14. בדין רהי דעמוד ובדין רהי עולה עד לרקיע
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / הוצאה / הרב מאיר קאופמן

**רוב הדברים מכתבי הגר"ר שמולאביץ**

ט"ו תמוז ע"ג

**סימן י"ד**

**בדין רה"י דעמוד**

**ביאורי הראשונים בספק הגמ'**

א] הגמ' צ"ט: מביאה את ספיקו דרב מרדכי עמוד ברה"ר גבוה עשר ורחב ד' וזרק על גביו האם כיון שזה הגיע ממקום פטור הוא פטור או לא ורבא אביי ורב יוסף פשטו שודאי חייב ופשטות הגמ' שיסוד החיסרון כיון שזה עבר במקום פטור והקשו הראשונים הרי מבואר בכמה דוכתי שאין חיסרון מה שזה עבר במקום פטור א. בדין דדרך סטיו ב. בדין דרבא דמעביר דרך עליו ג. והרשב"א ותוס' הוסיפו להקשות ממשא בני קהת ד. והרמב"ן הקשה מהדין של ריבר"י שנעץ קנה ויש עליו טרסקל וזרק ונח בו חייב ועיין תוס' שכתבו שספק הגמ' רק כאן שזה כעין כח כוחו ובזה דנה הגמ' שכיון שזה היה המקום פטור פטור ולכאורא הביאור דהרי מבואר בגמ' לעיל שמסברא מה שזה עבר במקום פטור זה סיבה לפטור ואפילו שהגמ' מסיקה שזה לא סיבה לפטור כל זה כשלא היה הפסק במקום פטור אבל כאן שהיה איזה שהוא הנחה מסוימת במקום פטור אפילו שזה לא הנחה לחיובא אבל זה מהוה חיסרון שזה במקום פטור ובזה הכריעו האמוראים שזה לא חיסרון [ולפ"ז יתכן שעמד לכתף שזה דרגא יותר אלימא בזה ודאי שיחשב הפסק וכדעת הראב"ד]

אמנם ברמב"ן יישב דאויר שעל גבי העמוד אין בו הדין דרה"י עולה עד הרקיע ורק בזה נסתפקה הגמ' דיהיה פטור והנה בטעם הפטור עיין ריטב"א דמשמע שהחיסרון בזמן ההנחה עצמה שאין החפץ מונח באויר רה"י וכתב שלשון הגמ' ממקום פטור לאו דוקא אלא עיקר החיסרון שממילא זה לא מונח ברה"י אלא במקום פטור אמנם בלשון הרמב"ן משמע שעיקר החיסרון כלשון הגמ' שממקום פטור קאתי דהינו החיסרון כי זה מגיע ממקום פטור רק בעלמא זה לא חיסרון דמצב ההנחה נעשה ממקום חיוב אבל כאן שמצב ההנחה נעשה ממקום פטור לכן זה חיסרון [והעירוני דגם בלשון הריטב"א מבואר במשנה שרק דן בתור אפשרות לבאר כך אבל למעשה דחה וביאר כפשטות לשון הרמב"ן ע"ש]

והנה הרמב"ן ביאר שלא קשה ממעביר דרך עליו ששם זה הגיע ממקום פטור דהינו שמדובר שהניח למטה מעשרה והקשה עליו הרשב"א שהרי מדין משא בני קהת מבואר שחייבים גם אם ההנחה למעלה מעשרה והנה הרמב"ן לא הקשה ממשא בני קהת ובפשוטו דשם כיון שהרי גם למעלה מעשרה זה כלמטה מעשרה לא הוקשה לו כלל [ועיין חזו"א ס"ב י"ג שנקט שאדם שיעמוד בעמוד וחפץ בידו יחשב כמונח למטה מדין משא בני קהת ולא יההי חיסרון דמקום פטור] וכל קושיתו ממעביר למעלה מעשרה שבזה נקט שאין דין משא בני קהת וכמבואר בדבריו והטעם או שס"ל כריא"ז דבד"א אין דין משא בני קהת או דס"ל שמדובר שהאדם עומד במקומו ויש כאן רק עקירת חפץ דבזה אין דין משא בני קהת [והארכנו בסי"ב] והנה צ"ב קושית הרשב"א הרי כיון שיש כאן דין משא בני קהת א"כ זה נחשב מונח למטה וצ"ל שכל זה ביחס למקום ההנחה אבל ביחס למציאות החפץ ודאי שחשיב שזה מונח במקום פטור וצ"ב דעת הרמב"ן אמנם אם נימא שכל החיסרון כי זה הגיע ממקום פטור א"כ יתכן דהרמב"ן ס"ל שהדין משא בני קהת הוא גם על זמן ההעברה ולכן מזה לא שאל כלל דזה כל הזמן היה במצב שההנחה במקום חיוב וזה לא הגיע ממקום פטור והרשב"א ס"ל שלגבי זמן העברה אין דין משא בני קהת ולכן הוקשה לו על הרמב"ן ודו"ק בזה

**בגדר דין רה"י דעמוד וביאור הדין גו"א**

ב]והנה מבואר בדברי הרמב"ן דעמוד רק על גביו הוי רה"י אבל אוירו הוא מקום פטור ועיין חידושי הגר"ח הלכות סוכה שכונתו שרה"י רגיל הדין שעולה עד לרקיע זה מצד גוד אסיק ובעמוד אין גוד אסיק וזה דלא כדברי רש"י שכתב ו: עירובין פ"ט. ועוד דוכתי שהדין של עמוד שזה רה"י הוא מצד גוד אסיק מחיצתיה [וכן הוא בר"ח ז.] והנה הגמ' בסוכה ד. דנה האם אפשר לסכך על גבי עמוד ומבואר בגמ' שאביי ס"ל שזה עוזר ורבא ס"ל שזה לא עוזר מצד שבעינן מחיצות הניכרות וליכא והנה בפשוטו כוונת הגמ' שיש חיסרון מיוחד במחיצות של סוכה וקשה דהרי ס"ל לרמב"ן שאין בזה כלל דין גוד אסיק וא"כ מה הצד שזה יועיל וכתב הגר"ח דצ"ל שזה עצמו כוונת הגמ' דבעינן מחיצות הניכרות וליכא דהינו שכל שאין מחיצות הניכרות אין בזה גוד אסיק ובאמת זה לא חיסרון מצד דיני סוכה אלא מצד דיני שבת אמנם ע"ש שכתב לדייק מהרמב"ם שס"ל שגם בעמוד יש דין של רה"י עולה עד לרקיע ולפ"ז בהכרח שלמד שאין זה כוונת הגמ' וכתב לבאר שלגבי שבת לא צריכים להגיע לגוד אסיק אלא שהמחיצות התחתונות גודרות עד הרקיע שכיון שהם גורמות שהמקום שעל העמוד מחולק ברה"ר במחיצת עשר חשיב רה"י ולפ"ז עיקר סברת הגמ' בסוכה שהחיסרון שזה לא מחיצות ניכרות שלכן אין דין גוד אסיק אלא שלגבי שבת גם ללא דין גוד אסיק הוי רה"י משא"כ לגבי סוכה צריך דוקא מחיצות ועיין במאירי ובחידושי ר' אברהם מן ההר בסוכה ובפסקי הרי"ד שם שביארו כך את הגמ' שזה חיסרון בדין גוד אסיק ולגבי שבת לא בעינן גוד אסיק

והנה בלשון המאירי משמע שמה שעמוד הוי רה"י אפילו שאין כאן מחיצות שכיון שזה חלוק מרה"ר ממילא זה סיבה להיות רה"י דהינו שלדין רה"י של שבת לא צריך מחיצות כלל אמנם הנה מבואר בגמ' סוכה ז. שמיגו דהוי דופן לענין שבת הוי דופן לענין סוכה ואם בשבת אין דין מחיצות מה שייך דין מיגו אמנם יתכן שודאי שגם על ידי דין מחיצות יש דין רה"י בשבת וכה"ג יש מיגו ועיין עירובין ט"ו. דמבואר דשבת בתל עד בית סאתים חשיב כד"א לענין תחומים ועיין אבי עזרי הלכות סוכה שכתב שלכאורא כל הדין שרה"י זה כד"א הוא מצד המחיצות ולא מצד החלות שם רה"י ובהכרח שעמוד דינו כרה"י מצד שחשיב מוקף מחיצות וכן מהא דטרסקל גבוה עשר וגדים בוקעים תחתיו לא הוי רה"י מבואר שלא מספיק מה שזה מובדל עשר ובפשוטו גם אם זה לא מדין גוד אסיק אבל ודאי שיש דין מחיצות רק שכאן לא צריך שהמחיצות יעלו אלא מה שהם קיימות למטה זה מה שגודר למעלה

והנה עיין תוס' עירובין פ"ט. דכתבו דלרב דמחיצות שאינם ניכרות לא אמרינן גו"א אבל הוי רה"י וזה רק אסור מצד פרוץ למקום האסור והקשו האחרונים עד כמה שאין גו"א א"כ אין סיבה שזה יהיה רה"י ונאמרו בזה כמה ישובים אמנם עיין אבני נזר סימן רע"ב סק"ד ובמגנזי הגר"ח שכתבו [וביארו כוונת המהרש"א שם] שלנ"ל א"ש שלעיקר דין רה"י לא צריך גוד אסיק אלא המחיצות שלמטה גודרות את הלמעלה ויתכן שבזה אין חיסרון של אין מחיצות ניכרות דלמעשה הם גודרות וכל הסברא שכשלא ניכר לא מעלים המחיצות

ובחידושי הגר"ח הוכיח עוד מהא דתל המתלקט הוי רה"י על גביו והרי שם לא שייך לומר גו"א דהרי זה צירוף מחיצות ובמקום שנהיה רה"י אין שם מחיצת עשר אלא ודאי שגם ללא דין גוד אסיק הוי רה"י [ומשמעות דברי הגר"ח שללא סברתו שם זה גרע מעמוד וזה לא יהיה רה"י אפילו על גביו וצ"ב]

והנה החזו"א בגליונות הגר"ח ובספרו סימן ק"ח סק"ד כתב שהכונה בגוד אסיק לא שמעלים המחיצות למעלה אלא כביאור הגר"ח בדין רה"י שהמחיצות שלמטה גודרים את הלמטה ובזה א"ש מה דמבואר ברש"י ז: דגם באין בחור י' חשיב רה"י דלכאורא לא שייך לומר גו"א דהרי אין כאן עשרה אלא שהמחיצה שלמטה גודרת הלמעלה אמנם בפשוטו הדבר קשה דהרי מבואר בגמ' עירובין פ"ט. דלשמואל דאמרינן גוד אסיק במחיצות שאינם ניכרות זה גם מחלק בגג בין חלק לחלק לענין חצירות שלא יאסור אחד על השני ושם עד כמה שלא דנים שהמחיצות בפועל עולות אין שום סיבה שיחשב חלוקה בגג עצמו והחזו"א ק"ח סק"ב דחק שם שכל דברי שמואל זה רק סברא מיוחדת בעירוב חצירות [ונחלק בזה באריכות שם אם השערי ציון] אמנם לשון הגמ' גוד אסיק ומשמע שזה הדין גוד אסיק הרגיל ולא רק לשון מושאל וכן הראשונים למדו מזה למקומות שצריך לגדור מעיקר הדין ואכמ"ל ופשטות הדברים מבואר כהגר"ח שגוד אסיק הפירוש כפשוטו וכאילו יש מחיצות למעלה

**בביאור הדין דרה"י עולה עד הרקיע**

ג]והנה מבואר בגמ' ז. שאיכא הלכה של רה"י עולה עד הרקיע ולכל הנ"ל בפשוטו הוא מצד שחשיב שמקום זה גדור ובטעם הדבר מצאנו שני ביאורים או מצד גוד אסיק כמבואר בלשון רש"י או שגם ללא גוד אסיק זה כך ומצד שהמחיצות שלמטה גודרות את הלמעלה וכמו שביאר הגר"ח ודעת הרמב"ן שזה רק מצד גוד אסיק רק שגם במקום שאין גוד אסיק המקום עצמו חשיב רה"י רק שהוא לא עולה עד הרקיע אמנם יש לעיין מכמה דוכתי דמשמע שאיכא בזה הלכה שלא מגדרי מחיצות דרה"י עולה עד הרקיע

א. הגמ' לעיל ז. דנה לגבי כרמלית האם זה כמו רה"י שזה עולה עד הרקיע או שזה כמו רה"ר שזה רק עד עשרה והגמ' אומרת שזה מקולי רה"ר שזה רק עד עשרה ואם נימא שכל הדין שרה"י עולה עד לרקיע זה רק מצד שחשיב שיש עליו מחיצה א"כ מה זה שייך בכרמלית שאין שם מחיצה וגם בכרמלית שהוא מוקף במחיצה אבל כיון שדין הכרמלית לא קשור לדין מחיצה שבו לכאורא אין סיבה שהמחיצה תגרום שהוא יעלה יותר מעשר ורק רה"י שנהיה על ידי מחיצות בזה כל שיש מחיצה עד הרקיע גם הרה"י עולה עד הרקיע אבל מה זה שייך לכרמלית שאין דינה מחמת מחיצות

ב. עיין גמ' עירובין ל"ב: דכיון דאמר רבא הנותן את עירובו יש לו ד"א הוי רה"י ועלה עד הרקיע ופרש"י שזה לא רה"י ממש כי הרי אין לו מחיצות מ"מ לענין שיהיה הוא ועירובו במקום אחד זה כרה"י והנה אם כל הדין שרה"י עולה עד הרקיע מצד המחיצות א"כ כאן אפילו אם זה כרה"י אבל אין לו מחיצות ומה פתאום שזה יעלה עד הרקיע

ג. עיין עבודת הקודש ש"ג פ"א ה"כ לענין חורי רה"י כגון דף הבולט שכתב שזה רה"י ועולה עד לרקיע כמו רה"י עצמה אבל זה לא יורד למטה ע"ש ומבואר שהדין שעולה עד לרקיע זה גם ללא דין מחיצות וכן הוא בדבריו ש"ג פ"ה הי"א שביאר שזיז של עליון שיוצא מעל זיז של אדם תחתון שאוסרים אחד על השני כיון שזה עולה עד לרקיע ע"ש [ועיין חידושי המאירי עירובין צ"ט שהקשה מכאן על הרמב"ן]

ד. והנה עיין עירובין ל"ד: שהגמ' אומרת שכמו שרה"י עולה עד לרקיע כך הוא יורד עד התהום וברש"י מבואר שמדובר ביש בו רוחב ד' ולפ"ז בהכרח כונת הגמ' כמו שביאר בשערי ציון שכמו שלענין גובה אין הגבלה לגבי שיהיה רה"י ה"ה לגבי עומק אין שום הגבלה וגם בור מאוד עמוק שלא עומד לשימוש הוי רה"י אמנם עיין עבוה"ק ש"ג פ"א הכ"א וז"ל רשות היחיד יש לו גובה ועומק לפיכך בור ברה"י אפילו עמוק מאה אמה ואין ברחבו ארבעה הרי הוא רשות היחיד גמורה שרה"י יורד עד התהום עכ"ל ומבואר שלמד בגמ' שמדובר בבור שאין בו ד' והוי רה"י מצד שיורד עד התהום ומבואר שהגמ' דימתה דבר זה לדין שעולה עד הרקיע והנה אם שם זה מצד שמוקף מחיצות מה זה שייך לכאן ובפשוטו כאן חשיב מוקף מחיצות בעצם דהרי צריך מחיצות ביחס לרה"ר ורק שיש לו חיסרון רוחב ד' ובפשוטו מוכח מכאן שהדין רה"י עולה עד לרקיע אינו מצד שחשיב שהוא גדור ומדין גו"א ועיין לקמן [וגם בדעת רש"י יתכן שהכוונה שהניח באויר הבור והגמ' אומרת שגם כה"ג האויר שייך לרה"י של הבור ולכאורא אם הנידון מצד מחיצות א"כ מה הנידון הרי יש כאן מחיצות]

והנה בפשוטו מבואר מכל זה שיש דין של רה"י עולה עד לרקיע אמנם בפשוטו כל זה שייך עד כמה שאין כאן מחיצות ובזה נתחדש שגם ללא הדין מחיצות הוי רה"י אמנם עד כמה שאיכא גוד אסיק וחשיב שיש כאן מחיצות א"כ לא צריך לדין רה"י עולה עד לרקיע אמנם משמעות הגמ' שאמרה רה"י עולה עד לרקיע שאותו דין הסיבה תמיד ולא שיש שני סיבות [ויתכן שלגבי למעלה ממחיצת עשרה אין גוד אסיק כלל ולא צריך להגיע לגוד אסיק וזה רק מצד שרה"י עולה עד לרקיע ועיין ר"ן סוכה ד: דנקט שבסוכה לא משכחת ליה דין גוד אסיק דהיינו שמחיצה עשר מעליה זה סוכה גם ללא גוד אסיק וכן משמעות רש"י שם ד: ד"ה גוד אמנם הריטב"א סוכה ט"ז. נקט שצריך להגיע לגוד אסיק ע"ש] אמנם שמעתי לבאר שגם מקום מוקף מחיצה אמנם הדין רה"י הוא על קרקע רה"י או מקום תשמיש ולא על סתם אויר שמוקף מחיצות [וכמו שהאריך הגר"ח בהלכות שבת ע"ש] ולזה צריכים להגיע לדין רה"י עולה עד לרקיע שכל האויר שמעל הקרקע חשיב אויר הרשות והוא מכללו והנה בפשוטו עד כמה שנתחדש שכל האויר הוא אויר הרשות ולכן הוא רה"י א"כ באמת לא צריכים להגיע לדין גוד אסיק וכמבואר ברשב"א לגבי חורים שאפילו שלא שייך גו"א בכל אופן הוי רה"י אמנם צ"ע שרש"י כתב גו"א אמנם הביאור פשוט דיתכן דרש"י ס"ל שללא גוד אסיק אין כאן כלל סיבה שזה יהיה רה"י ולכן צריך להגיע לדין גוד אסיק אמנם לאחר שזה רה"י לא מצאנו בשום מקום שצריך להגיע לדין גוד אסיק לגבי רה"י עולה עד לרקיע

ועיין תוס' עירובין פ"ט: דמבואר שגם למ"ד שמחיצות שאינם ניכרות לא אמרינן גו"א בכל אופן הוי רה"י נגד הבית ורק זה אסור מצד פרוץ למקום האסור ותמהו האחרונים למה שזה יהיה רה"י ועיין בגאון יעקב ובגר"ז שמ"ה סכ"ג שזה מצד שרה"י עולה עד לרקיע וכיון שתחתיו רה"י ממילא גם על גביו רה"י וכן הוא בהגהות מרדכי [עירובין רמז תקכ"ח] וס"ל שזה גם סיבה שלא יהיה פרוץ למקום האסור [דהינו שאין כוונתו כביאור הגר"ח]

אמנם הרמב"ן הרי כתב שבעמוד על גביו הוי רה"י ובכל אופן אינו עולה עד לרקיע ובפשוטו מבואר שללא גוד אסיק אין זה רה"י דהינו שלא ס"ל יסוד זה שעולה עד לרקיע אפילו במקום שהקרקע רה"י [ועיין שערי ציון שכתב לדון שכל דבריו בדעת רב מרדכי אבל טעם האמוראים שחולקים מצד שס"ל רה"י עולה עד לרקיע אמנם הרשב"א בעבודת הקודש הביא את הרמב"ן להלכה וכן המאירי חזינן שלמדו שלא בזה נחלקו האמוראים אלא שיסוד הרמב"ן הוא דבר מוסכם] אמנם יתכן שבאמת כל הדין עולה עד לרקיע רק מחשיב שזה אויר הקרקע וממילא יש לו סיבה להיות רה"י אבל ללא מחיצות אפילו שהוא אויר הקרקע הוא לא נהיה רה"י ולכן בכל רה"י אפילו שיש דין עולה עד לרקיע אבל ללא דין מחיצות זה לא סיבה להיות רה"י ולכן צריך להגיע לדין גוד אסיק אמנם מצד דין גוד אסיק לבד זה לא סיבה שהאויר יהיה רה"י וככל הנ"ל וא"ש הגמ' שדנה על כרמלית שזה מקולי רה"ר שאם זה היה כרה"י שעולה עד לרקיע א"כ כאן שלא צריך מחיצות זה היה רה"י עד הרקיע וכן א"ש הגמ' שלענין עירוב גם ללא מחיצות עולה עד לרקיע וכן א"ש הגמ' שיורד עד התהום

**בחיסרון דרה"י דעמוד האם מצד גו"א או שאין הדין עולה עד לרקיע**

ד]והנה בעיקר דברי הרמב"ן נקט הגר"ח שבעמוד יסוד החיסרון שאין גוד אסיק [וכן הוא במאירי בסוגין] וביאר שזה כוונת הגמ' בסוכה והנה הדבר דוחק שהרמב"ן דן מסברא ולא הביא שזה גמ' בסוכה ועוד ששם אביי חלק על זה וכאן הוא עצמו דן על דברי ר' מרדכי וביותר דהריטב"א והר"ן כאן הסכימו אם הרמב"ן ובסוכה ביארו החיסרון של אינן ניכרות בעמוד מצד הלכות סוכה ובאמת שלגירסתינו בגמ' שגם בשפת הגג לא עוזר ושם ודאי שזה רק מצד הלכות סוכה א"כ אין שום סיבה לומר שרבא לא דיבר מחמת דין זה וביותר דאם רבא דיבר מצד שבת א"כ חזינן מדבריו ומדברי אביי שמצד סוכה אין חיסרון ואחרי זה הגמ' נוקטת כדבר פשוט שזה לא מועיל ובדעת הרמב"ם א"ש שבאמת אין על זה נידון ובאמת כתב הגר"ח שמדברי רבא מבואר שאין חיסרון מיוחד מצד סוכה דהינו במקום שיש גו"א אמנם בדעת הרמב"ן זה לא יתכן [ובדוחק היה אפש"ל שאם גם בעמוד יש גו"א לענין שבת א"כ זה מחיצה גמורה וגם בסוכה יועיל משא"כ אם אין גו"א בעמוד ורק בניכרות בבית כה"ג לענין סוכה זה לא מספיק אמנם הרמב"ן כתב שהרי"ף לא העתיק הסוגיא מצד שכתב שצריך כהלכתן ואם נימא שיש נפק"מ לשבת שאין גו"א בעמוד א"כ צ"ב למה את תחילת הסוגיא לא העתיק וי"ל]

ושמעתי לדון [ועיקר הדברים מבואר במשנת אליהו על סוכה] לאחר כל הנ"ל דמבואר שצריך תמיד להגיע לדין רה"י עולה עד לרקיע א"כ יתכן שמה שכתב הרמב"ן שבעמוד אינו עולה עד הרקיע אין זה חיסרון מצד שאין גו"א אלא מצד שאין כאן הדין עולה עד לרקיע ובאמת שכן הוא לשונות כל הראשונים שכתבו שבזה אין את ההלכה של עולה עד לרקיע ולא הזכירו כלל שלא אומרים גוד אסיק ועד כמה שהדין עולה עד לרקיע הוא לא מצד נידון של גו"א וככל הנ"ל א"כ ודאי שפשטות לשונם שהחיסרון הוא בדין עולה עד לרקיע ועיין עבודת הקודש ש"ג פ"א הכ"ד שכתב וז"ל וראיתי למקצת המורים [הכונה לרמב"ן] שאמרו שאין אויר אלא לרשות היחיד שיש לו מחיצות כבית וחצר וכיוצא בהן ולא יראה לי כן עכ"ל וצ"ב למה הזכיר בית ומבואר שגם שם צריך לעולה עד הרקיע וככל הנ"ל ומשמע שלגבי דבר זה חילק הרמב"ן ולפ"ז אדרבא זה ודאי שאומרים גו"א וסוגיא דסוכה זה בדין מחיצות דסוכה ואין שם שום נידון מצד גדרי גו"א וכלשון הראשונים שם אלא שצ"ב למה החיסרון של שבת שצריך עולה עד לרקיע שיש בשבת אין בסוכה ויתכן דשם אין דין שיהיה אויר הקרקע אמנם זהו דוחק אמנם עיין חזו"א שכתב לדון שבסוכה שיש גג אין את סברת הרמב"ן ולכאורא זה רק סברא בדין עולה עד לרקיע שכה"ג ודאי הוי אויר הרשות גם ללא מחיצות ולא אם יש חיסרון של גו"א

והנה באמת בפשוטו דברי הרמב"ן קשים מסברא שעד כמה שס"ל שאין כאן גוד אסיק ולכן אוירו הוא לא רה"י א"כ למה ההנחה על קרקעיתו היא כן רה"י הרי עד כמה שהמחיצות שמתחת לא מתיחסות למעליהם למה על גב העמוד זה כן מתיחס אמנם לנ"ל א"ש שבאמת לגבי דין המחיצות יש כאן גו"א או כהגר"ח שלא צריך להגיע לגו"א רק שהדין שאויר הרשות הוא שייך לקרקעו אין בעמוד [והנה לנ"ל היה מקום לומר שעד עשרה טפחים גם ללא מחיצות זה אויר העמוד וכמו רה"ר אמנם ברמב"ן מבואר לא כך וצ"ל שכאן שסיבת הרשות מצד השימוש אין הדין י"ט]

הנה הרמב"ן כתב שלדבריו לא קשה מטרסקל דשם יש לו מחיצות ובפשוטו הכונה שההנחה תוך המחיצות אבל למעלה מהמחיצות וודאי שזה לא רה"י כיון שהדין רה"י הוא מדין עמוד אמנם עיין ריטב"א שכה"ג עולה עד לרקיע והנה אם כדברי הגר"ח שהחיסרון מצד שאין גוד אסיק א"כ לכאורא גם בטפח אין גוד אסיק והרי בסוכה כה"ג ודאי שזה לא יהיה טוב לרמב"ם אמנם לנ"ל א"ש שחידש שכל שיש לו אפילו קצת מחיצות זה סיבה שיעלה עד לרקיע שזה רק סברא שזה סוג רשות שאויר עולה עד לרקיע ועדין צ"ב ועיין רשב"א שהקשה לדברי הרמב"ן למה אין חיסרון של אגוד במקום פטור כמו כוורת וע"ש שחידש שרק באוכל במציאות כל רה"ר ועלה למעלה יש חיסרון זה אמנם הריטב"א כתב שכיון שמקום זה יכול להיות רה"י ממילא מקום החפץ הוא אויר רה"י וממילא אין בזה חיסרון ולנ"ל יש לבאר שהכוונה שביחס לדבר שמונח על קרקעית העמוד נחשב שכולו מונח על העמוד וחשיב אויר רה"י

אמנם לפ"ז צ"ע הגמ' שדנה שכרמלית זה כמו רה"י שעולה עד לרקיע וכן הגמ' לענין בור ועירוב ששם מבואר שגם ללא מחיצות יש דין עולה עד לרקיע ויתכן שרק רה"י שיסודו זה המחיצות לכן צריך מחיצות כדי שיעלה עד לרקיע אבל כאן שדנים על דבר שלא צריך מחיצות ממילא זה צריך לעלות עד לרקיע גם ללא מחיצות וצ"ע

והנה הבאינו לעיל מהרשב"א שבזיז אוירו עולה עד לרקיע ועיין חידושי המאירי עירובין צ"ט: שהוכיח מזה דלא כרמב"ן ובפשוטו ודאי שלרמב"ן שכמו שבעמוד זה לא עולה עד לרקיע ה"ה כאן והנה אם נימא כגר"ח לעיל וכמו שביארנו שיש דין רה"י עולה עד לרקיע אלא שצריך גם מחיצות מצד שזה מתנאי רה"י א"כ ודאי יתכן שכאן שסיבת הרה"י מצד שזה חורי רה"י א"כ לא צריך למחיצות אמנם גם לנ"ל שעיקר סברת הרמב"ן שאין דין עולה עד לרקיע אמנם יתכן שהיום גדר הדין שיש סוג רה"י שעולה עד לרקיע ויש סוג שאינו עולה וא"כ כאן שזה חורי רה"י של מחיצות שעולה עד לרקיע בזה גם החורים עולה עד לרקיע והדברים מחודשים

**האם איכא לדין רה"י יורד עד התהום**

ה]והנה בעיקר מה שהבאינו לעיל דאיכא לדין רה"י עולה עד לרקיע ושזה עצמו סיבה להיות רה"י והבאינו דדעת הרשב"א שזה גם סיבה שיורד עד התהום אמנם לרש"י שם שמדובר על בור רחב ד"ט אין לנו מקור לחידוש זה והנה הבאינו לעיל דדעת ההגהות מרדכי שגם ביש גג יש הדין עולה עד לרקיע וכן ביארו הגאו"י והגר"ז את דברי התוס' פ"ט. שעל הגג גם באין מחיצות ניכרות הוי רה"י ועין שערי ציון ס"ד ענף ג' סק"ח ובסימן ה' שהקשה על זה קושיא עצומה שלמה בית שאין בחללו עשרה תוכו כרמלית הרי שיהיה דין יורד עד הרקיע ובפשוטו כיון שיש תקרה שחוצצת זה אחרת אמנם לנ"ל שגם ביש חציצה יש דין יורד עד הרקיע א"כ צ"ע למה כאן זה לא יורד וע"ש שביאר שדעתם שאין דין יורד עד התהום והנה אם נימא שזה חיסרון מצד שזה לא ראוי לדירה א"כ יתכן שלגבי זה יש חיסרון שהתקרה חוצצת והנה לפ"ז ביש בחקק עשרה לא קשה שאיך מצטרף המחיצות לחקק שהקשו הראשונים, דהרי יש כאן דין יורד עד התהום וכאן זה ראוי לדירה ובדברי הראשונים מבואר שצריך להגיע לגדרי מחיצות ובהכרח שאין דין יורד כה"ג

והנה עיין תוס' בגיטין ט"ו: שהקשו בגידוד חמשה ומחצה חמשה למה צריך להגיע לצירוף תיפו"ל מצד שלמעלה זה רה"י דאי בעי מנח מידי ומשתמש ועיין תוס"ר שכתב שמבואר מדבריהם שנקטו שגם תוכו רה"י והקשה מה זה שונה מבית שאין תוכו עשרה וקרויו משלימו לעשרה שתוכו לא רה"י והנה מבואר שהבין שאין דין התוס' מצד חורי רה"י שא"כ לא קשה מבית שאין תוכו וכו' ששם זה לא רה"י אלא בהכרח שהרא"ש הבין את התוס' שזה מצד יורד עד לתהום והוכיח שאין כזה דין מבית וכו' ולא ס"ל לחלק אם יש משהו שחוצץ וצ"ע ועייין סימן ט"ו מה שכתבנו לישב בזה

**בחילוק המ"מ בין אויר רה"י לאויר רה"ר**

ו]עיין מ"מ שכתב שהא דעמוד גבוה ג' זה כרמלית וברה"י אין זה מקום פטור כי ברה"י עולה עד לרקיע והקשה המרכבת המשנה דכמו שרה"י עולה עד לרקיע כך רה"ר הוא עד עשרה וצ"ב כונתו ובפשוטו רגילים לבאר דרה"י יש לו סיבה להיות רה"י מצד שהוא תוך המחיצות משא"כ רה"ר רק מצד שזה אויר הרשות ולכן כאן שזה לא רה"ר בעצם זה יותר סיבה שיפקע ממנו שם רה"ר אם הוא חולק מקום לעצמו אמנם לכל הנ"ל הרי גם ברה"י צריכים להגיע למה דשזה אויר הרשות והנה אם נימא שצריך להגיע גם לדין גו"א יתכן שזה לא קשה דעיקר הסיבה שהוא רה"י מצד המחיצות אמנם אם נימא שזה מצד שזה אויר הרשות לבד א"כ וודאי צ"ע ושמעתי לדון איפכא דרה"ר סיבת הרה"ר כמבואר ברש"י כי זה מקום הילוך הרבים דהינו שצריך שיהיה לו סיבה עצמית להיות רה"ר משא"כ רה"י זה מצד שזה טפל לרשות וכחלק מהקרקע וממילא כאן יותר קשה לבטל ממנו שם רה"י אמנם מהלך זה אם לא צריכים להגיע לגו"א וצ"ע בזה