שביעית פ_ו מ_ו
קטגוריות: ש_ס / ה שביעית / שביעית - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

**שביעית פ"ו מ"ו**

א] **אין מביאין תרומה מחו"ל לארץ,** הריבמ"צ והר"ש הביאו מירושלמי, דפריך מהא דתנן בשלהי חלה דאריסטון הביא ביכוריו מאספמיא וקיבלו ממנו, ומ"ש מתרומה דלת"ק אין מביאין אף מסוריא, ומשני דביכורים באחריות הבעלים ותרומה אינה באחריות הבעלים אם אתה אומר כן אף הן מרדפין אחרי', והיינו דכיון דתרומה אין הבעלים להביאה, ע"כ אם היו מביאין תרומה מחו"ל לארץ, יהיו הכהנים מרדפין אחרי' לשם ויצאו לחו"ל כדי להביא את התרומה, וע"כ גזרו חכמים שלא להביאה מחו"ל לארץ.

והנה הריבמ"צ כתב דהאיסור ביציאה לחו"ל, הוא משום הא דתניא כצ"ל דאין יוצאין מן הארץ לחו"ל, וכ"ה בתורי"ד ב"ב דפ"א:, וכ"כ בפי' הרש"ס בסו"ד, אך בתוי"ט כתב דהוא משום שיטמאו ביציאתם לחו"ל, וכהנים מוזהרין ע"ז, וכ"כ בפי' הרש"ס בתחילת דבריו, וכ"כ במלאכת שלמה.

ב] והנה במקד"ד סימן נ"ה סוסק"א הק', בהא דמעשר עני נוהג במצרים וכו', דמ"ט לא חיישינן שיצאו עניי א"י לחו"ל להביא מעשר עני, דמעשר עני ג"כ אינו באחריות הבעלים, וכתב דהוא משום דלא איכפת לן שיצאו לחו"ל ליטול מעשר עני, דהוי כמו סחורה דרשאין לצאת לסחורה וכמש"כ הרמב"ם בפ"ה ממלכים ה"ט, והא דאין מביאין תרומה מחו"ל לארץ שמא יצאו לחו"ל להביא תרומתם, שאני תרומה דהוא לכהנים, דהם אסורין לצאת לחו"ל אף לסחורה מפני הטומאה, וע"כ אינם רשאים לצאת לחו"ל להביא תרומה.

אך הנה למש"כ הריבמ"צ והתורי"ד דהא דחיישינן הכא שמא יצאו לחו"ל להביא תרומה, הוא משום האיסור לצאת מא"י לחו"ל, ולא משום איסור טומאה, תיקשי דמ"ט לא חיישינן להכי במעשר עני, - וי"ל בפשיטות, דבעניים שהן צריכים למעשר לאכילתם, הותר להם לצאת לחו"ל לשם כך, וכל הא דחיישינן שמא יצאו לחו"ל, הוא בכהנים דיש מהם שהם עשירים ואסורין לצאת לחו"ל לשם כך.

ג] בפי' הריבמ"צ בשלהי חלה גריס בירושלמי שם דמשני עוד, דהא דאין מביאין תרומה מסוריא לא"י, הוא משום דאי מייתי לה א"א לאכלה, שלא יהיו אומרים תרומה טמאה נאכלת, כדתנן בחלה שם מ"י בחלות של ביתר או אלכסנדריא שבאו לארץ, וכיון דאי מייתי לה לשריפה קיימא לכי מיטמיא, דכ"ז שלא נטמאת א"א לשרפה שלא יאמרו ראינו תרומה טהורה נשרפת, וכמש"א בירושלמי, (ופירש הרע"ב שם דהוא משום דאי"ז טומאה ידועה, ועי' תוי"ט שם), ודאי לא ליתו לה דילמא אתו בה לידי תקלה, ותו [דטוב] יותר שתהא לאכילה לכהני חו"ל כחלת חו"ל.

אמנם בד' ש"ר לא מצינו לטעם זה בהאיסור להביא תרומה מחו"ל לארץ, ובמשנ"ר עמד בזה דמ"ט לא אסרינן לה משום דהוא מאבדה בהבאתו לא"י שאין לה תקנה שם, וכתב דצ"ל דלא חשו בתרומת חו"ל על האיבוד כיון דטמאה היא אע"פ שראוי' לכהן.

ד] אך בעיקר הדברים צ"ע, דמשמעות הדברים דאם היו מביאין תרומה מחו"ל לארץ אף היתה נאכלת, דאם אינה נאכלת, א"כ מ"ט יהיו הכהנים מרדפין אחרי', ורחוק לומר דהן מרדפין אחרי' לצורך הסקה, ולר"ש דמביאין מסוריא לא"י אף היא נאכלת, ותיקשי דמ"ש מחלה הבאה מביתר ומאלכסנדריא לארץ דאינה נאכלת משום דהיא טמאה בטומאת ארץ העמים, - ועד"ז צ"ע בהא דמביאין ביכורים מסוריא, דמ"ט אינם אסורין משום טומאת ארץ העמים.

ובחזו"א סימן ה' סק"ט כתב דבעכצ"ל דאיירי בפירות שלא הוכשרו, דאינם נטמאים בטומאת ארץ העמים, וע"כ מן הדין מותרין בין תרומה ובין ביכורים הבאים מחו"ל ומסוריא, והא דאסרו להביא תרומה מחו"ל לארץ, הוא כדי שלא יהיו הכהנים מרדפין אחרי', - וכ"ה בפי' הרש"ס בשלהי פירקין, דההיא דביכורים דאריסטון הביא ביכורים מסוריא, איירי בשנזהרו בהן שלא נפלו עליהן מים שנתלשו, ועיי"ש שכתב עוד דכיון דסוריא לא גזרו על אוירה, איירי בשלא נטמאו הביכורים בגושה.

ה] אמנם הנה כתב הרמב"ם בפ"ב מתרומות הי"ז, ז"ל, ואין מביאין תרומה מחו"ל לארץ, ואם הביא לא תאכל מפני שהיא טמאה בארץ העמים, עכ"ל, ובאו"ש שם דקדק מדבריו דאף תרומה שלא הוכשרה שהביאה לארץ אינה נאכלת, והביא בשם דודו שתמה דמ"ט אינה נאכלת, ועיי"ש במש"כ לפרש בטעמא דמילתא, ובמעדני ארץ שם כתב דהוא משום דלא פלוג רבנן, - ולפ"ז הדק"ל דמ"ט מביאין ביכורים מסוריא ולר"ש מביאין אף תרומה מסוריא, ולא אסרינן לה משום טומאה, ובחזו"א כתב בתו"ד דהקילו בתרומה הבאה מסוריא לאוכלה בא"י, כמו שהקילו בה לאוכלה בסוריא לכהן קטן, אך כתב דבביכורים דעיקרה לא"י וטעונה הנחה אין סברא שהקילו בה טומאת ארץ העמים כשהוכשרה.

אך בחזו"א שם כתב, דממש"כ הרמב"ם דהא דאין התרומה נאכלת הוא משום שהיא טמאה בארץ העמים, משמע דאם לא הוכשרה דאינה טמאה בטומאת ארץ העמים, ה"ה נאכלת, עיי"ש.

ו] בחזו"א שם כתב, דמהא דפריך בירושלמי על משנתינו מהא דתנן דאריסטון הביא ביכוריו מאספמיא וקיבלו ממנו, מבו' דהא דתנן הכא דאין מביאין, אי"ז רק דינא לכתחילה, אלא אף אם הביא אין מקבלין ממנו לאכול, ועיי"ש שהק' לפ"ז, דמ"ט כתב הרמב"ם בספ"ב מתרומות דהא דאם הביא תרומה מחו"ל לארץ אינה נאכלת, הוא משום שהיא טמאה בטומאת ארץ העמים, אשר זה אינו טעם אלא כשהוכשרה, הרי אף כשלא הוכשרה ה"ה אסורה באכילה כדי שלא יצאו הכהנים לשם, וכדתנן הכא, עיי"ש בדבריו.

ז] **אמר ר"ש שמעתי בפירוש שמביאין מסוריא ואין מביאין מחו"ל,** בפי' הרש"ס כתב דהוא משום דיכול ליכנס לה בטהרה בשידה תיבה ומגדל, וכמש"א בגיטין ד"ח:, וע"כ לא גזרו שלא להביא משם, כיון שביד הכהנים לצאת לשם בטהרה, וכ"כ במלאכת שלמה.

והנה אמנם זה ניחא רק אם הא דחששו שיצאו לחו"ל, הוא משום איסור טומאה, אך למש"כ הריבמ"צ והתורי"ד דהוא משום האיסור לצאת מא"י לחו"ל, צ"ע דמ"ט דר"ש דמביאין מסוריא, הרי אסור לצאת מא"י לסוריא, ואף למ"ד דכיבוד יחיד שמי' כיבוד, כמבו' בגיטין ד"ח. ובפירש"י שם, עיי"ש.

וצ"ל דכיון דס"ל לר"ש דכיבוש יחיד שמי' כיבוש, דמה"ט ס"ל לעיל מ"ה דמוציאין פירות שביעית לסוריא, וכמש"כ בפי' הר"ש לתו"כ, ונת' לעיל שם אות ח', ע"כ אף דאסרו חכמים לצאת אף לסוריא, מ"מ לא חמיר האיסור בזה כהאיסור לצאת לחו"ל, וע"כ לא גזרו חכמים שלא להביא מסוריא לא"י, וכעי"ז כתב בחזו"א סימן ה' סק"ט, עיי"ש.