אתי לכלל מגע
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / העור והרוטב / יד ושומר

חולין קכה. אתי לכלל מגע

מבואר במתני' קולית נבילה סתומה אינה מטמאת ופירש"י דכל שלא אתי לכלל מגע אין בו דין שומר, וילפינן ליה מקרא לקמן קכו:.

ועיי"ש בתוס' דה"מ בטומאת נבילה אבל בטו"א חיטה בקליפתה נטמאת אף שאינה באה לכלל מגע, וביארו האחרונים שהוא משום דמטצרף חשיב חלק מהדבר ואתי לכלל מגע.

בגמ' נודע אין מאהיל לא, וכתבו התוס' דאוהל לאו דומיא דנוגע הוא שהרי נוגע בשומר נטמא אבל מאהיל על העצם אינו נטמא אם אין המוח כנגד האוהל.

ותמה ע"ז מהרש"א דבגמ' קיח: קיט. מבואר להדיא לא כן ואף אם אין המוח תחת האוהל נטמא ע"י שומר, וצ"ע ומש"כ בלב אריה ופור"י דד' התוס' איירי דוקא במוח ולא בבשר שעל העצם לא הבנתי כלל דהתם נמי איירי במוח כמבואר קיט., עיי"ש וברש"י.

ובעיקר ד' הגמ' קיט. הנ"ל צ"ב דהא לא אתי לכלל מגע ואיך יטמא באוהל על השומר?

ובאר רעק"א דמאהיל הרי הוא כנוגע ולכך חשיב אתי לכלל מגע ע"י שהוא ראוי לטומאת אוהל של מת.

אבל ברש"ש תמה ע"ז שהוא דוחק דבגמ' קכה. שקו"ט טובא בהאי מילתא אם מאהיל כנוגע.

וברש"ש כתב דלענין לטמא באוהל ע"י שומר סגי מה שהוא ראוי לטומאת אוהל ואי"צ שיהיה ראוי דוקא למגע, דדין ראוי למגע הוא רק הלכה בטומאת מגע וכל טומאה היא כפי דין הטומאה שלה.

ובפשוטו י"ל דדין אתי לכלל מגע יסודו שיהיה אפשרות ליטמא באיזה אופן שהוא, וכל שיש בו אפשרות לטמא באיזה אופן ממילא יש בו דין שומר, וביאור הדברים ראיתי בשחיטת חולין עפ"י לשון רש"י קכו: דעיקר הטעם דלא אתי לכלל מגע אין עליו שם טומאה, והיינו שחסר בו הדין לטמא אחרים וממילא א"י לטמא כלל אף ע"י שומר, אבל כל שבא לכלל איזה טומאה אף טומאת אוהל כבר יש בו דין לטמא ושפיר אית ליה שומר.