מראה מקומות לז א לז ב 5
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

**מראה מקומות לז. לז: 5**

**סמיכה.** הרי"ף הביא ראיה מסוגייתנו מזה דהספק בסמיכה הוא דווקא לגבי שהייה בלא גרופה וקטומה וכלפי"ז נסתפקה הגמ' האם סמיכה לא נאסרה. ועל זה הביאה הגמ' ראיה מכאן מוכח דהלכה היא דלשהות תנן. וביאר הר"ן בשם רבינו יונה שדיוקו של הרי"ף הוא, מלשון הספק בגמ' דאמרה הגמ' תוכה וגבה אסור ומשמע דאיירי באינה גרו"ק. דלגבי חזרה אז גם גרופה וקטומה נאסר אבל דווקא על תוכה אבל על גבה הותר. ויש לעיין על דבריו. והבעל המאור דחה את הוכחת הרי"ף דספק הגמ' הוא גם בחזרה. ומה שהוכיחה הגמ' משתי כירות המתאימות דשם איירי לגבי שהייה. אה"נ אלא דשם איירי לרבי יהודה של הברייתא ומשם נשמע לחזרה לדעת חנניה דלכאורה הוא נידון אחד. והרמב"ן והרא"ש הקשו על דבריו,

דהרי רואים דחזרה יותר חמור משהיה דהרי גם לדעת חנניה הצריכו בחזרה גרוף וקטום ובשהייה לא הצריכו גרוף וקטום ואיך הוכיחו משהייה לחזרה. ועיין ריטב"א החדשים. והמלחמות רצה ליישב דהרי בסיפא של הברייתא של שתי כירות המתאימות מבואר דגם מחזירין ודן דאולי מזה רצתה הגמרא להביא ראייה דמותר לסמוך גם בחזרה. וכנראה הבעל המאור סירב להביא ראיה משם משום דהגמרא לא הביאה כלל את הסיפא. **שם.** עיין שו"ע רנג סעיף א. ובמג"א סק"ה. ועיין הגהות רע"א, ועיין דגול מרבבה ועיין במראי מקומות לעיל דהבאנו המ"ב סקט"ו עיי"ש.

**אמר רב יצחק בר נחמני אמר רב אושעיא קטמה והובערה וכו'.** הנידון בדברי הגמ' היא האם לאחר שהובערה היא עדיין נחשבת כקטומה. או דהיא נחשבת כאינה גרו"ק. והנה מבואר בגמ' דהותר להשהות עליה תבשיל שנתבשל כל צרכו. וצריך לידע מהו שיעור זה דהנה אם זה כרבי יוחנן לקמן דמתיר באינה גרו"ק להשהות מצטמק ויפה לו. אם כן מדוע נקטו לדין זה באופן של קטמה. ואם הוא סובר כחכמים ומצד שני זה נחשב כגרוף וקטום אז מדוע הותר רק במבושל כל צרכו. והראשונים כולם דנו בדברי הגמ'. עיין תוספות, רשב"א. ועוד הראשונים. ויש שני מהלכים עיקריים בביאור ההלכה האם למעשה זה נחשב לגמרי כקטום ולאו דווקא אמרה הגמרא מבושל כל צרכו. או דבאמת זהו נחשב קטום קצת ולכן היכן דהוא מבושל כמאב"ד לא הותר להשהות משום שחזר והובער ומשום שהוא קטום קצת הותר היכן שהוא מבושל כל צרכו אמנם אם אינו קטום כלל לא הותר להשהות וכשיטת חכמים. ואלו שני דרכי התוספות והתוספות ביארו גם את השו"ט של הגמ' דהיא גם צריכה ביאור רב. **ש"מ מצטמק ויפה לו מותר**. וביאר רש"י דאי לא במצטמק ויפה לו מאי אתא לאשמועינן ועיין תוספות ורשב"א מה שהקשו על דברי רש"י. והראשונים ביארו משום שתבשיל שמתבשל ויפה לו משמע שהוא מבושל כל צרכו ומתבשל ויפה לו וכח זה היה הדיוק של הגמרא. ועיין פנ"י שביאר בעוד אופן.

**רש"י ד"ה מותר. ותנא חמין לאשמועין וכו'** מבואר מדברי רש"י דהותר להשהות רק מה שמובשל כל צרכו ולא כמאב"ד ולא כדרך הראשונה של תוספות ובהכרח דרש"י קאי על הדרך השנייה. ויש לעיין איך רש"י יישב את קושיות התוספות. עיין פנ"י וראש יוסף. ועדיין צ"ע. והתוספות הקשו דאפשר דבא לאפוקי מהברייתא דסוברת דאסור להשהות באינו גרו"ק בכל גוונא. ויש לעיין, מה דעת רש"י לחכמים האם בנצטמק ורע לו מותר להשהות באינה גרו"ק ולכאורה מדברי רש"י במשנה שהעמיד דחמין הביאור מצטמק ורע לו משמע דגם באופן זה בעינן שהיא גרופה וקטומה לחכמים וכן בברייתא כנ"ל אלא דיש אחרונים שביארו דאין כוונת רש"י כהרשב"א[ועיין מגיני שלמה] אלא דכוונתו היא כתוס' דכיוון דחמין לא צריכין בישול אלא רק הרתחה לכן לא אסרו בהם אבל אין הכוונה דחמין הם כבר מבושלין כל צרכן ממילא שייך ללמוד דרש"י מודה דאין איסור שהייה אפילו באינו גרוף וקטום ומצטמק ורע לו. ועיין היטב לשונו לז: ד"ה ואי רבי יהודה. וברש"י כאן ד"ה מותר ודו"ק.

**שאני הכא דקטמה** רש"י ביאר דגלי אדעתיה דלא ניחה ליה בצמוקי. ויש לעיין בכוונת רש"י האם כוונתו דאז חשיב מצטמק ורע לו. כמבואר להלן שזה תלוי בדעתו. או דכאן אין זה מצטמק ורע לו דהרי אפשר דמה שקטם אין זה מבחינת המאכל שדווקא רוצה אותו באופן זה. אלא מבחינת האיסור להשהות באינו קטום. אבל מכל מקום כיוון דגלי דעתיה ממילא ליכא חשש שיבוא לחתות שזהו פירוש מעשה הקטימה שאינו מעונין בבישול אלא בחימום של הדבר. ויש לעיין בזה. הנה הבאנו מדף כ' דשם מבואר ברש"י דיסוד דין הקטימה מהני דלא יחשב מוסיף הבל. והנה כאן נראה דיסוד הקטימה הוא לגילוי דעת דלא ניחא ליה בצמוקי. ולכאורה דברי רש"י סותרים. והנה יש לעיין דשם הקטימה מועלת אפילו באינה מבושל כל צרכו. אמנם סברת רש"י כאן שייכת רק במבושל כל צרכו. ועיין בזה. **שם.** והנה באמת יש לעיין לפי רש"י במשנה לשיטות שביאר בדעת רש"י דיסוד האיסור בשהייה הוא משום דמוסיף הבל והקטימה מבטלת את ההבל יש לעיין דהרי כאן שהיא חזרה והובערה לכאורה יש כאן הבל ומה יעזור הגילוי דעת. **אי הכי מאי למימרא.** והנה יש לעיין דאם באמת קטמה והובערה זהו הלכה חדשה של קטימה והיא מועלת אפי' לחכמים אמנם רק למתבשל ויפה לו א"כ יש כאן חידוש רב ומה הקשת' הגמרא מאי למימרא.

**אמר רב ששת אמר ר"י וכו'** עיין רש"י דכתב דאמוראי נינהו אליבא דרבי יוחנן. ולכאורה עולה ג' שיטות אליבא דר"י דרבב"ח אליבא דר"י סובר לכאורה דר"י פסק כחכמים ודווקא קטמה מותר להשהות ע"ג אלא דיש לדון בדעתו האם דווקא מבושל כל צרכו או אפילו כמאב"ד וזה תלוי בפירושי התוספות. ורב ששת אליבא דר"י דלגמרי פסק כחנניה. ור"ש בר יהודה סובר דמותר להשהות באינה גרו"ק אמנם דווקא מבושל כל צרכו ולא היכן דהוא רק מבושל כמאב"ד. ורב ושמואל להלן סברו דנאסר אפי' במצטמק ויפה לו אלא אם כן הוא מצטמק ורע לו. והנה נחלקו הראשונים כמאן סברו רשבר"י אליבא דרבי יוחנן ורב ושמואל. והנידון הוא משום דחנניה התיר להשהות אפי' כמאב"ד וחכמים אסרו באינו גרו"ק אפי' במצטמק ורע לו.**א**. עיין תוס לעיל ד"ה אא"ב דמבואר דהם דלא כמאן**. ב**. עיין תורא"ש שם דהם סוברים כחנניה אלא דהם מחמירים עליו וכן מבואר בדברי הריטב"א בכל סוגייתנו דזה מידת חסידות להחמיר על חנניה. **ג**. עיין רשב"א וחידושי הר"ן שרב סבר כרבי יהודה דפליג על חנניה ומתיר להשהות במצטמק ורע לו. אמנם לדעת הרשב"א עדיין יש לדון כמאן סבר רשבר"י אליבא דר"י. עיין ברשב"א מה שהביא חידוש בשם ר"ה גאון ודחה את דבריו. ועיין בעל המאור דמשמע מדבריו דכל אמוראי סברי כחנניה ומה שהתיר חנניה להשהות במכאב"ד זהו רק במצטמק ורע לו. **רש"י ד"ה ורב ששת** ותוד"ה אמר רב ששת. ועיין תוס' לעיל יח: ד"ה בשיל. ומבואר דפוסקים לגמרי כחנניה להתיר להשהות באינה גרו"ק. אפי' כמאב"ד. עיין רי"ף בהרחבה דפסק כחכמים, וכן פסק הרמב"ם פ"ג ה"ד. ועיין רא"ש סי' א', ועיין ר"ן על הרי"ף שהרחיבו לדון בראיות הרי"ף ועיין בעל המאור שפסק כחנניה אלא דחידש לדעת חנניה שמאב"ד איירי במצטמק ורע לו ובאופן שהוא מבושל כל צרכו יש חילוקי דינים לפי סברות האמוראים המבוארים בגמ' עיין טוש"ע סימן רנ"ג שהביאו שני השיטות. ועיין רמ"א, ובביהו"ל ד"ה נהגו ובחזו"א סי' לג סק"ג וסק"ו . .