6. בגדר דין הזכרה בתפילה לעיכובא
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / שיעורי ליל שב_ק / תשפג

#### ליל שב"ק פ' לך לך י"א חשון פ"ג – בית מדרש הגדול נוה יעקב

# בגדר חיוב הזכרה בשמונה עשרה וברכת המזון

### בגדר חיוב הזכרה והנפק"מ בזה

א] בפשוטו מי שמדלג ברכה בשמונה עשרה ויכל לברכה כל ברכותיו הם לבטלה כמבואר ברא"ש סוף ר"ה הובא ובקה"י בברכות סט"ז דהינו שחז"ל תיקנו שמונה עשרה בצורה מסוימת וכל שלא עושה כצורת תקנתם אין לו היתר אמירת הברכות [והנה המג"א סימן תרצ"ג נקט שמי שיודע רק חלק מהברכות יאמרם והבה"ל הביא שהנהר שלום חלק על זה והמ"ב הכריע כהמג"א אמנם הקה"י הנ"ל נקט מכח הרא"ש שרק אם אין לו אפשרות להתפלל הכל כה"ג יכול להתפלל חלק אבל אם יכול הכל זה ברכה לבטלה ויש שחלקו על זה אמנם וודאי שזה סוג חיוב אחר ולא חובת שמונה עשרה ועדין את רוב הספקות דלקמן יש להעמיד רק לא בתור ברכה לבטלה אלא בתור קיום חובת תפילה] והנה יש הזכרות שהם לעיכובא כגון יעלה ויבוא במועדים ור"ח וכן ותן טל ומטר לברכה או משיב הרוח בחורף ויש לדון האם במי ששכח שצריך לחזור האם התפילה הראשונה זה כאילו הוא לא התפלל או שודאי שיש כאן תפילה רק שחסר כאן הזכרה ולכן צריך לחזור ולהתפלל ויסוד הספק בגדר חובת הזכרה האם תיקנו את זה כחלק ממטבע שמונה עשרה וכאילו יש כאן עוד ברכה והוי כחיסר ברכה או שמצד חובת התפילה כמו שלא בר"ח החובת תפילה הוא ללא ר"ח גם כאן חשיב תפילה רק כיון שזה ר"ח יש כאן עוד חיוב הזכרת ר"ח בתור חלק מהתפילה וכל שלא עשה את זה הוא מחויב להתפלל בתור קיום חובה זו ולא יכול לאומרה שלא בתפילה שחובת ההזכרה הוא בתור חלק מתפילה והנה הנידון הנ"ל הוא גם בדין הזכרות רצה ויעו"י דיו"ט בברכת המזון ויש לדון האם כל ההזכרות זה אותו דבר וכן יש לדון האם שמונה עשרה וברכת המזון זה אותו דבר

והנה לכאורא מסברא היה מקום לומר שאם זה רק חובת הזכרה זה לא סיבה לחזור על כל השמונה עשרה ומהא דחייב לחזור על הכל חזינן שתיקנו את זה כחלק מהשמו"ע אמנם מפורש סימן רצ"ד לגבי הבדלה דמי שאין לו כוס ולא אמר אתה חוננתנו חוזר ומתפלל וכה"ג אין הגדר שלא התפלל שהרי בזמן התפילה היה לו כוס וזה לא מעכב ובהכרח שכיון שיש חובת הבדלה שזה או בתפילה או על הכוס כל שאין לו כוס זה סיבה להתפלל והנה יש לדון בזה כמה נפק"מ וכדלקמן

א. עיין קה"י סימן ט"ז שכתב נפק"מ במקום שיש שני הזכרות שמעכבות כגון טל ומטר ומשיב הרוח או טל ומטר ויעלה ויבוא והתפלל פעמים שמונה עשרה וכל פעם הזכיר הזכרה אחת האם צריך לחזור ולהתפלל בשלישית אם שני ההזכרות שאם כל פעם זה כאילו לא התפלל ודאי צריך לחזור אבל זה רק חובת הזכרה א"כ כיון שהזכיר כל אחד בשונה עשרה אין סיבה לחזור ועיין זכרון שמואל סימן כ"ב שכתב הנפק"מ בשבת שיוצא ביו"ט שצריך בשמונה עשרה וברכת המזון להזכיר שבת ויו"ט ויש לדון האם פעם אחת הזכיר רק שבת ופעם אחת הזכיר רק יו"ט האם צריך לחזור ולהתפלל ולברך ובפשוטו אם הגדר שזה מעכב בעיקר השמונה עשרה א"כ כל פעם זה לא שמונה עשרה וצריך לחזור ולהתפלל אמנם אם זה לא מעכב בעיקר השמונה עשרה אלא שהוא צריך לחזור בשביל ההזכרה א"כ כאן שכל הזכרה היה בשבילה שמונה עשרה הוא לא צריך לחזור [ובספר גור אריה סימן י"ז נקט שיצא וכן הוא בשע"ת סוף סימן רס"ח בשם הברכי יוסף אמנם המטה אפרים תקפ"ב סכ"א לגבי שמו"ע נקט שצריך לחזור ולהתפלל בשלישית וכן הוא במאמר מרדכי רס"ח ובמגן גיבורים קי"ד אלף המגן סק"ט ויתכן לחלק בין הזכרת שבת ויו"ט לשאר הזכרות וכן לחלק בין ברכהמ"ז לתפילה]

ב. עוד יש לדון במקרה שלא יודע רק התפילה ללא ההזכרה האם יתפלל דבפשוטו אם אין לזה תורת שמונה עשרה א"כ לא יתפלל אמנם אם יש כאן שם תפילה רק שחסר לו הזכרה א"כ ודאי ראוי להתפלל ללא ההזכרה [ועיין יד אליהו פסקים סימן י"ז דנקט שיתפלל אמנם ברעק"א סימן ק"י לגבי הביננו משמע שלא יתפלל אמנם כ"ז לנהר שלום הובא בבה"ל סימן תקצ"ג דמי שיודע רק חלק מהברכות לא יתפלל אמנם למג"א שיתפלל ודאי שה"ה כאן אמנם במקום שיוכל להשלים בזה יתכן שהמג"א מודה שלא יתפלל ויתכן נפק"מ למג"א כגון שהתפלל כבר בישיבה שאת הדין רחמי כבר יצא ועכשיו יש לו חובת תפילה בעמידה שודאי שזה רק אם דיני תפילה ויתכן עוד נפק"מ שכבר אמר כמה ברכות מצד שלא היה אפשרות אחרת ועכשיו יש לו אפשרות תפילה גמורה ללא הזכרה וצ"ע בזה ועיין בזה עוד לקמן]

ג. יש לדון האם השמונה עשרה שהתפלל עולה לו למאה ברכות ובפשוטו אם חשיב שמונה עשרה אפילו שצריך לחזור זה עולה למאה ברכות אבל אם זה מעכב בעיקר התפילה א"כ ודאי שזה לא עולה למאה ברכות וכמו מי שדילג ברכה בשמונה עשרה שכתב הרא"ש שברכותיו לבטלה [ומביאים דהגרח"ק זצ"ל שאל את החזו"א לגבי שכח יעלה ויבוא ואמר לו שזה עולה למאה ברכות]

ד. עוד יש לדון האם חייב להתפלל תפילה זו בציבור דיש לדון דמתפלל נדבה אין חיוב להתפלל בציבור שרק במקום חיוב התפילה כלול בזה חיוב להתפלל בציבור אמנם יתכן שחז"ל חיבו שכל שמתפלל יתפלל בציבור ולפ"ז יש לדון לגבי שכח הזכרה שאם חשיב שלא התפלל א"כ יש עליו חובת תפילה בציבור אמנם אם יש עליו רק חובת הזכרה א"כ יתכן שבשביל זה לא תיקנו תפילה בציבור ואינו מוכרח דגם החובת הזכרה זה מחיב ציבור

ה. עיין שו"ע סימן כ"ה ס"ד שאדם צריך שיהיה עליו טלית ותפילין בשעת ק"ש ויש לדון בהתפלל ושכח הזכרה האם חייב להניח תפילין ובפשוטו הוא תלוי בנ"ל שאם אין לזה שם שמונה עשרה ובכרכותיו לבטלה ודאי צריך להניח תפילין אבל אם נחשב שהתפלל ורק שיש לו חיוב הזכרה יתכן שזה לא מחיב תפילין [אמנם אם גם במנחה יש חיוב תפילין מסתבר שגם כאן זה כך ועיין שיח מרדכי סימן א' פ"י מה שהביא בזה]

ו. עיין ספר בני ראם סימן מ"ג שכתב נפק"מ אם היה מנין ורובם שכחו יעלה ויבוא האם זה סיבה לחזרת הש"ץ דאם נימא שלא חשיב תפילה א"כ אין כאן חיוב חזרת הש"ץ אמנם אם נימא שהיה כאן קיום לדין תפילה ורק שיש להם חובת הזכרה א"כ יש כאן חיוב של חזרת הש"ץ

ז. עוד כתב שם נפק"מ במי שאכל סעודה שניה בשבת וחברו אכל סעודה שלישית והאוכל סעודה שניה בירך ברכת המזון והוציא את מי שאכל סעודה שלישית ושכח רצה שאם כל מה שחסר לו חובת הזכרה א"כ חברו יצא אבל אם זה לא חשוב ברכת המזון א"כ חברו לא יצא

ח. ע"ש שכתב עוד נפק"מ בליל הסדר בשכח יעלה ויבוא ושתה כוס ג' וצריך לחזור ולברך האם יצא חובת הכוס שאם לא חשיב ברכת המזון לא יצא חובת הכוס ואם חשיב ברכת המזון יצא חובת הכוס אמנם זה רק לשיטות שיש דין לשתות דוקא על סדר שתיקנו חז"ל

ט. ע"ש שכתב עוד נפק"מ דהנה קי"ל סימן נ"ב שמי שלא אמר ב"ש וישתבח קודם התפילה לא יכול לאומרם אחרי התפילה שזה נתקן בתור הקדמה לשחרית ובפשוטו גם לא יכול לאומרם קודם מוסף או מנחה שאחרי זה ויש לדון במי שהתפלל שמונה עשרה ושכח הזכרה המעכבת האם קודם שחוזר יכול לומר ב"ש וישתבח וכתב שאם זה כאילו לא התפלל א"כ ודאי יכול לומר ב"ש וישתבח אבל אם יצא חובת תפילה ורק יש עליו חיוב הזכרה יתכן שזה לא סיבה לאמירת ב"ש וישתבח [והביא מרעק"א שם שנקט שיכול לומר ב"ש וישתבח]

י. עיין ספר שש"כ ח"ב פנ"ח הערה כ"ח שדן בשם הגרשז"א במי ששכח טל ומטר במעריב במוצאי שבת שחוזר האם צריך לומר אתה חוננתנו דזה לא קשור ליום שאומרים את זה בכל תפילה אלא רק בתפילה אחת ובפשוטו זה תלוי בנ"ל שאם הגדר שאין לזה תורת שמונה עשרה א"כ צריך להזכיר אתה חוננתנו משא"כ אם כבר יצא חובת שמונה עשרה א"כ יש לו רק חובת הזכרה ואין סיבה שיצטרך לחזור אתה חוננתנו [וכן הוא בארץ צבי סימן כ"ט]

### נידון הראשונים בשכח הזכרה בר"ח האם מתפלל תשלומין במוצאי ר"ח וביאור האחרונים בזה

ב] והנה מבואר בגמ' ברכות כ"ו.: דמי ששכח להתפלל בשוגג יש לו דין תשלומין בתפילה הבאה ואפילו בשני ימים ומבואר בגמ' דמי ששכח מנחה בער"ש מתפלל בליל שבת שתים של שבת ומי ששכח מנחה של שבת מתפלל במוצאי שבת שתים של חול ועיין תוס' ורא"ש ותר"י ורשב"א שם שדנו במי ששכח יעלה ויבוא בר"ח האם מתפלל לאחר ר"ח שתים וכן במי שהתפלל במנחה של שבת תפלה של יום חול שצריך לחזור ולהתפלל כדי להזכיר של שבת האם במוצאי שבת יש לו דין תשלומין דהרשב"א ס"ל [וכן דנו תוס' מסברא] שלא יחזור ויתפלל כיון שכל מה שחסר לו זה הזכרה של ר"ח או של שבת ואת זה בין כה הוא לא יעשה אמנם תוס' הביאו מחכמי פרובינצא שכתבו שכיון שלא הזכיר מה שצריך להזכיר וזה מעכב א"כ הוי כלא התפלל וממילא צריך לחזור ולהתפלל אפילו שעכשיו לא יזכיר יעלה ויבוא או ר"ח ועיין תר"י וברא"ש שכתבו שהדבר צריך הכרע ולכן יתפלל על תנאי שזה נדבה ובשו"ע סימן ק"ח פסק שיחזור על תנאי שזה נדבה ועיין קה"י סט"ז וכן בח' הגר"ח סטענצל שם ובזכרון שמואל סימן כ"ב ובאבני נזר תק"ד סק"ז שכתבו דבפשוטו יסוד מחלוקתם בגדר דין הזכרה דתוס' נקטו שזה לא מחסר בעיקר השמונה עשרה אלא זה רק חובת הזכרה א"כ כיון שכל מה שחוזר על השמונה עשרה כדי לקים את חובת הזכרתו ואת זה לא יכול לעשות לכן אין סיבה שיחזור והשיטה השניה ס"ל כמבואר בלשונם שכל שחסר הזכרה זה כאילו לא התפלל ולכן חייב להשלים את עיקר התפילה וכיון שעכשיו זה לא ר"ח הוא לא מזכיר ר"ח [והנה עיין ח' הגר"ח סטענצל שכתב לפ"ז לדון שכל נידון התוס' רק לגבי יעלה ויבוא אבל הזכרת טל ומטר זה מעיקר הברכה וממילא כה"ג ודאי צריך לחזור ולהתפלל אפילו שעכשיו זה ליל שבת ולא מזכיר ותן טל ומטר אמנם בפשוטו אין זה מוכרח דכיון דחזינן שאפשר להזכיר ותן טל ומטר בשומע תפילה חזינן שאין זה מגוף הברכה אלא דין הזכרה רק שיתכן לחדש שזה דבר שמחיב ברכה בעצם וזה לא רק דין הזכרה וממילא כל שלא הזכירו בשמונה עשרה זה כאילו חיסר ברכה ויש מקום לומר איפכא שכאן שחזינן שיכול לאומרה בש"ת חזינן שלכו"ע זה רק דין הזכרה ולא מעיקר טופס הברכה ואכמ"ל אמנם במ"ב ק"ח סקל"ה מבואר שזה אותו נידון וכן הוא בהרבה מרבותינו האחרונים]

### יוכיח שודאי יש לזה שם תפילה גם ללא הזכרה

ג] והנה ודאי דפשטות לשון הראשונים שצריך לחזור ולהתפלל כיון שזה כאילו לא התפלל אמנם בפשוטו יש להוכיח מכמה דוכתי דודאי שאין הגדר שזה ברכה לבטלה ואין לזה שם תפילה כלל א. עיין שו"ע קפ"ח ס"ט שמי שזימן ושכח יעלה ויבוא לא צריך לחזור ולזמן ואם נימא שאין לזה שם ברכת המזון כלל לכאורא ודאי צריך לחזור ולזמן אמנם יתכן לחלק בין ברכת המזון לתפילה ואכמ"ל

ב. מבואר בראשונים שאם התפלל קודם לשם תשלומין ואחרי זה לשם חובה לא יצא ידי חובתו ועיין מ"ב סימן ק"ח סק"ט שהביא מהפר"ח ועוד אחרונים שאם בתפילה הראשונה שכח יעלה ויבוא או שאר הזכרות בכל אופן יצא בתפילה השניה לשם תשלומין ורק צריך לחזור על התפילה הראשונה ומבואר שיש לזה שם תפילה דאם נימא דאין לזה שם תפילה כלל והוי ברכה לבטלה מהיכי תיתי שזה מספיק שיועיל אחרי זה תפילת תשלומין ובפשוטו מבואר שגם יש לזה שם עיקר התפילת חובה וצ"ע בזה

ג. עיין שו"ע קכ"ד ס"י דאפילו דיחיד בקי לא יכול לצאת מהחזן אלא צריך להתפלל לבד אבל אם רק שכח יעלה ויבוא יכול לצאת מהש"ץ ועיין בב"י שם שהביא מהכל בו וכן הוא בתוס' כ"ט. דבשכח ברכה חייב להתפלל בעצמו וכן פסק הט"ז ובפשוטו הביאור כנ"ל שאם דילג ברכה אין לזה שם תפילה כלל ממילא זה כאילו לא התפלל משא"כ אם שכח יעלה ויבוא יש לזה שם תפילה [אמנם הב"י שם נקט שאין חילוק ובאמת צ"ב הסברא שדבר שחשיב ברכה לבטלה זה נחשב שכבר התפלל וביותר הדבר פלא שאיך אפשר ללמוד את זה מהגמ' שמדברת על חסרון הזכרה ובפשוטו מבואר שס"ל שגם אם דילג ברכה זה לא ברכה לבטלה ודלא כקה"י בברכות שדיק מהרא"ש שזה ברכה לבטלה ובפשוטו מהדמיון של שכח ברכה לשכח הזכרה משמע שלא קים חובת תפילה כלל ואולי הבה"ג היה לו קבלה מרבותיו ואולי ס"ל שכיון שביחס לחובת תפילה אם ההזכרה זה כאילו לא התפלל וויתרו את זה ה"ה בשכח ברכה וצ"ע ועיין מנחת יצחק ח"י ס"מ שהביא אחרונים שחלקו על ב"י ונקטו שאין בזה חולק]

ד. עיין סימן קכ"ו ס"ג דש"ץ ששכח יעלה ויבוא לא חוזר משום טורח הציבור כיון שיזכיר במוסף ואם נימא שאין לזה שם תפילה כלל א"כ הדבר פלא שמפני טורח הציבור לא צריך לחזור ולהתפלל ועיין מ"ב תכ"ב שהביא מהמג"א שגם יחיד זה כך אפילו שחוששים לחכמי פורבינצא אלא בהכרח שגם ללא יעלה ויבוא חשיב תפילה ועיין קה"י שדן בראיה זו

ה. ידוע הנידון של מי שהתנמנם באמצע התפילה ולא יודע איפה הוא אוחז האם ימשיך איפה שודאי לא אמר או שיחזור לאיפה שודאי אמר ודעת החיי אדם שימשיך איפה שודאי לא אמר ולמד דבר זה מהא דבספק אם אמר יעלה ויבוא מבואר ברמ"א סימן תכ"ב שיכול להמשיך וכן מבואר בשו"ת הרשב"א לגבי המלך הקדוש שאם תיקן תוך כדי דיבור שזה ספק הוא יכול להמשיך וכן הוא במ"ב קי"ד סקל"ז אמנם הקה"י הוכיח מהראשונים לא כך וצ"ב למה בהזכרות הנ"ל זה אחרת ובפשוטו הביאור כמו שביאר שם דבספק אמר ברכה אם לא אמר זה ברכה לבטלה משא"כ בספק לא אמר הזכרה אפילו שזה מעכב ודאי שיש לזה שם תפילה ולכן בזה אמרינן שימשיך כדין כל ספק דרבנן להקל

ו. עיין שו"ע קי"ז ס"א שארץ שצריכה גשמים בימות החמה לא מזכירים טל ומטר אמנם בדיעבד אם הזכיר כיון שדעת הרא"ש שצריך להזכיר ממילא לא יחזור אלא על תנאי נדבה והקשה הגר"א גניחובסקי הרי בתפילה השניה הוא לא מזכיר טל ומטר ולדעת הרא"ש בין כה לא יוצא ידי חובתו וא"כ מה עוזר שעושה תנאי נדבה לצאת דעת הרא"ש הרי לדעת הרא"ש עכשיו אין לזה שם שמונה עשרה אלא בהכרח שגם תפילה שצריך הזכרה ולא מזכיר לא הוי ברכה לבטלה משא"כ אם מתפלל לשם חובה לאחר שהתפלל הוי ברכה לבטלה [אמנם יש לדחות ששם מצרפים את החולקים על חכמי פרובינצא ויתכן עוד שבתור תפילת נדבה יכול להתפלל גם ללא הזכרת מטר וצ"ע]

### ביאור אחר בסברת הדין הנ"ל

ד] והנה לאחר שמוכח שזה ודאי שיש לזה שם שמונה עשרה גם אם החסיר הזכרה א"כ לכאורא בהכרח שיש עליו רק חיוב הזכרה וצ"ע שיטות הראשונים הנ"ל שחייב להשלים גם בזמן שלא יזכיר את ההזכרה ויתכן לבאר שזה ודאי שתפילה ללא הזכרה יש לזה שם תפילה ומקים את עיקר חיובו אמנם הגדר של החובת הזכרה הוא שרבנן תיקנו שיש חיוב תפילת שמונה עשרה אם הזכרה וכל שלא הזכיר לא קים את חיוב השמונה עשרה בתיקונו ויש עליו חובת שמונה עשרה מושלם ולכן גם אם עבר ר"ח ועכשיו יתפלל שמונה עשרה ללא הזכרת ר"ח אבל כיון שעכשיו כך הוא דינו זה יחשב שמשלים שמונה עשרה כתיקונו וביאור הדבר שיש חיוב שמונה עשרה כללי ויש זמנים שהוסיפו דבר מסוים ולא קבעו שכה"ג אין קיום כלל של החובה אלא שהוסיפו חובה של שמונה עשרה מושלם אם הזכרותיו

ומצאנו דוגמא לדבר דהנה מבואר בגמ' שמי שלא כיון באבות זה מעכב וצריך לחזור ולהתפלל וכתב הרמ"א שהיום שאנו לא מכונים אין לחזור ולהתפלל כי גם בפעם השניה הוא לא יכוין והקשה הבה"ל ק"א ד"ה והאידנא שכל זה ניחא אם הוא כבר. גמר שמונה עשרה אבל אם הוא תוך שמונה עשרה איך הוא יכול להמשיך ולהתפלל ועיין קה"י סימן כ"ז וכן הוא באריכות בח' הגר"ח שדיק כן מלשון הרמב"ם שזה ודאי שתפילה ללא כונה של ברכת אבות יש עליה שם תפילה ומי שלא יכול לכוין בברכה ראשונה יתפלל לכל הפחות ללא כונה בברכה ראשונה אמנם עדין יש עליו חיוב של תפילה אם כונה ברכה ראשונה ואם יכול לכוין חייב לחזור ולהתפלל ומבואר כנ"ל שיתכן דבר שהוא סיבה לחזור ולהתפלל אבל אין הכונה שאין בזה שם תפילה אלא יש לזה שם תפילה ויוצא בזה חובת תפילה ובכל אופן יש חיוב להתפלל שמונה עשרה מתוקן

ולכאורא מצאנו עוד דוגמא כנ"ל בסימן צ"ד ס"ט דצריך להתפלל שמונה עשרה מעומד ומי שלא יכול לכוין דעתו רק מיושב כגון שהוא בדרך מתפלל מיושב ואם אחרי זה יכול להתפלל מעומד דעת הרא"ש דחייב לחזור ולהתפלל מעומד דהינו שודאי יש קיום תפילה במיושב ומי שיכול רק כך מתפלל כך אבל יש סוג תפילה של מעומד וזה גם סיבה לדין תפילה ויתכן שגם כאן זה כך

והנה בפשוטו עד כמה שגם ללא הזכרה יוצא את עיקר חיובו ורק שחיב עדין תפילה מושלמת אדם שלא יכול להתפלל אלא רק תפילה ללא הזכרה ודאי חייב להתפלל ולקים את עיקר חיובו אמנם אין זה מוכרח דיתכן שכיון שביום זה קבעו חז"ל שחובת האדם לקים את חיובו על ידי שמונה עשרה מושלם יתכן שכל שלא יכול לקים את הדין כצורתו אין לו להתפלל ובפרט בדבר שהוא סיבה לחזור ולהתפלל שיתכן שזהו בכלל החיוב שלא לקים את חיובו אלא בצורה זו ועיין בר אלמוגים סימן קפ"ה שדן שמי שלא יודע יעלה ויבוא אפילו בליל ר"ח שזה לא מעכב אבל אין לו להתפלל ובזה דבריו מחודשים והגר"א זנגר ציין לספר שלמי חגיגה דיני יו"ט שני של גלויות שכתב שמי שביו"ט לא יודע להתפלל אלא תפילה של חול אם הזכרת יו"ט שיעשה כך שכיון שבדיעבד יוצא חובת תפילה עדיף שיתפלל כך אמנם כל זה בדבר שבדיעבד לא מעכב אבל בדבר שזה מעכב יתכן שודאי שאין לו להתפלל אפילו שיצא את עיקר חיובו [אלול פ"ג: ומבואר במ"ב שמי שספק האם התפלל מוסף לא חוזר ומתפלל וצ"ע שיכול להתפלל שמו"ע רגיל ולומר יהי רצון שנעשה לפניך חובתינו ומוספין כהלכתן ומבואר סימן רס"ח שיוצא בזה ידי חובה ובפשוטו כיון שזה בדיעבד אסור לעשות כך אפילו שספק התפלל חוזר ומתפלל]

והנה בעיקר הנידון האם מי שלא יודע להתפלל רק ללא הזכרה האם יתפלל הנה מבואר בגמ' שמי שלא יכול להתפלל יכול להתפלל הבינינו אבל לא בימות הגשמים כי צריך להזכיר מטר ולא בהבדלה וכתב המג"א ק"י דמי שאין לו זמן להתפלל רק הבינינו זה כמו שאין דעתו מיושבת וכתב רעק"א הובא במ"ב סק"א שאם זה בהבדלה בזה יכול להתפלל כיון שזה לא מעכב אבל אם זה בימות הגשמים שם זה מעכב ולא יתפלל והנה מבואר מדבריו שנקט שאין להתפלל ללא הזכרה אפילו שממילא לא יתפלל כלל ובפשוטו זה מצד שנקט שאין על זה שם תפילה כלל [ויתכן שזה רק בטל ומטר אם נקט כהגר"ח] אמנם לנ"ל יש לבאר שאפילו שיש לזה שם תפילה אבל אין לאדם להתפלל בצורה של בדיעבד אלא דמבואר בדבריו שזה רק בדבר שזה סיבה לחזור ולהתפלל וכנ"ל אמנם ביד אליהו פסקים י"ז ג' כתב שיתפלל הבינינו דהינו שמי שלא יודע הזכרה יתפלל ללא הזכרה שכיון שמקים את עיקר חיובו ודאי כך ראוי לעשות [ויתכן שסברת רעק"א זה שלא תיקנו כלל תפילת הבינינו כה"ג וצ"ע]

והנה לפ"ז לגבי הנידונים סק"א מסתבר דמי ששכח פעם אחת יעלה ויבוא ופעם אחת רצה צריך לחזור פעם שלישית כיון שחזינן שזה נחשב שמונה עשרה וברכת המזון פגום וכן הוא במטה אפרים סימן תקפ"ב סכ"א לגבי שמונה עשרה ובעוד אחרונים וכנ"ל סק"א וכן מסתבר שודאי שיש חיוב תפילה בציבור כיון שיש לו חיוב תפילה [אמנם יתכן שכמו שהקלו לצאת מהחזן אפילו שהוא בקי אולי גם לגבי תפילה בציבור ויש לחלק דשם זה לא חסרון בתפילה אבל כאן זה תפילה ביחיד היא פחות טובה] אמנם מאידך ודאי זה מצטרף למאה ברכות וכן הורה החזו"א לגר"ח קניבסקי זצ"ל וכן מסתבר שמי ששכח יעלה ויבוא בליל הסדר חשיב כוס של ברכה כיון שיש לזה שם ברכת המזון ולגבי האם זה מחיב חזרת הש"ץ בזה יתכן שזה תלוי בנ"ל האם מי שלא יודע הזכרה יתפלל ללא הזכרה דאם נימא שזה גם סיבת תפילה א"כ קים כאן את עיקר חובת תפילה ויתכן שזה גם סיבה לחזרת הש"ץ משא"כ אם חז"ל הורו שצורת הקיום חובת תפילה הוא בתפילה מושלמת יתכן שכזו תפילה שלא כך היה מחויב לעשותה זה לא סיבה לחזרת הש"ץ ואינו מוכרח דיתכן שזה עצמו שיצא בזה חובת עיקר התפילה זה גם סיבה לחזרת הש"ץ ולגבי הנידון האם חברו יצא בברכתו בזה ודאי מסתבר שכל שיש לזה שם ברכת המזון ממילא מדין ערבות יכל להוציא את חברו ולגבי אתה חוננתנו מסתבר שאם יצא עיקר חובת תפילה ממילא זה לא סיבה לחזור ולומר

והנה עיין מג"א קפ"ח סקי"ג לגבי מי שבשבת ר"ח שכח רצה ואמר יעלה ויבוא והתחיל הטוב והמטיב שחוזר לראש וכתב שיחזור ויאמר יעלה ויבוא אבל לא על הניסים ובשער הציון שם סקכ"א כתב שאין דבריו מוכרחים והנה בדברי המג"א מבואר שזה ודאי שזה לא נחשב שלא בירך דאל"כ ודאי היה צריך לחזור ולומר על הניסים וזה א"ש גם לנ"ל אפילו שמחויב עדין בברכת המזון מושלם אבל בזה נקט המג"א שעל הניסים שזה רשות ולא חובה זה לא סיבה לחזור ולהזכיר והמ"ב והפמ"ג שחלקו יתכן מצד שנקטו שכיון שצריך לחזור בתור אמירה של ברכת המזון מושלם זה גם סיבה להזכיר על הניסים אמנם עיין חיי אדם כלל קנ"ד סל"ט וכן באבני נזר תק"ז סק"ד שתמהו על המג"א שהרי זה כלא בירך דמי [והאבני נזר ציין לתוס' הנ"ל] וכן הוא בלשון הגר"א שם ומשמע שאין לזה שם ברכת המזון כלל אמנם וודאי כונתם שזה מחיב לחזור מחמת שיש חסרון בברכת המזון וביחס לחיוב המושלם זה כלא בירך כל ולשונם זה שיגרת דלישנא וז"ב ועיין זכרון שמואל סכ"ב

והנה ראיתי לדון במי שהתפלל עד אחרי רצה והזכיר יעלה ויבוא ונזכר ששכח ותן טל ומטר וחזר לברך עלינו ובפעם השניה שכח יעלה ויבוא האם צריך לחזור ולהתפלל והנה אם הגדר שתפילה ללא הזכרה זה כאילו לא התפלל א"כ מה שבירך רצה אם יעלה ויבוא זה שום דבר ובפשוטו אם לא הזכיר ברצה פעם שניה יצטרך לחזור ולהתפלל אמנם לכל הנ"ל שודאי שיש לזה תורת תפילה יש לדון שאולי לא שייך פעמים רצה באותו תפילה וממילא היעלה ויבוא הראשון זה כלום אמנם מסתבר שודאי שהברכות הראשונות זה חלק מהשמונה עשרה ואחרי זה חזר לומר את הברכות כסדר כדי להזכיר מטר וממילא זה שמונה עשרה דיש בו את שני ההזכרות וכן ראיתי מביאים מהגר"ח קניבסקי ולכאורא יש לדון שאפילו לכתחילה לא יזכיר בפעם השניה שאומר רצה ולא שיך לדון מצד יום הוא שנתחייב שהרי הזכיר בשמונה עשרה זה אמנם יתכן שכיון שאת היעלה ויבוא אמר ברצה שרק חשיב עיקר חובת תפילה אבל לא בדין ברכה אם הזכרה א"כ לא יצא בזה וצ"ע

והנה אם נימא שהברכות הראשונות לא חשיבי חלק מהתפילה והוי לבטלה יש לדון שא"כ למה שלא יתחיב לגמור התפילה כך שלברכות יש שם שמונה עשרה ואחרי זה יתפלל עוד הפעם אמנם זה לא ראיה דאדם חייב לעשות לפי איך שעכשיו דיני תפילה ואין לו היתר לשנות מהצורה הראויה עכשיו להתפלל מצד שעל ידי זה יהיה לו ברכה לבטלה ועיין שיח מרדכי ס"ח סק"ה ויש להביא דוגמא במי שבירך על ס"ת במקום הלא נכון שחוזר ומברך במקום הנכון ולא אומרים שיקראו בדיעבד במקום הלא נכון דהרי בבו"ה יש דיעות שיוצאים בזה חובת קריאת התורה

עוד ראיתי לדון אם ברכו ברכת כהנים ולאחר זה נזכרו שהחזן שכח יעלה ויבוא האם צריך לחזור ולברך ברכת כהנים ולנ"ל ודאי דיש לזה שם תפילה וממילא ודאי זה נחשב שכבר היה כאן ברכת כהנים ולא מסתבר שיש שני ברכת כהנים באותו תפילה

### בביאור דעת הראשונים ששכח יעלה ויבוא בר"ח אין לו לחזור לאחר ר"ח

ה] והנה בפשוטו הסוברים שאם לא הזכיר יעלה ויבוא בר"ח אינו חוזר לאחר ר"ח וכן אם לא הזכיר שבת אינו חוזר לאחר שבת הגדר שזה רק חובת הזכרה וכל חיובו הוא חובת ההזכרה ולא שהשמונה עשרה הוא שלא כדין ולכן כל שלא יכול להשלים את חסרונו אינו צריך לחזור ולהתפלל אמנם מצאנו בהרבה מקומות בפוסקים שכתבו שמי שלא אמר הזכרה חסר בעיקר התפילה וברכת המזון וקשה לומר שכולם תלוי במחלוקת של חכמי פרובינצא ויש מקום לדון שבאמת גם הם מודים שכל ששכח הזכרה חסר בעיקר התפילה ולכן צריך לחזור ולהתפלל כדין רק שס"ל מסברא שכל מה שצריך להשלים את זה רק אם משלים את מה שהחסיר אבל אם לא משלים את מה שהחסיר בזה יש סברא שאין טעם לתשלומין אלא התפילה הראשונה היא לא גרע מתפילת תשלומין ואכמ"ל [ויבואר אי"ה בל"נ בשיעור הבא]

המהרם שיק צ"א כתב שמי שחשב שחייב והתפלל לא הוי ברכה לבטלה והראיה מהראשונים שכתבו שנזכר באמצע לא ימשיך כי אי אפשר חצי חובה וחצי נדבה ותיפו"ל שההתחלה נעשה בתור חובה וזה ברכה לבטלה אלא בהכרח שזה לא ברכה לבטלה