11. סוגיא דסכין חולין ח
קטגוריות: ש_ס / לז עבודה זרה / הגעלת כלים - הרב מאיר קאופמן

תמוז ע"ז

# בסוגיא דסכין [חולין ח:] סיכום שיטות הראשונים

### באיזה אופן מדובר בשחט בסכין של עכו"ם

א] מבואר בגמ' חולין ח: בשוחט בסכין של עכו"ם שרב ס"ל שקולף ורבב"ח ס"ל שמדיח ומבואר בגמ' שלשה ביאורים במחלוקתם או שנחלקו האם בית השחיטה רותח או צונן או שלכו"ע זה רותח ורק שרבב"ח ס"ל שאיידי דטרידי סימנים להוציא דם זה לא בולע או שלכו"ע בית השחיטה צונן רק שרב ס"ל שאגב דוחקא דסכינא בלע ולכן צריך קליפה והנה עיין תוס' שהקשו הרי סתם סכין אינו בן יומו וא"כ למה שזה יאסר וכתבו שצריך להעמיד שמדובר בסכין בן יומו אמנם עיין רשב"א ור"ן שכתבו שכאן מדובר בשמנונית שעל הסכין וסתם סכין אינו מקונח ובזה אפילו באינו בן יומו הוא נשאר עדין לשבח ובדעת תוס' שלא העמידו כך מצאנו שנחלקו האחרונים דעת הט"ז סימן י' סק"ו שודאי גם ס"ל שנידון סוגין על השמנונית שעל הסכין ולא על הבליעות וכדמוכח מהא דמבואר בגמ' שצריך הדחה ואם מדובר בסכין מודח א"כ הרי לא יוצא בליעות ולמ"ד שזה צונן למה צריך הדחה ולפ"ז נתחדש כאן שהקצת שמנונית שמונח על הסכין גם הוא נפגם וכן מבואר במשמרת הבית ט"ו. אמנם דעת הש"ך סק"ו שודאי שכו"ע מודים לסברת הרשב"א ששמנונית לא נפגם על ידי שזה אינו בן יומו רק דתוס' והרא"ש ס"ל שסתם סכין הוא מקונח ולכן בהכרח מדובר כאן על בליעות ולכן הוצרכו להעמיד בסכין בן יומו ולפ"ז מבואר בגמ' ללשון השני שהדוחקא זה סיבה להפליט מהסכין ולהבליע בבשר והנה לפ"ז צ"ב למה צריך הדחה למ"ד שזה צונן וכבר הקשה כן הרש"ש ובפשוטו צ"ל שדוחקא מפליט קצת מהסכין כמדויק ברש"י קי"ב. לחד פרושא שמדובר על בליעות והקשה הרשב"א א"כ למה בקישות צריך גרירה ותירץ הראש יוסף שדוחקא מפליט קצת גם בדבר שאינו חריף ויתכן עוד שזה ודאי שזה קצת חם שמוציא קצת בליעה ולכן זה סיבה להדיח

והנה מבואר בלשון הרא"ש שאם זה סכין שאינו בן יומו לא צריך לא לקלוף ולא להדיח וצ"ב על כמה שיש כאן שמנונית או בליעה שדינה בהדחה א"כ אפילו שזה אינו בן יומו הרי כל ההיתר הוא בתערובת וכאן שזה עומד בנפרד למה שיהיה בזה ההיתר של אינו בן יומו וצ"ע

והנה מבואר בטור שמועיל נעיצה בקרקע דהינו גם לדעת הרא"ש ולדעת הט"ז שכל הנידון בסוגין לגבי שמנונית א"ש שמועיל נעיצה בקרקע שזה הרי מוריד השמנונית שעל הסכין אבל לדעת הש"ך שהנידון כאן לגבי בליעות א"כ יש כאן חידוש גדול שנעיצה מועילה להוציא בליעות שיוצאים על ידי דוחקא ובית השחיטה וכמו שמצאנו ברשב"א שנעיצה בקרקע מועיל לגבי מה שיוצא על ידי דבר חריף

והנה מבואר בגמ' שמותר לשחוט בסכין של ע"ז והגמ' שואלת הרי יש בזה איסור ומעמידה או בסכין חדשה או שליבנה באור ועיין תוס' ח. בד"ה שלבנה שמה שצריך ליבון זה למ"ד שבית השחיטה רותח ועיין תבואות שור שלמד מתוס' שנידון סוגין על בליעות דאל"כ זה לא סיבה ללבנה אמנם עיין רעק"א בגליון השו"ע שכתב שלכאורא אדרבא מדויק מתוס' שכל מה שכתבו שצריך ליבון לצד בגמ' שבית השחיטה רותח אבל לצד שקולף מצד דוחקא מבואר שלא צריך ליבון אלא מועיל נעיצה ויתכן הטעם מצד שכל הנידון מצד ששמנונית על הסכין רק תמיד יש גם נידון מצד הבליעות דהרי תוס' העמידו בבן יומו ולכן צריך גם ליבון

והנה תוס' הביאו את שיטת הריב"א שכל דוחקא מבליע כדי קליפה ולאו דוקא בבית השחיטה והקשו מהגמ' לקמן דמבואר שרק דבר חריף בולע על ידי דוחקא והנה ללשון ברש"י ששם מדובר על בליעה ויש חידוש שזה לא נ"ט בר נ"ט א"כ לא קשה כלל על הריב"ם דהרי אם זה לא דבר חריף יש כאן ההיתר של נ"ט בר נ"ט ובהכרח שתוס' כאן למדו כביאור שהנדון על שמנונית ולפ"ז מבואר שדעתם שסתם סכין הוא לא מקונח ומבואר שגם בזה יש את הדין של אינו בן יומו וכט"ז הנ"ל אמנם עיין תוס' לקמן קי"ב. בד"ה אגב לגבי חתך בסכין של איסור שכתבו אם הסכין מקונח ואינו בן יומו משמע שבסתמא זה לא מקונח וכן משמע שבאינו מקונח אין בזה ההיתר של נטל"פ אמנם עיין יד יהודה סימן צ"ד סקל"ב שכתב בדעת הרא"ש שיש שני דרגות של אינו מקונח יש דרגא שאין בזה ההיתר של נטל"פ ויש דרגא שיש בזה ולפ"ז יתכן שכונת תוס' שם שמקונח משמנונית גדולה אבל אם נשאר מעט שמנונית בזה יש ההיתר של נטל"פ וע"ש שהוכיח דבר זה דהרא"ש בפ"ז סכ"ד כתב שבסוגין מספיק קליפה כיון שזה רק מעט שמנונית ומבואר שנקט שסוגין זה מצד שמנונית ובכל אופן כתב בסוגין שיש בזה היתר של נטל"פ ומאידך בע"ז פ' אין מעמידין סימן ל"ח כתב על חילתית שכל הנידון במקונח אבל באינו מקונח תמיד זה בן יומו ובהכרח שיש שני דרגות של מקונח וכנ"ל ולפ"ז אפילו שדעת הרא"ש שסתם סכין מקונח הכוונה משמנונית שלא יחול עליה היתר נטל"פ אבל זה לא מקונח משמנונית שיחול עליה היתר נטל"פ

### בביאור שיטת רש"י ותוס' והרא"ש בסוגין

ב]מבואר בסוגין דנחלקו רב ורבב"ח לגבי שוחט בסכין של עכו"ם האם קולף או מדיח ועיין לעיל דהבאינו מהגמ' בביאור מחלוקתם ובהמשך הגמ' מבואר שנחלקו בשוחט טריפה בסכין האם כדי לשחוט בסכין צריך בחמין דהינו שצריך הגעלה או שמספיק קינוח והגמ' פוסקת שמספיק קינוח והגמ' מוסיפה לשאול שלמ"ד בחמין למה אין איסור מצד אבר מן החי והגמ' עונה שכל מה שזה מתחמם ובולע מתי שנגמר השחיטה ואז כבר אין איסור אבר מן החי ובגמ' לקמן קי"א: מבואר אמר שמואל סכין ששחט בה אסור לחתוך בה רותח ולגבי צונן הגמ' מביאה של לשונות האם צריך הדחה או לא צריך ובישוב שלשת המימרות הנ"ל מצאנו כמה שיטות בראשונים וכדלקמן

א. שיטת רש"י שהסיבה שפוסקים שסכין ששחט טריפה זה בצונן מצד שפוסקים שבית השחיטה צונן והסכין לא בלע מהטריפה ובכל אופן לגבי סכין של עכו"ם פוסקים כמו רב שקולף מצד ספק דאוריתא לחומרא [ועיין רעק"א שהקשה הרי שיטת רש"י שטכע"כ לאו דאוריתא וכתב שכיון שיתכן שהרוב יהיה מהאיסור וכה"ג אסור ממילא לגבי הדין שישים דנים כדאוריתא וכמבואר ברשב"א צ"ו:] ובביאור החילוק כתב שיש הבדל בין סכין שהוא קשה לבלוע לבין סימנים שהם רכים לבלוע ובפשוטו הכוונה שהסיבה שבית השחיטה קולף מצד דוחקא דסכינא אבל זה רק סיבה לבלוע ולא להבליע ובביאור החילוק בין לבלוע או להבליע אם סוגין מדובר בשמנונית שעל הסכין א"כ אין הבדל בין לבלוע או להבליע אלא ההבדל בין שמנונית שעל הסכין שזה בעין שזה נבלע בסימנים שהם רכים לבין הסכין שהוא קשה והוא לא בולע ולא מבליע [וכן נקט לעיקר בנחלת דוד] אמנם אם סוגין מדובר על הבליעות שבסכין דמדובר על סכין מקונח א"כ בהכרח נתחדש כאן שיותר קשה להבליע מלבלוע ולכן אפילו שהסכין לא בולע מהשחיטה אבל הוא מבליע בסימנים מה שבלוע בו ומה דמבואר לקמן שסכין ששחט בה אסור לחתוך רותח זה כמ"ד שבית השחיטה רותח ובאמת לא קי"ל כך כמבואר בספר התרומה הובא בהגהות אשר"י שם, וברש"י מבואר מכח דיוק סוגין שהגמ' כאן סברא שאפילו למ"ד שזה רותח בכל אופן דם זה לא בולע ובזה שמואל לקמן חולק אמנם הראשונים חלקו בפרט זה על רש"י ונקטו ששמואל זה כמ"ד בסוגין ברותח

[וברעק"א ובנחלת דוד כתבו שכל דבר רש"י שדם זה אחרת זה לפי קושית הגמ' שגם בתחילה זה בלע א"כ קשה איך אפשר לשחוט תמיד בסכין ובהכרח שבשחיטה יש הסברא של אידי דטרידי וכל המימרא בסכין טריפה זה לחתוך בה דבר אחר ומזה שהגמ' לא שאלה על דם בהכרח שמצד זה אין חיסרון אמנם למסקנא שאין חיסרון מצד אבר מן החי אפשר לבאר שמדובר על שחיטה ולכן אין חיסרון מצד דם וממילא בחתיכת סתם רותח יתכן שיש חיסרון גם מצד דם וכשמואל לקמן]

ב. והנה עיין תוס' בד"ה והלכתא שהקשו דבסוגין מבואר שמספיק הדחה והרי הגמ' בע"ז אומרת שצריך קינוח והביאו מר"ת לחלק בין אם זה בלע בחמין או בצונן והרי קי"ל שבית השחיטה צונן והקשו התוס' שבגמ' לקמן מבואר שמואל ס"ל שאסור לחתוך בו רותח דהינו שס"ל שבית השחיטה רותח ובכל אופן מבואר שמועיל הדחה ומבואר שדעת ר"ת כנ"ל דמה דקי"ל בסכין טריפה בצונן מצד שקי"ל שבית השחיטה צונן ובאמת שמואל לקמן שאסור לחתוך רותח זה כמ"ד בית השחיטה רותח ולא קי"ל כן ולפ"ז מה שכתבו בתוס' ד"ה סכין שאפילו שמבואר לקמן שלחתוך רותח אסור אבל לשחוט כשירה מותר הכונה שלמ"ד שזה רותח זה לא לגבי לשחוט כשירה אבל ודאי שהגמ' שם לא לכו"ע [כן ביאר בנחלת דוד והמהרש"א דן שיש כאן מחלוקת בין התוס'] והנה בתוס' ד"ה אגב מבואר שנקטו שהלכה שקולף וצ"ב עד כמה שנקטו שבית השחיטה צונן א"כ למה קולף וצ"ל כחילוקו של רש"י בין להבליע בסכין לבין לבלוע מהסכין והנה מפורש בתוס' שסוגין בסכין בן יומו ואם נימא שכונתם שמדובר על בליעות וכש"ך א"כ מבואר שיותר קל להפליט מלהבליע אמנם אם מדובר על שמנונית וכט"ז א"כ יתכן שעיקר החילוק בין לבלוע שמנונית לבין להבליע בסכין או לבלוע מהסכין וכנ"ל ברש"י

והנה מבואר בגמ' ללשון השני שהסיבה שקולף מצד אגב דוחקא דסכינא בלע והריב"ם למד מזה לכל דוחקא דסכינא ועיין תוס' שהקשו שהגמ' שואלת על אבר מן החי ועונה שזה מתחמם רק לאחר גמר שחיטה והרי עדין קשה ללשון של דוחקא דסכינא ועיין ר"ן שכתב לדחות כמבואר ברש"י שכל הדין דוחקא זה להבליע בבית השחיטה אבל לא להבליע בסכין והנה בפשוטו בהכרח תוס' ס"ל כחילוק זה וצ"ע א"כ מה הקשו על הריב"ם ובפשוטו הביאור כמבואר במעדני יו"ט ועוד אחרונים דשני הלשונות בגמ' לעיל בביאור המ"ד קולף זה גם כאן בביאור המ"ד בחמין וכן הוא ברשב"א ולפ"ז כל דברי רש"י זה בתור הכרעת ההלכה אבל ללשון בגמ' שזה בחמין זה מצד שהדוחקא סיבה גם להבליע ולפ"ז הקשו תוס' שישאר קושית הגמ' ובהכרח שכל הצד שדוחקא משפיע רק בצירוף חום בית השחיטה ובדעת הר"ן צ"ל שבאמת הטעם של הלשון השני בגמ' לעיל זה לא סיבה כאן

ג. והנה עיין נחלת דוד ויד יהודה דבפשוטו דעת הרא"ש כתוס' שהרי הביא בסוגין את לשון רש"י לחלק בין סכין טריפה לסכין של עכו"ם מצד דקשה הוא לבלוע והרי זה סברא גם לגבי איסור דם וכן עיין לקמן פרק כל הבשר סכ"ח שכתב מפורש שמה שהגמ' אומרת סכין ששחט בה אסור לחתוך בה רותח זה רק למ"ד בית השחיטה רותח אבל למ"ד שזה צונן סגי בהדחה ולפ"ז מה שהאריך בסוגין לבאר שגם למ"ד שזה רותח אבל זה לא סיבה לאסור לשחוט כשירה ובכל אופן זה בולע דם אין זה לענין הלכה אלא בתור ביאור סוגין ועיין נחל"ד שרצה ללמוד מכאן שמותר לשחוט בסכין מלוכלך בדם אמנם עיין בקיצור פסקי הרא"ש ובטור שנקט שגם דעת הרא"ש לאסור לחתוך רותח בסכין של שחיטה דהיינו שפסק כשמואל ועין ש"ך סקי"ד שנראה שביאר שלגבי לכתחילה פוסקים שזה רותח אמנם לגבי בדיעבד פוסקים שזה צונן וסכין של טריפה כיון שזה דבר מצוי וקשה כל פעם להחליף הסכין לכן זה מותר מצד שחשיב בדיעבד אמנם עדין צ"ע למה ביאר הרא"ש ששמואל שאסור לחתוך רותח זה כמ"ד שבית השחיטה רותח וצ"ע

### ביאור שיטת הר"ן והרשב"א והמרדכי

ג] ד. עיין ר"ן שנקט שודאי קי"ל כשמואל שסכין ששחט בה אסור לחתוך בה רותח וחזינן שבית השחיטה רותח רק שבכל אופן מקילים בסכין ששחט בה טריפה מצד שאיידי דטרידי סימנים למפלט דם לא בלעי ולפ"ז בהכרח שפוסקים כמ"ד שמדיח שהרי יש הסברא של איידי דטרידי ואין סברא לחלק בין בליעה של טריפה לשמנונית שעל הסכין והנה עיין נחלת דוד שתמה א"כ מה הענין להדיח הסכין כמבואר בגמ' הרי בין כה זה יפלוט שמנונית אחרי זה ויצטרכו להדיח וכתב דמה שנפלט מהסכין זה יורד בהדחה רגילה שבין כה מדיחים אמנם מה שעומד בחוץ זה נדחק בבשר יותר ולזה צריך שישפוף מיוחד וחוששים שישכח לשפשף ולפ"ז אין לבאר דסוגין דבסכין של עכו"ם מדובר במקונח דא"כ לא יצטרכו הדחה דבין כה זה יפלוט עוד הפעם ויצטרכו הדחה ורק אם מדובר בלא מקונח יש לחלק בין הדחה לבליעה שיוצאת מהדחה לשמנונית בעין שעל הסכין אמנם צ"ע שהר"ן בתחילת הסוגיא דן לבאר סוגן במקונח ובבן יומו

והנה הר"ן הביא את רש"י שיש אפשרות לפסוק כמ"ד קולף וביאר שההבדל בין זה לטריפה כיון שסכין קשה לבלוע ועיין רעק"א שתמה שהרי הר"ן ביאר דמהא שסכין ששחט אסור לחתוך רותח בהכרח שבית השחיטה חם והסכין בולע ובהכרח צריך לדחוק שכונתו על דרך הרשב"א לקמן שסכין שקשה לבלוע זה בליעה קלושה שלא יוצא על ידי חום בית השחיטה וצ"ע

ה. עיין רשב"א בחידושיו ובתוה"ב שאפילו שקי"ל שסכין ששחט טריפה מותר לשחוט בה ומצד שבית השחיטה צונן, בכל אופן קי"ל שסכין ששחט אסור לחתוך רותח ובביאור החילוק שחום בית השחיטה זה חום לבלוע ולכן לחתוך רותח גמור אסור אבל לשחוט בו שזה רק חום בית השחיטה בזה אין בכוחו להפליט וכתב שלפ"ז אפשר לפסוק כרב שקולף מצד ששם שיש שמנונית על הסכין זה סיבה להבליע ובפשוטו הביאור שחום בית השחיטה זה מבליע ממשות אבל לגבי בליעה בסכין זה מבליע בסכין ולא מפליט מהסכין ועיין רא"ה בבד"ה דתמה הרי כבולעו כך פולטו וכל שזה נבלע בחום זה למה שזה לא יפלט בחום זה עוד הקשה רעק"א שזה סברא הפוכה מרש"י אם נימא שמדבר על בליעות [וכן למבואר בש"ך בדעת תוס' והרא"ש] שמבואר בלשונו שיותר קשה להבליע שלכן סכין של עכו"ם אסור מלהלבליע אמנם עיין נחלת דוד שיסוד סברת הרשב"א זה סברא מיוחדת לגבי דוחקא שהבשר נדחק על הסכין וזה סיבה להבליע בסכין אבל הוא לא דוחק את הסכין שזה סיבה להפליט ממנו וביד יהודה ביאר שכדי להבליע בסכין כיון שהפליטה חמה זה סיבה להיבלע אבל כדי לפלוט מהסכין צריך לחמם את הבליעה ודוחקא לא מחמם את הבליעה ולפי דבריהם בעלמא יתכן שיותר קל להבליע מלבלוע ורק כאן לגבי דוחקא יש סברא מיוחדת שזה לא כך

והנה פשטות לשון הרשב"א שכל מה שסכין של עכו"ם אסור זה רק מצד השמנונית שעל הסכין אבל אם יקנחו אותו או ידיחו מצד הבליעה זה לא יאסר כלל דחום בית השחיטה אינו מוציא בליעה כלל אמנם הש"ך חידש שיש בליעה קטנה שיוצאת מהסכין גם בשחיטה רק שלבליעה זו מועיל נעיצה דהינו דפשטות לשון הרשב"א שבית השחיטה לא מוציא כלל מהבליעה ולדבריהם את מה שבקליפה זה מוציא ונפק"מ בעשה הדחה ולא נעיצה דבעלמא קי"ל שבדיעבד זה מועיל וזה רק אם הנידון על השמנונית אבל כאן שיש נידון על הבליעות בזה לא עוזר הדחה וצריך דוקא נעיצה והנה מבואר ברשב"א שמועיל נעיצה בקרקע קשה ולט"ז זה רק בשביל הממשות שעל הסכין ולש"ך זה גם מצד הבליעה והנה הפלא הגדול דאם חום בית השחיטה מוציא משהו בליעה למה בסכין של טריפה מועיל קינוח ועיין שפ"ד ו' [וכן הוא בגליון רעק"א] שצין לש"ך סקי"ז דמבואר שרק סכין של עכו"ם שיש בו הרבה בליעות זה יוצא על ידי חום בית השחיטה ולא בסכין של טריפה שזה רק פעם אחת וצ"ע מהיכי תיתי דברים אלו

והנה בפשוטו כל ביאור הרשב"א רק שייך אם נידון הגמ' על שמנונית אבל אם נידון הסוגיא על בליעות לא שיך את חילוק הרשב"א אמנם עיין ריטב"א קי"א: שכתב שיתכן שסכין עכו"ם שהוא בלע הרבה איסור בזה בית השחיטה בולע מהסכין משא"כ סכין של טריפה או סכין שרק בלע על ידי בית השחיטה שזה בליעה מועטת בזה אינו יוצא על ידי חום בית השחיטה אלא רק ברותח גמור

ו. והנה לכל הביאורים הנ"ל [חוץ מהאחרון] גם אם קי"ל קולף אבל זה מצד השמנונית שעל הסכין ולכן ודאי מועיל נעיצה וכמבואר ברשב"א וגם אם יש קצת בליעה כמבואר בש"ך אבל מועיל לזה נעיצה דהרי מסכין טריפה רואים שבית השחיטה קי"ל שזה לא רותח גמור אמנם עיין ט"ז וש"ך סק"ו שהביאו מהמרדכי שצריך דוקא ברותחים כדי לשחוט בו דהינו שנקט לדינא כלשון קולף ומצד שבית השחיטה רותח וצ"ע שזה סותר לסוגין שסכין טריפה מדיח ועיין רעק"א או שיש לחלק שזה רק חום שזה סיבה להפליט ולא להבליע כמבואר ברש"י ונימא סברא זו גם לגבי בליעות או שרק בסכין של עכו"ם שזה בליעה מרובה בזה חום בית השחיטה הוא מפליט משא"כ בסכין של טריפה שזה בליעה מועטת וכנ"ל מהריטב"א