יורה דעה קי - ציונים והערות לסעיף ד
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / איסור והיתר - הרב אברהם שלייפר

בעזרת השם יתברך

**ציונים והערות לסימן ק"י**

**סעיף ד'**

**ספק מאיזה חנות הבשר וספק דתערובת**

סעיף זה עוסק בדינו של הרשב"א אשר גם באותם מקרים של בשר שנלקח מהחנויות ולא אזלינן ביה בתר רובא מחמת שמוגדר כנלקח מן הקבוע, יש להתירו כאשר התערב בחתיכות היתר אחרות [אף כאשר אין להתירו מצד עצם התערובת, משום דהוי חתיכה הראויה להתכבד]. וטעם ההיתר הוא מחמת ספק ספיקא. וכאן נשאלות שתי שאלות:

**ההבדל בין הספק הנ"ל, לספק בגוף ספק בתערובת**

**הקושיא בדברי הרשב"א**

השאלה הראשונה היא בדברי הרשב"א עצמו, אשר פסק להחמיר את דעת ר"י שאין להתיר ספק בגוף ספק בתערובת מטעם ספק ספיקא. אשר לכאורה ציור זה של בשר המסופק מאיזה חנות יצא וחזר והתערב, הוא ממש ספק בגוף ספק בתערובת. ואכן מחמת כך חולק הדרכי משה בשם האו"ה על הרשב"א וכותב שאין להתיר במקרה הנ"ל.

וביישוב דעת הרשב"א נאמרו כמה דרכים:

א, הפרישה כתב שדברי הרשב"א נאמרו רק בגוונא שיש חנות אחת שבה התערבו חתיכות אסורות במותרות, ובשאר חנויות לא התערב כלל. וממילא יש כאן ס"ס דשתי תערובות, תערובת חנויות, ותערובת בשר בתוך אחת החנויות. אבל כאשר לקח חתיכה מהחנויות ואינו יודע מאיזו, הרי זה ספק בחתיכה עצמה, ובכה"ג אין להתירו אם התערבה. והקשה הב"ח על הפרישה אשר ברשב"א מפורש שמתיר גם בהתערבה החתיכה לאחר שלקחה מאחת מהחנויות.

ב, הב"ח כתב שדברי הרשב"א נאמרו רק בגוונא שפירש בפנינו, או שלקח גוי בפנינו, מאחת מהחנויות. וסובר הב"ח בדעת הרשב"א שדווקא לקח מהקבוע הוי איסור דאורייתא, אבל פירש בפנינו הוי רק איסור מדרבנן, וממילא בכה"ג שהספק הראשון אסור רק מדרבנן, שפיר יש לצרפו לספק ספיקא. ותמה הש"ך שמשמעות הרשב"א שמיירי אף שלקח הוא עצמו מהחנויות. ועוד שלא מצאנו שסובר הרשב"א שפירש בפנינו אסור רק מדרבנן.

ג, הט"ז כתב שהרשב"א שמיירי דווקא בתערובת חתיכות בתוך החנות, אשר בכה"ג מדאורייתא יש ביטול ורוב והאיסור הוא רק מדרבנן, וממילא מצטרף לספק ספיקא. [ואם נימא שאף בתערובת חנויות אינו קבוע דאורייתא, יש להעמיד אף בתערובת חנויות, כל שלא ידוע איזו חנות היא המוכרת בשר טריפה.]

**הקושיא בדברי המחבר**

אמנם המחבר פסק את דברי הרשב"א אף על דינא דברייתא של לקח מאחת מהחנויות אף ששם הוא קבוע דאורייתא. ושוב קשה כנ"ל מאי שנא מספק בגוף ספק בתערובת.

והש"ך כתב ליישב שאין ההיתר כאן מצד ס"ס, אלא מצד הלך אחר הרוב. דכל מה שקבוע מונע הלך אחר הרוב חידוש הוא, ואין לך בו אלא חידושו לאסור את החתיכה כאשר בפני עצמה היא ולא כאשר התערבה.

[והגר"א כתב שאין זה מוגדר ספק מצד החתיכה עצמה, אלא הוי ספק כספק של תערובות. וצ"ע, דלכאורה הספק כאן הוא על דין החתיכה עצמה, האם נשחטה כדין בחנויות הכשרות, או שלא כדין בחנות הטריפה. ואולי תלוי אם אזלינן בתר רוב חנויות או בתר רוב חתיכות. וראה בהמשך.]

(והנה יש מקום ליישב בדרך נוספת, אי נימא שהמעליותא בשתי תערובות יותר מאשר ספק בגוף ספק בתערובת, הוא חסרון ההכרעה הגמורה בתערובת. ונימא שגם בלקח מהקבוע הוא צורת הסתפקות של תערובת בין החנויות [ויש להאריך ואכ"מ], ממילא הוי כשתי תערובות אשר מצטרפות שתיהן לספק ספיקא.)

**לשון המחבר**

ויש לשים לב ללשון המחבר שהחתיכה "בטלה ברוב משום ספק ספיקא", וצ"ע ההרכבה בין שני הדינים.

**ההבדל בין הספק הנ"ל לשתי תערובות**

את השאלה השניה הקשה הש"ך על המחבר אשר לשיטתו שפסק דבעינן דווקא ג' תערובות, היאך התיר כאן בספק הנ"ל, אף שיש כאן רק שני ספיקות. (וכ"ה הגר"א.)

והנה יש כאן בסימן שלושה מקומות אשר התקשה הש"ך בהם בהבנת דברי המחבר והרמ"א, לשיטתו בהבנת חומרא זו דג' תערובות. אשר היה נראה לומר שהש"ך הבין שיסוד הצרכת הג' תערובות הוא חומרא שלא לסמוך על הס"ס עצמו אלא להצריך עוד ספק משום הרחקה, ואולי משום חשש שמא יאכל את הכל בבת אחת. ועל כן הקשה: א, מהיכ"ת לרמ"א בסעיף ח' להחמיר חומרא על חומרא ולאסור גם בתערובת השלישית אכילה בבת אחת. ב, מדוע המחבר בסעיף ט' צריך להגיע לחידושו של ר"י לאסור ספק בגוף ספק בתערובת, הלא בלא"ה אין כאן ג' ספקות. ג, מדוע המחבר בסעיף ד' מתיר את הספק הנ"ל, הלא אין כאן ג' ספיקות. וכל זה הוא לשיטתו בהבנה הנ"ל. [כך היה נראה לכאורה, אבל שוב ראיתי את לשון הש"ך על סעיף ט' אשר מבואר בלשונו שמבין גם בדעת המחבר, שכל שיש ספק ספיקא גמור, יתיר אף בתערובת השניה, וצריך עיון.] **אבל** אי נימא שהצרכת ג' התערובות היא מחמת שהתערובת הראשונה אינה מצטרפת לספק מחמת ה'איקבע איסורא' וכמו שהתבאר בס"ד במקומו, הרי מיושבות מאליהן ג' הקושיות.

והש"ך עצמו יישב בתרתי: א, כיון שקבוע חידוש הוא, עדיף טפי משתי תערובות (ולכאורה כוונתו כנ"ל שאין ההיתר מצד ס"ס, וכנ"ל ביישוב הקושיא הראשונה). ועל זה הקשה רעק"א שגם בשתי תערובות כל האיסור הוא רק מחמת שפירש בפנינו והוי כפירש מן הקבוע, ואיזה קולא יש במקרה דנן יותר מאשר במקרה של שתי תערובות, **ונשאר בצע"ג.**

ב, כיון שקבוע חידוש הוא, יש לסמוך כאן על שיטות הראשונים שתמיד מתירים בשתי תערובות (והוא **תמוה לכאורה** דסו"ס הלא חדשה התורה דין זה וכעת אסור מדאורייתא, ומה מקום יש להקל בזה).