סי_ קפה-קפז קצא מ_מ
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות נדה - הרב משה ששון

**מראי מקומות**

**נדה**

**נאמנות אשה, בדיקה בעת תשמיש, רמ"ת, דם במ"ר**

**סימנים קפה, קפו, קפז, קצא**

**ציונים בסוגיות הש"ס**

**ובדברי הראשונים והאחרונים**

**וציון דברי הפוסקים**

**המבארים את גדרי ההלכות אשר בשו"ע**

**כ"ז ערוך ע"פ סדר הנידונים וההלכות שבשו"ע**

**כולל אהבת שלום – תל ציון**

**סימן קפה**

**דין הניחה בחזקת טומאה - סעי' א**

גמ' יב. 'ת"ר חמרין – טהורה אני', גמ' טו: 'אמר רב שמואל משמיה דר' יוחנן – ואין ספק מוציא מידי וודאי', ורש"י.

דין תביעה כבדיקה – גמ' יב. 'גופא אמר ר' זירא – אין לך בדיקה גדולה מזו', תוס' ד"ה כיון שתבעה.

האם בהוחזקה טמאה תביעה מועילה – האם צריך דווקא אמירה – עי' תוס' יא: ד"ה תניא נמי הכי, בחלקו הראשון, אך עי' תוס' רא"ש יב. ד"ה כיון שתבעה, ועי' רמב"ן יב. [ד"ה כיון שתבעה, בתחלתו], וכ"כ בחי' הרשב"א, וע"ע בחי' הרמב"ן טו: [ד"ה והוא שבא, עד דתרוויהו דרבנן].

טור ב"י ושו"ע סי' קפה סעי' א, וע"ע סי' קפד סעי' יא.

האם צריך אמירה דווקא – עי' חוות דעת ביאורים א, והו"ד בפת"ש א, אך עי' לחם ושמלה אות א, וע"ע ערוך השולחן סי' קפה אות ד' ה', וע"ע בן איש חי פרשת צו אות כא.

ביאור דברי הרמ"א – עי' ט"ז סק"א, ועי' נקה"כ, וכ"כ הגר"א אות ב, ועי' ש"ך סק"א.

**אמרה טמאה אני והוחזקה נדה – סעי' ב' ג'**

גמ' כתובות כב. 'ת"ר האשה שאמרה –כב: 'עובדא בנפשיה'.

א"א אני וחזרה ואמרה פנויה – דין תוך כדי דיבור – עי' ברא"ש סי' כד, ועי' בחי' הרשב"א ד"ה אמרה א"א אני.

טעם ספק שמואל באומרת טמאה וחזרה בה – עי' בחי' הרשב"א ד"ה הא דבעא, ועי' בחי' הריטב"א ד"ה אף בזו, ועי' בשב שמעתתא [ש"ו פ"ח עד 'ובט"ז ביו"ד'].

הטעם דשמואל החמיר – עי' במאירי ד"ה אף אשה, ועי"ש בשב שמעתתא, ויש לדון בזה ע"פ דברי הראשונים הנ"ל [רשב"א, ריטב"א] בביאור ספק שמואל, וכן יש לדון דבאמרה א"א אני, משמע דלא החמיר.

כיצד קיי"ל – עי' בר"ן [על הרי"ף ט: בדפי הרי"ף] ועי' ברמב"ם פ"ד ה"י, ועי' בהל' נדה לרמב"ן [פ"ב הל' י], ועי' בתורת הבית סוף שער שני [בקצר, ובארוך ח.], ויש לדון בדברי הרי"ף, והרא"ש סי' כד, ועי' בקרבן נתנאל [אות כ, מקורו מהב"י] וע"ע בספר התרומה סי' צא.

איזה אמתלא מהני – עי' תוס' ד"ה ואפילו הכי, ועי' רמב"ם פ"ד הל' י, עי' בחי' הרשב"א ד"ה אמרה א"א אני [בתחלתו], וע"ע בחי' הריטב"א סוף ד"ה ואפילו הכי, עי' ספר התרומה סי' צא.

**דין הוחזקה נדה בשכנותיה**

גמ' קידושין פ. 'ואזדא ר' יוחנן לטעמיה' – 'אלא מפני שכרוך אחריה', גמ' כתובות עב. במתני', ובגמ' 'ומשמשתו נדה' – 'משום נדה'.

עי' רמב"ם פ"ד הל' ט, ועי' בהלכות נדה לרמב"ן פ"ב הל' י.

האם מהני אמתלא – עי' בתורת הבית הארוך [סוף שער שני ח.] ועי' בקצר, דו"ק היטב בדבריו בטעמו ובראיותיו, ועי' שו"ת מהרי"ט ח"א סי' קמט, ויש להתבונן בדברי הרמב"ם [שם ובהל' י] וברמב"ן שם, ועי' מגיד משנה הל' י, ועי' בשינויי נוסחאות על המ"מ.

**נאמנות החכם**

בגמ' דאמרה לי פלוני חכם – בטעם שהחכם נאמן – עי' רמב"ן שבועות לב ד"ה הא דאמרינן הכא, ועי' בר"ן בסוגיין [לב: בדפי הרי"ף, ד"ה בעלה לוקה עליה], ועי' בחי' הריטב"א [ד"ה לא צריכא] בביאור שיטת הרמב"ן, ועי' ברא"ש סי' ט ['וקאמרי בירושלמי'], אך צ"ע ממש"כ במסכת שבועות פ"ד סי' יז, וע"ע בפלפולא חריפתא ובקרבן נתנאל.

**טור וב"י סעי' ב' ג'**

האם מהני אמתלא בעשתה מעשה – עי' טור, ועי' ב"י, ועי' דרכי משה סי' קכז אות ב [ד"ה כתב הרשב"ץ], ועי' ב"ח אות ו – ד"ה ומ"ש רבינו ותימה, ועי' דרישה א, ועי' במאירי כתובות כב. ד"ה אף האשה ['אלא שנראה לי'], ועי' בשו"ת מהרי"א ח"א סי' קמט.

עי' שו"ת מהר"י וייל סי' כב, עי' דרכי משה א, עי' ב"ח אות ד ד"ה ונראה דאם היה איזה קטט.

**שו"ע סעי' ב ג**

חשיבא וודאי טמאה – פירושו - עי' בב"י, ועי' באר הגולה, ועי' ט"ז ריש סק"ב.

איזה אמתלא מהני – עי' ש"ך סק"ג, וע"ע באבן העזר סי' מז סעי' ד, ברע"א מהנו"ב, ובבאר היטב אות ח מהבאר שבע.

מי שרוצה להחמיר מדת חסידות הוא – ויש לדון האם בכל נתינת אמתלא שייכת חומרא זו – עי' שו"ע אה"ע סי' מז ד [משמע דאי"צ להחמיר, וכדמוכח בגמ'], וצ"ב החילוק, ותלוי במה שצויין לעיל בטעם חומרת שמואל, וע"ע בשו"ת כתב סופר סי' פז.

האם צריכה לומר בפירוש האמתלא – עי' ברמ"א, ועי' ש"ך סק"ד, ועי' חוו"ד סק"ד, וע"ע בעצי לבונה, ועי' תורת השלמים סק"ד.

בטעם דלא מהני אמתלא בהוחזקה נדה – עי' ש"ך סק"ה מהב"ח, ועי' ט"ז סי' א ס"ק כב, עי"ש בנקודות הכסף, ועי' ש"ך כאן, אך עי' תורת השלמים סק"ו, ועי' תבואות שור סוף סי' א [ס"ק עח; עי' היטב בטעם איסורו] וכן נראה מהסד"ט [סק"א ד"ה ובאמת לא זכיתי להבין], ועי' ט"ז סק"ב מהמהר"ל, אך עי' בתורת השלמים סק"ג, וע"ע בכרתי ס"ק ב שהאריך לדון בכל זה, ועי' פת"ש סק"ג.

האם מהני האמתלא מעיקרא – עי' בט"ז סק"ב [במה שהשיג על הרמ"א] ועי"ש בנקה"כ, וע"ע בחוו"ד סק"ב.

אמתלא לאחר שהוחזקה ל' יום – עי' דגול מרבבה, ועי' פת"ש, ועי' סדרי טהרה סק"א ד"ה ועי' בפרישה.

נאמנות האשה על הכתם – עי' ש"ך סי' קפח סק"ז 'מיהו משמע'.

טעם נאמנות החכם – עי' ש"ך סק"ו, וט"ז סק"ג, ועי' תוה"ש סק"ז.

חילוק בין איסור לממון – עי' ט"ז סק"ג, ועי' שו"ע אהע"ז סי' קטו סעי' א, ובית שמואל סק"ד, ועי' תורת השלמים סק"ח, ועי' ביאור הגר"א.

דין הנאמנות בדרבנן – עי' תורת השלמים סוף סק"ח, ועי' בבית שמואל שם בסופו, וע"ע בכרתי סק"ג, [ד"ה וכתב הרמ"א].

**דין פירסה נדה – סעיף ה**

עי' בית יוסף סעי' ה

מש"כ מהמרדכי בביאור נועץ צפרניו, עי' ברש"י שבועות יח., וע"ע מש"כ ביבמות לד. ד"ה על כל כח וכח, וע"ע בפירוש רבינו יהונתן ['כלומר ובנעיצת צפרניו בקרקע יזיק לעצמו ויצטער ומתוך אותו צער ימות האבר שלו'].

עי' חוו"ד חידושים סק"ז, והו"ד בפת"ש י, אך עי' פרדס רימונים בסופו [במקשה זהב, השיג על כל דבריו]

עי' סי' קצג סעי' א בענין משמש עם הבתולה, ועי' בסי' קצד בפת"ש בענין דם טוהר.

דרך הכפרה – עי' שו"ע או"ח סי' שלד סוף סעי' כו ברמ"א ובמשנ"ב.

ולא יאכל בשר – עי' תורת השלמים סק"י, והו"ד בפת"ש ס"ק יג, אך עי' בסדרי טהרה ד, ועי"ש במשנ"ב ס"ק עט.

האם האשה צריכה כפרה – עי' רמ"א, ועי' בלבוש טעם הדין [ויש לדון באופן שפירש מרצונה, ודו"ק בזה בדברי הפוסקים דלהלן] ועי' סדרי טהרה ה, ועי' חוו"ד ח, ודו"ק בזה בנו"ב הו"ד בפת"ש יד.

האם כשלא בדקה חשיב אונס – עי' ברמ"א, ועי' בביאור הגר"א, ודו"ק בזה בב"י בשיטת הרמב"ם, ועי' בנו"ב [בסופו] המובא בפת"ש יד, וע"ע בגליון מהרש"א.

**בדיקות קודם ואחר תשמיש - סי' קפו**

ראוי להקדים ולשנן את כלל המשניות העוסקות בענין זה: מתני' ב. 'והמשמשת בעדים', מתני' יג., מתני' יד., מתני' טו., מתני' טז., סוגיא דידן ארוכה, ולצורך הבהירות ראוי לסכם היטב כל שלב ושלב בסוגיא.

סדר לימוד הסוגיות אי"ה: שבוע ראשון – שתי הסוגיות הראשונות, שבוע שני – סוגיא דרחב"א, ותחילת לימוד טור וב"י, שבוע אחרון טור וב"י ושו"ע סי' קפו.

**בענין חובת בדיקה לטהרות ולבעלה**

מתני' יא., גמ' יא: 'פעמים היא צריכה', רש"י, תוס' [הנצרכים לנ"ד], עד יב. 'ת"ר חמרין ופועלים', [אפשר להמשיך עד 'ת"ר אשה שאין לה וסת' ולהשלים את לימוד כל הסוגיא].

במתני' אע"פ שאמרו דיה שעתה – עי' רש"י, ועי' תוס' ע"ב ד"ה ומשמשת בעדים, ועי' ברש"ש על רש"י.

ופעמים צריכה להיות בודקת – עי' גמ' ד: כי הא דאמר רב יהודה, ועי"ש ברש"י.

בגמ' – אלא אי אתמר סיפא – ביאור הרישא ומשמשת בעדים – עי' ברש"י במתני', עי' בחי' הרמב"ן [במתני' ד"ה צריכה], ובחי' הר"ן [בגמ' ד"ה דמגו דבעיא, בתחלתו], וע"ע מתני' ב. 'והמשמשת בעדים', וגמ' ה. [ב' תירוצים במאי איירי הך מתני'] אך עי' תוס' רא"ש בגמ' [ד"ה אלא אי אתמר], [ודו"ק בדברי הראשונים הנ"ל שיישבו קושיותיו] וע"ע ברש"ש במתני'.

מיגו דבעיא בדיקה – להלן [בסוגיא טז:] יצוינו דברי הראשונים בגדר דין זה והאם צריכה לעיין בעד קודם התשמיש.

חדא מכלל חברתה – פירושו – עי' תוס', ועי' בחי' הר"ן [ביאור דרך הרשב"ם].

**מהו שתבדוק** – החילוק בין ב' הספיקות במאי איירי – עי' תוס' ד"ה בעי' ר' זירא, ועי' בחי' הרמב"ן, וכן פי' שאר הראשונים, אך עי' להלן בשיטת הרמב"ם.

**ביאור הספק, והאם חיוב או חומרא** – דו"ק ברש"י ד"ה מהו שתקנח, וד"ה א"כ, [ויש לדון בבעיא הראשונה] אך עי' בחי' הרמב"ן, ובחי' הרשב"א, ועי' תורת הבית ז. [בסופו 'ורב יהודה אורי ליה לר' זירא'].

**לבו נוקפו** – טעם הדבר – עי' בתוס' מהר"ח, והו"ד בשאר הראשונים, אך דו"ק היטב בחי' הרמב"ן ['ומי שמחמיר על עצמו', 'ואף הרוצה להחמיר', 'לבו נוקפו בחששות'], ויש לדון האם ב' הפירושים חולקים [א. שמצווה לה לבדוק, ב. כשבודקת מעצמה] עי' חידוד הלכות על התוס' ['בא"ד וגם אין להחמיר'], ועי' פלתי [קפו סק"א].

כדי לחייב חטאת – האם כפשוטו – עי' ברש"י, ועי' להלן טז: ד"ה וזו מוכיחה קיים, ועי' בתוס' ד"ה כדי לחייב [משמע כפשוטו] , אך עי' בחי' הריטב"א ד"ה כדי לחייב, ועי' בתוס' רא"ש.

הוי וסת שאמרו לקינוח – טעם הדבר – דו"ק ברש"י, אך עי' ברש"ש, וע"ע בנמוקי הגרי"ב, ועי' בתורת הבית כ. 'איזהו שיעור וסת'.

שיטת הרמב"ם – עי' הל' איסורי ביאה פ"ד הל' יד טו טז, ועי' בהגת הראב"ד, ובהשגת הרמ"ך, ועי' בדבריו הל' מטמאי משכב ומושב, ה"ז, ועי"ש בהשגת הראב"ד, וע"ע בכס"מ [צ"ב יישובו], ביאור הסוגיא לשיטת הרמב"ם - [ביאור שיטתו באשה שאין לה ווסת יצויין בהמשך הסוגיא] עי' חי' הרמב"ן ד"ה וכיון שתבעה ['אבל מדברי הרמב"ם הספרדי'].

**סיכום דיני הבדיקות ובירור והסוגיות לשיטות הראשונים והרמב"ם**

**דין בדיקה קודם תשמיש** [ביש לה ווסת; אין לה ווסת – בסוגיא להלן] – **שיטת הראשונים** – מתני' יא. ומתני' טו., דינא דשמואל. ביאור בעיא דר' זירא –עי' בחי' הרמב"ן ד"ה והא דבעיא, [אינה עסוקה, וכן פי' שאר הראשונים]. ביאור דין צנועות – מתני' יד. ['והצנועות'] סוגיא דר' אמי ['עדן של צנועות'] – עי' רש"י ד"ה וזהו עדן [דהוו חד סוגיא], ועי' בחי' הרמב"ן ד"ה א"ר אמי [ בעסוקה, והרחיב בביאור הסוגיא]

**שיטת הרמב"ם** – עי' פ"ד הל' טז, פ"ד ממטמאי משכב ומושב ה"ז, עי' היטב בביאור הגר"א ריש סי' קפו [שני הפרקים חלוקים], וכן מבואר ברמב"ן [ד"ה וכיון שתבעה], ובמגיד משנה, ועי' בדבריהם יישוב בעיא דר' זירא, וביאור דינא דר' אמי [אינו צנועות דפרק שני]. ועי' ברמב"ם פ"ח הל' יא [לשיטתו].

**דין בדיקה לאחר תשמיש** – עי' מתני' יא. ['ומשמשת בעדים'], עי' מתני' יד. ['דרך בנות ישראל'], אך יש לדון מבעיא דר' אבא ['אשה מהו שתבדוק'] – **שיטת הראשונים** - עי' ברש"י ד"ה מהו שתקנח, וד"ה לבו נוקפו, ועי' בחי' הרמב"ן [תחילת ד"ה והא דבעיא מיניה, וסוף ד"ה א"ר אמי 'ולדברי הכל משנתינו וכו' – מתני' דלהלן], וע"ע בחי' הר"ן [ד"ה ור' אבא בעא'], וכן הדבר תלוי במה שצויין לעיל בדינא דשמואל האם קאי אף על 'ומשמשת בעדים'. **שיטת הרמב"ם** – עי' פ"ד הי"ד, עי' מגיד משנה [שמואל לא קאי בהך דינא, ור' אבא תוך הזמן].

האם ראוי ורשאית לבדוק – עי' בסוגיא דלבו נוקפו, אך צ"ע ממתני' יג. - עי' רשב"א בתורת הבית [ז: בסופו], ועי' בקצר ו. ['ולא עוד'], עי' ברא"ש פ"ב סי' א, ועי' בדברי חמודות, [וכן מוכרח משיטת הראשונים דלעיל], ויש לדון בדעת הרמב"ן בהלכות [פ"ב הל' יד, וצ"ע לפי דרכו מסוגיין, ויתכן דאזיל לטעמיה ומפליג האם בודקת מחמתו או מעצמה], ועי' הגהות מימוניות פ"ד אות כ מרבינו שמחה ורשב"ם [יש לדון האם רבינו שמחה כרמב"ם].

**סוגיא דף טז – סדר ושיעור הבדיקות**

מתני' טז. ובגמ' עד 'וזו אין מוכיחה קיים'.

ביאור מתני' – עי' רש"י, ועי' תוס' ד"ה ב"ש אומרים, ועי' בחי' הרשב"א ד"ה מתני', וע"ע ביתר ביאור בחי' הרמב"ן ד"ה ב"ש אומרים, ועי' רמב"ם פ"ד הל' יז.

יש לברר החילוקים בין ג' שיטות הראשונים הנ"ל [רש"י, רשב"ם, רמב"ם, רמב"ן רשב"א]: במה נחלקו ב"ש וב"ה, מהם ב' העדים דאיירי בהו מתני', האם צריכה לעיין בעד קודם תשמיש, האם לב"ה בעי בדיקה בין תשמיש לתשמיש.

האם צריכה לעיין בעד קודם תשמיש – ביאור הגמ' יא: מיגו דבעי בדיקה לטהרות בעיא לבעלה – עי' רש"י במתני' [ד"ה שני עדים, וד"ה דיה בשני עדים], ובגמ' [ד"ה זו מוכיחה קיים], ועי' בחי' הרמב"ן לעיל [יא: ד"ה דמגו דבעיא] שהוסיף לבאר דרך זו, [ויש לדון האם עיקר הבדיקה לטהרות או לחייב בעלה], וע"ע בערוך לנר שם, אך עי"ש ברמב"ן שהשיג על דרך זו, ועי' בחי' הרשב"א יא. במתני', וע"ע בחי' הר"ן והריטב"א שם שהעלו כן, וכן בסוגיין טז:, חלקו הראשונים בזה על רש"י לשיטתם, ועי' במהרש"א [יא: על רש"י בגמ'].

**זמן הבדיקה שאחר תשמיש** [האם צריך סמוך] – דו"ק בתוס' ד"ה ב"ש אומרים, ועי' מהרש"א, חידוד הלכות, וברש"ש, ועי' חי' הרמב"ן יא: ד"ה דמגו.

בעל נפש לא יבעול – ביאור מחלוקת ר"ז ורבא – עי' רש"י, ועי' תוס' ד"ה לא יבעול, ועי' חי' הרשב"א ד"ה הא דאמר ר' זירא, וע"ע בחי' הרמב"ן, ויש לדון בשיטת הרמב"ם בזה – עי' בדבריו פ"ד הל' יז, ועי' כס"מ, וע"ע בערוך לנר שפי' דעת הרמב"ם באופ"א.

אבד העד – ביאור הסוגיא – עי' רש"י, ועי' תוס' ד"ה בדקה ואבד, ועי' חי' הרשב"א ד"ה בדקה [ונחלקו לשיטתם].

**סוגיא דר' חנינא בן אנטיגנוס – דין הבדיקות בזמן הזה**

גמ' יב: 'ת"ר אשה שאין לה ווסת', עד סוף פירקין.

שיטת ר' מאיר – עי' סוגיא לט. שמעתא דרב חסדא, ועי"ש בתוס'.

אמר שמואל – ביאור מהלך הסוגיא – **שיטת רש"י** - עי' היטב בדבריו, עי' בחי' הר"ן ביאור דרך רש"י, וע"ע בדבריו על הרי"ף שבועות [ב. בדפי הרי"ף, מד"ה משמשת בעדים], וע"ע בבעל המאור כתובות [יב: בדפי הרי"ף, בחלקו האחרון; הסיק כרש"י], עי' ספר התרומה סי' צג [בסופו 'ת"ר אשה שאין לה ווסת'] ובסי' צד [עד 'פרק בנות כותים'].

בקושית רש"י בדרב יהודה - עי' בתוס', ועי' מהר"ם וחידוד הלכות, ועי' רא"ה בבדק הבית ו: ['ואיכא דמקשה מ"מ תיקשי'], וכ"כ בחי' הרמב"ן בקצרה.

שיטת הר"ח והרמב"ם – עי' ברא"ש סי' ה בשם הר"ח, ובתוספת ביאור בחי' הרשב"א בשמו, ועי' ברמב"ם פ"ד הל' טז, ועי' בחי' הרמב"ן ביאור שיטתם, ועי' בר"ן על הרי"ף בשבועות [מד"ה אבל הרמב"ם], אך עי"ש בחי' הרשב"א שהשיג על שיטה זו, והרחיב בזה בתורת הבית [ז. 'ועתה אנו צריכין' – 'ומיהו הרב אלפסי'].

שיטת הרי"ף – עי' בדבריו במסכת כתובות סוף פרק יא, עי"ש בבעל המאור, במלחמות ה', ובראב"ד, ועי' ברי"ף במסכת שבועות ב. בדפי הרי"ף, ועי"ש בר"ן. [דברי הרי"ף ומפרשיו הנ"ל, נדפסו בהוצאות החדשות במסכת נדה, דין רואה מחמת תשמיש שחשש לו הרי"ף יסודו מהברייתא נדה סה:, ואי"ה נלמד ענין זה בסי' קפז]

ביאור מהלך הסוגיא לשיטת הרי"ף – עי' ברא"ש תמיהותיו, ועי' רמב"ן בחי' בסוגיין, ועי' במלחמות בכתובות [ביאר באופ"א קצת], ועי' בר"ן שבועות, וע"ע בחי' הרשב"א בקצרה [ודו"ק בדבריהם בביאור תי' הגמ'].

האם ומדוע חיישינן לרמ"ת – עי' השגת בעל המאור [וכנראה כך דעת הראשונים שלא פירשו כרי"ף דבסתמא לא חיישינן לרמ"ת], עי' השגת הרא"ש [מה תועיל הבדיקה, ויש להתבונן בטעמו] ועי' רמב"ן ובר"ן [ביאור הטעם דחיישנן לרמ"ת.]

דרך הראב"ד ברי"ף – עי' בעלי הנפש שער הספירה והבדיקה סי' ג' ח – י, ועי' בדבריו בהשגות על בעל המאור בכתובות [נדפס בהוצאות החדשות 'כתוב שם'].

יש לדון האם לרי"ף בעיא בדיקה קודם תשמיש – עי' היטב ברא"ש, ועי' ברמב"ן במלחמות בסופו, ועי' בהל' נדה לרמב"ן פ"ה הל' א, ועי' היטב ברשב"א בתוה"ב הקצר ו., ועי' בבעלי הנפש.

ע"פ כל הנ"ל יש לברר את שיטות הראשונים [רש"י וסיעתו, ר"ח רמב"ם, רי"ף ראב"ד / רמב"ן] לדינא – ואת הכרעת הראשונים בזה – עי' בחי' הרמב"ן בסוגיין בסוף דבריו, ועי' בהלכות נדה לרמב"ן פ"ה הל' א, עי' במסקנת הרא"ש, וע"ע במעדני יו"ט ח, ועי' בקיצור פסקי הרא"ש, עי' בתוה"ב הארוך [ז: 'ומיהו הרב אלפסי'] ועי' בקצר ו., עי' ר"ן שבועות בסופו ['ואי"ז פשט הסוגיא'], עי' מרדכי שבועות סי' תשלה ['אמר רב יהודה' – ' לבו נוקפו ופורש עכ"ל', ולהלן 'מסקנה דמלתא . . ואשה שאין לה וסת', ומש"כ בשם רש"י, עי' חידושי אנשי שם, וכעי"ז השיג הב"י] ועי' הגה"מ פ"ד מאיסו"ב אות כ.

האם צריך לבדוק בחורין וסדקין – עי' בגמ' יב. כיון שתבעה איך לך בדיקה גדולה מזו – עי' בחי' הרשב"א ה. שיטת הראב"ד [ד"ה מתוך, עד ואין לך בדיקה כל דהוא], ועי"ש בחי' הרמב"ן, ויש לדון בזה לשיטת התוס' [יב. ד"ה כיון שתבעה], וכ"כ הראשונים בשם רש"י, ועמד בזה בהערת הגרא"ז [בהוצאת מערבא] על הרמב"ן.

**טור וב"י סי' קפו**

האם לרי"ף בעיא בדיקה קודם תשמיש – דו"ק בטור, ועי' בב"י בד"ה ולענין מה שהקשה הרא"ש, ובהמשך בד"ה ואם אין לה וסת קבוע, אך עי' בד"מ א, ועי' בדרישה א, ועי' בפרישה ח, ובדרישה ב, וע"ע בב"ח אות ג' שהאריך בדעת המרדכי, עי"ש בסופו מסקנתו.

הכרעת מחלוקת הראשונים – עי' ב"י ד"ה נמצינו למידים, ועי' ב"ח ד 'ולענין הלכה'.

עי' סי' קפד סעי' א, טור ב"י וד"מ.

במה שהביא הב"י מהתרומת הדשן, עי"ש היטב בתשובתו סי' רמז [אי"צ לברר קושיתו, אכן יש לדקדק ע"פ איזו שיטה דן, ומהו טעם ההיתר האם נחשב ווסת גמור]

**שו"ע** סי' קפו סעיף א

עי' ביאור הגר"א ביאור שיטת הרמב"ם.

שו"ע סי' קפד סעיף א

עי' ש"ך סק"ד, עי' תורת השלמים סק"ב, וביאור הגר"א ב, [ויש לדון עפי"ז בדעת השו"ע גופיה] וע"ע ביד אברהם.

סי' קפו סעיף ב

בירור שיטות הראשונים – עי' ש"ך באריכות, אך עי' בתורת השלמים סק"ב, ועי' ביאור הגר"א סק"ג.

הכרעת הדין באין לה ווסת – עי' שו"ע ורמ"א, עי' ש"ך בסופו, אך עי' תורת השלמים אות ב, ועי' חוו"ד ביאורים אות ב' [באמצע דבריו 'אך בעיקר דברי הש"ך'] וחידושים א, ועי' פתחי תשובה, וע"ע שו"ע הרב סוף סק"ז.

דין מעוברת ומינקת – עי' תורת השלמים סק"ג, ועי' פתחי תשובה סק"ד, ועי' שו"ע הרב סוף סק"ז.

האם צריכה בדיקה בחורין וסדקים – עי' שו"ע הרב אות ו.

ביאור דברי הרמ"א – עי' ד"מ הארוך, ועי' היטב בביאור הגר"א [ד, ה, ו, ע"פ רשב"ם והרמב"ם] ועי' סדרי טהרה סק"ג.

האם צריכה לבדוק העד קודם התשמיש – עי' חוות דעת סק"ב [ד"ה אמנם בעיקר הבדיקה], ועי' מקור מים חיים, ועי' פתחי תשובה סק"ג, וע"ע בשו"ע הרב סק"ז.

**סעיף ג** ווסת תה"ד – עי' חוות דעת סק"ג [האריך לתמוה בקולא זו]

עי' בחת"ס [הו"ד בקובץ מפרשים בסעיף ב, בסוף דבריו 'וזאת לדעת'] האם מועילה הבדיקה בתוך הי"ד יום, ויש לדון לפי"ז במעוברת ובמניקה.

**בענין רואה מחמת תשמיש**

**סי' קפו ה, סי' קפז א, ב, ג**

גמ' סה: 'ת"ר הרואה דם מחמת תשמיש' – סו. 'אין לה תקנה'. רש"י ותוס', עי' ראב"ד בבעלי הנפש [שער הספירה והבדיקה סי' ג ה – ט], עי' רא"ש סי' ג [חלקו הראשון], עי' רמב"ם הל' איסורי ביאה פ"ד הל' כ, ועי' הל' אישות פרק כה הל' ח, ועי' הלכות נדה לרמב"ן פרק ו הל' טז - יט.

'הרואה דם מחמת תשמיש' – כיצד נודע שראתה מחמת התשמיש – עי' רי"ף בהל' נדה [שבועות ב. ב:, הסמיכו לדינא דרחב"א], ועי' בבעלי הנפש [שם אות ה, שיעור ווסת / סמוך], ועי' רמב"ן בהל' נדה פ"ה הל' א [מיד, צ"ב], עי' ברמב"ם שם, וע"ע לעיל הל' יד [צ"ע דאינו מבואר מתי בודקת], ועי' בהשגות הרז"ה על הראב"ד [אות ה, הרגישה], ויש לדון בתורת הבית הקצר [ה: 'היה משמש עם הטהורה', 'יש פרישה חמורה'].

האם הראיה הראשונה מהמנין, ומדוע – עי' היטב בבעלי הנפש [אות ט], וע"ע בדבריו על הרי"ף [שם 'כתוב שם'], אך דו"ק בהל' נדה לרמב"ן פ"ה הל' א, ופ"ו הל' טו, ועי' היטב ברמב"ם שם.

מהו שיעור ווסת – עי' מתני' יד. וסוגיא יד: [פלוגתא דר"ח ורב אשי], יש לדון כיצד הלכה - עי' רמב"ם הל' שגגות פ"ה הל' ו, ועי' בבעלי הנפש [אות ה], אך עי' בספר התרומה סי' קז, ודו"ק ברשב"א בתורת הבית כ: ['אלא דקשיא לי'].

מספר הפעמים שמתחזקת – 'ראשונה שניה שלישית' – עי' רש"י ד"ה דברי רבי, וד"ה ותנשא לאחר, אך עי' תוס' ד"ה ונאמנת, אמנם עי' בחי' הרמב"ן [כרש"י] וכ"כ בחי' הרשב"א, ובחי' הר"ן.

ממלאה ונופצת – עי' חי' הר"ן ביאורו.

סיבת הראיה מחמת תשמיש – דו"ק בתוס' טז: ד"ה לא יבעול, דו"ק ברא"ש סוף פ"א ['ע"י אבר תשמיש'], עי' רמב"ן כתובות במלחמות ה' [ס: בדפי הרי"ף 'דוחק שמוש'], ועי' בחידושיו יב. ['חוששין מחמת שמש'].

גדר איסור רואה מחמת תשמיש – האם מוגדר כחולי או ווסת - עי' היטב בתוס' ד"ה ונאמנת, עי' לעיל סג: ד"ה לימים שנים, ודו"ק בתוס' רא"ש כאן ד"ה דברי רבי, ועי' בחי' הרשב"א בזה ['וקיי"ל כוותיה דבכלל וסתות היא זו'], וכן היא לשונו בתורת הבית [ו:], ודו"ק בגמ' בסוף הסוגיא ['נתרפאה זאת', 'ממלאה ונופצת'], ודו"ק ברמב"ם פ"ד סוף הל' כא, וע"ע במלחמות ה' על הרי"ף כתובות [ס: בדפי הרי"ף, 'אע"פ כן חוששין לה' וכו'], וע"ע בר"ן על הרי"ף שבועות [ב. 'ונראה שהרב ז"ל סובר']. להלן יצויינו דברי האחרונים שהאריכו לדון בזה.

החיוב לגרש – עי' תוס' יב: ד"ה כיון בסופו, ועי' רמב"ם הל' אישות פרק כה הל' ח.

**דין בדיקת שפורפרת**

ותבדוק עצמה – ביאור הקושיא, והאם מהני בדיקה לבעל ראשון – עי' רש"י, אך עי' תוס', ועי' רא"ש, ועי' חי' הרמב"ן, וכ"כ בהלכותיו [הל' יז], וכ"כ בחי' הרשב"א.

הטעם [לשיטת הראשונים] דלא בודקת בראשון – עי' בתוס', ודו"ק בתוס' רא"ש, וביתר ביאור בחי' הר"ן.

טעמו של רש"י – עי' ערוך לנר, ועי' בחי' רע"א ביאור מחלוקת הראשונים.

שיטת הרמב"ם – דו"ק בדבריו סוף הל' כא, וסוף הל' כב, ועי' במגיד משנה.

הטעם דמותרת להנשא לשני בלא בדיקה – עי' ברש"י, ועי' היטב בחי' הר"ן ['דכיון שעדיין לא נבדקה וכו', וכן יש לדקדק במש"כ בטעם שנאסרת לכל ע"י בדיקה].

צורת הבדיקה – יש לדקדק בלשון הרמב"ם [הל' כב, וע"ע בדבריו פ"ה הל' ב], ובהלכות נדה לרמב"ן הל' יז [יש לשים לב לחילוקי הלשון בינהם; יש לידע שהרמב"ן כתב ספרו ע"פ הרמב"ם].

'ואם לאו בידוע שמהצדדין' – ביאורו – [יש לדון מהי הראיה, והאם איירי בנמצא בצדדין] – דו"ק ברמב"ם ריש הל' כב וסופו, וצ"ב, ועי' בהגהות מימוניות קושטנטינא [בסוף הרמב"ם, פ"ד הל' כא בסופו 'ועתה נראה לי'].

האם סמכינן בזמן הזה על הבדיקה – עי' בעלי הנפש [ו' ז'], ועי' חי' הרמב"ן ['אבל לענין מעשה'] ועי' בהלכותיו הל' יט, אך עי' ברא"ש שהשיג, ועי' בחי' הרשב"א, וכ"כ בתורת הבית הארוך [ו:] ובקצר [ו.], וע"ע בחי' הר"ן, ועי' ברמב"ם, ועי' הגה"מ אות ע.

**טור וב"י סי' קפז סעי' א, ובית יוסף סוף סי' קפו.**

זמן הבדיקה – עי' טור, והאריך לדון בזה הב"י, ועי' ב"ח.

האם הראיה הראשונה מהמנין - עי' פרישה אות ג.

**שו"ע סי' קפז סעיף א**

זמן הבדיקה – עי' תורת השלמים א, וע"ע סדרי טהרה סק"א בתחלתו.

בטעם שנאסרת בשיעור אשם תלוי – עי' חוו"ד סק"א באמצעו ['אך קשה'].

ראתה לאחר השיעור – עי' רמ"א סוף הסעיף, ועי' ש"ך סק"א ['ולפי"ז לדידן'] - הטעם שמותרת – עי' שו"ע הרב קו"א א' י'. ועי' בית מאיר [סעי' א בחלקו השני, דמעתה חייבת לבדוק מיד]. ועי' חוות דעת סק"א [בסופו, דלא תחזור ותשמש] ויש לדון בזה מלשונות הראשונים [סתמו להיתר].

אין אנו בקיאים – עי' ש"ך סק"ז, ועי' תורת השלמים סק"ה, ועי' סדרי טהרה סק"ד.

דין ראתה אחר הזמן – עי' חוו"ד סק"א בסופו, [ויש לדון בזה מדברי הראשונים בב"י, דמשמע שמותרת לגמרי].

האם הבדיקה הראשונה מהמנין – עי' ט"ז סק"א, ועי' ש"ך סק"ב, אך עי' תורת השלמים אות ב [צ"ב], ועי' סדרי טהרה [סי' קפו סק"ד, עד ד"ה ועתה חל עלינו, וסי' קפז סק"ב], וע"ע פלתי [סי' קפז סק"ב], ועי' חכמת אדם [כלל קי א, בתחלתו].

האם נאסרת כשלא בדקה קודם תשמיש – עי' היטב בראב"ד בבעלי הנפש [אות ח' ט'], וע"ע בדבריו על הרי"ף כתובות, ועי' בסדרי טהרה וכרתי שם שדנו בזה, ועי' בית מאיר [סעי' א, בתחלתו בסוגרים].

גדר איסור רואה מחמת תשמיש – עי' שו"ת נודע ביהודה יו"ד סי' מג בתחלתו, וע"ע בסי' מג וסי' מו בתחלתם, ועי' כרתי ס"ק יב [בתחלתו, 'והנה הרב הש"ך' 'ואם כוונתו לומר'], עי' חוות דעת ס"ק ג [האריך בזה, ועיקר יסודו באמצעו 'לכן נראה בישוב זה'], ועי' בפתחי תשובה ס"ק א, וס"ק ה. [אמנם לא למדנו את הלכות ווסתות, וקשה להבין היטב את כל דבריו, ויש לראות את עיקרי הדברים, וכן בשאר דברי הפתחי תשובה בסעיפים אלו שהרחיב להביא את דברי האחרונים בנידונים נוספים, יש ללמוד עכ"פ את עיקרי הדברים]

**טור וב"י סעי' ב ג**

טור בהמשך הסימן ['כתב הראב"ד דהאידנא לא סמכינן' – 'ולא נהירא לא"א הרא"ש'] עי"ש ב"י, וד"מ, וע"ע בב"ח.

בטעם שהבדיקה מועילה – עי' ב"י 'ואיכא למידק', וכ"כ הפרישה ט, אך עי' ב"ח 'ואם לאו בידוע שהוא מהצדדים', ועי' ד"מ ב.

שו"ע סעי' ב ג

שפורפרת של אבר – עי' ש"ך סק"ט, אך עי' תורת השלמים ז, ועי' פתחי תשובה י.

מקום הכנסת השפורפרת, ועוביה – דו"ק בשו"ע, עי' היטב בש"ך סק"י, ועי' תורת השלמים ח' י', ועי' פתחי תשובה יא, יג, ועי' שו"ע הרב ס"ק יב.

בטעם שהבדיקה מועילה כשלא נמצא בצדדין – עי' ש"ך י וצ"ב, ועי' סדרי טהרה [סק"ו, בעיקר בתחלתו, ומד"ה כללא דמלתא] והאריכו לדון בזה האחרונים, ע"ע בספר בית מאיר, דגול מרבבה, ובשו"ע הרב [ס"ק יג], ועי' פתחי תשובה טו.

האם צריכה ליטהר כשמצאה בצדדין – עי' מקור מים חיים, ועי' פתחי תשובה טז, וע"ע שו"ע הרב יג.

האם יש להורות בזה"ז לבדוק – עי' ש"ך יד, ועי' תורת השלמים יב, ופתחי תשובה כ.

עי' רמ"א סוף סעי' י 'מיהו כל מקום'.

עי"ש בש"ך ס"ק לג, ועי' רע"א ועי' דגול מרבבה [הנו"ב] ועי' תורת השלמים לד.

**בענין תליה במכה**

סוגית רואה מחמת תשמיש גמ' סו. 'ואם יש לה מכה וכו'. תליה בשעת הווסת גמ' טז. 'לימא הני תנאי בהא נמי'.

**סוגית רואה מחמת תשמיש** – עי' רמב"ם פ"ד הל' כ, עי' הלכות נדה לרמב"ן פ"ג ז – ט, ובפ"ו הל' טו, עי' חי' הרשב"א [ד"ה ונאמנת אשה וד"ה הא דקתני], עי' רא"ש סי' ג [בסופו 'גם הרמב"ן ז"ל כתב'], עי' חי' הר"ן [ד"ה ואם יש לה מכה]

**סוגיא דתליה בשעת הווסת** – עי' תוס', עי' תוס' רא"ש, עי' רמב"ם פ"ח הל' יד, עי' ספר התרומה סי' צב ['ודין אשה שיש לה מכה'], ובסימנים צב, עי' מרדכי שבועות סי' תשלה ['נאמנת אשה לומר', ועי' ב"ח ב] ועי' הגהות מימוניות פרק יא ח, עי' תורת הבית הארוך כג., ועי"ש בקצר, וע"ע במשמרת הבית ובבדק הבית [כב:].

**אם היה דם מכתה משונה מדם ראייתה** – פירושו – דו"ק ברמב"ם, ובהל' נדה לרמב"ן, אך עי' בקיצור פסקי הרא"ש ג, ועי' סדרי טהרה [ס"ק יב באמצעו בסוגריים 'שעלה בדעתו'], ועי היטב בדברי הרא"ש בסוף סי' ג [וצ"ע, ועי' דרישה ג].

**איזו מכה רמ"ת** [וכן בבדיקה] **תולה** – עי' חי' הרשב"א סו., וכ"כ בתורת הבית הארוך כג., עי"ש בקצר הטעם שתולה וטהורה, אך עי' ספר התרומה, ועי' בסימנים, ועי' מרדכי בשבועות, ועי' הגהות מימוניות, בדעת הרשב"א – עי' שו"ת חכם צבי סי' מו, אך עי' בשו"ת נודע ביהודה סי' מא [האריך להשיג עליו, ועי"ש ז ד"ה ובהכי ניחא לן] ולהלן יצויינו דברי גדולי הפוסקים שנחלקו בזה.

**האם בשעת הווסת תולה, ובאיזו מכה** – עי' רמב"ם פ"ח הל' יד, ועי' תוס' רא"ש, אך עי' בתוס' ד"ה ומר סבר, [וצ"ע האם 'שבא דם זה', דווקא], עי' חזון איש סי' פא [ד"ה אבל מה וד"ה אמנם הטעם], ועי' בספר התרומה [צ"ב כיצד יפרש את הסוגיא] ועי' בסימנים, ועי"ש במרדכי ובהג"מ, אך עי' ברשב"א בארוך [כב: בסופו 'תניא בפרק כל היד – 'מגוף התוספתא', ובסוף העמוד 'ועוד דהתם נמי לא אמרו'], ועי' בביאור הגר"א סי' קפז אות יד, וע"ע ערוך לנר טז. בביאור מחלוקת הראשונים.

**האם תולים בזמן הזה במכה** – עי' בהל' נדה לרמב"ן [פ"ג הל' ז, והל' ט, וע"ע הל' ח], אך עי' ברא"ש [סי' ג 'גם הרמב"ן ז"ל כתב דעכשיו'], ועי' בחי' הרשב"א סו. וביתר ביאור בתורת הבית הארוך [כג. 'והרב רמב"ן כתב' – 'וכן פסק גם הרמב"ם ז"ל'] והקצר ['האשה שרואה דם מחמת תשמיש'], [יש להתבונן היטב בדבריהם בטעם השגותיהם, והאם שרו אף בסתם מכה, ועי' בסדרי טהרה ס"ק יב], ועי' בחי' הר"ן סו., ועי' במגיד משנה [סוף פ"ד], ועי' היטב בהל' נדה לרמב"ן פ"ו הל' טו, [הרשב"א במשה"ב ציין לדבריו אלו], וע"ע בבדק הבית, ובמשמרת הבית [כב:], ביאור מחלוקתם - עי' בפלתי [קפז סק"ה באמצעו 'וצ"ל דס"ל לרמ"א' עד 'דסתרי אהדדי], וכעי"ז כתב בסדרי טהרה [ס"ק יד בסופו, ד"ה עוד בש"ך 'וכן מבואר בפסקי הרמב"ן ז"ל', ובד"ה והן אמת].

**דין תליה בבעלת ווסת** – עי' בגמ' 'אם יש לה ווסת תולה בווסתה', עי' רש"י, ועי' ברמב"ם פ"ד ה"כ, אך עי' מרדכי סי' תשלה ['תולה בוסתה שיכולה לומר וכו'] וצ"ב האם הוי מדין תליה במכה, ונחלקו הפוסקים בפירושו, ויש לדקדק בזה מדברי התה"ד דלהלן.

עי' תשובת תרומת הדשן ח"ב סי' מז, יש ללמוד היטב את דבריו ולדקדק בהם א. האם איירי כשידוע שיש לה מכה, האם התיר מכח ג' טעמים או ב' טעמים, דו"ק בד"מ ו\*, ועי' בשו"ת נודע ביהודה סי' מו [מד"ה מעתה אחר השכותי מעלי]. ולהלן יצויינו דברי הפוסקים שהאריכו לדון בזה.

עי' שערי דורא הלכות נדה סי' ו.

**טור בית יוסף דרכי משה וב"ח סעי' ה' ו' ז'**

עי' ב"י ד"ה ואם שימשה סמוך לוסתה בשם המרדכי, ועי' דרכי משה ג, ועי' ב"ח ד 'והמרדכי כתב דהכי פירושו'.

בב"י בד"ה ונאמנת, ע"ע בב"ח ד"ה ונאמנת בחלקו הראשון, וע"ע חדוד הלכות סו. יישוב קושייתו.

בב"י בד"ה וכתב הרשב"א [יש לדקדק היטב לענין מכה שא"י שמוציאה דם [שלא בשעת ווסתה] האם הרשב"א פליג, וכיצד נקטינן], עי' ד"מ ז [באמצעו 'דהרי הרשב"א'], ועי' ב"ח סוף אות ד ['כיון דהרשב"א בתורת הבית'], ועי' דרישה ב.

בטור - מכה באותו מקום – עי' ב"ח ד"ה ואיכא למידק.

בדיקת מראית הדם ע"י חכם - עי' ב"י ד"ה והרמב"ן, ועי' ב"ח ז ד"ה ומ"ש והרמב"ן, ועי' דרישה ג.

**שו"ע סעיפים ה' ו' ז'**

חלק מהנידונים מתבררים מתוך דברי הנו"כ בשו"ע בכל הסעיפים יחד, ויצויינו יחד, דברי הפת"ש לראות כפי מה שיצויין.

**מכה באותו מקום** – עי' ש"ך ס"ק יז, תוה"ש טו, ועי' פת"ש כב, וע"ע בסד"ט יא [דן בדברי הפנים מאירות].

**האם צריכה להראות לחכם** – עי' ט"ז סק"ט, אך עי' ש"ך ס"ק יט, ועי' דגול מרבבה בתחלתו, וע"ע גליון מהרש"א, ועי' פת"ש סוף כד. **גדר החזקת טהרה** – עי"ש בדג"מ, והאריך בזה הפת"ש שם, ואכמ"ל.

**דין מכה שאין מוציאה דם** – עי' ברמ"א, בירור דעת הרשב"א – עי' ט"ז ריש סק"י, ובסופו מהב"ח, אך עי' בש"ך סוף ס"ק כד, אך עי' פלתי ריש סק"ה, ועי' ביאור הגר"א אות יד, [לעיל צויין מחלוקת החכ"צ והנו"ב בזה] וע"ע בסד"ט ס"ק יד [ד"ה והנה הש"ך לשיטתו]. **דעת השו"ע** – יש לדקדק מסתמות דבריו בסעיף ה, עי' בב"ח [סוף אות ד 'וכן פסק בשו"ע'], ותלוי ג"כ במה שביארו האחרונים את סעיף ז, כפי שיצויין להלן.

**דין בעלת ווסת שלא בשעת ווסתה** – דעת המרדכי – עי' ט"ז סק"ח, אך עי' ש"ך סק"כ [נחלק עם הב"ח], ועי' בדבריו בנקה"כ [אפשר לראות רק את חלקו הראשון], ועי' תורת השלמים יד ['והמרדכי'].

**הכרעת הרמ"א** – עי' ריש סעי' ה, אך עי' בט"ז סק"י [האריך להשיג], ועי' ש"ך בנקה"כ, ועי' תורת השלמים ס"ק יח, ועי' ביאור הגר"א יד בחלקו האחרון ['ומה שכתב באשה שיש לה וסת אע"פ']

**האם צריכה ז' נקיים** – עי' ש"ך סק"כ, [וצ"ע מדברי התה"ד והד"מ גופייהו] ועי' בנקה"כ, ועי' בתוה"ש יח, ועי' בסד"ט ס"ק יד [ד"ה ומה שכתב הש"ך ולפי זה], וע"ע בפלתי סק"ה [באמצעו 'אבל האמת יורה דרכו'], ועי' נודע ביהודה סי' מא אותיות א ג', ועי' פתחי תשובה כז, וע"ע חזו"א סי' פא ד"ה ולכן נראה.

**גדר יש לה ווסת קבוע** – עי' פת"ש כה, וכו בתחלתו, ובדין מניקה עי' פת"ש כט.

**היתר התה"ד** - ביאורו - עי' ט"ז סק"י, אך עי' בש"ך ריש סק"כ ובנקה"כ. האם יודעת שיש לה מכה - עי' שו"ת רע"א סי' סא, ועי' נודע ביהודה סי' מו ד"ה ולכאורה דבריו נכונים. האם התה"ד בעי ג' צדדים - עי' בנו"ב שם [ד"ה ולכאורה, וד"ה וידעתי שיש לבעל דין].

**ביאור דברי השו"ע** בסעיף ז – האם ידוע שיש לה מכה, והאם ביש לה ווסת – עי' ט"ז סק"י, ועי' חוו"ד ריש סק"ז שביארו, אך עי' ש"ך בנקה"כ, ועי' תורת השלמים כו, ועי' סדרי טהרה סק"כ, אך עי' פלתי סק"ח, וע"ע שו"ת אבני מילואים סי' כג ד"ה שוב ראיתי, ויש להתבונן בדברי הגר"א, ועי' נודע ביהודה סי' מו ד"ה ומעתה נבאר, ועי' פתחי תשובה לז.

**דין ספק ספיקא** – עי' רמ"א, ועי' ש"ך ס"ק כב, ועי' תורת השלמים כ, ועי' ביאור הגר"א טו, ועי' נודע ביהודה סי' מא אות ד, ועי' פת"ש כח בתחלתו, ועי' מה שהביא מהחוו"ד, עי' ט"ז סי' קצ סק"ב, ותוה"ש שם סק"א.

**בשעת ווסתה האם תולין** – עי' רמ"א, ועי' ש"ך כו, ועי' ביאור הגר"א יד.

**האם כאב נחשב כמכה** – עי' ט"ז סוף סק"י, ועי' שו"ת רע"א ריש סי' סא, ועי' סדרי טהרה סק"ט, ועי' פת"ש סוף ס"ק כז.

**דם הנמצא במ"ר – סי' קצא**

מתני' נט: האשה, ובגמ', עד המשנה, גמ' נז: 'ת"ש האשה שהיא עושה צרכיה', גמ' יד. 'אתמר בדקה עצמה בעד שאינו בדוק', ולהלן יד: 'מאי רבי ומאי ר' יוסי' עד 'משום נדה איתמר'.

רא"ש סי' א, רמב"ם פ"ה מאיסורי ביאה הל' יז, ועי"ש בהגה"מ אות ב, הלכות נדה לרמב"ן פ"ג הל' ח, עי' תורת הבית כב: בארוך ['פעמים שהאשה'- 'הלכה כר' יוסי'] ובקצר, עי' מרדכי סי' תשלה [ד"ה האשה, וד"ה איש ואשה, וד"ה אשר שאלת], עי' תשובת הר"ן סי' מט [חלקו הראשון], עי' תשובת מהר"ם.

במתני' עומדת טמאה ויושבת טהרה – טעם האיסור בעומדת – עי' גמ' נז:, ועי' להלן בגמ' בסוף הסוגיא ['כי אמר ר"ש עומדת דדחיק ליה עלמא'], ועי' היטב ברש"י דף יד: ודף נז: [ד"ה עומדת טמאה, וד"ה יושבת טהורה].

גדר הטומאה לר"מ – עי' גמ' נז: [הרגשה] ועי' גמ' יד: [נדה / כתם].

הטעם דאין לחוש ביושבת שהגיע דם מהמקור מעצמו – דו"ק ברש"י נז: ד"ה יושבת ['שאין דרך'] וכן נט: ד"ה במזנקת ['שאין דרך'] מזנקת ['דבהדי מ"ר וכו' ודאי לאו ממקור הוא'], ועי' בתוס' ד"ה דלמא בסופו, אך עי"ש שפירשו באופ"א.

ביאור קושית הגמ' – עי' בתוס' ד"ה האשה, ועי' בריש תשובת הר"ן.

ביאור תירוץ שמואל במזנקת – האם איירי אף ביחס לעומדת - עי' רש"י, אך עי' תוס', ועי' רא"ש. טעם האיסור בעומדת ומזנקת – עי' תוס', וצ"ב, ועי' היטב ברא"ש, ובמרדכי [ד"ה האשה]. דעת ר' יוסי בעומדת ושותתת – עי' ברא"ש, וע"ע חזו"א [סי' צ אות ג ד"ה יד:], ויש לדון בזה לפי שיטת רש"י, עי' ברמב"ם, ועי' בהל' נדה לרמב"ן, ועי' בתורת הבית, וע"ע שיטת מהר"ם שיצוין להלן.

דלמא בתר דתמו מיא – ביאור החשש – שיטת רש"י - עי' בד"ה דלמא, ודו"ק ברשב"א בתורת הבית, ובתשובת הר"ן, [משמע דלא באו עם המ"ר] ועי' בתוס' [ד"ה דלמא] שדנו בדעת רש"י, ועי' חזו"א סי' צ אות א [ד"ה שם ושמא בשעת זינוק], שיטת התוס' – עי' בדבריהם, ועי' ברא"ש, ועי' חזו"א סי' צ' אות א ד"ה נדה, ועי' שו"ת חתם סופר סי' קמח ד"ה תו פליגי, [ויתכן דאזלי לשיטתם במש"כ בעומדת ומזנקת].

האם ר' יוסי חייש לה – דו"ק ברמב"ם, ובהל' נדה לרמב"ן, ועי' בחי' הרשב"א, ועי' בתורת הבית הארוך [כב:] והקצר, ועי' ברא"ש, אך עי' שיטת מהר"ם במרדכי [סוף ד"ה איש ואשה] ועי' הגהות מימוניות פ"ה אות ב, ועי' תשובת המהר"ם [דפוס אמסטרדם / ברלין, ד"ה וכמה פעמים, ובסופו בד"ה סוף דבר] בתוספת ביאור. וע"ע בתשובת החת"ס סי' קמח ד"ה והשתא לפי"ז,

מהו דתימא הנ"מ דיעבד – עי' ברש"י, ועי' בחי' הרמב"ן [סוף ד"ה ורבי יוסי], ועי' רמב"ם, אך עי' שיטת רבינו חננאל בתוס' יד: ד"ה ורבי יוסי, וכן דעת הרא"ש שם [סוף סי' ב], ועי' מהרש"א ומהר"ם, וע"ע חידוד הלכות נט: ד"ה מהו דתימא, ועי' בחי' הרשב"א [יד: ד"ה כשטמא ר"מ], ועי' מרדכי [ד"ה איש ואשה] מש"כ בשיטת ר"ח, ועי' תשובת מהר"ם [דפוס אמסטרדם / ברלין, ד"ה מיהו לפיר"ח, וד"ה ולבי מהסס].

דעת ר"מ בספק ספיקא – עי' חי' רע"א.

איבעיא להו אשה יושבת לר"ש – ביאור הספק, דו"ק ברש"י, ועי' בחי' הרמב"ן.

יש להתבונן בהבנת מחלוקת ר' יוסי ור"מ – יש לדון בזה לשיטת הראשונים [רא"ש, מהר"ם] דר"י מודה במקצת לר"מ, ויש לדון לראשונים דר"י לא חייש כלל, דו"ק ברשב"א בתורת הבית הארוך והקצר, עי' בתשובת מהר"ם [ד"ה האשה בסופו], ועי' בתשובת הר"ן בתחלתו, ועי' סוגיא יד: שתלו במחלוקתם דין עד שאינו בדוק – צ"ב הדמיון לר"מ ולר' יוסי - דו"ק ברש"י יד: ד"ה יושבת טהורה, ועי' חוות דעת סי' קצ ס"ק כד.

**טור סי' קצא**

עי' ב"י עד 'כתבו הג"מ פשיטא שאם אחר', ועי' בסוף הסימן בד"ה ואיש ואשה

ביאור דברי הטור בעומדת ונמצא על שפת הספל – עי' ב"ח ד"ה אלא דאיכא למידק, ועי' פרישה סק"ג.

**שו"ע סעי' א** וברמ"א עד 'טהורה בעל ענין'.

ברמ"א שותתין על שפת הספל – עי' ט"ז סק"א, ועי' ש"ך סק"ב, ועי' תוה"ש סק"א, ועי' ביאור הגר"א אות ג, ועי' סדרי טהרה סק"א, ועי' סד"ט סי' קצ ס"ק צה [ד"ה ואין להקשות, וד"ה בזה מיושב], וע"ע חו"ד סק"א, אך עי' שו"ע הרב א ד"ה וכתב הב"ח.

שיטת ר"ח – עי' בש"ך סק"ג, ועי' סד"ט סק"ג, ועי' חתם סופר סי' קמח מד"ה ואמנם ר"ח.

עי' סדרי טהרה סי' קצ ס"ק צה ד"ה כללא דמלתא [דאין אנו בקיאין].

**דין קרטין ואשה שיש לה מכה**

עי' תשובת הר"ן [ד"ה ונדון שלפנינו הרי הוא, וד"ה ואני אומר עוד, וד"ה ועוד שהרי שנינו, וד"ה ועוד שכבר שנינו] עי' תשובת מהר"ם דפוס פראג סי' תרל, ועי' תשובת מהרי"ל סי' קעג, הו"ד בהגהת שערי דורא סי' ו.

עי' ב"י מ'כתבו הג"מ פשיטא שאם אחר', ועי' דרכי משה.

שו"ע ברמ"א 'וכל זה אם נמצא דם במקרה'.

הרגשת כאב – עי' סדרי טהרה ד.

בטעם דבעינן בדיקה – עי' בט"ז סי' קפז סק"י, ובנקודות הכסף שם [בחלקו השני].

האם בעינן ג' פעמים – עי' דגול מרבבה, ועי' פתחי תשובה סק"ה, ועי' בית מאיר.

האם הבדיקה מבוררת – והאם מהני להחזיקה כשאינה בודקת - עי' ש"ך סק"ז, אך עי' פת"ש סק"ד מהנו"ב, וכ"כ הבית מאיר, ועי' סד"ט סק"ז [ד"ה והנה משיגרת], ועי' חוו"ד סק"ח בתחלתו ובסופו, ועי' לחם ושמלה סק"ו שהשיג עליו. ועי' בסד"ט סק"ה שדן בתירוץ הש"ך.

בש"ך סק"ח – יישוב תמיהתו על הרמ"א – עי' שו"ע הרב סוף אות א ואות יב, ועי' סדרי טהרה סי' קצ ס"ק צה ד"ה ואף שכתב הש"ך סי' קצא, וע"ע חוו"ד סק"ט.

דין הקרטין – עי' ט"ז סק"ד, ועי' חכם צבי סי' עג, ועי' פתחי תשובה סק"ז, ועי' סדרי טהרה סי' קצ ס"ק צה [מד"ה 'תשובה'].