ספיקות בענין אהני קרא
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב יהודה אלבוים / ארבעה אבות

בס''ד

ספיקות בסוגיית אהני קרא

א. כשאין לניזק שדות, האם לר''י משלם מיטב דמזיק, או שאין כלל דין מיטב - לכא' תלוי האם נח' על הרא''ש משום דלא ס''ל מדין מיטב דמזיק, או דמודו שיש דין מיטב דמזיק, אלא ס''ל דיכול לקיים מיטב דניזק בבינונית -.

ב. כשיש למזיק שדות שהם פחותות מעידית דניזק, האם חייב להביא מעידית דידיה, או מכיון שאין עידית דניזק, אין דין עידית - לכא' תלוי בהנ''ל, ועי' להלן דף ח' א' היכא שאין לו אלא בינונית וזיבורית, האם יכול להביא לנזיקין מזיבורית -.

ג. האם אהני קרא גם לקולא, ויכול לתת כעידית דידיה אע''פ שהוא פחות מעידית דניזק, ומשכ''ל להך גיסא להלן דבשל מזיק הכוונה דבשל עולם הם שמין, ושל עולם הוא פחות מעידית דניזק, האם יכול לשלם לו בעידית של עולם, או חייב לשלם לו כעדית דניזק, האם לר''י מיטב הוא עידית דניזק, ורק כשאין לו חל דין מיטב דמזיק, או''ד דמעיקרא חל דין לתת לו או מיטב דמזיק או מיטב דניזק - הספק בדעת הרא''ש, ולהנ''ל יש מקום להסתפק גם בדעת החולקים על הרא''ש -.

ד. יש לדון לר''י אלמלא דאהני קרא, ויש לו כעדית דניזק, האם יכול להביא יותר מעידית דניזק, כשהניזק רוצה דווקא כעידית שלו, ואינו רוצה שדה יותר טוב - מקום הספק הוא די''ל דדין מיטב הוא דין בשעבוד נכסים, וחל לניזק כעין אפותיקי על העידית, וכיון שכן אין המזיק יכול לדחותו לשדה אחר אע''פ שהיא טובה ממנה -.

ה. את''ל דיכול הניזק לתבוע כעידית דידיה, יש לדון היכא שאין לו כעידית דניזק, ויש לו עידית ובינונית שהם יותר מעידית דניזק, האם לדעת החולקים על הרא''ש יכול לתבוע הניזק מהבינונית, או שיכול המזיק לתת לו מהעידית.

ו. את''ל דיכול הניזק לתבוע כעדית דידיה אלמלא דאהני קרא, יש לדון לאחר דאהני קרא, היכא שיש לו עידית דניזק האם יכול להביא מעידית דמזיק, האם גלי קרא שיכול לתת לו או עידית דמזיק או עידית דניזק, או''ד דאהני קרא רק היכא שאין לו עידית דניזק.

ז. יש לדון היכא שאין למזיק אלא שדות שהם יותר מעידית דניזק, האם לדעת הרא''ש אהני קרא לתת מעידית דמזיק, או דבכה''ג שאין לו פחות משל ניזק, ובע''כ יביא לו יותר, לא גלי קרא דין מיטב דמזיק - עי' חי' ר' שמואל סי' ז' סק''ג -

ח. רעק''א הסתפק לדעת ר''ע היכא שקנה קרקע משובחת יותר אחרי הנזק, האם אזלינן בתר שעת הנזק, או בתר שעת התשלומין - אולי הספק הוא האם מיטב הוא רק שעבוד נכסים, ושעבוד נכסים חל רק בשעת הנזק, או''ד דיש שעבוד הגוף לשלם במיטב, עוד יש לדון האם מיטב דמזיק ענינו מיטב דמזיק, או לשלם בטוב ביותר, אלא שאינו חייב לקנות, ולכן משלם במיטב דידיה, אך אם כבר קנה חייב לשלם בו -.

ט. את''ל דדין מיטב נקבע לפי שעת ההזק, יש לדון לדברי הרא''ש כשלא היה לו בשעת הנזק כעידית דניזק, דחייב כעידית דידיה, כיצד הדין כשקנה אח''כ כעידית דניזק, האם יכול לפרוע לו בזה, האם כשאין לו עידית דניזק, פקע דין עידית דניזק וחל עידית דמזיק, או''ד דהדין לתת או עידית דמזיק או עידית דניזק.

י. את''ל דדין מיטב נקבע בשעת הנזק, כיצד הדין לדברי החולקים על הרא''ש היכא שהתקלקל הבינונית אחר הנזק, ונשאר רק העידית - אי נימא דמודו לרא''ש דאהני קרא לגבות מן עידית דמזיק, אלא שיכול הניזק לקיים מיטב דניזק ע''י הבינונית, ודאי כשאבד הבינונית גובה מהעידית, משא''כ אם הגדר באהני קרא הוא שחל זכות על השדה שיותר טובה מעידית דניזק לקיים בו עידית דניזק, לכא' כשאבד הבינונית לא יגבה מהעידית, ואי נימא דהגדר בהאהני קרא הוא דלא נאמר דווקא עידית דניזק, אלא גלי קרא דיש זכות לניזק לקבל שדה טובה, ושדה טובה הוא מעידית דניזק ומעלה, וחל שעבוד על נכסי המזיק מעידית דניזק ומעלה, ויכול המזיק לבחור מתוכם איזה שירצה, א''כ כשאבד הבינונית, יגבה מהעידית -.

יא. מבואר בגמ' דמסברא כשאין לו כעידית דניזק, א''צ יותר מעידית דניזק בכדי לקיים דין מיטב דניזק, יש להסתפק האם הדין גם בעלמא כן, כגון החייב מאה, ואין לו אלא שטר של מאתים וא''א לפורטו, אולי לא אמרה הגמ' כן אלא בעידית שאינו אלא שעבוד נכסים ולא שעבוד הגוף, ולא חל שעבוד נכסים על יותר מעידית, אך כשיש שעבוד הגוף, מחוייב הלוה לפרוע את חובו, ודינו כמי שנשבע לתת לחבירו מאה, ואין לו אלא מאתים דפשוט שחייב לתת לו מאתים בכדי לקיים את שבועתו - לכא' פשוט דלא דמי לשבועה שיסודו הוא חיוב לתת מנה, משא''כ בכל חוב שורש הענין הוא זכות לאידך לקבל ממנו, ולא חיוב של הלוה, כדחזינן דאפשר למכור או להוריש חוב, ומצוותו של הלוה לקיים את זכויות המלוה, וכיון שאין למלוה זכות לקחת מאתים, אין חיוב ללוה לתת מאתים -.