"ח סעי' כ"ח) – "שהעיקר להלכה שפטור".
   3. **בלי ברכה**.
      1. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ט) – "וכן בית גדול שיש בו חדרים קטנים להניח שם חפצים חייבין במזוזה, אך לא יברך. ועיין פתחי תשובה".
      2. מסגרת השלחן (קיצור שו"ע סי' י"א ס"ק ו') – "כתב בספר חמודי דניאל ...".
         1. ישועות חכמה (סי' י"א) – "ויש חולקים ... ויש לחוש לדבריהם שלא לברך על קביעת מזוזה".
      3. אבן ישראל (ח"ז סי' ל"ד) – "יניחנו בלי ברכה".
      4. חובת הדר (פרק ד' הע' ט"ז) – "חמודי דניאל ... ומכל מקום כיון שבגמ' ופוסקים ראשונים לא הוזכר חידוש זה כתבו האחרונים שאין לברך בחדר שהוא פחות מדע"ד".
      5. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרי"ח) – "יניח מזוזה בלא ברכה".
      6. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' צ"ט).
   4. מראי מקומות – מהר"ם שיק (יו"ד סי' רפ"ז, "דלמא כספר חמודי דניאל ..."), אפרקסתא דעניא (ח"א סי' ק"ב), להורות נתן (ח"ג סי' ע"ב אות ב', סי' ע"ג אות י"א), יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' כ"ג אות ד'), משנה הלכות (ח"ד סי' קל"ט), פתחי מזוזות (ס"ק ע"ח), פתחי שערים (אות ק"ד, אות קנ"ו).
4. חדר קטן פתוח לחדר גדול.
   1. **חיוב במזוזה**.
      1. רע"א (על סעי' י"ג) – "ד"א על ד"א פטור. דהיינו דמצד עצמותו פטור ממזוזה אבל בחדר שלפנים מחדר (שקורין קעמערכי) שיוצאים מחדר הגדול לחדר הקעמערכי הפתח ההוא חייב במזוזה מצד הגדול שיוצאים ממנו דרך פתח זו לחדר קטן ויהא נידון חדר קטן כאויר דמ"מ חייב כאלו יוצא מפתח זו לשוק כנלע"ד בעזה"י".
      2. בנין ציון (סי' צ"ט) – "נ"ל שפתח זה חייב במזוזה דמה בכך שהחדר קטן אינו חייב במזוזה מכ"מ הרי הפתח משמשת ג"כ לחדר הגדול לחזור בו מן החדר הקטן לתוכו וא"כ חייב משום גדול".
      3. ערה"ש (סעי' כ"ג) – "ודע דבשני דינים אלו באין בו ד' אמות ואין לו תקרה נראה דזהו בחדר יחידי או בהפתח שיוצאין בו לחוץ אבל אם נכנסין מחדר זה לחדר גדול ומקורה בוודאי הפתח של הקטן או אינו מקורה הנכנס להגדול או להמקורה חייב במזוזה מצד החדר השני שהוא לו מקום יציאה וכן הורה גדול אחד [עי' בחדושי הגרע"א שכתב כן בדין ד' אמות וה"ה במקורה] ובהכרח לומר כן דדל הקטן או האינו מקורה מכאן והגדול המקורה חייב בפתח שיוצאין ממנו או שנכנסין אליו".
      4. חזו"א (שעה"צ ס"ק ק"ו, ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ה אות ד').
      5. קהלות יעקב (שיעורין של תורה, שיעורי המצוות אות ל"א) – "וחדר הפוח לחדר קטן שאין בו שיעור או לגזוזטרה ומרפסת שאין בהם שיעור, מ"מ חייב במזוזה משום שהוא כניסה לחדר הגדול [הגרעק"א ז"ל יו"ד סימן רפ"ו]".
      6. הגריז"ס (גאב"ד דבריסק, תשובות והנהגות ח"ב סי' תקמ"ג ד"ה אמנם).
      7. עמק ברכה (סוכה אות ה' ד"ה והנה).
      8. שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ב אות א', סי' קנ"ו על סעי' י"ג, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ט אות י"ב) – "וכיון דדעת רבותינו - הבית מאיר, והדע"ק - ותשובת בנין ציון והגרעק"א - והחזון איש והמ"פ שוה דחייב בימין הכניסה לגדול הכי נקטינן - ומשמע לדבריהם דיברך ג"כ מ"מ לענין ברכה מי שאינו מברך אין מזניחין אותו כיון דאיכא מפקפקים על עיקר החיוב שם".
      9. עי' מ"ב (ס"ק נ"ב, שעה"צ ס"ק ק"ו) – "וכן הסכימו רוב האחרונים ... ומ"מ לענין ברכה צ"ע".
      10. חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ג' הע' ל"ה) – "שחייב במזוזה עם ברכה".
      11. הגר"י זילברשטיין שליט"א (אבני חושן ח"ב עמ' ת"ק, טובך יביעו תשובה ל"ד).
   2. **פטור ממזוזה**.
      1. שו"ת תורת נתנאל (סי' ל"ג) – "יש לי לשאול שעשיתי כמין לישיבה קטנה בתוך החדר גדול שקורין קאפינעט ובתוכו פתח ומזוזות ומשקוף ... יען מפני כך פטור שלא הי' בו ד' אמות על ד' אמות".
      2. חקרי לב (יו"ד ח"ד סי' קכ"ט) – "ואין להביא ראיה מדברי ריא"ז ... שי"ל דהתם איירי שהבית קטן יש לו פתח אחר פתוח לר"ה ועל ידי פתח זה איכא כניסה ויציאה בפתח אחר".
      3. הגרש"ק זצ"ל (קנאת סופרים השמטות לס' שנות חיים סי' קי"ח) – "פשוט דהחדר הגדול חייב במזוזה ולא הקטן".
      4. קיצור שו"ע (סי' י"א לחם הפנים על סעי' י') – "בנין ציון ... דברים תמוהים המה ... החדר שהוא פחות מד' על ד' דפטור ממזוזה מפני שאינו ראוי לדירה אם כן בטל הוא לגבי החדר הגדול והכל יד הוא והיוצא מן הקטן להגדול לא נחשב לכניסה כלל. הא למה דבר זה דומה למי שיש לו בביתו ארגז גדול והוא נכנס לתוכו לעשות שם איזה דבר ושוב יוצא ממנו לתוך הבית. האם נאמר שיתחייב במזוזה מפני שהוא יוצא ממנו ונכנס לתוך הבית. כן הדבר הזה היוצא מן החדר הקטן להגדול לא מיחשב כניסה כלל דהכל כחדא מיחשב. וצריך עיון".
      5. גידולי הקדש (סי' רפ"ט ס"ק ט') – "רע"א ... נראה מלשונו דכ"ה אף כשאין לקטן פתח לחוץ, וז"א דא"כ אין הפתח שמגדול לקטן בגדר פתח, אלא הכל ככותל עב ובה חתיכה כצוה"פ בפנימית העובי והוי רק כחור בכותל ול"ש בו כניסה ויציאה".
      6. שלמת חיים (סי' תקע"א, דפוס חדש סי' קס"ו) – "[בחידושי רע"א] ... ולענ"ד מדלא הזהירו הראשונים והפוסקים על כיוצא באלו להוציאם מן הכלל וכללא כיילי דצריך ד' אמות נראה שפטורים מצד הדין, הנח להם ישראל ואם אינם חייבים אנחנו מפסידים מזוזה כשרה מלהשתמש בה".
      7. אג"מ (יו"ד ח"א סי' קפ"א) – "ודינא דרעק"א דחדר פחות מד' אמות שלפנים מחדר הגדול חייב במזוזה דנידון כאויר וחייב מצד הגדול כפתח לשוק, **הוא תמוה** דפשוט שכניסה מחייב ולא יציאה ולכן כיון שהוא לאויר כזה שא"א להיות כניסה משם אלא יציאה אין שייך לחייב. וגם אם נידון חדר הקטן כאויר דשוק מ"ט לא יתחשב הגינה באויר דשוק לחייב אף אם גינה עיקר מצד היציאה מהבית. וגם אם יציאה מהבית מחייב מ"ש לשוק מלגינה וכי נאמר שוק בתורה. ולכן חדוש זה שאמר מסברא צ"ע ולמעשה אין לחייב".
      8. אבן ישראל (ח"ז סי' ל"ד ד"ה אולם ברע"א) – "ברע"א ... תמוה הא מהחדר הגדול הוה דרך יציאה ולא דרך ביאה וכל חיובא דמזוזה הרי הוא דרך ביאה".
   3. **בלי ברכה**.
      1. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ט) – "וחדר קטן שאין בו ארבע אמות על ארבע אמות ומשם נכנס לחדרים שיש בהם שיעור, חייב לקבוע מזוזה גם בפתח חדר הקטן, ואף על גב דאיכא פלוגתא בזה, קיימא לן ספק איסור תורה להחמיר, אך יקבענה בלא ברכה".
      2. ישועות חכמה (סי' י"א) – "ויש חולקים ... ויש לחוש לדבריהם שלא לברך על קביעת מזוזה".
      3. חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק ה') – "הר"ז קובע המזוזה בימין הנכנס מן הפנימי לחיצון, אבל לא יברך".
      4. עמק התשובה (ח"ג סי' פ"ג) – "למעשה צריך לחוש לדברי אותן הפוסקים דס"ל דחייבות במזוזה".
      5. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרי"ח) – "מניח מזוזה בלא ברכה".
   4. **אין בו ז' טפחים על ז' טפחים**.
      1. לכו"ע מיקל – עי' שעה"צ (ס"ק ק"ו, "דאפשר דאם אין בו ז' על ז' מודה רעק"א דפטור").
   5. מראי מקומות – אפרקסתא דעניא (ח"א סי' ק"ב), באר משה (ח"ב סי' צ"ג), מנחת יצחק (ח"ד סי' צ"ב), להורות נתן (ח"ג סי' ע"ב אות ז'), אור לציון (ח"א סי' י"ד), יביע אומר (ח"ד יו"ד סי' כ"ג אות ד'), ס' הבית (סי' כ' סעי' י"ז).
      1. ריא"ז (בשלטי גבורים, הל' קטנות סוף הל' מזוזה אות ב') – "נראה בעיני שאם היה בית גדול פתוח לבית קטן שאין בו ארבע אמות בין שהיה היכר ציר לצד הבית הגדול בין שהיה היכר ציר לצד הבית הקטן חייב במזוזה שפתחו של גדול הוא נחשב והרי הוא כבית הפתוח לרה"ר או לגינה שהוא חייב במזוזה ואפילו אם היה היכר ציר מבחוץ".
      2. מנחת יצחק (ח"ג סי' ק"ג) – "נראה דכל זה בחדר שבין החדרים בתוך הבית, אבל אין להחמיר גם בחדר העומד בפני עצמו בתוך החצר שאין בו דע"ד, כמו בית האוצר של פחם, שכן ראיתי בספר ברכת הבית, שהקשה ג"כ על החמ"ד הנ"ל, מהא דגמ' וכל הפוסקים (הראשונים) לא חלקו בכך, וכתב דנ"ל דמיירי רק בהם פתוחים לבית, דכיון שנעשה לשמש לבית דירה, חייב, אף שהם אינם ראוים לדירה עכת"ד, ובספר שו"ת אפרקסתא דעניא (סי' ק"ב) הביאו, והסכים עמו בזה עיי"ש".
      3. ישכיל עבדי (ח"ח יו"ד סי' י"ט אות ב') – "הגרע"א ... הנה פשוט, דכוונת דבריו, בשיש רק חדר גדול וחדר קטן שממנו יוצאים לחוץ, ואין אחריו עוד חדר ...".
      4. אגור באהליך (פרק י"ט סעי' ו') – "פתח שבין חדר חיצוני גדול לחדר פנימי שאין בו שיעור, פטור. וי"א שיש לקבוע לימין החוזר מהקטן להגדול, וכן הורה החזו"א, אך לא יברך".
5. וואק-אין-קלאזעט (walk-in-closet).
   1. **המזוזה בצד ימין מהחדר לבית**, כיון שהחיוב מצד חדר הגדול – לפי רע"א (על סעי' י"ג), בנין ציון (סי' צ"ט, "ומכ"מ יש חילוק רב בין מזוזה בפתח שבין חדר גדול לקטן שפטור ובין מזוזה שבין ב' חדרים שחייבים שניהם דאם שניהם חייבים צריך לעשות המזוזה בימין הכניסה לחדר שיש בו היכר ציר או שעכ"פ דרך לכנוס שם ביותר כמבואר (סי' רפ"ט ס"ו) וע"ש בש"ך וט"ז אבל כשהקטן פטור א"כ כל חיוב המזוזה משום חדר גדול ולכן צריך לעשות המזוזה בימין הכניסה מחדר קטן לגדול"), ודעימיה.
      1. כדאי' בחזו"א (סי' קס"ט ס"ק ב', "הגרע"א ביו"ד סי' רפ"ו סי"ג כתב דחדר פנימי שאין בו ד' על ד' דפטור מן המזוזה, צריך לקבוע מזוזה בימין הכניסה מחדר לבית החיצון, דכיון דחדר הפנימי אין בו ד' על ד' מתיחס הפתח לבית החיצון שיש בו ד' על ד'").
      2. **מנהג בני ברק** - שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ב, "וכן אנו נוהגים פה כל הימים").
   2. **המזוזה בצד ימין מהבית לחדר**, כיון שהחיוב מצד עצמן – לפי חמודי דניאל (על סעי' י"ג), חשב האפוד (ח"א סי' ל"א, "רעק"א ... נהוג עלמא דלא כוותי' אלא קובעים המזוזה מימין הכניסה לחדר הקטן. ונראה הטעם כי העולם סוברים כדעת החמודי דניאל ... ועינינו הרואות כי מנהג העולם כבעל חמו"ד"), ודעימיה.
      1. **מנהג ירושלים** - עי' אבן ישראל (ח"ז סי' ל"ד ד"ה עכ"פ, "וכן נהגו בירושלים מקדמת דנא").
      2. **מנהג העולם** [אולי רק אנגליה] - חשב האפוד (ח"א סי' ל"א, לשונו מובא לעיל).
   3. **פטור ממזוזה** – אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' כ"ו, דברי חכמים יו"ד אות ק"ה, זכרון שושנה עמ' ק' הע' ג'), באר משה (ח"ב סי' צ"ג, "אם אין להוואק-אין-קלאזעט זה ד' על ד' לפי דעתי לכו"ע אין קובעין מזוזה אפילו להגרע"א והעומדים בשיטתו דבודאי בטל לגבי החדר, דהלא הוואק-אין-קלאזעט זה אינו גבוה כהחדר עצמו ומצורתו נראה שלא נעשה אלא להחזיק שם בגדיו וגם שאר חפצים חפצי הבית ועושים זה תחת ארגז גדול שהיו עושים ביוראפ ולכן בטל לגבי החדר גדול"), משנה הלכות (ח"ד סי' קל"ט, "פשוט דהני ארוני קיר פטורים כיון שאינם משמשין כלל לכניסה או יציאה ושום תשמוש להבית הגדול שמחויב במזוזה א"כ פשוט דהני ארונות פטורים מן המזוזה בלי חולק"), ודעימיה.
      1. **מנהג ירופא** - אג"מ (זכרון שושנה, עמ' ק' הע' ג').
      2. **מנהג העולם** [אולי רק ארצות הברית] - משנה הלכות (ח"ד סי' קל"ט, "שחידש שם ח"א שצוה לקבוע מזוזות על פתחי ארוני קיר (קלאזעט בלע"ז) אף שאין בהם ד' על ד' ולא נעשו לדירה ... ולפי שהדבר חדש הוא ולא ראינו מעולם נוהגים כן").
   4. **נתן מזוזה במרפסת קודם עשיית המעקה**.
      1. באר משה (ח"ב סי' צ"א) – "והמזוזה יקבע בצד ימין כשיוצאין מן החדר לפארטש בין אם יש מעקה על הגג ואז יקבע עם ברכה ובין אם אין מעקה להגג ויקבע בלא ברכה".
      2. מראי מקומות – וישמע משה (פר' מטוס תשע"ז עמ' ג', עמ' ד').
   5. מראי מקומות – מנחת יצחק (ח"ג סי' ק"ג), חוקת הפתח (ביאורים סי' ו'), ודברת בם (סי' ע"ר).
      1. שבט הלוי (שערי המזוזה פרק י' הע' ל"ה) – "החדרים הקטנים חייבים כדברי רע"א. אך מה שנהוג בחו"ל לעשות חדר קטן ובו מניחים את הבגדים [הנקרא קלאזט], מסתבר שפטור מפני שאינו עשוי לשם חדר אלא לשם ארון בעלמא".
      2. עמק התשובה (ח"ג סי' פ"ג) – "ראוי לכל בעל נפש לקבוע מזוזות ב'קלאזעטס' הפתוחין לידרים גדולים".
      3. פתחי מזוזות (ס"ק פ"א) – "ונהרא נהרא ופשטיה".
      4. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ה) – "חייב במזוזה בלא ברכה, ופליגי הפוסקים אם מניח מימין ...".
      5. קובץ הלכות למעונות הקיץ (פרק י"ב אות ט') – "מחוייבין לקבוע על פתחו מזוזה".
      6. שערי המזוזה (פרק י' סעי' ט"ז) – "יש לקבוע בו מזוזה ללא ברכה".
      7. ס' הבית (סי' כ' סעי' י"ח) – "יקבע מזוזה בלא ברכה".
      8. הגר"מ ראטה (קובץ בית תלמוד להוראה ח"ג עמ' פ"ט) – "דחדר קטן שאין בו דע"ד אמות אף דפתוח לחדר גדול כגון 'קלאזעט' וכדו' פטורה מן המזוזה ואין נפק"מ בין שה'קלאזעט' עשוי בצדה או באמצע הבית בכל אופן פטורה ממזוזה. ודווקא כשסתום לגמרי מצד האחד ואין בו מקום לצאת אז פטורה ממזוזה, אבל כשיש בה'קלאזעט' גם בצד השני פחח להכנס לחדר אחר או לחצר וכדו', אז מחויב במזוזה בשני הצדדים. וכ"ז כתבתי מה שנלע"ד בכדי לחפש זכות במאי דהעולם נוהגין שלא לקבוע מזוזות בקלאזעט שאין בהן דע"ד, שהן פתוחין לחדרים גדולים, אולם למעשה צריך לחוש לדברי אותן הפוסקים דס"ל דחייבות במזוזה, וע"כ ראוי לכל בעל נפש לקבוע מזוזות ב'קלאזעטס' הפתוחין לחדרים גדולים, ועיי' במרדכי הלכות קטנות תתקס"ב בשם ר"מ וז"ל מובטח אני שכל בית שתקון כהלכתו במזוזה אין שום מזיק יכול לשלוט בו ובבית שלנו יש קרוב לעשרים וארבע מזוזות וכו' עיי"ש, - אולם כ"ז דווקא בשמשתמשין בו באופן שנכנסין לתוכו, כגון אותן שנקראין 'וואקינג קלאזעטס'. אבל באותן 'קלאזעטן' שעשויין דפין דפין 'שעלפס' ואינו נכנס בתוכו כשמשתמש שם, אלא עשוי להניח שם חפצים לכו"ע פטורה ממזוזה, דבמזוזה צריכה להיות הפתח עשוי לכניסה ויציאה ודרך ביאתך בעינן".
   6. **ארון גדול הצמוד לקיר ומיועד לתליית בגדים, שאין משתמשים ליציאה וכניסה**.
      1. פטור.
         1. באר משה (ח"ב סי' צ"ג ד"ה אבל).
         2. מנחת יצחק (ח"ג סי' ק"ג, ח"ד סי' צ"ב אות ד') – "נראה, דכמו חדר קטן שבתוך הבית, שקצר מהכיל מאד, שאין משתמשים ליציאה וכניסה של בני אדם, רק פותחים הדלת, ומשתמשים דרך הולכה והובאה מבחוץ, שאז בודאי פטור ממזוזה, ובביתי יש חדר קטן כזה, שמשתמשים לתליית בגדים בתוכו".
         3. עמק התשובה (ח"ג סוף סי' פ"ג ד"ה וכ"ז).
         4. חובת הדר (פרק ד' הע' ט"ז ד"ה ומכל מקום פשוט) – "פשוט".
         5. חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות כ"ב) – "ודאי פטורים".
         6. ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ח').
         7. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ה).
         8. פתחי מזוזות (ס"ק ע"ט).
         9. ס' הבית (סי' כ' סעי' י"ח).
         10. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' צ"ט).
         11. שערי המזוזה (פרק י' סעי' ט"ז).
         12. אגור באהליך (פרק י"ח סעי' ו', פרק כ"ד סעי' ב', סעי' כ"ג).
         13. הגר"מ ראטה (קובץ בית תלמוד להוראה ח"ג עמ' פ"ט) - לשונו מובא לעיל.
6. **חדרי קירור** **(**walk in refrigerator**).**
   1. **פטור ממזוזה**.
      1. באר משה (ח"ב סוף סי' צ"ג) – "שה'וואק אין פרידזידער' או 'פריזער' הנמצאים בהמטבחיים, פטורים ממזוזה".
      2. חובת הדר (פרק ב' הע' י"ב) – "נראה פשוט שחדרי קירור, כיון שאי אפשר להשאר שם, פטורים ממזוזה, ופרט חדרי קירור מסחריים, שאף במקום העיקר אין החיוב ברור".
      3. חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ג' שאלה י"ב) – "הא דבית האוצר חייב במזוזה, משום שגם הוא נחשב שגר שם, משא"כ קירור או מקפיא, שלא שייך לגור שם, רק להיכנס ולקחת חפתים ולצאת, אין זה נחשב מקום דירה, ואין בו חיוב מזוזה".
      4. עי' פתחי מזוזות (ס"ק ט') – "דהמיקל שלא להניח שם מזוזה יש לו על מי לסמוך, והמחמיר לקבוע (בלא ברכה) תבוא עליו ברכה".
      5. פתחי שערים (אות ל"א, אות קס"ג) – "והמנהג לא לקבוע במקרר".
   2. **חייב במזוזה**.
      1. מגדולות מרחקים (יו"ד סי' ע"ז ד"ה ואודות, מובא בספר הלכות למעונות הקיץ פרק י"ב אות ט', ע"ש הע' ט"ו) – "המקרר רעפרידזרעטער גדול דהוא בית ממש פשיטא דהוא חייב במזוזה עיי' שו"ע יו"ד סי' רפ"ו סעי' י"ג ואי משום שא"א לדור בו מחמת צינה הלא אפשר להפסיק הקשר עם הלעקטיר ולדור שם".
      2. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' כ"ו).
      3. עמק התשובה (ח"ג סוף סי' פ"ג, קובץ בית תלמוד להוראה ח"ג סוף עמ' ק"א) – "פריזשידער כיון שהוא בית האוצר ויש בו ד"א חייב במזוזה".
      4. עי' הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק ט' ניסן תשס"ז) – "שאלה: חדר קירור שיש בו ד' על ד', האם חייב במזוזה. תשובה: יתכן".
      5. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ח' ניסן תשס"ז) – "שאלה: חדרי קירור שיש בהם ד' על ד', האם חייבים במזוזה. תשובה: כן".
      6. הגר"י עבאדי שליט"א (אסיפת יצחק ח' אדר א' תשס"ח) – שאלה: "חדר קירור שיש בו ד' על ד', האם חייב במזוזה. תשובה: **נכון".**
      7. אגור באהליך (פרק י"ז סעי' ט') – "חדר קירור, נראה שחייב".
   3. **בלי ברכה**.
      1. חוקת הפתח (ביאורים סי' א').
   4. **מחלק בין חדר קירור וחדר הקפאה**.
      1. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ז אות ג', בענייני יו"ד עמ' רס"ז אות ג', **אמנם** עי' לקט הלכות מזוזה פרק ג' שאלה הע' כ"ח) – "חדרי קירור חייבים במזוזה, וקובעה בלא ברכה, אבל חדרי קירור המשמשים להקפאה פטורים".
      2. שערי המזוזה (פרק ו' סעי' ג').
   5. מראי מקומות – חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות ו', "צ"ע").
7. תקרה - סעיף י"ד.
   1. **בית שאין בה תקרה**.
      1. חיוב במזוזה.
         1. תוס' (מנחות דף לג: ד"ה דלית) – "ומה שפי' הקונט' לשון אחר דלית ליה תיקרה שאין הבית מקורה קשיא מי גרע משערי חצירות דחייבין במזוזה כדאמר פרק קמא דיומא".
         2. מרדכי (הל' קטנות, סוף סי' תתקס"א) – "ורש"י ז"ל פי' שאין הבית מקורה וקשה דכי גרע מן חצר".
         3. מאירי (יומא דף יא: ד"ה מגדולי) – "מגדולי המחברים כתבו שכל בית שאין בו תקרה פטור מן המזוזה ואם היה חציו שכנגד הפתח מקורה חייב ולא יראה לי כן אע"פ שבענין פתחי שימאי נאמר בגמ' שאין להם תקרה בתלמוד מנחות ל"ג ב' אנו מפרשין אותו על אסקופה עליונה ואם כדבריהם מה הוצרכו לומר בגנה ששער שלה פטור מפני שאין שם דירה והרי אינה מקורית".
      2. פטור ממזוזה.
         1. רמב"ם (פרק ו' הל' א') – "עשרה תנאין יש בבית ואחר כך יתחייב הדר בו לעשות לו מזוזה, ואם חסר תנאי אחד מהן פטור מן המזוזה ואלו הן ... ותהיה לו תקרה".
         2. עי' רש"י (מנחות דף לג: ד"ה שקפי) – "ל"א תקרה שאין הבית מקורה".
         3. אוהל מועד (שער ד' דרך שני נתיב ג') – "ושיש לה תקרה ודלתות חייב במזוזה".
         4. רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י"א, לשונו מובא לקמן).
         5. טור (סעי' י"ד).
         6. ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, ק"פ-א') – "ורש"י פירש שאין לו תקרה שאין הבית מקורה וכן כתב הרמ"בם בית שאינו מקורה פטור מן המזוזה וכן מסתברא דאינו ראוי לדירה אם לא יהיה מקורה".
         7. צדה לדרך (מאמר א' כלל ד' פרק ג').
         8. כלבו (סי' צ') – "צריך י' תנאים ואם חסר אחד מהן פטור מן המזוזה ואלו הן ... ושיהיו לה מזוזות ומשקוף ותקרה ודלתות".
         9. חינוך (מצוה תכ"ג) – "ועשרה תנאים צריך לבית קודם שיתחייב במזוזה, ואלו הן ... ותקרה".
         10. שלטי הגבורים (הל' קטנות הל' מזוזה דף ה: אות ג') – "כתב הטור בית שאינו מקורה פטור".
             1. **פוסקים** – מחבר (סעי' י"ד, "בית שאין לו תקרה, פטור"), קרית ספר (הל' מזוזה פרק ו' הל' ה'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י"ג), דרך החיים (סי' רע"ח סעי' י'), ח"א (כלל ט"ו סעי' ה'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ח, "בית שאינו מקורה פטור מן המזוזה"), ערה"ש (סעי' כ', "והכי קיי"ל"), פוסקים.
      3. מראי מקומות – ס' האשכול (ח"ב סי' כ"ה, עמ' ע"ו).
   2. **למה חצרות** (מרפסת) **בלי תקרה חיוב**.
      1. דחצר דרכו להיות כך, דחזו למילתייהו – רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י"א, "ומה שפרש"י בלישנא אחרינא דלית להו תיקרה שאין הבית מקורה קשה דמי גרע משערי חצרות דחייבין במזוזה כדאיתא בפ"ק דיומא (דף יא א) וי"ל דאין ראיה מחצר לבית. דחצר דרכו להיות כך ומשמש לדירת הבתים. אבל בית אינו ראוי לבית דירה כשאינו מקורה וכ"כ הרמב"ם ז"ל דבית שאין לו תיקרה פטור מהמזוזה"), יד הקטנה (פרק ב' סעי' ח'), חקרי לב (יו"ד ח"ד סי' קכ"ט, "לענין דינא נראה שיש לחייב בפתח זה מצד הטיראד"ו בימין כניסה מהבית לחצר, דאף על גב דפליגי בה הרא"ש וה"ר מנוח הו"ל ספק תורה ולהחמיר, הן אמת דבשוכר בית נחלקו גדולי הראשונים אי חייב במזוזה מד"ת או מדבריהם ... דהוי ספק ספקא ... נראה דאין מקום לפטור מן הצד הזה שנראה דמחלוקת הרא"ש עם ה"ר מנוח לא חשיב ספק דטפי אית לן למינקט דברי הרא"ש אשר בית ישראל נכון עליו וכ"ש דהסכימו כוותיה מהרי"ל והש"ע ורבני האחרונים והו"ל דברי ה"ר מנוח דברי יחיד ... על כן נראה **דחייב להניח בברכה** וליותר טוב יברך על מזוזה שחייב בפשוט ויכוין לפטור בברכתו גם את זה כנ"ל"), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י"ג, "אבל כל שתשמישו אפילו בלא תקרה. חייב אפילו אינו מקורה"), גר"א (ס"ק י"ד), דרך החיים (סי' רע"ח סעי' י', "אבל כל שתשמישה אפילו בלא תקרה, חייב אפילו אינה מקורה"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ח, "שאני חצר דדרכו בכך להיות כולו אויר"), מסגרת השלחן (סי' י"א ס"ק י'ג), חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ב אות ג'), מ"ב (ס"ק נ"ד, "וכ"פ האחרונים"), פתחי מזוזות (ס"ק פ"ה).
      2. שעוברין מהן לבית, חייבין מצד הבית – ר' מנוח (הו"ד בב"י ס"ק י"ד, "ואף על גב דשערי חצרות חייבים התם שבתים מקורה פתוחים לחצרות").
      3. נ"מ, חצר בלי תקרה, שאינו פתוח לבית - עי' לקמן.
      4. נ"מ, בית שדרכו בלי קרוי - עי' לקמן.
      5. נ"מ, בית החייב במזוזה פתוח לה לזה הבית שאינו מקורה - עי' לקמן.
      6. מראי מקומות – שכל טוב (אות רי"ד).
         1. לענין איזה צד למניח המזוזה, עי' לקמן סי' רפ"ט לשיטות ומראי מקומות.
   3. **חצר שאינו פתוח לבית, או בית שדרכו בלי קרוי**.
      1. חיוב במזוזה – לפי הרא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י"א, לשונו מובא לעיל), חקרי לב (יו"ד ח"ד סי' קכ"ט, לשונו מובא לעיל), הר כרמל (יו"ד סי' כ"ג), הו"ד בפת"ת (ס"ק י"ג), דרך החיים (סי' רע"ח סעי' י', לשונו מובא לעיל), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ח), מ"ב (ס"ק נ"ד, "וכ"פ האחרונים"), עי' פתחי מזוזות (ס"ק פ"ה, "בודאי שחייב לקבוע, ואף לענין ברכה נראה שיכול לסמוך על דעת רוב הפוסקים ולברך, אלא שלכתחילה ראוי לברך על מקום אחר ולפטור את זה").
      2. פטור ממזוזה – לפי ר' מנוח (לשונו מובא לעיל).
      3. בלי ברכה – אגור באהליך (פרק י"ז סעי' י', סעי' י"א, "יש שכתבו שאם דרך תשמישו בדוקא בלא תקרה, אף שאינו מקורה חייב, ונראה שגם לדעתם לא יברך").
      4. מראי מקומות – פתחי שערים (אות ק"ע, "ולא יברך אא"כ יש תרתי לטיבותא, דהיינו שדרך שמושו בכך ובית מקורה פתוח לתוכו"), אגור באהליך (פרק י"ז סעי' י', סעי' י"א).
         1. יד הקטנה (פרק ב' הע' י"ח) – "הרא"ש ג"כ נראה מדבריו דבבית שאינו מקורה אף אם בית החייב במזוזה פתוח לה לזה הבית שאינו מקורה מ"מ הבית שאינו מקורה פטור ממזוזה".
   4. **הסירו התקרה, וחזרה**.
      1. אם יש חשש של תעשה ולא מן העשוי, עי' לעיל גבי סוכה.
   5. **סוכה שיושב בקביעות במשך השנה**.
      1. מחמיר – קיצור שו"ע (סי' קל"ד סעי' ח', "אף על פי שסוכת החג בחג פטורה מן המזוזה, מכל מקום אלו סוכות הבנויות שמשתמשים בהם כל השנה ונתחייבו במזוזה, גם בחג לא נפטרו ואין צריכין אחר החג לקבוע את המזוזה מחדש"), שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ג, "והרי איכא סוגיא שלמה דלא כבעל מקדש מעט דמחייב ר' יהודה סוכת החג בחג מטעם דירת קבע והרי בסכך עצמו לא פליגי ר' יהודה ורבנן דבעינן סכך עראי כהילכתא דידן ועיין בתוס' סוכה ב' ע"א ד"ה כי עביד, הרי דאין תקרת עראי פטור במזוזה ומאי דסבר ר' יהודה בסוכת החג בחג כן ס"ל לדידן אם זה קבוע כל השנה. ולפ"ז יוצא לדינא דאם אדם דר בסוכה כעין סוכת החג כל השנה וזה דירתו הקבוע חייב במזוזה ואין מה שיש רק סכך למעלה מראשו סיבה לפטרו מן המצוה ודלא כדעת מקדש מעט כנלענ"ד"), אגור באהליך (פרק י"ז סעי' ט"ו, "תקרה שיש בה נקבים, ואינה מגינה מגשמים, אם צילתה מרובה מחמתה, וראויה לתשמישה, הדר או המאחסן שם, נראה שחייב").
      2. כמו שאין תקרה – מקדש מעט (ס"ק מ"ג, "גדר תקרה המחייבת, נראה כל שכזה פסל בסכך דסוכה").
      3. בלי ברכה – פתחי שערים (אות קע"ו), פתחי מזוזות (ס"ק ס"ט, ס"ק פ"ז).
      4. מראי מקומות – שכל טוב (אות רט"ז).
   6. **סככה מתקפלת והרגילות לסגרה ולפתחה תמיד**.
      1. מראי מקומות – פתחי שערים (אות קע"ד, "חצר עם גג תריס (שנפתח ונסגר) צ"ע אם דינו כמקורה"), פתחי מזוזות (ס"ק פ"ה, "וכשיש שם סככה מתקפלת והרגילות לסגרה ולפתחה תמיד, יש מי שנסתפק אם נחשב שיש כאן תקרה וחייבת כמו כל חדר בבית").
   7. **בריכה**, swimming pool.
      1. חייב, אפילו בלי תקרה – קובץ הלכות למעונות הקיץ (פרק י"ב אות ח', ויברך דוד סי' קט"ז, "ואף שאינה מקורה מאחר שדרכה בכך חייבת בלא קירוי"), חוקת הפתח (ביאורים סי' ב').
      2. חייב, אם יש תקרה – אגור באהליך (פרק ל"ב סעי' ל"ד, "בריכת שחיה, אינה מקום של גנאי, לפיכך אם היא מקורה, והיא שלו או של הציבור, המשתמש בה בקביעות, נראה שחייב").
      3. פטור ממזוזה – פתחי שערים (אות פ"ז, "דה"ה חדר בריכה פטור שאינו דירת כבוד. (פשוט; כללא דמילתא בנוגע למזוזה בבית המרחץ ובית הטבילה").
      4. מראי מקומות – בשם אוצר פסקי מזוזה (סי' י"ד), בשם פתחי מזוזה (מילואים, עמ' ק"נ), שערי המזוזה (פרק י' הע' נ"ה ד"ה ומקום), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ו).
8. דלתות - סעיף ט"ו.
   1. **יש צוה"פ בלי דלתות**.
      1. פטור ממזוזה.
         1. רמב"ם (פרק ו' הל' א', הל' ה', שו"ת הרמב"ם סי' של"ה, שו"ת פאר הדור סי' כ') – "עשרה תנאין יש בבית ואחר כך יתחייב הדר בו לעשות לו מזוזה, ואם חסר תנאי אחד מהן פטור מן המזוזה ואלו הן ... ויהיו לו דלתות".
         2. שו"ת ברכת אברהם (סי' מ"א) – "ודבריו ברורים למבינים שכך אמר שכל פתח שאין לו דלתות פתח מקרי שער לא מקרי".
         3. חינוך (מצוה תכ"ג) –."ועשרה תנאים צריך לבית קודם שיתחייב במזוזה, ואלו הן ... ודלתות".
         4. מאירי (יומא דף יא: ד"ה בתלמוד) – "שכל שאין שם דלת פטור מן המזוזה והוא שאמרו שם ריש גלותא ...".
         5. כלבו (סי' צ') – "צריך י' תנאים ואם חסר אחד מהן פטור מן המזוזה ואלו הן ... ושיהיו לה מזוזות ומשקוף ותקרה ודלתות".
      2. חיוב במזוזה.
         1. תוס' (מנחות דף לג. ד"ה תלוי) – "ונראה לפרש דהאי ביתא דבנה ריש גלותא היינו כגון פיתחא בין גברי לבין נשי דסליק מינה ומשום היכר ציר קאמר ליה תלי דשא ברישא".
         2. ראב"ד (פרק ו' הל' א') – "עשרה תנאים כו' עד ויהיו לו דלתות. כתב הראב"ד ז"ל שיהיו לו דלתות לא נאמר אלא משום היכר ציר ובשער שבין שני בתים שיש לשניהם יציאה מכאן ומכאן ואין ניכרת ביאתה לשער האמצעי אלא בהיכר ציר שבו ולפיכך אמר לו קבע דשי ברישא".
         3. רא"ש (הל' קטנות מזוזה סוף סי' ח', פסקי הרא"ש דף ה: ד"ה כתב) – "כתב הרמב"ם ז"ל (פ"ו מהלכות ס"ת) שאין הבית חייב במזוזה עד שיהא לו דלתות ולא ידענא מנ"ל הא דלא אשכחן לפטורא אלא פתחי שימאי דלית ביה תקרה או דלית ביה שקפי. אבל פתח העשוי כהלכתו לא מצינו שהדלת יעכב. ושמא היה מפרש הא דא"ל ר"נ לריש גלותא תלי דשא ברישא לומר שאין הבית חייב במזוזה עד שיעמיד לו דלתות. ולישנא דתלמודא לא משמע הכי דאהיכר ציר מייתי לה כדפרישית".
         4. פסקי ריא"ז (הל' קטנות מזוזה אות מ"ג, שלטי הגבורים הל' קטנות הל' מזוזה דף ה: אות ג') – "אע"פ שאין להם דלתות חייבין במזוזה".
         5. ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, קע"ט-ד') – "פתח שאין לו דלת כתב הרמ"בם שאינו חיי' במזוזה עד שיהיו לה דלתות ותמהו עליו".
         6. טור (סעי' ט"ו).
      3. מראי מקומות.
         1. אוהל מועד (שער ד' דרך שני נתיב ג') – "ושיש לה תקרה ודלתות חייב במזוזה ולדעת י"א אינה צריכה דלתות אלא היכר ציר".
   2. **פוסקים**.
      1. מחמיר להשני דיעות – ש"ך (ס"ק כ"ה, "ולצאת ידי שניהם יתלה בה הדלת מיד ויקבענה ואם אי אפשר לתלותה מיד יקבענה בלא ברכה או יברך מתחלה גם על אחרת ויהא דעתו גם על זו וכשיתלה בה הדלת יטלנה ויחזור ויקבענה בלא ברכה או יברך על אחרת ויהא דעתו גם אזו ובזה יוצא ידי כולם ודו"ק"), בית לחם יהודה (ס"ק ו'), יד הקטנה (פרק ב' סעי' ט'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י"ד), ח"א (כלל ט"ו סעי' ט'), דרך החיים (סי' רע"ח סעי' י"א), דעת קדושים (ס"ק כ"ג), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ט, "בית שאין לו דלתות חייב במזוזה, ויש פוטרין, ולכן יקבענה בלא ברכה בשם ומלכות, או ישתדל לקבוע אותה עם אחרים דחייבין בברכה ופוטרה בברכה שלהם"), ערה"ש (סעי' כ"ד), מקדש מעט (ס"ק מ"ז), מסגרת השלחן (סי' י"א ס"ק י'), מ"ב (ס"ק נ"ז), שבה"ל (ח"ב סי' קנ"א, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' ק"ל אות י"ד, "אף דעיקר כדעה הראשונה שנשנת סתם מכ"מ כדאי לקבוע בלי ברכה"), פתחי שערים (אות קפ"א), פתחי מזוזות (ס"ק צ"א), חובת הדר (פרק ז' סעי' י"ז), שכל טוב (אות רכ"ז), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' י"ט אות ד'), לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ג'), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ב), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ל), אגור באהליך (פרק כ' סעי' מ"ב).
         1. אור לציון (ח"ב פרק ז' הע' י"ט ד"ה ועל) – "נראה, שאף מי שיש לו בבית כמה פתחים עם דלת ופתח אחד בלא דלת, יש ענין שיתקין דלת גם באותו פתח, אף שכבר יש לו כמה וכמה פתחים עם מזוזה, שהרי כל פתח הוא חיוב בפני עצמו למזוזה, וכיון שלשיטת הרמב"ם בפרק ו' מהלכות מזוזה הלכה א', פתח שאין בו דלת אינו חייב במזוזה, ומרן הביא דבריו ביו"ד בסימן רפ"ו סעיף ט"ו בשם יש מי שפוטר, וראה בש"ך שם ס"ק כ"ה, הרי שיש ענין שישים דלת גם בפתח זה".
   3. **אם בחדרים הפיניים הדלת מעכבת**.
      1. לא – ישועות מלכו (פרק ו' הל' הא' ד"ה ומש"כ, "בפתוח לבית חייב אע"פ שאין לו דלת ... תשו' רבינו לחכמי לולניל ... ולפי הנראה עיקר הטעם דפטור באין לו דלת דאינו ראוי לדירה ובית ל"מ אלא במקום דמשתמר וכשאין לו דלת שסוגרין הבית ומשתמר בהם לא מקרי בית").
      2. כן, שחסרון של שעריך – שו"ת ברכת אברהם (סי' מ"א), וכמה פוסקים.
      3. מראי מקומות – חובת הדר (פרק ז' הע' מ"ב).
   4. **שדרכו ושמושו בלי דלת**.
      1. חייב במזוזה – מקדש מעט (ס"ק מ"ו).
      2. מראי מקומות – שכל טוב (אות רל"ד), פתחי שערים (אות ק"פ), זכרון שושנה (אנגלית, סוף עמ' ק"ל), אגור באהליך (פרק כ' הע' צ"ט ד"ה הגידה"ק).
   5. **שיעור דלת**.
      1. גובה.
         1. י' טפחים – קונ' המזוזה (ס"ק קע"א, "שיעור דלת לענין מזוזה לא פירשו לנו רבותינו וצ"ע טובא, ונראה דעכ"פ גבוה י' טפחים סגי ואף שהפתח גבוה הרבה וקובע מזוזה בברכה"), שעה"צ (ס"ק ק"כ, "בגובה י' דלא עדיף מכתלי הבית"), חובת הדר (פרק ז' הע' מ"ב, "ומסתבר שצריך שיהא בדלת גובה י' טפחים מן הקרקע"), שכל טוב (אות רל"ג), אגור באהליך (פרק כ' סעי' מ"ה, "בגובה י' טפחים, אך שאינה מגיעה משקוף, דינה כדלת").
      2. ברחבה.
         1. כל הרוחב – אגור באהליך (פרק כ' סעי' מ"ה, עי' הע' ק"ג, "דלת הסותמת את כל רוחב הפתח ... דינה כדלת").
         2. כל שאפשר להכנס אף שהדלת נעולה לא חשיב דלת – שכל טוב (אות רל"ג).
         3. מראי מקומות – קונ' המזוזה (ס"ק קע"א, "לגבי רוחב ודאי לא סגי ברוחב ד' טפחים כל שהפתח רחב הרבה דכל שאינו נעול ועדיין אפשר ליכנס לא מקרי דלת, ואולי השיעור שלא יהא פירצה ג' טפחים, וצ"ע"), שעה"צ (ס"ק ק"כ, "אפשר דברחבו צריך לסתום עד שלא ישאר פרצת ג' וצ"ע").
   6. **תעשה ולא מן העשוי**.
      1. מחמיר – כת"ס (יו"ד סי' קל"ט, "אם קבע' אחר תליית הדלת ואח"כ הוציא הדלת מצירו צריך ליטול המזוזה ולקובעה מחדש דאלאו"ה הוי תעשה ולא מן העשוי כמו בטלית מצויצת ונקרע בתוך ולא נשאר בכל חתיכה שיעור טלית ... והעולם אין נזהרים בזה שפעמים הרבה בבית חתנות נוטלים הדלתות מצירי' ואח"כ תולים הדלת, ולפע"ד צריך ליטול המזוזה ולקובע' ... שוב אחר זמן הראוני בסידור דרך החיים שכ' הגאון המחבר חו"ד זצ"ל כשנוטלים הדלתות וחוזרים ונותנים לא מפסל המזוזה משום תול"מ דדומה לפורס סדין דכבר נעשה בהכשר, ולפענ"ד הנכון אתי והחילוק שחלקנו מוכרח מהא דסי' ט"ו בטלית שנקרע ואמת נכון הדבר").
      2. מיקל – יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י"ד, "ואם קבעה כשהיה דלת ואחר כך נטלה וחזר ותלאה אין בזה חשש"), דרך החיים (סי' רע"ח סעי' י"א, "ונראה לי אף לדעת הפוסקים שסוברים שאם אין דלת פטור ממזוזה, אם קבעה כשהיה דלת ואחר כך כשנוטל הדלת חוזר ותולה אותה, שאין בזה חשש משום תעשה ולא מן העשוי, כמו גבי סכך, אם סיכך כשהיו הדלתות מהרעפים פתוחים, ואחר כך סוגרן, ואחר כך כשפותחן אין בזה משום תעשה ולא מן העשוי"), הו"ד בפת"ת (ס"ק י"ד), דעת קדושים (ס"ק כ"ג), מקדש מעט (ס"ק מ"ז), מסגרת השלחן (סי' י"א ס"ק י', "ואם קבעה כשהיה דלת ואחר כך נוטל הדלת וחוזר ותולה אותה אין בזה חשש משום תעשה ולא מן העשוי"), בצל החכמה (ח"ו סי' ק"ב, "יפה נהגו העולם כשמסירין הדלתות או התקרה ואח"כ מחזירין אותו שלא להסיר המזוזה כדי לחזור ולקובעה דכיון שנעשה מתחלתן בהכשר ול"ה פסול בגופן אף שנסתלקה כל עיקר החובה ע"י הסרת הדלת או התקרה מ"מ כשחוזר לחיובו נתכשר ע"י עשית המצוה ר"ל קביעת המזוזה שבפעם ראשונה"), מ"ב (ס"ק נ"ז, עי' שעה"צ ס"ק קכ"ג), אגור באהליך (פרק ט"ז סעי' כ"ח, ח"ב סי' נ"א, "קבעה כשהיה דלת, והסיר את הדלת והחזירה, אף שיש מחמירים נראה שיש להקל, וכדומה שכן המנהג").
      3. מראי מקומות – שכל טוב (אות ר"ל).
      4. יש צד להחמיר כאן יותר מחסרון של תקרה. ששם הוי בית, רק אינו מחייב מצד שאין דרך שיש בית בלי גג. אבל כאן, הפסול מצד המחוייב, שאינו בשערך. וגם יש צד כאן יותר להקל, מחסרון של תקרה. שכאן יכול לסמוך על הרא"ש ודעימיה, שאין דין של דלתות כלל. וצ"ע.
9. ציורים של דלתות.
   1. **חצי דלת**.
      1. פתחי שערים (אות קפ"ז) – "חדר שיש לו חצי דלת, (באולם שמחות להכניס שם בגדים (coat room) אם חצי הדלת התחתון נפתח ג"כ, חייב במזוזה. וצ"ע אם לברך עליה".
      2. פתחי שערים (אות קפ"ח) – "יש לעיין, כשסותמים את הפתח בחצי גדר מתקפלת, לשמור על התינוקת שלא יצא מהחדר, האם דינו אז כדלת. אם קבע מזוזה בפתח בלי דלת ואח"כ קבע שם גדר מתקפלת, דבר ששכיח מאד ...".
      3. כתבתי לעיל, שהפוסקים כתבים שהשיעור הוי י' טפחים. א"כ אם הדלת הוי י' טפחים, יש דין דלת.
   2. **דלת מתקפלת** (folding door).
      1. הוי דלת – אמת ליעקב (הע' ר"ה, "נראה שלענין זה לא בעינן דוקא דלת עם ציר, אלא כל שיש לו איזה דלת מתקפלת (folding door) או מתגלשת (sliding door) ג"כ נחשב כדלת וחייב לכו"ע"), חובת הדר (פרק ז' סוף הע' מ"ב, "אבל פשוט שדלתות מתקפלות אפי' כלפי מעלה כגון תריסים נחשבין דלתות"), פתחי שערים (אות קפ"ח, "דלת מתקפלת (folding door) יש לו דין דלת גמור לחייבו במזוזה בברכה").
   3. **דלת המתקפלת כלפי מעלה** כגון תריס הסותם כל הפתח.
      1. נחשב כדלת, וקובע שם בברכה – חובת הדר (פרק ז' סוף הע' מ"ב, לשונו מובא לעיל), פתחי מזוזות (ס"ק צ"א, "דלת המתקפלת כלפי מעלה כגון תריס הסותם כל הפתח נחשב כדלת וקובע שם בברכה), אגור באהליך (פרק כ' סעי' נ', "תריס, דינו כדלת").
      2. מראי מקומות – פתחי שערים (אות צ"ב).
   4. **מתגלשת** (sliding door).
      1. הוי דלת – אמת ליעקב (הע' ר"ה, לשונו מובא לעיל).
   5. **וילון** (curtain).
      1. אינו חשוב כדלת – פתחי מזוזות (ס"ק צ"א, "וילון בעלמא בודאי אינו חשוב כדלת").
      2. תלוי אם נעשה לקושרו מלמטה – אגור באהליך (פרק כ' סעי' נ', "וילון המחובר רק מלמעלה ומתנדנד אנה ואנה, אם עשוי לקושרו מלמטה, נראה שדינו כדלת").
      3. חשוב כדלת – שעה"צ (ס"ק ק"כ, "וילון הוי כדלתות לכו"ע"), שבה"ל (לקט הלכות מזוזה פרק ב' שאלה ג', "ובברכה"), חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ב' שאלה ג', "ובברכה").
      4. מראי מקומות – פתחי שערים (אות צ"ב), שכל טוב (אות רל"ב).
   6. **דלת שאינה קבועה בצירים**, אלא מפרקים ומחזירים אותה.
      1. שאין דינה כדלת – אגור באהליך (פרק כ' סעי' מ"ח, "דלת שאינה מחוברת בצירים לפתח, אלא נוטלים ומחזירים אותה כפי הצורך, נראה שאין דינה כדלת").
      2. מראי מקומות – חובת הדר (פרק ז' הע' מ"ב, "ונסתפקתי בדלתות שאינן קבועות בצירים אלא מפרקים ומחזירים אותן אי חשיבי דלתות"), פתחי מזוזות (ס"ק צ"א), שכל טוב (אות רל"ב).
   7. **פתח רחב שיש לו ב' דלתות** וקבע רק אחת מהן.
      1. ה"ז כפתח שאין לו דלת – עי' דעת קדושים (ס"ק כ"ג, "חסר אצל ימין הכניסה, יש ספק כמו לא היה שום דלתות ... בחסר בצד הב' אולי יש ספק"), מקדש מעט (סוף ס"ק מ"ז, "הוי כבלי דלת"), פתחי מזוזות (ס"ק צ"א).
      2. מראי מקומות – חובת הדר (פרק ז' הע' מ"ב, "ובדע"ק מסתפק בפתח שיש לו ב' חצאי דלתות וחסר החצי אפי' בצד השמאלי אם חייב"), שכל טוב (אות רל"ה).
10. עשוי לכניסה וליצאה - סעיף י"ז, סעיף י"ח.
    1. **הזמן שרגיל לבא לשם**.
       1. לכה"פ פעם בשנה – ר' יונתן (בש"מ ב"מ דף ק"א, "אפילו יש לו עשרה בתים שאינו דר בהן דירה קבועה אלא שנכנס בהן פעם אחת בשנה חייבות כולן במזוזה"), ערה"ש (סוף סי' רפ"ט, "ודע שבשיטה מקובצת ב"מ ק"ב א כתוב בשם רבינו יהונתן שאפילו יש לאדם הרבה בתים ויש שאינו נכנס להם רק פעם בשנה כולם חייבים במזוזה שזה מקרי דירה ע"ש").
       2. מראי מקומות – ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ט'), פתחי שערים (אות ר"ג), אגור באהליך (פרק כ"ד סעי' ט', "ונראה שפתח נוסף שאין דרך להשתמש בו לפחות פעם אחת בחודש, פטור").
    2. **רק ליציאה**.
       1. פטור.
          1. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ב, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ה') – "נראה פשוט דפתח ששימושו רק ליציאה ולא לכניסה לא חשיב פתח ופטור ממזוזה".
          2. מ"ב (ס"ק ס"ב, פרשה סדורה סי' מ"ג) – "שאין משמש בשום זמן לכניסה רק ליציאה לשוק פטור ממזוזה".
          3. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קכ"ט).
          4. אגור באהליך (פרק כ"ד סעי' כ"ה, סעי' כ"ו) – "פתח נוסף המיועד ליציאה בלבד, כמו מצוי בחנויות גדולות, פטור ... ולפרקים גם נכנסים דרכו, נראה שהפתח בנוסף פטור".
       2. בלי ברכה.
          1. הגר"ב פכטהלט (הע' סוף סי' מ"ב ס"ק ס"ב) – "ואולי יש לקבוע בלי ברכה".
       3. מראי מקומות.
          1. אג"מ (יו"ד ח"ד סי' מ"ג אות ג' ד"ה ואף) – "שיש לדון כשנעשו שני הפתחים חדא לכניסה וחדא ליציאה, אם מועיל קביעות זה לקבוע המזוזה בהפתח שנעשה ליציאה בימין היציאה, או שאף באופן זה אין לחלק, או שפתח כזה שנעשה רק ליציאה פטורה ממזוזה, וצ"ע לדינא".
    3. **רק לכניסה**.
       1. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק כ"ד סעי' כ"ה, "וי"א דאף פתח העשוי רק לכניסה ואינו משמש כלל ליציאה פטור").
    4. **אי אפשר להיכנס בה**, שיש בהם פתח עם דלת המסתובבת לצד היציאה בלבד.
       1. פטור ממזוזה.
          1. מ"ב (ס"ק ס"ב, פרשה סדורה סי' ס"ג) – לשונו מובא לעיל.
          2. שבה"ל (שערי המזוזה פרק ה' הע' כ"ג).
          3. פתחי שערים (סי' רפ"ט אות ס"א) – "פתח שהוא רק ליציאה וא"א ליכנס ממנו לבית, פטור ממזוזה, כי בעינן דרך ביאתך וליכא".
          4. שערי המזוזה (פרק ה' סעי' י"ב) – "מקומות ציבוריים שיש בהם פתח עם דלת המסתובבת לצד היציאה בלבד, ואי אפשר להיכנס בה- פטור ממזוזה".
          5. לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה י"ז) – "מכיון שעיקר שימושו הוא לצאת מהבית לרחוב, נמצא ששימושו הוא לרחוב ולא כניסה לבית, ואינו חייב במזוזה כלל".
       2. מראי מקומות – בשם מזוזות השער (סי' ד'), פתחי שערים (אות רי"ב, עי' תמונה שם).
    5. **לפעמים שתכנס**.
       1. חיוב במזוזה – פתחי שערים (סי' רפ"ט אות ס"א, "אם לפעמים נכנסים כשמחזיקים בשבילו הדלת פתוחה, נראה שיקבע לימין הנכנס. ואם קבע לימין היציאה יורידנה ויחזור ויקבענה. ובכל אופן יעשה שאלת חכם").
       2. פטור ממזוזה – שערי המזוזה (פרק ה' סוף הע' כ"ג, "בפתחי שערים ... אמנם נראה שכיון שהפתח אינו עשוי עבור כניסה, הריהו נחשב כפתח העשוי ליציאה בלבד והוא םטור לדעות הנ"ל. ואף לדעת המחייבים אותו במזוזה, מ"מ אין לקבוע לימין הנכנס כיון שאי"ז ימין הביאה של הפתח, וצ"ע").
    6. **שאין אדם רגיל לצאת בה אלא בהמות**, אע"פ שלפעמים גם האדם יוצא ונכנס בה.
       1. פטור ממזוזה – שאילתות (סוף שאילתא קמ"ה, "פיתחא דאיכא בביתא ולא רגיל למיעל ולמיפק בה ונפקין בה תורי וקניינא מאי מי אמרי' שעריך אמר רחמנא והאי שער מעליא הוא או דילמא דומיא דביתך מה ביתך דרגיל למיפק ביה אף ה"נ דרגיל מיפק ביה אין ואי לא לא צריך מזוזה הלכת' מאי ... ת"ש דאמ' רבי יצחק בר יוסף א"ר יוחנן כל מזוזות של בית ר' כנגר היו עשויות ופתחא דנפיק ר' לבי מדרשא לא הוה ביה מזוזה והא רב הונא הו"ל פתחא דנפיק לבי מדרשא והוה בי' מזוזה רב הוה רגיל למיפק ולמיעל בה דאמר רב יהודה אמ' רב במזוזה הלך אחר פתח הרגיל וכן הלכתא"), מהרש"ם (ח"ב סי' רס"ה, סוף השמטות, "וע' בשאלתות פ' עקב דפתח שאין אדם רגיל לצאת בה אלא בהמות אע"ג שגם האדם יוצא בה לפעמים פטורה ממזוזה"), מזוזות מלאכים (הלכה למשה ס"ק כ"ב\*), עי' מ"ב (ס"ק ס"ב, עי' פרשה סדורה ס"ק מ"ג [עמ' ס"ט]), חובת הדר (פרק ו' הע' ד'), פתחי שערים (אות רי"ג), שכל טוב (אות רמ"ח), שערי המזוזה (פרק ה' סעי' ב'), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קכ"ט).
11. פתח חרום (emergency exit).
    1. **פטור ממזוזה**.
       1. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' ק"מ).
       2. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ב, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ה', שולחן שלמה שבת סי' שי"ד סוף ס"ק ז'.ב') – "ובדבר פתח שאפשר לפותחו רק מבפנים לצאת וא"א לפותחו מבחוץ, ונעשה לשעת חירום. נראה פשוט דפתח ששימושו רק ליציאה ולא לכניסה לא חשיב פתח ופטור ממזוזה".
       3. קונ' המזוזה (ס"ק קפ"א) – "'פתח חרום' הנהוג בזמנינו והוא פתח אחורי הבית הסגור ועשוי ליציאה וכניסה רק לעתות חרום כגון שריפה וכדומה רח"ל - פטור ממזוזה, וגרע מדין הרמ"א".
       4. חובת הדר (פרק ו' סוף הע' ד') – "כתב בקונטרס המזוזה ...".
       5. פתחי שערים (אות ר') – "פתח חרום (emergency exit) שהוא סגור תמיד, ועשוי ליציאה ולכניסה רק בזמן חרום כגון שריפה ח"ו וכדומה, פטור ממזוזה".
       6. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ח' ניסן תשס"ז) – "שאלה: פתח הנעשה לכניסה ויציאה בשעת חרום האם חייבים במזוזה. תשובה: נלע"ד דלא**".**
       7. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קכ"ט).
       8. אגור באהליך (פרק כ"ד סעי' ט') – "פתח נוסף העשוי לשעת חירום, פטור".
       9. לקט הלכות מזוזה (פרק ג' שאלה י"ז) – "מכיון שעיקר שימושו הוא לצאת מהבית לרחוב, נמצא ששימושו הוא לרחוב ולא כניסה לבית, ואינו חייב במזוזה כלל".
    2. **חיוב במזוזה**.
       1. אמת ליעקב (סוף הע' ר"ז) – "דלת ליציאת חירום, שאי אפשר כלל ליכנס מהחוץ לפנים, יקבע המזוזה מימין הכניסה לבית, ויכול לקבוע בברכה".
    3. **בלי ברכה**.
       1. בלי ברכה – הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק ט' ניסן תשס"ז) – "שאלה: פתח הנעשה לכניסה ויציאה בשעת חרום, האם חייב במזוזה. תשובה: בלי ברכה**"**.
    4. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק ה' סעי' י"א).
       1. פתחי שערים (אות ר"א) – "ברם, אם משתמשים באותו פתח תמיד, **אע"פ שמדינה דמלכותא אסור להשתמש בו**, צ"ע אם פטור ממזוזה. (הרה"ג ר' יעקב קמנצקי ז"ל אמר לנו פעם שפטור: והרה"ג ר"ז עפשטיין שליט"א חשש לקבוע מזוזה.) וצריך שאלת חכם".
12. ארובה - סעיף י"ט.
    1. **הדלת שוכבת על הארץ**.
       1. פטור ממזוזה – פסקי רי"ד (מנחות דף לד. ד"ה איתמר, "אבל אם לא היו שם מחיצות אלא היה יורד מן העליה דרך ארובה בסולם אינה צריכה מזוזה שהארובה אינה חייבת במזוזה"), נוב"ת (יו"ד סי' קפ"ד, "ידע שדלת כזה אין בו שייכות מזוזה והמזוזות באופן זה אינם נקראים מזוזות ובתורה כתיב על מזוזות"), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ', "והפתח שוכבים בארץ פטור"), ח"א (כלל ט"ו סעי' ט"ו, "מרתף שאין בו פתח עם מזוזות לכנוס בו, אלא שהמזוזות והפתח הם שוכבים על הארץ, נראה לי דפטורה, דלא נקראת מזוזה אלא כשעומדת (כדאיתא בקידושין דף כב ע"ב, מה מזוזה מעומד, ועיין שם ברש"י)"), פת"ת (סי' רפ"ז ס"ק א'), האלף לך שלמה (יו"ד סי' ר"פ, "ודאי דפטור דבקרקע אין שמו פתח רק חור בעלמא"), דעת קדושים (סי' רפ"ז ס"ק ב'), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' כ', "מרתף שהמזוזות עם הפתח שוכבים בארץ פטור, דלא נקרא מזוזה אלא כשעומדת"), ערה"ש (סעי' מ"א, סי' רפ"ז סעי' א', "אבל בפתח שעולין בסולם על הגג שקורין בוידי"ם והדלת שוכבת על הארץ פטור ממזוזה וכן במרתפים בכה"ג כמו שיתבאר בסי' רפ"ז דדלת השוכבת וממלא את הפתח אין זה פתח שחייבת במזוזה"), הערות ח"א (על מ"ב ס"ק ס"ו), חובת הדר (פרק ז' סעי' י"ג), קונ' המזוזה (סי' רפ"ז ס"ק י"ב, "והעיקר שפטור"), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' י' אות ט"ו), שכל טוב (סי' רפ"ז אות כ"ח), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרכ"ב), פתחי מזוזות (סי' רפ"ז ס"ק ד' ד"ה פתח), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה הע' י"ט), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ו').
       2. מראי מקומות – מ"ב (ס"ק ס"ו, פרשה סדורה סי' מ"ו, "שאין זה ברור").
    2. **נוטה בשיפוע**.
       1. חיוב במזוזה – אגור באהליך (פרק כ' סעי' כ', "חייב").
       2. בלי ברכה – חובת הדר (פרק ז' סעי' י"ג), קונ' המזוזה (סי' רפ"ז ס"ק י"ג, "פתח באלכסון אם נוטה יותר לשכיבה פטור ממזוזה ובאלכסון ממש או שנוטה יותר לעמידה יקבע מזוזה בלא ברכה"), פתחי מזוזות (סי' רפ"ז ס"ק ד' ד"ה פתח, "כל שאין הפתח שוכב ממש קובע בלי ברכה"), שכל טוב (סי' רפ"ז אות כ"ט).
       3. מראי מקומות – מנחת אליעזר (ח"א סי' ל"ו), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קכ"ד).
          1. חכמת שלמה (או"ח סוף סי' שס"ב) – "הנה ע"ד הקנים של צורת הפתח עומדין באלכסון עם החבל ואין זקופין ממש למעלה רק נוטין לאחוריהם או לפניהם נראה דלענין מזוזה חייב פתח כזה במזוזה כיון דבמזוזה אף אם נראה מן הצד הוי פתח ה"ה נמי אם אינה עומדת בזקיפה והטעם דכולי הוי באמת פתח לא קפדינן כולי האי להיות לו תואר פתח ממש".
          2. דעת קדושים (סי' רפ"ז סוף ס"ק ב') – "ספק יש לי כעת בפתח שאינו עומד ואינו שוכב והוא בשיפוע, אם י"ל בכך שיעור ג"ט לבוד או שיעור התלקטות י"ט [מתוך ד"א] כו', ועכ"פ נוטה שיוגבה ג"ט והיינו עכ"פ ברוב משך או אולי בכולה וג"ט תחתונים כשבשפוע אין בהם גובה ד"ט. ונכון לקבוע מזוזה כשבשפוע בכ"ג [ר"ת בכל גווני] עכ"פ אצל מה שקובע אחרת בברכה [כדי להוציא גם את זו]".
    3. **חלון**.
       1. מראי מקומות – ערה"ש (סעי' מ"ז), בה"ל (ד"ה ועושין).
13. מעלית (elevator).
    1. **פטור ממזוזה**.
       1. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב הע' ס"ו).
       2. באר משה (ח"ב סי' פ"ח, סי' צ' ד"ה בתים) – "העלעוועטער פטור ממזוזה בכל אופן".
       3. בצל החכמה (ח"ג סי' פ' - סי' פ"ה) – "מעלית שאין מתעכבין בה רק לרגעים מספר והיא גם מטולטלת ואינה קבועה במקומה אלא עולה ויורדת תמיד וע"י כך היא נעקרת כל פעם מהיות בית שער, בודאי שהיא פטורה ואפי' כשיש לה שני פתחים זה כנגד זה והיא משמשת גם ככל בית שער דעלמא שעושין אותה קפנדריא, ואפי' יש בה ד' על ד' והיא משמשת בית שער לחדרי הבית ממש".
       4. הגרמ"א פריינד זצ"ל (מרא דשמעתתא אות ת"ט) – "אמר לי, כי דעתו היא שאין 'עלעוועטער' (מעלית) תייבת כלל במזוזה".
       5. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' מ"ד) – "מעלית, יש אומרים שאינה חייבת במזוזה, כיון שלא עשויה לדירה אלא דירת עראי, שהרי היא מטלטלת ואין בה מקום קבע. [והיינו אף באופן שיש בה ד' אמות על ד' אמות]. וגם הפתח הקבוע שבבנין שדרכו נכנסים למעלית, פטור מן המזוזה. ויש אומרים שהמעלית חייבת במזוזה. והמנהג כסברא ראשונה. והמחמיר לקבוע שם מזוזה בלי ברכה, תבוא עליו ברכה".
       6. עי' זכרון שושנה (אנגלית, סוף עמ' צ"א).
       7. עי' התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ז) – "מעיקר הדין מעלית פטורה ... טוב לקבוע בלי ברכה".
       8. שו"ע המקוצר (סי' קס"ז הע' נ"ח) – "ולענ"ד פשוט כדעת הפוטרים לגמרי אפילו באותן 'מעליות' שיש בהן ד' על ד' אמות, דלא עדיף מאהל וספינה דפטורים ... קל וחומר בנדון דידן, לפי שאין אדם יכול לדור במעלית, רק היא משמשת למעבר במשך זמן קצר".
       9. קובץ הלכות מזוזה השלם (אנגלית, עמ' כ"ו אות י"ג).
    2. **טעמים**.
       1. מצד עצמו, דלא עדיף מבית הספינה. ועוד, א"א לגור שם.
       2. מצד בית שער, הוי עראי.
       3. אינו שם פתח.
       4. פחות מד' על ד', מחלוקת חמודי דניאל ועוד. וכן רע"א ועוד. [חזי לתשמישו, ובית שער, ואויר].
       5. ארה"ב, שותפות בעכו"ם.
       6. "כל שהבית שער אינו קבוע כלל דומיא דסוכת החג בחג בודאי דגם להראב"ד ורש"י הוא פטור ממזוזה אפי' כשהוא משמש בית שער לבית קבוע" – בצל החכמה (ח"ג סי' פ').
       7. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ג, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ה', עי' בית יצחק הלוי ח"ב עמ' ח' ד"ה אין) – "יתכן שאין חיוב במזוזה לא בכניסה ולא ביציאה של פתח חדר המדרגות אשר דרכו נכנסים למעלית ויוצאים ממנה, וגם לא בפתח המעלית עצמה כי אין כאן פתח וכניסה, כי המעלית עוברת ממקום למקום ואינה עשויה לבית וממילא פטורה אע"פ שיש בה ד' על ד', וגם הפרוזדור או חדר המדרגות פטורים כי אין שם פתח אלא בור פתוח שאי אפשר לצאת ולבוא דרך אותו פתח אלא אך ורק ע"י המעלית (שהיא כמו סבל שמעלה ומוריד את האדם) שמסתלקת תיכף מהפתח, ושוב נשאר בור פתוח ולכן אפשר שאין זה נחשב לפתח ואינו קבוע כסולם לעליה דחשיב כמדרגות, רק רואים את המעלית שעוברת ע"י חשמל כסוס שנושא תיבה זו והסוס צמוד ועומד לרשותו של בעה"ב לכניסה ויציאה מהבית בכל עת ובכל שעה שהוא רוצה".
       8. "בטלה פתחה כי אין שם אפשרות לכניסה ויציאה כלל וממילא דלא שייכא באותה שעה מצות מזוזה" – בצל החכמה (ח"ג סי' פ"א).
       9. "ומעלית, אם באנו לדון עלי' מצד שהיא אינה קבועה בודאי שהיא גרועה הרבה מבית שבספינה. כי בית שבספינה הוא קבוע בעצם רק שהוא מטולטל ע"י הספינה, וגם כי בכל מקום ומקום שהספינה תמצא ראוי הי' לחייב הבית שבה במזוזה כמבואר לעיל (אות ב'), ואפי"ה היא פטורה מן המזוזה לפי שהיא מטולטלת ואינה קבועה במקום אחד. מכש"כ מעלית שאף שגם בה החדר קבוע בעצם, מ"מ לא בכל מקום המצאה שייכת חובת מזוזה, שהרי בשעה שהיא מטולטלת ונמצאת בין קומה לקומה בטלה פתחה כי אין אפשרות שם לכניסה ויציאה כלל וממילא דלא שייכה בה באותה שעה מצות מזוזה. והרי היא לענין מצות מזוזה כבית שבספינה שפעמים היא חוץ לע' אמה ושיריים מן העיר לענין עיבור העיר, דודאי לכו"ע אינו מתעבר עמה" – בצל החכמה (ח"ג סי' פ"ב).
    3. **חיוב במזוזה**.
       1. חובת הדר (פרק ה' סעי' י"א) – "פתח מעלית חייבים במזוזה בפתחי הבנין שנכנסין דרך שם למעלית".
       2. להורות נתן (ח"ג סי' ע"ב, סי' ע"ג) - לשונו מובא לקמן.
       3. עי' מנחת יצחק (ח"ד סי' צ"ג) – "הי' ראוי לקבועמזוזה בלא ברכה ... אכן כיון שגם נדון החימודי דניאל הוי פלוגתא דרברבתא, והרוצה לסמוך על המקילין, יש לו על מה לסמוך, כמבואר בספרי (חלק ג') שם, כן גם בעלעוועטער, אף אם יש בו ד' על ד', כיון שאין אנו חושבים רק אם הוי שמי' דירה בפ"ע".
       4. עי' הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ג, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ה') – "אך אעפ"כ הואיל ובתורה כתוב מזוזת ביתך ולא נזכר פתח, ומכיון שבזמננו כך רגילים ליכנס ולצאת מהבית, טוב לקבוע מזוזה בימין הכניסה לפרוזדור בלי ברכה".
       5. אבן ישראל (ח"ט סי' ק') – "מנחת שלמה ... ודבריו צ"ע, אמאי לא דמי לסולם, והיכן מצינו דבעינן שיהא הסולם קבוע לעליה ... וודאי חייב במזוזה בכניסה מהמעלית לפרוזדר אשר לשם נכנס ע"י המעלית".
       6. הגריש"א זצ"ל (***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות י').***
       7. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ז) – "יש להחמיר ולדונו כדרך שימושו ולחייב במזוזה".
       8. הגר"י עבאדי שליט"א (אסיפת יצחק ח' אדר א' תשס"ח) – "שאלה: בענין מזוזה במעלית, האם צריך על מעלית עצמו, או בפתח בכל קומה, או אינו צריך מזוזה בכלל. תשובה: **בכניסה למעלית ודאי פטור דאין במעלית ד' על' ד', ומן המעלית יש יוצאים ממנה ונכנסים לחדר או פרוזדור שיש בו ד' על ד' חייב".**
    4. **עם ברכה או בלא ברכה -** למחמירים.
       1. בפתח המעלית שבקומות העליונות, אם יש בחדר הסמוך למעלית ד' אמות באורך ורוחב יברך.
          1. הגריש"א זצ"ל (אגור באהליך פרק ל"ו הע' צ"ח).
          2. שבט הלוי (אגור באהליך פרק ל"ו הע' צ"ח).
          3. חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ג' שאלה ט"ז, אגור באהליך פרק ל"ו הע' צ"ח) – "יש לקבוע מזוזה בפתח למעלית בלי ברכה ובקומת קרקע קובעים בצד ימין של הנכנס לתוך המעלית, על צורת הפתח של הקיר (ולא למעלית עצמה). ובשאר קומות בצד ימין של הנכנס מהמעלית לכיוון הקומות, ובברכה".
          4. עי' אגור באהליך (פרק ל"ו סעי' מ"ז) – "בפתח המעלית שבקומות העליונות ... ואם יש בחדר הסמוך למעלית ד' אמות באורך ורוחב יברך. [וי"א שלא יברך]".
       2. **בלי ברכה**.
          1. עי' הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ג, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ה') – "אך אעפ"כ הואיל ובתורה כתוב מזוזת ביתך ולא נזכר פתח, ומכיון שבזמננו כך רגילים ליכנס ולצאת מהבית, טוב לקבוע מזוזה בימין הכניסה לפרוזדור בלי ברכה".
          2. מנחת יצחק (ח"ד סי' צ"ג) – "הי' ראוי לקבועמזוזה בלא ברכה".
          3. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ז) – "ולכן יש לקבוע מזוזה בלא ברכה".
          4. שו"ת לבושי יו"ט (ח"א סי' ל"ד) – "אחר שהברכות אינם מעכבות, לכן נראה לקבוע מזוזה בלי ברכה".
          5. לבושי עז ( ).
          6. בנין אב (ח"א סוף סי' מ"ד ד"ה בכניסות) – "ונכון להתקין מזוזה בלי ברכה".
          7. ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו סוף ס"ק ג') – "ובלי ברכה".
          8. פתחי מזוזות (ס"ק ק"ז, מלואים שם, ביאורים שם ד"ה ואם) – "ובכל האופנים אין מברך".
          9. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ז) – "מעיקר הדין מעלית פטורה ... טוב לקבוע בלי ברכה".
          10. אגור באהליך (פרק ל"ו סעי' מ"ה) – "ויקבע בלא ברכה".
       3. תלוי אם ד' על ד', ועל איזה דלת.
          1. להורות נתן (ח"ג סי' ע"ב, סי' ע"ג) - לשונו מובא לקמן.
          2. תפלה למשה (יו"ד סי' ל"ג) - לשונו מובא לקמן.
    5. **על מעלית או כל קומה**.
       1. על מעלית.
          1. מנחת יצחק (ח"ד סי' צ"ג) – "על פתח העלעוועטער גופא, אבל לא על דלת הקבוע, אשר דרך בו נכנסים להעלעוועטער, דממ"נ אם פטור על העלעוועטער, גם על פתח הקבוע פטור, (וממילא אין צריך רק למזוזה אחד שעל פתח העלעוועטער העולה ויורד, ולא מזוזה בכל עלי' ועלי' בפתח הקבוע".
          2. עי' רבבות אפרים (ח"ח סי' רצ"ב אות ג') – "בעובדא שקבעו מזוזה בתוך המעלית כפסק הגאון בעל המנחת יצחק, ויש אחד שרוצה לעשות מחוץ למעלית לפי פוסקים אחרים אם מותר לעשות את זה משום חשש הרואים שלא יודעים שיש בזה מחל' וצ"ע. [להשאיר המזוזה בתוך המעלית, המחבר רבב"א]".
          3. פתחי מזוזות (ס"ק ק"ז) – "ולהלכה נראה שיש סמך גדול למחייבים מזוזה בפתח המעלית עצמה אף כשאין דע"ד. והעולם נהגו להקל בזה וצ"ב על מה סמכו. ועכ"פ אם א"א בפתח המעלית צריך לקבוע בפתח הבנין בכל קומה ובימין כניסה למעלית".
       2. כל קומה.
          1. באר משה (פתחי שערים אות רכ"ב) – "שהרוצה להחמיר יקבע בימין הכניסה מהמעלית לקומה, בכל קומה".
          2. הרגר"מ הלברשטאם זצ"ל (ושב ורפא סי' נ"ו סוף ס"ק ג').
          3. הגריש"א זצ"ל (***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות י').***
          4. שבה"ל (מבית הלוי ח"ב עמ' קכ"ט אות ט', לקט הלכות מזוזה פרק ג' הע' ל"ו) – "פתחי מעלית חייבים במזוזה, ויש לקבוע בפתח כל קומה בימין היציאה מהמעלית לחדר המדרגות. וגם בקומת הקרקע יש לקבוע ביציאה מהמעלית. [ולא בצד ימין של הכניסה למעלית]".
          5. תפלה למשה (יו"ד סי' ל"ג) - לשונו מובא לקמן.
          6. הגר"י זילברשטיין שליט"א (אבני חושן חלק ב' עמ' ת"ק, טובך יביעו תשובה ל"ד) – "ולא במזוזת הפתח שבמעלית, כי אם במזוזה הקבועה בחדר המדרגות".
          7. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"ב אייר תשס"ז) – "שאלה: בענין מזוזה במעלית, האם צריך על מעלית עצמו, או בפתח בכל קומה, או אינו צריך מזוזה בכלל. תשובה: בפתח כל קומה".
             1. הגרח"ק זצ"ל (נזר ישראל עמ' רי"ב אות ק"נ) – "הדלת החיצונית הקבועה חייבת במזוזה, אך הדלת הפנימית שעולה ויורדת פטורה". "כל קומה חייבת". "אמרתי הדלת הפתוח לבית מהמעלית חייב".
          8. חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק ט"ז).
          9. חוט שני (שכל טוב מילואים לאות רנ"ח, לקט הלכות מזוזה פרק ג' הע' ל"ה) – "שתא המעלית עצמו פטור אך יש לקבוע מזוזה בפתחי הקומות המשמשות למעבר מקומה לקומה ע"י המעלית".
          10. חובת הדר (פרק ה' ס"ק כ"ה, לשונו מובא לקמן).
          11. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ז) – "מנחת יצחק ... ואני נוטה להחמיר".
          12. ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ג') – "לענין חיוב מזוזה במעלית יש פוטרים לגמרי וי"א לקבוע בחוץ בכל קומה וקומה וי"א לקבוע בפנים בתא המעלית והמנהג באנטווערפן יצ"ו לקבוע על השער בקומה הסמוכה לרה"ר בימין הנכנס למעלית ובשאר הקומות בימין היוצא".
          13. חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות ה') – "היינו דוקא בדלת שנכנסין ויוצאין להמעלית, אבל על המעלית עצמו אפילו באופן שיש לו דלת כהלכתו וגם יש לו מזוזה ומשקוף, נראה שאין לקבוע שם מזוזה, כיון שאינו קבוע במקומו".
          14. בנין אב (ח"א סוף סי' מ"ד ד"ה בכניסות).
          15. לבושי עז ( ).
          16. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ז).
          17. זכרון שושנה (אנגלית, ריש עמ' צ"ב).
       3. חייב בשניהם - אם המעלית ד' על ד'.
          1. להורות נתן (ח"ג סי' ע"ב, סי' ע"ג) – "דמעלית שיש בה ד' על ד' חייבת במזוזה בדלת המעלית, דיש לדונה עכ"פ כבית שער שאין בית פתוח לו, דלדעה השניה שבשו"ע חייב במזוזה. אלא דלא יברך מספיקא ... והיכי שאין במעלית ד' על ד' נראה דפטור ממזוזה ... ובמקומות היציאה מן המעלית שבכל הקומות, חייב לקבוע מזוזה מימין הנכנס לחדר שלפני המעלית, דהוי דרך כניסה מעלייתא, ואף אם נימא דהמעלית פטורה מ"מ החדר חייב וכדעת השט"ג והגרע"א ז"ל והבנין ציון וכנ"ל. והיכי שיש באותו חדר דע"ד יש לברך דלא גרע מבית שער הפתוח לבית, ובאין בו דע"ד יקבע מזוזה בלא ברכה לחשוש לשיטות הפוסקים דבית שער שאין דע"ד פטור ממזוזה. וגם בקומה התחתונה חייב לקבוע מזוזה מימין כניסתו מן המעלית אל החדר, דשמא המעלית פטור מן המזוזה וא"כ כשנכנס מן המעלית אל החדר הרי הוא כנכנס מחדר קטן לחדר גדול דלדעת השט"ג ודעימיה חייב, ומ"מ בקומה התחתונה לא יברך ואף אם יש בו דע"ד, דשמא המעלית חייבת במזוזה ונמצא דכשיוצא מן המעלית אל החדר הוי כיוצא מביתו חדר אחר חדר עד שמגיע לרה"ר דליכא חיוב מזוזה בדרך יציאתו".
       4. חייב בשניהם - הגם המעלית אינו ד' על ד'.
          1. שו"ת לבושי יו"ט (ח"א סי' ל"ד) – "בדבר הפתח מהחדר הגדול שלפני העלעווטער, דעתי דפשיטא דחייב במזוזה .
       5. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק ק"ז).
    6. **על איזה צד**: אם הוא בכל קומה.
       1. ימין מהמעלית לקומה.
          1. באר משה (פתחי שערים אות רכ"ב) – "שהרוצה להחמיר יקבע בימין הכניסה מהמעלית לקומה, בכל קומה".
          2. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' צ"ז אות כ"ג, תנינא (ב - ג) סי' ק' אות ה') – "לקבוע מזוזה בימין הכניסה לפרוזדור".
          3. אבן ישראל (ח"ט סי' ק') – "חייב במזוזה בכניסה מהמעלית לפרוזדר אשר לשם נכנס ע"י המעלית".
          4. הגריש"א זצ"ל (אגור באהליך פרק ל"ו הע' צ', ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות י'***) – "שיש לקבוע לימין היוצא מהמעלית, גם בקומת הקרקע".
          5. שבה"ל (מבית הלוי ח"ב עמ' קכ"ט אות ט', לקט הלכות מזוזה פרק ג' הע' ל"ו) – "שגם בקומת קרקע יש לקובעו בצד ימין לכיוון הבנין".
          6. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ח' ניסן תשס"ז) – "שאלה: בענין מזוזה במעלית, האם צריך על המעלית עצמו, או בפתח בכל קומה, או אינו חייב בכלל. תשובה: בצד ימין של הפתח שנכנס מהמעלית לחדר המדרגות או לבית".
          7. הגר"י זילברשטיין שליט"א (ברור הלכה ח"ה עמ' ר"ט, טובך יביעו תשובה ל"ד) – "רע"א ... ולכן נראה שיש לקבוע בכל הקומות מימין הכניסה שהמעלית לחדר המדרגות".
          8. הגר"י עבאדי שליט"א (אסיפת יצחק ח' אדר א' תשס"ח) - לשונו מובא לעיל.
          9. הגרא"י רוזנטל (קובץ קול התורה חלק ס"א עמ' ר"ז) – נראה דמעלית הפתוחה לחדר מדריגות וכדו' חייבת שהרי יש כאן פתח לחדר המדריגות ויניחו לימין הכניסה לחדר מדריגות ולענין קומת הכניסה ראיתי בס' חובת הדר דהעלה ... ולא הבנתי דבריו ... וה"נ מעלית זו כיון דאינו נחשב למקום השתמשות כלל אין הכניסה אליו מחוייב במזוזה. ושו"ר דכ"כ בס' חו"ב במנחות הל' מזוזה דגם בקומת הכניסה צריך להניח לימין חדר המדריגות ודו"ק".
       2. ימין כניסה למעלית.
          1. פתחי מזוזות (ס"ק ק"ז) – "צריך לקבוע בפתח הבנין בכל קומה ובימין כניסה למעלית".
       3. בקומה ראשונה, בימין לכניסה למעלית. ובשאר קומות בימין היציאה.
          1. חובת הדר (פרק ה' סעי' י"א) – "ובקומה הסמוכה לרה"ר יקבענה הנכנס למעלית, ובשאר הקומות יקבענה בימין היוצא לכל קומה".
          2. חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ג' שאלה ט"ז, הע' ל"ה) – "ובקומת קרקע קובעים בצד ימין של הנכנס לתטך המעלית, על צורת הפתח של הקיר (ולא למעלית עצמה). ובשאר קומות בצד ימין של הנכנס מהמעלית לכיוון הקומות, ובברכה".
          3. תפלה למשה (יו"ד סי' ל"ג) – "בנין מגורים שיש בו מעלית צריך לקבוע מזוזה בכל הפתחים שבחדר המדרגות הפתוחים למעלית, אולם יש חילוק בין הפתח שבקומת קרקע של חדר המדרגות, לבין שאר הפתחים שבקומות שמעל קומת הקרקע, כי בפתח שבקומת קרקע הפתוח למעלית, צריך לקבוע המזוזה בצד ימין של הנכנס למעלית מחדר המדרגות, ולא יברך על קביעתה. ובשאר הפתחים שבקומות שמעל קומת קרקע הפתוחים למעלית, צריך לקבוע את המזוזה בצד ימין של הנכנס לחדר המדרגות מן המעלית, ויברך על קביעתה. ופתח המעלית עצמה פטור ממזוזה. ופתח חדר המדרגות הפתוח לרה"ר צריך לקבוע בו מזוזה בברכה, ויקבענה בצד ימין של הנכנס מרה"ר לחדר המדרגות".
          4. הרגר"מ הלברשטאם זצ"ל (ושב ורפא סי' נ"ו סוף ס"ק ג') – "שהמנהג שם לקבוע מזוזות בפתחי המעלית כמו שצייר בס' חובת הדר".
          5. עי' חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק ט"ז) – "ויש לקבוע המזוזה בימין היציאה מן המעלית לחדר המדריגות, ואפילו אין בחדר המדריגות דע"ד ... ואם אין דע"ד בקומת הקרקע וגם אין בה דיירים, מסתבר דפטור, ושמא אפשר לקבוע בקומה זו מימין הנכנס למעלית".
          6. ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ג', פירות הנושרין) – "והמנהג באנטווערפן יצ"ו לקבוע על השער בקומה הסמוכה לרה"ר בימין הנכנס למעלית ובשאר הקומות בימין היוצא".
          7. בנין אב (ח"א סוף סי' מ"ד ד"ה בכניסות) – "בקומה הראשונה יש להתקין את המזוזה בימין הכניסה למעלית ובפתחי המעלית של שאר הקומות יש להתקין את המזוזה בימין היציאה מן המעלית שהיא הכניסה לקומות".
          8. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ז) – "בקומה א' מניח בצד ימין הכניסה למעלית, ובקומה ב' מניח בצד ימין היוצא לכל קומה".
          9. חיי הלוי (ח"ב סי' ס"ז אות ה') – "דבדלת הראשון שנכנסין בו במדרגה הא' יש לקבוע בימין הנכנס להמעלית, אבל בשאר הדלתות יש לכאורה לקבוע בימין היוצא מהמעלות, שהרי כן הוא דרך ההשתמשות, חוץ באופן שידוע ההיפך כגון שיש שני מעליות, [או שרבים הם ההולכים שם דרך המדרגות] דאז יש לילך בתר רוב ההילוך והשתמשות".
          10. לבושי עז ( ).
          11. זכרון שושנה (אנגלית, ריש עמ' צ"ב).
          12. אגור באהליך (פרק ל"ו סעי' מ"ה, סעי' מ"ז) – "י"א שפתח המבנה שבקומת קרקע חייב, ונראה שיקבע בימין הנכנס למעלית ... בפתח המעלית שבקומות העליונות, נראה שיש לקבוע לימין היוצא מהמעלית לכיוון הבית".
       4. מראי מקומות – תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקמ"ז).
          1. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"ב אדר א' תשס"ח) – "שאלה: הרב כתב לי בענין מזוזה על מעלית שצריך להניח 'בפתח כל קומה', באיזה צד הניח המזוזה, בימין לכניסה למעלית, או ימין היציאה לחדר המדרגות. תשובה: **לכאו' לכניסה דהוי בית שער לבית".**
    7. **בבנינים שיש שני קומות כניסה מרה"ר משני צידי הבנין**.
       1. שערי המזוזה (פרק ב' סוף הע' מ"ג ד"ה ויל"ע) – "בבנינים גדולים הבנויים על דבי הר, ויש בהם שני קומות כניסה מרה"ר משני צידי הבנין ... וצ"ע".
       2. אגור באהליך (פרק ל"ו סעי' מ"ט) – "בנין הבנוי בצלע ההר, ונכנסים אליו מלמטה וגם מאמצע הבנין, ופתח המעלית שבקומת הכניסה, משמש לדיירי אותה קומה לכניסה לביתם ביציאה מהמעלית, ולשער הדיירים בכניסה למעלית, כיון שחיוב הדיירים שבקומת הכניסה ברור יותר, נראה שיקבעוה חימין היציאה מהמעלית. אך אם רוב הדיירים דורשים לקובעה לימין הנכנס למעלית, נראה שהדין עמם".
          1. יש לעי', לפי הגרח"ק זצ"ל (לקמן), שחיוב רק על בעל הקומה, א"כ תלוי בבעל הקומה. עיין.
    8. **כל קומות, או רק בקומה שלו**.
       1. רק בקומה שלו.
          1. אגור באהליך (פרק מ"ב סעי' ב', סעי' ד') – "פתח המשמש רק חלק מהדיירים, מן הדין שאר הדיירים פטורים, אמנם ברוב המקומות בארץ ישראל נוהגים, שכל צרכי הרכוש המשותף מוטלים על כל השכנים בשווה, לפיכך גם מי שאינו חייב במצווה, עליו להשתתף בדמי המזוזה ... הדייר שבקומה התחתונה, פטור מלהשתתף במזוזות שבפתחי הקומות שמעליו. וכן מי שאין לו מחסן, פטור מלהשתתף במזוזה שבפתח פרוזדור המחסנים, [אלא אם יש מנהג כנ"ל]".
       2. הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"א פרק ו' אות ט') – "בנין שיש בו מעלית שלדעת הגרי"ש אלישיב שליט"א צריך מזוזה בכל קומה בפתח המעלית, האם דייר בקומה ב' חייב לעשות גם בשאר הקומות (שהדיירים שם אינם רוצים להחמיר) או רק אצלו ושמא גם בקומת הכניסה. תשובה: רק אצלו".
    9. **חו"מ**.
       1. חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ג' שאלה ט"ז, הע' ל"ז) – "ותשלום המזוזות, מונח על כל דיירי הבנין, וכולם צריכים להשתתף בתשלום המזוזות על כל הקומות".
       2. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ל"ו הע' ק"ב).
    10. מראי מקומות – בשם טהרת יו"ט (חי"ג עמ' רמ"ג - ר"ס), שערי המזוזה (פרק ב' סעי' כ"ב, סעי' כ"ג), ס' הבית (סי' כ' סעי' כ"ג), פתחי שערים (אות ק"ל, אות ר"כ, אות רכ"א, אות רכ"ב), שכל טוב (אות רנ"ח, ובמלואים), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק ד' סעי' ג'), עלי דשא (סי' י"ב).
14. גר בדירה.

**מנחות** (דף מד.) – "הדר בפונדקי בא"י, והשוכר בית בח"ל: כל שלשים יום פטור מן המזוזה, מיכן ואילך חייב. אבל השוכר בית בא"י: עושה מזוזה לאלתר, משום יישוב דא"י".

* 1. **קונה** (buy): בונה (build).
     1. חיוב מיד, אפילו בחו"ל – השיב משה (יו"ד סי' נ"ג, "וזה פשוט וברור"), גליון מהרש"א (על סעי' כ"ב), מ"ב (ס"ק ע"ח, "הקונה או הבונה בית חייב מדאורייתא במזוזה מיד בין בא"י בין בחו"ל"), חובת הדר (פרק ג' סעי' א'), פתחי שערים (אות רמ"ט, "מן התורה"), נטעי גבריאל (הל' נישאוין סי' קט"ז סעי' א'), פוסקים.
  2. **שכירות**.
     1. אר"י, חייב מיד – ברייתא (מנחות דף מד., לשונו מובא לעיל).
     2. חו"ל, אחר שלשים יום – ברייתא (מנחות דף מד., לשונו מובא לעיל).
  3. **שאלה**.
     1. כמו שכירות – רמ"א (סעי' כ"ב), לבוש (סעי' כ"ב), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות י"ט), מהרש"ם (ח"ו סי' קט"ז, "דקיי"ל דשואל דמי לשוכר"), ערה"ש (סעי' מ"ט), חובת הדר (פרק ג' סעי' ב'), פתחי שערים (אות רע"א), פוסקים.
     2. בעל תשובה אצל בית של הורים, בחדר שלו.
        1. פטור ממזוזה, שהוי כמו אורח [אמנם, יש דין ערבות].
           1. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תקל"זב "דעתי למעשה שפטור מלקבוע מזוזה בבית חותנו אפילו נמצא שם שלשים יום, אמנם מוטל עליו לעורר את חמיו לקיים המ"ע דמזוזה כדין, ולהסביר לו שהיא מצוה כל רגע וגם מיגן ומציל, ואם חמיו אינו שומע לו יחליף המזוזה מכספו הוא, ואם אין לו יקה אף ממעשר לזכות יהודי לקיים כל רגע מ"ע דמזוזה, ולא יאמר שלום עלי נפשי, רק מוטל עליו דין ערבות לדאוג למזוזה בכל בית וכמש"נ".
           2. הו"ד בעלינו לשבח (דברים ח"א תשובה נ"ב).
        2. אכן אם נותנים לבן כל השתמשות החדר, אז יש לחייב הבן לקבוע מזוזה בחדר זה, כיון שמחזי כשלו.
           1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (שו"ת תורת חיים, כת"י) – "שלדין יש לפטור הבן ממזוזה לכל הטעמים הנ"ל, וכן יש לנהוג לדין בארץ ישראל שהילדים כפופים להורים שלהם, והורים ודאי יכולים להעביר אותם מחדר לחדר, ולהעביר אותם מהבית לפי רצונם. אמנם בארצות הברית אין הדבר כן, ושליטת ההורים על הילדים רפוי מאוד, ולפעמים עד כדי כך שהילדים שולטים על ההורים. וכיון שיש לילדים כ"כ שליטה בחדר, יש להחשיב את החדר כשלכם, ולחייב אותם במזוזה מחמת זה. אכן בשאר הבית אין החיוב מוטל עליהם".
           2. תשובות והנהגות (שו"ת תורת חיים, כת"י) – "שאם במציות ההורים אינם מונעים שום התשמשות החדר מהידלים אז יש לחייב אותם במזוזה על חדר שלו, ואפשר לקבוע אותו בברכה".
           3. הגר"ע אויערבאך (שו"ת תורת חיים, כת"י) – "שאם במציות ההורים אינם מונעים שום התשמשות החדר מהידלים אז יש לחייב אותם במזוזה על חדר שלו, ואפשר לקבוע אותו בברכה".
           4. הגר"ד פיינשטיין (שו"ת תורת חיים, כת"י).
           5. חובת הדר (שו"ת תורת חיים, כת"י).
           6. הגרח"ק זצ"ל (שו"ת תורת חיים, כת"י).
           7. הגר"י בעלסקי זצ"ל (שו"ת תורת חיים, כת"י) – "בארצות הברית שילדים חייבים מזוזה מדין חובת הדר. ואע"פ שהעיקר החיוב שואל הוא משום דמחזי כשלו, הנ"מ מצד דיני ממונות, אבל מצד חובת הדר הבן חייב לקבוע מזוזות בכל הבית, ולפחות בחדר שלו. ואם אינו יכול לעשות כן לא כדי לבן לגור בבית זה".
     3. שואל דירה לשבת - באר"י.
  4. **הפקר**.
     1. כמו שכירות.
        1. מנחת יצחק (ח"ו סי' קי"ג, עי' ח"ג סי' כ"ז אות ב') – "דלאחר ל' יום חייב במזוזה גם בהפקר, מדאו' או מדרבנן, לכל אחד לשיטתו, וכן י"ל דהיכא דהי' דר שם מקודם והפקיר, דחייב במזוזה מיד, למ"ד דחייב רק מדרבנן לאחר ל' כנ"ל, ומ"מ אם הי' נוגע לברכה יש עוד להתיישב בזה".
        2. חובת הדר (פרק ג' סעי' ב').
        3. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"א) – "מדרבנן נראה דלא עדיף משאולה שלאחר שלשים יום חייב דנראה כשלו".
     2. פטור לעולם.
        1. תוס' רי"ד (שבת דף קלא:) – "וכן נמי הבית כשמפקירו לא קרינא בי' ביתך ואע"פ שחובת הדר היא כ"ז שלא שכרה ממנו הו"ל כחונה בבית חבירו שאינו חייב במזוזה".
        2. קרן אורה (מנחות דף מד. ד"ה תוספות) – "וכ"ז כשהם שאולים או שכורים אצלו אבל אם הפקירן ואין לבית זה בעלים כלל שפיר לא מיקרי כסותך וביתך, ופטור הוא ממזוזה".
        3. ארחות רבנו (ח"ג מזוזה אות כ"ד).
        4. הגריש"א זצ"ל (עלינו לשבח ח"ב עמ' ד"ה שאלה, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ב אות י"ז***).
        5. הגרח"ק זצ"ל (דברי שי"ח פר' שופטים תשע"ח עמ' א').
     3. מראי מקומות.
        1. אגור באהליך (פרק ל' סעי' י"ג) – "הדר בבית הפקר פטור מן התורה. ונראה שלאחר ל' חייב מדרבנן כשואל, ויש פוטרים".
  5. **אורח**.
     1. פטור, חובת הדר.
  6. **פונדק, מלון**.
     1. באר"י, אחר ל' יום חיוב במזוזה – ברייתא (מנחות דף מד., לשונו מובא לעיל).
     2. **בחו"ל**.
        1. לעולם פטור ממזוזה [כמו ספינה] – מ"ב (ס"ק ע"ה, פרשה סדורה סי' נ"ט).
        2. אחר ל' יום חיוב במזוזה – ערה"ש (סעי' מ"ח, "ואין חילוק בפונדק בין ארץ ישראל לח"ל"), קונ' המזוזה (ס"ק ק"צ, "הדר בפונדק בארץ ישראל שאמרנו היינו דאפילו בארץ ישראל פטור ממזוזה בתוך ל', מיהו אף בחו"ל חייב לאחר ל'"), חובת הדר (פרק ג' סעי' ה').
        3. תלוי מי הבעל הפונדיק – תשובות והנהגות (ח"ד סי' רל"ט, "שאם הפונדק של נכרים יש לסמוך להקל שלא נקרא דירה בפונדק כשעיקר הדירה של נכרי, אבל המתגורר בפונדק של ישראל חייב לקבוע מזוזה אחר ל' יום").
        4. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק קי"ח).
        5. מראי מקומות – פתחי שערים (אות רע"ג, אות רע"ד).
     3. **הגדר של פונדק**.
        1. דתלוי בדעתו של אדם – מראה כהן (לבר מצוה של בנו, סי' ו').
        2. דתלוי בכח בעלות – שבט הלוי (ח"י סי' ק"פ, קובץ מבית לוי חט"ז עמ' פ"ט, "מוה"ר יצחק מרדכי הכהן רובין שליט"א ... ודעתו דתולה בצורת הענין, ולדעתו דאדם שבא אפילו כשוכר אבל הוא רק אורח במקום ואין דעתו להשאר זמן רב אז אפילו שוכר דינו כפונדק משא"כ שוכר דדעתו להשתקע. ויצא לו מזה, שהיוצאים לנוח בא"י בימות הקיץ כיון דאין להם כל כוונה להשתקע במקום שדינם כפונדק דבא"י דעד ל' יום פטורים, ולא כשוכר בא"י דחייב לאלתר. ולבבי לא כן ידמה, דלשון הברייתא וסתימת הרמב"ם ושו"ע מוכח דהבדל בין שוכר לפונדק הוא בזה, שזה רק דר בפונדק, וזה שוכר, וכמש"כ רש"י שלנים בו עוברים ושבים, אף שמדובר עד ל' יום מכ"מ מי שמשלם בפונדק אינו שוכר בית הפונדק דהיינו עצם הבית, אלא משלם עבור הזכות לדור בו וללון בו כפי הסכמת בעל הפונדק, ושכירות ליומא הוא כעין מכר כמבואר במק"א באורך גם אם קיי"ל שכירות לא קניא, משא"כ פונדקאות שלכו"ע אינו כמכר, ולא כעין מכר, וא"כ מי ששוכר דירה, אפילו ודאי אין דעתו להשתקע אם זה ככל דיני שכירות גזרו חז"ל חיוב מזוזה").
        3. תלוי בהמציות שאם יכול לגר שם כל השנה – אגור באהליך (פרק ל' סעי' מ"ז, סעי' מ"ח, הע' קי"ד, "ונראה שהגדרת 'פונדק' הוא בית המיועד לדיור לזמן קצר, אף אם יש לדייר בו קנין שכירות גמור. לפיכך, בית שאין דרך בני אדם לדור בו זמן ממושך, מכל טעם שהוא, מחמת מיקומו, או איכות הדיור שבו, ואף משום שדמי השכירות בו יקרים, נראה שדינו כפונדק").
        4. שאין לו זכות בחדר מסויים – הגרח"ק זצ"ל (פרשה סדורה אות נ"ט, "ואפילו שכרה מתחלה לפחות מל' יום מ"מ דר בה דרך קבע משא"כ בפונדק דאינו אלא עראי גמור עד ל' יום אלא דלאחר ל נפיק לי' מתורת עראי ולא נשאר רק הטעם דלאו ביתך הוא ולהכי בחו"ל דבעי דווקא ל' יום וכיון דבפונדק שוכרו כל יום **ובידו להוציאו** כל יום לא מקרי ל' יום רצופים לעולם דכל יום הוא שכירות חדשה וכמש"כ ..."), תשובות והנהגות (ח"ד סי' רל"ט, "וגדר פונדק לא נתבאר במה שונה משוכר, ולכאורה הכוונה שאין לו זכות בחדר מסויים ויכול בעה"ב לגרשו לחדר אחר").
        5. קהלות יעקב (מנחות סי' כ"ו ד"ה ונראה) – "מ"מ יש חילוק במהות העראי, דהא לענין מזוזה בעינן שיהא הבית דירת קבע לאדם מיוחד דאילו הוא דירת קבע להרבה אנשים בזאח"ז פטור ממוזה כמבואר במנחות דמ"ד דהדר בפונדק בא"י כל ל' יום פטור ממזוזה והוא לפי שלאדם זה אינו דירת קבע ומזוזה חובת הדר הוא, אבל לענין עירוב ...".
        6. בירור הלכה (ח"ו עמ' תע"ב) – "ונראה לומר גדר פונדק בתרי אנפין, דרך הא', שפונדק הוא מושג של ארעי, דהוא בית שלנים בו עוברים ושבים ולמחרת נוסעים הלאה, כמו בית מלון בזמנינו, שמתאכסנים בו תיירים הנוסעים ממקום למקום, ולפי זה פטור הפונדק הוא מפני שהוא ארעי בעצם מציאותו. הדרך הב' הוא בצורץ השכירות, דבשוכר חדר הוא שוכר את המקום לשימושו כבית, משא"כ פונדק הוא שוכר אותו לשימושו ללינה וזה רק זכות לישב ולישן שם וכמו ששוכר מקום בבית מרחץ אע"פ שיש לו חדר מיוחד אינו נקרא ששוכר את החדר, אלא שוכר זכות לרחוץ במרחץ ותו לא. הנפק"מ בין הטעמים ... וקשה לי לב' הפירושים ...".
        7. מראי מקומות – הרא"ח אייזנשטיין (פארי ירושלים חי"ד עמ' כ"א).
  7. **שוכרים דירה בימות הקיץ** - לשיטתו בהטעמים לעיל.
     1. כמו פונדק – הגרח"ק זצ"ל (אגור באהליך פרק ל' הע' קכ"א, "במכתב"), אגור באהליך (פרק ל' סעי' נ', "בית המשמש ברוב השנה לדיור קבוע, ובקיץ כפונדק, נראה שהדר בו בקיץ דינו כדר בפונדק"), מראה כהן (לבר מצוה של בנו, סי' ו').
     2. כמו כל שוכר – שבט הלוי (ח"י סי' ק"פ, קובץ מבית לוי חט"ז עמ' פ"ט, לשונו מובא לעיל).
  8. **מזוזה בחדר יחוד**.
     1. מיקל – הגרח"ק זצ"ל (לקט הלכות מזוזה תשובה י"א, "לא"), תשובות והנהגות (ח"ד סי' רל"ט, "ושוכרים במלון חדר לייחוד, נסתפקתי דיתכן שחייב במזוזה בחדר מיד כששכר, וחייב בכל הפתחים של החדר. אבל אולי אף ששוכר לשעה או שתים, כיון דאינו קבוע **דינו כפונדק**, שלא נקרא קבוע כשוכר, ופטור גם בארץ ישראל, ומ"מ כיון שחיוב מזוזה בשכירות הוא רק מדרבנן, נראה להקל כה "ג וכמש"נ").
  9. **נשואין עם עכו"ם**.
     1. לקבוע מזוזה בבית שישראלית גרה עם עכו"ם.
        1. אל יקבע מזוזה – עלינו לשבח (דברים ח"א תשובה ל"ו, "אל יקבע מזוזה. לא מבעיא לשיטת הרמ"א ודעימיה הפוטרים בבית השותפין - אלא אפילו לרשב"א המחייב, יש לחוש שהגוי יבזה אותה ... ועוד, דכל המדור שלה עם הנכרי הוא באיסור ואיך אפשר על המדור כזה לעשות מצוה, הרי כעין מצוה הבא בעבירה, ואין לך בזיון גדול לכתבי הקודש מלקובעה בדירת ישראלית עם נכרי. הגע עצמך - האם מותר לקבוע מזוזה בבית בושת. וזו הגרה בקביעות עם נכרי דומה לבית בושת").
        2. צ"ע.
     2. יהודי שגר עם נכרית.
        1. אסור – תשובות והנהגות (ח"ג סי' שכ"ז, "קבלת עומ"ש וברשע משומד ... שותפות דנכרי ... כי לא זו בלבד שאין חיוב לסייע לו אלא גם אסור לסייע לו לקיים מצות מזוזה. וחובתנו היא לבער בועל נכרית בפרהסיה מקרבנו, שהקפידה תורה שנהיה קנאים לכבוד ה', ולכן יש להרחיקו ולנדותו עד שיפרישנה מביתו וישוב בתשובה שלימה").
        2. חייב – הגריש"א זצ"ל (אגור באהלך פרק ל"ב הע' קי"ט ד"ה אך, "שמעתי שחייב")
     3. מראי מקומות – דברי יציב (יו"ד סי' קפ"ט), שו"ת לב אברהם (סי' פ"ז, "אי צריך להשאיר מזוזה לזוג נישואי תערובת ...").
        1. אגור באהלך (פרק ל"ב הע' קי"ט) – "לפמש"כ לעיל שיש הפוטרים בית המיוחד לעבירה, היה נראה לפטור בזה, כיון שעיקר הבית לדיורי איסור, דהיחוד עם הגוי הוא איסור, ושם הבית ע"ש האיש והאשה. ועוד יתכן דכיון שהבועל נכרית כאילו נתחתן בע"ז כמבואר ברמב"ם (פי"ב מאיסו"ב ה"ו), דמי לבית ע"ז שנתבאר בסעיף מח שפטור. והוא כ"ש ממש"כ הדבר שמואל (שהו"ד בסעיף עח) שאין לקבוע מזוזה על פתח שחקוק בו שתי וערב, דקצר המצע מלהשתרע. אך מהגרי"ש אלישיב שמעתי שחייב, וי"ל דל"ד לבית ע"ז שדינה כצואה (כמבואר בשבת פ' ר"ע). גם בס' לב אברהם (סי' פז) להגר"א וינפעלד כתב שהיוצא מהבית שנכנסים לדור אחריו ישראל ונכרית, אסור ליטול את המזוזה. גם מדברי התשו"ה דלהלן נראה דל"ח 'אינו עשוי לכבוד', וצ"ע. בתשו"ה (ח"ג שכז) כתב שאין לקבוע מזוזה בפתחם, ועיקר טעמו שם כדי להרחיקו וכו'. ויש להביא מקור לדבריו ממש"כ הדרכ"מ (יו"ד שלד) שהיו עוקרים למנודה את המזוזות כדי להראות לו שהוא כגוי. אמנם אי משום הא, הכל לפי המקום והזמן, דיש תינוקות שנשבו שרק נגרום להרחיקם בכך. ועי' גם במש"כ בהערה קיד. ולמעשה נראה שאם הבית של שניהם או שהם נשואים רשמית ובדיניהם הבית של שניהם, לדעת הרמ"א פטור, אך לדעת הבדק הבית והגר"א חייב, כפי שנתבאר בפכ"ט מסעיף ז. וכיון שמעיקר הדין פטור, אם יש חשש קל שיראו בזה כהסכמה למעשיהם, או חשש קל לבזיון המזוזה, נראה שאין להחמיר ולקבוע שם מזוזה. אך אם הבית בבעלות הישראל לבד, רק אם מצוי שתגיע המזוזה לידי בזיון, אין לקבוע שם מזוזה וכמש"נ בפ"ד הערה מא".
  10. **גזלה בית מאחר**.
      1. פטור ממזוזה, [אינו ביתך] – מ"ב (ס"ק ע"ח, פרשה סדורה סוף סי' ס"א), פתחי שערים (אות רע"ב), ס' הבית (סי' כ' הע' ח'), פתחי מזוזות (ס"ק קכ"ב), אגור באהליך (פרק ל' סעי' ט"ו, "הדר בבית גזול, נראה שפטור אף לאחר ל'").
      2. **בנה חדר שנבנה שלא כדין** [כמו בונה חלל בלי רשות].
         1. פטור ממזוזה, [שעומד לסתור].
            1. הגרח"ק זצ"ל (מוריה כסליו תש"ס גליון רס"ה ריש עמ' ס"ד, טוביך יבעו תשובה מ"א) - לשונו מובא לקמן.
            2. הגר"י זילברשטיין שליט"א (מוריה כסליו תש"ס גליון רס"ה סוף עמ' ס"ג, טוביך יבעו תשובה מ"א) – "אחד בנה חדר בבית משותף בלי רשות השכנים, אסור לו לברך על המזוזה בחדר זה כי זה עומד להריסה והדיור בו הוא גזילה. וכמו כן אין לברך על נר חנוכה במקום זה שאסור לו לעמוד שם דהוי גזל שכנים, וגם הוי מצוה הבאה בעבירה. והסכים להנ"ל גיסי הגר"ח קנייבסקי שליט"א, והביא סמך לזה מהגמ' בערכין לד, א והא למסתריינהו קיימי ע"ש, כ"כ בעניננו אין לו דין בית כי חייבים לסותרו ולהרסו".
            3. הגר' יואל מור שליט"א (MDTorah Weekly vol 3 no 8, ל' כסליו תשס"ב).
            4. הגר"ח אבערלאנדער שליט"א (קובץ אור ישראל חי"ח עמ' ע"ט) – "דמי שאין לו בית והוא נכנס לאיזה בית שלא ברשות, דאסור להדליק שם נ"ח, ומסתבר דאפי' אם הוא במקום רבים כגון בשדה התעופה שיש לו רשות להיות שם, אם אין לו רשות לאכול שם, לא מהני".
         2. חיוב במזוזה [רק שלא לברך].
            1. הגר"ש שפירא (שמעתי מאבי מורי) - מעשה שהיה.
            2. אגור באהליך (פרק ל' סעי' י"ז) – "בנה חדר בחצר בנין משותף ללא רשות השכנים, נראה שחייב במזוזה. וכן פתח שבינו לחצר חבירו, וכדי להיכנס בו עובר בקביעות בחצר ללא רשות, נראה שחייב. אך לא יברך".

1. קונה מעכו"ם.
   1. **גוי שנתגייר**.
      1. מחמיר – חוט שני (לקט הלכות מזוזה, פרק ה' אות ט', "יש לחוש משום 'תעשה ולא מן העשוי' ויש לו להוריד המזוזות ולחזור ולקובען בלא ברכה").
      2. אור יצחק (יו"ד סי' נ"ז) – "שאלת: גר שנתגייר וכבר היה גר בבית בשכירות יותר משלשים יום מלפני הגרות, האם חייב במזוזה מיד, או לאחר שלשים יום מהגרות. תשובה: זל בתר טעמא, וטעמא דשלושים יום הוא משום שנראית כשלו [כמ"ש התוס' בע"ז דף כ"א ע"א ד"ה הא], וא"כ הרי נראית כשלו אף כשהיה עדיין גוי, וחייב מיד במזוזה כשנתגייר".
   2. **כשמוכרים לגוי בפסח חדר עם חמץ**, אם צריך להריד המזוזה אח"כ ולחזור ולקבעה.
      1. מחמיר.
         1. קיצור שו"ע (לחה"פ ריש סי' קי"ד) – "אם משכירו לו לכאורה צע"ק בנידון המזוזה לאחר הפסח אי לא הוי תולמ"ה, ומכ"ש במוכרו לו שצריך לקנותו ממנו מחדש לאחר הפסח, עי' שע"ת סי' תרכ"ו ס"ק ז' לענין סוכה, ולכאורה ה"ה כאן".
         2. עי' שעה"צ (ס"ק קמ"ג) – "עי' בס' לחה"פ ... שכ' כשמוכרים לגוי בפסח חדר עם חמץ אפשר שצריך להריד המזוזה אח"כ ולחזור ולקבעה".
         3. בירור הלכה (עמ' שצ"א ד"ה ועיין) – "ועיין בשו"ת תולדות יעקב (יור"ד סימן כ"ח) בענין מכר הבית לגוי בערב פסח משום החמץ שבו אי חייב לאחר הפסח להוריד המווזות ולחזור ולקבעם משום חשש דחולמה"ע, ואחרי שמצדד בזה, מסיים וז"ל: יכול להיות דמחויב ליטלה ולחזור ולקובעה בברכה ועיין בתשו' מהר"מ מינץ סימן י"ג דיש סברא לכאן ולכאן ולכן יש להחמיר בנ"ד עכ"ל [פירוש דיכול להיות שנפסל וצריך לחזור ולקבעה בברכה ולכן צריך עכ"פ לחזור ולקבעה לאחר הפסח, ונידון שיצטרך להורידה לפני הפסח משום דינא דגמ' דבגוי נוטלה ויוצא לא הזכיר התולדות יעקב]".
      2. מיקל.
         1. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' ר"ח) – "היות שהחדר אינו שכור אצלו אלא לימי החג והנכרי אינו שם וגם אינו מקפיד אם הבעל הבית נכנס שם בכל עת שירצה".
         2. חוט שני (לקט הלכות מזוזה, פרק ה' אות י') – "כיון דבשעת קביעותה היה בחיוב, אפילו באמצע נעשה פטור, אינו נחשב ל'תעשה ולא מן העשוי'. ועוד דלפי מש"כ בשטר מכירת חמץ, שיש ליהודי זכות דריסת רגל להוציא משם דברים, נמצא שעדיין יד ליהודי שייכות ולא נפטר לגמרי מחיוב מזוזה".
         3. אהלי ישרון (ח"ב מזוזה עמ' ט"ו אות כ"א).
         4. אגור באהליך (פרק מ"א סעי' כ"ט) – "המשכיר את ביתו לנכרי כפי שמצוי ב'מכירת החמץ', אף שכליו שוהים בבית, פטור מן המזוזה. ואף לאחר הפסח אין צורך לחזור ולקובעה".
   3. **בית שכור וחזר וקנאו, אם יש להריד המזוזה ולחזור ולקבעה, כיון שעתה מתחייב מה"ת**.
      1. מיקל.
         1. חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ז' ד"ה לכאורה).
         2. אגור באהליך (פרק ט"ז סעי' ז') – "שוכר אף תוך ל', או גזלן שקבעו מזוזה, ולאחר מכן קנו את הבית. וכן אם קבעה כשהיה הבית הפקר או בבעלות גוי, וקנאה, נראה שיוצא בה".
      2. מראי מקומות.
         1. נחלת צבי (סוף סעי' כ"ב, סוף סי' רצ"א, פת"ת סוף ס"ק י"ח) – "יש לחקור ...".
         2. קרן אורה (מנחות דף מד. ד"ה והנה) – "לשיטת התוס' ז"ל אם דר אחד בבית בשכירות ועשה מזוזה, וחזר וקנה הבית, צריך לחזור ולקבוע המזוזה, דהא נעשית בשעת פטור בשעת שכירות דאינה אלא מדרבנן, והוי תעשה ולא מן העשוי. ולפמש"כ א"צ לחזור ולקבעה, וזה נ"מ טובא, ומילתא דשכיחא, וצ"ע יותר בדברי הראשונים ז"ל".
         3. שעה"צ (ס"ק קמ"ג) – "בית שכור וחזר וקנאו אפשר שיש להריד המזוזה ולחזור ולקבעה כיון שעתה מתחייב מה"ת".
2. שכירות, שאלה, הפקר.
   1. **טעם**.
      1. שמא יחזור בו – רש"י (מנחות דף מד. ד"ה והשוכר, "והשוכר בית כו'. פטור שמא יחזור בו").
      2. אינו נקרא אנשי ביתו – תוס' (מנחות דף מד. ד"ה טלית, "כל ל' יום פטור דלאו בית דירה דידיה הוא כדאמרינן פ"ק דבבא בתרא (דף ח.) גבי נשתהה שם ל' יום הרי הוא כאנשי העיר").
   2. **דרבנן או דאורייתא** - אחר ל' יום.
      1. דרבנן [מפני שנראית כשלו].
         1. תוס' (ע"ז דף כא. ד"ה הא, עי' מנחות דף מד. ד"ה טלית) – "השוכר בית בחו"ל כל ל' יום פטורה מן המזוזה מכאן ואילך חייבת בא"י חייבת מיד מכל מקום אין חיוב זה מן התורה דמדאורייתא פטורה לעולם כדכתיב ביתך ולא של אחרים ואף על גב דדרשינן ביתך ביאתך להניחה בימין דרך ביאה מ"מ תרי ביתך כתיבי אבל רבנן הוא דחייבוהו לאחר ל' יום מפני שהיא נראית כשלו מידי דהוה אטלית שאולה דכל ל' יום פטורה מן הציצית וה"ה לעולם מן התורה משום דכתיב כסותך ולא של אחרים ורבנן הוא דגזרו לאחר ל' יום מפני שנראית כשלו".
         2. ר"י הזקן (ריטב"א יומא דף יא: ד"ה אלא ביתך) – "זו שיטת ר"י הידוע בעל התוספות זצ"ל שאמר בסוף ימיו, והיא הנכונה דכזקנותו דרבי קיימא לן". ב"מ סוף דף קא:, "פירש ר"י דמאורייתא תרתי בעינן שיהא הבית שלו ושידור בו, ומדרבנן חובה לכל הדר בו ואע"פ שאינו ביתו".
         3. רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סוף סי' ט"ו) – "ואף על גב דתרי ביתך כתיבי. חדא איצטריך למעוטי שוכר ושואל".
         4. תוס' הרא"ש (ב"מ דף קא: ד"ה מזוזה, עי' חולין סוף דף קלה:) – "אין לפרש דמדאורייתא הדר בו חייב במזוזה אפילו אין הבית שלו דהא תניא בפרק התכלת השוכר בית בחוצה לארץ כל שלשים יום פטור מן המזוזה מכאן ואילך חייב והיינו מדרבנן משום דנראה כאלו הוא שלו, כמו טלית שאולה".
         5. ס' התרומה (ע"ז סי' קמ"ד) – "וכן בהתכלת אמרי' השוכר בית בחוצה לארץ כל ל' יום פטור ממזוזה. מכאן ואילך היא חייבת. והיינו טעמא דכל ל' יום פטורה דידעי עלמא דאינו שלו. וכתיב ביתך שלך. והיינו מביתך דכתיב בפרשה שניי'. דבית' קמ' אתי לדרך ביאתך. ומל' יום ואילך חייב' דסברי עלמא שלו היא. והיינו טעמא דקאמר התם טלית שאולה כל שלשים יום פטורה מן הציצית דכתיב כסותך ולא כסות של אחרים. ומשלשים יום ואילך סבורין שהי' שלו משמע דאי הבית שלך חייבת במזוזה מן התורה ואפי' בחוצה לארץ. ולכך גזרו אפי' שוכר משלשים יום ואילך שנראי' שהיא שלו"
         6. רשב"א (שבת דף קלא: ד"ה הואיל) – "דלאחר שלשים חייבין בין בציצית בין במזוזה היינו מדרבנן דאילו מדאורייתא אין הפרש בין תוך שלשים לאחר שלשים".
         7. ר"ן (שבת דף קלא: ד"ה הואיל) – "ומשלשים ואילך מדרבנן היא שחייבת מפני מראית העין".
         8. מרדכי (הל' קטנות סי' תתק"נ) – "פטור לעולם מדאורייתא".
         9. ר' אביגדור (מרדכי סוף פ"ק ע"ז, הג' מרדכי חולין ריש פרק ח') – "מביתך דפרשה שניה, ההוא למעוטי שואל ושוכר דפטור מן התורה כדמשמע פרק התכלת".
         10. מהר"ם חלווה (פסחים דף ד. ד"ה התם) – "דלא חייבה תורה אלא בביתו שלו ודר בה".
         11. **פוסקים** – ברכי יוסף (סוף סעי' כ"ב, ס"ק י"א), רע"א (סי' ס"ו, "דשוכר פטור מה"ת"), הו"ד בפת"ת (ס"ק ט"ז, ס"ק י"ט), גליון מהרש"א (על סעי' כ"ב), אבני נזר (יו"ד סי' ש"פ, "עיקר כרוב הפוסקים דמה"ת פטור בית שאינו שלו"), ישועות מלכו (רמב"ם מזוזה פרק ה' הל' י', "ומ"מ מדברי הפוסקים נראה דלא מחויב אלא מדרבנן"), בה"ל (ד"ה שלשים), חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' סוף אות ז', "קיי"ל דשוכר חייב מדרבנן").
             1. וממילא כל ספק להקל, שנזכר בשו"ע [בלי דלתות, אינו כדי רבע, ועוד] – walk in closet.

חוץ דלתות – בה"ל (ד"ה שלשים, "ולענ"ד באין לו דלתות אין להקל דכמעט כל הפוסקים מחייבין").

* + - * 1. מחמיר – מקדש מעט (ס"ק נ"ז, "די"ל דכיון דאפשר לתקן מזוזה אין לסמוך אספקות"), פתחי שערים (אות רס"ג, "נכון להחמיר כדעה דהוי מדאורייתא לגבי ספיקות"), פתחי מזוזות (ס"ק קט"ו).
    1. אחר ל' יום, הוי דאורייתא.
       1. רש"י (פסחים דף ד. ד"ה חובת) – "חובת הדר. לפי שהיא משמרתו, וכתיב ביתך ביאתך, נכנס ויוצא בה, אבל הכא בדיקת חמץ דרבנן".
       2. ריטב"א (שבת דף קלא: ד"ה נתחבטו) – "נתחבטו בתוספות הא דקי"ל (ב"מ ק"א ב') שעל השוכר להניח מזוזה דחובת הדר הוא אם הוא מדאורייתא או מדרבנן, יש מפרשים דמדרבנן הוא כדאשכחן גבי טלית דאע"ג דשאלה קניא כשכירות אפ"ה פטורה מן הציצית אלא מדרבנן הכא נמי לא שנא, ויש מפרשים דחובה דאורייתא היא דשאני גבי מזוזה שהיא משום שמירת בני הבית וכיון שכן משום שמירה מה לי בעל הבית ומה לי שוכר, לפיכך כיון שהשכירות קניא והוא משום [שמירה, השוכר חייב בה מדאורייתא], וכן עיקר".
       3. **פוסקים** – חקרי לב (יו"ד ח"ד סי' קכ"ח ד"ה כי ע"כ יותר, "יותר נראה דהוי מד"ת").
    2. ספיקא לדינא.
       1. פוסקים.
          1. אג"מ (יו"ד ח"ב סי' קמ"א ענף ב' ד"ה עכ"פ) – "ופלא על גליון מהרש"א בסימן רפ"ו סעיף כ"ב דכתב בפשיטות דשוכר אינו חייב גם לאחר שלשים כי אם מדרבנן מהא דתוס' ע"ז והא בתוס' מנחות איכא גם לישנא דחייב מדאורייתא וכן הא סובר רש"י והרא"מ בס' יראים והחינוך בסוף מצוה תר"ג שכתב בשוכר בית שעברו עליו שלשים יום ולא הניח בה מזוזה בטל עשה וכדכתב במנ"ח בשיטתו ונמצא שהוא ספקא דדינא דפלוגתא דרבוואתא ולא הי"ל להחליט שהוא דרבנן בשביל התוס' דע"ז, ושיטת הרמב"ם נמי לא מבואר בפירוש, אבל לכאורה כיון שלא כתב שהוא רק מדרבנן מסתבר שסובר שהוא מדאורייתא, ובהגמי"י אות ז' משמע שסובר דחייב מדאורייתא בשוכר מישראל ובשוכר מנכרי סובר שפטור מדאורייתא עיי"ש".
          2. מנחת יצחק (ח"ב סי' פ"ג אות ג') – "אבל באמת אינו מוחלט לומר דשוכר רק חיוב מדרבנן, דהרי לפי תי' הא' בתוס' דמנחות הנ"ל, וכן ס"ל לרש"י ור"ת והיראים ור"ח כהן והמאירי והחינוך והר' מנוח, גם שוכר הוי מדאורייתא, וכמ"ש בזה בס' גדה"ק (שם ס"ק י"א), ולכל היותר י"ל דהוי מחלוקת הפוסקים בזה, ואף דגם לפי זה, י"ל בכל ספק בשוכר, דהוי ס"ס מדאו' וס' אחד מדרבנן, מכל מקום כתב במקדש מעט (שם ס"ק נ"ז), די"ל דכיון דאפשר לתקן מזוזה אין לסמוך אספקות (כבע"ז ל"ז ע"ב)".
    3. מראי מקומות – שד"ח (מערכת מ' כלל קי"ב ד"ה ובעיקר), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפילה מילואים סי' ח' ד"ה ואולי), פתחי שערים (אות רס"א, אות רס"ב), פתחי מזוזות (ס"ק קט"ו), אגור באהליך (פרק ל' הע' ז').
  1. **אם יש לקבוע המזוזה** בבית שכורה בתוך שלשים יום, ואם לברך אז או לחכות אלאחר שלשים. **אם יכול לקבוע מיד**, ואחר ל' יום מה אשעה. הקובע מזוזה בברכה בבית שכור בחוץ לארץ תוך שלושים יום, אם נחשבת ברכה לבטלה, ואם פוטר עצמו מלברך לאחר שלושים יום. א"נ - השוכר בית בחוץ לארץ וקבע מזוזה בתוך שלושים יום לשהייתו, אימתי מברך.
     1. יכול לקבוע מיד, ולברך.
        1. עי' הלכה קטנות (ח"ב סי' צ"ה) – "שאלה הנכנס לבית בח"ל ורוצה ליתן מזוזה בפתח תוך ל' יום מהו שיברך. תשובה אע"ג דאיכא למימר דהוי דומיא דטלית ותפילין וכו' (או"ח סי' ל' וסי' י"ח ס"ג) שאין לברך קודם שיגיע זמנם מיהו איכא למימר נמי התם הוא דלכ"ע לא חזי לברוכי הכא לכ"ע זמן מזוזה הוא".
        2. עי' בית יהודה (ח"א יו"ד סי' י"ט) – "ולענ"ד נראה לכאורה דתליא בפלוגתא דרבוואתא גבי נשים דפטורות מהמצות עשה שהזמן גרמא דלמ"ד התם דמברכות אע"ג דפטורות משום שנוטלות שכר ה"נ בפיטור דמזוזה מיהו י"ל דאף למ"ד דאין מברכות שאני דלעולם אינן באין לכלל חיוב משא"כ הכא דסופו לבוא לידי חיו' לאחר ל' ומה"ט נמי לא דמי לב"המ דאיכא (פלוגתא) אם פטור או חייב וכתב הש"ע דטוב שלא לברך דהתם נמי מ"ד פטור פטור לגמרי ולא תיקשי נמי מטלית שאולה דאם לא שאלה מצוייצת אע"פי שהטיל בה ציצית אינו מברך כדמוכח טא"ח סי' י"ד דשאני התם מטעם דאין לברך על טלית שאינו שלו אמנם במזוז' דשכר בית מהשתא הרי היא שלו דהא אינה חוזרת כמו שאולה והרי זה דומה לקטן דאע"ג דפטור יכול לברך כיון דאתי לכלל חיוב ומ"מ אין לסמוך על זה למעשה".
        3. אשל אברהם (או"ח סי' י"ד ס"ק ב') – "בהלכה קטנות ...".
        4. ח"א (כלל ט"ו סעי' כ"ב) – "ומכל מקום אם רצה לקבעה בתוך ל' יום ולברך, לא הפסיד".
        5. השיב משה (יו"ד סי' נ"ג) – "והעלתי דגם השוכר בית יש לו לברך תיכף כשקובע מזוזה".
        6. מ"ב (ס"ק ע"ו, שעה"צ ס"ק קנ"ו, פרשה סדורה סי' נ"ח) – "וכתבו האחרונים שאם רוצה יכול לקבוע מיד וא"צ אח"כ להריד המזוזה ולחזור ולקבעה. ודע שיש ראשונים דס"ל שאם שכרה ליותר משלשים יום חייב מיד מזוזה מיד וכן יש לנהוג כיון דגם לדעת הפוטרים מותר לקבוע מיד".
     2. שלא לברך.
        1. ברכי יוסף (ס"ק ז', שיורי ברכה ס"ק ג', יוסף אומץ סי' ל') – "והכי נקיטינן שלא לברך בתוך ל' יום, וכמו שכתב הרב תורת חסד".
        2. חמודי דניאל (סעי' כ"ב אות א') – "במזוזה לא יברך בשעת קביעתה תוך ל' יום אלא אחר ל' יום יברך".
        3. קרן אורה (מנחות דף מד. ד"ה ובזה) – "ועי' בדברי הראשונים ז"ל שנחלקו אי יכול לברך תוך שלשים על ציצית ומזוזה, והעיקר נראה דאינו מברך, ול"ד לנשים וקטנים דשייך בהם קצת חומרא, אבל [בהני] ליכא מצוה להחמיר כלל".
        4. ערוגת הבושם (יו"ד סי' ר"ל) – "דיותר טוב שלא לברך".
        5. שד"ח (מערכת מ' כלל קי"ג) – "השיב משה ... ואנן בדינן אשר אין אתנו יודע עוצם ראיותיו יש לנו לתפוס כדעת הרבים הפוסקים הנ"ל שהעלו שלא לברך".
        6. הליכות עולם (ח"ח, פרשת כי תבא סעי' ל"ה) – "ואם רצה לחייב עצמו לקבוע מזוזה מיד, לא יברך על קביעתה".
        7. חובת הדר (פרק ג' סעי' ב') – "לא יברך. ויש אומרים שלאחר ל' יום צריך ליטלה ולחזור ולקבעה ולברך".
     3. לא לקבוע, ולא לברך.
        1. חקרי לב (יו"ד ח"ג סי' קכ"ח) – "דקי"ל דפטור ממזוזה אם בא לקבוע מזוזה ולברך אינו אלא זריז ונפסד ...".
        2. פתחי מזוזות (ס"ק קי"ז) – "ולענין דינא לא יברך דסב"ל ... ולקבוע מזוזה תוך שלושים יום ג"כ אין ראוי לעשות, שי"א שאינו יכול לברך שוב לאחר ל' אף שלא ברך מתחילה ...".
     4. נכון לחכות עם הברכה.
        1. אג"מ (יו"ד ח"א סי' קע"ט) – "ולכן לדינא יותר עדיף לחכות עם הברכה עד שיהיו שלשים יום וימשמש בהמזוזה ויברך ואם לא יקשה לפניו ליטלה ולברך ויקבענה תיכף יותר עדיף".
        2. הגר"י בעלסקי זצ"ל (halachically speaking vol 4 issue 6 הע' מ').
     5. מראי מקומות – רע"א (על סעי' כ"ב), לימודי ה' (לימוד ס"ב ד"ה לכן), עיקרי דינים (יו"ד סי' ל"א אות א'), נחלת צבי (על סעי' כ"ב, פת"ת ס"ק י"ז, "ועדיין צ"ע בזה"), מקדש מעט (ס"ק נ"ט, "ויכול לקבוע המזוזה תיכף אף שפטור, אך יש מבוכה בזה כיצד ינהג בהברכה"), מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ב), יביע אומר (ח"ו יו"ד סי' ל"ג אות ג', ח"ז יו"ד סי' ט' אות ב', ח"ח יו"ד סי' כ"ז אות ג'), חובת הדר (פרק ג' הע' ז'), פתחי שערים (אות רס"ז).
        1. בני דוד (הל' מזוזה פרק ה' הל' י') – "הא דאמרינן דעד שלשים יום פטור מלקבוע מזוזה אם רצה לקבוע מזוזה תוך ל' אם יכול לברך עיין בדיני ציצית במי ששאל מחבירו טלית שפטור עד ל' יום עוד עיין בדיני סוכה ולולב דאומר שהחיינו בשעת עשיי' כדאמרו בגמר' ויש מי שהביא ראיה מדין פדיון הבן כמ"ש בשם מהרי"ק אם רצה לפדות תוך ל': ואני נסתפקתי עוד אם מ"ש הדר בח"ל פטור עד ל' יום אם ר"ל אפי' אם כוונתו לדור דירת עולם או דוקא דומה דפונדק שאם רוצה לדור שם ל' פטור אבל אם דעתו לדור שם ל' יום ויותר חייב מיד".
        2. דרכי חיים ושלו' (סי' התקס"ד) – "מנהגו היה עוד מכ"ק אביו הגה"ק בעל דרכי תשובה כשהיה נוסע במקום מעינות הרחצה ונצרך להתעכב שם יותר מל' יום ולשכור אכסניא בבית נכרי, היה לוקח מזוזות מביתו וקבע בכל דלתי דירתו שמה מיד בלי ברכה (והאריך בטעמו בזה במנחת אלעזר ח"ה סי' ל"א בכתי"ק".
        3. אריה דבי עילאי (יו"ד סי' י"ז) – "דכפי המבואר בש"ע יו"ד סי' רפ"ו סעיף כ"ג דכל ל' ימים הראשונים פטור ממזוזה א"כ מהראוי הי' שלא לקבוע מזוזה רק עד אחר ל' יום, ומי שרוצה לקבוע תיכף עכ"פ מהראוי שלא לברך כיון דפטור. ואחר ל' יום ליקח המזוזה ולברך עליה ולחזור לקבענה. אך באמת העולם נוהגין לקבוע תיכף מזוזה ומברכין עלי' ועל מה סמכו. והנה שמעתי מכבוד חותני הרב הגאון נ"י שדעתו דהמברך לא הפסיד, דדומה למ"ש המג"א בש"ע או"ח סי' י"ד ס"ק ה' ואח"כ מצאתי כדבריו מפורש באשל אברהם שעל השו"ע יו"ד עם הבאר היטיב שם בסי' רפ"ו ס"ק א' ... והנה כל זה לא כתבתי רק בדרך הערה ושיקול הדעת ועדיין צריך להתיישב ולעיין היטב".
        4. ביצחק יקרא (ח"א השלמות לעמ' נ"ט) – "רעק"א דן אם קבעו מזוזה בטרם נכנסו לדור בבית, שפסולה משום תעשה ולא מן העשוי, ולכן יקבע את המזוזה רק לאחר שדר בה. ואדמו"ר זללה"ה אינו סובר כן".
  2. **שוכר בית לשנה: שכרה ליותר משלשים יום**.
     1. חיוב במזוזה מיד.
        1. נמוק"י (סוף הל' מזוזה) – "הדר בפונדקי. שאין ישיבתו קבועה במזוזות השער ואפילו שוכר בחוצה לארץ כיון שלא שכרה לשלשים יום אינו חייב במזוזה דלא קפדינן בישובה".
        2. מאירי (שבת דף קמח. ד"ה ויש) – "וי"מ ... וכן במזוזה השוכר בית כל שלשים יום פטורה מן המזוזה הא משלשים ואילך חייבת כלומר שאם שכרה ליותר משלשים חייבת לאלתר הואיל ודעתו לדור בה".
        3. הרי בשמים (תנינא סי' רי"ט) – "לענין דינא דשוכר לזמן מרובה כגון לשנה או לחצי שנה בודאי מחויב תיכף לקבוע מזוזה ולברך עלי' אפס כשהשכירות הוא רק על חודש שהרשות בידו לצאת מהדירה בכל חודש אין עליו חיוב לקבוע מזוזה בחודש הראשון אעפ"י שדעתו להשאר בהדירה גם להלאה".
        4. אריא דבי עילאי (סי' י"ז) – "דבשוכר לזמן דחייב תיכף במזוזה. והר"ז מברך עלי'".
        5. מקור חיים (בנין שלמה ח"ב יו"ד סי' כ"ג הג"ה א', ובסוף התשובה).
        6. ערה"ש (סעי' מ"ט) – "ונראה ברור דזה שנתבאר דל' יום פטור זהו כששכר לפחות מל' יום או שכר סתם אבל שכרו לל' יום חייב מיד דשכירות ליומא ממכר הוא לכמה דברים אלא דפחות מל' מקרי עראי אבל כששכרו לל' יום ויותר פשיטא דמיד חייב [וכ"נ מש"ך סקכ"ח וכ"כ הח"ד בדה"ח וראיתי מי שהשיג על זה מתירוץ השני של תוס' מנחות שם דזהו מדרבנן ע"ש תמיהני דמה בכך דעכ"פ חייב מיד מדרבנן וכן המנהג פשוט ואין לשנות".
        7. דובב מישרים (ח"א סי' י"ב).
        8. עי' אג"מ (יו"ד ח"א סי' קע"ט) – "ודאי ראוי להחמיר בדירה שדעתו לקביעות לקבוע מיד דהא דעת סדור דה"ח לבעל חו"ד שחייב מיד ומקורו מהש"ך כדאיתא שם בנחלת צבי ולכן אף שרוב האחרונים חולקין עליו מהראוי להחמיר. וכן נוהגין העולם בדירה ששוכרין לקביעות שאין מחכין. ורק בדירות ששוכרין בקאנטרעס לימות הקיץ יש אולי לחכות משום דהתם הוא בעצם עראי אף אם חושב להשהות יותר מל' יום דעצם הדירה שם הוא עראי וכ"ז שיזדמן לו שיותר טוב לפניו לילך בחזרה לביתו הקבועה בעיר ילך משם. ובדירות אלו יודה גם הדה"ח שפטור קודם ל' אבל בדירה הידוע שהוא לקביעות יש להחמיר".
        9. מ"ב (ס"ק ע"ו) – "וכתבו האחרונים שאם רוצה יכול לקבוע מיד וא"צ אח"כ להוריד המזוזה ולחזור ולקבעה. ודע דיש ראשונים דס"ל שאם שכרה ליותר משלשים יום חייב במזוזה מיד וכן יש לנהוג כיון דגם לדעת הפוטרים מותר לקבוע מיד כנ"ל".
        10. עי' פתחי שערים (אות רס"ה) – "י"א דהשוכר בחוץ לארץ אינו פטור אא"כ שכרו לשלשים יום. אבל אם שכרו בקביעות, חייב מיד. (משמעות דה"ח, ודלא כפת"ת ס"ק י"ח שכתב דפטור".
     2. אחר ל' יום.
        1. עי' חקרי לב (יו"ד ח"ד סי' קכ"ח ד"ה ואף) – "יוסף אומץ ... העלה בשוכר לשנה ובשטר דחייב מיד ע"ש, ועם כל זה לבי מהסס עלה דפשט הסוגייא וסתמיות דברי הפוסקים נראה שחולקים ופטרי גם בשכר לשנה, וכן המנהג פשוט להורות לכל שואל כך ולפחות מידי ספק לא נפיק, א"כ נראה דהמקל לא הפסיד דנפיק מינה קולא לברכה וגם למה שאבאר בסמוך דהוי קביעות קודם זמנם והמעיין יבחר"
        2. חמודי דניאל (סעי' כ"ב אות א') – "ומדלא אמרו השוכר בית שלשים יום משמע ששכרו לימים הרבה, ואפי"ה כל ל' יום הראשונים פטור".
        3. בנין שלמה (ח"ב יו"ד סי' כ"ג) – "לדעתי הדבר פשוט להיפך מדעת כת"ר נ"י דלא תליא כלל בזמן השכירות, דלעולם בין שהתנה לדור זמן מרובה או זמן מועט או דשכר סתם ולא קצב שום זמן, לעולם כל שלשים יום הראשונים פטור מן המזוזה בחו"ל".
        4. שד"ח (מערכת מ' כלל קי"ב) – "ונראה דצריך להגיה בנמקי יוסף ...".
        5. פת"ת (ס"ק י"ח, נחלת צבי על סעי' כ"ב) – "דהא דפטור ממזוזה ל' יום היינו אף אם רוצה לדור בו כמה שנים אינו חייב לקבוע עד אחר ל' ודלא כדמשמע מסדור הגאון מליסא ז"ל".
        6. אמת ליעקב (הע' ר"ו) – "אף שדעת המקו"ח לקבוע ולברך תוך ל', אבל מנהג העולם הוא לקבוע לאחר ל'".
        7. קונ' המזוזה (ס"ק קצ"א) – "יש אומרים דשוכר בית בחו"ל אינו פטור אא"כ שכרו לשלושים יום אבל אם שכרו בקביעות חייב מיד אבל הרבה אחרונים הסכימו דאף בשוכר בקביעות פטור בל' יום הראשונים, וכן עיקר".
        8. שבה"ל (ח"ו סוף סי' ק"ס) – "אם הוא שכירות בלי דמי מפתח - וגם בלי חוזה שכירות המחייב ע"פ דין - וגם ע"פ חוק - ומכ"ש כשיש האפשרות להוציאו באופן כזה, יש מקום לחשוש לשיטת הברכי יוסף ומקדש מעט ועוד שלא לברך תוך שלשים - ויכול לקבוע מזוזה בלי ברכה, ואחר שלשים להוריד ולקבוע עו"פ בברכה, וחשש ברכה שא"צ אין כאן כמובן מאליו".
     3. מראי מקומות – מקדש מעט (ס"ק נ"ו, "לדינא צ"ע"), פתחי מזוזות (ס"ק קי"ז, "ולענין דינא א"א לחייבו לקבוע תוך שלושים יום"), עלינו לשבח (ויקרא, תשובה קל"ד).
        1. דרך החיים (סי' רע"ח סעי' ט"ז, עי' הע' קע"ח) – "השוכר בית בחוץ לארץ, עד שלשים יום פטור ממזוזה".
        2. תשובות והנהגות (ח"א סוף סי' תרמ"ד) – "ונראה שנאה הדבר גם אם שכר לכמה חדשים לקבוע מיד, שמא בזה חייבין, וכמבואר ב'יד הקטנה' וע"ע בפ"ת סימן רפ"ו ס"ק י"ח בשם ה'נחלת צבי', אבל לא יברך, וביום שלשים יקח אחד ויבדוק אותו עוד פעם ויחזירנו ויברך ויכוון להוציא כולם".
        3. הליכות עולם (ח"ח, פרשת כי תבא סעי' ל"ה) – "ואפילו אם שכר הבית לתקופה של חצי שנה או יותר, שאז חייב לקבוע מזוזה מיד, מכל מקום לא יברך על קביעתה".
  3. **שטר חוזה ואין המשכיר יכול לחזור**.
     1. אין לחלק.
        1. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק כ"א אדר א' תשס"ח, מ"ב ס"ק ע"ד, פרשה סדורה סי' נ"ט) – "שאלה: בזה"ז אם שוכר בית בחו"ל ויש שטר חוזה ואין המשכיר יכול לחזור, האם חייב במזוזה מיד. תשובה: לכאו' פטור**".**
        2. אגור באהליך (פרק ל' הע' ב') – "אף כשעשו קנין ואין המשכיר רשאי לסלקו תוך הזמן. ודלא כמש"כ בתשו"ה (ח"א סי' תרמד) שאם שכר ואין יכול לסלקו תוך הזמן, דינו כמכר לזמן וחייב מה"ת. דלענ"ד דבריו תמוהים ...".
     2. שחייב מיד בברכה.
        1. נחל אשכול (ח"ב סוף סי' כ"ה אות ח') – "לרש"י ונמק"י שמא יחזור, משמע אם אינו יכול לחזור חייב מיד ... ונ' אף לתוס' אם דעתו מתחלה להשתקע אפי' ביום ראשון חייב, דקיי"לן סי' רנ"ו סי' ה' בא להשתקע כופין אותו מיד".
        2. בן איש חי (שנה ב' פרשה כי תבא אות כ"ג) – "במה דברים אמורים בשוכר בסתם, אבל אם שכר בפירוש לששה חדשים או לשנה. מאחר ששכר בפירוש לזמן שהוא יותר משלשים, וקנה שכירות הבית באופן שאין אחד מהם יכול לחזור בו, והוליך שם כליו ומטלטליו. הרי זה מתחייב מיד. ואף על גב דהרב חקרי לב ביורה דעה חלק ג סימן קכ"ח, סבירא ליה דאחר שלשים יסירנה ויחזור ויקבענה, אנחנו מורין דאין צריך להסירה אחר שלשים ולקבעה מחדש. וכאשר הורה ביוסף אומץ סימן ל לאורח חיים".
        3. שבה"ל (ח"ו סי' ק"ס ד"ה ואשר) – "נראים להלכה דברי הגאון נחל אשכול סוף הל' מזוזה שכ' שבזה"ז דעושים שטר חוזה, ואין המשכיר יכול לחזור ... וגם בדיניהם הוא קנין גמור לזמן, נראה דחייב ויכול עכ"פ לקבוע מיד בברכה ... ומכ"ש אם השכירות כמו שנהוג היום בא"י ליתן דמי מפתח מלבד שכירות החדשי שזה כידוע לענין כמה דברים כשלו ממש".
        4. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"ד) – "דאף ששוכר פטור תוך שלושים יום היינו דוקא אם המשכיר יכול להוציאו כשרוצה ולכן נקרא עראי, אבל במדינתינו (וברוב מדינות העולם) שאי אפשר להוציאו כשהכניס שם רהיטיו ומשלם שכירות, והוא 'דייר מוגן' הוי הבית כמכור לו ולכן חייב במזוזה מיד ומברך עליה".
        5. הגר"י בעלסקי זצ"ל (halachically speaking vol 4 issue 6 הע' ל"ו).
        6. פתחי שערים (אות רס"ו) – "ואם שכר דירה ע"י חוזה הנקרא ליעס (lease), כיון שאין הבעל יכול לחזור בו, נראה דחייב מיד".
        7. פתחי מזוזות (סוף ס"ק קי"ז) – "ראוי להורות שחייב לקבוע תוך שלושים יום בברכה. ולכן בזהמ"ז כל בשוכר דירה בחו"ל חייב לקבוע מיד ובברכה שבד"כ שוכרים ע"י חוזה, וכ"ש אם דר בדירה בדמי מפתח שמחוייב לקבוע מיד ובברכה".
     3. בלי ברכה, ולאחר ל' עם ברכה.
        1. חובת הדר (פרק ג' סוף סעי' ב') – "השוכר בחו"ל ליותר מל' יום בקנין שאינו יכול לחזור בו, יקבע מיד בלא ברכה ולאחר ל' יטלנה ויחזור ויקבענה בברכה".
        2. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ע"ח).
        3. נטעי גבריאל (הל' נישאוין סי' קט"ז סעי' ג') – "נחלקו הפוסקים אי השוכר דירה בחו"ל יותר מל' יום בקנין שאינו יכול לחזור בו, אי חייב במזוזה מיד, לכן יקבע מיד בלא ברכה, ולאחר שלשים יום יטלנה ויחזור ויקבענה או יזיזנה ממקומה ויברך עליה".
     4. בלי ברכה, ולאחר ל' ג"כ בלי ברכה.
        1. יד הקטנה (פרק ב' הע' כ"ד) – "יקבע תיכף מזוזה בלא ברכה ואחר ל' יטלנה ויחזור ויקבענה בלא ברכה וכנ"ל באין לה דלתות בסעיף ט'".
        2. מראי מקומות – חמודי דניאל (סעי' כ"ב אות ב', "ברש"י שמא יחזור בו ... ולפ"ז אם שכר הבית בכתב וקנין על שנה אחת וכדומה חייב תיכף. אבל באמת פסקו התוס' ... דחייב לאחר ל' יום מפני שנראית כשלו, א"כ אפילו בכה"ג נמי פטור"), מהרש"ם (מגיה ח"ו סי' קט"ז), ויברך דוד (ח"א סי' קי"ט).
  4. **מי ששכר דירה, אם רשאי לקבוע מזוזה בברכה אף טרם שנכנס לגור בבית**.
     1. מנחת יצחק (ח"ט סי' ק"ה אות א') – "והנראה דלמעשה לאחר ל' יום יקח מזוזה אחת לבודקה, או להחליפה ביותר נאה ממנה, דמותר עפ"י הלכה, ולברך עלי' ולכוון להוציא גם אלו שעל כל הדלתות, וכמבואר עצה זו באחרונים".
  5. **מנהג**.
     1. קובע מיד, ומברך אחר ל'.
        1. ס' הבית (סי' כ' סעי' כ"ד) – "ולמעשה נוהגים שגם השוכר קובע המזוזות מיד בכניסתו לבית, אך לא יברך עליהן עד אחרי שלשים יום. ואם אפשר - יש להריד המזוזות אחרי שלשים יום, ויקבע אותן מחדש ויברך".
     2. קובע מיד, ומברך מיד.
        1. אגור באהליך (פרק ל' סעי' ד') – "והמנהג לקבוע מיד בתחילת הדיור ולברך".
     3. רק אחר ל' יום.
        1. ברכת שמואל (אור יצחק יו"ד סי' נ"ז) – "השוכר בית בחו"ל פטור כל שלושים יום, ושאלתי את פי מורי ורבי זצ"ל ואמר לי למעשה שהגאון רב ברוך בער לא הניח מזוזה עד שעברו שלושים יום ... אלא שיש לי להעיר שיכול לקבוע בלא ברכה, ואחר ל' יברך":
        2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפילה פרק י"ט סעי' ו') – "שנהגו בחוץ לארץ שאין קובעים מזוזה בבית שכור רק לאחר שלשים יום, מ"מ אם שכרו בית הכנסת, דבלאו-הכי אין קובעים בו מזוזה בברכה, יש לקבוע קודם שלשים יום".
  6. **קנין לזמן**.
     1. מראי מקומות – דעת קדושים (ס"ק כ"ט, "אולי קנין לזמן שהוא יותר משכירות"), הו"ד במקדש מעט (ס"ק נ"ה).
  7. **שוכר דירה עם כלי תשמיש**.
     1. פטור ממזוזה – מהרש"ג (ח"ב סי' קכ"ב ד"ה ובהיות), הו"ד באהלך באמיתך (פרק כ"ד סעי' כ"ו, "במקום נופש שוכר לו דירה עם כלי תשמיש אפילו ליותר משלשים יום, פטור ממזוזה").

1. זמן: איזה זמן יכול לברך.
   1. **אפילו מיד**.
      1. דעת קדושים (סי' רפ"ט ס"ק ב', ס"ק ג').
      2. ערה"ש (סי' רפ"ט סעי' ג', או"ח סי' י"ט סעי' ב') – "ואפילו דעתו ליכנס לאחר זמן מ"מ יכול לברך בשעת קביעותה על הפתח כיון דהכוונה לדור בתוכה וכמדומני שכן נהגו".
      3. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפלה פרק כ"ג הע' נ"ד) – "שאת המזוזה יכול שפיר לקבוע אפילו טרם שדר ממש בבית, כגון חתן סמוך לנשואיו".
   2. **אחר שיכנס לדור בו**.
      1. מג"א (סי' י"ט ס"ק א') – "במזוזה קובעה כשדר בתוכה".
      2. ברכי יוסף (או"ח סי' י"ט ס"ק ב') – "שלא יקבע מזוזה קודם שיבא לדור בבית אלא תכף שבא לדור או אח"כ".
      3. מ"ב (סי' י"ט ס"ק ד') – "וה"ה במזוזה דקי"ל חובת הדר היא אין לברך על המזוזה רק כשהוא נכנס לדור בהבית תיכף ומיד".
   3. **יש לחקור: מה הגדר של 'אחר שיכנס לדור בו'. מזמן שנכנס לדירה לגור, או מזמן שלהניח חפצים שם**.
      1. ביום שנכנס לדירה לגור.
         1. קהלות יעקב (ארחות רבינו ח"ג מזוזה אות כ"א, ח"ד עמ' רמ"ב אות כ"ג) – "דאצלי הוי עובדא כזו בני החתן שכר דירה והכניס חפציו והרהיטים לשם ושאלתי את מו"ר אם כבר יקבע מזוזה שם ואמר לי מו"ר בית האוצר מסתבר לא הוי משום שהוא גר אצלך עדיין ורק חפצים שם (פי' ולא משתמש בו שמוש של בית האוצר הצמוד לדירה) ואמרתי למו"ר את מה שאמר הגרח"ק משם מרן שיקבענה יום או יומיים לפני חתונתו ותמה מו"ר מה יום או יומיים הלא עדיין אינו גר שם ואין חיוב מזוזה והוסיף מו"ר בשלמא אם הי' סועד שם סעודה בעת שקובע שפיר. (כמדומה לי שכך אמר לי אז מו"ר שיכניס מקצת חפצים ויטול את ידיו ויאכל סעודה אחת בעת שקובע את המזוזה)".
         2. עי' אג"מ (רבבות אפרים ח"ב סי' כ"ט אות ד') – "בשכר בית והכניס חפציו דלא דר שם החייב במזוזה. או דיש לזה דין כבית האוצר או דאין לזה דין כבית האוצר. ויתכן היות דאין משתמש בזה אין לזה דין כבית האוצר. וכן נוטה דעת מו"ר הרה"ג ר' משה פיינשטיין [זצ"ל]".
         3. אמת ליעקב (הע' ר"ב, דברי חכמים יו"ד אות ק"ט) – "נראה שחיוב קביעת מזוזה אינו מתחיל אלא מזמן שדר בבית, ואפילו אם חפציו ורהיטיו בבית אינו חייב עד שדר שם, ואף שבית האוצר חייב במזוזה, זהו רק כשבית האוצר משמש כאוצר לבית דירה, וכל זמן שלא דר שם לא שייך לחייבו מטעם זה".
         4. אבני ישפה (ח"ב סי' פ' ענף א') – "נראה דעדיף לקבוע מזוזה כאשר הוא בפועל נכנס לגור שם, דהיינו ביום שדעתו לישון בדירה. ואעפ"י שבמציאות הוא עוד לא ישן שם אבל כיון שדעתו לישון כבר באותו היום, שפיר יכול לברך. אכן אם ירצה להחמיר ולקבוע המזוזה מזמן שגמר בדעתו לגור שם או בזמן שמכניס כליו, אז עכ"פ לא יברך, וגם יראה להזיזו ממקומו ולקבעו מחדש כאשר הוא נכנס לגור ממש".
         5. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ע"ו).
      2. אפילו להניח חפצים, זה התחלת המגורים שלו.
         1. הרי שמים (תנינא סוף סי' רי"ט) – "נראה דאם בנה או קנה בית ורוצה לדור בתוכו משהניח לשם כליו בודאי יכול לקבוע מזוזה עוד קודם שנכנס לדור בו ולברך עליה כיון דקובע בשבעל זמן החיוב ודעתו לכנוס ולדור בו".
         2. הר צבי (יו"ד סי' רל"ה) – "אולם מכיון שדרך העוברים לדור מבית לבית אחר, שמקודם מעבירים את הרהיטים והחפצים בכמה פעמים דהיינו שמעבירים חלק מהחפצים מדירה לדירה והוא יושב בדירה החדשה ומשמרן עד שמעבירין את הנשאר, אמרתי לו שיקבע את המזוזות ויברך עליהן אחרי שיכניסו את החפצים הראשונים והוא נשאר בדירה ומשמרן, שהכנסת החפצים בבית ושמירתן הרי זה התחלת המגורים שלו בתוך הבית".
         3. מנחת יצחק (ח"י סוף סי' צ"ג) – "אם הניח שם מטלטליו שפיר יש להורות דהל' יום מתחיל ...".
         4. עי' דברי יציב (יו"ד סי' קפ"ח) – "מ"מ בפשטות נראה דס"ל דהחיוב הוא תיכף בכל גוונא, וכמ"ש באבני נזר הנ"ל. ולהמג"א אפשר דאם קבע ובירך קודם שפיר דמי, והבית לחם יהודה ס"ל הכי לפשיטות. ולזה שפיר עדיף לקבוע המזוזה כשהכניס כליו עכ"פ, דאפשר דלכו"ע מקרי כבר דר וכנ"ל. ובפרט בבנה בית לטעם הנ"ל משום שמירה, שעדיף טפי להכניס שם החפצים ולקבוע המזוזה תיכף עוד קודם שיכנס לדור בו ממש".
         5. חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק י"ח) – "ומשהכניס כלי תשמישו לשם לקביעת דירתו יכול לברך".
         6. שבה"ל (לקט הלכות מזוזה, פרק ה' הע' א') – "אם אינו מתגורר בה אינו חייב במזוזה. מ"מ בחדרים שבהם מניח חפצים חייב לקבוע מזוזה, כי זה נחשב לתחילת מגורים".
         7. חוט שני (לקט הלכות מזוזה, פרק ה' הע' א') – "אם אינו מתגורר בה אינו חייב במזוזה. מ"מ בחדרים שבהם מניח חפצים חייב לקבוע מזוזה, כי זה נחשב לתחילת מגורים".
         8. הגר"י בעלסקי זצ"ל (halachically speaking vol 4 issue 6 הע' מ"ה).
         9. ס' הבית (סי' כ' סעי' כ"ו) – "ואפילו טרם כניסתו לבית לדור - אם הכניס כלים ורהיטים".
   4. **הניח חפצים**.
      1. י"א, שזה התחלת המגורים שלו - עי' הפוסקים לעיל.
      2. י"א, שחיוב משום מחסן.
         1. ערה"ש (או"ח סי' י"ט סעי' ב') – "דאפילו אם עדיין אינו דר בה מ"מ מסתמא מכניס איזה כלי בית לשם וג"כ חייבת במזוזה כמבואר שם בסי' רפ"ו".
         2. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג מזוזה אות כ"א) – "השוכר דירה והכניס בה חלק ממטלטליו אף דעדיין לא דר שם הורה מרן החזו"א זצוק"ל שחייב במזוזה דלא גרע מבית העצים והאוצר שחייבים. הנה הוראה זו אמר לי מו"ר ששמע בשם מרן, ואמר לי הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] שהוא שאל את מרן בהיותו חתן (כמה ימים לפני החתונה) מתי לקבוע מזוזה לדירה ששכר ואמר לו מרן משעה שמכניס קצת חפצים לדירה יקבע המזוזה בברכה אף שעדיין לא דר בה תיכף".
         3. אגור באהליך (פרק ל"ד סעי' כ"ב, עי' פרק ז' סעי' א') – "דירה שיש בה ריהוט וכלים וכו' לצורך הדיור, יש לחייב גם מחמת האיחסון. לפיכך המכין את ביתו לדיור, ונכנס לשם כדי להכניס את כליו, נראה שחייב במזוזה".
      3. י"א, שאינו נכלל אפילו בגדר מחסן – אמת ליעקב (הע' ר"ב, דברי חכמים יו"ד אות ק"ט, לשונו מובא לעיל).
   5. מראי מקומות – פת"ת (סי' רפ"ט ס"ק ג'), פתחי שערים (אות ר"נ - אות רנ"ב), פתחי מזוזות (סי' רפ"ט ס"ק א'), שערי המזוזה (פרק ט"ז סעי' י').
      1. הליכות עולם (ח"ח, פרשת כי תבא סעי' ו') – "אין ראוי לקבוע מזוזה אלא כשמתכונן להכנס מיד לבית, אחר שמכניס חלק מן הרהיטים וכלי מטה, וכיוצא בהם".
      2. רבבות אפרים (ח"ב סי' כ"ט אות ד') – "טוב להתרגל להשים מזוזה לפני שנכנס ובזמן שמניח חפצים אבל ראיתי שהעולם מקילים בזה".
      3. תשובות והנהגות (ח"ד סי' ר"מ) – "כשקנה את הבית והעמיד בו רהיטים שנעשה בכך בית דירה, אף שמזוזה היא חובת הדר ואינו חיוב גמור אלא כשגר בו, מ"מ הבית ראוי מיד למצוה, וע"כ ראוי לקבוע מזוזה מיד ולברך כשמתברר שההכנות למגורים נגמרו. ומקור לזה שהמצוה מתחלת כשראוי הבית ועומד לגור בו ודינו כדר בו, מפורש בספר האשכול, ועיין תרגום יונתן פרשת שופטים על הפסוק בנה בית ולא חנכו, מפרש בנה בית חדרא ולא קבע ביה מזוזתא לשכללותיה, שעם מזוזה נגמר הבית שראוי לגור בו, אף שיכול לקיים המצוה רק כשגר שמה. ולע"ד לא כדאי להיכנס לספיקות כשקנה את הבית שהחיוב אז מה"ת, רק תיכף כשהבית ראוי לדירה ויש שם רהיטים, ידקדק לאכול שם סעודה אחת, והוה התחלת דירה בה, ויקבע מזוזה בברכה".
      4. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' רע"ה, עי' הע' ס"ח) – "האם ביום הכנסת הרהיטים או ביום הכניסה למגורים. תשובה: ביום הכניסה לדור".

שעה"צ (ס"ק ק"ס, פרשה סודרה סי' נ"ח) – "לכתחילה בודאי טוב שיכנס איזה חפצים לבית לפני שקובע המזוזה לצאת ד' המג"א וכן שמעתי ממרן זצ"ל".

* + 1. דעת הגריש"א זצ"ל.
       1. הגריש"א זצ"ל (אבני ישפה ח"ב סי' פ' סוף ענף א') – "שיקבע ביום שנכנס לדירה לגור".
       2. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול סת"ם אות צ"ז, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ג אות*** ד') – "אדם שהכניס רהיטים לדירה חדשה ועדיין לא דר בה, ומדי כמה ימים נכנס לסדר שם דברים, צריך לקבוע מזוזה בברכה משעה שהכניס הרהיטים. ואם אינו רגיל להכנס שם, פטור עד שיבוא לדור שם".
       3. הגריש"א זצ"ל (***לקנות חכמה נישואין ושבע ברכות סוף עמ' י"ח, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ג אות*** ד') – "אין לקבוע מזוזה בדירה בעת שמכניסים בה את הרהיטים ושאר החפצים, אלא רק בעת שנכנסים לדור בה, היינו ביום החתונה. ואם רוצים לקבוע מזוזה לפני החתונה מפני שחוששים שיהיו טרודים ביום החתונה, צריכים להשתמש בדירה פעם אחת תשמיש של דירה, כגון לאכול בו סעודה אחת או לישון בה לילה אחת".

1. שלשים יום.
   1. **איזה זמן מתחיל הל' יום**.
      1. לדור שם.
         1. אמת ליעקב (סוף הע' ר"ו, דברי חכמים יו"ד אות ק"ט) – "הל' יום מונים משעת דירה ממש ולא משעה שהכניס חפציו לשם".
         2. פתחי שערים (אות ר"ס) – "מי ששוכר דירה, ואינו דר בה, ואינו מכניס לשם חפציו עד אחרי כמה חדשים. (כגון חתן שמכין דירה לעצמו ולא ידור בה עד אחרי החתונה.) אינו מתחיל למנות שלשים יום עד שיכנס לדור בה ולא משעת הכנסת חפציו. וכן אם לא היה שם לילה אחד, אז קובע ביום ל"ב".
      2. נכנס הנכסים.
         1. מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ג) – "בנוגע לדירת בנו החתן שיחי' דודאי אם לא הכניסו שם חפציהם, ע"י חתימת "קאנטראקט" לבד אין עוד שום חיוב מזוזה, כנלענ"ד. אבל אם הניח שם מטלטליו שפיר יש להורות דהל' יום מתחיל מזמן חתימת הקאנטראקט אם הוא באופן המועיל עפ"י הלכה".
         2. נטעי גבריאל (הל' נישאוין סי' קט"ז סעי' ה') – "אם עבר שלשים יום מיום שהכניס שם רהיטים או שאר תשמישים, חייב במזוזה אף שלא דר שם עדיין".
   2. **יום שלשים**.
      1. רק ביום שלשים ואחד – שד"ח (מערכת מ' ריש כלל קי"ב), פתחי שערים (אות רנ"ג, אות רנ"ד).
      2. מראי מקומות – חובת הדר (פרק ג' הע' ו', "ולא הכריע במשמעות דברי הפוסקים"), ס' הבית (סי' כ' הע' מ"ה).
   3. **צירוף**.
      1. אין מצטרפים – חקרי לב (יו"ד ח"ד סי' קכ"ח ד"ה וכשאני), ערה"ש (סוף סעי' מ"ט, "ופשוט הוא דהל' יום צריך רצופין ודלא כיש שמסתפק בזה"), מ"ב (ס"ק ע"ו), שבט הקהתי (ח"א סי' רע"ב).
      2. מראי מקומות – ברכי יוסף (ס"ק ח', "אם עמד בבית כ"ט יום ויצא ואח"כ חזר, יש להסתפק אם בחזרתו ביום ראשון יצטרף היום ההוא לכ"ט יום שקדמו ויושלמו שלשים יום, ויש לצדד בזה. הרב בית דוד י"ד סימן קמ"ו"), פת"ת (ס"ק י"ח, "כתב ברכי יוסף ... ולע"ד צ"ע מ"ש מטלית דכתב בנ"י הל' ציצית הובא בא"ח סימן י"ד ס"ג בהג"ה דאם החזירו תוך למ"ד וחזר ולקחו אינו מצטרף דבעינן למ"ד יום רצופים עיין שם וכעת אין התשובה הנ"ל לפני"), פתחי שערים (אות רנ"ח).
         1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

A person moves and rents a new apartment in חו''ל and did not have a chance to put up mezuzahs on the new apartment. After moving all his possessions into the apartment and paying rent, he and his family leaves for ארץ ישראל before the 30 day period is over. They are coming back to the new apartment after the 30 day period expires. (example: after moving in the new apartment for 10 days they leave the new apartment for 25 days.) When is the latest we would have to put on mezuzahs? What is considered "living"?

R' Y. Berkovits wrote: I would think that it would be 30 days from the day that they first slept there. If they had just moved in their belongings, but didn't sleep there yet, then it is just a machsan and not their home yet. However, once they slept there, it is their new home. Even if they visit somewhere else temporarily, it is still their home. This is my opinion.

* 1. **נכנס בבית שכבר היה מזוזה**.
     1. יברך – עי' מג"א (סי' י"ט ס"ק א', "ואפשר דה"ה במזוזה אם קבע בו מזוזה קודם שדר בתוכו כשנכנס לדור בתוכו מברך אקב"ו לדור בבית שיש בו מזוזה").
     2. לא לברך – ברכי יוסף (סי' י"ט ס"ק ב'), מ"ב (ס"ק ע"ח).
     3. מראי מקומות – ס' הבית (סי' כ' סעי' כ"ז).

**איזה פתח חייב במזוזה**

סימן רפ"ז

1. שיעורים - גבוה.
2. שיעורים - רוחב.
3. שיעורים - עובי.
4. מזוזות.
5. מזוזה אחת.
6. ראשי כתלים.
7. משקוף (lintel).
8. שהתקרה משמשת כמשקוף.
9. פתח שמאי.
10. כיפה - סעיף ב'.
11. שיעורים - גבוה.
    1. **גבוה של הפתח**.
       1. י' טפחים – רמב"ם (פרק ו' הל' א', "ויהיה השער גבוה עשרה טפחים או יותר"), פסקי ריא"ז (הל' קטנות, מזוזה אות נ"ז, לשונו מובא לקמן), מאירי (יומא דף יא:, עירובין דף יא: ד"ה כפה, "כל פתח שאינו גבוה עשרה טפחים אע"פ שהוא רחב ארבעה פטור ממזוזה"), אוהל מועד (שער ד' דרך שני נתיב ב'), מהרי"ל (סי' צ"ד ד"ה ופתח המרתף, לשונו מובא לקמן), רמ"א (סעי' ב'), לבוש (סעי' ב'), בית לחם יהודה (ס"ק א', סי' רפ"ו ס"ק ז'), יד הקטנה (פרק ג' סעי' א'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"ב), ערה"ש (סעי' א', סעי' ט', "שיהא הפתח גבוה י' טפחים"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"א), שיעורי תורה (סי' ג' סעי' ל"ח, "ופתח שאין לו גובה י' טפחים פטור ממזוזה"), חובת הדר (פרק ז' סעי' ט"ז, הע' ג'), קונ' המזוזה (ס"ק י"ד), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה סוף עמ' ח'), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' כ').
    2. **גבוה של המזוזות**.
       1. י' טפחים – עי' קרית ספר (הל' מזוזה פרק ו' הל' ד', "אם יש במזוזות עשרה טפחים קודם שעגל פטורה מן המזוזה דסתם מזוזות הן עשרה טפחים גובה ועוד דאין לה משקוף כיון שהמזוזה אינה גבוהה עשרה דמשקוף על מזוזות עשרה בעינן דאין מזוזה בלא משקוף"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"א, סוף סעי' י"ב, "אין הפתח חייב במזוזה, אלא אם יש לו שתי מזוזות גבוהים לכל הפחות עשרה טפחים"), חובת הדר (פרק ז' סעי' ב', הע' כ"ג), פתחי מזוזות (סי' רפ"ו ס"ק מ"ז), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קכ"ג), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ד', סעי' י"ד).
          1. ולא גבוהין מהקרקע ג' טפחים – חובת הדר (פרק ז' סעי' ב'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' נ"ו).
    3. **גבוה של הדלת**.
       1. עי' סי' רפ"ו סעי' ט"ו, לשיטות ומראי מקומות.
    4. **גבוה של החדר**.
       1. י' טפחים – מאירי (יומא דף יא:, "בית שאין גבוה עשרה מתוך חללו יראה לי ממסכת ב"ק פרק שור שנגח נ"א א' שאין חייב במזוזה שאינו קרוי בית אלא שלא מצאתי זה לאחד מן המחברים אא"כ סמכו בה על פתח שאינו גבוה עשרה ומ"מ אפשר שפתחה שוה לגג בגובה עשרה"), הו"ד בש"מ (ב"ק דף נא. ד"ה וזה), מנחת יצחק (ח"ג סי' ק"ג, "ומבואר להדיא לענין מעקה דסגי בעשרה טפחים, ומסתמא הה"ד לענין מזוזה וכמ"ש השטמ"ק שם"), מ"ב (ס"ק ז'), אגור באהליך (פרק י"ח סעי' א').
    5. **גבוה של הדפנות**.
       1. י' טפחים – שערי המזוזה (פרק י' סעי' ד').
12. שיעורים - רוחב.
    1. **הפתח פחות מרוחב ד' טפחים**.
       1. פטור ממזוזה – רש"י (יומא דף יא: ד"ה וחכמים, "שאין שער בלא רוחב ארבעה"), מאירי (יומא דף יא:, עירובין דף יא: ד"ה כפה, "פטור ממזוזה וכן הדין אם אינו רחב ארבעה אע"פ שגבוה עשרה"), יד רמה (ב"ב דף יא. אות קל"ז, "ארבעה טפחים דהיינו שיעור רחב פתח בין לענין מזוזה"), פסקי ריא"ז (הל' קטנות, מזוזה אות נ"ז, "כל פתח שאינו גבוה עשרה טפחים ורחב ארבעה טפחים פטור מן המזוזה"), מהרי"ל (סי' צ"ד ד"ה ופתח המרתף, "אבל כתבת דפתח הפתוח לבית לית ביה לא ד' ולא י', א"כ חור בעלמא הוא"), לבוש (סעי' ב'), ש"ך (סי' רפ"ו ס"ק כ"ו), בית לחם יהודה (ס"ק א', סי' רפ"ו ס"ק ז'), גר"א (ס"ק ג'), קונ' המזוזה (ס"ק י"ח, "והעיקר כדעה ראשונה, והמחמיר יקבע מזוזה בלא ברכה"), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה סוף עמ' ח').
       2. בלי ברכה – יד הקטנה (פרק ג' הע' א'), ערה"ש (סעי' ט', "למעשה נראה ברור דמג' ועד ד' יקבענה בלא ברכה"), מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק ק"ו), חובת הדר (פרק ז' סעי' ט"ז), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' כ'), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קכ"ג), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ה').
       3. פחות מג' טפחים.
          1. לכ"ע פטור – ערה"ש (סעי' ג', "ומה שמצריך ג' טפחים משום דפחות כלבוד דמי"), חובת הדר (פרק ז' הע' מ"א), קונ' המזוזה (ס"ק י"ח, "ואין מקום להחמיר"), פתחי מזוזות (ס"ק י"א).
          2. מראי מקומות – מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק ק"ו).
       4. מראי מקומות – מ"ב (ס"ק ה', שעה"צ ס"ק כ'), פתחי מזוזות (ס"ק י"א, "והמחמיר תבוא עליו ברכה").
    2. **רוחב של המזוזות**.
       1. אין שיעור – זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קכ"ג), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ט"ו).
    3. **רוחב של הדלת** - עי' סי' רפ"ו סעיף ט"ו, לשיטות ומראי מקומות.
    4. **רוחב של החדר**.
       1. ד' אמות על ד' אמות- עי' סי' רפ"ו סעיף י"ג, לשיטות ומראי מקומות.
13. שיעורים - עובי.
    1. **עובי המשקוף**.
       1. אין שיעור – שו"ת תורת נתנאל (סי' ל"ג, לשונו מובא לקמן), עי' דעת קדושים (ס"ק ד'), הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, סת"ם אות צ"ו, "מזוזה ומשקוף צרים, אפילו שאינם עבים טפח - חייבים במזוזה"), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ט אות י"ב), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרמ"ח), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ט').
       2. צריך עובי טפח – עי' נמו"י (הל' קטנות, מזוזה דף ה: ד"ה שקפי, "אם אינו בולט מתחת התקרה כשיעור טפח שהדלת שוקף ומכה בו ומעכבו מלצאת חוץ כדרך כל דלתות אינו ראוי למזוזה").
       3. בלי ברכה – עי' מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק ק"ד, "אפשר דנכון לקבעה בלא ברכה").
       4. מראי מקומות – שכל טוב (אות ט"ז), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קי"ד).
          1. י"א, שצריך שיהיה חזק כדי לסבול דלת של קש – דע"ק (ס"ק ד', "שבצוה"פ דק שאין בו כדי להעמיד דלת של קש שייך ס"ס, ספק כמ"ד בלי דלת פטור, וספק שבצוה"פ דק כזה כזה אינו כפתח גם לגבי מזוזה"), הו"ד בליקוט ספרים.
    2. **עובי המזוזות**.
       1. אין שיעור – שו"ת תורת נתנאל (סי' ל"ג, "אנני יודע מקור דין שהזכיר שצריך להיות רוחב טפח המזוזות והמשקוף. ע"כ בגין דא צריך לעשות מזוזה"), יד הקטנה (פרק ג' הע' ט', "דאין שיעור לעובי המזוזות"), פת"ת (סי' רפ"ט ס"ק ט', ס"ק י'), עי' דעת קדושים (ס"ק ד'), מזוזות מלכים (שלום ואמת ס"ק מ"ד, "ולא אדע אם גם במזוזה, דעת הנמוק"י כן, ולשונו מורה דרק במשקוף"), הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, סת"ם אות צ"ו, לשונו מובא לעיל), מ"ב (ס"ק ב'), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ט אות י"ב), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרמ"ח), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קי"ד), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ט'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ט"ז).
       2. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק ד', "כל שאין עובי טפח במזוזות קובע בלא ברכה". ע"ש, נ"ל שהוא טאוס, וצ"ל 'במשקוף' במקום 'במזוזות').
14. מזוזות.
    1. **פתח שאין המזוזות שלו עשויות מעצים או מאבנים מיוחדות**, אלא כותלי הבנין עצמם הם המזוזות.
       1. מחמיר – ריטב"א (עירובין דף יא: ד"ה וא"ת, "וא"ת ובקנה מכאן וקנה מכאן היכי איכא שקפי דמצרכינן לעיל והוה ליה פתחי שמאי, וי"ל שאין מעכבין שקפי אלא בפתח שבכותל דכי ליכא שקפי והיינו מזוזות אפילו יהיו פני הכותל שוין אינו נראה אלא כפרצה אבל בקנים או קונדיסין שפיר מתחזי צורת הפתח בלא שקפי, ומלשון רש"י ז"ל שפירש לעיל נראה דפתח שאין לו [שקפי] היינו שהצדדים אינם שוין אלא אבן נכנסת ואבן יוצאת ולמעלה הוא ג"כ פרוץ, הא כל שהם שוין מן הצד ולמעלה שוב אינו צריך ואתא שפיר הא דקנים, ומיהו פירוש שקפי אינו מוכיח כן בפרק הקומץ רבה אלא כפירוש הראשון, וכן היה מפרש מורי הרב זלה"ה").
       2. אפילו רק שכותלי הבנין בעצמו הן המזוזות [כ"ש אם יש דלתות] – קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"א, "ואפילו אין המזוזות מעצים או מאבנים אחרים, רק שכותלי הבנין בעצמו הן המזוזות, ועליהן תקרה גם כן חייבת"), חזו"א (יו"ד סי' קע"ב ס"ק א', "רש"י פי' ... והריטב"א כתב דלית להו שקפי היינו פצימי פתח כדרך שעושין לפתח ... ולפי' ריטב"א אפשר דקנה שהעמידו לשם משקוף אין פגימות וכניסות מפסידתו ואמנם אנן נקטינן כפרש"י ומיקילינן למחשב ראשי הכתלים למזוזות"), מנחת יצחק (ח"י סוף סי' צ"א), מ"ב (ס"ק ב', "רוב הפוסקים"), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ח אות ז', "מזוזות ומשקוף שהם מהכותל עצמו, ואין תוספת מזוזות ומשקוף של עץ חשובים מזוזות ומשקוף"), קונ' המזוזה (ס"ק ו', "דשפיר יכול לסמוך לברך אף שאין מזוזות ומשקוף מיוחדים"), פתחי מזוזות (ס"ק א'), שכל טוב (אות ד'), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ה'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ב', פרק כ"ב סעי' א'), סתימות הפוסקים.
       3. מראי מקומות – התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרכ"ח).
    2. **דלת בלי צורת הפתח**.
       1. פטור ממזוזה – חזו"א (יו"ד סי' קע"א ס"ק א', עירובין סי' י"ד ס"ק א', "שהרי אמרו מנחות ל"ג דפתחי שימאי פטורין מן המזוזה ומפרשינן לה דלית להו שקפי או תקרה, וע"כ בדאית להו דלתות עסקינן, לדעת הרמב"ם שכ' הטור ביו"ד סי' רפ"ו, ואף החולקים על הרמב"ם בזה לא חלקו אלא מטעם אחר, אבל דין פתחי שימאי לא קשיא להו, וחזינן דעת הראשונים ז"ל שאין דלתות בלא צו"ה חשיב פתח ופטור מן המזוזה"), קונ' המזוזה (ס"ק ב', "ואין מקום להחמיר"), לקט הל' מזוזה (פרק ב' שאלה ג'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ט').
       2. חיוב במזוזה – ברית אברהם (או"ח סי' י"ח אות ג', גבי עירובין).
       3. בלי ברכה – פתחי מזוזות (סוף ס"ק ו').
       4. מראי מקומות – אבני נזר (או"ח סי' ר"פ אות ה'), חובת הדר (פרק ז' סעי' ד').
15. מזוזה אחת.

**מנחות** (דף לד.) – "דתניא: בית שאין לו אלא פצים אחד - ר"מ מחייב במזוזה, וחכמים פוטרין".

* 1. **מצד שמאל**.
     1. פטור – רש"ש (מנחות דף לד. ד"ה רש"י, "והבא"ה העתיק משמו דאף מצד שמאל שהוא פטור נ"ל דיקבענה בלא ברכה. ושרי ליה מאריה"), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ט'), פוסקים.
     2. מראי מקומות – באה"ט (ס"ק א', "וכתב הש"ך דאף מצד (שמאל דפטור) [ימין] דיקבענה בלא ברכה"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ב, "שורת הדין בזה הוא, אם המזוזה ההיא של הפתח היא מצד ימין הרי זה חייב, ואם מצד שמאל פטור. ומכל מקום יקבע בה מזוזה בלא ברכה"), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' י"ט).
  2. **מצד ימין**.
     1. חיוב [פסק כר"מ] – ס' האשכול (ח"ב סי' כ"ה, סוף עמ' ע"ז), רא"ש (הלכות קטנות, מזוזה סוף סי' י"ד, "ונראה דהלכה כר"מ כיון דר' ישמעאל ור"ע קיימי כוותיה. וכן משמע לעיל דקאמר אימור דאמר [ר"מ] מימין משמאל מי אמר משמע דאי הוי פצים מימינא הוי ניחא ליה דעביד כר"מ"), ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, ק"פ-א', "אם אין לה אלא פץ אחד כגון שהפתח לקרן זוית ומצד הא' הוא כותל הבי' מקום פץ ומצד השני פץ ודוקא שהפץ מימין אבל אם הפץ משמאל פטור מהמזוזה כך פשוט בגמרא"), טור (סעי' א').
        1. פוסקים – קרית ספר (הל' מזוזה פרק ו' הל' ג', "ואם יש לפתח מזוזה אחד כגון דקיימא בקרן זוית חייבת במזוזה דמזוזות חדא משמע עד שיפריט לך הכתוב שתים כמו בפסח מצרים דכתיב ועל שתי המזוזות כרבי עקיבא ודלא כרמב"ם ז"ל דבעי שתי מזוזות כחכמים והיינו טעמא דאע"ג דאית לבית שתי מזוזות לא מנחינן מזוזה אלא אחדא דחדא משמע"), אלפסי זוטא (הל' קטנות, מזוזה אות ט', "וכן הלכה"), ט"ז (ס"ק א', "אם המזוזה מצד ימין כזה חייב, ואם מצד שמאל כזה פטור"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"ב, לשונו מובא לעיל).
     2. פטור [פסק כחכמים] – רמב"ם (פרק ו' הל' א', "עשרה תנאין יש בבית ואחר כך יתחייב הדר בו לעשות לו מזוזה, ואם חסר תנאי אחד מהן פטור מן המזוזה ואלו הן ... ושתהיינה לו שתי מזוזות"), ראבי"ה (סי' אלף ק"נ, "ובית שאין לו אלא פצין אחד פטור מן המזוזה כרבנן מאי טעמא מזוזות כתיב"), פסקי רי"ד (הל' קטנות, ד"ה אמר רב, ד"ה רב פפא, "והלכה כחכמים"), פסקי ריא"ז (הל' קטנות, מזוזה אות מ"ב, "ואע"פ שיש להם פצים אחד פטור עד שיהיו שני פצימין"), מאירי (יומא דף יא: ד"ה מזוזת, "הרבה תנאים בבית קודם שתתחייב במזוזה ... שיהיו שם שני סיפים"), אוהל מועד (שער ד' דרך שני נתיב ג', "ושיהיו שתי מזוזות"), אורחות חיים (הלכות מזוזה, "כתב הרמב"ם ז"ל עשרה תנאים יש בבית ואחר כך יתחייב במזוזה ואם חסר אחד מהם פטור. ואלו הן ... ושיהא בו ב' מזוזות").
        1. פוסקים – מחבר (סעי' א', "אין הפתח חייב במזוזה אלא אם כן יש לו שתי מזוזות ומשקוף"), לבוש (סעי' א', "אין הפתח חייב במזוזה אפילו הוא עומד במקום החייב אלא אם כן יש לו שתי מזוזות ומשקוף, מדכתיב [דברים יא, כ] מזוזות מלא בשני ווי"ן, משמע רבים שתי מזוזות"), משכנת יעקב (או"ח סי' קכ"ג ד"ה ע"כ, "וראיתי להש"ך ... ולפי ענ"ד הדברי' צ"ע").
     3. **בלי ברכה** – ש"ך (ס"ק א', "ודעת הרא"ש וטור דאפי' אין לו אלא מזוזה אחת כגון שמצד אחד עובי הכותל להלאה מהפתח אם המזוזה מצד ימני חייב ואם מצד השמאל פטור וכן דעת רבינו ירוחם סוף נתיב כ"א ונראה דיקבענה בלא ברכה"), באה"ט (ס"ק א'), יד הקטנה (פרק ג' הע' ד'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"ב), דרך החיים (סי' רע"ט סעי' א', "יקבענה בלא ברכה"), ח"א (כלל ט"ו סעי' ז', "אין לו אלא מזוזה א' כגון שמצד א' עובי הכותל להלאה מהפתח, אם המזוזה מצד שמאל, פטור. ואם מצד ימין, יש אומרים דחייב. ולכן יקבענה בלא ברכה"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"א, "ויש לקבעה בלא ברכה, או שיקבעה לאחר שיקבע בפתח המחוייבת, ויפטור גם את זאת"), מסגרת השולחן (סי' י"א ס"ק ז'), תורה תמימה (שמות פרק י"ב הע' נ"ה, "כי מחלוקת הפוסקים בזה כמאן קיי"ל נראה דצריך לקבוע בלא ברכה כהאי גונא"), הליכות עולם (ח"ח, פרשת כי תבא סעי' כ"ב), מ"ב (ס"ק א'), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ח אות ח'), חובת הדר (פרק ז' סעי' י"ב), קונ' המזוזה (ס"ק ג'), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה ריש עמ' ט'), פתחי שערים (אות ג'), פתחי מזוזות (ס"ק ג'), שכל טוב (סוף אות א', אות ב'), לקט הל' מזוזה (פרק ב' שאלה א'), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קי"ג), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' י"ט), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ט"ו), אגור באהליך (פרק כ' סעי'ח').
     4. מראי מקומות – שו"ת הרמ"ע מפאנו (סי' ק"א).
  3. **אם אין לו דלת**.
     1. יש ס"ס לקולא – מהרש"ם (ח"ד סי' קי"א, "ועוד דהא בלא דלתות מבואר בסי' רפ"ו סט"ו ב' דיעות אי חייב במזוזה וא"כ בנ"ד שבצד א' בולט להלאה דאיכא ג"כ מחלוקת הפוסקים וגם ליכא דלת כלל כפי הנראה ממכתבו א"כ אפי' אם הבליטה בצד שמאל נראה דפטור לגמרי ממזוזה דהא הוי ס"ס ואף דבסי' רפ"ו בדין א"ב דלתות הובא דיעה א' בסתם לחייב במזוזה א"כ י"ל דאין דיעה ב' מצטרף לס"ס דהעיקר כדיעה א' וכמ"ש הב"י אבל נראה דכיון דבדין אם צד א' בולט להלאה סתם בש"ע כדיעה א' לפטור א"כ ממ"נ אי אזלינן בתר סתימת הש"ע הרי העיקר כדיעה זו דפטור ואי ניחוש לדעת הרא"ש שלא הובא בש"ע א"כ שוב יש לצרף ג"כ דעת י"א שהובא בסימן רפ"ו").
        1. כ"ש אם יש עוד צירופים. פחות ד' על ד', או אינו רובע ד' על ד', או רק ראשי כתלים, וכדו'.
     2. מחמיר – בירור הלכה (יו"ד עמ' רע"ז, "דראוי להחמיר").
     3. מראי מקומות – שכל טוב (אות ג'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ח', "בשעת הדחק יש מקום להקל ולפוטרו").
  4. **פרוץ לגמרי בצדו השמלי**.
     1. פטור – ערה"ש (סעי' ח', "דאם בצד השני פתוחה לגמרי אינה בגדר פתח כלל"), שבט הלוי (ח"ה סוף סי' ק"ס, "הרא"ש והטור יו"ד סי' רפ"ז דצד ימין קובע אם הוא בגדר מזוזה אע"פ שבשמאל עובר הלאה, דהתם עכ"פ בשמאל איכא כותל אלא שעובר הלאה, אבל הכא אין דבר בצד שמאל"), אגור באהליך (פרק כ' סעי' ח', "אם הפתח פרוץ לגמרי בצדו השמלי, נראה שפטור").
  5. **עד כמה**, עד ג' או ד' טפחים.
     1. מראי מקומות – דעת קדשים (ס"ק ג'), בה"ל (ד"ה שתי, "אפשר שאם אינו נמשך יותר מג' טפחים אין בכך כלום וצ"ע"), פתחי מזוזות (ס"ק ג', "ומי שאינו קובע מזוזה יש לו על מה לסמוך והמחמיר תבוא עליו ברכה").

1. ראשי כתלים.
   1. **מנחות** (דף לד.) – "האי פיתחא דאקרנא חייב במזוזה".
      1. פירוש, קרן זוית – רש"י (מנחות דף לד. ד"ה דאקרנא, "בקרן זוית של בית").
      2. פירוש, אין הכתלים סוגרים כלום מרוח הפתח – רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י"ד, "פיתחא דאקרנא כגון שהפתח ממלא כל מזרח ומגיע מצפון לדרום. והא לית ליה פצימין אלא כותלי הבית של צפון ודרום. עדי פצימין באמת אע"פ שאין נראין כפצימין אלא כותלי הבית שנמשכין עד שם מכל מקום פצימין הן").
   2. **אם הכתלים סוגרים חלק מרוח הפתח**.
      1. נדונין כמזוזות, לכו"ע – חובת הדר (פרק ז' סעי' ו', הע' י'), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרל"ה, "אם ניכר בתוך החדר, בזה הוי כפצימים גמורים המחייב במזוזה לכו"ע").
   3. **קרן זוית**.
      1. נדונין כמזוזות – חובת הדר (פרק ז' סעי' ו'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' י"א).
   4. **אין הכתלים סוגרים כלום מרוח הפתח**.
      1. חייב – רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י"ד, לשונו מובא לעיל), טור (סעי' א'), ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, ק"פ-א', "פתח שאין לו פצימין כגון שהפתח כל כך רחב כמו רוח א' מהבית והכותל מכאן והכותל מכאן של הבית הן פצימין חייבת במזוזה"), ט"ז (ס"ק א'), ח"א (כלל ט"ו סעי' ז'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"ב, "אפילו הם גוף הכתלים"), דרך החיים (סי' רע"ט סעי' א', "והוא הדין אם גוף הכתלים שברוח רביעית והמשקוף גם כן מגוף הכתלים, אף שאין בהם מזוזות אחרת, חשובין צידי הכתלים למזוזות"), בן איש חי (שנה ב' פרשת כי תבא סעי' י"ג, "בית שיש בו שלשה כתלים וברוח רביעית אין בו כותל כלל, כי הפתח ממלא כל רוח רביעית מדרום לצפון, הרי זה חייב במזוזה, ואף על פי שאין לו פצימין כלל, מפני שראשי הכתלים של צפון ודרום הן הן פצימין, כי הן עצמן חשיבי מזוזות"), ערה"ש (סוף סעי' ז', "ולדעת הרא"ש והטור יש לחוש"), מסגרת השולחן (סי' י"א ס"ק ז').
      2. בלי ברכה – חזו"א (יו"ד סי' קע"ב ס"ק ב', "מה שכתב ברא"ש ... תמוה מאד ... והנה לדינא להחמיר לענין מזוזה ואפי' ברוח רביעית פרוץ במלאו צריך מזוזה אבל אין לברך"), מנחת יצחק (ח"י סוף סי' צ"א, "והנה נסתפקת עוד דבנד"ד אין מזוזות בולטות כלל, רק אנו דנין על ראשי הכתלים להחשיבם למזוזות, ובזה באנו לפלוגתא דרבוותא רש"י והרא"ש בסוגיא דמנחות (ל"ב ע"א), דלפירוש רש"י, מה דקתני בגמ' שם עדי פצימי, ופירש"י אלו ראשי הכותל הן הפצימין, היינו דוקא כשראשי הכותל הם בקרן זוית, כיון דיש לנו חלק מהכותל בכל צד, משא"כ היכא דיש לנו רוח רביעית פרוץ לגמרי, אין להחשיב ראשי הכותל שבצד ימין וצד שמאל למזוזות, ולשי' הרא"ש גם באופן זה נחשבין ראשי הכותל למזוזות, אע"פ שאין לנו אלא ראשי הכתלים משני הצדדים, כמבואר כ"ז באריכות בגידולי הקדש (סי' רפ"ז אות ב'), ובחזו"א (הל' מזוזה סימן קע"ב אות ב') הובא בדברינו לעיל, נקט להחמיר כשי' הרא"ש, ולקבוע בלי ברכה"), הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, סת"ם אות צ"ה, "אם יש משקוף לפתח, דהיינו שכותלי הבית מגיעים עד המשקוף, אך לא בולט שם מזוזות, יקבע בלי ברכה"), מ"ב (ס"ק ג', "כתב הרא"ש ... ובחזו"א חולק עליו ... ומ"מ יש לחוש לדעת הרא"ש לקבוע בלי ברכה"), שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ח אות ט'), חובת הדר (פרק ז' סעי' ו'), קונ' המזוזה (ס"ק ד'), פתחי מזוזות (ס"ק ב'), שכל טוב (אות ט'), לקט הלכות מזוזה (פרק ב' סוף שאלה א', שאלה ב'), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרל"א), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ט"ז).
   5. **אם סוף תקרה נחשבת כמשקוף**.
      1. עי' לקמן גבי משקוף.
   6. **ראשי כתלים הפוכים**, הנראים מבפנים הבית.
      1. פטור ממזוזה – התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרל"ו).
      2. בלי ברכה – מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק ק"ג).
   7. **ראשי כתלים** משמשים ככתלי בית אחר או חדר אחר.
      1. פטור ממזוזה – מקדש מעט (ס"ק ד', "נ"ל ב' בתים שביניהם ד"א ריוח, ועשה כותל בצד מערב מבית זה לבית זה ורוח מזרחית פתוחה לכ"ע אין נחשבין זוית של כותלי הבתים כפצימין ופטור"), חובת הדר (פרק ז' סוף סעי' ו'), פתחי מזוזות (ס"ק ב', ביאורים ד"ה מזוזות), עי' שערי המזוזה (פרק י"א סעי' י"ז).
         1. וכן לחצירות – פתחי מזוזות (ס"ק ב').
      2. חיוב – אגור באהליך (פרק כ"א סעי' י', "אך ג' חדרים זה לצד זה, והחדר האמצעי פרוץ במילואו, אף שהכתלים משמשים גם את החדרים שמצידו, נראה שנידונים כראשי כתלים").
      3. מראי מקומות – מנחת יצחק (ח"י סוף סי' צ"א), הו"ד אגור באהליך (פרק כ"א הע' ע'), שכל טוב (אות י').
   8. **ראשי כותל הנמשכים לצד אחר**.
      1. מיקל – עי' חובת הדר (פרק ז' הע' י"ד, "ואפשר דלאו דוקא שהכתלים משמשים ככותלי בית אחר, אלא אפי' נמשכים קצת לצד אחר אינם נחשבים כמזוזות").
      2. ד' אמות, מיקל – הגר' נדל (בה"ל ד"ה משקוף), הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"ב אייר תשס"ז, "שאלה: הרב כתב בשם ר' נדל (הלכות מזוזה ביאור הלכה ס' רפ"ז ד"ה משקוף) שאף לפי הרא"ש אם שני ראשי הכותל רחוק זה מזה יותר מד' אמות אינו חייב במזוזה, האם זה להלכה או עדיין נכון לקבוע מזוזה בלי ברכה. תשובה: **א"צ"),** התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרל"ד)**.**
      3. **אין לחלק –** אגור באהליך (פרק כ"א סעי' ז', הע' ט"ז, "דלא כמש"כ במזו"ב (רפז בביה"ל ד"ה משקוף), ולמד כן מזה שלחי שיש בו ד"א אינו מתיר במבוי. וצ"ע שהרי כבר כתב החזו"א (יו"ד קעב,ב ד"ה ואם. ובאו"ח ע,כה) שאין ללמוד מלחי למזוזות, דכל ענינו של לחי הוא רק להיכרא מדרבנן").
   9. **ראש כותל ללא משקוף**.
      1. פטור ממזוזה – אגור באהליך (פרק כ"א סעי' י"א, "אם אין על ראשי הכתלים משקוף בולט, אלא רק תחילת או אמצע תקרה, אף שיש בפתח דלת, נראה שפטור").
   10. **ראש כותל ומשקוף אינו מגיע**.
       1. פטור ממזוזה – התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרל"ב).
   11. **מה בין זה** (פתח מלא כל הרוח) **לאכסדרא**.
       1. כאן יש דלתות – פרישה (ס"ק ג'), מסגרת השולחן (סי' י"א ס"ק ז').
       2. כאן עשויין לשם מזוזות – בן של הפרישה (סי' רפ"ו ס"ק י"ב), מהרש"ם (ח"ד סי' קי"א, "שכ' בהגהת פרישה סי' רפ"ו דבסי' רפ"ז עשוין לשם פצימין משא"כ באכסדרה דעשוין רק לחיזוק ... והנה במ"ש הפרישה לחלק בין י"ל דלתות או לא לכאורה יש סתירה מש"ס דיומא י"א בהא דפריך הני אבולי דמחוזא מ"ט לא עבדי בהו רבנן מזוזה דהוי שער עיר שרובה ישראל ומשני הנהו חיזוק לאקרא דכובי (בנין בנוי עליהן) הוא דעבידי ע"ש והא התם יש לה דלתות ואפ"ה כיון דאין עשוין לשם מזוזה פטור ומוכח כתירוץ ב' של הפרישה וגם משמע דלא כתי' בעל יד הקטנה דהא התם שערי עיר מיקרי שער בית דירה").
       3. יש לחלק אם עשה לשם דירה – יד הקטנה (פרק ב' הע' י"ד, פרק ג' הע' ו', "דעיקר הטעם הוא משום דאכסדרה אינה נעשית לשם דירה כלל אלא לטייל וקפנדריא והלכך אמרינן גבה דהכל רק בשביל התקרה נעשה, לפי שכל עיקר הצורך לטיול וקפנדריא הוא התקרה. אבל לגבי בית הואיל וכל עיקרה היא לדירה, לא אמרינן גבה כלל דבשביל התקרה נעשה, אלא הכל לשם דירה נעשה ואפילו אם אין לה פתימין כלל אמרינן דכותלי נעשין לשם מזוזות כי מזוזות תורך דירה הוא"), חובת הדר (פרק ז' סעי' ח'), מחזה אליהו (סי' ק"ח אות ט', סוף סי' ק"ט אות ג').
       4. מראי מקומות – לחם הפנים (קיצור שו"ע סי' י"א על סעי' י"א, "צ"ע"), שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ז), חובת הדר (פרק ז' הע' י"ג).
          1. חזו"א (יו"ד סי' קע"ב ד"ה ובטור), הו"ד במ"ב (ס"ק ג') – "ובטור יו"ד סי' רפ"ז מבואר כדברי הרא"ש ואין לו אלא פצים אחד פירש דהכותל עובר הלאה מן הפתח, אבל עדיין קשה מאכסדרה וכבר הקשה כן בפרישה ופי' דאיירי באיכא דלת, וקשה דלת מאן דכר שמי' והלא בגמ' שאלו והא לית לי' פצימין וא"ל עדא פצימיו, ולא מצינו שהדלת יועיל להחשיב פצימין, ועוד דבאו"ח סי' תר"ל כתב ג"כ הטור דבסוכה העשוי' כמבוי שעושה צו"ה מניח הקנה על הפס ועל הכותל, אף דליכא דלת ...".
2. משקוף (lintel).
   1. **אין משקוף**.
      1. פטור ממזוזה – רמב"ם (פרק ו' הל' א', "עשרה תנאין יש בבית ואחר כך יתחייב הדר בו לעשות לו מזוזה, ואם חסר תנאי אחד מהן פטור מן המזוזה ואלו הן ... ויהיה לו משקוף"), אוהל מועד (שער ד' דרך שני נתיב ג', "ויהיה לה משקוף"), מחבר (סעי' א', "אין הפתח חייב במזוזה אלא אם כן יש לו שתי מזוזות ומשקוף"), לבוש (סעי' א', "ומדכתיב גבי נתינת הדם [שמות יב, ז] על המשקוף ועל שתי המזוזות, שמע מינה דבכל מקום שנאמר מזוזות שאינם בלא המשקוף עליהם"), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרכ"ז), פוסקים.
      2. מראי מקומות – פתחי שערים (אות א').
   2. **אין משקוף, יש דלת**.
      1. פטור ממזוזה – אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ט' אות ה'), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ד').
      2. מראי מקומות – פתחי שערים (אות ל"ח - אות מ"א).
   3. **משקוף הגבוה מן המזוזות**.
      1. חיוב במזוזה, שא"צ שהמשקוף יגע במזוזות – אג"מ (אהלי ישרון ח"ב, מזוזה הע' ק'), מ"ב (ס"ק ג'), חובת הדר (פרק ז' סעי' י'), פתחי מזוזות (ס"ק ו'), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' י'), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ט').
   4. **משקוף העומד בצד המזוזות**.
      1. פטור ממזוזה – משכנות יעקב (או"ח סי' קכ"ג ד"ה וע'), מהרש"ם (ח"ד סי' ע"א, "דמזוזה דמי לסוכה בזה ולא לכלאים"), חובת הדר (פרק ז' סעי' י'), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ט'), לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה א'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' כ"ד).
      2. חיוב במזוזה – ברית אברהם (או"ח סי' י"ט אות ד', "ועיין הלשון בטור יו"ד סי' רפ"ז שכתב ומשקוף על גביהם. וברמב"ם וש"ע ליתא תיבת על גביהם ... ולענין מזוזה לא תלי מידי בצוה"פ אך שהמזוזות והמשקוף יהי' שלמים").
      3. בלי ברכה – מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק ק"ז ס"ק א'), קונ' המזוזה (ס"ק י"א, "נכון להחמיר לקבוע מזוזה בלא ברכה"), פתחי מזוזות (ס"ק ו'), שכל טוב (אות כ"ג), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' י"א).
      4. מראי מקומות – טוב טעם ודעת (ח"א סי' רמ"ז, "צע"ג"), שו"ת ברוך השם (יו"ד סי' צ"ז), שעה"צ (ס"ק י"ב, "וצ"ע").
   5. **משקוף התחוב בין המזוזות**.
      1. בברכה – מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק ק"ז ס"ק ב').
      2. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק ו'), שכל טוב (אות כ"ג, "**ואפילו אם הוא תקוע במסמרים**"), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' י"א).
      3. מראי מקומות – חובת הדר (פרק ז' ריש הע' כ"ו), אגור באהליך (פרק כ' סעי' כ"ד, "צ"ע").
      4. **אם המשקוף מחובר לתקרה שמעל המזוזות**.
         1. חייב במזוזה – אגור באהליך (פרק כ' סעי' כ"ה, "אך אם המשקוף מחובר לתקרה שמעל המזוזות, אף שהמשקוף עצמו אינו מעל המזוזות אלא ביניהם, נראה שחייב").
            1. אגור באהליך (פרק כ' הע' ס"ג) – "ויתכן שאף כשאינו מחובר לתקרה, כל שהתקרה מעל המזוזות, חייב".
         2. אין לחלק – פתחי מזוזות (ס"ק ו', כדאי' בתמונה שם ).
   6. **דלתות הזזה**, שיש בה מלמעלה מסילה כדי לתפוס את הדלת בשעת הזזה.
      1. נחשב כמשקוף – חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק ב' תשובה ט"ו, "מכיון שהמסילה הוא לצורך הדלת, יש עליו שם משקוף, והוה ליה צורת הפתח, וחייב במזוזה"), אגור באהליך (פרק כ"ב סעי' ב').
      2. אינו משקוף – אג"מ (אהלי ישרון, ח"ב מזוזה הע' קכ"ז, "דאינו נחשב כמשקוף משום שנקבע שם רק לשמוש הדלתות"), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ט' סוף אות ה').
      3. בלי ברכה – שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ח').
   7. **בודים**, או מזגן (air-condition vents).
      1. הוי משקוף – שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ח אות ט', "מצוי בפרוזדורים שיש מחסן שממעט מגובה חמעבר [בודים-אינטרסול] ויש להחמיר להחשיבו כמשקוף"), אגור באהליך (פרק כ"א הע' מ', "הנמכת תקרה שנעשית לצורך מזגן או 'בוידעם', ואף שלפמש"כ ב‏פכ"ג סעיף ו' גם המשקוף צריך שיעשה לשם פתח, נראה דסגי שנעשה כדי להיות תקרה למקום הפתח, וכיון שמשמש כשאר תקרה ליפות את החדר, ולהסתיר את מה שעליו וכדו', חשיב שנעשה לשם פתח, ולא לחיזוק תקרה בעלמא").
   8. **משקוף שמטרתו למנוע זחילת כשמים**.
      1. הוי משקוף – אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' א', סעי' ל"ב, "מצוי שמעל הפתח הסמוך לחוץ, האבנים בולטות מעט לתוך חלל הפתח, כדי למנוע זחילת מי גשמים לתוכו, ונראה שנידונים כמשקוף").
3. שהתקרה משמשת כמשקוף.
   1. **מיקל**.
      1. עי' חזו"א (יו"ד סי' קע"ב ריש ס"ק ג') – "כן קנה עליון צריך להיות בולט למטה מכל שטח התקרה אבל תקרה עצמה אינה נחשבת לקנה עליון בצו"ה, וכמש"כ המ"א סי' תר"ל סק"ב מהירו'".
      2. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב, מזוזה הע' קכ"ה).
      3. שבט הלוי (ח"ב סי' ק"נ, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קכ"ז אות ו') – "בשאין משקוף במציאות כלל, דיש חסרון בעצם צורת פתח ושער".
      4. עי' מ"ב (ס"ק ג') – "כתב הרא"ש כותל שפרוץ במלואו ראשי הכותל נחשבין לפצימין וחייב במזוזה והקשה בפרישה ... ובחזו"א חולק עליו ... וכן במשקוף צריך שיהא בולט קצת והתקרה אין נחשבת למשקוף ... ומ"מ יש לחוש לדעת הרא"ש לקבוע בלי ברכה ובחזו"א".
      5. אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ט' אות ה').
   2. **מחמיר**, בלי ברכה.
      1. מנחת יצחק (ח"י סי' צ"א) – "ולדעתי אם לדון בנוגע לתקרה אם חשיב כמשקוף, נראה לכאורה ראי' גמורה דנחשב למשקוף, מהדין המבואר בש"ס (מנחות ל"ג ע"ב) והובא בשו"ע (יו"ד סי' רפ"ו סעי' ו') וז"ל: אכסדרה והוא המקום שיש לו ג' כתלים "לתקרה", אע"פ שיש לה שני פצימין ברוח רביעית פטורה, מפני שהפצימין להעמיד התקרה הם עשוין ולא משום מזוזות וכו' עכ"ל, - ש"מ הא בנוגע למשקוף שפיר נחשב התקרה למשקוף ודו"ק".
      2. חובת הדר (פרק ז' הע' ח') – "ונ"ל שבמקום שהתקרה כלה אפשר דנידון כמשקוף לכה"פ לשיטת הרא"ש דלא גרע מראשי הכתלים".
      3. הליכות עולם (ח"ח, פרשת כי תבא סעי' כ"א) – "דלענין הלכה כל שהתקרה מסתיימת מעל שתי המזוזות ואין היכר למשקוף, יש לקבוע מזוזה בלי ברכה".
      4. קונ' המזוזה (ס"ק ה') – "ראש התקרה וכגון פתח שפרוץ כולו עד תקרת הבית ג"כ נחלקו בו הפוסקים אי מקרי משקוף, ויש לקבוע מזוזה בלא ברכה".
      5. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' ט"ז) – "ואם התקרה של הבית נמשכת עד המזוזות, ועד בכלל, אך אין היכר משקוף מעל המזוזות, נחלקו בזה הפוסקים, אם הבית הזה חייב במזוזה, ולכן יקבע המזוזה בבית, בלי ברכה, שספק ברכות להקל".
      6. פתחי מזוזות (ס"ק ו') – "ולהלכה יקבע בלא ברכה".
      7. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרל"א).
      8. שכל טוב (אות כ') – "פתח שפרוץ כולו עד תקרת הבית אם הוא מסתיים בראש תקרה יש לקבוע מזוזה בלא ברכה".
      9. אגור באהליך (פרק כ"א סעי' כ"ב) – "פתח שיש בו שתי מזוזות בולטות, ואין על גבם משקוף אלא תקרה, חייב. וי"א שרק תחילת התקרה דינה כמשקוף, ולא אמצע התקרה. אך י"א שאף תחילת תקרה אינה נידונית כמשקוף, ולכן כל שאין משקוף בולט יקבע בלא ברכה".
   3. **אמצע התקרה למשקוף** - למחמירים לעיל.
      1. מיקל.
         1. מנחת יצחק (ח"י סי' צ"א) – "והסברא בזה פשוט מאד כמו שתמהת דאיך יכולים להחשיב אמצע התקרה למשקוף, מה נשתנה דין המשקוף מדין המזוזות, דכמו דל"ש לומר דאמצע הכותל יחשב למזוזה, אפילו אם על התקרה יש משקוף, אם אין מתחתיו שום מזוזות, רק הכותל הנמשך משני הצדדים, א"כ ה"נ י"ל בתקרה, אם אינה בסוף הכותל, אך באמצע התקרה, ואין על התקרה שום היכר של משקוף, למה יתחייב במזוזה".
         2. חובת הדר (פרק ז' הע' ח') - לשונו מובא לעיל.
         3. הליכות עולם (ח"ח, פרשת כי תבא סעי' כ"א) - לשונו מובא לעיל.
         4. קונ' המזוזה (ס"ק ה') – "אבל אמצע התקרה וכגון שעשה מחיצה ופתח עד התקרה באמצע החדר ודאי לא מקרי משקוף ופטור".
         5. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה הע' ט"ז).
         6. התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרל"ג) – "כמו שאי אפשר לחלק קיר באמצע לומר שהוא ראש כותל".
         7. שכל טוב (אות כ') – "ובאמצע תקרה ודאי לא מקרי משקוף ופטור".
         8. שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ז') – "פתח שאין בו משקוף, ויש מעליו תקרה שאינה מסתיימת מעל הפתח, אלא היא חלקה ועוברת להלאה מהפתח - הפתח פטור לגמרי ממזוזה. וגם אין חיוב לקבוע ללא ברכה".
      2. מחמיר, בלי ברכה.
         1. אגור באהליך (פרק כ"א סעי' כ"ב) – "כל שאין משקוף בולט יקבע בלא ברכה".
   4. **כשיש כותל מעל הפתח**.
      1. מחמיר, עם ברכה – חובת הדר (פרק ז' הע' ח', "וכ"ש כשיש כותל מעל הפתח אע"פ שאין משקוף בולט, דנידון כמשקוף לכו"ע").
      2. מראי מקומות – שכל טוב (אות כ', "וצ"ע").
   5. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"א סעי' ו').
      1. דרך החיים (סי' רע"ט סעי' א') – "והוא הדין אם גוף הכתלים שברוח רביעית **והמשקוף** גם כן מגוף הכתלים, אף שאין בהם מזוזות אחרת, חשובין צידי הכתלים למזוזות".
      2. מקדש מעט (ס"ק ה') – "תקרה הוי כמשקוף. ולרמב"ם ושו"ע סי' רפ"ו דבית שאין לו תקרה פטור, ממילא כל בית החייב יש לו משקוף ... ועוד נראה דתקרה העשויה רק לצורך קירוי ואין בה היכר להיות בתורת משקוף על שתי המזוזות, אפשר דלא מהני כמשקוף ... וצ"ע".
4. פתח שמאי - סעיף ב'.

**מנחות** (דף לג:, עירובין דף יא.) – "ואמר רבא: הני פיתחי שימאי פטורין מן המזוזה. מאי פיתחי שימאי. פליגי בה רב ריחומי ואבא יוסי, חד אמר: דלית להו תקרה, וחד אמר: דלית להו שקופי".

* 1. **פשט**.
     1. אבן נכנסת ואבן יוצאת – תוס' (מנחות דף לג: ד"ה דלית, "דלית להו תקרה - פירוש מקום שהפתח שוקף שם מלמעלה אינו שוה אלא האבנים מן הכיפה אבן נכנסת ואבן יוצאת וכענין זה דלית ליה שיקפי שאין שם מזוזות אלא האבנים בולטות כגון שיני חומה").
        1. גבי עירוב – רש"י (עירובין דף יא. ד"ה שיקפי, "שיקפי - מזוזות שנחלצו אבניהם מכאן ומכאן, אבן יוצאת ואבן נכנסת, ואין זו צורת פתח").
  2. **הלכה**, בין מזוזות או משקוף.
     1. פטור ממזוזה – טור (סעי' א'), לבוש (סעי' א'), ט"ז (ס"ק א'), ערה"ש (סעי' ב', סעי' ג'), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרכ"ט), פתחי מזוזות (ס"ק א', ס"ק ו').
     2. בלי ברכה – יד הקטנה (פרק ג' סוף הע' א'), הו"ד במ"ב (ס"ק ב'), וחובת הדר (פרק ז' הע' ה' ד"ה ומכל), קונ' המזוזה (ס"ק ז', ס"ק ח'), שכל טוב (אות ה'), אגור באהליך (פרק כ' סעי' נ"ב).
        1. אין הפתח ראוי לסגירת הדלת, לכו"ע פטורה – עי' יד הקטנה (פרק ג' סוף הע' א', "ואפשר דאם אנו רואים דמחמת זה אין הפתח ראוי לסגירת הדלת כלל אפשר דגם הרמב"ם מודה דפטורה לגמרי"), חובת הדר (פרק ז' הע' ה' ד"ה ומכל)..
  3. **עשוי בתחילה לשם נוי**.
     1. חיוב – פתחי מזוזות (סוף ס"ק א'), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' י"ב), אגור באהליך (פרק כ' סעי' נ"ב, "שיש לברך").
  4. **גדר**.
     1. מראי מקומות – חובת הדר (פרק ז' הע' ה').
  5. **צורת הפתח מגדר חי**.
     1. מיקל – הגרח"ק זצ"ל (לקט הלכות מזוזה, שאלה ג', "פתחי שמאי"), שבה"ל (לקט הלכות מזוזה פרק ב' שאלה י"ג, קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ח אות י"א, "מכיון שאין הכוונה לשם צורת הפתח אלא רק לנוי בעלמא, אין בו חיוב מזוזה"), חוט שני (לקט הלכות מזוזה פרק ב' שאלה י"ג, "מכיון שאין הכוונה לשם צורת הפתח אלא רק לנוי בעלמא, אין בו חיוב מזוזה"), שערי המזוזה (פרק י"א סעי' כ"א, "וכן המנהג"), אגור באהליך (פרק כ"ג סעי' ל"ה, "נהגו לפטור").
     2. בלי ברכה – מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ד, "דאף אם נימא דיתחייב במזוזה לא יברכו על קביעתה").
     3. מראי מקומות – התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרמ"ז), פתחי מזוזות (ס"ק ה').

1. כיפה.

**יומא** (דף יא:) – "דתניא: כיפה, רבי מאיר מחייב במזוזה, וחכמים פוטרים, ושוין שאם יש ברגלה עשרה - שחייבת במזוזה".

* 1. **ראשונים**.
     1. ישרות עשרה טפחים קודם ההתעגלות, חסרון במשקוף – רמב"ם (פרק ו' הל' ד', "בית שיש לו מזוזה מכאן ומכאן וכיפה כמין קשת על שתי המזוזות במקום המשקוף, אם יש בגובה המזוזות עשרה טפחים או יתר חייב במזוזה, ואם אין בהן עשרה טפחים פטורין מפני שאין לו משקוף"), מאירי (יומא דף יא:, "פתח שהיה גבוה יתר על עשרה ורחב ד' במקצתו אלא שהיה מתקצר למעלה ועשוי כמין צריף ואין בו רחב ארבעה אם יש ממקום שהתחיל להתחדד ולמטה גבוה עשרה ברוחב ד' חייב ואם לאו אפי' היה מקום חידודו עבה עד שאפשר לחוק בו ולהשלימו לד' פטור שאין חוקקין להשלים ר"ל שאין מחזיקין אותו בחקוק כדי להשלים את השיעור"), ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, ק"פ-א', "וכיפה שיש ברגליה י' טפחים חייבת במזוזה כך [דף קפ טור ב] פשוט בערובין וביומא והוא פתח עשוי מאבנים ועגול למעלה וקצר ויש לו רגלים מהבנין ואחר כך למעלה מתחילין לעגלו ואם אין גבוה י' אפילו יש ברגליה שלשה טפחים גוב' ויש בו כדי לחזק להשלימו לי' פטור מן המזוזה דלא אמרי' חוקקין להשלים כלומ' רואין אותו כאלו הוא חקוק"), קרית ספר (הל' מזוזה פרק ו' הל' ד', "אם יש במזוזות עשרה טפחים קודם שעגל פטורה מן המזוזה דסתם מזוזות הן עשרה טפחים גובה ועוד דאין לה משקוף כיון שהמזוזה אינה גבוהה עשרה דמשקוף על מזוזות עשרה בעינן דאין מזוזה בלא משקוף").
     2. שמתקצר ואין רוחב ד' טפחים, חסרון בפתח – רש"י (יומא דף יא:), טור (כדאי' בט"ז ס"ק ב'), ח"א (כלל ט"ו סעי' ז', "ואם יש לו ב' מזוזות רק שאין לו משקוף אלא שכיפה כמין קשת עליהם, או אפילו אין לו מזוזות גם כן רק הכיפה הולכת ומתעגלת מהארץ, אם יש בגובה עשרה טפחים לפחות ורוחב ארבעה טפחים, חייב"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' י"ב, "יש לו שתי מזוזות ואין לו משקוף, אלא שיש עליהן כיפה כמין קשת, או אפילו גם מזוזות אין לו, אלא שהכיפה מתעגלת מן הארץ, אם יש בה בגובה עשרה טפחים רוחב ארבעה טפחים חייב במזוזה").
  2. **מזוזות ישרות בגובה י' טפחים**.
     1. ברכה – חובת הדר (פרק ז' סעי' י"ד, הע' ל"ה, "ולכו"ע").
     2. בלי ברכה, אא"כ יש קירוי ישר מעל המשקוף – שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ז ד"ה ס"ב, "והנה משיטת רש"י שם ד"ה חייבת מוכח דאין הכיפה עצמה נחשבת משקוף אלא הכותל הישרה שלמעלה מן הכיפה ... עכ"פ לענין ברכה נראה דלא יברך כה"ג"), קונ' המזוזה (ס"ק ט"ז), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרמ"א, עמ' תרמ"ב), פתחי מזוזות (ס"ק ט').
  3. **רוחב ד"ט ומתעגל**.
     1. חיוב – רש"י (יומא דף יא:), הו"ד בש"ך (ס"ק ב'), בית לחם יהודה (ס"ק א').
     2. פטור – רמב"ם (פרק ו' הל' ד'), מחבר (סעי' ב', "אם יש בגובה המזוזות י' טפחים או יותר, חייב. ואם אין בו י"ט, פטור, מפני שאין לו משקוף"), לבוש (סעי' ב'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות י"א), ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' י"ח).
     3. בלי ברכה – יד הקטנה (פרק ג' הע' ג'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"ג), דרך החיים (סי' רע"ט סעי' ב', "דיקבענה בלא ברכה"), מסגרת השולחן (סי' י"א ס"ק ט'), מ"ב (ס"ק ו'), חובת הדר (פרק ז' סעי' י"ד), קונ' המזוזה (ס"ק ט"ו), פתחי מזוזות (ס"ק ח'), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרמ"ג).
  4. **משקוף ישר ע"ג מזוזות מתעגלות**, משקוף ישר ע"ג מזוזות באלכסון.
     1. בלי ברכה – פתחי מזוזות (ס"ק ט').
  5. **אם ניכר**, לדעת הרמב"ם.
     1. חיוב, לפי הט"ז – חזו"א (עירובין סי' ע"א אות ה', יו"ד סי' ק"ע ס"ק ה', "וטעמי' דהרמב"ם משום דאין היכר איזה בזקיפה ואיזה בשכיבה וכה"ג לא מקרי משקוף ע"ג מזוזות, והלכך כל שאין ההיקף על מדה שוה, אלא התקרה חלוקה מהמזוזות ונמשכת בשכיבה שפיר מקרי פתח, וכסברא אחרונה נראה מל' הט"ז רפ"ז סק"ג"), הו"ד במ"ב (ס"ק ו'), חובת הדר (פרק ז' סעי' ט"ו, "פתח שמזוזותיו באלכסון או בעיגול ועליהם יש משקוף ביושר ברוחב ד' טפחים חייב").
     2. בלי ברכה – קונ' המזוזה (ס"ק ט"ז).

* 1. **פתח מתעגל ויש תקרה על גביו**.
     1. לכ"ע בברכה – פתחי מזוזות (ס"ק י').
  2. **מקום המזוזה**.
     1. בשליש העליון, רק לא למעלה מכתפיו – ט"ז (ס"ק ב', "ונראה דיש לעשותה בשליש העליון דהיינו למעלה משני שלישים שלמטה דבזה כשר גם לרמב"ם דאע"פ שאין העיקום מצטרף לענין גובה י' מלמטה במזוזות מ"מ כיון דכשר למטה בגובה עשרה קודם העיקום והוה עליה חיוב אז גם חלל העליון שייך לחיוב שלמטה והכל בכלל שעריך עד המשקוף דהא עיקר הפסול באין גובה י' משום שאין לה משקוף כמו שמסיים כאן ממילא כיון שיש גובה עשרה יש משקוף וכשר כל שלמטה מהמשקוף כן נלע"ד. ועכ"פ לא יניחה למעלה מכתפיו כמ"ש בב"י בסי' רפ"ט בגבוה הרבה בשם המרדכי בענין שלא יגביה משיעור בין כתפיו כדי שתהא נראית נגד עיניו"), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ג אות כ"ג), דרך החיים (סי' רע"ט סעי' ב'), מסגרת השולחן (סי' י"א ס"ק ט'), מ"ב (ס"ק ו').
     2. שיקבע בחלק הישר – קונ' המזוזה (ס"ק י"ז), חובת הדר (פרק ז' הע' ל"ה).
     3. מראי מקומות – יד הקטנה (פרק ג' הע' ג').

**במה והיאך נכתבת המזוזה**

סימן רפ"ח

1. כתב אשכנזי לספרדי, ולהפוך.
2. דרך כתיבה.
3. כריכת המזוזה - סעיף י"ד.
4. להוסיף - סעיף ט"ו.
5. כתב אשכנזי לספרדי, ולהפוך - כתב ב"י לספרדי [או לחסידים], כתב אריז"ל לאשכנזי.
   1. **כשרה אפילו לברכה, אבל לכתחילה שיהיה כתב המזוזה כמנהג אבותם**.
      1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"א עמ' ל"ח אות ק"ב) – "... שאלתי אני את מו"ר לפי הוראתו כפי שספר לי האברך מה יעשה האברך עם המזוזות שג"כ כתובים כתב האר"י וענה לי מו"ר היות שרוב צבור יש להם כתב אר"י א"כ א"א לפוסלם וגם להאברך הנ"ל היתה כונת תשובתו רק לכתחילה ושאלתי את מו"ר שהאברך אמר לי שמו"ר אמר לו שהוי ספק דאורייתא וענה לי שוב שאמר לו רק לכתחילה אבל לפסול א"א משום שרוב צבור משתמשים בכתב האר"י. וכן אמר לי מו"ר בפעם אחרת כששכרתי דירה עבור בני שיחי' והמזוזות היו כתב האריז"ל ואמר בדיעבד אפשר לסמוך עליהם".
      2. אהלך באמיתך (פרק כ"ד סעי' כ"ז) – "אשכנזי שבא למקום ספרדים, ושוכר לו שם חדר בבית ספרדי, יוצא ידי חובתו במזוזה בכתב ספרדי הקבועה בפתח החדר, גם אם ישאר לדור שם יותר משלשים יום".
      3. אור לציון (או"ח ח"ב סי' ג' הע' ז' ד"ה וכל) – "אך אין לפסול מצד השינוי בצורת האותיות, וכמ"ש החיד"א בספר לדוד אמת סימן י"ג בשם האריז"ל, שלכל כתב יש סתרי תורה, וכן כתב בב"י ביו"ד בסוף סימן ער"ה בשם הרשב" א, וראה עוד בדברי הרא"ש בתשובה כלל ג' סימן י"א, ובתשב"ץ ח"א סימן נ"ב, ובנו"ב חנינא חלק יו"ד סימן קע"א, ועוד אחרונים. ורק לכתחילה ראוי להניח תפילין שנכתבו כפי מסורת אבותיו, ומשום אל תטוש תורת אמך".
      4. שבט הלוי (ח"י סי' ז' אות ב') – "כבר ידוע שהסכמת הפוסקים להלכה, שכתיבה האשכנזית כשרה לספרדים, ולהיפך כתיבה של האר"י זי"ע כשרה לאשכנזים, ועיין נוב"ק סי' פ', ונשנה בנוב"ת סי' קע"א, וכן מבואר מתשובת הרא"ש והביאו הטור יו"ד סי' רע"ד דהשינוים בין מדינה למדינה אפילו שינוים גדולים אינם פוסלים, וכן מבואר ממאירי שבת ק"ד, ועוד בפוסקים בכמה מקומות ... ועיין תשובת מהרש"ם ח"ב סי' ק"כ הכשיר בפשיטות של זה לזה, והעידו כמה פוסקים שמעשים בכל יום ואשכנזים עולים לתורה בביהכ"נ של ספרדים, וכן להיפך, זו שורת ההלכה בענין זה".
      5. יביע אומר (ח"ב יו"ד סי' כ', הליכות עולם ח"ח פרשת כי תבא סוף סעי' א') – "מזוזה שנכתבה בכתב אשכנזי כשרה לספרדים, וכן להיפך. ומכל מקום טוב להדר שהדייר הספרדי יקח מזוזה הכתובה בכתב ספרדי, והאשכנזי יקח מזוזה הכתובה בכתב אשכנזי, כפי מנהג אבותיהם".
      6. הגרח"ק זצ"ל (לקט הלכות מזוזה, שאלה י') – "אדם השוכר בית ויש שם מזוזות של בן ספרד האם בן אשכנז יכול להשתמש בהם. תשובה: יותר טוב להחליף".

הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה סוף עמ' רע"ד) – "אשכנזי השוכר דירה מספרדי, ויש בדירה מזוזות כתב האר"י, (צ' הפוכה), האם צריך להחליפם במזוזות כתב ב"י. תשובה: ראוי להחליף".

עי' הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב) – "שאלה: בן אשכנז שכר דירה עם מזוזות בכתב ספרדי האם הוא יוצא בזה ידי חובתו. תשובה: לא".

* + 1. אגור באהליך (פרק ו' סעי' י"ג, פרק מ"ב סעי' י"ד) – "'אל תטוש תורת אמך', ולכן אשכנזים וספרדים יקפידו לכתחילה שיהיה כתב המזוזה כמנהג אבותם, אך כשאין אפשרות, שתי הנוסחאות כשרות לברכה".
    2. מראי מקומות – פתחי שערים (אות נ"ז), לקט הלכות מזוזה (פרק ה' אות י"ג).
       1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפילה פרק ד' ס"ק ל"א, פרק י"ט הע' כ"ב) – "מזוזות ביתו אין צריך שיהיו באותו כתב של פרשיות התפילין, ובפרט אם יש לו תפילין בכתב האר"י רשאי לקבוע מזוזות בכתב ב"י, שהרי יש אומרים דגם להאר"י ז"ל יש לכתוב במזוזה ככתב הב"י, ומכל מקום ראוי להשוות כל מזוזות הבית שיהיו בכתב אחד".
  1. **בנין משותפת** - הכתב.
     1. כמנהג רוב הדיירים – חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק א' סעי' י', "יש ללכת אחר רוב הדיירים. ואם מסכימים, יעשו בכתב ה'בית יוסף' לפי שבו יוצאים לכו"ע"), שכל טוב (סי' רפ"ו אות מ"ב, "יש לכתוב המזוזה כמנהג רוב הדיירים"), אגור באהליך (פרק ו' סעי' ט"ז, "בבית שותפים כגון 'חדר מדרגות', יהיה הכתב כמנהג רוב בעלי הבתים הדרים שם. ובפתחים שבבעלות ציבורית כמנהג רוב הדיירים").
        1. לפי הבעלי בתים, ולא לפי הנפשות – אגור באהליך (פרק מ"ב הע' כ"ה).
  2. **בנין משותפת** - לענין המזוזה להיות זקופה או באלכסון.
     1. עי' לקמן סי' קפ"ט סעי' ו', לשיטות ומראי מקומות.

1. דרך כתיבה.
   1. **צילום**,וכדו', (stencil).
      1. מחמיר – אג"מ (או"ח ח"ד סי' מ', "שבס"ת הא צריך שיכתוב דוקא בדיו ופאטאגראפיע אינו דיו, וצריך בס"ת ומזוזות שרטוט ולא שייך שרטוט כשליכא צורך לזה, ואף בתפילין לתוס' גיטין דף ו' צריך איזה שרטוט, וגם בתפילין ומזוזות צריך כסדרן והשמות הרבה מצריכין גם בס"ת שיהיה כסדרן ולא שייך בפאטאגראפיע ענין כסדרן ועוד הרבה דברים ולכן לא היה שייך לדמות ולהקשות כלל"), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' כ"ז, עמ' מ"ה).
   2. **ע"י מסך** (silk screen writing).
      1. מחמיר – הגריש"א זצ"ל (זכרון שושנה, אנגלית, עמ' ל"ח), שבה"ל (זכרון שושנה, אנגלית, עמ' ל"ח הע' ג').
         1. אינו כותב אלא צובע – הגריש"א זצ"ל (זכרון שושנה, אנגלית, עמ' ל"ח).
            1. חולק – אור יצחק (יו"ד סי' נ"ג אות ג').
         2. כתב ולא השופך (ירושלמי גיטין פרק ב' הל' ג', דף יא:) – הגריש"א זצ"ל (זכרון שושנה, אנגלית, עמ' ל"ח הע' ג').
            1. חולק – אור יצחק (יו"ד סי' נ"ג אות ג' ד"ה ועתה, "אין נדון הירושלמי נוגע אלינו כלל וכלל, ומי שמדמהו אינו מכיר המציאות ...").
         3. חסרון של שרטוט – לפי האג"מ (או"ח ח"ד סי' מ', הו"ד בזכרון שושנה שם).
         4. שלא כסדרן.
            1. אור יצחק (יו"ד סי' נ"ג אות ו') – "בבת אחת ודאי שאין חסרון של לא כסדרן, וכמפורש בגמ' במעשה דבן קמצר המובא לעיל. וכן בנדון דידן שמעביר הסופר את המקל על היריעה מימין לשמאל, הרי שכותב את השם כסדרו מרישא לסיפא, ותו לא מידי".
         5. למיעוט פרנסת הסופרים ומכוני ההגהות.
            1. אור יצחק (יו"ד סי' נ"ג אות ח') – "ובנדון שעוררו האם יש לחוש ע"י המצאה זו למיעוט פרנסת הסופרים ומכוני ההגהות. בזה אין לי לעורר אלא מספרי המוסר, דסברא זו היפך השכל והיפך המציאות, וקרוב למחוסר אמנה, הרי זיל קרי בי רב שפרנסת אדם נגזרת בידי שמים ולא ע"י תחרות השוק, ועי' בפסחים [דף קי"ח רע"א] ולמה נקרא שמו הלל הגדול אמר ר' יוחנן מפני שהקב"ה יושב ברומו של עולם ומחלק מזונות לכל בריה וכו', אמר רב חסדא מאי דכתיב הודו לה' כי טוב הודו לה' שגובה חובתו של אדם בטובתו וכו'. וכן איתא בפ"ק דע"ז [דף ד' ע"א] שהקב"ה זן קרני ראמים עד ביצי כינים. א"כ האם יתכן שענין זה הנעשה לתועלת עם ישראל שיוכלו לקיים מצות ס"ת כדת וכדין וכדלקמן, יגרום הפסד לסופרי סתם, ועין בספרי המוסר והבטחון שהאריכו בזה מאוד. ועוד מצד המציאות ג"כ לא יהיה הפסד לסופרים, דהא כידוע תמיד יהיו אלה המהדרין והמהדרין מן המהדרין שיבקשו ספרי תורה הכתובים בקולמוס עם כונת הסופר על כל תיבה ותיבה ועל כל שם ושם. וגם יהיו אלו שיבקשו כתב קולמוס מסופר אשר בעיניהם כתב ידו וסגנונו המקורי הוא מיוחד ומעולה, וודאי שלא תגרע פרנסה מאלו הכותבים ספרי תורה, ורק יתרבו הקונים אשר מעולם לא היו מזמינים ספר תורה מכמה סיבות ועתה ירבו, ותו לא מידי".
2. כריכת המזוזה - סעיף י"ד.
   1. **צריך זהירות**, שלא לשבר האותיות, וכדו' – זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ס').
   2. **משמאל לימין** – מנחות (דף לא:, "א"ר חלבו: חזינא ליה לרב הונא דכריך לה מאחד כלפי שמע"), רמב"ם (פרק ה' הל' ו', "כשכופלין אותה גוללין אותה מסוף השיטה לתחלתה עד שתמצא כשיפתח הקורא לקרות יקרא מראש השיטה לסופה, ואחר שגוללה מניחה בשפופרת של קנה או של עץ או של כל דבר ומחבר אותה אל מזוזת הפתח במסמר או חופר במזוזת הפתח ומכניס בה המזוזה"), מחבר (סעי' י"ד, "כורכה מסופה לראשה, מאחד כלפי שמע"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ו', "כיצד קובעה, כורכה מסופה לראשה, דהיינו מאחד כלפי שמע"), פוסקים.
   3. **יכרכנה הפוך**, מתחילתה לסופה.
      1. כשרה – חובת הדר (פרק ט' הע' ט', "אם כרכה משמע כלפי אחד דכשרה").
      2. אינה פסולה, מ"מ מסירה וקובעה בלי ברכה – מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק ס"א, שלום ואמת אות כ"ד, "נראה דאינו פסולה, ומכל מקום ממסירה, וחוזר וקובעה בלא ברכה"), פתחי שערים (אות צ"ה, "אם כרכה משמע כלפי אחד, כשרה בדיעבד ... מ"מ מסירה וקובעה בלי ברכה"), פתחי מזוזות (ס"ק ס"ב, "שצריך להפכה". ס"ק ס"ד, "כשרה"), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ס', עמ' קמ"א), שערי המזוזה (פרק ט"ו הע' י"ג), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק י"ג הע' א'), אגור באהליך (פרק ו' סעי' ל', "קבעה כשהיא גלולה מתחילתה לסופה, יגללה כדין, ויחזור ויקבעה בלא ברכה").
   4. **כרוך מלמטה למעלה, או להיפך**.
      1. פסול – חובת הדר (פרק ט' הע' כ"ה, "נראה לי שאם כרכה מעל הארץ כלפי שמע או להיפך פסולה, דנמצאים האותיות הפוכות בחלק אחד של הכריכה"), פתחי שערים (אות צ"ו, "אם כרכה ממטה למעלה, נמצא שקובע אותה בשכיבה ופסולה"), פתחי מזוזות (ס"ק ס"ד, "נראה דפסולה"), שערי המזוזה (פרק ט"ו הע' י"ג ד"ה ואם), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קמ"א).
      2. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ו' סעי' ל"א, "גללה מהשורה התחתונה כלפי מעלה או להיפך, יש בזה חשש פסול,, בין שהעמידה זקופה ובין שוכבת. העמידה באלכסון נראה שיוצא, אך יחזור ויגללה כדין ויקבעה בלא ברכה").
   5. **לכרוך המזוזה שיהיה הכתב נראה מבחוץ**.
      1. מחמיר – פתחי שערים (סוף אות צ"ד, "ואלו שכורכים את המזוזה עם הכתב מבחוץ, אין דעת חכמים נוחה ממנו. וכבוד אלקים הסתר דבר"), פתחי מזוזות (ס"ק ס"א), שערי המזוזה (פרק ט"ו הע' י"ג ד"ה ואין).
   6. **בלי כריכת המזוזה**.
      1. מחמיר.
         1. הגר"מ הורביץ (קובץ נועם ח"י עמ' רל"ז, עמ' רמ"ו) – "מי שאינו מקלפה, ומניחה כך פתוח על מזוזת הבית שהכתב מגולה כלפי חוץ, אף על פי שמשים אותה בזכוכית או בניילון וכדומה שכל הכתב נראה, פסולה ולא קיים מצות מזוזה וכתבתם על מזוזת ביתך כלל, עפ"י קבלת חכמז"ל מעתיקי התורה איש מפי איש עדד משה רבנו ע"ה, ולא קיים המצות עשה של וכתבתם על מזוזת ביתך, ויש בה סכנה שאין הבית משתמר מן המזיקין".
         2. לב אברהם (סי' פ"ה) – "לכתוב על אבן ... די"ל דאף שלפי ההו"א אין צורך בכריכת המזוזה, אבל להמסקנא דילפינן גזירה שוה דבעינן כתיבה בספר, אפשר שצריך כריכה ג"כ ... מאחר שהמנהג לכרוך המזוזה מוזכר בגמרא, ובלשונות הפוסקים, ואף שאינו מפורש אם הוא תקנה לעיכובא אם לא, ואף שהראינו לדעת שבודאי אינו בכלל הגז"ש, מ"מ מאחר שצורת המצוה לקבוע המזוזה בכריכה נהוגה בישראל מדור דור, חו"ש לשנות ולקבוע בצורה אחרת, דיתכן דהיא מקבלת משה רבינו ע"ה, וכדברי מרן בחתם סופר או"ח סי' כ"ח: החדש אסור מן התורה בכל מקום וע"כ להלכה לענ"ד אין לקבוע המזוזה בלי כריכה, ואף אם כבר נקבעה יש להסירה ולקבעה מחדש בכריכה אבל בלי ברכה עוד הפעם כיון דסוף סוף לא הוכרע בודאות שאף בדיעבד היתה פסולה ולא קיים המצוה דיצטרך לברך עתה כשקובעה מחדש, ע"כ ספק ברכות להקל".
         3. שרגא המאיר (ח"ו סי' ק"מ אות ז') – "מזוזות ביתך ... לא מצאתי בלבוש כן ... על האבנים ... אולי גם ראי' זו אינו ראי' דאמרינן ... ואולי אחר שאנו לומדים הגז"ש אנו יודעים ג"כ שצריכין לכורכה, עכ"פ בודאי אסור לכתחילה להניח בלי כריכה ... וע"כ אסור לעשות כן רק צריך לכורכה ואח"כ לקבעה על המזוזה כמו שנהגו כל בית ישראל מדורי דורות לעשות, ולא לעשות דברים מחודשים שלא ראינו אצל רבותינו ואבותינו ז"ל".
         4. בית אבי (ח"ד סי' קכ"ו אות ז') – "דאפילו אם אין זה רק מנהג בעלמא אסור לשנותו כיון דכך נהגו כל הדורות בכל המקומות וככל העדות וכן נהגו אבותינו ואבות אבותינו וזהו מסורת אבות ככל דור ודור לכן כל המשנה ידו על החחתונה. וכיון דכן איתא כגמרא וברמב"ם ובטור וש"ע בודאי מצוה לעשות כן ולא אחרת ... עכ"פ מלשון הגמרא וכל הראשונים נראה דכך הוא צורת המצוה כמו שאנו נוהגים, אבל לומר בדבר זה בודאות שאם עשה באופן אחר שלא קיים כלל המצוה נסתפקתי בזה עדיין, אבל למי שרוצה לעשות כן צריכים לגעור כיון דכך נהגו כל בית ישראל מימות עולם וכל חדש אסור מן התורה כאימרת החתם סופר ז"ל".
         5. ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ב') – "וברור ומחוורתא שצ' להזהיר להבעל תשובה לכרוך מזוזותיו וחדש אסור מן התורה".
         6. שו"ע המקוצר (סי' קס"ז הע' י"ט) – "וכן עיקר".
      2. בדיעבד, מיקל.
         1. הגריש"א זצ"ל (קובץ תשובות ח"ג סי' קנ"ד).
         2. שעה"צ (ס"ק ל"ט) – "ואם לא כרכה כלל וקבעה פתוחה משמע בלבוש דכשרה דיעבד וכ"מ בגמרא יכתבנה על האבנים כו' מיהו לכתחלה בודאי אין לעשות כן כדמוכח בגמ' דמצותה לכורכה".
         3. יביע אומר (ח"ח יו"ד סי' ל', הליכות עולם ח"ח פרשת כי תבא סוף סעי' ח') – "ולי נראה דאף דלכתחלה נכון שלא לשנות מהמנהג המיוסד על דברי הש"ס והפוסקים, מ"מ בדיעבד שכבר קבע את המזוזה כשהיא פתוחה וגלויה בברכה, א"צ להסירה ולקובעה מחדש, כיון שלא ראינו בפוסקים שיאמרו בפירוש להחמיר בזה בדיעבד, ואדרבה לדעתינו יש הוכחה מהגמ' שאין הכריכה מעכבת, ואפשר שיש ג"כ עדיפות יתרה כשהמזוזה פתוחה, והכתב נראה בעליל לעיני הרואים, ובכל כיו"ב לא החמירו משום שינוי מנהג ... ועכ"פ העושים כן יש להם על מה שיסמוכו, והנח להם לישראל ... הילכך שב ואל תעשה עדיף".
         4. חובת הדר (פרק ט' הע' ט') – "ואם לא כרכה, כתב בספר מסכת מזוזה דכשרה מהא דאמרינן בגמרא יכול יכתבנה על האבנים".
         5. שבט הקהתי (ח"א סי' רע"א) – "בג' ר' חיים קנייבסקי שליט"א ... ונראה כונתו ממה דכ' הלבוש בסי' רפ"ט ס"א כשבא לקובעה יתננה בשפופרת של קנה, כדי שלא תתפתח גלילתה ותתקלקל מהרה ע"כ משמע דטעם הכריכה הוא רק שלא תתקלקל ... דאין הכריכה מעכבת רק הגמרא אומר דלכתחילה יכרוך מאחד כלפי שמע".
         6. פתחי שערים (אות צ"ד) – "ואם לא כרכה כלל וקבעה פתוחה, משמע דכשרה בדיעבד. (לבוש; וכן משמע בגמרא יכול יכתבנה על האבנים וכו' משמע שהכריכה אינה מעכבת. מיהו לכתחילה בודאי אין לעשות כן כדמוכח בגמרא דמצוותה לכורכה. מהג' ר"ח קניבסקי שליט"א [זצ"ל] בשער הציון ס"ק ל"ט; חו"ה רף ע"א ס"ק ט'.) ולא יעשה כן לכתחילה. ולכן, אלה התיקים החדשים שקובעים בהם המזוזה פתוחה, לא טוב הם עושים. (ד"ע)".
         7. פתחי מזוזות (ס"ק ס"א).
         8. ילקוט יוסף (שובע שמחות ח"א, מזוזה סעי' ס"ג) – "אין כריכת המזוזה מעכבת, ומהדין מותר לקבוע המזוזה כשהיא שטוחה ומכוסה בזכוכית או בניילון, וכתיבתה נראית לעיני כל רואיה כשהיא קבועה כך במזוזת הבית. ובפרט כאשר הכתיבה נראית בעליל לעיני הרואים, והיא כתיבה יפה. אלא דלכתחלה אין לשנות מהמנהג להניחה כשהיא מגולגלת בתוך התיק. אך בדיעבד שכבר הוקבעה כשהיא שטוחה וגלויה, יש להקל".
         9. קביעת מזוזה כהלכתה (פרק י"ג סעי' א') – "ואם קבע את המזוזה כשהיא פתוחה כשרה בדיעבד".
         10. עלי דשע (סי' ל"ז עלה ז') – "שמעיקר ההלכה אין הגלילה והכריכה מעכבת ואולי גם עדיף לקבעה כשהיא פתוחה לעין כל כנ"ל מ"מ יש למנוע מלעשות כן מחמת הטעם הנ"ל, אלא שאם קבעה באופן זה אי"צ להסירה ולקבעה מחדש כנ"ל מהיבי"א, ובודאי שאם רוצה לקבעה מחדש כשהיא כרוכה אין לו לברך שנית דספק ברכות להקל".
         11. לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' ט"ו).
         12. אגור באהליך (פרק ו' סעי' כ"ט) – "יקבע את המזוזה כשהיא גלולה. קבעה כשהיא פתוחה, אף שאין זה דרך כבוד, נראה שיצא".
      3. מראי מקומות – הגר"ע שטינזלץ (קובץ נועם ח"י עמ' רמ"ד), שערי המזוזה (פרק ט"ו הע' י"ד).
         1. לבוש (סעי' י"ד) – "**ו**כורכה מסופה לראשה, מאחד כלפי שמע".
   7. **יעטפנה בניילון ואח"כ לכרוך המזוזה**.
      1. מיקל – שבט הקהתי (ח"א סי' רע"א, "כיון דהכריכה אינה מעכבת יכול ליתן המזוזה בניילון ולכרכו עמו").
      2. עדיף להחמיר – חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק א' סעי' י"ז, "מעיקר הדין שפיר יצא יד"ח, דלא מוזכר שהקלף חייב לנגוע דוקא בעצמו, ובכל זאת עדיף לעטפו בפלסטיק רק לאחר שכבר גלגלו"), הגר"י אדלשטיין (לקט הל' מזוזה פרק א' הע' כ"ח).
      3. מחמיר – אג"מ (אהלי ישרון, ח"ב מזוזה הע' רי"ח), הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות, קרול, סת"ם אות פ"ז, "אסור לגלול מזוזה ביחד עם הנילון"), אהלי ישרון (ח"ב, מזוזה עמ' ט"ז), שערי המזוזה (פרק ט"ו סוף הע' י"ג).
   8. **להדביק**.
      1. מיקל – מנחת שלמה (ח"ב סי' צ"ז אות כ"א, "לכרוך את הקלף ואחר שנקפל מדביק בנייר דבק ... נראה שזה כשר").
      2. מראי מקומות – אבן ישראל (ח"ט סי' צ"ט ד"ה שוב), קביעת מזוזה כהלכתה (פרק י"ג הע' א').
3. להוסיף - סעיף ט"ו.
   1. **הוסיף בפנים**.
      1. פסול – רמב"ם (פרק ה' הל' ד', "מנהג פשוט שכותבים על המזוזה מבחוץ כנגד הריוח שבין פרשה לפרשה שדי ואין בזה הפסד לפי שהוא מבחוץ, אבל אלו שכותבין מבפנים שמות המלאכים או שמות קדושים או פסוק או חותמות הרי הן בכלל מי **שאין להם חלק לעולם הבא**, שאלו **הטפשים** לא די להם **שבטלו המצוה** אלא שעשו מצוה גדולה שהיא יחוד השם של הקב"ה ואהבתו ועבודתו כאילו הוא קמיע של הניית עצמן כמו שעלה על לבם הסכל שזהו דבר המהנה בהבלי העולם"), פתחי מזוזות (ס"ק ס"ה, ס"ק ס"ו, ביאורים ד"ה אסור, "**ובכלל האיסור** גם לכתוב 'נבדק מ.ד.' או 'מוגה' בגוף הקלף בצידו או בתחתיתו"), שערי המזוזה (פרק י"ד סעי' ט"ו).
   2. **הוסיף מבחוץ**, כמו 'מוגה' או 'נבדק'.
      1. לכתחילה מחמיר – חלקת יעקב (או"ח סי' י', "ודאי דצריכין למחות בזה לכתחילה שלא לעשות כן"), בצל החכמה (ח"ב סי' נ"ד, "בודאי שלכתחילה יש להסיר מהם כל יתר אות או תיבה"), אג"מ (יו"ד ח"ב סוף סי' ק"מ, "ולכתחלה אין לכתוב נבדק גם על צד שמבחוץ דהא משמע מלשון אלא שמבחוץ כותבין דשי שבמחבר שגם מבחוץ אין להוסיף דבר שלא הוזכר במנהגים"), פתחי מזוזות (סוף ס"ק ס"ו, "**יש למחוק**").
      2. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"ד סעי' י"ח).
   3. **דברים נוספים על הדלת לשמירה**.
      1. אין ראוי – ערה"ש (סעי' י"א, "יש למנוע אותן המשימין שמות הקדושים ושמות המלאכים וקורין לזה שמירה ומשימים אותם מעל פתחיהם וחלונותיהם וזהו חוצפא כלפי שמיא שהקב"ה צוה לנו לקבוע מזוזה בלבד והם מוסיפים עוד דברים וזהו דרך עמי הארץ ונשים וחסירי דעת ומצוה למחות בידם"), שערי המזוזה (פרק י"ד סעי' י"ז, "אין ראוי").

**הוציא מזוזה מאר"י לחו"ל**.

* + 1. אין לחלק בין מזוזה לספרים – ברכת יצחק (ח"א סי' ד' אות ט"ו, "דגם מזוזה היא בכלל הא דאין מותיאין וכו'"), מזוזות מלכים (שלום ואמת ס"ק ר"י אות ב'), אהל בעמיתך (פרק מ"ט סעי' כ"ה, "מזוזה שזכתה בה ארץ ישראל, ג"כ אסור להוציא לחו"ל, אם לא כלעיל"), על פי התורה (פר' וארא פרק ה' סעי' צ"ז).
    2. מותר – אגור באהליך (פרק ה' סעי' ס"ב, "נראה שמותר להוציא מזוזה מארץ ישראל לחו"ל").
    3. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"ד הע' א' ד"ה ועיין).

"**הדבר תמוה** ומופלא שאדם שקונה דירה במאה אלף דולר ויותר, וכשמגיע לקנית המזוזות שחייב לקובעם ודורשים ממנו למזוזות הכי מובחרים סך הכל ארבעים דולר למזוזה נרתע מפני שהמחיר גבוה, ולצרכי עצמו מחפש כל מיני נוחיות ואינו שואל אפילו על המחיר, אבל דוקא במזוזה שמעניק לאדם חיים והצלחה שהזהיר בה יאריכו ימיו ומי שאינו זהיר בה ח"ו נענש בקיצור ימים וכמבואר בשו"ע ר"ס רפ"ה, מקמץ ומחפש הכי זול ואינו שם על לב, שאם ח"ו אין המזוזה כשרה הוא סכנה ר"ל ומי לא יחרד שבמקום סכנה צריך לצאת מכל חשש, וגם כשאין חשש בכשרותם מ"מ בהידורם וודאי מדה טובה מרובה שבזכות זה יתוסף לו ברכה והצלחה"

תשובות והנהגות (ח"א סי' תרנ"ב)

**מזוזה**

סימן רפ"ט

1. בשפופרת.
2. נוסח ברכה.
3. ב' או ג' מזוזות.
4. ברכה.
5. עשיית הקביעת.
6. תחילת שליש: לכתחילה - סעיף ב'.
7. מקום קביעתה.
8. פתח גבוה.
9. טפח הסמוך.
10. אחרי הדלת.
11. בצד ימין.
12. הכיר ציר - סעיף ג'.
13. כיצד קובעה - סעיף ד'.
14. **קביעת מזוזה בנייר דבק.**
15. לא יעמיק לחפור טפח בעומק.
16. תעשה ולא מן העשוי - סעיף ה'.
17. זקופה או לא - סעיף ו'.
18. בשפופרת.
    1. גר"א (מעשה רב סי' צ"ח) – "לא יכרוך המזוזה בקלף וכדומה שלא יהיה דבר בין המזוזה למזוזות הבית".
       1. שאינו מאמין שהדבר יצא מפי הגר"א.
          1. ערה"ש (סעי' י"ט) – ראיתי בפ"ת סק"ב בשם הנהגת הגר"א שלא יכרוך המזוזה כלל שלא תהא חציצה בינה לכותל ע"ש ותימה רבתי לבד שבכל הפוסקים אינו כן כמ"ש עוד קשה דאיך יקבע מסמרים בהמזוזה עצמה ומה שייך חציצה הא הכל בטל להכותל ומי גריעא הנייר שהמזוזה כרוך בה או השפופרת של עץ או של מתכת מהעצים או האבנים של עצם מזוזת הבית **וברור שהשומע שמע וטעה**".
          2. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ד אות ל"ג) – "הגרח"ק שליט"א [זצ"ל] ששמע מפי מרן החזו"א זצוק"ל שאינו מאמין שהדבר יצא מפי הגר"א ז"ל".
          3. הו"ד בבה"ל (סעי' א' ד"ה ויקבענה, פרשה סדורה סי' נ"ו) – "ושמעתי מפי מרן חזו"א זצ"ל שאינו מאמין שיצא הדבר מפי הגר"א ז"ל".
       2. מחמיר.
          1. עי' מקדש מעט (ס"ק א') – "כתב בספר פ"ת בשם הגאון ר"א וילנא שלא לכרוך המזוזה בנייר דהוי חציצה בין המזוזה להסף, והובא בספר מעשה רב בשמו, ור"ל דהשפופרת שנותנין בו המזוזה אינו חציצה לפי שמדבקו במסמרים להסף ונעשה מחובר כגוף הסף, משא"כ נייר או קלף שכורכים בו המזוזה. ומ"מ העולם אין נזהרין, נ"ל דס"ל דלא פסל כאן חציצה, רק שלא תהיה תלויה באויר, וטוב ליזהר הואיל דנפק מפי הגאון".
       3. מיקל.
          1. מהרש"ם (ח"ד סי' קל"ט) – "ומ"ש מדברי הגר"א דלא יכרוך בקלף והעיר מהא דמין במינו אינו חוצץ ותי' עפי"ד מוהרש"ק דהיכי דבעינן שיהי' עליו ממש גם מב"מ חוצץ. הנה בקו"א שבחיבורי דע"ת ליו"ד סי' כ"ח הבאתי ראיה להיפוך מש"ס דר"ה כ"ז ע"ב קדחו בזכרותו מב"מ אינו חוצץ והרי התם בעינן שלא יפסוק אויר כדמוכח בב"י סי' תקפ"ו ובט"ז סקי"ח גבי צפהו זהב ומוכח דגם בכה"ג מב"מ אינו חוצץ אבל באמת הרי קיי"ל כל לנאותו אינו חוצץ וה"נ הוי כדי לנאותו ולכן גם בשאר מינים אינו חוצץ ... ובגוף ד' הגר"א ע' ב"מ ק"ב בגובתא דקניא דמוכח דלא כהגר"א".
          2. תהלה לדוד (יו"ד סי' ק"ח) – "עפ"ת ... ואם כונתו דבשפופרת שפיר דהוי כמוסיף על הבנין. ורק בקלף דאין דרך בנין. בזה פשיטא דמותר דמב"מ אינו חוצץ".
          3. חזו"א (דינים והנהגות יו"ד פרק ג' אות ו') – "המזוזות בביתו היו עטופין בנייר, [ואמר שאין לחוש למה שכתוב בשם הגר"א שלא יהא הפסק דבר בין המזוזה למזוזת הבית, דבגמרא ל"מ כן]".
          4. חלקת יעקב (יו"ד סי' קמ"ח אות א') – "והנה בפ"ת יו"ד רפ"ט ס"ק ב' מביא דעת הגר"א להחמיר שלא יהא מזוזה נכרך בקלף וכדומה משום חציצה. ובמהר"ם שיק יו"ד סי' רפ"ח האריך לקיים מנהגנו דלא נהגינן כן, דכיון דקבען במסמרות הוי חיבור וכמזוזת בית דמי, וכהאי דסוכה ל"ז א' כיון דחיברו כגופו דמי ולא הוי חציצה, או משום דהאי דמבואר בשם דכל לנאותו אינו חוצץ, וה"ה מה דהוא לשמרו ולהחזיקו הרי הוא בטל לאותו דבר, מכל הני טעמא ועוד טעמים בשם מסיים דמנהגן ישראל תורה הוא, ושפיר למיעבד למיכרך בקלף או בנייר וכיו"ב, וכן בערוך השלחן סוס"י רפ"ט, חזינן דדין חציצה שייך אף בשארי מצות, דלית לן קרא מיותר לפסול חציצה".
          5. מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ה) – "דלמעשה אף בכרכו בקלף נייר או עור מותר".
          6. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה, תפילה פרק ד' הע' קי"ד) – "במעשה רב ... לא ראינו נוהגין כן".

הגרשז"א זצ"ל (מה טובו גליון ט"ו עמ' כ"ח אות י"ג) – "אין נוהגים להקפיד כהגר"א במעשה רב שלא יהא חציצה בין המזוזה למשקוף, ולכן אפשר לקבוע מזוזה בתוך בתי פלסטיק וכדומה".

* + - 1. יביע אומר (ח"ח יו"ד סי' כ"ט, הליכות עולם ח"ח פרשת כי תבא סוף סעי' ח') – "ולענין הלכה פשט המנהג להקל, ולית דחש להא דהגר"א. ופוק חזי מאי עמא דבר".
      2. שבה"ל (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ב אות כ"ב) – "נוהגים לכרוך את המזוזה בניר או בניילון, וכן לקבעם בנרתיק, ואין צריך שהמזוזה עצמה תגע בכותל".
      3. שבט הקהתי (ח"א סי' רע"א).
      4. ס' הבית (סי' כ' סעי' ל') – "יכרוך כל המזוזה בנייר שעוה או בניילון כדי שלא תתייבש הקלף". ויניחנה בשפופרת של קנה או של כל דבר אחר".
      5. לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' ב').
      6. שערי המזוזה (פרק ט"ו סעי' ט"ו) – "אך דעת רוב הפוסקים שאין בכך חשש חציצה. וכן מנהג העולם לעטוף את המזוזה בניילון וכדומה, כדי שלא יגיע למזוזה רטיבות ושאר דברים המזיקים לה".
      7. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קל"ב).
      8. קביעת מזוזה כהלכתה (פרק י"ג סעי' ב') – "מכניס המזוזה לתוך שפופרת וקובעה למזוזות הבית ואין בזה משום חציצה".
      9. אגור באהליך (פרק ט' סעי' א') – "שיעטפה היטב בניילון וכדו' קודם שמכניסה לנרתיק".
    1. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק ב').
       1. פת"ת (ס"ק ב') – "בהנהגת החסיד הגר"א ז"ל כתב לא יכרוך המזוזה בקלף וכדומה שלא יהא חוצץ בין המזוזה למזוזות הבית עכ"ד וצ"ע".
       2. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ד אות ל"ג) – "אמר לי מו"ר (שליט"א) זצוק"ל שאם כורך את המזוזה בנייר או במשהו אחר ובדעתי' לבטל את הכריכה למזוזת הבית אפשר דשפיר דמי משום דהכריכה נחשבת עכשיו כמזוזת הבית".
       3. אבן ישראל (ח"ט סי' צ"ט) – "ועיין מש"כ בספרי בה' תפילין ליישב דברי הגר"א במה שתמהו עליו".
       4. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרנ"א) – "והדרך הנכון לצאת מכל חשש ליקח מזוזה ולהניחה בתוך שפופרת של עץ או פלסטיק הנהוג, ולחבר או להדביק קודם השפופרת או הפלסטיק למזוזת הדלת, וממילא כבר בטל העץ של השפופרת למזוזת המשקוף ושוב אינו חוצץ, וא"ש ההיא דב"מ דמיירי שמחברה למזוזות הבית ובטלה איליו, ויזהר מאד שלא לשטוף המזוזות כדלת במים כל השנה שעלול לפסול המזוזות, אבל לכורכו רק בניר וכדומה אינו דרך בנין כ"כ ועדיף בררך שהבאנו".
  1. **הפסק אויר בין השפופרת לקיר**.
     1. מיקל.
        1. אמת ליעקב (פתחי שערים אות פ"ט).
        2. אור לציון (שכל טוב סוף אות רי"ח) – "קבוע בית מזוזה כזה".
        3. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ב אות כ"ג, עי' שבה"ל ח"י סי' קפ"ב) – "וכן מותר לקבוע את המזוזה בנרתיק שעשוי משפופרת המחוברת לשתי טבעות המחוברות לכותל, אע"פ שיש הפסק אויר בין השפופרת לקיר".
        4. פתחי שערים (אות פ"ט) – "תיק שהוא שפופרת מחובר לטס למעלה ולמטה, והטס מחובר לקיר, אע"פ שיש אויר בין השפופרת והקיר, כשרה לקבוע בו".
        5. לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' ג').
        6. אגור באהליך (פרק ט' סעי' י"ח) – "נרתיק העשוי משפופרת על גבי חתיכת עץ, אף שיש הפסק אויר ביניהם, נראה שכשר, וכן המנהג. וכן אם חלל בית המזוזה רחב מהמזוזה, אף שיש אויר בין המזוזה לנרתיק, כשר".
     2. מחמיר.
        1. עי' שכל טוב (סוף אות קי"ח) – "יש לחוש לחציצת אויר".
     3. מראי מקומות – הגר"י בעלסקי זצ"ל (זכרון שושנה עמ' קל"ג הע' ב', הע' ג'), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קל"ג).
        1. מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ה) – "שלהגר"א זצ"ל הוי הטעם משום דהוי של עץ בטל לגבי הפתח, אבל אם יש הפסק אויר ל"ש ביטול כנ"ל, ואף דלמעשה אף בכרכו בקלף נייר או עור מותר, מ"מ שייך בזה מש"כ לעיל כיון דלהגר"א בודאי שלא מהני באויר, ומה שמתירים בקלף או נייר ההוא כמ"ש במקדש מעט הנ"ל".

1. נוסח ברכה.
   1. **נוסח הברכה כשקובע מזוזה לאחרים**.
      1. על קביעת מזוזה – רמב"ם (ברכות פרק י"א הל' י"ג, "אם קבע מזוזה לביתו מברך לקבוע מזוזה ... אבל אם קבע מזוזה לאחרים מברך על קביעת מזוזה"), ס' האשכול (ח"ב סי' כ"ד, "כדקבע מזוזה מברך אקב"ו לקבוע מזוזה קבעה לאחרים מברך על קביעת מזוזה"), סמ"ג (עשה כ"ז), מגן אבות (מאירי, ענין ח', "ועל קביעת מזוזה בקובע מזוזה לחבירו"), כל בו (סי' צ"ח, "אבל קבע מזוזה לאחרים מברך על קביעת מזוזה"), מקדש מעט (ס"ק ג'), מנחת יצחק (ח"ו סי' קי"ב), מ"ב (ס"ק ד'), קונ' המזוזה (ס"ק ד', "הקובע מזוזה לאחרים מברך בנוסח אקב"ו על קביעת מזוזה כיון שאין המצוה מוטלת עליה ואף שקובע בפני הבעה"ב וכגון בעה"ב חולה או זקן שאינו יכול לקבוע בעצמו אין בעה"ב מברך אלא הקובע מברך אקב"ו על קביעת מזוזה").
      2. לקבוע מזוזה – שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ד עמ' קל"ה אות א', "הקובע מזוזה מברך אקב"ו לקבוע מזוזה, בין קובע לעצמו ובין הקובע לאחרים").
      3. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק ח').
   2. **שהחיינו**.
      1. לא – פרישה (ס"ק א'), ש"ך (ס"ק א', "וכתוב בפרישה הא דאין מברך שהחיינו משום דאינו בא מזמן לזמן"), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ד), דרך החיים (דין מקום קביעות המזוזה בפתח אות א'), חובת הדר (פרק י"א סעי' ב', "אינו מברך שהחיינו אפי' קובע בבית חדש").
      2. מהנכון שיכניס עצמו להתחייב שהחיינו מצד אחר ויכוין לפטור גם את זה – חקרי לב (יו"ד ח"ג סוף סי' קכ"ח, "ומהיות טוב אל תהי רע"), שכל טוב (אות מ'), אגור באהליך (פרק א' סעי' מ"ג, סעי' מ"ד, "אין מברכים שהחיינו על קביעת מזוזה, אף אם זו הפעם הראשונה בחייו שקובע מזוזה. הקובע לעצמו מזוזה, ראוי שיברך שהחיינו על פרי חדש וכדו', ויכוין על שמחת קניית המזוזה, ועל העיסוק במצוה").
      3. **פעם ראשון**.
         1. לא – זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קנ"ד).
         2. מהנכון שיכניס עצמו להתחייב שהחיינו מצד אחר ויכוין לפטור גם את זה – הגריש"א זצ"ל (***לקנות חכמה נישואין ושבע ברכות סוף עמ' י"ח, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ג אות ח', "בעת קביעת המזוזה אין מברכים שהחיינו אפילו אם זו הפעם הראשונה בחייו שהוא קובע מזוזה. מפני שלמעשה נוהגים שאין מברכין שהחיינו אלא על מצוות הבאות מזמן לזמן כסוכה ולולב. אבל אם יש לו בגד חדש כגון החליפה של החתונה או הכובע, יקחפ עמו ויברך שהחיינו על הבגד ויכוון על המזוזה"***), מ"ב (ס"ק ג', "מה נכון שאם מקיים המצוה פעם ראשונה בחייו שיכניס עצמו להתחייב שהחיינו מצד אחר ויכוין לפטור גם את זו").
         3. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ"ג הע' נ"ד, "ולשואל שמעולם לא קבע מזוזה, אמר שיברך ב' הברכות, שהחיינו בשעת קביעת המזוזות, ואח"כ הטוב והמטיב"), חובת הדר (פרק י"א הע' ד', "ואם קובע מזוזה בפעם ראשונה בחייו, עי' יו"ד סי' כח דלדעת הרמ"א משמע שצריך לברך שהחיינו, ועי' ש"ך שם ס"ק כה שחולק על זה").
      4. מראי מקומות.
         1. בה"ל (סי' כ"ב ד"ה קנה) – "מהנכון שיכניס עצמו להתחייב שהחיינו מצד אחר ויכוין לפטור גם את זה בפרט אם הוא לובש עתה התפילין פעם ראשונה בימי חייו בודאי יראה לעשות עצה זו דיש פוסקים שסוברים דעל כל מצוה שאדם עושה פעם ראשונה בימי חייו יברך שהחיינו".
2. ב' או ג' מזוזות.
   1. **ברכה אחת על כולם** – רשב"א (ח"א סי' תת"ט, "שאלת מי שיש לו שנים או שלשה פתחים למזוזות יברך על כל אחד ואחד בקביעת המזוזה או ברכה אחת לכולן. תשובה מסתברא שאם בא לקבוע כלן ביחד אינו מברך אלא ברכה אחת על שניהם. ודע שאפי' תפילין של יד ושל ראש שהן מצות מוחלקות ואין זה מעכב את זה אין צריך אלא ברכה אחת. וכדעת הרב אלפסי כמו שאמר כאן אם בא להניח בפעם אחת"), רמ"א (סעי' א'), ח"א (כלל ט"ו סעי' ט"ז), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ז'), פוסקים.
      1. ולא יפסיק – בית הלל (על רמ"א סעי' א'), מ"ב (ס"ק ו'), חובת הדר (פרק י"א סעי' ה'), אגור באהליך (פרק ז' סעי' ל"ח).
   2. **הנוסח עדיין לקבוע מזוזה** – שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ד עמ' קל"ה אות ג', "הקובע ב' או ג' מזוזות מברך ברכה אחת לכולם. ומברך בלשון יחיד לקבוע מזוזה ואינו מברך לקבוע מזוזות").
      1. הטעם.
         1. משנה הלכות (ח"ז סי' קצ"ד) – "מאי טעמא כשקובעין כמה מזוזות מברך בלשון יחיד לקבוע מזוזה. הנה בשו"ת הרשב"א ח"א סימן תת"ט כתב דמסתברא מי שיש לו פתחים הרבה אינו מברך אלא ברכה אחת שאפילו תפילין של יד ושל ראש שהן מצות חלוקות ואין זה מעכב את זה אין צריך אלא ברכה אחת נראה הטעם דהעיקר דליכא אלא חדא מצוה ואכל פתחים שנותן מזוזות אין זה אלא מצוה אחת, ולכן מברך מזוזה".
         2. שבט הלוי (ח"ו סי' ק"ס) – "ואשר שאל בענין ברכת מזוזה כשקובע כמה מזוזות מ"ט לא יברך על קביעת מזוזות כאשר מברך על טבילת כלים ובכלי יחידי על טבילת כלי עיין בטור ושו"ע יו"ד סי' ק"כ, ובתשובת מהרש"ג העיר השואל באמת בה ע"ש בחיו"ד סי' מ"ט, ועיינתי שם וראיתי שהגאון מצא רק בדוחק מענה על שאלה זו, כי מש"כ כיון דע"פ הלכה הי' מספיק לברך על הטבילה סתם, אלא דרצו חז"ל לחלק בין טבילת אדם לטבילת כלי, וכיון שמוכרח להזכיר כבר שם כלי א"כ מוכרח לחלק בין כלי לכלים - וטעם זה עדין לא משביע רצון, - וכן מש"כ דאלו היו מברכים מזוזות הי' משמע ב' מזוזות בכל פתח ימין ושמאל - יתכן שכן הוא, אבל לענ"ד לדרך זה פשוט יותר דהא חז"ל שמרו אם אפשר לשון הפסוק בתיקון הברכה כידוע. ובלשון הפסוק וכתבתם על מזוזות ביתך אין פי' מזוזות הפרשיות הכתובות על הקלף, אלא המזוזות הקבועות בפתח הבית, שאלו הם נקראים מזוזות, ומה שקוראים לפרשיות הכתובות כן, זה באמת רק לשון מושאל, ולכן כדי לנתק המכוון מלשון פשטות של מזוזות שהם הפצימים הקבועים לא תקנו על קביעת מזוזות כלשון התורה דקאי על הפצימים רק - מזוזה דהוא לשון מושאל חדש דלישתמע פרשיות כתובות. ועוד יש הבדל בין מזוזות לכלים דהתם אם טובלים בבת אחת ממש עכ"פ עושה פעולה על רבוי שיעור מצות בבת אחת ושפיר שייך לשון טבילת כלים, משא"כ מזוזה שקובע כל פעם רק אחת גם לשון הברכה בזה אחר זה גם אם קובע הרבה בזאח"ז מ"מ כל פעם פעולה יחידה היא, וע"כ לא רצו לשנות".
         3. אגור באהליך (פרק ז' הע' כ"ד) – "אף שלדעת השו"ע (ביו"ד קכ,ג) על טבילת כלי א' מברך על טבילת 'כלי' בלשון יחיד, ועל טבילת כמה כלים מברך על טבילת 'כלים', לענין מזוזה לכו"ע אין מברכים בל' רבים. ובטעמא דמילתא כתב בשו"ת מהרש"ג (ח"א יו"ד מט) דכיון שאין לקבוע יותר ממזוזה אחת בפתח א', גם כשקובע בכמה פתחים לא יברך 'לקבוע מזוזות' כדי שלא ישתמע שיש מצוה לקבוע כמה מזוזות אף בפתח אחד. ובשו"ת אז נדברו (ח"ג סא) ובשבט הלוי (ח"ו קס) כתבו טעמים נוספים".

* 1. **ב' בתים**.
     1. הליכה הוי הפסק – בית הלל (על רמ"א סעי' א', "אבל הליכה מבית זה לבית אחר ואע"פ ששני הבתים הם שלו הוי הפסק"), ברכי יוסף (ס"ק ב', "דוקא לב' או ג' חדרים בחצר אחת, אבל בשתי חצירות ההליכה הוי הפסק, כמ"ש בא"ח סימן ח' (סע' יג). וכ"כ בספר בית הלל").
     2. חושש, אינו מברך עוד פעם – בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ה', "ואם הם בשתי חצרות, ההליכה מבית לבית הוי הפסק. אך הואיל ויש בזה פלוגתא, לכך לא יקבעם סמוכים, אלא ישהה בין חצר לחצר איזה שעות ויעשה היסח הדעת בעסקים אחרים ביניהם, כדי שיברך בחצר השני לכולי עלמא"), הגריש"א זצ"ל (בה"ל סעי' א' ד"ה ויברך).
     3. מראי מקומות – מ"ב (ס"ק ו', בה"ל ד"ה ויברך, "שאין זה ברור"), חובת הדר (פרק י"א הע' י"ד), פתחי מזוזות (ס"ק י"א), אגור באהליך (פרק ז' סעי' מ"ב, "היו לפניו שני פתחים שחצר מפסיקה ביניהם, י"א ששינוי מקום נחשב להפסק. ולכן לכתחילה יקבע בפתח השני בזמן אחר, או שיקבע בפתח השני על ידי שליח. ואם הפתח השני אינו לפניו יכוין שלא לפוטרו, ואז יוכל לחזור ולברך עליו").

1. ברכה.
   1. **אם צריך לעמוד בשעת הברכה**.
      1. עמידה – תהלה לדוד (יו"ד סי' ק"ט אות ז', "פשוט דגם ברכת לקבוע מזוזה צריך לברך מעומד"), רבבות אפרים (ח"ב סי' כ"ט אות ו'), חובת הדר (פרק י"א סוף הע' א'), אגור באהליך (פרק א' סעי' ל"ו, "יברך בעמידה"), שומר דלתות ישראל (פרק ב' סעי' א').
      2. מראי מקומות – ישראל במעמדם (ח"ב פרק מ"ז סעי' מ"ח), הגר"מ גבאי שליט"א (גם אני אודך ח"ד סי' ו', עמ' פ"ה).
   2. **קבע מזוזה ונזכר אחרי כמה ימים שלא בירך**.
      1. מראי מקומות – עיקרי הד"ט (סי' ל"א אות ח'), אג"מ (יו"ד ח"א סי' קע"ט, אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' רפ"ח), פתחי מזוזות (ס"ק ז').
         1. קונ' המזוזה (ס"ק ג') – "אם שכח ולא בירך לפני קביעת המזוזה יש אומרים דיכול לברך אח"כ דהמצוה נמשכת כיון שהמזוזה קבועה ועומדת ויש אומרים דכיון שגמר מעשה הקביעה שוב אינו יכול לברך, וראוי לחוש לדעה זו שספק ברכות להקל".
         2. יביע אומר (ח"ח יו"ד סי' כ"ז) – "נראה שיכול להסיר המזוזה ממקומה ויתן אותה לבדיקה, ואף אם נמצאת כשרה יחזור ויקבענה בברכה".
         3. מ"ב (ס"ק ד', נזר ישראל עמ' רי"א אות קמ"ט נחל איתן סי' ה' ס"ק ג') – "יוריד ויברך, ולמרות שי"א שיכול לברך גם בלא"ה עדיף לנהוג כך".
         4. אגור באהליך (פרק ז' סעי' ה') – "לא בירך לפני הקביעה, לא יברך אחריה, [וי"ח]. אך כל עוד שעוסק בקביעה, אף במה שאינו מעכב, כגון בחיזוק המסמרים, נראה שיברך. אך אם עסוק רק לנאותה, לא יברך".
   3. **הקובע מזוזה שלא מדעת בעל הבית, אם יברך**.
      1. אסור לברך עליו.
         1. דברי יציב (יו"ד סי' קפ"ט) – "בלא עשאו שליח כבנ"ד שהוא עושה המצוה בעבור חברו שלא מדעתו כלל, אינו מברך".
         2. שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ח סוף אות ב') – "ולדידי פשיטא לי דכיון דמצוה היא בעיא שליחות והקובע שלא מדעת חבירו נהי דהבית יש לו מזוזה מכ"מ מצות קביעות לא קיים ואסור לברך עליו".
      2. מברך.
         1. הגרח"ק זצ"ל (נחל איתן סי' י"ב ס"ק ה' אות א') – "הקובע מזוזה בבית חברו שלא מדעתו ג"כ יכול לברך ובפרט במקום דזכות הוא לו".
         2. אגור באהליך (פרק ז' סעי' י"א) – "הקובע מזוזה לחבירו שלא מדעתו ואפילו בעל כורחו, נראה שמברך".
   4. **אם קובעים המזוזה במקומה דרך ארעי קודם הברכה**.
      1. שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ח) – "ס"א בא לקבעה וכו' ויקבענה במקומה ויברך אקב"ו לקבוע מזוזה. הנה לשון הרמב"ם פ"ה ה"ז וקודם שיקבענו במזוזת הפתח מברך תחילה משמע דאינו קובע כלל לפני הברכה מטעם עובר לעשייתן, ולשון הטור ושו"ע משמע דקובע קודם הברכה וכנראה דר"ל דרך ארעי כדי לצמצם המזוזה במקומה הראוי לה ואח"כ יקבענה בקביעות עפ"י המבואר ס"ד".
      2. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ב אות כ"ד), וכן לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' א') – "כשבא לקבוע את המזוזה קובעה מעט דרך עראי קודם הברכה כדי לכוונה שתעמוד במקומה ואח"כ מברך וקובעה היטיב".
   5. **מזוזות שאולה [או גמ"ח], האם מברך**.
      1. מברך.
         1. מנ"ח (מצוה תכ"ג ס"ק ג') – "ודאי יוצא".
         2. מקדש מעט (סי' רפ"ה ס"ק ד', גידולי הקדש סי' רפ"ט ס"ק ג') – "במזוזה שאולה, ולענ"ד ודאי יוצא".
         3. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק ו' כסליו תשס"ח) – "שאלה: מי שקנה דירה, ושאול מזוזות מגמ"ח ליום אחד (עד שיכול לקנות מזוזות) האם מברך בזמן שקבע המזוזות של הגמ"ח. תשובה: לכאו' מברך".
         4. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ג אות כ"ט) – "הקובע מזוזה שאולה, יוצא ידי חובת מזוזה ומברך עליה".
         5. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ב' אייר תשס"ח) – "שאלה: מי שקנה דירה, ושאול מזוזות מגמ"ח ליום אחד (עד שיכול לקנות מזוזות) האם מברך בזמן שקבע המזוזות של הגמ"ח, ואם כן בזמן שהחליף המזוזות האם צריך לברך עוד פעם. תשובה: יברך רק על המזוזה הראשונה".
         6. לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' ו').
         7. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"ס).
         8. אגור באהליך (פרק ה סעי' נ"ח) – "מזוזה שאולה כשרה לכתחילה".
      2. אינו מברך.
         1. דעת קודשים (ס"ק ה', עי' סי' רצ"א ס"ק ב') – "וי"ל שאיי"ח רק במזוזה שלו".
   6. **המחליף מזוזה** [וקובע מהודרת יותר], **האם צריך לברך**.
      1. מברך.
         1. טוב טעם ודעת (קמא סי' רמ"ו) – "אם לקח מזוזה וקבע אחרת אם צריך לברך הדבר פשוט כביעותא בכותחא דצריך לברך והרי מפורש בסי' ח' בהג"ה ...".
         2. מהר"ם שיק (יו"ד סי' רפ"ה ד"ה וממילא) – "בנ"ד שקובע מזוזה חדשה שלא היה בשעת הברכה דעתו עלה נראה דצריך לחזור ולברך לכ"ע".
         3. דעת קודשים (ס"ק ד') – "ובמזוזה אחרת ... מסברא מברך".
         4. יסודי ישרון (ח"א עמ' י"ז ד"ה ואם) – "אפילו נמצאת כשרה רק שקובע אחרת במקומה צריך לברך".
         5. קונ' המזוזה (ס"ק ו') – "וכן כל שמחליף המזוזה וקובע אחרת מברך".
         6. משנה הלכות (ח"ז סי' קפ"ז, ח"י סי' ק"צ) – "ופשוט דאם הסיר המזוזה לקבוע מזוזה אחרת יותר נאה הימנה נמי צריך לברך דאמזוזה זו לא בירך דומיא דהלוקח תפילין אחרים שמברך עליהם".
         7. שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ח אות ד', ח"ד סי' קנ"ח ד"ה סי' קנ"ח, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ג אות כ"ח) – "ולענין הוריד מזוזה ישנה וקבע מזוזה חדשה פשוט בעיני דיברך שוב על חדשה, וכדעת הגאון מהר"ם שיק, יו"ד סי' רפ"ה, אלא דראיתי לתלמידו הגאון מהרש"ג ח"א יו"ד סימן נ"ז פקפק על הוראת רבו במה שדימה מהרמ"ש מזוזה לטלית שמבואר סי' ח' באו"ח דצריך לברך על טלית אחר, דשאני טלית דיש כאן חיוב אחר דהרי בב' טליתות מקיים ב' מצוות דכל טלית חיוב באנפי נפשי' הוא אבל מזוזה אחרת על אותו בית לאו מצוה אחרת ומדמה לה לשופר אחר שמביאים באמצע התקיעות שא"צ לברך כאשר הוכיח שם, ובעניותי הדין עם הרב שחייב לברך אף דודאי אינו דומה לגמרי מזוזה לטלית אחר דהוא ממש חיוב חדש, מכ"מ גם במזוזה ברגע שהוריד הישנה נתבטל מהמצוה ובודאי אם הי' מוריד המזוזה ע"מ לקבעה שוב הרי גם בטלית קיי"ל כה"ג דא"צ לברך, אבל בנדון הנ"ל כיון דקאמור נתבטל מן המצוה ועושה קביעות מזוזה חדשה שלא הי' דעתו עליו בקביעות הראשון וקביעות השני היא פעולה חדשה של מצוה שמברכים עליה בעלמא דהיינו לקבוע מזוזה והרי הוא קובע והאיך נפטור אותו מן הברכה ההיא אלא דהגאון מהרש"ג כנראה לדעתו אזיל שפסק שם בסוף הסימן דגם אם קבעה גוי כשרה, דאין הקביעות המצוה אלא שיהי' מזוזה על הבית אמנם כבר כתבנו דבעניותי צ"ע דעת האומרים כן".
         8. מ"ב (ס"ק ו', שעה"צ ס"ק ט"ז, צהר חי"ב עמ' ק"ס אות א', דולה ומשקה עמ' שט"ו) – "ואם קובע מזוזה אחרת בכל גוונא צריך לברך אפילו היתה הראשונה כשרה והורידה כדי לקבוע נאה הימנה. [שד"ח כלל קכ"ג וכ"כ בס' מעורר ישנים סי' קע"ג **ונראה דכשמוריד המזוזות לבדקן יזהר שלא יחליף של דלת זו בזו** דא"כ לכאו' הו"ל כמזוזה אחרת וצריך לברך אם לא שיש הפסק גדול דבלא"ה צריך לברך]".
            1. עי' הגרח"ק זצ"ל (תקונים והוספות להוצאה שביעית [אחר מס' מזוזה]) – "עמוד קל שה"צ אות ט"ז מעורר ישנים סי' קע"ג. אמנם בבה"ל ס"ס כ"ה נסתפק בכעין זה אם צריך לחזור ונברך ע"ש גבי ציצית".
         9. תשובות והנהגות (ח"ב סוף סי' תקנ"א, עי' ח"א סוף סי' תרמ"ט) – "שמברך בעת קביעותה".
         10. עי' חיי הלוי (ח"ב סי' ע"א אות ב') – "דמי שרוצה לברך יש לו על מי לסמוך שכן הוא דעת רוב האחרונים".
         11. שערי המזוזה (פרק י"ז סעי' כ"ג) – "אם החליף את המזוזות במזוזות אחרות מהודרות יותר וכדומה - צריך לברך על קביעת המזוזות החדשות".
         12. עי' אגור באהליך (פרק ז' סעי' כ"ט) – "קבע מזוזה בברכה, ובא להחליפה באחרת, יברך, וי"א שלא יברך. ונראה שהמברך לא הפסיד, וכל שכן אם קבעה הבעל הבית הקודם".
      2. אינו מברך.
         1. מהרש"ג (ח"א יו"ד סי' נ"ז) – "הדבר דומה למי שבירך בר"ה על השופר שהי' לפניו ולא הי' יכול לתקוע כל התקיעות בשופר זה, והוכרחו להביא לו שופר אחר באמצע דפשוט דאין צריך לברך ברכה מחדש ... מי שהלך באמצע סעודה לסוכת חברו ... מצאתי בבית מאיר או"ח שם שחולק על המג"א שם ופוסק דא"צ לברך דדומה לברכת המוציא בסימן קע"ח, ונ"ל כדבריו עיקר להלכה למעשה".
         2. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' רע"ח).
         3. עי' הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ד' דבר הלכה י') – "ואפשר דה"ה במחליף מזוזה כשרה במזוזה אחרת, וכמבואר באחרונים לענין מחליף שופר בשופר אחר (עיין מ"ב סי' תקפ"ה סק"ד בשם שו"ת בנין עולם). ומה שנסתפק הבה"ל בסי' כ"ה (ד"ה מהדק) במסיר הציצית מן הבגד ומטיל אחרים מהודרים תחתיהם, יתכן דשאני התם שהטלית נפקעה ונתבטלה בכך לגמרי מציצית, והוא יתחייב בה רק כשירצה ללובשה, וגם מפני שהטלית והציצית הריהן כגוף אחד, ולכן כשהסיר את חוטי הציצית והטיל אחרות תחתיהן חשיב קצת כטלית אחר, משא"כ במזוזה, אף כשהסירה הרי הבית לא נהרת בכך והוא נשאר מחוייב בקביעת מזוזה, וא"כ הרי זה דומה יותר לשופר אחר".
         4. הגריש"א זצ"ל (לקט הל' מזוזה פרק ד' הע' ה', שבות יצחק ח"ח פרק כ' הע' ט"ז אות ב', דולה ומשקה עמ' שט"ו הע' תשמ"ה, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ג אות ג'***, עי' הע' ד' שם) – "המחליף ממזוזה אחת למזוזה אחרת דעת המהרש"ג (יו"ד סי' נז) שלא מברך. וכך סובר רבינו, ודלא כמהר"ם שיק סי' רפה שכתב כן לברך. וכן הדין בהחליף מזוזות ליפות יותר, שאין צריך לברך בשעה שקובעם, ויש לזה ראיה מספר האשכול. אכן אם נתן מזוזה לבדיקה ונמצאה בה אות מופסקת ותיקנוה, צריך לברך כשקובע אח"כ, כי זה כמו שלא היה מזוזה. [כתבי האבני ישפה. דולה ומשקה יו"ד הערה ס"ט. כתבי תלמידים א. שבות יצחק ח"ח עמ' רנה הערה טז אות ב. אכן, בישיב משה עמ' קמו הביא, שאמר רבינו 'למעשה', שמחוייבים לברך, אע"פ שע"פ סברא פטור, וכן שיטת המהר"ם שיק, שאין סיבת החיוב בחפצא של מזוזה כמו טלית, ואיך יכולים לדמות לטלית, והמשנ"ב מחייב אפילו בשופר, אף שגם שם לא הבין רבינו את טעם הדבר]".
         5. יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' י"ז) – "ואין להאריך כאן יותר בזה. ולפי דרכנו למדנו דמצות תפילין לאחר הנחתן זמן מה, שוה לטלית, וסרה מהר קושית הביאור מרדכי על הגמ' מנחות (מג). וסברת החילוק שאמרנו לעיל בין מזוזה לטלית קמה וגם נצבה. דשאני מזוזה דחיובא רמיא עליה לקבוע מזוזה בין זו בין אחרת, מש"ה א"צ לברך, גם כשהחליף המזוזה באחרת נאה הימנה. ול"ד לטלית שפקע חיובו מיד עם פשטו הטלית הראשון".
         6. חוט שני (דולה ומשקה עמ' שט"ו הע' תשמ"ה).
         7. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ב' אייר תשס"ח) - לשונו מובא לעיל.
         8. אהלי ישרון (ח"ב מזוזה עמ' י"ט אות ה').
      3. מראי מקומות – לבושי מרדכי (תליתאי יו"ד סי' מ"ב), הר צבי (יו"ד סי' רל"ו, "מחליף מזוזה למהודרת יותר, אם מברך ..."), מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ג), לקט הל' מזוזה (פרק ד' סעי' ב'), פתחי מזוזות (ס"ק י"ב).
         1. השיב משה (או"ח סי' ח') – "ואף אם לא נפסלה כלל רק שמסירה וקובע אחרת נאה הימנה ודאי ג"כ מברך לפי דעת הרמ"א בא"ח סי' ח' סעי' י"ב בהג"ה בפשט הראשון קודם שלבש השני אך לפי דעת המג"א שם ס"ק י"ו אין צריך לברך".
         2. שד"ח (מערכת מ' כלל קכ"ג) – "השיב משה סוף סי' ח' ...".

* 1. **יחליף דלת זו בזו**.
     1. יברך, שהוי כמזוזה אחרת [לשיטתו] – שעה"צ (ס"ק ט"ז, "הו"ל כמזוזה אחרת וצריך לברך").
     2. אינו מברך, שהוי כמזוזה אחרת [לשיטתו] – הגריש"א זצ"ל (שבות יצחק ח"ח פרק כ' הע' ט"ז אות ב').
     3. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ל"ז, "הנוטל מזוזות מכמה פתחים שחיובם ברור (וקובע בהם בברכה), ובדעתו להחזירם תוך זמן קצר, יקפיד להחזיר כל אחת לפתח שהיתה קבועה בו, כדי שלא להיכנס לספק ברכה. לפיכך כשנוטלה לבדיקה יסמן מהיכן ניטלה").
  2. **מרחיב את פתחו**.
     1. אינו מברך – קונ' המזוזה (ס"ק ה', לשונו מובא לקמן), שעה"צ (ס"ק ט"ז, "והמרחיב את הפתח ומוריד המזוזות וחוזר וקובען נ' דא"צ לחזור ולברך אפילו הרחיב יותר מטפח כיון שהיא אותו הפתח").
  3. **בית האוצר שאינו סמוך לביתו**.
     1. אינו מברך.
        1. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ב' אייר תשס"ז) – "שאלה: מחסאן שאינו סמוך לבית בזמן שקבעה מזוזה שם, האם מברכים. תשובה: **לא".**
  4. **הסיר מזוזה כדי לבדקה ונמצאה כשרה, האם צריך לברך כשמחזירה**.
     1. ספק.
        1. ברכי יוסף (סי' רפ"ו ס"ק י') – "אם הסיר המזוזה לבודקה ודעתו לחזור ולקובעה, יש להסתפק אם יברך כשחוזר וקובעה. לשון למודים א"ח סימן ט'. ועמ"ש בשו"ת אדמת קדש ח"א (יו"ד סי' יח)".
     2. אינו מברך.
        1. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ד) – "אבל הסירה לבודקה ספק ברכה ולהקל".
        2. דעת קודשים (ס"ק ד') – "כשבודק מזוזה ומחזירה א"צ ברכה".
        3. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ב' אייר תשס"ז) – "שאלה: אם נותן מזוזה לסופר לבדוק ונמצא כשרה, בזמן שחוזר וקבעה האם צריך לברך. תשובה: **לא".**
        4. שבט הקהתי (ח"א סי' רע"ג אות ד' ד"ה ולגבי) – "נראה דאין לברך דספק ברכות להקל, ויש הרבה שפוטרים מלברך".
     3. מברך.
        1. שנות חיים (הל' מזוזה תשובה ג') – "אם נטלה ע"מ לבדקה אם הוא כשרה א"כ כיון דחשש שמא תמצא פסולה ויצטרך לאחרת הרי אסר אדעתא מנה נראה דבזה צריך לכ"ע ... הוי היסח הדעת וצריך לברך פ"א אף שנמצאו כשרים כן נלפענ"ד נכון וברור".
        2. יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' י"ז, יחוה דעת ח"ג סי' פ', הליכות עולם ח"ח מזוזה סעי' י"ח) – "המסיר מזוזה מפתח ביתו ובודקה על ידי סופר סת"ם, ונמצאת כשרה, כשחוזר לקובעה צריך לברך בשם ומלכות אשר קדשנו במצותיו וצונו לקבוע מזוזה".
     4. תלוי אם עבר היום.
        1. ערה"ש (סעי' ד', עי' סי' רצ"א סעי' ב') – "ואם נוטלה מהפתח לבודקה ונמצאת כשירה וחוזר וקובעה א"צ לברך כמו הפושט טליתו לפי שעה לחזור ללובשו דאינו מברך ואם קבעה לאחר יום וודאי דמברך".
        2. הגריש"א זצ"ל (לקט הל' מזוזה פרק ד' הע' א', פסקי הלכות קרול סוף עניני סת"ם אות א', שבות יצחק ח"ח עמ' רנ"ה, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ג אות ד', עי' אות ה'***) – "מי שנוטל מזוזות לבדיקה אם מחזירם באותו יום למקומם אינו צריך לברך כשמחזירם. אך אם מחזירם רק למחרת צריך לברך כשמחזירם למקומם".
        3. שבט הלוי (מבית לוי ח"ב עמ' קל"ג אות כ"ז) – "הסיר את המזוזה ע"מ לבודקה ונמצאת כשירה וחוזר וקובעה, אם חזר וקבעה באותו יום א"צ לברך, וכשקובעה לאחר שעבר יום צריך לברך. [עבר לילה, נחשב שהוא לאחר יום, וצריך לברך]".
        4. תשובות והנהגות (ח"ב סוף סי' תקנ"א, עי' ח"א סוף סי' תרמ"ט) – "והמנהג כעה"ש שאם מחזיר באותו יום אינו חוזר ומברך, ולמחר חוזר ומברך".
        5. עי' חיי הלוי (ח"ב סי' ע"א אות א') – "וצ"ע, אכן עכ"פ כשקובע המזוזה ביום השני לכאורה שוב אין שום ספק דיכול לברך".
        6. נחלת פינחס (ח"א סי' א' אות ק"ט, ***רבבות אפרים ח"ז סי' רל"ט***) – "ולמעשה היכא דהפסיק, כגון שנטל את המזוזות וקבעם חזרה רק לאחר יום והסיח דעתו מהם נלע"ד שבודאי צריך לברך מחדש בשם ומלכות וכן משמע מרוב האחרונים".
     5. כמה שעות, מברך.
        1. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא סוף אות ח') – "דאם הסירה כדי לעשות לה תיק אחר וחזר וקבעה, אם לא שהה הרבה לא יברך, ואם שהה הרבה שעות בעשיית התיק והלך ממקום למקום ועשה בינתים כמה היסח הדעת בעסקים אחרים, כל כהא יברך כשיבוא לקבוע אותה. ועיין אדמת קודש חלק א סימן י"א, ולשון לימודים סימן ט, ואשדות הפסגה סימן ח, ושאר אחרונים, יעוין שם".
        2. קונ' המזוזה (ס"ק ה') – "הסיר המזוזה לבודקה ומצאה כשירה וחוזר וקובעה מיד יש אומרים שצריך לחזור ולברך ויש אומרים שאינו מברך וראוי לחוש לדעה זו שספק ברכות להקל, ואם בודק כמה מזוזות נכון להחליף המזוזות של הפתחים של זה בזה ואז שפיר מברך לכו"ע כדלהלן ס"ק ו'. וכל זה דוקא בבודק וחוזר וקובע מיד לאחר הסרת המזוזה אבל אם הולך לסופר ומשאיר לבדיקה בעת שיתפנה הסופר וחוזר וקובעה כעבור כמה שעות וכדומה שמסיח דעתו ודאי מברך לכו"ע".
        3. חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק ד' סעי' הע' ב') – "שאם הוא לאחר כמה שעות צריך לברך".
        4. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קע"ד).
     6. ב' או ג' שעות.
        1. חובת הדר (פרק י"א הע' כ"ו) – "נראה דהפסק של ב' וג' שעות הוי הפסק".
     7. תלוי בהפסק גדול.
        1. מ"ב (ס"ק ו') – "אם הסיר המזוזה לבדקה ודעתו לחזור ולקבעה א"צ לחזור ולברך אא"כ הי' הפסק גדול והיסח הדעת".
     8. מראי מקומות – מהר"ם שיק (יו"ד סי' רפ"ה), שדי חמד (כללים מע' מ' כלל קכ"ב), הר צבי (יו"ד סי' רל"ו), דבר יהושע (ח"ב סי' מ"ב אות י', "דברי ההשיב משה ..."), מנחת יצחק (ח"י סי' צ"ג), פתחי מזוזות (ס"ק י"ב), שערי המזוזה (פרק י"ז סעי' כ"ב, פרק כ' סעי' ט"ו), ***רבבות אפרים (ח"ז סי' רל"ט),*** שערי המזוזה (פרק י"ז סעי' כ"ב).
        1. פת"ת (ס"ק א') – "לא ידעתי מקום הספק בזה אמאי לא הוי זה כמו פשט טליתו ע"ד לחזור ולהתעטף בו או בתפילין ע"מ לחזור ולהניחם ע' באו"ח סימן ח' סי"ד בהגה ובסימן כ"ה סי"ב בהגה. ושמא י"ל דהכא לא הוי ע"ד לחזור ולקבעה דשמא ימצא פסול ולכן נסתפק בזה".
        2. כת"ס (יו"ד סי' קל"ט) – "אפשר שיסיח דעתו ולא יקבענה מיד".
        3. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ז') – "אם הוא הסירה כדי לבדקה, יש להסתפק אם צריך לברך".
        4. מהרש"ג (יו"ד סי' נ"ז) – "שנראה הדין לענין מזוזה דהמסיר מזוזה לבודקה ונמצא כשרה וחוזר וקובעה מיד אין צריך לברך".
        5. פני מבין (יו"ד סי' ר"ו) – "יש לעיין".
        6. יסודי ישרון (ח"א עמ' י"ז ד"ה בשעה) – "ואם נטלה מהפתח לבודקה ונמצאת כשירה כשחוזר וקובעה אינו צריך לברך דהוה כמו הפושט טליתו לפי שעה לחזור ללובשה ואם קבעה לאחר יום חוזר ומברך (עה"ש סי' רפ"ט) והגאון בית יצחק בספרו (יור"ד ח"ב ס' צ"ד) כתב שאינו צריך לברך וראיתו מירושלמי".
        7. אגור באהליך (פרק ז' סעי' כ"ג) – "נקבעה בברכה והסירה ובא להחזירה לאחר זמן, אם הסיח דעתו ממנה, חוזר Îומברך. וי"א שרק המחזירה לאחר שינת לילה מברך".

* 1. **הסיר מזוזה כדי לבדקה ונמצאה פסולה, האם צריך לברך כשקובע הכשרה**.
     1. מברך.
        1. מהר"ם שיק (יו"ד סי' רפ"ה) – "פשוט הדבר דחייב לברך".
        2. השיב משה (או"ח סי' ח') – "פשוט כביעתא בכותחא דצריך לברך ... וז"ב בלי פקפוק".
        3. שנות חיים (הל' מזוזה תשובה ג').
        4. דעת קודשים (ס"ק ד') – "וכשקובע אחרת על הראשונה נפסלה צ"ל ברכה וכשלובש טלית אחר".
        5. ערה"ש (סעי' ד') – "ואם נמצאת פסולה וקובע מזוזה אחרת מברך ג"כ".
        6. שד"ח (מערכת מ' כלל קכ"ג) – "השיב משה סוף סי' ח'".
        7. יסודי ישרון (ח"א עמ' י"ז ד"ה ואם) – "ואם בדק המזוזה ונמצאת פסולה וקובע תכף אחרת, כיון דאחרת היא צריך לחזור ולברך כדאיתא גבי טלית (או"ח פי' ח)".
        8. קונ' המזוזה (ס"ק ו') – "בדק המזוזה ומצאה פסולה וקובע מזוזה אחרת ודאי מברך".
        9. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול סת"ם אות מ"א, שבות יצחק ח"ח עמ' רנ"ו הע' ט"ז אות ב', ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ג אות ג' [לשונו מובא לעיל]***) – "נתן מזוזה לבדוק ונמצאה בה אות מופסקת ותיקנוהו, צריך לברך כשקובע אח"כ, כי זה כמו שלא הי' מזוזה".
        10. יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' י"ז אות ט', יחוה דעת ח"ג סי' פ', הליכות עולם ח"ח מזוזה סעי' י"ח) – "ומכל שכן אם נמצאת פסולה וקובע מזוזה אחרת במקומה, שצריך לברך".
        11. דבר יהושע (ח"ב סי' מ"ב אות י') – "דלכו"ע צריך לברך".
        12. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ג אות כ"ח) – "נמצאה המזוזה פסולה וקובע אחרת צריך לברך וכן המסיר את המזוזה ע"מ לקבוע אחרת קובעה בברכה".
        13. תשובות והנהגות (ח"ב סוף סי' תקנ"א) – "שמברך בעת קביעותה".
        14. שערי המזוזה (פרק י"ז סעי' כ"ג) – "צריך לחזור ולברך".
        15. לקט הל' מזוזה (פרק ד' סעי' א').
     2. מראי מקומות – יביע אומר (ח"ח יו"ד סי' כ"ז אות ה').
  2. **נפלה המזוזה לארץ וקובעה שנית, אם צריך לברך**.
     1. מברך.
        1. שנות חיים (הל' מזוזה תשובה ג') – "אם נפלה נראה דחייב לברך בזה לכ"ע".
        2. פת"ת (ס"ק א') – "ונראה דאם נפל המזוזה מעצמו לארץ ורוצה לקבעה צריך ודאי לברך כמו נפל טליתו שם ופשוט הוא".
        3. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ד) – "ואם נפלה וקובע שנית מברך".
        4. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ז') – "אם נפלה המזוזה מעצמה וחזר וקבעה צריך גם כן לברך".
        5. ערה"ש (סעי' ד') – "אם נפלה מעצמה מברך כשיקבענה כמו נפלה טליתו בא"ח סי' ח'".
        6. יסודי ישרון (ח"א עמ' י"ז ד"ה נפלה) – "נפלה המזוזה חייב לברך פעם שנית כשקובעה דדמי לנפלה טליתו".
        7. קונ' המזוזה (ס"ק ז') – "נפלה המזוזה וחוזר וקובעה מברך".
        8. הגריש"א זצ"ל (שבות יצחק ח"ח עמ' רנ"ו הע' ט"ז אות ד', ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ג אות ז'***) – "מזוזה שנפלה חשיב הפסק וחוזר ומברך".
        9. משנה הלכות (ח"ז סי' קפ"ז) – "נמצאה המזוזה פסולה בבדיקה וקובע מזוזה אחרת פשוט דצריך לברך וכ"כ המהרמ"ש והשארית יהודה והגרש"ק".
        10. מ"ב (ס"ק ו') – "ואם נפלה מעצמה צריך לברך כשחוזר וקובעה".
        11. תשובות והנהגות (ח"ב סוף סי' תקנ"א) – "שמברך בעת קביעותה".
        12. לקט הל' מזוזה (פרק ד' סוף סעי' א').
        13. אגור באהליך (פרק ז' סעי' כ"ו) – "נפלה המזוזה או שנפסלה ותיקנה, אף אם מחזירה מיד, מברך".
     2. אינו מברך.
        1. יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' י"ז אות י"א, הליכות עולם ח"ח מזוזה סעי' י"ח) – "במזוזה שנפלה מאליה ורוצה להחזירה שא"צ לברך".
     3. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק י"ב).
        1. אם תלוי בסוגיא של "נפל טליתו" [כמו הפת"ת, ערה"ש, ויסודי ישרון, ועוד], יש הרבה פוסקים שפסק שחייב לברך [עי' או"ח סי' ח', לשיטות ומראי מקומות]. אבל עי' אגור באהליך (פרק ז' הע' ע"ג) שאולי יש לחלק בין כאן וטלית, ולכן לכו"ע יש חיוב לברך.
  3. **סיכום**.
     1. מברך.
        1. שאולה.
        2. פסולה.
     2. מחלוקת.
        1. להחליף מזוזות.
        2. בדקה ונמצאה כשר.
        3. נפלה.
     3. אינו מברך.
        1. קובע מזוזה שלא מדעת בעה"ב.

1. עשיית הקביעת.
   1. **גוים**.
      1. מחמיר.
         1. חקרי לב (ח"ג סי' קכ"ח).
         2. דעת קדושים (ס"ק ב') – "ומ"מ מלקבוע מזוזה ע"י קטן אולי יש ליזהר וכ"ש ע"י גוי".
         3. ישועות מלכו (רמב"ם מזוזה פרק ה' הל' י') - לשונו מובא לקמן, גבי נשים.
         4. עי' באר משה (ח"ב סי' ק' אות ג', ח"ו סי' ע"ט).
         5. שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ח אות ב', ח"ד סי' קמ"ג ד"ה ולמעשה, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ג אות כ"ה, בענייני יו"ד עמ' רפ"ט אות ז') – "תמוה מאד מה שנסתפקו קצת מאחרונים דיהני קביעות מזוזה גם ע"י נכרי וקטן דעיקר המצוה שיהי' מזוזה על הבית והא איכא, אמנם זה אינו כנ"ל דהקביעות הוא המצוה, ועוד מדברכינן לקבוע או על קביעות מזוזה מכלל דהא הא המצוה כדדייקינן בשבת כ"ב לענין הדלקה עושה מצוה מדמברכינן להדליק, ובמנחות מ"ב ע"א דייקו הראשונים בשם הבה"ג דקיי"ל ציצית חובת גברא מדמברכינן להתעטף".
         6. חובת הדר (פרק ט' סעי' ג') – "ואין לקבוע מזוזה ע"י גוי וקטן".
         7. חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק א' סעי' י"ח, הע' ל"ב) – "יורידו ויקבעו שנית **עם ברכה**".
         8. מ"ב (ס"ק ב', אגור באהליך פרק י' הע' נ"א אות ב') – "ואם קבעה חש"ו ועכו"ם פסולה. ואפילו הוא פועל שלו".
         9. תשובות והנהגות (ח"א סי' תע"ח, ח"ד סי' רל"ח אות ו') - לשונו מובא לקמן, גבי מומר.
         10. פתחי מזוזות (ס"ק ה') – "הכרעת הפוסקים לחוש לדעת האוסרים".
      2. מיקל.
         1. מהרש"ג (יו"ד סוף סי' נ"ז) – "משמע דמזוזה שקבעה עכו"ם כשרה".
         2. אגור באהליך (פרק ח' סעי' כ"ב) – "נכון לכתחילה שלא לקובעה על ידי גוי, שוטה, או קטן פחות מבן י"ג. ואם קבע יצא, (דלא כמי שכתב לפסול)".
      3. מראי מקומות – שד"ח (מערכת מ' כלל קל"א), פתחי מזוזות (ס"ק ה'), אהלי ישרון (ח"ב מזוזה ריש עמ' י"ז).
   2. **חרש שוטה וקטן**.
      1. מחמיר – חקרי לב (ח"ג סי' קכ"ח), שנות חיים (הל' מזוזה תשובה ), עי' דעת קדושים (ס"ק ב', לשונו מובא לעיל), שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ח אות ב', ח"ד סי' קמ"ג ד"ה ולמעשה, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ג אות כ"ה, בענייני יו"ד עמ' רפ"ט אות ז', "כבר כתבתי בעניי בשו"ת שבט הלוי יו"ד סי' קנ"ח אות ב' דהעיקר כדעת הסוברים דאין יוצא בקביעות מזוזה לא ע"י עכו"ם ולא ע"י קטן דעיקר המצוה בשעת קביעות ע"י מחויב בדבר"), מ"ב (ס"ק ב', שיח התורה סי' אלף רע"ח, לשונו מובא לעיל), חובת הדר (פרק ט' סעי' ג', לשונו מובא לעיל), פתחי מזוזות (ס"ק ה', סי' רצ"א ס"ק כ"ט, "הכרעת הפוסקים לחוש לדעת האוסרים").
         1. בלי ברכה – ציץ אליעזר (חי"ד סי' ע"ה אות א', "נראה דלמעשה יש להוציא את המזוזה ממקומה וגדול יחזור ויקבענה בלי ברכה, משום חשש ברכה לבטלה, מכיון שיש מחלוקת הפוסקים בזה, וברכות הא אינן מעכבות").
      2. מיקל – אגור באהליך (פרק ח' סעי' כ"ב, "נכון לכתחילה שלא לקובעה על ידי גוי, שוטה, או קטן פחות מבן י"ג. ואם קבע יצא, (דלא כמי שכתב לפסול)").
      3. מראי מקומות – שד"ח (מערכת מ' כלל קל"א).
   3. **נשים**.
      1. מחמיר.
         1. ישועות מלכו (רמב"ם מזוזה פרק ה' הל' י') – "ודע דאשה אעפ"י שחייבת במזוזה ומ"מ אין לה לקבוע בעצמה, כמו שפסולה לכתיבה. וראי' מהא דאמרינן במנחות מ"ב דנכרי פסול לעשות תפילין והיינו לתפרן ולשאר דבר כמו דפסול לכתיבה ומהא נמי לאשה".
         2. עי' באר משה (ח"ב סי' ק', ח"ו סי' ע"ט) – "חמעשה לא תקבע לכתחילה ואם קבעה כבר א"צ להסירה".
         3. תשובות והנהגות (ח"א סי' תע"ח, ח"ד סי' רל"ח אות ו') – "ב'ישועות מלכו' ... בקביעת מזוזה שנגמר מצותו ע"י אשה גרע טפי, דדמי יותר לכתיבה, ולא מועיל".
         4. עי' הליכות ביתה (סי' ל"ב סעי' י"ד) – "וטוב להחמיר בזה לכתחילה".
         5. עי' ס' הבית (סי' כ' סעי' ל"ה) – "ראוי לכתחילה שרק איש יקבענה, ולא אשה".
      2. מיקל.
         1. ערה"ש (סעי' ד') – "מברכת אשתו".
         2. ארץ צבי (ח"א סי' ט"ו) – "בס' ישועות מלכו ... הנה דעיקר מצוה בשעת הנחה וה"נ במזוזה, וכיון שהוא עצם מצוה לקבוע מזוזה אין סברא שלא תוכל אשה לקיים המצוה בעצמה, רק ע"י אחר".
         3. עי' הגרשז"א זצ"ל (אהל ברוך עמ' רע"א ד"ה ויש) – "ומסתבר דשפיר תוכל לקבוע מזוזה על פתח ביתה".
         4. קנין תורה בהלכה (ח"ב סי' נ"ח).
         5. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול סת"ם אות ***פ"ח, אשרי האיש יו"ד פרק ס"ד אות ז') – "אשה יכולה לקבוע מזוזה".***
         6. יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' י"ח אות ג') – "הואיל והאשה חייבת במזוזה רשאית ג"כ לקבעה. דאלת"ה היאך תוכל לעשות שליח לקבוע מזוזה במקומה, מי איכא מידי דאיהו ל"מ עביד ושליח מצי משוי".
         7. שבט הלוי (ח"ב ריש סי' קנ"ח אות ג', קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ג אות כ"ו, בענייני יו"ד עמ' רפ"ט אות ח', הע' להסכמתו על ספר חובת הדר ד"ה ואגב) – "ודע דראיתי בס' ישועות מלכו להגר"י מקוטנא ז"ל בחי' על הרמב"ם חידש דאין אשה יכולה לקבוע מזוזה אעפ"י שחייבת כמבואר ברכות כ' ע"ב ולקמן סימן רצ"א, מכ"מ כיון דליתה בכתיבה כמבואר גיטין מ"ה ע"ב ומנחות מ"ג ע"ב הה"ד בכל תקון המצוה כדמוכח שם ובשו"ע או"ח סי' ל"ט, ובעניותי דבר זה א"א לאמרו, דאפי' בתפילין הא כתב הרמב"ם פ"ג דעיקר הפסול משום שי"ן של תפילין ועי' מג"א שם אות ו' דעיקר משום הכתיבה ובהא פסלינהו ומכ"מ גם אם נימא שפסולים בכל דבר היינו בתפילין שאינם שייכים כלל להמצוה אבל האיך נפסול אותם לקביעות המזוזה בזה המצוה דחייבם רחמנא ועיקר המצוה מתקיימת בקביעות כנ"ל, וראיתי בתשו' ארץ צבי סי' ט"ו נסתפק בדבר זה וצידד לכאן ולכאן ובעניותי אין ספק בדבר".
         8. חובת הדר (פרק ט' סעי' ג') – "אשה יכולה לקבוע".
         9. הגר"ש דבליצקי זצ"ל (נתיבות ההלכה גליון מ"ז עמ' תתקי"ט) – "אשה כשרה לקבוע מזוזה".
         10. בירור הלכה (עמ' ת"כ, יו"ד תנינא סוף עמ' ע"ה) – "אשה המחויבת במזוזה ודאי כשירה לקבוע מזוזה הן בביתה והן אפילו בבית אנשים".
         11. לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' ט').
         12. אהלי ישרון (ח"ב מזוזה עמ' ט"ז אות א').
         13. פתחי מזוזות (סי' רצ"א ס"ק כ"ו, ביאורים ד"ה נשים).
         14. שכל טוב (סי' רצ"א אות נ"ב).
         15. אגור באהליך (פרק ח' סעי' י"ג, סעי' כ"ד) – "אם בעל הבית אינו יכול לקובעה, מצוה על אשתו או על אחד מבני הבית הגדולים לקובעה".
      3. מראי מקומות – חת"ס (יו"ד סי' רע"א ד"ה ולדידי), כת"ס (יו"ד סי' קכ"ט ד"ה עוד), דעת כהן (סי' קס"ט), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ע"א).
   4. **מומר**.
      1. מיקל – אגור באהליך (פרק ח' סעי' כ"ה, "פורק עול כשר לקבוע את המזוזה. אך אסור לבקש ממנו לקבוע כשמתכבד בכך. ובמקרה שיש חשש שאם ימנע מלכבדו יזיקו בגופו או בממונו, מותר").
      2. מחמיר – תשובות והנהגות (ח"א סי' תע"ח, ח"ד סי' רל"ח אות ו', "מומר דפסול לכתיבה פסול לקבוע מזוזה, ואני תמה שנהגו בארץ ישראל במוסדות לכבד רשעים ומומרים לקבוע המזוזה ויש לחוש דפסולין, וכן כאן לפעמים מכבדים אנשים שאינם שומרי תורה ומצוות לקבוע מזוזות במשרדים ובבתים. ונראה שיש לחשוש בזה שפסול וכאלו לא קבעו מזוזה כלל, שמומר דפסול לכתיבה הוא הדין לקבוע המזוזה שגומר הקדושה לפרשה ולכן יש בזה פסולי כתיבה, ואני תמה שרבני זמנינו לא נתעוררו שאם מומר ומחלל שבת בפרהסיא קובעים מזוזה, יש חשש גם בדיעבד שאין יוצאין המצוה, ומיהו אם לא גמר הקביעות ועדיין תלוי, נראה דליכא למיחש כשיהודי כשר גומר, והיינו שמומר מחזק במסמר מצד אחד, ובצד השני גומר יהודי כשר, וכה"ג שפיר כשר המזוזה").
2. תחילת שליש העליון: לכתחילה - סעיף ב'.
   1. **ראשונים**.
      1. לכתחילה תחילת שליש העליון.
         1. רמב"ם (פרק ו' הל' י"ב) – "והיכן קובעים את המזוזה בתוך חלל של פתח בטפח הסמוך לחוץ בתחלת שליש העליון של גובה השער, ואם קבעה למעלה מזה כשרה".
         2. נימוקי יוסף (הל' קטנות, הל' מזוזה דף ה:) – "בשליש העליון. מודד מלמטה למעלה שני שלישי הפתח וכשיכנוס לתחלת שליש עליון יתן שם המזוזה ודוקא לכתחלה אבל דיעבד משליש העליון ולמעלה כשר".
         3. אורחות חיים (מזוזה אות א').
         4. כל בו (סי' צ').
      2. משליש העליון של הפתח ולמעלה.
         1. רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י') – "א"ר זירא אמר רב מתנה אמר שמואל מצוה להניחה בתחילת שליש העליון פי' שלא ירחיק מן המשקוף יותר משליש גובהו של פתח. אבל יכול לתתה בגובהו של פתח עד המשקוף".
         2. יראים (סי' ת') – "אמר רב חסדא מצוה להניח בתחלת שליש העליון פי' שלא ישפילנה יותר אבל להגביה יותר רשאי".
         3. סמ"ג (עשה כ"ג) – "ושיעור הנחתה מן התקרה עד שליש העליון ויותר על שליש לא ירחיקנו מן התקרה".
         4. ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, קע"ט-ד') – "למעלה מגובה השלישי יכול להניח' אפילו עד סמו' למשקוף של מעלה כך פשוט בגמ'".
         5. ס' האשכול (ח"ב ריש סי' כ"ה).
         6. פסקי רי"ד (מנחות דף לג: ד"ה אמ' ר') – "וכן הלכה".
         7. סמ"ק (מצוה קנ"ד) – "וצריך להניח' בשליש העליון של פתח".
         8. ס' הנייר (סי' ל"ו הלכות מזוזה) – "ושיעור הנחתה מן התיקרה עד שליש העליון".
         9. אגודה (מנחות דף לג. ד"ה מצוה).
   2. **לכתחילה תחילת שליש העליון**.
      1. מחבר (סעי' ב') – "בתחלת שליש העליון גובה השער. ואם קבע למעלה מזה, כשרה".
      2. לבוש (סעי' ב').
      3. ב"ח (ס"ק ד').
      4. ברכי יוסף (ס"ק ג') – "מנהג העולם להניח בגובה השער. וכבר הרב נקודות הכסף האריך להוכיח שכן דעת רוב הפוסקים. אבל האר"י זצ"ל (שעה"מ פר' ואתחנן דף לז א) גילה סודו שתהיה בסוף שליש העליון דוקא. עש"ב".
      5. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ה).
      6. דרך החיים (דין מקום קביעות המזוזה בפתח אות ב').
      7. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ה') – "מקומה מתחלת שליש העליון של גובה השער, קבעה למעלה מזה כשרה, והוא שירחיקנה מן המשקוף טפח".
      8. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ז') – "כל עוד שיוכל להסירה ולהניחה במקום הראוי לה, דהיינו בתחילת שליש העליון מלמטה למעלה, חייב להסירה ולקבעה כראוי, ואין לסמוך ולומר מאחר שכבר קבעה כך נחשב בדיעבד ותשאר בכך, כי כיון שבאמת בידו להסירה ולתקנה כראוי צריך לעשות כן".
      9. קונ' היחיאלי (פרק ה' סעי' א', סעי' י"ז).
      10. שעה"צ (ס"ק כ"ג) – "שהנוהג כהרא"ש אין למחות בידו ... מ"מ לכתחילה ראוי ליזהר בזה".
      11. הגר"י בעלסקי זצ"ל (halachically speaking vol 4 issue 8 הע' ט"ז).
      12. אגור באהליך (פרק י"ב סעי' ב') – "י"א שמצוה לכתחילה לקובעה כשתחתית הקלף בתחילת השליש העליון. ונראה שכן ראוי לנהוג. [אך כיון שאי אפשר לצמצם, יגביהה מעט מעל תחילת השליש]".
          1. כל עוד שיוכל להסירה ולהניחה במקום הראוי לה, חייב להסירה ולקבעה כראוי – בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ז', "כל עוד שיוכל להסירה ולהניחה במקום הראוי לה, דהיינו בתחילת שליש העליון מלמטה למעלה, חייב להסירה ולקבעה כראוי"), קונ' היחיאלי (פרק ה' סעי' י"ז), אבני ישפה (ח"ד סי' ק"י ענף ד', "ולמעשה נראה שיש להחמיר ולהוריד ולקבוע בתחילת שליש עליון, כי מסתבר סברת הבן איש חי, ואין זה נקרא בדיעבד כי בקלות יכול לתקן"), פתחי מזוזות (ס"ק כ"ד), הגר"י בעלסקי זצ"ל (halachically speaking vol 4 issue 8 הע' ט"ז).
          2. חולק – יביע אומר (ח"ב יו"ד סי' כ"א אות ט', "בס' בן איש חי ... ולפע"ד חומרא יתרה היא, אלא כל שהרחיקה מן המשקוף טפח, כיון שהיא כשרה בדיעבד לכ"ע, (וכ"ש שהרא"ש וסיעתו מתירים אף לכתחלה.) כל שקבעה כבר א"צ להסירה ולקבעה שנית בתחלת שליש העליון").
   3. **משליש העליון של הפתח ולמעלה**.
      1. ש"ך (נקוה"כ על סעי' ב') – "כל העולם נוהגים להניחה בגובה הפתח כדעת הרא"ש".
      2. גר"א (ס"ק ז').
      3. שבט הלוי (מבית לוי ח"ב עמ' קל"א אות י"ט) – "נוהגים לקבוע את המזוזה משליש העליון של הפתח ולמעלה, [ובלבד שיהא רחוק מן המשקוף טפח] ואין מקפידים להניחה בתחלת שליש העליון דוקא".
   4. מראי מקומות – לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה י').
      1. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"ד טבת תש"ע) – "שאלה: מזוזה גדולה שארוכה יותר משליש הפתח, איך קובע בפתח הדלת. תשובה: **למעלה".**
      2. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ה' שבט תש"ע) – "שאלה: מזוזה גדולה שארוכה יותר משליש הפתח, איך קובע בפתח הדלת. תשובה: **יחליף למזוזה קטנה יותר".**
   5. **רחוק משליש**.
      1. פסול – רמב"ם (פרק ו' הל' י"ב, לשונו מובא לעיל), ב"ח (ס"ק ד'), ט"ז (ס"ק ג'), ש"ך (ס"ק ד', "אבל למטה משליש העליון פסול כ"פ הב"י והב"ח"), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ה), דרך החיים (דין מקום קביעות המזוזה בפתח אות ב'), ח"א (כלל ט"ו סעי' י"ז, "ואם הניחה למטה משליש העליון, פסול"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ה', "קבעה למטה משליש עליון צריך להסירה ולקבעה כראוי **ובברכה**"), לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ח', "יש לו לחזור ולקבוע בתחילת שליש העליון ויחזור ויברך").
      2. כשרה – טור (סעי' ב').
      3. בלי ברכה – בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ז', אות ח', "ואם הניחה למטה משליש העליון פסולה, ויש מכשירין בזה, אך אין לסמוך בזה על המכשירין אלא בדוחק גדול ... אם הניחה למטה משליש העליון ובירך עליה, ונודע לו אחרי זה דלא עשה יפה בכך והסירה כדי להניחה בשליש העליון, העליתי בסה"ק רב פעלים בתשובה בסייעתא דשמיא דלא יברך עליה עתה כשנוטלה ומניחה כראוי, והוא חדא כיון דאיכא דסבירא ליה אם הניחה תחת שליש העליון כשרה, נמצא איכא בזה ספק ברכות וקיימא לן ספק ברכות להקל, ועוד אפילו למאן דסבירא ליה פסולה, אפשר לומר דמודה דלא יברך"), פתחי מזוזות (ס"ק כ"ד ד"ה קבעה), אגור באהליך (פרק י"ב סעי' ד', "קבעה למטה מהשליש העליון, י"א שלא יצא. ויחזור ויקבעה בשליש העליון בלא ברכה").
      4. מראי מקומות – מ"ב (ס"ק י').
      5. **תכנס מיעוטא למטה משליש**.
         1. מחמיר – אגור באהליך (פרק י"ב סעי' ה', "יזהר שלא יהיה אפילו מקצת מהקלף למטה מהשליש העליון. אך אין להקפיד אם מקצת מהנרתיק למטה מהשליש העליון").
            1. הגרח"ק זצ"ל (לקט הל' מזוזה, שאלה ב') – "אם הגליון של המזוזה נמצא יותר משליש העליון אבל עצם הכתב נמצא בתוך שליש העליון ... תשובה: צ"ע".
         2. תלוי ברוב – שד"ח (מע' מ' כלל קכ"ה, "בספר תפארת זיו ... אמנם גם אם תכנס מיעוטא למטה משליש גם כן כשר כיון דרובה למילה ורובה ככולה").
3. מקום קביעתה.
   1. **תחת המשקוף** – בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ז', אות י', "כל שלא הניחה תוך החלל שתחת המשקוף, בין שהניחה בחלק המזוזה הנמשך ויוצא מן החלל שתחת המשקוף לפנים בתוך הבית, בין שהניחה בחלק הנמשך ויוצא מן החלל שתחת המשקוף ולחוץ, הרי זו פסולה. ואפילו אם הניחה סמוך ממש לחלל שתחת המשקוף, כל שאינה בתוך החלל ממש אלא חוצה לה פסולה, דבעינן דרך ביאתך"), הגריש"א זצ"ל (לקט הל' מזוזה פרק ב' הע' י'), מ"ב (ס"ק ח'), חובת הדר (פרק ח' ח"ג סעי' א'), פתחי מזוזות (ס"ק י"ג), רבבות אפרים (ח"ח סי' רצ"ג, "בדין הוא דבעי המשקוף מלמעלה ולא מן הצד ובאין משקוף כציור שכתבת אז פטור ממזוזה ועי' בית ברוך בקונטרס המזוזה סי' רע"ז סי"א דכתב כך וכתב דנכון להחמיר לקבוע מזוזה בלא ברכה, אבל כפי שכתבת כך הוא הדין").
      1. מראי מקומות– אגור באהליך (פרק י"ד סעי' א', סעי' ו', "כשהמשקוף מכסה רק חלק מרוחב המזוזות, יש שכתבו שיקבעה בדוקא תחת המשקוף. ובמקום הצורך יש להקל [וטוב לקובעה תוך טפח למשקוף], וביותר כשהיא תחת התקרה").
   2. **מזוזה שאינה רחוקה טפח מהמשקוף**, לענין דיעבד.
      1. פסול – רמב"ם (פרק ו' הל' י"ב, "ואם קבעה למעלה מזה כשרה, והוא שירחיקנה מן המשקוף טפח"), ס' האשכול (ח"ב ריש סי' כ"ה), אורחות חיים (מזוזה אות א'), כל בו (סי' צ'), מחבר (סעי' ב', "ואם קבע למעלה מזה, כשרה, והוא שירחיקנה מהמשקוף טפח"), ב"ח (ס"ק ד'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ה), דרך החיים (דין מקום קביעות המזוזה בפתח אות ב').
      2. כשרה – רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י', לשונו מובא לעיל), ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, קע"ט-ד', לשונו מובא לעיל), טור (סעי' ב'), ט"ז (ס"ק ג', "אבל בדיעבד כשר בלא הרחקה מלמעלה"), באה"ט (ס"ק ב'), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ז', "אם הניחה באמצעו או בראש הנוגע במשקוף, הרי זה כשרה בדיעבד לכולי עלמא, מאחר שעל כל פנים היא מונחת בשליש העליון").
      3. יחזור ויטלנה משם ויניחנה במקומה הראוי בלי ברכה – קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ה', "ואם קבעה בטפח העליון, יסירה גם כן ויקבעה כראוי אבל לא יברך"), מ"ב (ס"ק י"א), יביע אומר (ח"ב יו"ד סי' כ"א, "ואם אינה רחוקה טפח מן המשקוף אף בדיעבד לא יצא, ויחזור ויטלנה משם ויניחנה במקומה הראוי בלי ברכה"), עי' לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ח', "לכתחילה יחזור ויקבענה בהרחקה ובלי ברכה"), פתחי מזוזות (ס"ק כ"ה).
      4. **כמה לכנוס**.
         1. כלום – מ"ב (ס"ק י"א, "ומסתבר שצריך שלא יכנס כלום מהמזוזה לתוך טפח העליון"), אגור באהליך (פרק י"ב סעי' ו', "ויזהר שאף מקצת מהקלף לא יהיה בטפח העליון").
         2. תלוי ברוב – שד"ח (מע' מ' כלל קכ"ה, "בספר תפארת זיו ... כשנכנס מיעוטה בתוך טפח העליון ורובה למטה בודאי אין בזה שום חשש לכתחלה לכולי עלמא עכ"ל ואם אותן המזוזות היו רק מיעוטן בתוך הטפח הרי אין לחוש לזה אף לכתחלה אליבא דכולי עלמא").
   3. **הימנית שהיא רק בגובה עשרה טפחים, והשמאלית היא עד המשקוף**.
      1. מראי מקומות – לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה י"א).
   4. **אם יש חלון למעלה**.
      1. אין החלון נחשב בכלל הפתח – חזו"א, הו"ד בבה"ל (סעי' ב' ד"ה בתחלת, "אין החלון נחשב בכלל הפתח [שאין זה מקום כניסה]"), הגרשז"א זצ"ל (התורה והמצוה סי' קל"ז, עמ' תר"נ), חובת הדר (פרק ח' ח"ב הע' א'), אהלי ישרון (ח"ב מזוזה עמ' י"ד אות י"ד), פתחי מזוזות (ס"ק כ"ב), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"נ).
      2. חושש – תשובות והנהגות (ח"ב סי' תק"נ, "ואני נוהג להורות להשתדל לצאת מדינא לכ"ע, והיינו להניחו תוך שליש מהעליון שמעכב, ומ"מ רחוק עכ"פ טפח ממשקוף הדלת, ומיהו חייבין להניחה במזוזה עצמה דוקא וכמבואר ברמ"א (רפ"ט סעיף ב), ולכן הנחתי במזוזת הדלת אף שרחוק שם יותר מטפח ממזוזה שמתחת למשקוף העליון, שלכתחילה מצותה בטפח שבחוץ דוקא, ולכן נראה דעדיף לצאת לכ"ע את עיקר הדין עכ"פ והיינו באופן שהבאנו שתוך שליש העליון לכ"ע אף שאינו תוך טפח מהכניסה כמצותה, ויוצאין בודאי עכ"פ כדיעכד ... כמדומני שאצל מרן הגריז"ס זצ"ל (הגאב"ד דבריסק) בביתו בעיה"ק היה המצב כהנ"ל, ולא העלה דבר ברור לקבוע מקום שני שליש, וקבע באופן שיוצאין בכל אופן").
      3. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"ב הע' י'), אגור באהליך (פרק י"ב סעי' י"א, הע' ל"ב).
4. פתח גבוה.
   1. **מקום קביעת מזוזה במקום שהפתח גבוה**.
      1. כנגד מכתיפיו.
         1. ט"ז (ס"ק ג', סי' רפ"ז סוף ס"ק ב') – "ומבואר בב"י בשם המרדכי דאם היא גבוה הרבה אין לעשות המזוזה גבוה מכתיפיו דאז אינה נראה לעיניו בכניסה ויציאה וסמך לדבר נ"ל בפסוק ולבנימין וגו' ובין כתיפיו שכן להורות שארצו ישכון לבטח טפי משאר ארצות דאילו בשאר אין השראת השכינה אלא במקום מזוזה שהיא בין כתפיו של אדם אבל בנימין חופף עליו כל היום מלבד ובין כתפיו שכן".
         2. ש"ך (ס"ק ד') – "וכתבו עוד מהפוסקים דכשהפתח גבוה הרבה יניחנה כנגד כתיפיו אבל לא למעלה מכתיפיו בענין שלא יראה אותה וע"ש כן כתב העט"ז".
         3. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ה) - לשונו מובא לקמן.
         4. ח"א (כלל ט"ו סעי' י"ז) – "ואם היה הפתח גבוה הרבה, יניחנה כנגד כתפיו, אבל לא למעלה מכתפיו בענין שלא יראנה (דמסתברא דמזה לא מיירי הגמרא, כ"כ הב"ח)".
         5. ערה"ש (סעי' י') – "וגדולי האחרונים הסכימו כהירושלמי [לבוש וש"ך סק"ד] אבל התוס' במנחות [ל"ג ב ד"ה ומאי] כתבו דהירושלמי חולק על הש"ס שלנו ע"ש ומ"מ כיון דבירושלמי מבואר שם שכן עשו למעשה בהכרח לעשות כן וצ"ל מה שהש"ס שלנו לא הזכיר זה משום דמילתא דפשיטא היא".
         6. מסגרת השלחן (ס"ק ד', הג' על לחם הפנים ס"ק ב') – "ומה שכתב המחבר פוק חזי מה עמא דבר, אינו ראיה כלל ... ואם נמצא לפעמים איזה מיעוט שקובעין המזוזה למעלה מזה הוא מחמת חסרון ידיעה, ואין להביא ראיה מהם ... דעת כל האחרונים שסוברים כן. ולכן אין לזוז מדבריהם".
         7. קונ' היחיאלי (פרק ה' סעי' א') – "וכשהפתח גבוה הרבה מניחה כננד כתפיו".
         8. חזו"א (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ה אות ל"ה) – "והיכא שגבוה הרבה יש לקובעה כנגד הכתף".
         9. קונ' המזוזה (ס"ק כ') – "ואין דין פסוק דהמזוזה תהיה כנגד כתפיו של אדם בינוני דא"כ בטלת לשיעור דתחילת שליש העליון אלא דוקא בפתח גבוה הרבה שהמזוזה הרבה למעלה מכתפיו ואינה ניכרת בבואו ובצאתו יקבע למטה משליש העליון ואז כבר יקבע כנגד כתפיו ממש, ואף סוף המזוזה למטה כנגד כתפיו סגי".
         10. מ"ב (ס"ק ט', שעה"צ ס"ק כ"ד) – "וכתבו האחרונים שכן המנהג".
         11. לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ט').
         12. אבני ישפה (ח"ד סי' ק"י) – "אז יניח המזוזה בגובה הכתפיים".
         13. הגר"י בעלסקי זצ"ל (halachically speaking vol 4 issue 8 הע' כ"ב).
         14. עי' אגור באהליך (פרק י"ב סעי' ז') – "בפתח גבוה מאד שאם יעמידה בתחילת השליש העליון לא תהיה המזוזה נראית, י"א שיש לקובעה כנגד כתפיו, וכן נהגו בני אשכנז. וי"ח. ואם אפשר טוב להסתלק מהספק, ולהנמיך את המשקוף".
      2. בתחלת שליש העליון.
         1. קיצור שו"ע (סי' י"א לחם הפנים על סעי' ה') – "בש"ך ס"ק ד' ... ולפענ"ד פסק זה תמוה מאד כיון דרוב הפוסקים ס"ל דש"ס דילן חולק על הירושלמי ולש"ס דילן אם הניחה למטה משליש העליון פסולה ... ופוק חזי מאי עמא דבר".
         2. נציב (העמק שאלה שאילתא קמ"ה ס"ק ג') – "נראה שיש ליזהר בזה שלא להשפיל את המזוזה למטה משליש אפילו החא למעלה מכתפיו".
         3. מהרש"ם (ח"ג סי' רי"ט) – "ועכ"פ נ"ל ג"כ להלכה לעשות המזוזה בתחלת שליש העליון וכפי שהוא ג"כ דעת האר"י ז"ל וע"ש בברכ"י וכה הראני חתני הרב הה"ג מו"ה יעקב לנדא נ"י בס' העמק שאלה על השאלתות סו"פ עקב שהעלה כן להלכה והראוני בפסקי תוס' מנחות סי' פ"ה שכ' בפשי' דבפתח גבוה נגד כתפיו וכהירושלמי ואני מצאתי כן גם בפסקי תוס' פ"א דיומא סי' ז'".
         4. דברי מלכיאל (ח"ג סי' ע"ט) – "והנלע"ד עיקר לקבוע בתחילת שליש עליון כסתמא דש"ס דילן ובפרט לפמש"ל שאפשר דל"פ הירושלמי והבבלי רק בירושלמי אזיל למ"ד טד"ק".
         5. מנהגי בריזק (הוספות לס' מזוזת מלכים סוף ס"ק נ"ג) – "הרה"ג ר"מ סולבייציק שליט"א אמר לי שאצל אבותיו זצ"ל פסקו כהש"ס שלנו ולא כהירושלמי, אפילו בפתח גבוה לקבוע דווקא בשליש העליון".
         6. יביע אומר (ח"ב יו"ד סי' כ"א) – "שאפי' אם פתח שער החצר או הבית גבוה הרבה, צריך להניח את המזוזה בתחלת שליש העליון מלמטה למעלה. ואף בדיעבד שהניחה למטה משליש העליון כדי שתהיה נגד כתפיו, יחזור ויסירנה משם ויקבענה בתחלת שליש העליון בלי ברכה. ואם הניחה למעלה מתחלת שליש העליון כשרה, וא"צ להסירה משם. ובלבד שירחיקנה מן המשקוף טפח".
      3. מראי מקומות.
         1. ס' האשכול (מזוזה סי' כ"ה) – "ודאמר בירושלמי נותנה כנגד כתפיו אם גובה הפתח הרבה, לא אתמר בתלמודא דידן".
         2. מזוזות מלכים (הלעה למשה הע' נ"ג) – "ולהלכה, מה מאד קשה להכריע, ודעביד כמר וכמר עביד".
   2. **שיעור 'גבוה'**.
      1. מראי מקומות – לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ט'), שערי המזוזה (פרק י"ב הע' מ"ב ד"ה ועיין).
         1. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ה) – "ואם הפתח גבוה הרבה וכשיניחנה בתחלת שליש עליון תהא למעלה מכתפיו צריך להניחה למטה נגד כתפיו".
         2. נחל אשכול (מזוזה ריש סי' כ"ה ס"ק כ"ו), הו"ד במהרש"ם (ח"ג סי' רי"ט) – "ואפשר דהירושלמי מיירי בגבוה הרבה למעלה מעשרים אמה דלא שלטה בה עינא או שגם כתפיו בתחלת שליש עליון ולשי' רמב"ם פסול למטה משליש עליון ודלא כנה"ק לכן יש לעשות כמ"ש בשו"ע ולקבוע בתחלת שליש עליון ע"ש".
         3. אבני נזר (יו"ד סי' שפ"ד אות ח') – "סימן רפ"ט ש"ך סק"ד בשם הירושלמי דכשהפתח גבוה הרבה נותנה כנגד כתפיו אבל לא למעלה מכתפיו בענין שלא יראה אותה. תמוה שהרי הכתפים למטה מן העינים ואדם מביט למעלה ולא למטה כדאיתא בב"ק (כ"ז ע"ב) ובתוס' ור"ש שם. ונראה דהכי פירושא דכשהפתח גבוה באופן דשליש עליון אינו גבוה יותר מארבעה או חמשה אמות דרואה המזוזה קובעה כדרכה בשליש עליון. אך כשגבוה הרבה יותר ויותר. ואם נניחנה בשליש עליון לא יראנה מה יעשה לקובעה כתקנה. לא יחשוב הפתח רק כשיעור קומת האדם שהאדם משתמש בו וקרינא בי' דרך ביאתך. וע"כ קובעה כנגד כתפיו שבזה הוה הרחקת טפח מקומתו כן נ"ל הפירוש הגם שהוא עדיין דחוק".
         4. אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' קצ"ב) – בן אדם לא יכול להגיע ולנגע המזוזה.
         5. קונ' המזוזה (ס"ק כ') – "ובמידות הנהוגות היום בא"י כל שהפתח גבוה עד שני מטר ושבעים סנטימטר שתחילת שליש העליון הוא מטר ושמונים סנטימטר מהארץ יש לקבוע המזוזה בתחילת שליש העליון ולא למטה מזה וכל שהפתח גבוה יותר יש לו לקבוע למטה משליש העליון כנגד כתפיו של אדם בינוני דהיינו שקצה המזוזה התחתון יהיה בגובה מטר וארבעים סנטימטר מהארץ".
         6. אבני ישפה (ח"ד סי' ק"י ענף א') – "למעשה אם המשקוף הוא באופן שתחילת שליש הוא למעלה מגובה הכתפיים, אז יניח המזוזה בגובה הכתפיים".
         7. אגור באהליך (פרק י"ב סעי' ח') – "כאשר הקצה התתתון של המזוזה הוא בגובה 1.8 מטר, מסתבר ש'המזוזה נראית', לפיכך אם גובה הפתח 2.7 מ', יקבעה בתחילת השליש העליון ולא כנגד כתפיו. אם הפתח גבוה מהנ"ל יש להסתפק אם נחשב שהמזוזה 'נראית', ונראה שיקבעה כנגד כתפיו".
   3. בפתח גבוה צריך להניח כנגד כתפיו **- סעיף ב'.**
      1. כתפיו של אדם בינוני.
         1. קרבן עדה (ירושלמי מגילה פרק ד' הל' י"ב ד"ה א"ל, דף לג:) – "כגובה כתיפו של אדם בינוני".
         2. דברי מלכיאל (ח"ג ס' ע"ט) – "בכ"ז נראה שהעיקר לילך אחר כתף אדם בינוני כדין רוב שיעורים שבתורה".
         3. ארץ צבי (ח"א סי' צ') – "וח"א נסתפק אם אזלינן בתר כתפיו דהאי גברא שדר בו דוקא. או לא ולענ"ד דאזלי' בתר כתפיו של אדם בינוני כעי"ז במשנה פי"ז דכלים. וראי' לזה ...".
         4. קונ' המזוזה (ס"ק כ') – "כנגד כתפיו שאמרנו היינו כתפיו של אדם בינוני ולא אזלינן בתר כתפיו של בעה"ב".
         5. אבני ישפה (ח"ד ס' ק"י ענף ב') – "פשוט שמזוזה אינה נמדדת באדם שגר בבית אלא הוא חובה על הבית. ולכן אף אם יהיה האדם שגר שם גבוה מאד או קצר מאד מודדים לפי גובה הכתפיים של אדם בינוני".
         6. שערי המזוזה (פרק י"ב סעי' כ"ב, עי' הע' מ"ב) – "וכנגד כתפיו - היינו כתפיו של אדם ממוצע".
         7. אגור באהליך (פרק י"ב סעי' ט') – "'כנגד כתפיו' היינו שתחתית המזוזה יהיה מעל וסמוך לכתף של אדם בינוני דהיינו 1.4 - 1.45 מ' מהקרקע".
      2. מי שגר בבית.
         1. עי' מקדש מעט (ס"ק י"א) – "אולי השיעור הוא מכתפות הדר בו".
         2. מזוזות מלכים (הלעה למשה הע' נ"ג ד"ה ואם) – "והשיעור הוא מכתפות האיש הדר בו".
         3. הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"ט אדר ב' תשס"ח) – "שאלה: ראיתי המזוזות ביתך (ס' רפ"ט ס"ק ט') "אם הפתח גבוה הרבה לא יניחנו למעלה מכנגד כתפיו", האם זה כתפיו של מי שדר בבית, או של אדם בינוני. תשובה: של בעה"ב**".**
         4. הגר"י בעלסקי זצ"ל (halachically speaking vol 4 issue 8 הע' כ"ז).
      3. מראי מקומות – פתחי שערים (אות נ"ד).
   4. **קביעות מזוזה לננס**, או גן לילדים.
      1. כמו רוב העולם.
         1. אמת ליעקב (פתחי שערים אות נ"ד) – "לפי המק"מ הנ"ל, יש לעיין בחדר גן לילדים, אם יכול לקבוע המזוזה כנגד הכתפים של הילדים לחנכם במצוות שהם עיקר הדיורין, או אזלינן בתר המורה או בעלי הבתים של בית הספר. ושמענו הוראה לכאן ולכאן. ר' יעקב קמינצקי ז"ל הורה לקבוע את המזוזה למעלה, ובשם רב"ק המניחה למטה יש על מי לסמוך. ובפרט שבבית הספר אין חיוב גמור כי אין ישנים שם בלילה".
         2. הגרשז"א זצ"ל (ביצחק יקרא, סוף חלק ו' ***משפחה אות*** אות כ"ד) – "אדמור זללה"ה פסק שגם בגן ילדים יקבעו את המזוזה בשליש העליון של הפתח, ולא בגבה כתפים של הילדים".
         3. הגרח"ק זצ"ל (לקט הל' מזוזה שאלה ז') – "במי שהוא נמוך מאוד ... תשובה: יתכן דאזלינן אחר רוב העולם דומיא באיטר בס"ב שם".
         4. שערי המזוזה (פרק י"ב הע' מ"ב) – "גן ילדים ... ומנהג העולם לקבוע בגל גווני כנגד כתפיו של אדם בינוני".
         5. אגור באהליך (פרק י"ב הע' כ"ז) – "וראיתי מי שדן שבגן ילדים יש לקבוע ע"פ כתף הילדים, ולהאמור אף אם הקטנים הגיעו לחינוך קובע כנגד כתף אדם בינוני. ואף שלא תהיה נראית לבני הבית לא עדיפי מסומא שבפשטות קובע כנגד כתפיו בפתח גבוה".
5. טפח הסמוך.
   1. **אינו מעכב** – טור (סעי' ב'), רמ"א (סעי' ב', "ואם שינה, אינו מעכב, ובלבד שיניחנה במזוזה עצמה"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ה'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ה), פוסקים.
      1. כל עוד שיוכל להסירה ולהניחה במקום הראוי לה, חייב להסירה ולקבעה כראוי – בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ט', "הא דבעינן שיתננה בטפח הסמוך לחוץ היינו לכתחילה, אבל בדיעבד כשרה. ועם כל זה אם לא הניחה בטפח הסמוך לחוץ, **יסירנה ויניחנה בטפח הסמוך לחוץ**, ורק אם הוא מוכרח לדבר זה לבלתי יניחנה בטפח הסמוך לחוץ, הן בשביל שמירתה הן בשביל הכרח אחר, חשיב זה דיעבד ושרי"), עי' קונ' המזוזה (ס"ק י"ד, "טפח הסמוך לחוץ שאמרנו דאינו מעכב היינו שלא ביטל מצות מזוזה אבל מ"מ אפילו כבר קבעה מחוץ לטפח **טוב** להסירה ולקבעה בטפח הסמוך לחוץ כדין"), קונ' היחיאלי (פרק ה' סעי' כ"ב), אגור באהליך (פרק י"ג סעי' ג', "קבעה שלא בטפח החיצון, אם אפשר יחזור ויקבעה כמצותה").
      2. חולק – יביע אומר (ח"ב יו"ד סי' כ"א אות י', "בבן איש חי ... ולפי האמור כיון דס"ל דבדיעבד אינו מעכב, כל שקבעה א"צ להסירה ולקבעה שנית. ואם יש הכרח בשביל שמירת המזוזה, יש להקל אף לכתחלה לקבעה יותר בפנים. כדקי"ל בכ"ד שעה"ד כדיעבד דמי").
   2. **קביעת מזוזה בטפח הסמוך לחוץ, אם נאמרה רק בפתח החיצוני**.
      1. כל פתחים – שאלת שלמה (ח"ב סי' ס"ז, "לפי השני הטעמים צריך לקבוע גם המזוזה שבפתח החדר דוקא בתחלת החלל"), קונ' המזוזה (ס"ק י"ג, "מעלת טפח הסמוך לחוץ הוא בין בפתח החיצוני של הבית ובין בפתחים הפנימיים שבין החדרים, ובפתח בין שני חדרים שלשניהם יש פתח לרה"ר שאין חיצוני ופנימי ואזלינן בתר היכר ציר יש לקבוע בטפח הסמוך לחוץ של החדר שבתוכו הכר ציר שקובעים בימין הכניסה אליו"), פתחי מזוזות (ס"ק ט"ז), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קל"ח).
      2. רק פתח החיצון – דברי יציב (יו"ד סי' קצ"א, "ומכל הלין נראה צדקת הצדיק דמעיקרא דברי אבוה"ק זי"ע ועכ"י, שרק בפתח החיצון יש לעשות המזוזה בטפח הסמוך לחוץ, אבל בחדרים הפנימיים אדרבא יש לעשות באמצע שיראה תמיד המזוזה לפניו בין בחדר זה ובין בחדר זה, וידבק ביחוד שמו יתברך ואהבתו ויראתו, ועי"ז ישמרהו השי"ת מכל חטא ועון וישמר מכל פגע רע ומכל מחלה אכיה"ר").
      3. מראי מקומות – אגור באהליך (פרק י"ג סעי' ה', "יש שכתב שאף בפתחי החדרים הפנימיים יש לקובעה בטפח החיצון").
   3. **אם צריך שכל המזוזה תהיה תוך טפח לפתח או די ברובה או במקצתה**.
      1. מיקל.
         1. עי' שבט הלוי (ח"ב סי' קנ"ו סי' רפ"ה ס"ב) – "נתינתה בטפח החיצון. בגמרא ל"ג ע"ב הטעם או כדי שיפגע במצוה תחלה, או משום שמירה, ומשמע דאינו מה"ת מדין מזוזה עצמה, ולהכי אינו מעכב דיעבד כדלקמן סי' רפ"ט ס"ב, ובדע"ק כתב דטפח הוא מדין וכתבתם על מזוזות על בסמוך ובגמרא אינו משמע כן. ובדע"ק שם מסופק אם צריך כל המזוזה תוך הטפח או די במקצת, וגם אם אמרינן בזה רובה ככולה, וכתב דספיקא דאורייתא לחומרא, ולדידי צ"ע אם זה ספיקא דאורייתא כנ"ל והדבר נוטה להקל".
         2. אגור באהליך (פרק י"ג סעי' ד', הע' ט') – "נראה שדי אם מקצת מהמזוזה בטפח החיצון, אף כשקובעה באלכסון. [ובבית הגרי"ש אלישיב רק מקצת מהמזוזה בתוך הטפח החיצון ועבמש"כ בסק"ג בשם השבט הלוי]".
      2. מחמיר.
         1. דעת קדושים (סי' רפ"ה ריש ס"ק א') – "מזוזה תוך טפח מהפתח אולי רובה ככולה, ואולי גם ע"י משהו תוך טפח די. ומ"מ ספק בדאורייתא להחמיר עד [שיהיה] הכרע ברור שרובה או קצתה ככולה בכך. ויש להוציאה ולהניחה כולה תוך טפח. י"ל סמך בכך שהרי להדיעה [שבסימן רפ"ט] שמזוזה קביעתה עומדת, ממילא כולה הוא תוך טפח".
         2. קונ' המזוזה (ס"ק ט"ו) – "נכון להקפיד שהמזוזה כולה תהיה בטפח הסמוך לחוץ וכשקובע באלכסון יקבע תחילת המזוזה למטה סמוך לחוץ".
         3. פתחי מזוזות (ס"ק ט"ז).
         4. שערי המזוזה (פרק י"ב סעי' ז') – "וראי שכל המזוזה תהיה בטפח החיצון, ולא רק חלקה".
   4. **בחוץ**.
      1. בשעת הדחק – שבט הלוי (ח"ג סי' קנ"א, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"א אות י"ז, "מקום קביעתה בתוך חלל הפתח, ואם אינו יכול לקבעה בתוך החלל יקבענה בשעת הדחק בחוץ סמוך לפתח ממש [בתוך טפח]. [שאלה זו מצויה כיום בצורת הפתח שנעשית מאלומניום וכדומה, ובודאי דלכתחילה צריך לקדוח בתוך מזוזת הפתח מקום למזוזה, ובדיעבד עד שלא עשה כן יקבע בחוץ סמוך לפתח]").
      2. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ט אות י"ב) – "ואם אין מקום להניח על המזוזה [כמו שמצוי היום בדלתות האלומניום] יניח לעת עתה בטפח הסמוך לפתח. [וישתדל לעשות צורת פתח נוספת רחבה ולקבוע בה את חמזוזה כתיקונה, או לקדוח במקום חמזוזה]".
   5. **צורת הפתח רחב, והדלת בפנים**: למשל, שיש כותלי אבן רחב, ולפנים יש מסגרת עץ [או ברזל] עם דלת.
      1. לקבוע במזוזות העץ, הפנימיות.
         1. מזוזות מלכים (הלכה למשה ס"ק נ"ז) – "ובחומה עבה, והפתח ומזוזותיה ופצומיה, אין ממלאים כל עובי תחומה, נראה דנותן המזוזה בטפח הסמוך לחוץ, ממזוזה הפתח, ולא בטפח הסמוך לחוץ, מעובי החומה".
         2. איתן אריה (סי' קל"ה) – "דאף דגם הכתלים נחשבים כמזוזה, כמבואר ביו"ד סי' רפ"ז, היינו דוקא אם הכתלים הם בעצמם מזוזות הפתח, אבל בנ"ד שיש מזוזות של עץ והדלת קבועה בהן י"ל שהכותל היוצא מכאן ומכאן לא נחשב למזוזה, ולא נקרא מקום הפתח כלל ורק מזוזות העץ נעשו לשם זה ועליהן צריכין לקבוע המזוזה. וכעין ההוא דמצינו במנחות ל"ג: אכסדרה שיש לה ג' כתלים ותקרה אע"פ שיש לה ב' פצימין ברוח ד' פטורה מן המזוזה, מפני שהפצימין להעמיד התקרה הם עשוין ולא לשום מזוזות נעשו, ועי' בכ"מ בה"מ פ"ו ה"ג דאפילו יש לה דלתות וכל שאר התנאים ועי' בטויו"ד סי' רפ"ו ושם בפרישה סקי"ב ובסי' רפ"ז סק"ג ודו"ק. ובנ"ד כיון שקבעו באמצע עובי הכותל מזוזות ומשקוף של עץ לקבוע בם הדלת סימן הוא ואות שעובי הכותל עצמו לא לשם מזוזה הוא, והרי בפתח בלי דלתות איכא פלוגתא בין הפוסקים אי חייב במזוזה, ומטעם זה אין לקבוע המזוזה עד אחר תליית הדלת, עי' סי' רפ"ו בש"ך סקכ"ה בשם העט"ז, ומכ"ש בנ"ד דמוכח שפיר שהמקום הנשאר בכותל חוץ למזוזות אינו לתלות בו דלתות, ובודאי פטור הוא ממזוזה ועיקר החיוב הוא במזוזות העץ".
         3. הגר"ד יונגרייז זצ"ל (הוספות למזוזות ביתך אות ג') – "הגר"ד יונגרייז זצ"ל קבע המזוזות על מזוזת הכץ אע"פ שהיה לפנים מטפח הסמוך לרה"ר, ויש להבין ... דעתו מפני שהמזוזות העץ מקטינים את חלל הפתח, נתבטל שם חלל הפתח ממזוזות הבנין, ושאינו מקום מזוזה לכתחילה אפילו תוך טפח למזוזת העץ, ובטל מצות טפח הסמוך לחוץ לגבי מצות תוך חלל הפתח".
         4. שרגא המאיר (ח"ג סי' ל') – "עדיף טפי לקבוע המזוזה על המסגרת גופא אעפ"י שאינו סמוך לחוץ, היינו לרה"ר, כיון שעיקר חלל הפתח הוא מקום המזוזות והמשקוף שהדלת דופק עליו, כי מסגרת זו מבטלת חלל הפתח של הבנין הרחבים והמזוזות הרחבים הוי כמו חוץ חלל הפתח".
         5. אור לציון (שכל טוב אות נ"ו ד"ה מכל).
         6. שבט הלוי (מבית לוי ח"ב עמ' קל"א אות י"ח) – "וצריך להניחה בטפח הסמוך לחוץ ומצוי מאוד שיש צורת פתח רחבה כמה טפחים, וקובעים את המשקוף והמזוזות רחוק טפח ויותר מתחלת צורת הפתח, ונראה דבזה יקבע על מזוזת הפתח עצמה".
         7. חובת הדר (פרק ח' ח"ג הע' ג' ד"ה בהרבה).
         8. תשובות והנהגות (ח"ב סי' תק"נ) – "חייבין להניחה במזוזה עצמה דוקא וכמבואר ברמ"א (רפ"ט סעיף ב), ולכן הנחתי במזוזת הדלת אף שרחוק שם יותר מטפח ממזוזה שמתחת למשקוף העליון, שלכתחילה מצותה בטפח שבחוץ דוקא".
         9. שכל טוב (אות נ"ו) – "עדיף לקבוע במזוזות העץ הפנימיות לצאת ידי על ספק".
         10. פתחי מזוזות (ס"ק ט"ז, ומילואים) – "וכך נהגו העולם".
         11. שערי המזוזה (פרק י"ב סעי' ט') – "יש לקבוע את המזוזה בצורת הפתח הפנימית שהדלת תלויה בה, אף שאינה בטפח הסמוך לחוץ".
         12. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

"When there are two Tzuros Hapesach, one a big opening and the other is the frame around the door, in which one should the Mezuza be? I saw in Sefer Chovas Hadar that he says (page 67) that the frame of the door is the correct place, is this an acceptable Shita? If yes, does it make a difference if there is not enough space in the frame of the door to have the mezuza inside the doorway, and the Mezuza will need to be hanging in a di'eved location on the exterior part of the frame? R' Y. Berkovits wrote: On the frame. Rav Blau held like that. In all cases, if it is not possible to put it on the inside of the frame, then we would put it on the outside of the frame (we are someach on the Shach to put it on אחורי הדלת). I have heard in the name of Rav Elyashiv, but I take no achrayus for it, that you would put it on the entrance of the opening".

* + 1. לקובעה על גבי כותלי האבן, מבחוץ.
       1. הגרא"ז מלצר זצ"ל (התורה והמצוה סי' קל"ז, עמ' תר"ל) – "וכן נהגו הגאון רבי איסר זלמן מלצר ועוד מגדולי ירושלים".
       2. קונ' היחיאלי (פרק ה' סעי' כ"ב) – "יש אנשים שמבלי שים על לב, נותנים המזוזה במסגרת הדלת, המסומרת במזוזות פתח הבית, ואין להם על מה שיסמוכו בזה, אחת כי המסגרת אעפ"י שהיא דבוקה במזוזת הבית וכאחת הם נחשבים בכל זאת היא טפלה אל המזוזות. וא"כ איך נניח את העיקר ונתן המזוזה בטפלה? ועוד על מזוזת ביתך כתיב, ומצוה לקובעה שם במזוזת הבית בעצמה ולא במסגרת הדלתות הדבוקה בה, מאחריה - שנית כי עיקר מצותה בנתינתה בטפח החיצון של הפתח כנז"ל, וכשנותנה במסגרת הרי נעשית לפנים מטפח, ואפילו תימא כשרה בדיעבד, הנה כבר כתב הקש"ע והבא"ח לעיל שכל זמן שיוכל לתקן אותה במקומה הראוי לה חייב להסירה ולקובעה כראוי וכו' - גם כשנותנה במזוזה הבית יוכל להניחה כדינה באלכסון אשר לא כן במסגרת הנז' עפ"י הרוב מניחה מעומד, והגם שבפתח של קרשים קובעים המזוזה במסגרת הדלת, ומעומד אם אי אפשר באלכסון ברם צריכה להיות תחת חלל הפתח והמשקוף, הטעם הוא ששם המסגרת של הדלתות היא בעצמה מזוזות ומשקוף פתח הבית, ואין זולתה ולזה מוכרחים לתת המזוזה שם, ואין דנין אפשר משאי אפשר אשר לא כן פה, שהמזוזה והמשקוף של הבית מאבנים או מיתר חומרי הבנין בודאי צריך לתת המזוזה רק בהם ולא במסגרת הדלתות".
       3. שאלת שלמה (ח"ב סי' ס"ז).
       4. מנחת יצחק (הוספות למזוזות ביתך אות ב') – "שיש קובעים בטפח הסמוך לחוץ אפילו במזוזה החיצונית כי הכל מזוזה אחת".
       5. הגרשז"א זצ"ל (התורה והמצוה סי' קל"ז, עמ' תר"ל, עמ' תרס"ג) – "בבית הגרש"ז אויערבאך הניחו על פצימי האבן".
       6. אגור באהליך (פרק י"ג סעי' ו') – "גם כותלי הבית שבצידי הפתח נידונים כמזוזת הפתח. לפיכך אם מסגרת העץ אינה בטפח החיצוני של הפתח, יש לקובעה על גבי כותלי האבן. ובלבד שמסגרת העץ אינה בולטת טפח מכותלי האבן".
    2. מראי מקומות – שעה"צ (סי' רפ"ה ס"ק כ', "וצ"ע"), שבה"ל (ח"ח סי' קע"ז אות ב' ס"ק ו').
  1. **דלת סורגים מבחוץ**.
     1. חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק ב' סעי' י"ב) – "אם דלת הסורגים הוא תוך ד' טפחים של דלת הבית, הכל נחשב לדלת אחת ויתן מזוזה אחת על צורת הפתח היותר חיצונה. אבל אם הוא מחוץ לד' טפחים של דלת הבית יקבע מזוזה אחת על הסורגים ועוד מזוזה על דלת הבית"

1. אחרי הדלת.
   1. **בדיעבד**.
      1. פסול – רמב"ם (פרק ה' הל' ח', "הניחה אחרי הדלת לא עשה כלום"), נימוקי יוסף (הל' קטנות, הל' מזוזה דף ה., "אחורי הדלת. חוץ למזוזת השער: פסולה. דבעינן דרך ביאתו וליכא"), גר"א (מעשה רב סי' צ"ז, "ואחורי הדלת פסולה").
      2. כשר – טור (סעי' ב'), ט"ז (ס"ק ג', "ומה שמבואר בטור דאף אם עשאה אחורי הדלת אינו מעכב בדיעבד לא אשכחן מאן דפליג על זה כיון שבימין הוא").
      3. יש להחמיר – ש"ך (ס"ק ג', "ואפי' הניחה אחורי הדלת כשרה בדיעבד כן משמע בטור וכן נראה דעת הרב אבל דעת הנ"י והרמב"ם נראה דפסולה וכ"פ הב"י וכ"כ העט"ז הלכך יש לחזור ולתקנו כהוגן").
   2. **פשט**.
      1. אחרי הדלת אבל בתוך החלל.
         1. בדיעבד – חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ב אות ב', אות ג'), מ"ב (ס"ק ח').
         2. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק ט"ו).
      2. אחורי הדלת ממש, בצד המזוזה הפונה לפנים או הפונה לרה"ר.
         1. א"א בענין אחר, בלא ברכה – נשמת אדם (כלל ט"ו ס"ק א', לשונו מובא לקמן), חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ב, "בשעה"ד מותר רק על המזוזה עצמה ולא על הכותל אף בשעה"ד - ועל המזוזה שמן הצד לא יברך כן פוסק בנ"א"), שבה"ל (ח"ג סי' קנ"א, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"א אות י"ז), מ"ב (ס"ק ח').
            1. חוץ לטפח פסול.
         2. מראי מקומות – לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ד'), פתחי מזוזות (ס"ק י"ג, ס"ק י"ח).
      3. על הכותל.
         1. פסול – ח"א (כלל ט"ו סעי' כ"א, נשמת אדם ס"ק א', "אבל על הכותל לא עשה כלום אליבא דכ"ע"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ט', "ודוקא במזוזה עצמה ולא בכותל"), חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ב, "ולא על הכותל אף בשעה"ד"), מ"ב (ס"ק ח'), לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ד').
      4. על הדלת.
         1. פסול – מ"ב (ס"ק ח'), לקט הלכות מזוזה (פרק ב' שאלה ו'), פתחי מזוזות (ס"ק ט"ו ד"ה הניח).
      5. מראי מקומות.
         1. יד הקטנה (פרק ג' ס''ק כ') – "ונראה דאין לסמוך על זה [אחורי הדלת] אלא לצורך דחק גדול. כגון במקום שאי אפשר לקיים המצוה בענין אחר דאז ודאי יותר טוב לעשותה אחורי הדלת מלבטל המצוה לגמרי אבל בענין אחר לא דמי יקל נגד גדולי הפוסקים האלה וכן נראה דעת הש''ך. וכל זה מיירי דוקא כשהניחה אחורי הדלת חוץ למזוזת הפתח. אבל באותן הפתחים שבחומה שהמזוזות עבים הרבה והדלת היא באמצע המזוזה אף אם עשאה אחורי דלת. דהיינו על חלק המזוזה מה שהוא אחר הדלת אבל הוא בתוך חלל הפתח. בזה ודאי כשר אליבא דכו''ע בדיעבד כי מה שאמרו בטפח הסמוך לחוץ הוא לכתחילה".
         2. ח"א (כלל ט"ו סעי' כ"א, נשמת אדם ס"ק א', "במקום שא"א להניחה בתוך חלל הפתח יש לסמוך ולקבעה במזוזה עצמה אחורי הדלת, אבל מכל מקום לא יברך"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ט', "יש לסמוך בשעת הדחק לקבעה בפנים אחורי הדלת").
         3. ולענין מה נכלל בא''א בענין אחר, ע' ש''ך שהביא דוגמא שיגנבו הגוים, וע' אגור באהליך פרק יד' ס''ק כח' שאין צריך להביא אומן ולהוציא הוצאות עבור זה (וכן סובר רב ברקוביץ) אא''כ בבית משותף שההוצאה מתחלקת בין כולם וההוצאה לכל אחד קטנה. אבל בפתחי מזוזה רפט:יח כתב שאין זה הידור בעלמא אלא קיום המצוה מעיקרו ואין לחוש על ההוצאה והטורח .
         4. ולענין ברכה כשמניחה באחורי הדלת, רב ברקוביץ אמר שיכול לברך שיש לסמוך על הרמ''א אבל הנשמת אדם (כלל טו' ס''ק א') ורב קנייבסקי (מזוזת ביתך רפט:ח) ואגור באהליך (פרק יד' הע' לד') ושו''ת חלקת יעקב יו''ד ס' קסד' כתבו שאין לברך (מאחר שיש סוברים שגם הרמ''א החמיר בדיעבד), וע' חובת הדר (פרק ח' חלק ג' ס''ק ה) שכתב שאפשר שיש לברך כיון שהש''ך סתם כן אלא דמיד אחר זה הביא הנ''א שאין לברך .
2. בצד ימין.
   1. **הלכה**.
      1. צד ימין מעכב – מחבר (סוף סעי' ב', "וצריך לקבעה על ימין הנכנס. ואם קבעה משמאל, פסולה"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ו', "יקבענה בימין הנכנס, ואם קבעה בשמאל פסולה אפילו בדיעבד").
   2. **קבע מזוזה בשמאל ובירך עליה**, כשחוזר וקובע בימין אם יברך.
      1. אינו מברך.
         1. ח"א (סי' ט"ו סעי' י"ז) – "וצריך לקבעה מימין הנכנס. ואם קבעה משמאל, פסול. ונראה לי דאף על פי שצריך להסירה ולהניחה כדין, מכל מקום לעולם לא יברך (עיין ב"י)".
      2. מברך.
         1. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ג', לחם הפנים שם) – "צריך לקבעה בימין הנכנס, ואם קבעה בשמאל פסולה, וצריך להסירה ולקבעה בימין ויברך עליה".
         2. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ו) – צריך לקובעה מימין הנכנס ... ואם קבעה בשמאל פסולה, ויסירה ויקבענה בימין בברכה".
         3. ערה"ש (סעי' ה') – "ואם קבעה בצד שמאל פסול והוי כאלו לא עשה מזוזה כלל ונוטלה מהשמאל וקובעה בימין ומברך".
         4. שבט הלוי (ח"ב סי' קנ"ח אות ה', קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"א אות ט"ז) – "ולענין אם קבע מזוזה בשמאל כתב בחיי אדם סי' ט"ו אות י"ז דיחזור ויקבע בימין ולא יברך עוד פעם, וזה צע"ג דכיון שקבע שלא במקומו שפוסל אפי' דיעבד א"כ לא עשה כלום, אף שקבעה בבית המחויב מ"מ כמאן דלא עשה דמי וה"ה בלקח לולב שלא כדרך גדילתו דיחזור ויברך, ועיין בס' בית ארי' על הלכות מזוזה דהניח הדין בצ"ע, ובעניותי אין שום צ"ע בזה ושו"ר בס' ערוך השולחן כאן כתב בפשיטות דיברך עוד פעם, שוב שמעתי שדברי החיי"א הם טעות הדפוס".
         5. מ"ב (ס"ק י"ד).
         6. לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' ח').
         7. פתחי מזוזות (ס"ק כ"ח).
         8. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קמ"ב).
         9. אגור באהליך (פרק י"ג סעי' א') – "מקום קביעת המזוזה הוא בימין הכניסה(א). קבעה בשמאל יחזור ויקבעה בימין, בברכה".
3. הכיר ציר - סעיף ג'.
   1. **המדריגות של** דרך ביאתך.
      1. פנימי [אם אינו פתוח, מחיצון לפנימי] – ט"ז (ס"ק ד', "אם החצר סתום מכל צדדיו בלי פתח רק מבית לתוכו אז הוה החצר כמו חדר ולא אכפת לן בהיכר ציר הדלת דאפי' אם היה היכר ציר בתוך הבית אזלינן בתר ימין הנכנס מבית לחצר ושם עושה המזוזה"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ו', "אבל אם אין פתח אלא רק באחד מהם, לא אזלינן בדין הפתח שבכותל המפסיק בתר היכר ציר, אלא לעולם אנו חושבין לאותו החדר אשר הפתח קבוע בו הוא החיצון, וחדר השני פנימי, ואזלינן בתר ימין הנכנס מזה החדר שהוא חיצון לחדר השני שהוא פנימי, ואף על פי שהצירים של פתח שבכותל המפסיק הם נראין בזה החדר שהוא החיצון, משום דאין דרך ליכנס בחדר השני אלא רק מחדר זה החיצון אשר בו הפתח הפתוח לחצר או לרשות הרבים"), פוסקים.
      2. רוב הכניסות – ערה"ש (סעי' ח', "שממקום שההילוך הוא יותר רגיל משם יחשבו הכניסה ובמקום שההילוך שוה ילכו אחר היכר ציר"), הרי בשמים (מ"ת סי' ר"כ ד"ה עכ"פ, "אף שלפי האמור תליא בהיכר ציר גם כשהא' הוא עיקר תשמיש בכ"ז בנ"ד כיון שעיקר הכניסה להמאגיזאן הוא דרך הבית המזיגה ורק פעמים בחודש נכנסין לתוכו דרך הפתח השני נראה דכ"ע יודו דבכ"ג צריך לקבוע המזוזה בהמחיצה החולקת מימין הכניסה מהחדר הגדול להמאגיזאן אף שההיכר הציר הוא בהחדר הגדול שהוא בית המזיגה").
      3. חדר אחד עיקר יותר מהשני – ש"ך (ס"ק ו', "יש פתח מזה לזה. ואינו ידוע איזה חשוב כניסה או יציאה הלכך אזלינן בתר היכר ציר וכתב העט"ז ופתח שנכנסים בו מן הבית לבית החורף שלנו נ"ל שעושין המזוזה בימין הכניסה שנכנסין מן הבית לבית החורף דעיקר תשמיש שלנו הוא בבתי החורף שלנו ולא משגחינן בהו בהיכר ציר כלל דבין הציר היא מבחוץ בין היא מבפנים עושין המזוזה בימין הכניסה עכ"ל ופשוט הוא"), תשובה מאהבה (ח"א סי' ס"א, "ועתה יש לנו שלשה סוגים שאין היכר ציר סימן א' במקום שכניסה ידוע וברור לכל ב' במקום שעיקר תשמיש מבית לשם ג' במקום שיש ספק אלא שנכנסין מן הבית לבית החורף אם שלוש אלה לא יהי' לה אז היכר ציר"), דרך החיים (דין מקום קביעות המזוזה בפתח אות ד'), ח"א (כלל ט"ו סעי' י"ח, "אם אחד הוא עיקר תשמישו, לא אשגחינן בהיכר ציר. דאפילו הדלת נפתח לשני, מכל מקום, מקום שרוב תשמישו בו הוא הבית ונותנין בימין שלו"), קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ד', "ודוקא כששני הבתים שוים בתשמישן, אבל אם אחד הוא עיקר תשמישו בזה, לא אזלינן בתר היכר ציר, אלא לעולם נותנין את המזוזה בצד הימין שנכנסין להבית, אשר עיקר תשמישו שם, ואפילו הדלת נפתח לתוך השני").
         1. אינו פתוח, אמנם החיצון עיקר - עי' לקמן מחלוקת הט"ז ועוד אחרונים.
      4. היכר ציר.
      5. אם אחד פטור – עי' רע"א, וחולקים.
      6. פנימי, היכר ציר, עיקר – מהרי"ל (סי' צ"ד אות א'), ט"ז (ס"ק ד'), יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות כ"ח, "ואם אין היכר ציר אזלינן בתר עיקר תשמיש השני חדרים ...").
      7. **פנימי, רוב הכניסות, עיקר השימוש החדר, היכר ציר** – גדולי הקדש (ס"ק ז' ), דעת הקדושים (ס"ק י"א ), מנחת פתים ( ), חובת הדר (פרק ח' ח"א סעי' ג', סעי' ד'), פתחי מזוזות (ס"ק ל', שעה"צ ס"ק ו'), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קמ"ב).
      8. פנימי, עיקר, רוב, היכר ציר – .
   2. **אחר הכללים**, עדיין יש ספק.
      1. לא צריך – אג"מ (יו"ד ח"א סי' קע"ו, "הנה לא נכון לעשות כן כי רק במקום אחד ידוע צריך לקבוע ולא שייך לתלות ברצון האדם והיום יקבע בצד זה ומחר בצד השני. וראיה ... לכן משמע שבאופן כזה יהיה פטור ממזוזה כל זמן שלא העמיד דלתות אף לתוס' והרא"ש ויודו בפתח כזה להרמב"ם. והטעם הוא דכיון דכתיב ביתך דרך ביאתך הוא גם קפידא בהחיוב שאם לא ניכר דרך ביאתה הוא פטור לגמרי").
      2. איזה צד שרוצה – עי' דעת קדושים (ס"ק י"א, "י"ל שיוכרע בגורל"), גידולי קודש (ס"ק ט', "ומשמע דבליכא ציר בפתח זו מצי להניח המזוזה באיזה צד שרוצה ומ"מ די במזוזה א'"), קרבן עדה (מגילה פרק ד' הל' י"ב ד"ה כיני, דף לד.), מנחת פתים ( ), מנחת אליעזר (ח"ב סי' מ' ד"ה ובתשו'), שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ב אות ב' קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ט אות י"ד, "שני חדרים שיש פתח ביניהם ואין היכר ציר לאחד מהם, ישים המזוזה בצד ימין לחדר ששם עיקר התשמיש, ואם תשמיש שניהם שוה יקבע באיזה צד שרוצה"), מ"ב (ס"ק ט"ז, "משמע בירושלמי שיקבע באיזה שירצה"), פתחי מזוזות (ס"ק ל"ה), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קמ"ה), אגור באהליך (פרק כ"ו סעי' ל"ו, "פתח שבין שני בתים, ואין היכר להיכן הפתח מתייחס יותר, קובע מזוזה אחת באיזה צד שירצה, ושני הבתים נפטרים").
      3. מראי מקומות – הרי בשמים (מ"ת סוף סי' ר"כ), חובת הדר (פרק ח' ח"א סעי' ה').
         1. שאילת יעב"ץ (ח"א סי' ע') – "מתחלה עשיתי בפתח שער ביתי הפונה לחצר, המזוזה בימין יציאה ולא השגחתי אפי' בהיכר ציר. כי דנתי פתח החצר כסתום למיעוט תשמישו, ושוב נמלכתי וצויתי לעשות מזוזה שניה בימין כניסה מהחצר בפתח שאחרי הבית שהיה היכר ציר מבפנים. וכן משם לבית המבשלים שהיה גם כן היכר צירו מבפנים. והצרכתיו כמו כן ב' מזוזות".
         2. תשובה מאהבה (סי' ס"א) – "אמנם בזה נסתפקתי בחדרים שפתוחי' בשני מקומות לר"ה ונכנסי' מכל צד בשוה ואין באחד רגיל יותר על של אידך ואין להם דלתות להיות ניכר היכר ציר ואין אחד בהם בית חורף איך מניחין בפתחים אלה המזוזה איזה ימין הביאה ודאי לדעת הרמב"ם אין חייבין במזוזה כלל אחרי שאין להם דלתות אלא צל"ע לשטת הפוסקי' חולקי' על הרמב"ם ופשוט שצריך לקבוע מזוזה בכל פתח מימין הביאה".
         3. ערה"ש (סעי' ח') – "אם הם בשני רוחות ישתנו הימין והשמאל וגם בבית עצמו בחדרים הרבה ישתנו הימין והשמאל והיכר ציר אינו סימן תמידי כמ"ש יש להתבונן הרבה בזה".
   3. מראי מקומות – אג"מ (יו"ד ח"ד סי' מ"ג), ודברת בם (סי' רע"א, סוף סי' רס"ט).
      1. מנחת יצחק (ח"ב סי' קכ"ב אות ג') – "לענין מזוזה, כתב כהדג"ק בזה"ל: הנהוג למעשה בבית הרב הוא כ"ק מו"ח אדמו"ר עפ"י הוראת אביו (אדמו"ר מהורש"ב) ולמעלה בקודש, אשר (חוץ מהפתח היוצא לחוץ) קביעת המזוזה רק עפ"י היכר ציר עכ"ל, והנה לפי זה מוכח ג"כ דס"ל דלא כלבוש שהביא הש"ך (בסי' רפ"ט ס"ק ו') דהיכא דעיקר תשמיש באחד מהם לא משגחינן בהיכר ציר, וחידוש על הגאון החסיד מניקאלאיעב ז"ל שלא הגיה בזה על הדרך החיים (בסי' ר"מ סעי' ה') דפסק בזה כהש"ך בשם הלבוש, והגאון הנ"ל בנתיב החיים לא הגיה בזה כלום, שאינו כן דעת גדולי רבותיו ורבותינו נ"ע").
   4. **אינו פתוח**, אמנם החיצון עיקר.
   5. **פטור צד עצמו**, וחיוב מצד השני.
   6. **על איזה צד של החצר קובע המזוזה**.
      1. משום דחזו למילתייהו, קובע המזוזה בצד ימין מהכניסה למרפסת (porch).
         1. לפי הרא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' י"א) - לשונו מובא לעיל.
         2. מהרי"ל (סי' צ"ד סוף אות א') – "ופתח שבין בית לחצר, אם יש לחצר פתח א' לרשות הרבים, אז אית לן למיזל בתר היכר ציר, אבל אם אין לחצר פתח לרה"ר, אז יש לקובע' בימין כניסה מבית לחצר".
         3. ט"ז (ס"ק ד') – "במזוזה שעושה בפתח הפתוח מבית לחצר אם יש לילך אחר ימין של הנכנס (לבית) [לחצר] או אחר ימין הנכנס מחצר לבית והדין הוא כך אם החצר סתום מכל צדדיו בלי פתח רק מבית לתוכו אז הוה החצר כמו חדר ולא אכפת לן בהיכר ציר הדלת דאפי' אם היה היכר ציר בתוך הבית אזלינן בתר ימין הנכנס מבית לחצר ושם עושה המזוזה אבל אם יש פתח מחצר למבוי אחר או לרה"ר מלבד פתח הבית לתוכה אז אזלינן בתר היכר ציר דבאיזה צד דיש היכר ציר הפתח נחשב כמו בית ואזלינן בתר ימין הנכנס לתוכו וכן הוא בתשו' מהרי"ל סימן צ"ד וראיתי רבים נבוכו בזה הרבה פעמים לכך כתבתיו".
         4. קיצור שו"ע (סי' י"א לחם הפנים אות א').
         5. מנחת אליעזר (ח"ב סי' מ') – "יש לעשות ולסמוך על דברי הטו"ז כנ"ל וכמו שהוכחנו".
         6. הגר"ע עטיה זצ"ל (אור לציון ח"א סי' י"ד סוף ד"ה ולפי).
         7. חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ב אות ג') – "בפתוח לבאלקאן, יש סברא לומר דגם הבאלקאן חייב במזוזה, ואף שאין לו דע"ד ... ומעתה לני"ד נבואה חשבון - דעת המהרי"ל וטו"ז (וכן משמע דעת הב"י שמביא דברי מהרי"ל) והגאון אב"ד גלונא והחוות דעת, וכן משמע להדי' דעת מהר"ם שיק והמרש"ם דמחדר גדול לחדר קטן סתום המזוזה בימין לכניסה לחדר קטן - ומחדר לחצר סתום פשיטא גם לבעל מ"פ דהמזוזה בימין לכניסה לחצר משום דחצר מחויב במזוזה גם מצד פתחו של חצר - ובאמת אי שערי חצרות מחויבות במזוזה מצד עצמן במחלוקת שנוי, דמהרמב"ם סוף הל' מזוזה הל' ז' ח' משמע דהחיוב רק משום שהבתים פתוחים לתוכו ודרך שער החצר נכנסין להבית וכן הוא בפרישה סי' רפ"ו בשם רבנו מנוח (מובא בבי"מ שם) ועי' בירור השיטות קצת בארוכה בערוך השלחן סי' רפ"ו ס"ק ל"ב - אם כן מהאי טעמא גופא דפסק המנ"פ בפתוח לחצר סתום, דפשיטא לי' דהמזוזה בימין כניסה לחצר, אף על גב דהא דחצר מצ"ע חייב במזוזה במחלוקת שנוי, כן נמי בפתוח לבאלקאן דיש סברא טובה לחייבו גם מצ"ע במזוזה, ג"כ המזוזה צריכה להיות בימין כניסה להבאלקאן לפום פסקי' דידי', ולא נשאר לנו רק שיטת הבית מאיר והגאון ר"י אטלינגער בספרו בני ציון, דדעתם בימין כניסה מהבאלקאן להבית, והוי כיחיד נגד רבים דהלכה כרבים".
         8. אג"מ (ודברת בם סוף סי' רס"ט) – "דלענין חצר צריך לקבוע המזוזה בימין הכניסה מהבית לחצר".
         9. מנחת יצחק (ח"א סי' ח').
         10. באר משה (ח"ב סי' צ"א) – "והמזוזה יקבע בצד ימין כשיוצאין מן החדר לפארטש בין אם יש מעקה על הגג ואז יקבע עם ברכה ובין אם אין מעקה להגג ויקבע בלא ברכה".
         11. הגרשז"א זצ"ל (מה טובו גליון ט"ו עמ' כ"ח אות י"ב) – "המנהג בירושלים שמרפסת שיש ב' ד' על ד' אמות מניחים את המזוזה לכיון המרפסת, ואם אין בו ד' על ד' על ד' אמות מניחים לכיון הבית [והוסיף לי הגאון רבי יהושע נויבירט זצ"ל בשם מרן זצוק"ל דהוא הדין אם יש בו ד' על ד' אמות רק כדי לרבע, גם יש להניח המזוזה לכיון המרפסת]".
         12. אבן ישראל (ח"ז סי' ל"ד) – "תבנא לדינא דהדין הוא כמהרי"ל וזהו דעת הרמב"ן והרא"ש והר"ן ובדעת הרי"ף והרמב"ם נמי יש לפרש כן ואין לנו חולק ע"ז וכן דעח הט"ז והש"ך, ולפי"ז הדין פשוט בגזוזטרא שיש בה דע"ד בודאי צריך לעשות המזוזה בברכה מצד ימין הכניסה להגזוזטרא מהבית, וכל מה שיש לדון הוא בגזוזטרא אשר אין בו דע"ד ...".
         13. עי' אור לציון (ח"א סי' י"ד) – "שראוי להניח המזוזה בימין יציאה למרפסת ... וכל זה דיברנו במרפסת שאין לה פתח לרשות הרבים או למבוי, ורק נכנסים אליה דרך הבית, אבל אם יש יציאה לרה"ר או למבוי ... טוב להניח במרפסת כזאת שתי מזוזות".
         14. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרנ"ג) – "כשיש מרפסת ואין בו ד', קובעין לימין הכניסה לבית, אבל ביש ד' על ד' וגם למחמירים בשיעורים (לחזו"א) יש עכ"פ כדי לרבע, וכן יש לצרף דחזי למילתיה, וכ"ש היום שהמרפסות סגורות בתריסים סביב, כה"ג שיש בו אולי שיעור, ראוי לקובעה לימין הכניסה, כן נראה לע"ד עיקר".

תשובות והנהגות (ח''ב סי' תקמ"ג ד"ה בגזוזטרא) – "בגזוזטרא כשיש שטח של ד' אמות על ד"א וסתום, נוהגין אנו להניח בימין הכניסה לגזוזטרא, כיון שמשמש בעיקרו רק לכניסה לגזוזטרא, ע"כ יש להניח ימין לכניסה דוקא וכמבואר בט"ז סימן רפ"ט בשם מהרי"ל, ואף שבארץ ישראל נהגו רובם כחזו"א זצ"ל שאין חיוב עצמו בגזוזטרא אפילו ד' על ד' אלא רק מצד הבית, וע"כ מניחים בימין הכניסה לבית, מ"מ כשיש בגזוזטרא שיעור ד' על ד' צ"ע טובא, ובפרט היום שנהגו לסגור המרפסות בתריסולים כחדר ממש, נראה שראוי לקבוע בימין הכניסה למרפסת ולא משגחינן בהיכר ציר".

* + - 1. חובת הדר (פרק ח' ח"א הע' ו' ד"ה ולענין) – "והחזו"א ... וצ"ע מדוע לא יהא למרפסות שלנו דין דירה גמורה כיון שמשתמש שם תשמיש דירה, ואפילו כשאינו משתמש שם כי אם לאויר וטיול גם זה תשמיש דירה הוא ... וכן קבלתי ממו"ר הגר"ד יונגרייז זצ"ל **דנהוג עלמא** כפסק המחבר שחצר חיובו בפני עצמו ולכן כשהחצר או המרפסת סתומין קובע בימין הנכנס להן".
      2. עי' פתחי מזוזות (ס"ק ל"ח, ס"ק ל"ט) – "**בלי ברכה**".
      3. עי' הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

If the back door leads to a roofed porch - with walls of the house and three sides (and a banister that is 10 tefachim tall on most of the fourth), does the mezuzah go on the right side going out to the porch, or the right side going into the house?

R' Y. Berkovits wrote: There is a machlokes regarding a porch (that is accessible only from the house) if it is like a regular room with a mezuzah on the right going out, or only chayiv because you are coming into the house from the porch. **Most put it on the right going out (as do I)**. The Chazon Ish said that it depends on how you relate to it. Do you see it as the outdoors? Or as another room of the house, just with a different function due to it being exposed to the elements? Having a roof on it, might change how you relate to it according to the Chazon Ish.

* + - * 1. **מנהג ירושלים** – הגרשז"א זצ"ל (מה טובו גליון ט"ו עמ' כ"ח אות י"ב, לשונו מובא לעיל), עי' עי' אבן ישראל (ח"ז סי' ל"ד ד"ה עכ"פ, "וכן נהגו בירושלים מקדמת דנא"), אור לציון (ח"א סי' י"ד סוף ד"ה ולפי), פתחי מזוזות (ס"ק ל"ט), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תרכ"ג).
    1. קובע המזוזה בצד ימין מהכניסה לבית [כיון חייבין מצד הבית].
       1. בית מאיר (על סעי' ג') – "אין זה תלוי בזה אם החצר חיובו בפני עצמו אם לאו **אלא בעיקר התשמיש** ותמיד הבית נגר חצר מקרי עיקר תשמיש. ותדע ...".
       2. חזו"א (יו"ד סי' קס"ח אות ה', ארחות רבנו ח"ג עמ' קס"ה אות ו') – "באחד שקבע את המזוזה בימין היציאה למרפסת והורה לו מרן החזו"א זצוק"ל להורידה ולקובעה בצד השני שהוא ימין הכניסה לחדר".
       3. קהלות יעקב (שיעורי המצוות אות ל') – "והורה מרן זצללה"ה ... דאפילו יש בהגזוזטרה ד"א על ד"א מ"מ צריך שיהיה מימין הכניסה לבית דלגבי הבית נחשב הגזוזטרה כחצר [**וגזוזטרות הנסגרות כהיום** מה שקורין תריסול או תריסז צ"ע דאפשר שזה נדון כחדר של דירה]".
       4. אמת ליעקב (הע' ר"ז) – "מרפסת או חצר היוצא מהבית, אפילו אם המרפסת או החצר סגורה וא"א ליכנס ממנה להבית, קובע המזוזה בצד ימין מהכניסה לבית (כדעת החזו"א), **ומשום** שאין אנו רגילים בזמננו לעשות תשמישים קבועים במרפסות או חצרות".
       5. קנין תורה בהלכה (ח"ג סי' נ"ט) – "וכן נהגתי".
       6. הגריש"א זצ"ל (הערות במסכת יומא יא. ד"ה ואחד) – "**והמנהג ירושלים** היה כדעת המהרי"ל לקבוע בימין הכניסה אל המרפסת (טרס"א), **והיום מנהג העולם** כדעת החזו"א וכשיטת הבית מאיר, לקבוע בימין הכניסה מהמרפסת אל הבית".
       7. עי' חדושים ובאורים (מנחות, הל' מזוזה סי' ז' אות ח' ס"ק י', עי' ס"ק ט"ו) – "חצר פנימית שאין לה כניסה מבחוץ אלא מן הבית, הר"ז קובע את המזוזה מימין הנכנס מן החצר לבית, ובין כשיש בחצר דע"ד ובין כשאין בו, לא יברך".
       8. שבט הלוי (ח"ג סי' ק"נ, קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ט אות ט"ו) – "וידעתי גם ידעתי שרבים וגדולים מרבותינו האחרונים מחזיקים בדעת הט"ז, מכ"מ שיטת הבית מאיר וחזון איש וגדולים אשר עמהם מסתבר טעמייהו כמש"כ בעניי ע"כ בטח יקבע בימין הנכנס לבית, ולקבוע ב' מזוזות מספק אחת בימין זה ואחת בימין זה, אין דעתי נוחה בזה לדינא כאשר כתבתי בעניי במק"א".
       9. עי' מ"ב (ס"ק ט"ז, פרשה סדורה סי' מ"ח) – "ואם האחד פטור מצד עצמו כגון חצר שלרוב הפוסקים אין חיובו אלא משום שמנו נכנסין לבתים יש לקבוע מימין הכניסה מהם לבתים וכן במפרסות שלנו אפילו יש בה ד' על ד' דינה כחצר **אבל לא יברך** שאין זה ברור".
    2. פטור.
       1. יחוה דעת (ח"ד סי' נ"א, יביע אומר ח"ד יו"ד סי' כ"ג) – "מעיקר ההלכה מרפסת פטורה בכלל ממצות מזוזה. והמחמיר לקבוע מזוזה במרפסת, תבוא עליו ברכה, ויקבענה בימין הכניסה מן הבית למרפסת, אבל לא יברך על קביעתה".
    3. מראי מקומות – פתחי שערים (סי' רפ"ט אות ע"ה, אות ע"ו), ס' הבית (סי' כ' סעי' י"ט, סעי' כ'), פתחי מזוזות (ס"ק פ"ה), ודברת בם (סי' רס"ט), ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק י"ב), התורה והמצוה (סי' קל"ז, עמ' תר"ט, עמ' תרכ"ג).
       1. מסגרת השלחן (קיצור שו"ע סי' י"א על סעי' ד') – "וצריך עיון בזה לפע"ד לדינא".
       2. אגור באהליך (פרק ל"ז סעי' א') – "לדעת החזו"א העיקר להלכה שחצר פטורה, ויקבע לימין החוזר מהחצר לבית, בלא ברכה. אך מדברי רוב הראשונים, נראה שחצר חייבת, לפיכך יקבע לימין הנכנס מהבית לחצר, והמברך לא הפסיד".

אגור באהליך (פרק ל"ז סעי' א') – "**חצרות שבזמנינו** שאין בהם תשמישי דירה, נראה שהרי הם כגינה, שנתבאר דינה. מסעיף ח. לפיכך כשהחצר פנימית, לדעת החזו"א יש לקובעה לימין החוזר מהחצר לבית, אמנם הרבה נהגו לקבוע לימין הנכנס לחצר, בלא ברכה".

* + 1. ולקבוע ב' מזוזות מספק: אחת בימין זה ואחת בימין זה.
       1. מראי מקומות – שבט הלוי (ח"ג סי' ק"נ, קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ט אות ט"ו, לשונו מובא לעיל), וישמע משה (פר' ראה תשע"ו עמ' ג').
  1. **מבית לגג**.
     1. שבט הלוי (לקט הל' מזוזה פרק ג' סעי' ט"ו), חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק ג' סעי' ט"ו).

1. כיצד קובעה - סעיף ד'.
   1. תלוי, האם מברך**.**
      1. **מברך.**
         1. שבט הקהתי (ח"א סי' רע"ד) – "אם המזוזה תלוי בין מצד העליון ובין מצד התחתון, כשחוזר וקובעו צריך לברך".
      2. מראי מקומות.
         1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ו אות ל"ח, דפו"ח ח"ד עמ' רמ"ט אות מ"ב) – "מזוזה שהמסמר התחתון שלה נפל ונשארה תלוי' רק על המסמר העליון ... שהסברא במזוזה שתלאה (מנחות דל"ג) מסתבר שמיירי במזוזה כזו שמתנדנדת ע"י הרוח ... אבל כאן היא מתקיימת שפיר ע"י המסמר העליון אם לא יזיזוה ביד ממקומה ואפשר שלא נכללת בזה, ומספק אמר לו מו"ר שלא יברך, ורצוי אם יש חיוב במזוזה במקו"א שיברך ויוציא גם את זו ואם אין לו שלא יברך עלי'".
         2. באר משה (ח"ו סי' ו') – "הנה זה ברור לי שאם נפל המסמר העליון מהמזוזה באופן שהמזוזה נתהפך העליון למטה והלמטה לעליון דבכה"ג המזוזה פסולה (כמו שהוכחתי באריכות במקום אחר דהעיקר כדעת הדע"ק או"ח סי' ל"ב סנ"ג ומק"מ סי' רפ"ט סק"ל) והוי כאלו נפל כל המזוזה וכשחוזר ומתקנו חוזר ומברך. ואם המזוזה עדיין עומדת ע"י המסמר התחתון לרחבו של מזוזת הפתח ממש, דבה"ג עדיין כשר (כאשר ביארתי במקום אחר, עיין ברמ"א סי' רפ"ט סעי' ו') אם חוזר וקובעה ע"י מסמר העליון א"צ לברך שנית. וספיקו של כ"ק אאמו"ר הגאוה"צ החו"ב עצום זצ"ל הי"ד הוא אם המזוזה ע"י נפילת מסמר העליון ירד ראש המזוזה למטה ועומדת ברחבו של מזוזת הפתח למטה מחציו היינו רובו למטה ודין זה הניח בצ"ע. ועדיין צריך אצלי תלמוד דהלא אם נפל המסמר התחתון ונשאר המסמר העליון הוי כדין מזוזה תלוי' דפסולה לכו"ע אבל זה אינו דאם המסמר העליון תחוב הדק היטב אז איננו כתלוי דהלא המזוזה עומדת היטב במקום אחד, ודעת הדע"ק (סי' רפ"ה) דבדיעבד כשרה, אבל אם איננו תחוב היטב והמזוזה מנענע לכאן ולכאן אז הוי כתלוי ופסולה וכה"ג אם נפל גם המסמר התחתון צ"ל שנית. ואפשר דגם בכה"ג לא הוי כתלוי וכשרה מאחר דעכ"פ קבוע על מזוזת הבית ותלוי לא הוי אלא כמפורש בגמר' תלוי' במקל וכיוצ"ב וכן נראה לי לאמת. וספיקו של כ"ק אאמו"ר זצ"ל הי"ד הוא כשהמסמר התחתון תחוב הדק היטב והמזוזה עומדת בטוב לרחבו של מזוזת הפתח קצת מחציו ולמטה, כנ"ל לבאר דבריו הק'".
         3. הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה עמ' תע"ה תשובה תק"צ) – "שאלה: נפל המסמר התחתון ונשארה תלויה במסמר העליון, האם כשבא לקבוע המסמר התחתון צריך לברך עליה. תשובה: לא יברך".
         4. לקט הל' מזוזה (פרק ד' שאלה ג') – "נפל מסמר התחתון מהמזוזה האם צריך לברך כשמחזירו. תשובה: משמעות הפוסקים שצריך ב' מסמרים במזוזה. מיהו אם אין המזוזה מתנדנדת אלא שהיא קבועה שם סגי בא'. ולכן אין לברך כשמחזיר המסמר התחתון שנפל. ואם יש לו מזוזה אחרת לברך עליה יכוין להוציא גם את זו".
         5. אגור באהליך (פרק ח' סעי' ד') – "יש לחברה בשני מסמרים למעלה ולמטה, חיברה רק במסמר אחד מלמעלה, י"א שלא יצא. אך אם המסמר מהדקה היטב, ואינה נעה ממקומה(ט), נראה שיצא".
   2. **נתהפכה המזוזה**.
      1. אינו מברך – חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק ד' סעי' ד').
   3. **אם מותר לקבוע מזוזה בלילה**.
      1. כן – ס' האשכול (הו"ד בשעה"צ ס"ק ו'), חיים ביד (סי' פ"ו, "נראה לי בודאי דמותר להניח המזוזה בלילה ולברך עליו"), עי' חקרי לב (יו"ד ח"ג סוף סי' קכ"ח, "ובלילה כשהגיע זמנה יניח המזוזה בתוך הקנה ויברך"), בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ד', "ומותר לקבוע את המזוזה בלילה, דאין הפרש בזה בין לילה ליום. ועיין להרב חיים ביד יורה דעה סימן פ"ו, יעוין שם. ואף על גב דאיכא טעמא בזה כעין הטעם שאמרו גבי צדקה, משום דבלילה יש שליטה למזיקין, מכל מקום אם נזדמן הדבר כך מאליו לא יחמיץ המצוה"), שד"ח (מערכת מ' כלל קט"ז, "שהדבר ברור מצד עצמו בלתי שום ראיה"), מ"ב (סוף ס"ק ג', "ופשוט"), שבט הקהתי (ח"א סי' רע"ז, "מותר לקבוע לכתחלה מזוזה בלילה בלי שום פקפוק"), בירור הלכה (עמ' תכ"ב אות ל"א, "בלי שום חשש"), שכל טוב (אות י"ג), פתחי מזוזות (סוף ס"ק א'), אגור באהליך (פרק ח' סעי' ג', "קביעת המזוזה בלילה, כשרה").
2. **קביעת מזוזה בדבק (**glue**).**
   1. **יצא**.
      1. ערה"ש (סעי' ט"ו) – "ומסתברא אם יכרוך המזוזה בנייר וידבקנה בדבק אל מזוזת הכותל דשפיר דמי דמה לי מסמר ומה לי דבק כיון שנתחברה חיבור גמור".
      2. חלקת יעקב (יו"ד סי' קס"ד אות א') – "והסברא נותנת דגם ע"י דבק מותר, דמה לי אם מחברה ע"י מסמר או ע"י דבק".
      3. מנחת יצחק (ח"ז סי' ע"ב אות ג', ח"י סוף סי' צ"ב) – "דאם מדביק המזוזות בדבק המחזיק זמן מרובה על מזוזות הבית דמהני".
      4. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול סת"ם אות צ"ד, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ד אות ג'***) - לשונו מובא לקמן.
      5. שבה"ל (ח"ד סי' קמ"ג, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ב אות כ"א) – "צריך לקבוע את המזוזה בפתח בצורה כזאת שתחזיק שם בקביעות, אבל אין חיוב לקבוע דוקא במסמרים, ויכול לקבעה גם בדבק שמחזיק היטיב (כדבק מגע וכדומה, וכך יש לעשות בדלתות מתכת כשקשה לנקוב בהם)".
      6. יחוה דעת (ח"ו סי' נ"ח, הליכות עולם ח"ח פרשת כי תבא סעי' ט') – "יש לומר שגם בדיבקה בדבק בשער ברזל, שפיר דמי, ויאמר לדבק טוב הוא. שבכמה מקומות מוכח שהדבקה על ידי דבק נחשבת לחיבור גמור. (ועיין ביורה דעה סימן ר"פ בהגה ובאחרונים שם). וכן כתב הגרי"מ אפשטיין בספר ערוך השלחן יורה דעה (סימן רפ"ט סעיף טו), דמסתברא שאם יכרוך המזוזה בנייר וידבקנה בדבר אל מזוזת הפתח דשפיר דמי, כי מה לי אם קובעה במסמר או קובעה על ידי דבק, כיון שנתחברה חיבור גמור. ע"ש. וכן העלה בשו"ת חלקת יעקב חלק ב' (סימן ס). ע"ש. וכן הוכיח במישור בשו"ת מנחת יצחק חלק ז' (סימן ע"ב אות ג') מהגמרא במנחות (לד.) הנ"ל. וכן העלה בשו"ת דברי שלום (חיו"ד סימן ע"ד). וכן עיקר להלכה ולמעשה".
      7. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"ו) – "גם בדבק מועיל כיון שלא יפול".
      8. ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ה') – "ודוקא אם קבוע היטיב בדבק טוב אבל לא בניר דבק".
      9. לקט שאלות המצויות בהלכות מזוזה (פרק א' סעי' ד') – "צריך לקבוע את המזוזה באופן שתוכל להשאר שם בקביעות אבל אין חיוב לקבוע דוקא במסמרים, ויכול לקובעה גם בדבק (כגון דבק מגע או דבק נייר חזק) שמחזיק היטב. אבל אין לקבוע בדבק ניילון [סלוטייפ] כיון שנופל מאליו לאחר זמן [ע' ערוך השולחן ס' רפ"ט סעיף ט"ו, שו"ת 'שבט הלוי' ח"ד ס' קמ"ג]".
      10. אבני ישפה (ח"א סי' ר"י ענף ד') – "נראה להחמיר בדבק רגיל, אמנם כיום המציאו דבק חדש הנקרא דבק מגע והוא יותר חזק ממסמרים כי לעולם אינו מתרפה, ובזה מועיל לדבק המזוזה למשקוף ... העיקר כמו שכתבנו להקל בדבק מגע כיון שאינו מתייבש במשך הזמן. ואם ידבק בדבק אפוקסי שהוא עוד יותר חזק אז ודאי עדיף טפי".
      11. פתחי שערים (סי' רפ"ט אות פ"ז) – "חיברה בדבק כשרה".
      12. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קמ"ט ).
      13. אגור באהליך (פרק י' סעי' ה') – "חיבור בדבק הרי הוא כקביעה במסמרים. ונראה שאף אם הדבק אינו מחזיק זמן רב, יצא. ויקפיד לחדש את הדבק קודם שיתייבש".
          1. י"א רק אם מחזיק זמן רב – מנחת יצחק (לשונו מובא לעיל).
          2. י"א, אפילו לזמן קצר – אגור באהליך (לשונו מובא לעיל).
   2. **נייר דבק.**
      1. אינו יצא, כיון שלא מחזיק הרבה.
         1. עי' הגרח"ק זצ"ל (אסיפת יצחק י"ב אייר תשס"ז) – "שאלה: אם קבע מזוזה אם נייר דבק, האם יוצא. תשובה: **זה לא מחזיק הרבה וצריך דוקא במסמרים**".
         2. משנה הלכות (ח"ד סי' ק"מ אות י"ב) – "עוד יש לעורר מה שראיתי בקצת אנשים אפילו יראים אשר לא קובעים המזוזות במסמרים אלא מדבקים אותם על המזוזה בנייר דבק וזה לא הוה קביעות ולא יצא ידי המצוה ובש"ע מפורש שיסמר אותה במסמרים דוקא ואפילו אי נימא דאם ידבקנה בדבק גמור כשרה דמה לי דבק ומה לי מסמר ועיין רש"י ותוס' ב"מ ק"ב ד"ה בגובתא דמשמע דגם על המזוזה א"צ מסמרים וכ"כ הב"ח ועיין מהר"ם לובלין וכ"כ הנמק"י וז"ל שיקבענה שם במסמרים או בסיד וא"צ לחקוק בתוך המזוזה עכ"ל ובירושלמי שלהי מגילה ואפילו לא סמרו ופריך והא תני והוא שסמרו ועיין ש"ך סק"ז אבל בנייר דבק ודאי לא יועיל שהרי עינינו רואות שהדבק מתייבש והמזוזה נופלת ואנן סהדי בזה וצריך להזהיר על זה".
         3. ושב ורפא (ח"א סי' נ"ו ס"ק ה') – "ודוקא אם קבוע היטיב בדבק טוב אבל לא בניר דבק".
      2. יצא.
         1. הגריש"א זצ"ל (פסקי הלכות קרול סת"ם אות צ"ד, ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ד אות ג'***) – "אפשר לחבר בית מזוזה לקיר בדבק או בנייר דבק וזה נחשב כקבוע, ולא צריך דווקא במסמרים. [ודוקא אם א"א להסירו בנקל]".
         2. שבה"ל (ח"ד סי' קמ"ג, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ב אות כ"א) – "וכן בדבק נייר אם הוא חזק מאוד ואינו נופל מאיליו לאחר זמן".
         3. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ב' אייר תשס"ז) – "שאלה: אם קבע מזוזה בנייר דבק, האם יוצא. תשובה: אם מחזיק - יוצא".
         4. הגר"י עבאדי שליט"א (אסיפת יצחק ח' אדר א' תשס"ח) – "שאלה: אם קבע מזוזה עם נייר דבק, האם יוצא. תשובה:**אין מצוה במסמרום דוקא".**
         5. לקט שאלות המצויות בהלכות מזוזה (פרק א' סעי' ד') - לשונו מובא לעיל.
         6. אגור באהליך (פרק י' סעי' ו') – "חיברה בדבק נייר וכדו', יצא. אך לא ישאירה כך זמן רב, מכיון שכאשר הדבק הסמוך למזוזה יתייבש, תתנתק המזוזה ממזוזת הפתח, ותשאר דבוקה רק לנייר, ונראה שלא יצא".
            1. י"א רק אם מחזיק זמן רב – שבט הלוי (לשונו מובא לעיל).
            2. י"א, אפילו לזמן קצר – אגור באהליך (לשונו מובא לעיל).
      3. בדיעבד.
         1. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"ו) – "חוששני בזה כיון שבקל יוכל ליטלו משם וקביעותו עראי, אולי לא מועיל ד'ובשעריך' משמע שיהא קבוע בשער, וכן משמע ברמב"ם פ"ה ה"ח שכ': 'תלאה במקל פסולה שאין זו קבועה', ומשמע דהפסול לא משום דלא נייח, אלא שאין כאן קביעות, ואנן קבועה בשער בעינן, ולכן בנייר דבק לבד מלמעלה ומלמטה לכתחילה דעתי שלא לקבוע כן, דאפשר דבזה לא חשיב קביעות, ועיין בפ"ת שהביא מדרכי נועם דלמצוה צריך לכתחילה שההא קבועה במסמרים ע"ש, והיינו שלמצוה צריך דרך בנין קבוע היטב וכמ"ש. והטעם נראה שלכתחילה צריך לבטל המזוזה לבית, ולכן מצות התורה לקובעו, והיינו באופן שקובעים בקביעות והיינו בדבק ממש. אבל בנייר דבק מלמעלה ומלמטה לבד, שאינו נופל אבל לא נתבטל כחלק מזוזת הבית לכתחילה אין לעשות כן, אבל בדיעבר מהני, וכדמשמע בדברי הב"ח בסימן רפ"ט ד"ה תלאה: 'במקל ולא קבעה פסולה כו' וקאמר בגמ' מ"ט בשעריך בעינן, פירוש בשעריך משמע שיקבענה בשעריך 'והרי לא קבעה שתהא נחה ולא תלוית ומתנדנדת באויר הפתח' עכ"ל. ומבואר שאין הפסול משום שצריך קבוע בשער, אלא משום דבעינן 'נחה' ולא מתנדנדת', ולפי"ז פשוט שבנייר דבק כשר, כיון שאינו מתנדנד אבל לכתחילה יש לקובעו בחיבור גמור וכמ"ש, ועיין בערוך השולחן סי' רפ"ט סעיף ט"ו שמתיר בדבק".
         2. פתחי מזוזות (ס"ק מ"א) – "וה"ה אם מדביק המזוזה בדבק טוב אל מזוזת הפתח, דמה לי מסמר ומה לי דבק. וכתבו הפוסקים דאעפ"כ יש להיזהר שלא ידביקנה בנייר דבק, כי הנסיון מעיד שמתייבש במשך הזמן והמזוזה ניתקת".
   3. **סלו-טייפ** **(**scotch tape**).**
      1. אינו יצא.
         1. שבה"ל (ח"ד סי' קמ"ג, קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"ב אות כ"א) – "אבל אין לקבוע בדבק ניילון (סלוטייפ) כיון שנופל מאיליו לאחר זמן".
         2. אבני ישפה (ח"א סי' ר"י ענף ד') – "נראה להחמיר בדבק רגיל, אמנם כיום המציאו דבק חדש הנקרא דבק מגע והוא יותר חזק ממסמרים כי לעולם אינו מתרפה, ובזה מועיל לדבק המזוזה למשקוף ... העיקר כמו שכתבנו להקל בדבק מגע כיון שאינו מתייבש במשך הזמן. ואם ידבק בדבק אפוקסי שהוא עוד יותר חזק אז ודאי עדיף טפי. אבל אין להקל להדביק בדבק סלו-טייפ (ובלע"ז סקוטש טייפ), כי הניסיון מעיר שהוא מתייבש במשך הזמן".
         3. לקט שאלות המצויות בהלכות מזוזה (פרק א' סעי' ד') - לשונו מובא לעיל.
      2. יצא.
         1. הגרי"ד סולוביצ'יק זצ"ל (נפש הרב עמ' רמ"א) – "וראיתי לרבנו שבבית-הקיץ שלו שבאנעסט היו המזוזות שלו מדובקות בסקאטש טייפ".
      3. מראי מקומות – ס' הבית (סי' כ' סעי' ל"ב).
         1. עי' פתחי שערים (סי' רפ"ט אות פ"ח) – "להדביק בדבק נייר **(**scotch tape**)** יש לעיין, כיון שעומד לנפול (לאחר זמן כשיתייבש הדבק) כנפול דמי. (קש"ע שערי שלום; הוספות למז"מ סוף דף יג.) ואם הדבק נעשה מנייר חזק מאד (mystic tape) שפיר חשיב קביעות".
   4. **מגנט** (magnet).
      1. יצא – הגריש"א זצ"ל (***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ד אות ג', עי' הע' ג',*** "***אפשר לחבר בית מזוזה לקיר בדבק, או בנייר דבק, ומדינא אפילו במגנט מותר, וזה נחשב כקבוע, ולא צריך דווקא במסמרים. [כתבי האבני ישפה. פסקי הלכות עמ' סו. ובוישמע משה כתב שלכתחילה צריך להניח עם מסמרים]").***
      2. אינו יצא – פתחי שערים (סי' רפ"ט אות פ"א, "קביעה במגנט כתלאה במקל דמי. (פשוט)").
   5. **וולקרא** (velcro).
      1. אינו יצא – פתחי שערים (סי' רפ"ט אות פ"א, "קביעה במגנט כתלאה במקל דמי. (פשוט) ... ה"ה בקבעה על ידי וולקרא (שתי חתיכות בגד שמתדבקים זו בזו)").
   6. **האם המשכיר יכול למנוע מן השוכר לקבוע את המזוזה במסמר למשקוף**.
      1. וישמע משה (פר' וארא תשע"ח עמ' ב', עי' פר' בא תשע"ח עמ' ד') – "תשובה: הגאון הגדול רבי חיים קניבסקי שליט"א [זצ"ל] השיב שהשוכר צודק והרשות בידו לקבוע את המזוזות עם מסמרים. וכן הסכימו הגאונים רבי מרדכי גרוס, רבי חיים מאיר וואזנר, רבי שמואל אליעזר שטרן שליט"א. וביאר הגר"מ גרוס שיש מעלה בקביעת המזוזות במסמר דוקא, כמו שמשמע מרש"י ב"מ קא, ב ד"ה מקום מזוזה שכתב: העץ שהדלת שוקף עליו, ואף הוא קרוי מזוזה, ואם אבן הוא צריך לנקוב בו סדק להניחה בתוכה, ע"כ. ואף כי בימינו אין משקעים את המזוזה בתוך המשקוף כמו שהיו עושים בעבר, מכל מקום יש מעלה לחבר את המזוזה למשקוף בחיבור גמור שיש עליו שם בנין כמו מסמר. ומכיון שהמזוזה היא חובת הדר, בודאי על דעת כן שכר את הדירה שיוכל לקבוע את המזוזות בתכלית ההידור. ומה שטוען המשכיר שאינו רוצה שיעשה חורים במשקוף אינה טענה, דהשוכר צריך לקבל על עצמו לסתום את החורים כשייצא מן הדירה [אם יתן שמה המשכיר מזוזות אחרות ויטול השוכר את מזוזותיו], ויש כיום הרבה אמצעים לסתום חורים באופן שכמעט לא ניכר שהיה כאן חור מקודם לכן. והגאון רבי מנדל שפרן שליט"א אמר שיש חילוק דאם המשקוף מעץ וכדו' שניתן לסתום את החור היטב הרשות ביד השוכר לעשות בו חור עבור המזוזה, אבל אם המשקוף ממתכת שאי אפשר לסתום את החור היטב, הצדק עם המשכיר והוא יוכל למנוע מן המשכיר לעשות שם חור אלא ידביק את המזוזה היטב בדבק חזק. ואילו הגאונים רבי משה שאול קליין, רבי יעקב מאיר שטרן, רבי שלמה זלמן אולמן, רבי נפתלי נוסבוים שליט"א השיבו שהדין עם המשכיר, שהרשות בידו למנוע את השוכר מלעשות חורים בביתו, אך בתנאי שיש לשוכר אפשרות להשתמש בדבק חזק שהמזוזה יכולה לעמוד על ידו לאורך זמן, ואין חשש שמא יתרופף הדבק ותיפול המזוזה חלילה. וכן הסכים הגאון רבי יצחק זילברשטיין שליט"א שאם יש לשוכר אפשרות להדביק היטב בדבק חזק אסור לו לעשות חור במשקוף".
3. ולא יעמיק לחפור טפח בעומק.
   1. **בתוך חלל הדלת יש קיר קבוע**.
      1. יקבעה במקום הבולט.
         1. דעת קודשים (סי' רפ"ו ס"ק כ"ה).
         2. איתן אריה (סי' קל"ה ד"ה ואין) – "התנו שלא ירחיקה מחלל הפתח טפח, דאל"כ פסולה, דלא יהא שקבעה במזוזה עצמה בעומק טפח דפסולה, עי' ח"א כלל ט"ו סכ"א, ובנ"ד כיון שמזוזת הפתח של עץ שבאמצע עובי הכותל עוביין טפח, אם ניתן המזוזה על הכותל היוצא מחוץ לאותן המזוזות, י"ל דל"ה על המזוזה עצמה שאחורי הדלת רק על הכותל שאח"ז, וגם הוי רחוק מחלל הפתח טפח".
         3. הגרשז"א זצ"ל (התורה והמצוה סי' קל"ז עמ' תרס"ג).
         4. שעה"צ (סי' רפ"ה ס"ק כ') – "ואם קבע חצי פתח בקרש קבוע והדלת נכנסת לתוכו כמו שעושין הרבה בזמן האחרון מסתבר שמקום הסתום לא נחשב בכלל הפתח וחש לקבוע המזוזה בפנים בחצי הפתוח".
         5. חובת הדר (פרק ח' ח"ג סעי' ג') – "פתח שכנף הדלת שבצד ימין אינו נפתח, אינו בכלל חלל הפתח ויקבע המזוזה בכנף הדלת ולא במזוזת הבית. ואפילו הוא נפתח אלא שלא נעשה לפתוח לשם כניסה ויציאה כי אם כשבא להכניס דרך שם משאות, יקבע המזוזה בכנף הדלת".
         6. חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק ב' סעי' ז').
         7. פתחי שערים (אות ק"ה) – "דחלל הפתח אינה אלא חלל הפתוח ממש. לכן אם יש חלק מהדלת שאינו נפתח אינו נחשב בכלל דלת אלא בכלל מזוזה. וכן דלת הזזה, אם סותמים את הדלת הימינית, ורוצים להשתמש רק בדלת שעל צד השמאל, נמצא שהדלת הימנית נחשבת עכשיו כקיר קבוע, ומקום קביעת המזוזה הוא על הדלת הימנית עצמה ולא על הקיר, אחרי שיש יותר מטפח מסוף הדלת עד הקיר".
         8. פתחי מזוזות (סוף ס"ק ט"ו).
         9. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ק"מ).
         10. עי' אגור באהליך (פרק י"ג סעי' י"ג) – "אם חלק מעובי מזוזת הפתח בולט טפח לעבר חלל הפתח, י"א שאין לקובעה במקום השוקע שבמזוזת הפתח. קבעה במקום השוקע, יחזור ויקבעה במקום הבולט, אך לא יברך".
      2. קבעה במקום השוקע.
         1. הגרמ"מ אפשטיין זצ"ל (אגור באהליך פרק י"ג הע' ל') – "ושמעתי שהגרש"ז אויערבך זצ"ל בא לנחם את המשגיח רבי מאיר חדש זצ"ל, והיתה המזוזה קבועה במזוזה"פ בחלק השוקע יותר מטפח, והגרש"ז העיר לו על כך, אך הוא לא שינה את מקומה, ואמר שכך היה בפתחו של הגרמ"מ אפשטיין זצ"ל בסלבודקא".
         2. הגר"מ חדש זצ"ל (אגור באהליך פרק י"ג הע' ל') - לשונו מובא לעיל.
   2. **הטפח הסמוך למזוזות הפתח אינו ראוי למעבר** - מצד שאר דברים חוץ מקיר קבוע.
      1. **דלת מתקפלת** (folding door) והקיפול הוא יותר מטפח.
         1. קובעים את המזוזה על מזוזת הפתח – שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ג עמ' קכ"ט אות י"ג, "דלת מתקפלת והקיפול הוא יותר מטפח, קובעים את המזוזה על מזוזת הפתח אע"פ שהמזוזה רחוקה טפח מהכניסה לחדר"), אגור באהליך (פרק י"ג סעי' ט"ז, "בברכה").
         2. מחמיר – חובת הדר (פרק ח' ח"ג הע' ח', לשונו מובא לקמן).
         3. מראי מקומות – פתחי שערים (אות ק"ג, "דלת המתקפלת (folding door) וכשקופלים אותה סמוך לכותל שהמזוזה קבועה עליו, נמצא רוחב הכופל יותר מטפח, והמזוזה שעל הקיר רחוקה מהכניסה לחדר יותר מטפח, צ"ע אי לברך עליה").
      2. **דלת הזזה שבולטת טפח**.
         1. בברכה – תשובות והנהגות (ח"ג סי' שכ"ח, "נראה שחייבין במזוזה"), אגור באהליך (פרק י"ג סעי' ט"ז, "אף אם הטפח הסמוך למזוזת הפתח, אינו ראוי למעבר, נראה שיקבעה במזוזת הפתח בברכה. לפיכך אם עובי הדלת סותם טפח מחלל הפתח, או שבין הדלת למזוזת הפתח יש אויר טפח, או שדלת הזזה בולטת טפח בקביעות, נראה שיקבע בברכה").
         2. מחמיר – חובת הדר (פרק ח' ח"ג הע' ח', "ויש לדון באותם פתחים שיש בהם דלתות מתקפלות שכאשר הן נפתחות מתקפלות לצדדים, וכן בדלתות הזזה, ולפעמים גם כאשר הן פתוחות ומקופלות עד כמה שאפשר עדיין נשאר טפח רחוק מהמזוזות עד מקום הפתוח. ולפי מה שנתבאר אי אפשר לקבוע המזוזה במזוזת הפתח שהיא רחוקה מחלל הפתוח. וגם לקבוע המזוזה בדלת עצמה אין נראה נכון, שאע"פ שאפשר לדון את הדלת עצמה כשהיא מקופלת כמזוזת הפתח, מ"מ שם דלת עליה, וכמו שכתבו המפרשים בירושלמי סוף מגילה דעל מזוזות כתיב ולא על הדלת. ולכן מהנכון בפתחים כגון אלה ואי אפשר לסדרם שיפתחו באופן שלא ישאר טפח מן המזוזה עד חלל הפתוח, שיקבעו נסר בכל גובה הפתח או לכה"פ בגובה עשרה בקצה הפתיחה ולקבוע שם המזוזה. ואף אם הנסר לא יהיה מכוון תחת המשקוף ממש, נראה דלית לן בה, כיון שהפתח עצמו יש לו מזוזות ומשקוף. (עי' לעיל סעיף א, ובדיעבד יוצא בזה) ... אלא שהעירני אחד מחכמי ירושלים דיש לדון בפתחים הנ"ל דאפשר דהוי כפתח שאין לו מזוזה וממילא פטור לגמרי. ולענ"ד קשה לומר כן. וצ"ע טובא בזה, ולכתחלה בודאי שיש להשתדל שלא יהא רחוק טפח בין המזוזה לחלק הנפתח").
         3. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק מ"ו).
      3. **דלתות שהצירים אינם קבועים במזוזות** כי אם למעלה ולמטה במשקוף ובסף, ולפעמים הצירים רחוק קצת מהמזוזות.
         1. מחמיר – חובת הדר (פרק ח' ח"ג הע' ח', "וכן נסתפקתי בדלתות שהצירים אינם קבועים במזוזות כי אם למעלה ולמטה במשקוף ובסף, ולפעמים הצירים אינם בקצה הדלת כי אם ברחוק קצת וממילא כשהדלת נפתחת לכוון אחד, אותו חלק שבין הצירים לבין המזוזה נפתח לצד שני, ולפי מ"ש לעיל יש להסתפק בזה דאפשר שאותו חלק קטן אין שם פתח עליו כיון שהוא פחות משיעור פתח (עי' פרק ז סעיף טז) וא"כ המזוזה רחוקה מחלל הפתח יותר מטפח. אלא שהעירני אחד מחכמי ירושלים דיש לדון בפתחים הנ"ל דאפשר דהוי כפתח שאין לו מזוזה וממילא פטור לגמרי. ולענ"ד קשה לומר כן. וצ"ע טובא בזה, ולכתחלה בודאי שיש להשתדל שלא יהא רחוק טפח בין המזוזה לחלק הנפתח").
         2. קובעים את המזוזה על מזוזת הפתח – אגור באהליך (פרק י"ג סעי' ט"ז, הע' ל"ח, "בברכה").
4. תעשה ולא מן העשוי - סעיף ה'.
5. זקופה או לא - סעיף ו'.
   1. **ראשונים**.
      1. זקופה.
         1. רש"י (מנחות דף לג. ד"ה איסתוירא).
         2. רא"ש (הל' קטנות, מזוזה סי' ט') – "והאידנא נהוג עלמא כרש"י".
         3. יראים (סי' ת') – "והעם נהגו כרש"י ונראה הדבר".
         4. סמ"ג (עשה כ"ג) – "והעולם נהגו כפירוש רבינו שלמה, מעומד".
         5. מרדכי (סי' תתקס"א, ח:) – "והעולם נהגו כרש"י ז"ל מעומד וכן עיקר".
         6. עי' ר' ירוחם (נתיב כ"א ח"ז, קע"ט-ד') – "ויש אומרים באלכסון לא מעומד ולא מושכב אלא מוטב הרגל של המזוז' של מטה מרוחק מעט מהכותל וכן ראיתי לרבותי נוהגי' והעולם נהגו כרש"י מעומד".
      2. שכיבה.
         1. ר"ת (מנחות דף לג. ד"ה הא, ס' הישר חידושים סי' תקי"ג).
      3. להניחה באלכסון.
         1. מהרי"ל (סי' צ"ד) – "דמוקמינ' באלכסון לקיים ג"כ דברי ר"ת, צריך לנטות האלכסון כמו דעביד רבי' תם בשכיבה".
         2. אגודה (מנחות דף לג.) – "ולכל הפירושי' טוב להניח' באלכסון או כמין נ' וכן ראיתי רבותיי עושין".
         3. תרומת הדשן (סי' נ"ב) – "יראה דמטים ראש צד המזוזה לצד פנים".
         4. אורחות חיים (הל' מזוזה) – "וכתב הר"י מקורבל וטוב לצאת ידי שניהם להניחה באלכסון ע"כ".
      4. מראי מקומות.
         1. ראבי"ה (סי' אלף ק"נ) – "רבינו שלמה פירש דכשמעמידין לאורך המזוזה כשירה בעובי המזוזה פסולה, ור"ת פירש להיפך בספר הישר (חלק החי' סימן תקיג). ולי היה נראה דבשניהם כשר, אך אם חצייה זקופה וחצייה שוכבת פסולה. וראיה ...".
   2. **פוסקים**.
      1. זקופה.
         1. מחבר (סעי' ו') – "צריכה להיות זקופה, ארכה לאורך מזוזת הפתח".
         2. גר"א (מעשה רב סי' צ"ז) – "מזוזה קטבע בשוה ולא אלכסון".
         3. הו"ד בפת"ת (ס"ק ח').
         4. בן איש חי (שנה ב' פר' כי תבא אות ז') – "צריכה להיות זקופה ארכה לאורך מזוזת הפתח".
      2. להניחה באלכסון.
         1. רמ"א (סעי' ו') – "והמדקדקין, יוצאין ידי שניהם, ומניחים אותה בשפוע ובאלכסון, וכן ראוי לנהוג, וכן נוהגין במדינות אלו".
         2. ש"ך (ס"ק ט') – "וכן נוהגין במדינות אלו".
         3. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות ל').
         4. ח"א (כלל ט"ו סעי' י"ט) – "ויניחנה בשפוע באלכסון".
         5. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ב עמ' קל"א אות כ') – "קובעים את המזוזה בשיפוע באלכסון מעט".
      3. מראי מקומות.
         1. ורבים תמיהם על הרמ''א מה מרויחים שעושים באלכסון? הרי לא יוצאים לא לפרש''י ולא לפירוש ר''ת! וכמו שכתב בארחות רבינו ח''א דף שעח' בשם החזו''א שהעושים באלכסון ממש לא יוצאים שיטת רש''י דמצריך שכיבה ולא שיטת השאר דצריכים מעומד ממש ופשרה זו אין לו מקור. ובחובת הדר פרק ט' ס''ק כ' ובס' צביון העמודים על הסמ''ק (מובא בשכל טוב רפט:קמ) תירצו דהמח' רש''י ור''ת לא קאי על הצורה החיובית איך להניחה אלא על הצורה השלילית איך שלא להניחה דקפדינן שלא להניח אותה בצורה שאינה מכובדת, דרש''י סובר דמושכב אינו דרך כבוד ולכן צריך להניח מעומד, ור''ת סובר דאדרבה מעוד אינו דרך כבוד, ולפ''ז מתיישב מאי דאלכסון יוצא ידי שניהם משום דלמר דפוסל במושכב הרי לאו מושכב הוא ולמר דפוסל במעומד הרי לאו מעומד הוא (ומה שכתב רש''י שם דמצוה להניחה מעומד אפשר דהיינו למצוה לכתחילה) - חובת הדר.
   3. **שותפות**.
      1. ילקוט יוסף (מכתב בסוף ס' ממזרח וממערב אות א') – "שאלה: אם יש בדירה אחת, אשכנזי וספרדי ביחד, איך קובעים את המזוזה, באלכסון או זקוף. ומה הדין אם יש רוב אשכנזים ורק ספרדי אחד. תשובה: ישר".

ילקוט יוסף (מכתב בסוף ס' ממזרח וממערב אות י"ד) – "שאלה: בחור שגר בפנמיה של ישיבה אשכנזית, האם הוא צריך לשנות את המזוזה ולשים אותו ישר ולא באלכסון כמנהגו, והאם יש הבדל אם הוא משלם לגור שם. תשובה: יעשה כמרא דאתרא מרן הש"ע, וגם אשכנזי שעשה כמרן אינה מעכב".

* + 1. אגור באהליך (פרק י"א סעי' ב', פרק מ"ב סעי' ט"ו) – "היה מנהג רוב השותפים לקובעה זקופה, ומנהג אחד מהם לקובעה באלכסון, נראה שיקבעוה באלכסון".
    2. הגרי"א פארכהיימער שליט"א (מכתב לר"ד בראנשטיין כ"ג תמוז תשפ"ב) – "בנין מגורים שיש בה ספרדים ואשכנזים, בדלת של פתח של הבנין, האם המזוזה יהיה זקוף כי כן הוא עירא הדין לכו"ע. תשובה: כפי הרוב".
  1. **שיעור אלכסון**.
     1. עיני הבריות.
        1. דעת קדושים (ס"ק י"ח) – "ונראה דדי בשפוע כל דהו כל שבעיני הבריות הוא משופע".
        2. מקדש מעט (ס"ק ל').
        3. אגור באהליך (פרק י"א סעי' ה') – "אין שיעור לאלכסון, ואף אם נוטה רק מעט, אם הנטיה ניכרת, נידון כאלכסון. וכן אם נתנה קרוב לשכיבה, אם ראשה מוגבה מעט, והשיפוע ניכר, נראה שיצא".
     2. מראי מקומות.
        1. חזו"א (ארחות רבינו ח"ג מזוזה אות כ"ז) – "מראשה כ5 ס"מ ובסופה כ8 ס"מ (כי קבועה באלכסון קצת)".
        2. ארחות רבנו (ח"ג מזוזה אות ל"ז) – "שאמר לי מו"ר (שליט"א) זצוק"ל: מרן החזו"א זצוק"ל אמר שאת המזוזה יש לקבוע משהו באלכסון כי עיקר כפסק הגר"א ז"ל שקובעים אותה מעומד זקופה (יו"ד סי' רפ"ט בהגר"א י"ד) רק כדי שלא לשנות ממנהג העולם (שקובעים אלכסון) יקבענה משהו אלכסון, והעושה באלכסון ממש לא יוצאים שטת ר"ת דמצריך שכיבה ולא שטת רש"י וסיעתו שמצריכים מעומד ממש ופשרה זו אין לה מקור, אבל משהו אלכסון עדיין מעומד מקרי, וכן קבעו את המזוזות בבית מרן משהו באלכסון. וכן קבע מו"ר את המזוזות בביתו משהו באלכסון".
  2. **אחר הדלת או זקופה**.
     1. זקופה.
        1. יד הקטנה (פרק ג' ס"ק ט"ז).
        2. יעב"ץ (סידור ח"ב עמ' תק"ד אות ל').
        3. פת"ת (ס"ק ט') – "עיין בספר יד הקטנה פ"ג מהלכות מזוזה אות ט"ז שכתב דבמקום שמזוזת הפתח אינם רחבים כלל יקבענה זקופה ארכה לאורך מזוזת הפתח כי אף הרמ"א אינו חולק אלא בענין שיוכל לצאת ידי שניהם ובענין זה יותר טוב מאם לעשות אותה על צד מזוזת הפתח שלא בתוך חלל הפתח דהיינו אחורי הדלת ורוב הפוסקים פוסלים אותה כמו שכתב הש"ך סק"ג ע"ש".
        4. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ו') – "ואם מזוזת הפתח אינה רחבה יקבענה זקופה, וזה טוב יותר מלתתה אחורי הדלת".
        5. מקדש מעט (ס"ק ל').
  3. **מזוזה בתוך הקיר**.
     1. מספיק שיש רושם [אם פחות מטפח] – יד הקטנה (פרק ג' סוף ס"ק כ"ה), פת"ת (ס"ק ה', "יד הקטנה ... ויש לעשות איזה סימן או היכר בחלל הפתח על המקום הנקדח ודי בכך ע"ש"), חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק א' סעי' ז').
        1. קיצור שו"ע (סי' י"א סעי' ט') – "צריך ליזהר שיהא על כל פנים ניכר מקום המזוזה".
  4. מראי מקומות – רבבות ויובלות ***(***ח"ב סי' רפ"ג-סי' רפ"ו, סי' שמ"ח, סי' שע"ז ).
     1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב אות קכ"ט) – "שאלה: אשכנזי שעבר לגור בחדר שהיתה בו מזוזה שהיתה זקופה ארכה לאורך מזוזת הפתח [כפסק המחבר בשו"ע], האם ראוי שישנה את תנוחת המזוזה ויניחה בשיפוע ובאלכסון [וכפי שכותב הרמ"א שכך ראוי לנהוג]. תשובה: לא".

**קדושת המזוזה**

סימן ר"צ

1. נפל המזוזה.
2. גניזה.
3. נפל המזוזה.
   1. **אם צריך לצום**.
      1. לא צריך לצום.
         1. לב חיים (ח"ג סי' קל"א) – "דקיל טפי קדושת המזוזה מקדושת ס"ת ותפילין כמו שנראה להדיא מדברי מרן ז"ל בשלחנו הטהור ביו"ד סי' ר"צ וז"ל ספר תורה או תפילין שבלו אין עושין מהם מזוזה ואין כותבין אותה על גליוני ספר תורה לפי שאין מורידין מקדושה חמורה לקדושה קלה ע"כ וכן פסק הרמב"ם ... מ"מ במזוזה דקיל קדושתה טפי אם נפל מידו אינו חייב להתענות".
         2. ארחות חיים (סי' מ' ס"ק א' ד"ה ועי' עו"ש).
         3. באר משה (ח"ג סי' ח' אות ג' ד"ה ואם, סי' ט' אות ח') – "ולא מצינו לשום פוסק מפורסם שיפסוק שאם נפלה מזוזה ע"ג הארץ שיתענה".
         4. בית ברוך (ח"א כלל י"ד אות רכ"ט) – "מי שנפל מידי מזוזה אין חייב להתענות".
         5. הגרח"ק זצ"ל (לקט הל' מזוזה שאלה א') – "לא".
         6. שבט הלוי (מבית לוי גליון ד עמ' קל"ח אות י"ח) – "נפלה מזוזה מידו אינו חייב להתענות".
         7. בירור הלכה (עמ' תכ"ב אות ל"ג) – "נפל מזוזה מידו אפשר להקל שלא להתענות ע"ז".
         8. אהלי ישרון (ח"ב מזוזה עמ' ט"ז אות י').
         9. פתחי מזוזות (ס"ק ו').
         10. שכל טוב (סי' רצ"א אות י"ז).
         11. שערי המזוזה (פרק י"ח סעי' ה') – "רוב הפוסקים".
         12. אגור באהליך (פרק ל"ט הע' מ').
      2. מראי מקומות – חובת הדר (פרק א' הע' מ"ג), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קס"ד).
         1. מהרש"ם (ח"ב סי' רס"ד) – "שראיתי מובא בשם לב חיים ח"ג סי' קל"א להקל בנפל מידו מזוזה דא"צ להתענות דקיל קדושתה מתפילין מלבד שאין דבריו מוכרחים".
   2. **לענין צדקה**.
      1. נכון לתן צדקה – אג"מ (אהלי ישרון ח"ב מזוזה הע' רל"ו), שערי המזוזה (פרק י"ח סעי' ה').
         1. נכון שיתן ח"י פרוטות – באר משה (ח"ג סי' ט' אות ח', "ונכון שיתן ח"י פרוטות לצדקה"), פתחי מזוזות (ס"ק ו').
   3. **נקרעה המזוזה**.
      1. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק ו').
         1. מהרש"ם (ח"ב סי' רס"ד) – "ואף שראיתי מובא בשם לב חיים ח"ג סי' קל"א להקל בנפל מידו מזוזה דא"צ להתענות דקיל קדושתה מתפילין מלבד שאין דבריו מוכרחים גם י"ל דבנקרע חמיר טפי וכמ"ש ביו"ד סי' ש"מ שם".
4. גניזה.
   1. **פרשיות**.
      1. טעונים גניזה בכלי חרס – הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ט"ו הע' ב', ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ד אות ל"ט, "מזוזה שנפסלה או בלתה, טעונה גניזה בכלי חרסמו. אך השוליים שנחתכו ממנה אינם טעונים כלי חרס"***), חוט שני (גנזי הקודש פרק ט"ו הע' ב'), גנזי הקודש (פרק ו' סעי' כ', פרק ט"ו סעי' א', "מזוזה שנפסלה או בלתה טעונה גניזה בכלי חרס").
         1. נהוג היום לקוברם במיכלי פלסטיק, שבחומרי הגלם שלהם לא הוכנס חומר שמכלם – הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ט"ו הע' ו'), שבט הלוי (גנזי הקודש פרק ט"ו הע' ו'), גנזי הקודש (פרק ט"ו סעי' ב', "נהוג היום לקוברם במיכלי פלסטיק, שבחומרי הגלם שלהם לא הוכנס חומר שמכלם, ולאוטמם, למאן יעמדו ימים רבים").
      2. אפילו בקרקע בעלמא – אבני ישפה (ח"ד סי' ט"ז ענף ב', "נראה שרשאים לגנוז תפילין ומזוזות בקרקע בעלמא, ולא חייבים להקפיד על קבר ת"ח. וכן פסק גאון אחד שליט"א")
      3. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"ח הע' י"ג).
   2. **תיק של המזוזה, שעמדה בו המזוזה כשהיא עטופה**.
      1. צריך לגונזה.
         1. אג"מ (הע' רל"ג) – "דהנייר שהמזוזה כרוכה בו בטל לגבי המזוזה עצמה ולכן התיק שלה הוי עוד תשמיש קודש".
         2. הגר"מ הלברשטאם זצ"ל (פתחי מזוזות מלואים לסי' רפ"ד ס"ק ד') – "שנוהגים להצריך גניזה לתיך המזוזה אף אם עטף המזוזה בניילון, וראוי להחמיר בזה".
         3. חובת הדר (פרק א' סעי' י') – "צריך לגונזה".

צדקה ומשפט (פרק ט"ו סעי' כ"ה) – "שפופרת או קנה שמניחים בו המזוזה, דינם כתשמישי קדושה".

* + - 1. שכל טוב (סי' רפ"ט אות קכ"א).
      2. פתחי מזוזות (סי' רפ"ד ס"ק ד', עי' במלואים שם).
    1. רק בזמן שנעשה לכבודה, הוי תשמיש לקדוש.
       1. הגריש"א זצ"ל (גנזי הקודש פרק ו' הע' ל"ה, עי' ***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ד אות מ'***).
       2. חוט שני (גנזי הקודש פרק ו' הע' ל"ה, לקט הל' מזוזה פרק א' הע' ט"ז) – "ואפילו בזמנינו שעוטפים המזוזה בניילון, ואין הנרתיק נוגע כלל במזוזה כלל, מ"מ נחשב תשמיש קדושה מכיון שעשוי לכבוד".
       3. גנזי הקודש (פרק ו' סעי' כ"א) – "בית חיצוני נאה של מזוזה טעון גניזה, אף אם אינו נוגע במזוזה עצמה וכגון שעטופה בכיסוי נוסף".
       4. אגור באהליך (פרק ט' סעי' כ"ו) – "נרתיק פשוט שעמדה בו המזוזה כשהיא עטופה, דינו רק תשמיש מצוה, שלאחר גמר תשמישו, אין בו כל קדושה. אך אם נדבקה הנרתיק נאה ומטרתו לכבד את המזוזה, דינו כתשמיש קדושה".
    2. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"ח הע' ט"ו).
  1. **עטף מזוזה בניילון**.
     1. טעון גניזה, דינו כתשמיש קדושה.
        1. לבושי מרדכי (יו"ד סוף סי' קצ"ה) – "הנייר שהמזוזה כרוכ' בו דהוא משמש ונקר' תשמיש למזוזה".
        2. מ"ב (סי' רצ"א ס"ק ה') – "ויש ליזהר כשמחליף הנייר שהמזוזה כרוכה בו שלא יזרקנו דהוי תשמישי קדושה אלא יגנזנו".
        3. גנזי הקודש (פרק ו' סעי' כ"ב) – "עטף מזוזה בניילון לשמירה, טעון הניילון גניזה".
        4. לקט הל' מזוזה (פרק א' סעי' י"א) – "ועכ"פ זה פשוט שהניילון שעוטפים בו המזוזה צריך גניזה".
        5. שערי המזוזה (פרק י"ח סעי' ו').
        6. אגור באהליך (פרק ט' סעי' כ"ז, פרק ל"ט סעי' מ"ג) – "יש לה דין תשמישי קדושה".
     2. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ד סי' ר').
  2. **ב' עטיפות**.
     1. אינם טעון גניזה [אינם לשמירה, ואינם לכבוד].
        1. חוט שני (גנזי הקודש פרק ו' הע' ל"ז).
        2. גנזי הקודש (פרק ו' סעי' כ"ב) – "אך אם עטפה בב' עטיפות (ואין העטיפה השניה עשויה לכבוד), רק העטיפה שנוגעת במזוזה טעונה גניזה".
     2. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"ח הע' י"ד).
  3. **המסמרים, והדבק**.
     1. אינם טעון גניזה, הוי תשמיש לתשמיש [או תשמיש מצוה].
        1. חוט שני (גנזי הקודש פרק ו' הע' ל"ח).
        2. חובת הדר (פרק א' הע' מ"ג) – "והמסמרים שקבע בהם המזוזה נראה שיש להם דין תשמיש דתשמיש או תשמיש מצוה".
        3. גנזי הקודש (פרק ו' סעי' כ"ג) – "המסמרים והדבק, שבהם מחברים את המזוזה למשקוף, אינם טעונים גניזה, ומותר לזרקם לאשפה".
        4. שכל טוב (סי' רפ"ט אות קכ"א).
        5. פתחי מזוזות (סי' רפ"ד ס"ק ד').
     2. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק י"ח סעי' ו').
        1. הגרח"ק זצ"ל (גנזי הקודש עמ' רס"ה אות ס"ו) – "שאלה: מסמרים ודבק שהדביקו עימם את בית המזוזה למשקוף מותר לזורקם לאשפה. תשובה: יש מחמירים".
        2. אגור באהליך (פרק ד' סעי' ל"ח) – "מסמרים ששימשו לקביעת המזוזה בפתח אין בהם קדושה, ויש מחמירים שלא לנהוג בהם בזיון".
  4. **גזירתם קודם הגניזה**.
     1. נכון לגזור בין השורות לפני גניזתן, כדי למנוע מכשול.
        1. שבה"ל (ח"ח סי' ט' אות ו', קובץ מבית לוי ח"ד עמ' קל"ח אות י"ט) – "דבר נכון מה שהציע כב' הרב ר' דוד ליב ג"פ שיחי' לעשות תקנה כעין תקנת שאלוניקי שאם נתגלה טעות בתפילין ומזוזות לחתך הטעות במספרים, ולא להסתפק בכתיבה על המזוזה, פסול, כי כבר יצאו מכשולים מזה".
        2. גנזי הקודש (פרק ו' סעי' כ"ד) – "נכון לגזור יריעות ס"ת, פרשיות תפילין ומזוזות פסולות בין השורות לפני גניזתן, כדי למנוע מכשול, שאינשי דלא מעלי ימכרום ככשרות".
        3. עי' שערי המזוזה (פרק י"ח סעי' ז', פרק כ' סעי' י"ג) – "יש שכתבו שראוי לחותכה ...".
     2. אין לחותכה אלא יגנזה היטב.
        1. מעורר ישנים (סי' כ"ו אות קע"ד).
        2. הו"ד בשעה"צ (סי' רצ"א ס"ק ט') – "אין לחותכה דהוי משחית דברי קדושה אלא יגנזה היטב שלא ימצאנה אחר שאינו הגון וימכרנה בחזקת כשרה".
        3. שכל טוב (סי' רצ"א אות י').
     3. מראי מקומות.
        1. אגור באהליך (פרק ד' סעי' ל"ו) – "נפסלה, והפסול אינו ניכר, יגנזה במקום שאין חשש שיטלוה כדי למוכרה. וי"א שיחתוך את מקום הפסול".
  5. **מזוזות הבית**.
     1. אין בה קדושה.
        1. לבושי מרדכי (יו"ד סוף סי' קצ"ה) – "אינ' משום תשמישי קדושה ... וכי נימא הראש והיד שעליהם עושי' המצוה יהי' כמו תשמישי מצוה של קדושת תפילין. ומעולם לא נשמע כי מי שע"י טעות קבע המזוזה בצד שאינו כהלכה בבואו לתקן כתקונה שיהי' צריך להחליף הדפין דא"כ כל הבית יהי' כמו תשמיש לקדושה".
        2. חובת הדר (פרק א' סעי' י') – "מזוזות הבית אין בה קדושה".
        3. שכל טוב (סי' רפ"ט אות קכ"א).

**מתי נבדקת**

סימן רצ"א

1. בדיקת המזוזה - סעיף א'.
2. מזוזה של יחיד, מזוזה של רבים.
3. הורדת מזוזה כשיוצא מהבית - סעיף א'.
4. נכנס לדור בבית שיש מזוזה.
5. מי המחייב.
6. בדיקת המזוזה - סעיף א'.

**יומא** (דף יא.) – "דתניא: מזוזת יחיד נבדקת פעמים בשבוע, ושל רבים פעמים ביובל".

* 1. **דרבנן או דאורייתא**.
     1. דרבנן – עמק ברכה (מזוזה אות י"א, "עיקר הדין בדיקה אינו אלא מדרבנן, ומדאורייתא מוקמינן לה אחזקתה, וראי' לזה מזוזה של רבים אין צריך לבדוק פעמיים בשבוע"), אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' א').
     2. מראי מקומות – פרשה סדורה (סי' ע"ב), שכל טוב (אות ג'), שערי המזוזה (פרק כ' הע' א' ד"ה בשו"ת).
  2. **פשט: "פעמים בשבוע"**.
     1. אחת לג' שנים ומחצה [ואחת לעשרים וחמש שנה].
        1. יוסף אומץ (אות תע"ט) – "פעמיים בשמיטה צריך לבדוק אחר המזוזות אם לא נתעפשו ונטשטשו אותיותיהן, דהיינו לכל שלוש שנים ומחצה פעם אחת".
        2. מ"ב (ס"ק ג', פרשה סדורה סי' ע').
        3. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ד עמ' קל"ז אות י"ג, אות י"ד, בענייני יו"ד עמ' ש"ג אות א') – "מזוזה של יחיד נבדקת בכל ג' שנים ומחצה. ושל רבים פעמים ביובל".
        4. שו"ע המקוצר (סי' קס"ז סעי' כ"ד, עי' הע' ס"ג).
        5. קונטרס המזוזה (ס"ק ב', בירור הלכה יו"ד עמ' ת"א ד"ה יש) – "ומ"מ לענין דינא קשה לי להקל בניגוד לאחרונים שנקטו הלשון ג' שנים ומחצה וסברתם דלא נתנו חכמים דבריהם לשיעורין ופעמיים בשבע שנים היינו פעם לג' שנים ומחצה".
        6. שכל טוב (אות י"ב).
        7. פתחי מזוזות (ס"ק ג', ס"ק ו').
        8. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' א', סעי' י"ג) – "כל שלש וחצי שנים. ויש להיזהר בזה מאד".
     2. שלא יעברו שבע שנים שלימות בלא בדיקה.
        1. חוט שני (הל' מזוזה סי' רצ"א ס"ק א', עמ' קל"ה) – "ונראה שהביאור מזוזה נבדקת פעמיים בשבוע, היינו שלא יעברו שבע שנים שלימות בלא בדיקה, שהרי כשהוא מניח את המזוזה, ודאי מניח מזוזה בדוקה, וכשבודק שוב לפני מלאות שבע שנים היינו פעמיים בשבוע, ואם היה כתוב בגמ' שצריך לבדוק פעם בשבוע היינו אומרים שסגי בזה שבדק בתחילה כשקבע את המזוזה, ואח"כ יבדוק שוב לאחר שבע שנים, כמה ימים אח"כ, וקמ"ל פעמיים בשבוע דצריך לבדוק לפני סיום השבע שנים, וכך הוא הביאור בשל רבים פעמים ביובל. ונראה שזה הביאור האמיתי, שוב שמעתי שכמדומה כך למד הגאון רבי משה דויטש זצ"ל. ואפשר שכך למד מתורתו של החזו"א".
     3. מראי מקומות – שערי המזוזה (פרק כ' הע' ב').
        1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב אות ק"ל) – "שאלה: מדוע כתוב שאדם צריך לבדוק את מזוזותיו פעמיים בשבע שנים ולא כתוב שיבדקם פעם בשלוש וחצי שנים. תשובה: באמת אין חיוב לבדוק בדיוק כל שלוש וחצי שנים, ויכול לבדוק פעם אחרי שלוש שנים ופעם אחרת אחרי ארבע שנים".
        2. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב) – "**מי שמסופק אי עבר כבר ג' שנים וחצי** מעת שבדק המזוזה, האם מחויב לבדוק עכשיו המזוזה מספק. תשובה: כן".
  3. **כשיש ריעותא, יש דין בדיקה**.
     1. כשיש שם הרבה לחלוחית, יש לבדוק המזוזות תדיר.
        1. ערה"ש (סעי' א') – "והבדיקה פירש"י [ד"ה נבדקת] שמא נרקבה או נגנבה ע"ש ולפ"ז מקום המיועד לרקבון כגון שיש שם לחלוחית כמו שהרבה מצוי במדינתינו יש לבדוק תדיר לכל הפחות פעם בשנה וכן אני נוהג".
        2. פתחי מזוזות (ס"ק ה') – "שיש הרבה לחלוחית יש לבדוק המזוזות תדיר ולפחות פעם בשנה".
        3. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ט"ז).
        4. שערי המזוזה (פרק כ' סעי' ד').
     2. שאם ירדו עליו גשמים באופן שיש חשש שנתקלקלה.
        1. שעה"צ (ס"ק ט') – "שאם ירדו עליו גשמים באופן שיש חשש שנתקלקלה צריך לבודקה לאלתר דומיא דתפילין".
        2. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ט"ו).
        3. שערי המזוזה (פרק כ' סעי' ד').
     3. כשצבעו.
        1. אג"מ (יו"ד ח"א סי' קפ"ג) – "הרי אם צבעו על המזוזה הוא יותר חיוב ואף בצבעו בתוך שנתו צריך לבדוק כי אפשר נכנס שם לחות שגרם לקלקל האותיות ולכן קודם שצובעין מחוייבין להסיר המזוזות וכן יראה כבודו לעשות להבא".
        2. שעה"צ (ס"ק ט') – "ועי' בס' מעורר ישנים סי' קע"ג שכ' כשצובעים הבית והפתחים יש לבדוק המזוזות אולי נכנס לתוכן צבע ויש להזהיר הצובע שיזהר כשצובע או שיסיר המזוזות וכן יש לבדוק המזוזות היכא שמגיע לה לחלוחית או פשפשין וכיוצא עכ"ל".
        3. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ט"ו).
     4. כשעברה ממקום למקום.
        1. מ"ב (ס"ק ג') – "ובמסכת מזוזה איתא שאם מעבירה ממקום למקום צריכה בדיקה".

הגרח"ק זצ"ל (פרשה סדורה סי' ע"א) – "הכל שוין שאם היה מעבירה ממקום למקום שצריכה בדיקה. עי' בביאור שכתבנו משום שאין לה חזקת כשרות ועוד יל"פ משום שכשמורידה מצוי שמתקלקלת על ידי ההורדה ולכך צריך בדיקה. ולפ"ז אפילו הורידה לחזור ולקבעה באותו בית עצמו צריכה בדיקה, ובפוסקים לא הובא דין זה ... ולפי ברייתא זו ה"ה אם מעביר פרשיות של תפילין לתפילין אחרים או ציצית לטלית אחרת צריכין בדיקה".

* + - 1. שערי המזוזה (פרק כ' סעי' ו').
  1. **שאר זמנים**.
     1. אנשי מעשה נוהגין לבדוק בחודש אלול.
        1. מטה אפרים (סי' תקפ"א סעי' י') – "ויש אנשי מעשה נוהגין שבחודש הזה מפשפשים בדקדוקי מצות להיות בודק ובוחן תפילין ומזוזות שלהם. וכל אשר ימצא שם בדק בשאר מצות והוא מנהג טוב".
        2. שער המלך (מרדכי, שער הראשון סוף פרק א').
        3. קיצור שו"ע (סי' קכ"ח סעי' ג') – "אנשי מעשה נוהגין לבדוק בחודש הזה תפילין ומזוזות שלהן וכל אשר ימצא שם בדק בשאר מצות יתקנו".
        4. משמרת שלום (ס"ק א') – "קיש"ע כלל קכ"ח ס"ג".
        5. עי' בית ברוך (ח"ב קונ' המזוזה סי' רצ"א סעי' ד') – "יש נוהגין לבדוק המזוזות כל שנה בחודש אלול".
        6. פסקי תשובות (סי' תקפ"א אות י') – "ונוהגים אנשי מעשה לבדוק בחודש זה התפילין ומזוזות ועורכים בדק בשאר מצוות".
        7. האלולים קודש לה' (פרק ו' סעי' י"ב) – "והוא מנהג טוב".
           1. אור לציון (ח"ד פרק א' סעי' ו') – "שאלה. האם יש לבדוק מזוזות בחודש אלול בכל שנה. תשובה. יש לאדם לבדוק מזוזות ביתו פעמיים בשבע שנים. ויש מנהג לבדוק את המזוזות בחודש אלול, שהוא זמן פישפוש המעשים. **ועל כן טוב לבדוק את המזוזות פעם בשלש שנים בחודש אלול**. ובכל אלול יציין לעצמו כמה שנים עברו מהבדיקה הקודמת. ואין צורך להגיה את המזוזות מחסרון אותיות או צורת האותיות וכדומה, אלא לבדוק אם נמחקו או נשברו או נקלפו אותיות וכדומה".
     2. חולה, או איזה צרה.
        1. מראי מקומות – עומק הפשט (גליון שס"ב אות ה').
     3. נוהגים לבדוק חודש אדר א'.
        1. הגהות ר' משה מיינץ (על יוסף אומץ סי' תע"ט) – "ומנהגינו בחודש העיבור".
        2. בית ברוך (ח"ב קונ' המזוזה סי' רצ"א סעי' ג') – "מנהג עיר פרנקפורט העתיקה שבודקים מזוזות של יחיד בחודש אדר דשנת העיבור (שחל אחד לג' שנים ולפעמים אחד לב' שנים), ומנהג טוב הוא כי קרוב הוא לשיעור חכמים וע"י שסומך הבדיקה לזמן מסוים לא ישכח מלבדוק".
        3. הגר"ש דבליצקי זצ"ל (נתיבות ההלכה גליון מ"ז עמ' תתקי"ט) – "אין חייבים בבדיקה בדיוק ביום שנגמר שלוש וחצי שנה דאין קפידא על הימים, ונוהגים לבדוק את המזוזות בחודש אדר א'".
  2. **בזמננו: שמזוזה מכוסה בנרתיק** [שהמזוזה מונחת במקום טוב ושמור, בתוך בית מזוזה אטום למים מפלסטיק איכותי וזכוכית וכדו', והקלף אינו נוגע במשקוף ואינו נרטב מהגשם, ומוגן גם באמצעות ניילון נצמד, ובמציאות אין חשש נרקב, וגם אין לחוש שנגנב שרואים אותו לפנינו].
     1. אין חיוב בדיקה פעמיים בשבוע [מכיון שמטרת הבדיקה היא לוודא שלא נגנב ולא נרקב], שאין לחוש שמא נטשטשו האותיות.
        1. שלחן גבוה (ס"ק א') – "ופרש רש"י נבדקת שמא משמע נרקבה או נגנבה, משמע דדוקא משום הך חששה הוא דצריכה בדיקה אבל לא משום שמא נתשטשו האותיות, אם כן עכשיו שנהגו ליתנה בתוך שפופרת של זכוכית או של קנה או כל דבר כדלעיל ריש סימן רפ"ט כדי שלא מלחלוחית הכותל כמה שכתבו התוס בפרק השואל את הפרה דף ק"ב ע"א, א"כ אין צריך בדיקה, דאין לחוש שמא נרקבה, דהשפופרת שומרה. ואי משום נגנבה, הא קחזינן שהיא במקומה. ונראה דמשום הכי הקלו בבדיקתה שאין בודקין אותה אפילו פעם אחת בשבוע".
        2. קול יעקב (סופר, ס''ק ב') – "השלחן גבוה".
        3. הגריש"א זצ"ל (וישמע משה ח"א עמ' ש"ו) – "שאלתי: האם בכל אופן צריך לבדוק מזוזה פעם בשבע שנים. והשיב: שאם המזוזה סגורה באופן שא"א שיגיע לשם מים אין חיוב זה".
        4. ***הגרחפ"ש זצ"ל (צהר חי"ג עמ' נ"ג אות א') – "אם צריך לבדוק את המזוזות בזמה"ז פעמים בשבוע כמ"ש ביו"ד סי' רצ"א, דלכאורה ידוע שהמזוזות לא נשתנו מכפי שהיו בתחלת קביעותם, דאין לנו תולעים ןעכברים וכדומה או מים ולחות, וא"כ לכאורה לא שייך הטעם שצריך לבודקם. תשובה - דאה"נ*** *יש להקל בזה בזה"ז* ***מאחר שאין לחות וכו' וכ"ש לענין תפילין, ובאירופא היה לחות ולכן בדקו שם משא"כ בארצות שלנו".***
     2. מחמיר.
        1. עי' קונטרס המזוזה (ס"ק ה', בירור הלכה יו"ד עמ' שצ"ח) – "אבל במזוזה של יחיד אין מקום להקל שלא לבדוק פעמיים בשבע שנים, וההנהגה אצל איזה אנשים להקל אינו 'מנהג', אלא 'התרשלות בקיום הדיז', וז"ל מהר"ש אבוהב ז"ל ...".
        2. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ג', הע' ט') – "אף שקבעה כשהיא מכוסה בנרתיק, נראה שחייב לבודקה בזמן הקבוע. [בס' שולחן גבוה ... לענ"ד קשה להקל בזה, שהרי נרתיק של קנה הוזכר כבר בגמ', ואפ"ה סתמו שחייב לבודקה. ודוחק לומר שזה לא שכיח ליתנה בקנה, ועוד דבס' הזכרונות (ט,ג) למהר"ש אבוהב כתב שמנהג ישראל ליתנה בקנה, ואיך סתמו הפוסקים ולא הודיעונו שבכה"ג אפשר להקל בבדיקה. ועי' בשיורי ברכה לחיד"א (רצא), שחיפש ללמד זכות על אלו הנמנעים מבדיקה, ולא מצא, ולא כתב משום שהיום המנהג ליתנה בקנה. ועוד דמזוזה העומדת בנרתיק בתוך הכותל דמי ממש לתפילין שהפרשיות נתונות בתוך בתים, שאם מניחם רק לפרקים צריך לבודקם פעמיים בשמיטה שמא נתעפשו (כמש"נ בסק"ל). וכן מוכח ממש"כ הריטב"א וסיעתו שבשל רבים סגי בבדיקה כל כ"ה שנים, כיון שיש סכנה מהגויים, ואי נימא שכשנתונה בנרתיק אין חשש מחיקה, היו צריכים לתקן שבשל רבים יתנה בקנה]".
        3. מעדני אשר (מזוזה סי' ע') – "ובס' שלחן גבוה (רצ"א סק"א, והו"ד בקול יעקב סק"ב) ... והדברים צ"ע, דאחרי שהרמב"ם (פ"ה מה' מזוזה ה"ו) והשו"ע (רפ"ט ס"א) עצמם כתבו להניחה בשפופרת של קנה או של כל דבר כדי שלא תכלה מלחלוחית הכותל, ועם זאת סתמו וכתבו דמזוזת היחיד נבדקת פעמיים בשבע שנים, הרי זה מוכרח דגם בכה״ג יש חובת בדיקה. והגם שבזה תו אין לחוש ללחלוחית הכותל, וגם לזרם ומטר לא תמיד יש חשש ובפרט במזוזות שבתוך הבית, עכ"ז סתמו לחייב בדיקה פעמיים בשבוע, וע"כ דהיות שיש אופנים שיש חשש לא פלוג חכמים בתקנתם ולא נתנו לכל אחד תורתו בידו ... אמנם הלום ראיתי בס' הליכות שלמה ... וכן ראיתי בס' וישמע משה (ח"א עמ' ש"ז) בשם הגרי"ש אלישיב זצ"ל ... ויתכן שגם לדבריהם הוא רק במזוזה שלא שייך להגיע לשם מים כגון שנתונה במבחנה אטומה שגם אם ישפך עליה מים לא תתקלקל אבל מזוזה הנתונה בתוך בית מזוזה רגיל גם אם היא עטופה בניילון וכדומה שייך בה קלקול ויתכן שהיא בכלל חיוב בדיקה פעמיים בשבע שנים. אמנם בעיקר הדבר צל"ע, דגם אם לא שייך חשש קלקול ממים אכתי שייך שהדיו ידהה או ימחק, והרי זה כלול בחשש של רקבון (שהזכיר רש"י) או מחיקה (שהזכיר הרמב"ם) או עיפוש האויר (שהזכיר האשכול). וגם אם לא שייך שום חשש לכאורה חז"ל לא חילקו בתקנתם וקבעו חובת בדיקה בכל גוונא וכמש"ב באות הקודמת".
        4. כ"ש המחמירים לקמן.
     3. מראי מקומות.
        1. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ד' ס"ק נ"ב) – "התפילין ... וכן לענין מזוזה, במקומות שקובעים המזוזה בתוך הכותל בכלי זכוכית ואינה נוגעת בכותל, **אין מקפידים** לבדוק פעמיים בז' שנים".

הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב אות ק"ל) – "שבזמנינו במקומות שרגילים לשים את המזוזה עמוק בתוך הכותל בכלי זכוכית לא מקפידים לבדוק את המזוזות פעמיים בשבע שנים. [הבנתי שהוא בעצמו מיקל בזה, ובנו הרב ר' ברוך ז"ל אמר לי שאכן כך הרב נהג בעצמו]".

* 1. **נרתיק אטום לגמרי, מזוזה שסגור הרמטי**.
     1. מיקל.
        1. הגרשז"א זצ"ל (עומק הפשט גליון ש"ס עמ' ב') – "והעיד הג''ר אהרן גולדברג שליט''א (לרבני הילכתא), שסבו הגרש"ז אויערבאך זצ''ל הקפיד לא לפתוח את המזוזה, וביקש שיתקינו את המזוזה בזכוכית מעין מבחנה סגורה וחתומה".
        2. הגריש"א זצ"ל (לקט הל' מזוזה פרק ד' תשובה י"א) – לענין מזוזה שסגור הרמטי, "שכיון שאין שום כניסת ויציאת אויר לא מתקלקל ולא צריך בדיקה".
     2. מחמיר.
        1. הגרח"ק זצ"ל (לקט הל' מזוזה פרק ד' תשובה י"א) - לענין מזוזה שסגור הרמטי.
        2. חוט שני (לקט הל' מזוזה פרק ד' תשובה י"א) - לענין מזוזה שסגור הרמטי.
        3. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ד') – "היה הנרתיק אטום לגמרי, ואין המזוזה חשופה לחום או קור, יש שהורו שאין צורך לבודקה. וגם לדעה זו, אם המזוזה ישנה, נראה שחייב לבדוק. אך מסתימת הפוסקים נראה שבכל מקרה צריך לבודקה".
        4. לבושי עוז (הל' מזוזה עמ' רכ"ח ).
           1. לקט הל' מזוזה (פרק ד' הע' ל') – "והטעם שמבואר בפוסקים סיבת הבדיקה משום מחמת הקור והחום נשתנה ונסדק האותיות ואפילו הוא עטוף הרמטי עדיין הדיו יכול להתקלקל ולכן צריך בדיקה".
  2. **גדר של בדיקה**.
     1. כל אדם יכול לבודקן, דבדיקה בפנים בעינן לעיי' האותיות אם לא ירקב אות א'.
        1. חת"ס (יו"ד סי' קפ"ג) – "מה ענין הבדיקה כבר ביארו בתוס' מנחות מ"ג ע"א דלאו לענין חסירות ויתירות קאמר אלא שמא בלו ונתקלקלו בתפילין וה"ה במזוזות שמא נרקבה או נגנבה כפירש"י דיומא י"א אך פשוט דבדיקה בפנים בעינן לעיי' האותיות אם לא ירקב אות א' אבל לא בעי מומחה הבקי בחסירות ויתירות אלא כל אדם יכול לבודקן אבל עכ"פ צריך לפותחן ולעיי' בכל אות אם לא נרקב כיון שעשוי' להתרקב ולבלות באורך הימים ורמב"ן כ' בפסוק שמלתך לא בלתה שאם יכסה הקורה בבגד ארבעי' שנה יתבלה ע"ש מכ"ש מזוזה שמזיעת החומה והגשמים שמזלפים שם רגילות היא להתרקב".
        2. פת"ת (ס"ק ג').
        3. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב סוף אות ק"ל) – "שלא צריך להביא את המזוזות לסופר סת"ם כדי שיבדקם, אלא ניתן לסמוך על הבדיקה וההגהה שנעשתה בשעת כתיבת המזוזה, ומספיק לפתוח את המזוזה ולראות שלא נמחקו האותיות או נסדקו וכו'".
        4. משמרת שלום (ס"ק א') – "בהח"ס".
        5. חוט שני (הל' מזוזה סי' רצ"א ס"ק א' ד"ה והך, עמ' קל"ה) – "והך בדיקה היינו לראות שלא נתקלקלו האותיות, ואפשר דמה שרואין שאין ריעותא במזוזה סגי, **אמנם במבט אחד במזוזה אי אפשר לתפוס הכל**, משום שלפעמים אין כל המקומות במזוזה שוין ומקום אחד במזוזה מתקלקל יותר, ומ"מ אם עובר על כל האותיות שקורא את המזוזה ואין רואה שום קילקול באותיות אף שאין בקי בצורת האותיות סגי, דאם נקטע או נתפשט הכתב רואין זאת כשבודקם בקריאה".
        6. מ"ב (ס"ק ב').
        7. מאורות נתן (סי' פ"ח ס"ק ד').
        8. שכל טוב (אות ב').
        9. פתחי מזוזות (ס"ק ג').
        10. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' י').
        11. לבושי עז (מזוזה עמ' רכ"ח ).
        12. פוסקים.
     2. **מ"מ, הבודק ע"י מומחה, הרי זה משובח** – עי' פמ"ג (או"ח סי' ל"ט א"א ס"ק ט"ו, "והמרבה לבדוק מסופרי מומחה הרי זה משובח"), אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' י"א).
     3. **נכון לבדוק שלא נמחקה השרטוט** – שעה"צ (ס"ק ד'), שכל טוב (אות ב'), פתחי מזוזות (ס"ק ג'), אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' י"ב).
        1. מיקל – שבט הלוי (ח"ב סי' קמ"ח סי' רע"א ס"ה, "מנהג העולם כמש"כ המק"מ כאן בשם תשובת אהלי יעקב דמעולם לא שמענו לבדוק ס"ת ישן אם השרטוט קיים וכיו"ב מזוזה דדין זה רק לכתחלה").
     4. מראי מקומות.
        1. שיורי ברכה (ס"ק א') – "מזוזת יחיד נבדקת וכו'. ביומא דף י"א פירש"י ד"ה נבדקת, נבדקת שמא נרקבה או נגנבה. ולפירוש נבדקת אם נגנבה, א"צ לבדוק מבפנים, ועל זה סומכים רובא דעלמא דאין בודקים אם נרקבה. אבל הרמב"ם (הל' מזוזה פ"ה ה"ט) כתב כפירוש הראשון. ונכון לכל ירא שמים להחמיר. הרד"ק בהגהותיו כ"י. ולי הדל נראה דלא שייך כאן לומר דסומכים על פירוש השני, דרש"י כתב שתי חששות, ושתיהם יש לחוש, ואינם פירושים חלוקים. וזה פשוט. ולכן לא מצד חומרא נכון לירא שמים להחמיר, כי זה כל האדם חייב לקיים הדין, דליכא למ"ד דאין לחוש לנרקבה. ודוק היטב".
  3. **כשמסיר המזוזה לבדוק, אם צריך להניח בנתיים מזוזה**.
     1. אינו מחויב להניח מזוזה אחרת תחתיה.
        1. עמק ברכה (מזוזה אות י"א) – "צ"ל דחכמים לא הטריחו כולי האי ליזור ולקבוע מזוזה אחרת, ולא הצריכו אלא בדיקה, ויש כח ביד חכמים לעקור דבר מן התורה בשב ואל תעשה ולבטל עשה בכה"ג לשעה מועטת".
        2. שבט הקהתי (ח"א סי' רע"ג) – "כשמסיר המזוזה לבדוק אפילו בזמנים שלא חייבו חז"ל לבדוק אין מחויב לחפש מזוזה להניח בנתיים, ואם יכול להניח בנתיים מזוזה על שער הראשי כדי שלא יניח הבית בכלל בלי מזוזות תע"ב".
        3. פתחי מזוזות (ס"ק ב') – "אינו מחויב להניח אחרת תחתיה בשהיה זו המועטת, שיש כל ביד חכמים לעקור דבר מן התורה בשב ואל תעשה ולבטל עשה בכה"ג לשעה מועטה".
        4. שערי המזוזה (פרק כ' סעי' י"ב, עי' פרק א' סעי' ל"א) – "כשנותן את המזוזות להגהה אין צריך להניח בנתיים על הפתח מזוזה אחרת. אך ישתדל מאד ליתן את המזוזות תיכף להגהתן, כדי שלא חשהה הבית זמן רב ללא מזוזות".
     2. מחמיר.
        1. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"ג) – "הדבר תמוה היאך מוסרים מזוזה לבדיקה, הלא בינתיים נשאר הבית זמן מה בלי מזוזה ומבטלין מצות עשה דאורייתא, וצ"ל שאין איסור לגור בלי מזוזה אלא מצוה לקבוע מזוזה, ואם כל כשהוא אנוס לקיים תקנת חז"ל לבדוק, פטור ולא ביטל מ"ע, וכמבואר במרדכי שבשבת שאי אפשר להטיל ציצית, לובש בלי ציצית שאין אסור ללבוש בגד בלי ציצית, אלא מצות עשה להטיל ציצית בבגד של ד' כנפות ואם הוא אנוס פטור, וכן במזוזה הדין כן (עיין במ"א א"ח י"ג) או י"ל דדינו במשהה חמץ ע"מ לבערו שאינו עובר בהמ"ע. ומיהו אכתי לא נחה דעתי בזה שהרי מצד הדין המזוזה כשרה דנעמידנה על חזקתה, וא"כ למה לא נחייבו לקבוע מזוזה גם בזמן שנתן המזוזה לבדיקה כדי שלא לעבור על מ"ע דאורייתא, וע"כ נראה שנכון להשאיל מזוזה לזמן זה, עד אחרי הבדיקה ובזה יוצא מכל ספק, ונראה לנהוג כן עכ"פ בבית שלו שהחיוב דאורייתא, ולא כדאי לבטל המ"ע אפילו רגע, בפרט לפי מה שראיתי בצל החכמה ח"ד סימן ע"א שההמיר מאד כזה, ומסיק דבמזוזה עובר כל רגע ורגע במ"ע וחייב לפזר ע"כ כל ממונו ולא רק חומש אבל בשכירות שהחיוב מדרבנן אולי יש לסמוך על המנהג להקל".
        2. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ל"ב, סעי' ל"ה) – "נהגו להקל להתבטל מהמצוה בשעה שהמגיה עוסק בבדיקתה. אך אם המגיה אינו מתחיל לעסוק בבדיקתה מיד, נראה שעל הדר בבית לקבוע מזוזה אחרת בנתיים".
     3. מראי מקומות – רבבות אפרים (ח"ה סי' תקמ"ח), שכל טוב (אות ז'), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קע"ג).
        1. דעת קדושים (ס"ק א') – "בנוטל לבדקה ומשהה עד שיבוא חכם לעיר לשאלו בספק שבה, בשוכר בחו"ל קיל ודאי, משא"כ בבע"ה י"ל שרק הכרחיות הבדיקה קיל, וכיון דשוהה לשאול י"ח דנכון להעמיד שם זוזה אחרת לפי שעה".
        2. רבבות אפרים (ח"ה סי' תקמ"ח) – "מי שנתן מזוזותיו לסופר לבדוק ולאחר זמן הודיעו הסופר שהם כשרים ומוכנים האם מחויב מיד ללכת להסופר ליטלם ולקובעם כדי שלא לבטלם ממצות מזוזה יותר מהצורך. נראה לי דהוא מחויב ללכת מיד לקחת המזוזות ולא יבטל המצוה. ואני נוהג כשמביאים לי מזוזות לבדוק אני מבקש שיחכו ואני בודק מיד ומה שכשר אני מחזיר מיד ומה שפסול אני נותן מיד מזוזות כשרות שיש לי תמיד מספיק והם מיד מחזירים המזוזות מטעם הנ"ל ואני לא אוחז המזוזות לזמן בקל אפשר לי מיד לסדר את זה".
  4. **סילוק חדא חדא, או הכל ביחד**.
     1. אפילו הכל ביחד.
        1. אג"מ (רבבות אפרים ח"ה סי' תקמ"ח) – "ושאלתי לידידי הרה"ג ר' דוד פיינשטיין שליט"א וענה לי וז"ל ובענין סילוק מזוזות כמדומני שאף אאמו"ר [שליט"א] זצ"ל (כוונתו למורי ורבי הרה"ג ר' משה פיינשטיין [שליט"א] זצ"ל) פעם אחת סלק הכל ובדקם עכ"ל".
        2. רבבות אפרים (ח"ה סי' תקמ"ח) – "ועניתי לו פוק חזי מאי עמא דבר דתמיד מורידים הכל בפעם אחת ובודקים".
     2. רק חד.
        1. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' ל"ג) – "יסיר אחת מהן ויבדקה, ורק לאחר שיחזירה לפתח, יטול את השניה, כך שלא ישהה בלא מזוזה, שלא לצורך".
  5. **לענין ברכה**.
     1. עי' סי' רפ"ט, לשיטות ומראי מקומות.

1. מה נחשב מזוזה של יחיד, ומה מזוזה של רבים.
   1. **שערי חצרות**.
      1. כמו רבים – ב"ח (ס"ק א', "דאפילו בית שיש בו הרבה בעלי בתים ועושין ביחד מזוזה אחת בפתח הסמוך לרשות הרבים נקראת של יחיד דאין נקרא של רבים אלא דשערי חצרות ומדינות ועיירות והכי משמע מפירוש רש''י"), מ"ב (ס"ק א', עי' פרשה סדורה סי' ע"ב, לשונו מובא לעיל), חוט שני (הל' מזוזה סי' רצ"א ס"ק א' אות ג', עמ' קל"ו), אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' כ"ז, לשונו מובא לקמן).
      2. מראי מקומות – בירור הלכה (יו"ד עמ' ת"ג, לשונו מובא לקמן).
         1. חת"ס (יו"ד סי' קפ"ג, לשונו מובא לעיל), הו"ד פת"ת (ס"ק ג', לשונו מובא לעיל). י"ל, שיש לחלק בין בית בשותפות לחצר בשותפות. עי' חוט שני. וצ"ע.
   2. **שותפים**.
      1. כמו יחיד.
         1. ב"ח (ס"ק א') - לשונו מובא לקמן.
         2. חת"ס (יו"ד סי' קפ"ג) – "הנה רש"י ביומא שם פי' בהדי' דרבים היינו שערי עיר ומדינה ע"ש משמע אבל שותפין בעלמא לא וראי' לרש"י מש"ס ב"ב כ"ד ע"ב ע"ש וכי נאמר אילן הסמוך לבור של ב' שותפין יקוץ ואח"כ נותן דמים התם דוקא סמוך לעיר דרבים ... וכן בעירובין ג' דמחלק בין סוכה למבוי וכי נימא בסוכה של ב' שותפין פסול משום דלא מדכרי אהדדי וסמכי' להקל ומכשירים סוכה של כמה שותפין מכ"ש הכא להחמיר ועח"מ סס"י קמ"ט בש"ך סקל"א דאין מחזיקין בשל קהל משום קידרא דבי שותפין וכו' ופשוט ומבואר בש"ס ופוסקים דמחזיקים בשל שותפין ע"כ ה"נ בעי' בדיקה כשל יחיד".
         3. פת"ת (ס"ק ג') – "עיין בתשובת חתם סופר סימן רפ"ג בענין בית של ג' שותפים שיש בו יותר מארבעים מזוזות הקבועים בפצימי עץ. וכ' דפשוט דבעי בדיקה כשל יחיד ורש"י פי' בהדיא דרבים היינו שערי עיר ומדינה".
         4. ערה"ש (סעי' א') – "של בתים מקרי של יחיד אע"פ שהרבה דרים שם".
         5. שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' ש"ג אות א').
         6. מ"ב (ס"ק א') – "ואפילו דרים כמה בני אדם בבית מקרי מזוזת יחיד ודוקא מזוזת חצרות או עיירות ומדינות נקרא של רבים".
         7. בירור הלכה (יו"ד עמ' ת"ג) - לשונו מובא לקמן.
         8. שבט הקהתי (ח"ד סי' רס"ד) – "בתים דיש שם הרבה דיירים צריכים לבדוק פעמיים בשבע שנים כמזוזות יחיד".
         9. פתחי מזוזות (ס"ק ו').
         10. זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קע"ג).
         11. שערי המזוזה (פרק כ' סעי' ג').
         12. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' כ"ז) – "דירה המשותפת לכמה בני אדם, דינה כשל יחיד, ואף אם כל אחד דר בחדר נפרד, ולפניהם פרוזדור משותף, אם אין נכנסים זרים לפרוזדר בלא רשות, י"א שפתח הפרוזדור נידון כשל יחיד".
      2. מראי מקומות.
         1. חוט שני (הל' מזוזה סי' רצ"א ס"ק א' אות ג', עמ' קל"ו) – "וצ"ע בבתים משותפים לכמה בני אדם אם חשיב של יחיד דאפשר כמו דהטעם הוא דשערי חצירות או מדינות שישנם שם אנשים רבים ואין קשר כ"כ בין האנשים שאחד יאמר לשני שיבדוק, משא"כ בתים משותפים שכולם שכנים ומרגישים קרובים יותר, חשיב כשל יחיד, או לא".
   3. **חדר מדרגות שבזמנינו**.
      1. כמו רבים.
         1. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' כ"ז) – "שערי מדינות עיירות ומבואות ושאר מקומות ציבוריים, דינם כ'של רבים'. פתח חצר משותפת, או פתח חדר מדרגות שבזמנינו, מעיקר הדין דינם כפתח של רבים".

אגור באהליך (מכתב) – "הבאתי בהערות את החת"ס, ותמהתי שדבריו נגד רש"י. (ודברי הבירור הלכה בזה לא נכונים במציאות). הגריש"א הביא בסה"כ את החת"ס, באיזה נוסח בדיוק אמר איני יודע, וודאי שאין לסמוך בזה על תושבע"פ. חוט השני יצא אחרי ספרי, ומ"מ גם הוא לא נכתב ע"י הגרנ"ק בעצמו, ועי"ש בסק"ד שסותר א"ע. קובץ מבית הלוי כתבו הרב משה שטיין וציין במקורות חת"ס, ולא מהגרש"ו. דברי השבט הקהתי הם על דירה משותפת לא על חדר מדרגות. וכתבתי כן בסכ"ח. פתחי מזוזות וכו' הם סתם מלקטים. ספרי אינו 'קובץ שמועות' אלא בירור דברי הראשונים, אמנם בל"נ במהדורא הבאה אולי אציין בהערות חלק מהמ"מ שכתבת, ויישר כח. המציאות היא שבכל בנין ועד הבית אינו מטפל בבדיקת המזוזה, ואין מי שמטפל, אלא פעמים שא' מהשכנים שקורה לו צרה ח"ו בודק. יישר כח".

* + 1. כמו יחיד.
       1. הגריש"א זצ"ל (הערות על מכסת יומא דף יא. ד"ה ושל) – "ודין מזוזה שבחדר מדריגות כמזוזה של יחיד לענין זה. עי' חת"ס ת' רפ"ג".
       2. שבט הלוי (קובץ מבית לוי ח"ד עמ' קל"ז אות י"ג, בענייני יו"ד עמ' ש"ג אות א') – "בחדר מדרגות של בניין משותף דינה כמזוזת היחיד".
       3. חוט שני (הל' מזוזה סי' רצ"א ס"ק א' אות ג', עמ' קל"ו) – "ונראה דמזוזה בפתח חדר מדרגות של בנין משותף לכמה דיירים, חשיב של יחיד. מזוזה שקובע בפתח חדר מדריגות של בית משותף לכמה שכנים, מסתברא דליכא נפקא מיניה לגבי חיוב בדיקת מזוזה אם הוא מקנה את המזוזה לכל השכנים או לא, דהעיקר תלוי אם הוא חיוב על הרבים וכנ"ל. ואם קובע את המזוזה בסתמא, בפשטות אמאי נימא שהקנה את המזוזה לשכנים".
       4. בירור הלכה (יו"ד עמ' ת"ג) – "ורש"י כתב דה"ה שערי חצירות, ויש לומר דהיינו דוקא בחצירות גדולות כעין מבואות (בערים העתיקות) אבל בחצר פרטי שלפני הבית או לפני כמה בתים המיוחדים לשימוש בני הבית שאם יכנס אדם בה אומרין לו מה אתה מבקש יש להחמיר לבדוק פעמיים בשבע שנים, וחומרא זו לענ"ד הוא אף בחצר פרטי שלפני שלושה בתים וכ"ש בחצר שלפני שני בתים אף שיש בו עשרה דיירים מבוגרים ומהם שלושה משפחות נפרדות (וכגון שבית אחד משותף למשפחת הורים זקנים הגרים יחד עם משפחת ילדיהן), ובפתח הבית שיש בו הרבה בעלי בתים או בבית של ג' שותפין החמירו הב"ח והחתם סופר ז"ל ואע"ג שיש כאן "רבים" של שלושה, ונראה להחמיר אף בפתח בנין בית משותף ואף אם יש בו עשרה דירות שגרות בו עשרה משפחות נפרדות".
       5. פתחי מזוזות (ס"ק ו') – "וכן חצר המיוחדת לשימוש כמה בתים שאם יכנס אדם (זר) יאמרו לו מה אתה מבקש, ג"כ דינה כשל יחיד. וכ"ש פתחי חדרי מדרגות שיש להחמיר לבדוק שם פעמיים בשבע שנים, בפרט אם יש שם ועד בית הדואג לכל צרכי הבנין".
       6. מעדני אשר (מזוזה סי' ע"א) – "וכן יש לנהוג למעשה".
    2. תלוי אם יש ועד הבית.
       1. שערי המזוזה (פרק כ' סעי' ג') – "בית משותף שיש בו 'ועד בית' הממונה על ידי הדיירים ... דינו כבית של יחיד".
    3. מראי מקומות – אבני ישפה (ח"ג סי' צ"ז ענף ו'), שכל טוב (אות ט"ו).
       1. הגרשז"א זצ"ל (ועלהו לא יבול ח"ב אות קל"א) – "מזוזה שבכניסה לחדר מדריגות שאין שם שמש וגשם אין חיוב מעיקר הדין לבדקו פעמיים בכל שבע שנים ורק משום הידור שייך לבדקו".
       2. הגר"ש דבליצקי זצ"ל (נתיבות ההלכה גליון מ"ז עמ' תתקי"ט) – "מזוזה של חדר מדרגות צ"ע אם דינה כמזוזת יחיד שיש לבודקה כל שלש וחצי שני או כמזוזות רבים שיש לבודקה אחת לעשרים וחמש שנה".
  1. **בית מדרש**.
     1. כמו רבים.
        1. חוט שני (הל' מזוזה סי' רצ"א ס"ק א' אות ו', עמ' קל"ו) – "מזוזה של בית הכנסת ובית המדרש, חשיב של רבים".
        2. אגור באהליך (פרק ל"ט סעי' כ"ט) – "בית מדרש אף שיש לו גבאים קבועים, דינו כשל רבים".
     2. כמו יחיד.
        1. שערי המזוזה (פרק כ' סעי' ג') – "בית מדרש שיש בו גבאים הממונים על צרכיו - דינו כבית של יחיד".
     3. מראי מקומות – פתחי מזוזות (ס"ק ו'), שכל טוב (אות ט"ז), פסקי הוראה (גם אני אודך יו"ד סי' מ"ה).
        1. חובת הדר (פרק א' הע' ל"ו) – "ומזוזה של ביהכ"נ וביהמד"ר לכאורה נראה דהוי כשל רבים, אמנם במזוזת מלכים כתב בשם לשכת הסופר ומסגרת זהב דכיון שיש גבאים שכל עניני ביהמד"ר נעשים על פיהם עליהם לבדוק המזוזות כשל יחיד, ולכאורה אפשר דהיינו דוקא כשהגבאים עוסקים בשכר או שיש מי שעוסק בשכר בעניני ביהמד"ר אבל על העוסקים בחנם מסתבר דשייך טעמא דשלא להטריח עליהם".
        2. בירור הלכה (יו"ד עמ' ת"ג) – "וכן להחמיר בבית המדרש של יחידים ואע"ג שיש בו מנין עשרה לתפילה, אבל בבית מדרש כללי שבעיר נראה להקל אפילו אם מיועד אך ורק לכולל שאין בו עשרה אברכים (ואין בו מנין עשרה לתפילה בלל)".
  2. **מזוזה של גמ"ח**.
     1. כמו יחיד.
        1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב) – "בעל גמ"ח מזוזות האם הוא צריך לבדוק את המזוזות שיש לו בגמ"ח פעמיים בשבע שנים. תשובה: כן".

1. הורדת מזוזה כשיוצא מהבית - סעיף ב'.

**ב"מ** (דף קב.) – "תנו רבנן: המשכיר בית לחבירו על השוכר לעשות לו מזוזה, וכשהוא יוצא לא יטלנה בידו ויוצא. ומנכרי נוטלה בידו ויוצא. ומעשה באחד שנטלה בידו ויצא, וקבר אשתו ושני בניו. מעשה לסתור. אמר רב ששת: ארישא".

* 1. **טעמים**.
     1. בזיון, שלא השתמש – שאילתא (שאילתות קכ"ו, "דת"ר המשכיר בית לחבירו על השוכר לעשות לו מזוזה וכשהוא יוצא לא יטלנה בידו ויצא ובגוי נוטלה בידו ויוצא ומעשה באדם אחד שנטלה בידו ויצא וקבר אשתו ושני בניו מעשה לסתור אמר רב ששת ארישא. ברם צריך למימר הני מילי כי אסיר למישקל היכא דלא קבע לה למזוזה בשעתיה"), נ"מ (הל' מזוזה דף ו: ד"ה לא).
     2. סכנה, גורם היזק – תוס' (ב"מ דף קא: ד"ה לא, "אף על גב דאמר שמואל דמטילין מבגד לבגד גבי מזוזה אסור לפי שהמזיקין באין בבית שאין בו מזוזה וכשנוטלה כאילו מזיק אותן שידורו בבית").
        1. ש"מ (מנחות דף מא: אות כ"ד) – "לפי שהיא לשמור מן המזיקין ואם ניטלה מן הבית כיון שישראל גר בו הוי ליה כמזיק את חברו דשמא לא ימצא אחרת מיד".
     3. נ"מ.
        1. סומך בשעת הדחק – ברכי יוסף (ס"ק ג', "ויראה דאם הוא במקום שאינו מוצא מזווה לבית שהוא רוצה עתה לדור בו, והיא רחוקה ממנו שתבא לידו, כדאי הם הגאונים רבינו האיי ורב אחא לסמוך עליהם בשעת הדחק"), פת"ת (ס"ק ז', "עיין בר"י שכתב דאם הוא מקום שאינו מוצא מזוזה לבית שהוא רוצה עתה לדור בו והיא רחוקה ממנו שתבא לידו. כדאי הם הגאונים רבינו האי ורב אחא שאמרו דאם קבעה מיד בבית אחר לית לן בה לסמוך עליהם בשעת הדחק"), חיי הלוי (ח"ב סי' ע"א אות ג'), שכל טוב (אות כ"ה), פתחי מזוזות (ס"ק י"ב), הו"ד בפוסקים.
        2. מראי מקומות – ערה"ש (סעי' ג', "ויש מי שרוצה להתיר ליטול המזוזות גם מבית ישראל כשיצא אם אין לו להשיג מזוזות למקום שנכנס שם [פ"ת בשם ברכ"י] וצ"ע")***,*** שמירת הגוף והנפש (סי' רט"ו סעי' ב').
           1. ***רבבות אפרים (ח"ז סי' רל"ח) – "אירע שאחד נסע לקיץ ושכר מיהודי דירה לקיץ שנקרא פה באנגילו, וראה שאין מזוזות אז שם לאחר ל' מזוזות כדין שוכר, ואחרי י' שבועות נסתפק אם להוריד המזוזות, או זה שהשכיר או שהוא ישכור שוב בקיץ הבא אף בחורף שאין שם מי שגר אם יכול להוריד המזוזות, וטילפן לי ועניתי אם חושב לחזור או בטוח שלקיץ הבא יהודי חרדי יבא לשכר שם כי רק דתיים באים לשם אז אסור להוריד את המזוזה ושמע לי ולא הוריד, ואח"כ ראיתי אצל בני הרב מנחם נ"י ספר פתחי שערים ובעמוד קי"ד כתב ושמעתי שכן הורה האדמו"ר מסאטמאר זצ"ל להשאיר את המזוזות ושמחתי שכונתי לדבריו, [אבל מ"מ יש לעיין בזה בשו"ת תרשיש שוהם יור"ד סי' נ"ב ובתשובות והנהגות ח"א סימן תרמ"ה, מ"מ מהיות טוב אז טוב להשאיר את המזוזות".***
  2. **אם התנה בשעה שקבעה ע"ד ליטלה לאח"ז**.
     1. עדיין מחמיר – קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ו אות ל"ט, לשונו מובא לקמן), פאת שדך (ח"א סי' קל"א, "ואפילו בדיעבד אם התנה לא מהני"), שכל טוב (אות ל"ב), פתחי מזוזות (ס"ק י"ב, "ואפילו אם התנה בשעה שקבעה ע"ד ליטלה לאח"ז אסור"), לקט הלכות מזוזה (פרק ה' אות ו').
     2. חיי הלוי (ח"ב סי' ע"א אות ו') – "ובאופן שנכנס לדירתו רק על זמן קצר, וצריך לקנות מזוזות צ"ע אי יכול להתנות מתחילה שהוא קובען ע"ד ליטלן כשיצא, דאולי כה"ג ליכא איסור וסכנה, ושמעתי בשם אחד מגדולי הוראה בכה"ג שישאל מסופר מזוזות ע"ד להחזירו, וממילא כשיצא יצטרך ליטלו להשיב את מה ששאל, אכן נראה שגם בכה"ג עדיף שלא יטלן בעצמו".
  3. **מזוזה שאולה, מזוזה של גמ"ח**.
     1. מחמיר.
        1. קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ו אות ל"ט, דפו"ח ח"ד עמ' רמ"ט אות מ"ג) – "אמר לי מו"ר שאף ע"ד להורידה כשאצא אסור לקבוע מזוזה משום סכנה שבהורדה, ואמר לי שלא מועיל לסכנה שבהורדה אף שאקח מזוזה מאחר ע"ד להחזירה לאחר כמה ימים ואם אקבענה אסור לי להורידה אף ששאלתי' מאחר ע"ד להחזירה וכ"א בירושלמי סוף מגלה אף שפטור בפונדק מ"מ אם קבע בה מזוזה אסור להורידה משום סכנה ואמרתי למו"ר שלא לישון בלי מזוזות אמר לי אתה פטור. בשנת תש"כ בערך שכרתי צריף למחסן עבור מצות שש"ב ע"ה מכרה לפני פסח המזוזות היו פסולות מו"ר (שליט"א) זצוק"ל נתן לי מזוזות טובות שאקבעם ואמר לי להשאירם ולא השאילם לי לזמן ולהחזירם לו והיינו כדברי מו"ר שאין כל עצה ואסור להוריד המזוזות בכל אופן".

קהלות יעקב (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ו אות מ', דפו"ח ח"ד עמ' ר"נ אות מ"ד) – "אחד מבני הי' באמריקה שכר שם דירה מיהודי לכמה חדשים ושלחתי לו מהארץ מזוזות שהזמנתי עבורו, ושאלתי את מו"ר (שליט"א) זצוק"ל בכתב בזה"ל: יש שאלה בענין הורדת המזוזות כשיצא מהדירה, בנו ר' חיים שליט"א בדירות שכורות של ילדיו משאיל להם מזוזות כל זמן שיגורו בדירה לכן ביוצאם צריכים להחזיר לו ומורידים את המזוזות וכן נוהג למעשה, אני יודע שדעת מרן (הכונה למו"ר) לא ניחא מזה שפעם אמר לי שבירושלמי מגלה מוכח שלא מהני כן ואין להוריד אבל בחו"ל ששכירות דרבנן כתבתי לבני שאני רק משאיל לו כי כל מזוזה שלמתי עבורה $25 והוא ישתמש בה רק כמה חדשים. מו"ר (שליט"א) זצוק"ל לאחר שקרא ראיתי שדעתו נוטה להחמיר לא להוריד והוא שאלני האם אתה נוהג כן להשאיל כדי שיורידו וכן הוסיף לשאול האם ר' חיים התיר לך ומאין מקורו עניתי למו"ר אני בעצמי כששכרתי לבני דירות כאן בארץ לא נהגתי כן רק השארתי את המזוזות שקבעתי, רק בנו ר' חיים נוהג להיתר, שאלני מו"ר האם לעצמו אצל ילדיו, אמרתי כן. אח"כ אמר מו"ר אפשר דאסור משום דהשואל שמתנה עמו להחזיר ועי"כ מוריד הוי מתנה על מש"כ בתורה משום דאסור להוריד ולא יכול לתת לו את המזוזה ע"ד כן, ואח"כ אמר מו"ר דיש להקל דהגמ' שאסור להוריד וכן הירושלמי שאסור להוריד מיירי במזוזה דאורייתא אבל במזוזה דרבנן דרוב פוסקים חוץ מתוס' דעתם דשכירות חיובו מדרבנן אפשר לסמוך על העצה של ר"ח ואיני רב מ"מ בדרבנן יש לסמוך על עצה זו. אח"כ אמר מו"ר מ"מ מאחר שזה דבר שיש בו חשש סכנה כדאי שלא להוריד ונטה מו"ר שלא להוריד, ואמר מו"ר לדבר עם בעה"ב שמזוזות אלו הם חשובות מא"י ויוכל לקחת דמי שכירות יותר וישלם דמיהם. אם לא הכל לפחות רובו, עכ"פ נטה מו"ר שלא להוריד את המזוזות. ורק אם בעה"ב גוי אמר מו"ר שמותר להוריד את המזוזות".

* + 1. מיקל.
       1. הגריש"א זצ"ל (שבות יצחק חט"ז עמ' ס"א אות ז') – "הגרי"ש אלישיב זצ"ל לשואל שיכול להסירה כי אינה שלו וצריך להחזירה, אבל לא יקבע לכתחילה מזוזות של גמ"ח כדי שיוכל להסירם. [ורק כשהוא דר בפונדק כמה ימים רשאי לעשות כן לכתחילה וכמשי"ת להלן באות ב']".
       2. הגרח"ק זצ"ל (ארחות רבנו ח"ג עמ' קע"ו אות מ', דפו"ח ח"ד עמ' ר"נ אות מ"ד) - לשונו מובא לעיל.

הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' רע"ה, הע' ס"ז) – "כשמחליפם, האם זה מנהג טוב **לקחת מגמ"ח מזוזות**, וכשיוצא מן הדירה יחזיר את המזוזות לגמ"ח, והאם כך ראוי לנהוג לכתחילה. תשובה: יכול. (א"ה: ואין בזה סכנה 'בעקירת המזוזות', כיון שצריך להחזיר לבעליו)".

עי' הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה תרס"ו) – "שאלה: מי שקבע מזוזות שהשאילם ממי שיש לו גמ"ח לזה, האם כשיוצא מן הבית מותר לו ליטלם בלא לקבוע מזוזות אחרות. תשובה: לכאו' יכול ליטול וצע"ק".

עי' הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה תרס"ז) – "שאלה: בהנ"ל הנה שמעתי מאנשים הדרים בשכירות שנתנו להם עצה ליקח מזוזות מגמ"ח כדי שיוכלו ליטלם כשיעזבו הדירה, ולא הבנתי צד היתר בדבר, דמה השייכות בין חיוב הממון שלהם לגמ"ח, לבין איסור חז"ל שלא להוריד מזוזות כשיוצא מן הבית שדר בו, האם מנהג נכון הוא. תשובה: אם ישאירום לא יצאו בזה ידי מזוזה דהוי מצוה הבאה בעבירה וא"כ אינה מזוזה עתה, ומ"מ צ"ע".

עי' הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה תרס"ח, הע' תתל"ח) – "שאלה: בהנ"ל האם השוכר יכול לומר למשכיר שמזוזות אלו שייכים לגמ"ח וחייבים להחזירם ולחייב את המשכיר ליטלם, או שמא י"ל דאף השוכר עצמו יכול לקבל שליחות מבעל הגמ"ח ולהורידם. תשובה: מסתבר דמותר. [שמעתי מרבינו שליט"א [זצ"ל] דהאיסור ליטול המזוזות הוא רק על מי שהיה דר שם אבל על בעל הגמ"ח אין איסור עכ"ד, ועי' בזה לעיל הערה תתכ"ב והערה תתכ"ה], וכיון דלבעל הגמ"ח שרי אף השוכר יכול לקבל שליחות ממנו ולהורידם, וכעי"ז השיב רבינו לעיל תשו' תרס"א דכשהקונה מבקש מהמוכר שיטול מזוזותיו ומורידם בשליחותו שרי]".

* + - 1. תשובות והנהגות (ח"א סי' תרמ"ט) – "ומיהו כשיש לבודק מזוזות שמוסר לכל אחד בנתיים שלא ישאר בלי מזוזה, ומתחילה אין קובען רק לזמן עד שמחזיר לכל אחד מזוזותיו, נראה שכה"ג לא נקבע אלא לזמן, ומותר להורידו ולחזור ולקובעו לזמן, במקום אחר אף שאין החיוב ברור, וכן בגמ"ח של מזוזות בכאי גוונא שמשאילין לאחד ואח"כ השני שואל למקום שדרגתו פחותה כיון שמעיקרא לא נקבעו רק לזמן אין קפידא".
      2. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

I am renting space from a shul for my wife's day camp (for 2 months). They do not have mezuzos on the doors of the rooms we are renting (they got lost in hurricane sandy and they never replaced them). I asked them to put up mezuzos - they don't want to. What are my options? If I put up mezuzos do I need to leave them for the shul? Can I borrow from a gemach and then take them down?

R' Y. Berkovits wrote: They really don’t want to put up mezuzos? מעיקר הדין it’s חובת הדר. You can take from a gemach and then have no choice but to give back to the gemach (as it is not yours).

* + 1. מראי מקומות.
       1. הגרח"ק זצ"ל (דברי שי"ח גליון שנ"ב, פר' חיי שרה שנת תש"פ עמ' א') – "שאלתי את מו"ר מרן שליט"א [זצ"ל] ע"י הג"ר יעקב ישראל קניבסקי שליט"א [זצ"ל] אור לט"ז אלול, אדם ששכר דירה וכשנכנס היה מזוזות מגמ"ח והוא החליפם למזוזות מהודרות האם מותר לו להוציאם ולהכניס במקומם מזונות מגמ"ח, ואם אסור האם כל פעם שיכנס לדירה שכורה ויניח מזוזות מהודרות יצטרך להשאירם, ענה לאחר שעיין כעשר דקות: שלא יקחם וישאיר אותם וכדאי כל פעם להניח מזוזות מהודרות ולא להכנס לסכנה".

הגרח"ק זצ"ל (דעת נוטה מזוזה תשובה תרס"ט, הע' תתל"ט) – "שאלה: שוכר העובר לדור במקום אחר, האם יש עצה ליטול מזוזותיו ע"י שיחליפם עכשיו ביציאתו במזוזות אחרות שיקח מגמ"ח וכשיגמר זמן השאלה יצטרך השוכר השני או המשכיר להחזירם. תשובה: יתכן. [שמעתי מרבינו שליט"א [זצ"ל] דלכתחילה אין לעשות כן דאין תולשין מזוזות ומה שהשבתי באן אינו אלא בדיעבד עכ"ד]".

* + - 1. אגור באהליך (פרק מ' סעי' מ"ב, הע' ק"י) – "שאל מזוזה מחבירו וקבעה בפתחו, י"א שכאשר יוצא צריך להסירה כדי להשיבה לבעליה, וכן נהגו. [ואף אם המשאיל לא תבעה, הרי אין השואל רשאי להשאיל, ובודאי מקפיד שיעביר את המזוזה לרשות אחר. אך בגמ"ח שמשאיל לכל מאן דבעי, ואין בו משום אין השואל רשאי להשאיל, אם לא הסתיים זמן השאלה, נראה שאסור לו ליטלה, שהרי הגמ"ח יוכל לדרוש את המזוזה גם אח"כ, ובזה שמקדים את נטילת המזוזה יתכן שיגרום לנכנס לשהות בלא מזוזה]. ויש שפקפקו בזה, ולהחליפה ודאי שיש להקל".

אגור באהליך (פרק מ' סעי' מ"ג, הע' קט"ז) – "נהגו להחזיר את המזוזה למשאיל, אף כשאינו קובעה בפתח אחר מיד. [והטעם, מכיון שהשואל חייב בהשבתה, לא גרע מהמסיר ציציות לצורך הידור, שא"צ ליתן את הציציות הישנות בבגד אחר, וה"ה למזוזה כמש"נ בסעיף נ. ועוד דגדר האיסור הוא משום שמבטלה ממצותה, אך בניד"ד מתחילה לא יכלה לעמוד במקום זה יותר, ואינו 'מבטלה' ממצותה. ובגמ"ח מזוזות יש סברא נוספת להתיר, די"ל שהאיסור ליטלה מהפתח, הוא רק כשמטרתו למנוע הפסד ממון ומניעת טירחה, דמשום דאגתו לממונו אין לו לזלזל במזוזה או לגרום היזק לחבירו ולסלק את השכינה וכו', משא"כ בגמ"ח מזוזות שנוטלה לצורך מצות מזוזה של הציבור, ואדרבה בנטילתה מהפתח מסייע לקיום המצוה, ואילו ישאירה יש רק צד רחוק שיגרום לקיום המצוה. וזכר לדבר מש"כ הפרמ"ג (מ"ז טו,ב) שאם אין ליוצא מזוזה אחרת, מותר לו ליטול את המזוזה מהפתח, אלא שטעמו שם משום דחייו קודמים, אך בניד"ד יש טעם נוסף]".

* 1. **אמר בעה"ב שהוא יקבע מיד מזוזות אחרות במקומן כשיכנס שם**.
     1. אסור להורידן, לא פלוג – ברכי יוסף (ס"ק ה', "האי מאן דנפיק מהאי ביתא ובא רעהו זה נכנס וזה יוצא, ובה שעתא שניהם היו נכונים זה להוציא מזוזתו וזה להכניס את שלו, תכף משמש כניסה ויציאה, יש לחקור אי בכי האי גוונא שריותא, והיוצא אשר יצא הוא המוציא דאפיק משמע, כיון דכמו רגע מזוזת הנכנס נקבעת, או דילמא מפקנא לית לה, וכך הוא המדה תיעול ולא תיפוק, והיוצא מניחה והולך והנכנס יגדל פרע, ושלו לא הגיעו להניחה. ואחשבה לדעת דלפום הני טעמי הנאמרים באמת במימר קדישין יראה דמצי לאפוקה, דתכף מעלנא אית לה תמורתה, דלפום מאי דאמור רבנן בטעמא מפני המזיקין שלא יכנסו ביני ביני, הכא לא שייך, כי הן בעודנו היוצא מפיק ודחיק, זאת שנית לעומתו ביד הנכנס מוכנת להניחה, ושניהם כאחד נמשכין בצי'ר המזוזה מקדימין ליום הכניסה דמזיקין, ולא משהו למצוה אפילו פורתא, ובכי הא זר לא יעבור, וליכא למיחש למזיקין. ולפום מאן דאמר דטעמא שלא יתרשל הנכנס במצוהג, עין רואה זריז קדים ובידו מוכנת להניחה כהרף עין, ועלתה ידו על יד רעהו, והיה מקום לומר דבכה"ג שרי ליוצא ליטלה ... ומסתברא לן דלא פלוג רבנן במזוזה, וגם בנדון שלנו הן לו יהי דלא שייכי הנהו טעמי, לא פלוג"), פת"ת (ס"ק ז'), יד יצחק (ח"ג סי' רע"ז, סי' של"ח), הלל אומר (יו"ד סי' קפ"ג), הגריש"א זצ"ל (לקט הלכות מזוזה פרק ה' הע' ו'), שבט הלוי (מבית לוי ח"ג עמ' ק"ל אות י"ח, "חמוכר ביתו אינו רשאי להסיר את המזוזות, אף בהסכמת הקונה ואף אם הקונה נכנס לדירה מיד"), מ"ב (ס"ק ט'), שכל טוב (אות כ"ז), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' קס"ז), לקט הלכות מזוזה (פרק ה' אות ו').
     2. מיקל – באר משה (ח"ג סי' קפ"א, "השבתי לפי דעתי יש להתיר, הגם שמצאתי בברכי יוסף (חיו"ד סי' רצ"א אות ה') דאוסר בכה"ג עכ"ז מאחר שאינו מביא שום ראיה לדבריו אדרבה מעצמו כותב שיש מקום להקל רק משום לא פלוג אינו מתיר ... ובשטמ"ק מצאתי מפורש דמותר בכה"ג, דעתי להקל ובפרט כי נשאלתי ע"ז כמה וכמה פעמים והוא שכיח מאוד בזמנינו").
  2. **היוצא מדירתו, אם רשאי להחליף למזוזות שאינן מהודרות**, [וטוב להסיר את מזוזותיו לבדקן, ואח"כ יקבע המזוזות הפשוטות].
     1. מיקל.
        1. דעת קדושים (ס"ק א') – "הגם שאין להוציא מזוזה כשיוצא, מ"מ אין חשש להחליפה, ולהניח שם מזוזה שאינה מסופר מובהק כ"כ, ובפרט שיכול לומר שמוציאה לבדקה, ואח"כ משים מזוזה אחרת שאינה פסולה".
        2. חלקת יעקב (יו"ד סי' ק"ס אות ה') – "מותר לו להחליף מזוזותיו, ובפרט שיש עצה להערים ליטלן בכדי לבדקן שזה ודאי מותר וכיון שכבר נטלן בהיתר ודאי דשרי להחליפן עי' גיטין ס"ה מערימין על מעשר שני כיצד וכו' ובשבת קל"ט ע"ב הערמה בדרבנן היא וצורבא מדרבנן לא אתי למיעבד לכתחילה, והכא נמי במי שמדקדק במצוות ורוצה דוקא מזוזות מהודרות יוכל לסלקן בהערמה בכדי לבודקן וממילא מותר לו לתת במקומן אחרות".
        3. באר משה (ח"ג סי' קפ"א אות ב') – "דרכי לומר שהבעה"ב היוצא אם רוצה כמה ימים לפני צאתו מן הבית יחליף אותם המהודרים על מזוזות פשוטות וכשרים בודאי".
        4. מנחת יצחק (ח"ה סי' ק"י אות ב') – "וע"ד שנשאל מת"ח שצריכים להחליף דירתם, לצאת מדירה לדירה, ויכנס בדירה הישנה ג"כ יהודי, אם שפיר דמי להחליף קודם צאתו מן הבית, את המזוזות שלו המהודרות, להסירם ולקבוע במקומם מזוזות כשרות בלי הדור רב. ב' אם השני יש לו מזוזות משלו, והוא יקבעם בכניסתו לבית, ואינו מקפיד על מהודרות, אם יש היתר לראשון, ליקח את שלו, והביא לזה מש"כ בפת"ש (סי' רצ"א) בשם הברכ"י, עכת"ד. הנה בספר דעת קדושים (סי' רצ"א), כ' בפשיטות, וז"ל, הגם שאין להוציא מזוזה כשיוצא, מ"מ אין חשש להחליפה, ולהניח שם מזוזה שאינה מסופר מובהק כ"כ, ובפרט שיכול לומר שמוציאה לבודקה, ואח"כ משים מזוזה אחרת שאינה פסולה עכ"ל, וכיון דאף לדברי הברכי יוסף שם, בזה נכנס וזה יוצא, ובהאי שעתא שניהם היו נכונים, זה להוציא מזוזתו, וזה להכניס את שלו, ליכא כל הני טעמי הנאמרים באיסורא דא, ורק אסור משום לא פלוג לפי דעתו עיי"ש, א"כ כדאי הגה"ק בעל הדעת קדושים ז"ל הנ"ל לסמוך עליו, מה דפשיטא לי' להקל".
        5. הגריש"א זצ"ל (***אשרי האיש יו"ד פרק ס"ד סוף אות י"ב) – "יכול להחליף מזוזות מהודרות במזוזות כשרות, כשעוזב את הבית".***
        6. יביע אומר (ח"ג יו"ד סי' י"ח) – "יש להקל. ומ"מ ישנה עצה טובה להתיר בנ"ד בפשיטות, וכמש"כ לעיל, שיטול את המזוזה לבדקה אם כשרה היא, ואח"כ יקבע במקומה את המזוזה השניה. ובכה"ג שפיר דמי אף לדעת הרב יד יצחק שהחמיר בזה".
        7. שבה"ל (ח"ב סוף סי' קנ"ט) – "אם יש למוכר מזוזות יקרות שהוא קבען הדין נותן שמותר לפני יציאתו להחליף היקרות על קטנות כשרות ג"כ, ואעפ"י שהביא הפ"ת דלענין איסור להוריד אפילו במוכר יוצא ולוקח נכנס מיד וקבען מיד אסור אעפ"י שלא יהי' הבית רגע בלי מזוזה והיינו משום לא פלוג בגזירתן, מכ"מ זה דוקא כשמוכר מוריד והלוקח קובע מיד בזה שייך לא פלוג דזה היה עיקר גזירתם אבל מה שמוכר עושה בעוד הבית ברשותו שמוריד וקובע מיד אחרים ומוסר לו הבית עם מזוזות כשרות בזה לא גזרו".
        8. חובת הדר (פרק א' סעי' י"ב) – "וכן מותר ליטלה ולקבוע מזוזה אחרת שאינה חשובה כל כך".
        9. עי' משנה הלכות (ח"ז סי' ק"צ) – "היוצא מן הבית אם מותר להחליף את המזוזות ולקבוע במקומם פשוטים. הנה מן עיקר ההלכה הוה מותר להחליף מ"מ אין ראוי לעשות כן ומיהו אפשר שיכול להערים וליקח המזוזות שלו לבודקם ויתנם לסופר או למי שהוא לבודקן ויניח מזוזות אחרות לפי שעה במקומם עד לאחר הבדיקה ואח"כ ישאירם במקומם וכה"ג אם עוד דר שם ודאי צריך לברך עליהם".
        10. פתחי שערים (אות כ"א) – "מי שיש לו מזוזות מהודרות וחביבין עליו עד מאד מסופר מובהק, מותר לו להחליפן במזוזות פשוטות. וטוב להסיר את מזוזותיו לבדקן, ואח"כ יקבע המווזות הפשוטות".
        11. עי' זכרון שושנה (אנגלית, סוף עמ' קס"ו).
        12. פתחי מזוזות (ס"ק י"ג) – "כדאי הם רוב הפוסקים שהתירו לסמוך עליהם, ובפרט שמעיקר הדין אין לאסור ורק משום לא פלוג אסרו טקי"ל דבלא פלוג אין מחמירין".
        13. אבני דרך (ח"ה סי' מ"ט).
     2. מחמיר.
        1. יד הלוי (יו"ד סי' קפ"ה) – "חמירא סכנתא מאסורא".
        2. יד יצחק (ח"ג סי' של"ח) – "ומסתפק מעל' אולי מותר אם יקבע שם מזוזות אחרים תחת אלו ... כ' שם בשע"ת בשם הברכ"י ... מ"מ ל"פ רבנן עכ"ד הרי דגם בכה"ג אסור אפי' במקום דל"ש טעם האיסור ... ולכן אסור ליטות מזוזות הללו משם בכל גווני".
        3. הלל אומר (יו"ד סי' קפ"ג) – "לדעתי לא יחליפנו ולא ימיר אותן".
     3. מראי מקומות – חיי הלוי (ח"ב סי' ע"א אות ד'), שמירת הגוף והנפש (סי' רט"ו סעי' ד', סעי' ה'), לקט הלכות מזוזה (פרק ה' אות ד').
        1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Hi Rebbe. I am moving from an apt to a house in a couple weeks (renting the house). I have my own mezuzos up in my apt. What is the correct way to take them down and move them to my house? The house I am renting has no mezuzos. (As of now, there is no one lined up to move into my apt so having the next tenant buy them off me isn't an option right now.)

R' Y. Berkovits wrote: If you think that goyim will be moving in after you, then you can take off the mezuzos. Otherwise, you can’t remove mezuzos from a house that will be used by Yidden afterwards. If you want, you can take them off to be checked and replace them with cheaper ones, then negotiate in the future with the next tenant.

* + - 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Is there any issue for one who is moving to change the mezuzos that he initially put up (which are more mehudar), with less mehudar ones for the next person that moves in?

R' Y. Berkovits wrote: Yes there is an issue. You would need a reason. Best is to try to sell it to the next owner. If you can’t, the minhag is to be mekil to take them off to check them, and then switch. [Although Rav Elyashiv said that this is ha’arama.]

* 1. **לצבוע**.
     1. מותר ליקח: ואין צריך להחזיר.
        1. אג"מ (יו"ד ח"ד סי' מ"ד סוף אות א') – "יכול כתר"ה לסמוך על הגאון הרי"א הענקין זצ"ל, ששמע ממנו דאמר שהדרך במדינה זו שאין שום אדם נכנס לבית אא"כ צבע אותה תחילה בעה"ב, וכשצובעין הא מוכרחין להסיר את המזוזה שלא תתקלקל, **ורשאי ממילא ליטלם**. וממילא אף שעדיין לא השכיר, יש להתיר לכתר"ה שיטלם גם תיכף אף שעדיין יעברו איזה ימים עד שיצבע".
     2. חייב להחזירה לפתח קודם שישכיר את הבית.
        1. אגור באהליך (פרק מ' סעי' י', הע' ל"ה) – "היוצא מהבית, ונטל את המזוזה לבודקה או לצורך צביעת הבית וכדו', נראה שחייב להחזירה לפתח קודם שישכיר את הבית. [אמנם באגרו"מ (יו"ד ח"ד סי' מד) כתב בשם הגר"י הענקין שבארה"ב שרגילים לצבוע את הבית קודם שנכנסים לדור, יכול היוצא ליטול את המזוזות. **אך נראה** שכוונתו רק שרשאי להסירה מהפתח בינתיים ביציאתו, ולהחזירם קודם תחילת הדיור. ונפק"מ לו בכך, כגון אם יתכן שהדייר הבא לא יהיה ישראל, ורוצה לקובעם בינתיים בביתו החדש. [ובס' כתבי הגר"י הענקין (באות מד) כתב שיש להסיר את המזוזות לפני שצובע, עכ"ד. ואין כל זכר להיתר כללי להסירה בארה"ב, וע"כ שההוראה שהביא באגרו"מ היתה רק שמותר ליטלה מהפתח לצורך הצביעה, אף שלא בסמוך לצביעה, אך ע"מ להחזירה, וכמש"נ]. וע"ז הוסיף האגרו"מ שכיון שרשאי להסירה לזמן, רשאי להחליפה באותו זמן, וכמש"כ בסעיף ח שכל שנטלה אפילו באיסור לכו"ע יכול להחליפה]".
           1. שאלתי: והגר"א פלדמן שליט"א מסכים, שהוא דוחק מאוד בהבנת האג"מ. אמנם, אעפ"כ הוא חולק עליו.
           2. אגור באהליך (פרק מ' דפו"ח הע' ל"ה) – "דמה שמסירה לצורך עצמו אי"ז מתיר לו שלא לדאוג לנכנס. והנה באגרו"מ (יו"ד ח"ד סי' מד) כתב בשם הגר"י הענקין שבארה"ב שרגילים לצבוע את הבית קודם שנכנסים לדור, יכול היוצא ליטול את המזוזות. ולכאורה כוונתו דכיון שבלא"ה יצטרך הנכנס לדאוג לקבוע את המזוזה, אינו מגרע בזה שנוטל את המזוזה, ודלא כמש"כ לעיל שיש איסור בעצם הנטילה. אך הדברים נסתרים מדברי השיטמ"ק שהבאנו לעיל שאיסור הנטילה הוא שמא לא ישיג הנכנס מזוזה. ובס' כתבי הגר"י הענקין (באות מד) ראיתי שכתב שיש להסיר את המזוזות לפני שצובע, עכ"ד. ואין כל זכר להיתר כללי להסירה בארה"ב. ונראה לדחוק שכונת האגרו"מ רק שבארה"ב מותר להחליף את המזוזה, ואף שס"ל שבעלמא אסור להחליפה, היכא שבלא"ה דרכו ליטלה מהפתח לצורך הצביעה, רשאי אף להחליפה קודם אותו זמן, וכמש"כ בסעיף ח שאפילו כשנטלה באיסור יכול להחליפה".
     3. מראי מקומות.
        1. הגרח"ק זצ"ל (אהל יעקב) – "שאלה: מי שהולך לצבוע את הדירה שלו לפני שעוזב אותו ונותן אותו לשוכר אחר האם הוא יכול להוריד את המזוזות אפילו כמה ימים לפני שמתחיל את הצביעה או שהוא צריך להמתין עד הרגע לפני שהוא מתחיל את הצביעה אפילו שאף אחד לא גר שם. תשובה: יכול".
  2. **היוצא מהבית והשוכר החדש אינו רוצה לשלם בעד המזוזות, אם מותר ליטלם**.
     1. לא – ערה"ש (סעי' ג', "יכול לתבוע דמיהן מהנכנס לדור בתוכה ואף אם זה הנכנס אינו רוצה לשלם מ"מ אסור לו ליטלן").
     2. כן – חלקת יעקב (יו"ד סי' ק"ס, "י"ל כיון דבלאה"כ הרבה שיטות מבית לבית אחר מותר כמו שנבאר לקמן ובשעה"ד דעת הברכי יוסף לפסוק כן, א"כ כשאינו רוצה שוכר השני לשלם לו בעד המזוזות כיון שדעת הראב"ד והריטב"א והגאון דנוטלה ויוצא וכנ"ל אף כשאינה צריכה לו להמזוזה, ואם כן ממילא כשצריכין לו המזוזות לבית השני דיש הרבה פוסקים דבכל אופן מותר ובשעה"ד סמכינן עליהם, וא"כ ממילא גם בהפ"מ, הפסד דמי המזוזות, דשעה"ד והפ"מ הם בגדר אחד, וגם כיון דרוצה לגזלו ממון שמחויב ליתן לו מן הדין להב"ח ורמ"א, מי יימר לן דמחויב לשמרו מן המזיקין יותר מן העבירה דגזילת ממון, ובהצטרף כל זה מי שרוצה לסמוך על הנהו שיטות וליטול המזוזות כשיוצא מביתו ולקבעם בבית אחר כשאינו רוצה לשלם בעדם יש לו על מי לסמוך").
  3. **שכר דירה לפחות משלושים יום והניח בה מזוזה האם מותר ליטלה**.
     1. מראי מקומות – וישמע משה (פר' משפטים שנת תשפ"א).

1. נכנס לדור בבית שיש בו מזוזה.
   1. **אם מברך עליה**.
      1. אינו מברך.
         1. ברכי יוסף (או"ח סי' י"ט ס"ק ב') – "אם הבית יש בו מזוזה ויצא השוכר הראשון והניחה שם, ובא רעהו השוכר השני וכבר יש שם מזוזה אף דבא לדור בבית שיש בו מזוזה, אין לשוכר שני מקום לברך, דהוא לא נתעסק בה כלל, וכבר בירך השוכר שלפניו, שנתעסק בה וקבעה, אף דהשני שפיר מקיים המצוה שדר בבית שיש בו מזוזה ואיהו לא עביד מידיא. לכן קבעו הברכה בעת קביעותה דהוא גמר עשיית המצוה".
         2. ערה"ש (סעי' ב') – "ויש מי שרצה לומר כשנכנס לבית שיש שם מזוזה יברך אקב"ו לדור בבית שיש בו מזוזה ואינו עיקר דלא מצינו ברכה זו בשום מקום".
         3. הר צבי (יו"ד סוף סי' רל"ו, או"ח סי' י"א ד"ה והנה).
         4. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"א סי' א' אות א' ד"ה גם, הליכות שלמה תפילה מילואים עמ' ש"ב ד"ה גם) – "הקונה בית מחבירו שיש בו מזוזה נהי דלמעשה קיי"ל שאינו מברך על מצות מזוזה בשעה שהוא נכנס לדור בו משום דלא תיקנו ברכה אלא על הקביעה (עיין במג"א ריש סימן י"ט) והיינו משום דבקביעת המזוזה מינכר שהוא עוסק במצוה מה שאין כן בכניסה לבית שיש בו מזוזה לא מינכר כלל דקעסיק במצוה, אבל החיוב של מזוזה ודאי פקע מהמוכר וחייל רק על הלוקח".
         5. מ"ב (ס"ק ט', פרשה סדורה סי' נ"ח).
         6. פתחי מזוזות (ס"ק ח').
         7. לקט הלכות מזוזה (פרק ה' אות י"א).
      2. מראי מקומות.
         1. רע"א (סוף סי' ט') – "ונ"ל דגם ההולך מביתו לעסקיו בשוק שעות הרבה ופעמים נוסע מעירו על איזה ימים, דלכאורה הדין דכשחוזר לביתו יברך על המצוה, דהא בנתים שלא היה בדירת ביתו לא היה עליו חובת מזוזה, ומתחיל עתה חיוב חדש, [ואף דמחזיק ביתו לדור, מ"מ בשעה שאינו בביתו אינו מקיים מצות מזוזה בזה, עי' מג"א סי' כ"א ס"ק ב', וגם בני ביתו פטורים דאין הבית שלהם, והוי כדר בבית שאולה ושכורה] ויהיה כמו יוצא מסוכה לעסקיו וחוזר לסוכתו דמברך, וכמו פשט טליתו על דעת שלא להתעטף בו מיד, שחוזר ומברך כשלובשו (ועי' מג"א סי' ח' ס"ק י"ח) וצ"ע לדינא".
         2. פת"ת (ס"ק ד') – "אחר זמן רב בא לידי ספר. ברכי יוסף, וראיתי שכתב בפשיטות (באורח חיים סי' י"ט) בדין הראשון הנ"ל דשוכר בית שיש בו מזוזה דאינו מברך, דלא תקנו הברכה רק על שעת קביעת המזוזה, וממילא גם בדין הב' הנ"ל בנוסע מעירו ואח"כ חוזר לביתו אינו מברך, ולדינא צל"ע".
   2. **אם החליף המזוזות אח"כ** - למקילים לעיל.
      1. מברך, ממ"ש.
         1. הר צבי (יו"ד סוף סי' רל"ו) – "דכאן בלא"ה צריך לברך, שאפילו אם נאמר שבמחליף ציציותיו א"צ לברך, היינו דברכתו הראשונה היתה על כל זמן משך מצוה זו, משא"כ בנ"ד הרי הוא לא בירך מעולם על קביעת מזוזת בית זה ועכשיו התחלת מצותו ולמה לא יברך. וגדולה מזו מבואר בשו"ת רעק"א ... אולם בנידון דידן שגם החליף וקבע מזוזה אחרת נראה שצריך לברך לכו"ע. ומה"ט היה נראה לכאורה שכל הנכנס לדירה חדשה יוציא המזוזה ויחזור ויקבענה בברכה כדרך שאמרו גבי ציצית דמי שלא בירך בשעת לבישה שימשמש בציצית ויברך, ואין סברא כלל דברכתו של שוכר הראשון יפטור להשני, כיון שלא שמע הברכה, ואפילו שמע הרי לא נתחייב עדיין בהמצוה וא"א לצאת בברכה בזמן שלא נתחייב עדיין בגוף המצוה".
         2. אהלי ישרון (ח"ב מזוזה עמ' י"ט אות ה').
         3. הגריש"א זצ"ל (שבות יצחק ח"ח עמ' רנ"ו הע' ט"ז אות ג').
   3. **אם יורד ואח"כ מחבר** - למקילים לעיל.
      1. מסופק – הר צבי (יו"ד סוף סי' רל"ו, "שלדינא עדיין צ"ע אם לא החליף את המזוזה"), שבה"ל (ח"ב סי' קנ"ט אות א', "אלא דלדידי עדיין צ"ע בזה, די"ל כיון שבאמת מצוה חדשה היא לו ועל כל מצוה חדשה יש חיוב ברכה אלא כיון שאינו עושה מעשה לא שייך גדר ברכה לכן אם גורם בזה מעשה שמוריד וקובע שוב אין בזה ענין ברכה שא"צ").
   4. **אם יורד ובדק**.
      1. מברך – ערה"ש (סעי' ב', "ונ"ל דזה יכול לעשות להסיר המזוזות ולבודקם ואח"כ יקבע אותה בברכה ואע"ג דבסי' רפ"ט נתבאר שלא יברך בכה"ג זהו כשכבר דר בה אבל הנכנס לדור שפיר מברך בכה"ג [מידי דהוה אטלית ודו"ק]").
   5. **מצוות צריכות כוונה**.
      1. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"א סי' א' אות א' ד"ה גם, הליכות שלמה תפילה מילואים עמ' ש"ב ד"ה גם) – "וא"כ אם נכנס לדור בתוכו ולא זכר כלל ממצות מזוזה נמצא שלפי הנ"ל הרי הוא עובר בכל רגע ורגע על עשה של מזוזה. והיה נלענ"ד דכמו שהעושה מעקה לגגו ולא נתכוין למצוה אע"ג שמסתבר דלא חשיב כמקיים עשה הואיל ומצוות צריכות כוונה, אבל מ"מ כמו שאינו עובר על הלאו של לא תשים דמים בביתך כך אינו עובר גם על העשה של עשיית מעקה, והיינו משום דרק מי שמניח גגו בלא מעקה עובר בעשה, אבל מי שיש לו מעקה בגגו אע"ג שנעשתה באופן זה דלא קעביד כלל שום מצוה כגון שנעשתה מאליה או ע"י עכו"ם אפ"ה פשוט דאינו עובר עוד בעשה כיון דמהשתא לא רמיא עליה כלל שום חיוב לעשות מעקה, וה"נ במזוזה הואיל ויש מזוזה כשרה על הפתח שנקבעה כדין וכדת תו לא חייב כלל בעשה דוכתבתם על מזוזות ביתך, ולפיכך אף אם אין לו שום כוונת מצוה בשעה שהוא יושב או נכנס לתוך הבית, אמרינן דכל שיש לו מזוזה בפתחו מתקיימת המצוה מאליה גם בלא שום כוונה, ועיין בפרמ"ג או"ח מש"ז סימן ד' ס"ק ט"ו ובא"א סימן ח' סק"ט שמסתפק במצוה שאינה חיובית כמו במזוזה שאם לא ידור בבית אינו חייב בה דאפשר שאינו צריך כלל לכוין למצוה עיי"ש, וא"כ בנד"ד דבשעת עשיית המזוזה הרי קבעו אותה למצוה ושוב אינו חייב כלל בשום עשיה שפיר אמרינן דבכה"ג לא בעי כוונה".
      2. אגור באהלך (פרק ג' סעי' א', הע' ג') – "מצות מזוזה אינה צריכה כוונה, לא בשעת הקביעה ולא בשעת הדיור. ומכל מקום המכוין לשם מצוה, מקיים את מצות 'ולעבדו בכל לבבכם' [ולענ"ד נראה שמצות מזוזה מתקיימת אף בלא כונה, כיון שאין המצוה במעשה הקביעה אלא בזה שהמזוזה קבועה בפתח, וכמש"נ שם, וכבר יסד המנ"ח ...]".
2. מי המחייב - סעיף ג'.
   1. אנשים – פשוט.
   2. נשים – מחבר (סעי' ג').
   3. עבדים – מחבר (סעי' ג').
   4. קטנים – מחבר (סעי' ג', "ומחנכים את הקטנים לעשות מזוזה לפתחיהם").
      1. ערה"ש (סי' רפ"ו סעי' ג', "בית האשה בית השותפים חייב במזוזה שהרי גם הנשים חייבות במזוזה כמו שיתבאר בסי' רצ"א ויראה לי דאפילו חדר המיוחד לקטנים לבדם חייב במזוזה שהרי יש חיוב לחנכם במצוה זו כמ"ש שם ויש להסתפק כשהישראל מחזיק בביתו משרתים אינם יהודים ומיחד להם חדר להם לבדם אם אותו החדר חייב במזוזה ונראה דחייב דהא דירת ישראל היא לעבדיו ולא דמי למשכיר ביתו לאינו יהודי דפטור משום דמזוזה חובת הדר היא כמ"ש בסי' רצ"א דהתם לא מקרי דירת ישראל דשכירות לשעתו כממכר הוא לכמה דברים אבל הכא דירת ישראל היא ומטעם זה נ"ל דגם חדר המיוחד לקטנים חייב מן התורה במזוזה"), חובת הדר (פרק ב' סוף הע' י"ב), ס' הבית (סי' כ' סעי' י"ב).
   5. אונן – בירור הלכה (עמ' תכ"א אות י"ט), זכרון שושנה (אנגלית, עמ' ע"ב).
   6. **קטן שקבע מזוזה, אם צריך להסירה ולחזור לקובעה על ידי גדול**.
      1. כן – ציץ אליעזר (חי"ד סי' ע"ה אות א', חי"ח סי' ל"ג אות ו', "יש מדינא להסיר את המזוזה מספק גם כשעדנו קטן, מתורת חנוך, ולחזור ולקבעה ע"י גדול, כי כך מתבאר מדברי הראש יוסף על ברכות מהבעל פרי מגדים ז"ל, בד' כ' ע"ב ד"ה וחייבים ע"ש, ובשו"ת מחנה חיים חיו"ד ח"ג סי' ל"ה סובר שאפילו אם נפלה המזוזה מעצמה אסור לקטן להחזירה עיי"ש").

תשובות מהג' רב חיים קניבסקי זצ"ל

מקלט

שאלה (ט' ניסן תשס"ז) : מקלט שרק נכנסים שם פעם בשנה, האם חייב במזוזה ?

תשובה: יתכן

בית האוצר שנכנס פעם בשנה

שאלה (ד' סיון תשס"ט) : בית האוצר שרק נכנס שם פעם בשנה האם חייב במזוזה ?

תשובה: כמדומה שפטרוה

חדר כביסה

שאלה (ט' ניסן תשס"ז) : חדר כביסה בזמן הזה האם חייב במזוזה, או הוי חדר דאינן עשוין לכבוד ופטור ?

תשובה: אין חייב

חדר קירור

שאלה (ט' ניסן תשס"ז) : חדר קירור שיש בו ד' על ד', האם חייב במזוזה ?

תשובה: יתכן

יציאה חרום

שאלה (ט' ניסן תשס"ז) : פתח הנעשה לכניסה ויציאה בשעת חרום, האם חייב במזוזה ?

תשובה: בלי ברכה

מעלית

שאלה (י"ב אייר תשס"ז) : בענין מזוזה במעלית, האם צריך על מעלית עצמו, או בפתח בכל קומה, או אינו צריך מזוזה בכלל ?

תשובה: בפתח כל קומה

שאלה (י"ב אדר א' תשס"ח) : הרב כתב לי בענין מזוזה על מעלית שצריך להניח "בפתח כל קומה", באיזה צד הניח המזוזה, בימין לכניסה למעלית, או ימין היציאה לחדר המדרגות ?

תשובה: לכאו' לכניסה דהוי בית שער לבית

שוכר בית בחו"ל בזה"ז

שאלה (כ"א אדר א' תשס"ח) : בזה"ז אם שוכר בית בחו"ל ויש שטר חוזה ואין המשכיר יכול לחזור, האם חייב במזוזה מיד ?

תשובה: לכאו' פטור

ראשי הכותל

שאלה (י"ב אייר תשס"ז) : הרב כתב בשם ר' נדל (הלכות מזוזה ביאור הלכה ס' רפ"ז ד"ה משקוף) שאף לפי הרא"ש אם שני ראשי הכותל רחוק זה מזה יותר מד' אמות אינו חייב במזוזה, האם זה להלכה או עדיין נכון לקבוע מזוזה בלי ברכה ?

תשובה: א"צ

ברכה על מזוזת של גמ"ח

שאלה (ו' כסלו תשס"ח) : מי שקנה דירה, ושאול מזוזת מגמ"ח ליום אחד (עד שיכול לקנות מזוזות) האם מברך בזמן שקבע המזוזות של הגמ"ח ?

תשובה: לכאו' מברך

אצל כתיפיו

שאלה (י"ט אדר ב' תשס"ח) : ראיתי המזוזות ביתך (ס' רפ"ט ס"ק ט') "אם הפתח גבוה הרבה לא יניחנו למעלה מכנגד כתפיו", האם זה כתפיו של מי שדר בבית, או של אדם בינוני ?

תשובה: של בעה"ב

נייר דבק

שאלה (י"ט אייר תשס"ז) : אם קבע מזוזה עם נייר דבק, האם יוצא ?

תשובה: זה לא מחזיק הרבה וצריך דוקא במסמרים

# תשובות מהג' הרב אביגדר נבנצל שליט"א

מקלט

שאלה (ח' ניסן תשס"ז) : מקלט שרק נכנסים פעם בשנה האם מחייבים במזוזה ?

תשובה: נלע"ד דלא

בית האוצר שרק נכנס פעם בשנה

שאלה (ד' סיון תשס"ט) : בית האוצר שרק נכנס שם פעם בשנה האם חייב במזוזה ?

תשובה : כן

מחסאן

שאלה (ב' אייר תשס"ז) : מחסאן שאינו סמוך לבית בזמן שקבעה מזוזה שם, האם מברכים ?

תשובה: לא

חדר כביסה

שאלה (ח' ניסן תשס"ז) : חדר כביסה בבית בזמן הזה האם חייבים במזוזה, או הוי חדר דאינן עשוין לכבוד ופטור ?

תשובה: לענ"ד חייב

חדרי קירור

שאלה (ח' ניסן תשס"ז) : חדרי קירור שיש בהם ד' על ד', האם חייבים במזוזה ?

תשובה: כן

יציאה חרום

שאלה (ח' ניסן תשס"ז) : פתח הנעשה לכניסה ויציאה בשעת חרום האם חייבים במזוזה ?

תשובה: נלע"ד דלא

מעלית

שאלה (ח' ניסן תשס"ז) : בענין מזוזה במעלית, האם צריך על המעלית עצמו, או בפתח בכל קומה, או אינו חייב בכלל ?

תשובה: בצד ימין של הפתח שנכנס מהמעלית לחדר המדרגות או לבית

שוכר בית בחו"ל בזה"ז

שאלה (כ' אדר א' תשס"ח) : בזה"ז אם שוכר בית בחו"ל ויש שטר חוזה ואין המשכיר יכול לחזור, האם חייב במזוזה מיד ?

תשובה : לא

ברכה אחר בדיקה

שאלה (ב' אייר תשס"ז) : אם נותן מזוזה לסופר לבדוק ונמצא כשרה, בזמן שחוזר וקבעה האם צריך לברך ?

תשובה: לא

ברכה על מזוזות מגמ"ח

שאלה (ד' כסלו תשס"ח) : מי שקנה דירה, ושאול מזוזות מגמ"ח ליום אחד (עד שיכול לקנות מזוזות) האם מברך בזמן שקבע המזוזות של הגמ"ח, ואם כן בזמן שהחליף המזוזות האם צריך לברך עוד פעם ?

תשובה : יברך רק על המזוזה הראשונה

נייר דבק

שאלה (כ"ו אייר תשס"ז) : אם קבע מזוזה בנייר דבק, האם יוצא ?

תשובה: אם מחזיק - יוצא

# מראי מקומות

סימן רפ"ה - סימן רצ"א

יום ד', ב' תמוז.

**הל' מזוזה** – מנחות (דף לא: "אמר ר' זעירי" - דף לד.), תוס' (שם ד"ה סכנה, ד"ה תלוי, ד"ה הא, ד"ה והא, ד"ה ומאי, ד"ה דלית, ד"ה איספלידי, ד"ה אכסדרה), מנחות (דף מד. "אמר רב יהודה". עי' דף מג: "ת"ר"), תוס' (שם ד"ה טלית), יומא (דף סוף דף י. "ת"ר" - סוף דף יא:), תוס' (שם ד"ה והתניא, ד"ה אף, ד"ה יכול, ד"ה והתניא, ד"ה שאין), ב"מ (דף קא: משנה - דף קב.), תוס' (שם).

יום א', ו' תמוז - הסוגיות (לעיל), טשו"ע (יו"ד סי' רפ"ה), **הגרח"ק** זצ"ל (פירוש על מסכת מזוזות, פירוש על שו"ע הנקרא מזוזות ביתך).

יום ד', ט' תמוז - חולין (סוף דף קלה:), טשו"ע (סי' רפ"ו סעי' א' - סעי' ה').

יום א', י"ג תמוז - טשו"ע (סי' רפ"ו סעי' ו' - סעי' י"ג), רע"א (על סעי' י"ג).

יום ד', ט"ז תמוז - טשו"ע (סי' רפ"ו סעי' י"ג - סעי' י"ח).

יום א', כ' תמוז - טשו"ע (סי' רפ"ו סעי' י"ט - סעי' כ"ג).

יום ד', כ"ג תמוז - טשו"ע (סי' רפ"ז).

יום א', כ"ז תמוז - טשו"ע (סי' רפ"ח).

יום ה', ב' אב - טשו"ע (סי' רפ"ט).

יום א', ה' אב - טשו"ע (סי' ר"צ, סי' רצ"א)***.***