מראה מקומות מב א מב ב 24
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב משה יפהן / שהייה חזרה ובישול ומעשה שבת

**מראה מקומות מב. מב: 24**

**תוד"ה אבל באמבטי וכו'** עיין רשב"א שמבואר מדבריו דאמבטי הוא כלי שני אבל מבשל מדאוריתא ועיין רמב"ם פכ"ב מהלכות שבת ה"ה וה"ו ועיי"ש שנחלקו המגיד משנה בהבנת דבריו דהמ"מ הבין בדעת הרמב"ם דאמבטי הוי כלי שני. לעומת זאת הכס"מ הבין דהוי כלי שני ועיין בביאור הגר"א דהכריע כהבנת המגיד משנה. וכדבריו בהבנת הרמב"ם משמע ברשב"א דכך גם הוא למד את הרמב"ם. ועיין תוס' רא"ש.

**ולמאי דסליק אדעתין מעיקרא וכו'** אלא בשבת רחיצה בחמין ליכא. יש לעיין דיתן את המים בכלי שלישי אטו נימא דמוכח מכאן דכלי שלישי הוא ככלי שני ואין חילוק ביניהם. אמנם יש לעיין דימתין שיצטננו המים שבכוס ובאופן זה יוכל לרחוץ ועיין תורא"ש שמבואר מדבריו דהגמ' שאלה על רגילות של רחיצה. ואפשר דזה תשובה גם על כלי שלישי.

**תוד"ה מי סברת.** עיין רשב"א שהביא בשם הגאונים שפירשו דגם למסקנא ילפינן דר"ש בן מנסיא אסיפא קאי. ועיין ברא"ש סי' טו'

**אמר רב הונא בריה דרב יהושע וכו' חזינא ליה לרבא דלא קפיד המנא וכו'** ברי"ף הגי' היא המנא בב"י הגירסא היא המיא. ברא"ש הגי' היא דלא קפיד ובליא שום תוספת לא אמנא ולא אמיא וכן הוא בפי' רח. ובדעת רש"י יש לעיין האם בכלל גרס את כל המימרא בגמ' כיוון דלא פירשה כלל אמנם רש"י על הרי"ף כן פי'.

**עיין תוד"ה נותן**. ועולה מדבריהם דבין רבא ובין אביי סברו דספל אינו כאמבטי והותר אפילו צונן לתוך חמין ומתוך כך קשה על הטור סי' שי"ח סעיף יא. שפסק שנאסר צונן לתוך חמין בספל. ועיי"ש במפרשי הטור שטרחו לבאר דבריו ועיין ט"ז סקי"ז.

**מתני' האילפס והקדירה וכו'.** לעיל דיברנו האם כלי ראשון מבשל מדאוריתא ועיין כאן בר"ן על הרי"ף וכן הוא בחי' הר"ן שהביאו דברי הירושלמי דאינו מבשל מדאוריתא אלא כשהאור מהלך תחתיו. ומשמע בר"ן דזהו מחלוקת בבלי וירושלמי. ונפק"מ למ"ד לא גזרו על השבות בבין השמשות האם הותר ליתן לכ"ר שהוסר מן האש. והפר"ח יו"ד סי' סח' נקט דלבבלי גם נאסר רק מדרבנן. מאנםם הפמ"ג שם הוכיח דלבבלי הוא דאוריתא וכן נקט הראש יוסף בסוגיין. ועיין עוד בשביתת השבת בפתיחה להלכות מבשל שהביא סיכום השיטות ובאגלי טל מלאכת אופה סי' כ"ג.

**עד מתי הכ"ר מבשל.** מלשון רש"י וכן הוא פשטות המשנה משמע שהוא מבשל כל זמן שהוא רותח. ואפילו זמן רב לאחר שהעבירו מן האור. והט"ז סי' שי"ח סעיף יב הוכיח מכאן דלא כהגהות מרדכי. שנקט שכ"ר מבשל רק תיכף לאחר שהעבירו אותו מן האור. אמנם עיין בחי' הריטב"א שנקט שאפילו באינו רותח אין מעבירים לכ"ר משום גזירה ועיין מג"א סי' שי"ח סעיף כח ועיין שם במ"ב סקס"ד ובשער הציון שם.

**רש"י ד"ה מרותחין** בין השמשות לא יתן לתוכן תבשיל משתחשך וצ"ע מדוע רש"י העמיד בציור שהעבירן מרותחין בין השמשות וכן מדוע אסר ליתן לתוכן תבשיל רק משתחשך. עיין תורע"א במשניות פכ"ב מ"ב שכתב ע"פ התוס' בע"ב שתבלין שונה משאר מאכלים ואין בו בישול מן התורה ומשום כן אפשר שהותר בו הבישול כשהוסר מן האור למ"ד דלא גזרו על שבות בין השמשות. ועין שפ"א שביאר על פי דברי הירושלמי שהוזכר לעיל. ועיין רש"ש שביאר על פי המג"א רנ"ג סעיף יח שאסר ליטול הקדירה מן הגחלים שמא יבעיר גחלים ואין זה נאסר אלא מדרבנן ומשום כן לא הותר להסיר את הקדירה אלא בבין השמשות. ולכאורה זהו רק ביעור מדוע רש"י ביאר שהסיר את הקדירה בבין השמשות אמנם מדוע ביאר שלא יתן לתוכה תבלין רק משתחשך לגבי זה עדיין צריך להגיע לביאורים האחרים..

**אבל נותן הוא לתוך הקערה או לתוך התמחוי,** עיין תוס' לעיל לט. בשם ר"י שהותר רק תבלין אבל שאר דברים נאסר אפילו בכ"ש משום דמיחזי כמבשל. ויש לעיין בהגדרת התבלין שהותר בכ"ש ובספר שש"כ פ"א הערה קעד' כתב ששמע מהגרשז"א דהתבלין שלנו שהם שחוקים לא מסתבר שלא יתבשלו בכ"ש ועיין אורחות שבת פ"א הערה צ"ז.

**רבי יהודה אומר לכל הוא נותן חוץ מדבר שיש בו חוץ וציר.** עיין רש"י. וצ"ע דלכאורה לא עדיף מבישול בחמה. ובישול בחמה ובאור ביחד יש לדון שלא מתחייב היכן שכל אחד לבדו אינו יכול לבשל ויל"ע בזה. ועיין רמב"ם פכ"ב ה"י. והאחרונים נחלקו בדעתו האם הוי בישול מדאוריתא או מדרבנן.

**ת"ש דתניא ר"י לכל אילפסין וכו'**. מסקינן דר' יהודה ארישא קאי ולפי"ז בסיפא כ"ש מותר ליתן בו אפי' יש בו חומץ וציר ועיין רש"י פסחים מ: ד"ה לכל וצ"ע דלכאורה פירש את דברי ר"י לא כפי מסקנת סוגייתנו.

**דאמר ר"נ צריכא מילחא בישולא כבשרא דתורא** עיין ברא"ש סי' יז'. **שם.** ועיין ר"ן שכתב דמסוגייתנו משמע דכ"ר מבשל רק קלי הבישול כשמן ומים או תבשלין אבל דברים הקשים אינו מבשל וכן כתב הרשב"א לעיל מ: והוכיח מסוגייתנו דבשר אינו מתבשל בכ"ר. ועיין אגלי טל אופה כו' אות ב שתמה. ועיין הגהות מיימוניות ריש פ"ט משבת לגבי כ"ש. ועיין בטור סי' שי"ח סעיף ה' ובמפרשי הטור שם. ועיין בשו"ע. ובמשנ"ב סקמ"ב וסקמ"ה.