6. מקום הדלקה ודין אכסנאי
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / ענייני במה מדליקין / נר שבת וחנוכה - הרב מאיר קאופמן / שיעורים

י"ז כסליו ע"ד

**מקום ההדלקה ובגדר חובת בית ודין אכסניא**

**א] שיטות הראשונים בדין הדלקה בפתח**

**ב] בביאור הגמ' אם היה דר בעליה האם דין פתח הבית או החצר מעכב**

**ג] בדין חצירות דידן האם כל הדלקת חוץ זה גם הדלקת פנים**

**ד] בביאור דברי הגר"א לגבי הדלקה בחלון**

**ה] המורם מהנ"ל בגדר הדין דהדלקה זה רק בבית ובפרטי דין אכסנאי**

**ו] בפרטי דיני אכסנאי בדין אכסנאי למעלה מכ' אמה שביתו תוך כ' אמה**

**שיטות הראשונים בדין הדלקה בפתח**

א]גרסינן שבת כ"א: נר חנוכה מצווה להניחו על פתח ביתו מבחוץ ואם היה דר בעליה מניחה בחלון הסמוכה לרה"ר וכו' וכתב רש"י מבחוץ משום פרסומי ניסא ולא ברה"ר אלא בחצרו שבתיהן היו פתוחים לחצר עכ"ל ובביאור כוונת רש"י מצאנו שני ביאורים בראשונים [עיין פר"ח סימן תרע"א שהאריך בזה] א.עיין ריטב"א ורבינו ירוחם דביארו שרש"י גם מודה שמדליק בפתח החצר רק שכוונת רש"י שמקום ההדלקה לא ברה"ר אלא מבפנים לחצר ובריטב"א משמע שגרס אחרת ברש"י ועיין פר"ח דנסתיע לזה מלשון רש"י לקמן מ"ה. בד"ה מקמי חברי שכתב שלא יראהו בחצר כדאמרינן בפרקין דלעיל דנותנו בטפח הסמוך לרה"ר עכ"ל ומבואר ברש"י שיש חצר וזה טפח הסמוך לרה"ר והנה לפ"ז צ"ב למה צריך בטפח הסמוך וצ"ל שיהיה יותר סמוך לרה"ר [ועיין רש"י כ"ב. שביאר לא כך] והנה לביאור זה חידש רש"י שמקום ההדלקה צריך להיות ברשותו ולא מבחוץ לביתו אלא שגם חצר חשיב רשותו

אמנם עיין שיטה לר"ן ובתוס"ר שנקטו שכונת רש"י כפשוטו שאין מקום ההנחה בפתח החצר אלא בפתח הבית וכן הוא פשטות הגמ' דסתם בית יש לו חצר ובכל אופן מבואר בלשון הבריתא שמבארת מקום ההדלקה שזה בפתח הבית וכתבו שבאין חצר לבית מניח ברה"ר בטפח הסמוך לפתח ובזה ישבו הדין של הניח חנוני נרו מבחוץ שמדובר שלא היה חצר לפני הפתח וכן משמע מרש"י בנר שיש לו שני פיות עולה לשני בני אדם שהכוונה העושים מהמהדרין ולא ביאר שני בתים בחצר שכיון שמדליקים בפתח הבית א"כ כל בית זה פתח לעצמו וכן לענין חצר שיש לה שני פתחים ביאר רש"י שיש לבית שני פתחים דהינו שמקום ההדלקה זה בפתח הבית ולכן זה תלוי בזה שיש שם שני פתחים [וכשיטת רש"י מבואר בר"ן וכן הרא"ש העתיק הגמ' כצורתה וכן הרמב"ם העתיק הגמ' כצורתה ועיין מ"מ שתמה בנר שיש לו שני פיות איך משכח"ל ומבואר שפשיטא ליה בדעת הרמב"ם כרש"י וכן הוא באו"ז ובהגהות מימוני]

אמנם שיטת תוס' שמקום ההדלקה הוא פתח החצר ודייקו דבר זה מהגמ' של נר שיש לו שני פיות וכן מהגמ' של חצר שיש לה שני פתחים והעמידו את הגמ' של פתח הבית במקום שאין לו חצר וכן הוא ברבינו ירוחם ובטור וכן הוא שיטת הריטב"א

**בביאור הגמ' אם היה דר בעליה**

ב]והנה מבואר בברייתא שאם היה דר בעליה מניחה בחלון ועיין ב"י שכתב שלשיטת רש"י ניחא דהינו דבפשוטו יש מדרגות שמורידות מביתו לחצר או לרה"ר ולא יכול להדליק בפתח המדרגות דזה כמו פתח החצר ואפילו שכאן זה כמו חצר פרטית בכל אופן לא יכול להדליק שם דיסוד החיסרון לרש"י מצד שצריך פתח ביתו ולא חצרו ולא מצד שזה לא ניכר שזה הדלקתו אלא של אחד מבני החצר [והא דלא מדליק בפתח הבית למדרגות יתכן שהמרפסת שם מסתירה את פתח הבית] אבל לתוס' למה שלא ידליק במקום שהמדרגות יורדות לחצר בפתח החצר ובאופן הבריתא שיש מדרגות לרה"ר דהרי אין חצר, בפתח המדרגות לרה"ר, וכתב שמדובר שהעליה יורדת דרך הבית וכה"ג לא יכול להדליק בפתח הבית או החצר והנה לגבי פתח הבית הדבר מובן שכיון שזה מקום תשמיש דבעל הבית לא ניכר שזה הדלקה של בעל העליה אבל למה שלא ידליק בפתח החצר וצ"ל שכיון שמפסיק בין ביתו לחצר שטח שמתיחס לבעל הבית גם החצר לא רואים את זה כהמשך ביתו שיוכל להדליק שם ועיין מהר"ם קזיס שכתב לדון שכל הגמ' דוקא שאין חצר אבל ביש חצר גם אם יורד דרך העליה יכול להדליק דרך שם וכן הוא בחידושי הגר"א [והנה יש כאן דוחק לתוס' שמדובר בעליה באופן לא מצוי אמנם לרש"י א"ש]

**האם דין פתח הבית או החצר מעכב**

ג]והנה יש לעיין לרש"י האם זה לעיכובא בפתח הבית דהינו שפתח החצר זה כמו באמצע הרחוב או שכל דברי רש"י לכתחילה ונפק"מ במקום שהוא דר למעלה מעשרים אמה שבזה יתכן שעדיף שידליק בפתח החצר כיון שאין לו אפשרות אחרת והנה הקשו הראשונים מהדין של חנוני שהרי הוא לא מדליק ברחוב והתוס"ר תירץ ששם מדובר שאין חצר לפני הבית אמנם הריטב"א וכן תירץ ברא"ם הובא בפר"ח דגם לרש"י יוצאים במקום זה [אלא שהפר"ח תמה שלמה יפטר אם יוצא מצותו בפנים ועיין רשב"א שהניח בקושיא] וכן מוכח בר"ן שאפילו שביאר כרש"י בתחילת הסוגיא וכן לענין חצר שיש לה שני פתחים בכל אופן בנר שיש לו שתי פיות ביאר כגון שמדליקין בחצר מבחוץ ומבואר שגם כה"ג זה טוב ולכאורא כן מבואר מהכרעת השו"ע שפסק כתוס' ומסתבר שאם זה היה מעכב לרש"י ודאי שהיה עדיף להדליק בפתח הבית

עוד יש לעיין לרש"י האם ההדלקה בפתח הבית זה מועיל מצד שרואים ברה"ר או שהפרסום הוא לאנשי החצר ועיין ברא"ם שכתב שזה מועיל כי רואים ברה"ר אמנם בחידושי מהר"ם קזיס כתב שכיון שקבעו ששם מקום ההדלקה לא צריך כל פעם לבדוק שרואים ברה"ר אלא בכל מקרה זה מועיל ובאמת שבפשטות כשיש חצר אם הרבה בתים הדרך שיש פתח אחד אם בית שער ומסתבר שלא בכל הבתים רואים את פתח החצר ויתכן שהרבים של בני החצר זה גם מספיק מצד התקנה של פרסומי ניסא

והנה יש לעיין האם לתוס' יוצאים בפתח הבית או שצריך דוקא בפתח החצר והנה אם רואים משם לרה"ר בפשוטו זה ודאי מועיל דודאי מסתבר שגם במדליק בחלון כיון שרואים ברה"ר יוצא שם [והגרי"ז אע"ג שדעתו שיש פתח החצר בניו הדליקו בחלון וכן בני הגרי"ד וכן היה דעת החזו"א] אמנם במקום שלא רואים ברה"ר שאז כל הנידון שיחשב פרסום מצד בני החצר יתכן שזה לא מועיל והנה עיין טור שהביא בשם רב שר שלום דמדליקין בפתח החצר על ידי שיתוף של כולם אמנם להידור עדיף שכל אחד ידליק לעצמו על פתח ביתו ויש לבאר ההידור מצד שעדיף שכל אחד ידליק לבד ולא בשותפות וזה אי אפשר לעשות בפתח החצר מצד שלא יהיה היכר וכן נראה שביאר הב"ח שם אמנם לפ"ז לכאורא אחד ודאי יכול להדליק בפתח החצר ובדבריו מבואר שגם אחד לא מדליק שם ובפשוטו הביאור שיש ענין שיהיה ניכר של מי ההדלקה ואם מדליקים בפתח החצר לא בתור הדלקה של כל בני החצר א"כ לא ניכר של מי ההדלקה והידור זה עדיף מההידור של פתח החצר וכן משמע בריטב"א וכתב שכן מנהג כולם ע"ש ועיין רבינו ירוחם שכתב שאם אין מזוזה בפתח החצר עדיף להדליק בפתח הבית ומבואר שהענין של פתח החצר לתוס' הוא לא לעיכובא וכל סיבה שיש לה משמעות בתקנת נר חנוכה זה סיבה להדליק בפתח הבית

**בדין חצירות דידן**

ג]והנה עיין דרך אמונה הלכות מעשרות פ"ד הי"ד שהביא שהחזו"א היה מורה שהיום חצרות שלנו וכן חדר מדרגות לא חשיב חצר כיון שלא רגילים להשתמש שם שימושי חצר כמו בזמן חז"ל ולכן אין להדליק בפתח החצר או בפתח חדר מדרגות דהינו שנקט שכמו שלרש"י הרי צריך דוקא פתח הבית מצד שצריך במקום שהוא דר דירה גמורה א"כ גם לתוס' שנתחדש שמועיל פתח החצר אין הביאור כי זה מעבר של ביתו וניכר שזה שלו דודאי דגם הם מודים שיסוד הדין זה הדלקה בביתו רק שהחצר כיון שיש שם חלק מתשמישי הבית רואים את זה כחלק מהבית ולכן במקום שזה רק מעבר ולא בתור חלק מתשמישי הבית אין לזה מעלת חצר והנה אפשר לומר סברא זו בכמה אופנים דהינו יתכן שזה סברא לשיטת תוס' וכנ"ל, אמנם יתכן שזה רק סברא שאפילו שלרש"י יוצאים בפתח החצר בדיעבד בזה ודאי צריך חצר כעין בית ויש מקום לומר שכל הכרעת השו"ע כתוס' כי זה מועיל גם לרש"י ויתכן עוד שכל סברתו במקום שיש לו מקום הדלקה בחלון או בפתח הבית לחצר בזה אפילו שיש מעלה בפתח החצר אבל כה"ג שחסר ביחס אליו כי זה לא נראה כביתו בזה עדיף להדליק בפתח הבית או בחלון אבל אם יהיה למעלה מעשרים אמה ואין לו פתח לחצר או חלון לרה"ר בזה ודאי שידליק בפתח החצר ודעת הגר"ח קניבסקי שגם בדר למעלה מעשרים אמה ידליק בביתו ושמעתי בשם הגרנ"ק שאע"ג שהיה רגיל להורות בדר למעלה מעשרים אמה להדליק מפתח הבית לחדר מדרגות [כן שמעתי מנכדו הגרנ"מ רוזנברג] אבל בזיקנותו הורה להדליק גם בפתח החצר וכן הוא בחוט שני

והנה הב"י כתב שלתוס' ביש מדרגות מהעליה לחצר או לרה"ר מדליק בפתח המדרגות והנה בפשוטו המדרגות זה לא שימושי חצר ובכל אופן נקט שאפשר להדליק בפתח המדרגות והנה היה מקום לומר שדוקא שם זה דבר פרטי אמנם הרי לרש"י נקט שזה לא סיבה להדליק ובפשוטו מבואר כאן דלא כחזו"א אמנם יתכן שלא צריך לדון בכל מקרה אלא שבזמנם סתם חצר זה חלק מדיורי הבית א"כ תמיד רואים את זה כחלק מהבית עוד יתכן שדבר שיש בו רק הילוך ולא עוד שום שימוש וזה פרטי לאדם מסוים זה יותר סברא שרואים את זה כהדלקתו וצ"ע

**האם כל הדלקת חוץ זה גם הדלקת פנים**

ד]והנה יש לעיין בגדר הדין שמדליק בפתח הבית לרש"י או בפתח החצר לתוס' האם באמת זה רק דין הדלקה לרה"ר ואין כאן שום פרסום לעצמו או שודאי זה גם נחשב הדלקת ביתו ומצד שיוצא ונכנס במקום זה דהינו שחז"ל קבעו שהדלקה בפתח הבית זה גם נחשב כהדלקה בביתו ונפק"מ במקום שמדליק בפתח הבית מבחוץ ואין כאן פרסום לבני החצר כלל האם יצא מצד הדלקת בית דאם נימא דבפתח אין גדר הדבר שזה גם מקום פרסום לבית א"כ יש לדון משני סברות שלא יוצא א. שכיון שדלת ביתו סגורה א"כ אין כאן פרסום הנס ב. שכל הדין שטפח הסמוך זה מקום הדלקה כשכל הנידון שזה יתיחס אליו אבל ביחס לדין הדלקה בביתו אין זה ביתו ולכאורא ודאי דמסתבר שגדר הדין הדלקה בפתח שחשיב הדלקה בביתו

והנה רש"י כתב בחלון שהכוונה בפנים וכן העתיקו עוד ראשונים וצ"ב הכוונה ועיין פר"ח שביאר דלרבינו ירוחם שכונת רש"י שצריך בפתח החצר מבפנים ה"ה כאן צריך בחלון מבפנים אמנם לביאור שאר הראשונים ברש"י שבאין חצר מדליק בחוץ א"כ צ"ב כוונת רש"י ועיין מהר"ם קזיס שכתב שכוונת רש"י שאפשר גם בפנים ויש שחידשו שבאמת בעליה זה דין הדלקת פנים רק שרואים בחוץ אמנם לנ"ל יש לבאר שבפתח שנכנס ויוצא לכן זה מועיל גם בתור הדלקה לביתו אמנם בחלון שאין כניסה ויציאה שם אם ידליק בחוץ אין זה הדלקת פנים כלל וזה לא מועיל אמנם ברבינו ירוחם כתב בחלון מבחוץ אמנם יתכן שהכונה בצורה שרואים מבפנים ועיין חידושי הגר"א שכתב לגרוס ברש"י מבחוץ וכתב שמוריד מול חלונו למטה מעשרה ולפ"ז מבואר שזה רק הדלקת חוץ

ועיין פוסקים שדנו לגבי סומא האם יכול להדליק ועיין מ"ב סימן תרע"ה סק"ח שכתב בשם המור וקציעה שידליק ללא ברכה מצד שאין פרסום הנס לעצמו ומבואר שנקטו שההדלקה היא לא רק לבני רה"ר אלא יש בזה גם הדלקה לעצמו וזה לכאורא מצד שמקום ההדלקה גם מתיחס אליו

**בביאור דברי הגר"א לגבי הדלקה בחלון**

ה]והנה בעיקר מה שנקטנו שהדלקה בחלון זה הדלקת חוץ וודאי שמי שמדליק שם יוצא וכן מי שיש לו חלון ומדליק בפנים לא יוצא לכאורא מדברי הגר"א מבואר לא כך דהנה הפוסקים סימן תרע"ה כתבו דאם הדליקה בפנים והוציאה לחוץ לא יצא כיון שהרואה אומר והקשו למה לא כתבו הטעם מצד שהדלקה עושה מצוה וכתבו שנפק"מ בזמן הזה שיוצאים בפנים והקשה הגר"א על לשון השו"ע שצריך שידליק במקום הנחתה הרי היום בפנים זה מקום הנחתה [והמ"ב ביאר שהכונה שיניח במקום שזה ישאר בסוף] ולכן ביאר שמדובר בטור שנהגו להדליק על פתח הבית מבפנים וכה"ג אם הדליק בפנים יצא דבלאו הכי לא עשו דינא דגמ' עכ"ל ובפשוטו כוונתו דמי שמדליק בפתח הבית מבפנים אפילו שראו בחוץ לא יוצאים ידי חובה בזמן חז"ל וממילא כה"ג כבר יכול להדליק מבפנים וצ"ע הרי זה לא גרע מחלון ולפ"ז מבואר שס"ל שחלון זה הדלקת פנים ומצד זה אין עיכוב אמנם דבר זה לא יתכן דהרי באותה ברייתא מבואר גם הלשון שמדליקה בפתח החצר ואם היה דר בעליה מניחה בחלון ולמה דנימא שדבר זה מעכב ודבר זה לא מעכב ובהכרח צ"ל שכיון שס"ל שמי שמדליק בחלון ויכול להדליק בחוץ זה מעכב ממילא כל שזה שעת הסכנה שיש כאן כבר סיבה לעשות דבר שבעלמא מעכב זה סברא שכבר ביטלו אצלו ההדלקה בחוץ ויכול להדליק בפנים ולפ"ז אפשר לומר יותר שגם אם יוצאים בחלון אבל כיון שאת הדין לכתחילה לא יכול לעשות ממילא זה כבר נחשב בתור זמן הסכנה שיכול להדליק בפנים דהינו שכל שזה סכנה לא הצריכו לדון אם אפשר עדין קצת פרסום לרה"ר

ולכאורא כן הוא משמעות הפוסקים דעיין מג"א תרע"א שכתב על הרמ"א שמדליקים בפתח הבית בפנים שאם יש לו חלון שידליק בחלון דהינו שזה עדיף מהדין תוך עשרה ועיין פמ"ג שכתב שיתכן שהאידנא עדיף תוך עשרה ולכאורא כונתו שכיון שזה סכנה ואין כאן חיוב של הדלקה לבחוץ ורק שיש בזה ענין בזה יתכן שהדין פתח זה יותר חשוב וכן עיין שער הציון סק"ל שכתב לקים דין המג"א כי יש דעות שאין דין תוך עשרה ומבואר שבעיקר הדבר הסכים אם הפמ"ג וכן הוא בחיי אדם [והנה ודאי שכל נידונם בזמן הזה דאל,כ יש גמ' שחלון עדיף]

אמנם נראה יותר דעיין ב,ח שכתב שהדלת לא היתה פתוחה כל הזמן וכן משמעות השער הציון שהקשה על הרמ"א שכתב שהים אין חשד כי מדליקין בפנים והקשה הרי הרמ"א כתב להדליק גם בפנים בפתח ואם נימא דהטור דיבר שהיה פתוח כל הזמן א"כ יתכן שבאופן הרמ"א שזה סגור ורק כשפותח הדלת רואים בחוץ א"כ כה"ג אין מקור לחשד וכן עיין טור סימן תר"פ שבשבת יש להיזהר שלא יכבה כשפותחים הדלת וקצת משמע שהדלת סגורה ואולי הכונה כשפותחים לגמרי וכל הזמן היה פתוח קצת

**המורם מהנ"ל**

ו]והנה לאחר כל הנ"ל בפשוטו מי שדר למטה מעשרים אמה ראוי שלא ידליק בפתח החצר א. מצד שיטת רש"י שזה רוב הראשונים ב. מצד סברת רב שר שלום והריטב"א שאם לא יהיה ניכר שזה הדלקה שלו עדיף שידליק בפתח הבית ג. סברת החזו"א שחצרות שלנו זה לא חצר ולכל הפחות שכאן לרש"י זה לא מועיל וגם לתוס' זה כבר סברא להעדיף פתח הבית או חלון וכנ"ל מרב שר שלום [וכן הגרי"ז הדליק בפתח הבית שראו ברחוב וכן בניו הדליקו בפתח הבית לחדר מדרגות או בחלון אמנם לאחרים היה מורה להדליק בפתח החצר, שערי זבולון] אמנם בדר למעלה מעשרים אמה בזה מסתבר שידליק לפתח החדר מדרגות אם הוא לא יחיד בקומה אחרונה שבזה יוצא לשיטת רש"י ויתכן גם לשיטת תוס' אם הם מודים שמועיל לפתח החצר וכאן שהנידון למי מדליק וודאי לא צריך שיהיה שם שימושי חצר אלא שכיון שיש צד שלתוס' זה לא טוב א"כ יתכן שלתוס' זה גרע ממדליק בביתו שכאן זה לא בביתו ואין כאן הדלקת חוץ אמנם זה תלוי בנידון הנ"ל האם בכל הדלקה בפתחו חשיב גם הדלקת פנים ומהגר"נ קרליץ שמעתי לחשוש שזה לא מועיל בתור הדלקת פנים ואם יכול להדליק תוך הבית שיראו בחדר מדרגות זה עדיף וראיתי מביאים דהגר"ח קניבסקי העיד שהחזו"א הורה לו להדליק בפתח ביתו לחדר מדרגות אמנם באין שכנים מולו כגון שדר יחיד בקומה אחרונה בזה יש מקום גדול לדון שידליק למטה [או לכל הפחות גם שם] כיון שיתכן שגם לרש"י יוצאים שם בדיעבד וצ"ע [ולמעשה כל אחד ישאל רבו]

**ב**

**בגדר הדין דהדלקה זה רק בבית ובפרטי דין אכסנאי**

ז]מבואר בגמ' שמקום ההדלקה הוא בפתח הבית או החצר ובפשוטו מבואר שכל ההדלקה זה רק במקום דירתו ועיין בגמ' שאכסנאי משתתף בפריטי וביאר הר"ן שמסברא לא היה צריך להדליק כלל שאין זה בגדר דירה וחידשה הגמ' שבכל אופן צריך להדליק ובפשוטו הביאור שנתחדש שגם זה חשיב דירתו ולא שאדם שאין לו דירה מדליק סתם וכן הוא בתוס' בסוכה מ"ו. שכתבו שתיקנו תקנת הרואה מצד שיש אנשים שאין להם בית לקיים ההדלקה דהינו שכה"ג לא אמרינן שיכנס לבית חברו וידליק וכן מבואר בפשוטו ברש"י ועוד ראשונים שכתבו שבא בספינה לא מדליק

אמנם עיין כל בו שכתב שתיקנו הדלקה בבית הכנסת כיון שיש אנשים שלא מדליקים שלא יודעים דיני ההדלקה ומשמע שיש לזה שם הדלקה אפילו אם זה לא ביתו רק שיש חיוב להדליק בביתו אבל לא שאין זה מעשה הדלקה כלל ועיין שו"ת הריב"ש שדן האם יוצאים בהדלקה דבית הכנסת והשואל כתב שחייב לחזור ולהדליק בביתו מצד חשד והריב"ש כתב שכיון שזה נר איש וביתו ועיין הגהות ברוך טעם שכתב שהכונה שיש חיוב להדליק בבית וכתב שלפ"ז אכסנאי שאין לו חיוב להדליק בביתו כיון שמדליקים בביתו ורק שיש לו ענין להדליק מצד מהדרין בזה יכול גם להדליק בבית הכנסת דהינו שנקט שיש לזה שם מעשה הדלקה גם לא בביתו ורק שתמיד יש חיוב להדליק בביתו אבל כאן שכל ענינו לעשות הדלקת גופו בזה יכול גם בבית הכנסת [ועיין בזה לקמן] אמנם הדברים מאוד מחודשים ובפשוטו כוונת הריב"ש להוכיח שיש דין דוקא בבית מדין נר איש וביתו וצ"ע ואולי בבית הכנסת מכח המנהג יש לזה שם נר חנוכה וצ"ע

והנה בהא דנתחדש בגמ' שאכסנאי חשיב מקום דירתו וצריך להדליק שם היה מקום לדון שזה רק כיון שאין לו דירה אחרת אבל כל שיש לו דירה אחרת לא הקילו להחשיב מקום זה כדירתו וביותר שעצם זה שיש לו דירה אחרת זה עצמו סיבה שמקום זה לא יחשב מקום דירתו ובזה היה מקום לבאר משמעות הרי"ף דכל הדין חשד באורח זה רק באין מדליקין עליו בביתו אבל במדליקין עליו בביתו אין דין חשד שיסוד דין חשד רק על מקום שזה מקום המחייב בהדלקה אבל כיון שלגביו בית זה הוא לא מקום הדלקה גם מדין חשד לא צריך להדליק אמנם מכל הפוסקים שנקטו שאכסנאי יכול לכוין לא לצאת בהדלקת אשתו ולהדליק כאן מבואר שזה מקום הדלקה בעצם

והנה בעיקר דין הדלקה דמבואר שזה רק במקום דירתו בפשוטו זה חובת גברא רק שמקום קיום החובה הוא במקום דירתו אלא שצ"ב א"כ מי שאין לו בית למה שלא יתחייב לדור בחנוכה בצורה של אכסנאי שיוכל לקיים את חובתו ובפשוטו מבואר מזה שאפילו שזה חיוב גברא אבל צורת החיוב לא סתם שידליק וההיכי תמצי זה בית אלא החובה שביתו יפרסם הנס ולכן כל שאין לו בית לא שייך להטיל עליו חיוב זה דכל צורת החיוב שביתו יפרסם הנס ועיין לשון הרמב"ם פי"א מברכות שכתב שחנוכה זה מצוה מחויבת וזה לא כמזוזה שזה לא מחויב שמי שאין לו בית לא חייב במזוזה ומשמע שזה חיוב גברא וחייב לקנות בית לקיים דין חנוכה אמנם אין זה מוכרח דיתכן דעיקר כוונת הרמב"ם שיש מצוות שלפי ההוה הוא וודאי יקימם ויש מצות שיתכן שלא יקימם וחנוכה זה דבר שלא מצוי שלא מקיים דכל אדם גר באיזה מקום משא"כ מזוזה שיכול לגור באוהל ובספינה ולא מתחיב במזוזה משא"כ בחנוכה גם כה"ג חייב עוד יתכן שמזוזה כל סיבת החיוב זה הבית ולכן חשיב שזה לא מצוה מחויבת משא"כ כאן סיבת החיוב זה הגברא רק צורת החיוב זה פרסום דרך בית ולכן חשיב שזה מצוה מחויבת

והנה מצאנו דהחיוב הוא נר איש וביתו דהינו שצורת קיום המצוה שכולם יוצאים בהדלקה אחת ויש לדון האם באמת זה חיוב נפרד על כל אחד רק שאפשר לקיים חיובם בהדלקה אחת דהינו שזה נחשב שכל אחד פירסם הנס שכיון שזה הדלקה של בני הבית חשיב שכולם עשו פירסום הנס או שבאמת כל החיוב הוא חיוב על בני הבית להדליק הדלקה אחת ועל ידי הדלקה של אחד מהם התקיים הדין והנה הב"י סימן תרע"ז כתב שזה ברכה שאינה צריכה אם לא יוצא בהדלקת אשתו והט"ז חלק שזה כמו כל שומע ברכה מחברו שלא חייב לצאת ויכול לברך לבד ובפשוטו יסוד מחלוקתם בנ"ל דהט"ז נקט שזה חיוב נפרד על כל אחד ממילא לא שיך לחיבו לצאת אם חברו אם רוצה לקים המצוה בעצמו משא"כ הב"י נקט שזה חיוב על כל הבית כאחד א"כ כל שרוצה לנתק עצמו וליצור חיוב בנפרד חשיב גורם ברכה שאינה צריכה והנה הפר"ח דן שאדם לא יכול לכוין לא לצאת וזה צ"ב כיון שהחיוב על הגברא מה שייך שיצא בע"כ ויתכן שכיון שהחיוב שהבית יפרסם ופירסום אשתו חשיב שהבית פרסם א"כ ממילא יצא חובתו דזהו חיובו וצ"ע

ועיין שו"ע שפסק שקטן יכול להדליק נר חנוכה ולגבי מגילה פסק השו"ע שלא יכול ותמהו האחרונים מה החילוק ועיין חכם צבי סימן נ"ט שביאר שכאן שהקטן לא צריך להוציא את הגדול אלא שעד כמה שיש כאן הדלקה של אחד מבני הבית ממילא יוצא בזה אין חיסרון של קטן ובפשוטו זה על דרך הב"י שמראש כל החיוב זה שאחד מבני הבית ידליק ובזה חשיב הדלקה של כולם דאם יש חיוב פרטי על כל אחד רק שהדלקה של אחד מבני הבית חשיב כאילו כולם הדליקו א"כ זה כן יחס של המצוה לכל אחד ואין סיבה שלא יהיה כאן את החיסרון משל קטן וצ"ע

והנה יש שדנו שבאמת נר חנוכה זה חובת בית כמזוזה דהינו דרבנן הטילו בבית שיש בו דיורים שיתפרסם בו הנס ולכן מי שאין לו בית פטור והנה מבואר ששני בעל בתים צריכים שניהם להדליק ולא מועיל שאחד הדליק ולכאורא מבואר שזה לא חובת בית אמנם אין זה מוכרח דיתכן שכל בית שיש בו דיורים מחיב שהדרים בו ידליקו וכל שזה לא פירסום של אחד מבני הבית לא מתקיים כאן דינו

אמנם בפשוטו הדבר תמוה דהרי מי שיש לו שני בתים לא צריך להדליק בשניהם וכמבואר בשו"ע שעדיף להדליק במקום אכילה אמנם אם יש חשד במקום שינה מדליק רק שם ולא אמרינן שחייב להדליק בשניהם אם לא שנדחוק שיש שני דינים שיש חובת בית ובזה כל שהדליקו שם התקיים חובה זו ויש עוד חובת הגוף להדליק במקום דיורים וכה"ג מדליק במקום שינה אבל אם באמת אין הדלקה במקום אכילה חייב להדליק בשניהם אמנם מפורש הרי שבזמן הזה שאין חשד לא צריך להדליק כלל במקום שינתו ומבואר שאין עצם המציאות של בית מחייב אם לא שנדחוק שבזמן הסכנה שמדליקים בפנים אין חובת בית אלא רק חובת הגוף להדליק במקום דיורים וכל זה תמוה דמההיכי תיתי לומר שיש שני חיובים

והנה תוס' בסוכה הקשו למה תיקנו בנר חנוכה ברכת הרואה יותר מלולב וכתבו לדון כיון שיש אדם שאין לו בית והקשו דא"כ על מזוזה יתקנו ברכת הרואה והנה אם נימא דמי שאין לו בית הוא חייב רק אין לו אפשרות לקיים המצוה א"כ אין דמיון דשם יש לו חיוב ולא יכול לקיימו לכן רבנן תיקנו משא"כ במזוזה אמנם כבר כתבנו לעיל דזה ודאי שכל שאין לו בית אין לו חיוב אמנם עדיין יש חילוק דבנר חנוכה סיבת החיוב קימת רק אין אפשרות להטיל עליו חיוב דצורת החיוב זה שביתו יפרסם משא"כ במזוזה ואם נימא שזה חובת בית א"ש

והנה מבואר ברמ"א שאדם שיש לו מקום אכילה זה עדיף ממקום שינה וצ"ע עד כמה שגם מקום שינה חשיב דירתו [וכדמוכח ממקום שיש חשד שנקטו הפוסקים שמדליק רק שם] מה שייך להעדיף מקום אחד הרי החיוב שיפרסם על ידי דיורים ויש כאן פרסום על ידי דיורים וצ"ל שזה סברא שעדיף במקום שזה עיקר דירתו אמנם במקום שבין כה מדליק מפני החשד זה לא סיבה להדליק עוד הדלקה וכן עיין בה"ל שכתב שרב זירא שסמך על אשתו ולא הדליק לבד מצד שתבוא מהירא שיש עדיפות שיצא במקום שזה עיקר ביתו והוא על דרך הנ"ל [ולכאורא האחרונים שכתבו שיש ענין שידליק בעצמו נקטו לא כך ואולי הענין של מהדרין הוא יותר גדול]

ולכאורא יש מקום לומר שגדר הדין שרבנן אמרו שהדיורים מחיבים דהינו שבאמת זה לא חובת גברא גרידא ורק שמקום הדלקה הוא בביתו אלא שמצב דיורים של בן אדם זה המחייב בהדלקה ומקום ההדלקה זה במקום הדיורים שזה המחייב ולפ"ז יתכן שגם אדם שיש לו שני בתים אבל לא חשיב שיש לו שני דיורים אלא שדר בשני מקומות ועל כל דיוריו חל חיוב הדלקה אחד ובזה א"ש הכל, שמי שאין לו בית אין לו חיוב כי אין לו דיורים וכן א"ש שיתכן שלא שיך לא לצאת שכיון שהדיורים מחיבים כל שהודלק הדלקה שמתיחס לדיוריו ממילא יצא וכן א"ש שעדיף שידליק בעיקר דירתו שזה עיקר המחיב ולא שזה סתם היכי תימצי איפה לקיים את דינו ולפ"ז גם האמרי ברוך הנ"ל שנקט שיש שני חיובים בית וגברא אין הכונה סתם בית שהרי בשני בתים לא חיבים אלא כונתו כנ"ל שהדיורים מחיבים וכן יש חובת גברא גרידא ולפ"ז יש לבאר לשון הריב"ש שלא יצא חובתו כי נר איש וביתו שזה באמת הסיבה שדין הדלקה בבית כי החיוב חל על דיורי הבית והנה לפ"ז היה מקום לומר דבעבר דירה באמצע הלילה חל עליו חיוב חדש במקום החדש שזה דיורים חדשים וכן הוא בחוט שני אלא שהוא נקט שזה רק בזמן שיש אנשים ברחוב וזה צ"ע אמנם נראה מסברא שגם אם הלך למקום אחר חשיב אותם דיורים ולא דיורים אחרים

**בפרטי דיני אכסנאי**

ח]והנה הפר"ח כתב שכל שלא עזב את ביתו לכל החנוכה חשיב עדין דירתו ויכול להדליק שם אמנם בפשוטו וודאי יכול גם להדליק במקום שנמצא שכיון שהוא שם יותר מיום חשיב אכסנאי שזה מקום הדלקה וכן מדויק בט"ז ושאר אחרונים שרק בהלך לסעודה אחת אין זה אכסנאי אבל אם לן שם זה אכסנאי [וצ"ע על אלו שנקטו שבאותו עיר ליום אחד לא חשיב אכסנאי עיין חוט שני, ושלמי תודה בשם הגראי"ל שליט"א] ואין לומר שיש עדיפות להדליק בביתו שהרי בכל אכסנאי לא מצאנו דין זה אלא אדרבא המנהג שמדליק במקום שנמצא [ומשמיה דהגרי"ש מטו דכיון שביתו עדין חשיב ביתו ממילא יש לו חובת בית להדליק שם ורק אם יש שם מישהו אחר שמדליק יכול להדליק במקום אכסניתו וזה רק אם נימא דיש שני דינים דין על הגברא ודין על הבית ונחדש עוד שהדין על הבית יכול גם להעשות על ידי מישהו אחר והדברים מחודשים]

והנה במה שנקט הפר"ח שאפילו שעזב ליום אחד חשיב שעדין דר בדירתו וודאי שכך מסתבר שזה לא גרע מאם אשתו בביתו שחשיב שעדין גר שם אמנם יתכן שאם יש מישהו שם עדיף אמנם יש שדנו שאם נסע לעיר אחרת לשבת שלא יכול לחזור בשבת ולא הניח אדם בשבת בביתו כה"ג חשיב עקירה מביתו ולא יכול לצאת בהדלקה בביתו ובזה גם הפר"ח מודה עוד יש לדון שכל דברי הפר"ח רק כיון שמגיע בתור ארעי לדירתו ביום לכן חשיב שלא עקר דירתו אבל אם אינו מגיע כלל תמיד חשיב שעקר דירתו וצ"ע בזה

**בדין אכסנאי למעלה מכ' אמה שביתו תוך כ' אמה**

ט]במי שמדליקים עליו בתוך ביתו חידשו האחרונים דבתור הידור ראוי שידליק בעצמו והא"ר נקט שכל הנידון בבעל שאשתו מדלקת עליו שאין עלין תקנת מהדרין אבל בבן שסמוך על שולחן אביו שאביו מדליק בזה וודאי יש עליו תקנת מהדרין ויש להעיר דבמקום שהאכסנאי נמצא בעליה למעלה מעשרים אמה ואין לו מקום הדלקה ברה"ר ואצל אביו יש לו מקום הדלקה תוך עשרים אמה בזה ודאי חייב להדליק אצל אביו ואם נימא שהדלקה בחוץ מעכבת לא יצא ידי חובתו דלא מצאנו באכסנאי שיש לו דירה לדון להקל כאילו דירתו רק במקום אכסניתו וצ"ע בזה