כלים פ_ח מ_ט
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ק

**כלים פ"ח מ"ט**

א] **כור שיש בו בית שפיתה טמא,** הרמב"ם פירש דהוא מקום העשוי להתיר בו את המתכות, והר"ש בפי' התוספתא כתב דהוא תנור של נפחים, וגיר' הרא"ש בור שיש בו בית שפיתה, ופירשה בשחפר בארץ וטח בטיט ושופת עליו הקדירה וכגון שיכול הטיט לעמוד בפנ"ע כדתנן לעיל פ"ה מ"י בתנורו של בן דינאי, וכתב התוי"ט דצ"ל דהכא לא נעשה לאפות בו כההיא דבן דינאי, ונ' דהיינו משום דא"כ ל"ה בעינן שיהא לו בית שפיתה, והרע"ב הביא ג' הפירושים, וצ"ב ד' הר"ש שפירש נמי דחופר בארץ וכו', ולכאו' לפי גירסתו כור ופירושו דהוא תנור של נפחים, מהיכ"ת שהוא חפירה בארץ.

ב] ולפי' הרמב"ם והר"ש, הא דאם אין לו בית שפיתה טהור, ולא מטמאינן לי' משום עיקר תשמישו, וגם לגיר' הרא"ש הא דשל עושי זכוכית שאין לו בית שפיתה טהור, והא דכבשן וכו' טהורה, כתב בחי' הגר"א דהוא משום שלא טימאת תורה אלא מה שעשוי לאפי' ולבישול, עכ"ד,[[1]](#footnote-2) וצ"ע מ"ש מתנור שעשוי לטמון בו אונין של פשתן, דאין טהרתו אלא משום דאין עושה מלאכה בגופו, כדתניא בתוספתא שהביא הר"ש לעיל פ"ה מ"ד, ובחזו"א סימן י' סקט"ז כתב דטהרתן הוא משום שאינן בכלל תנור וכירים שבתורה דכלים בפנ"ע הם, ול"ד ליורה של צבעים לעיל מ"ח ופ"ה מ"ה, ומה"ט גם כבשן של סיידין וכו' טהורה, משום שאי"ז בכלל תנור וכירים שבתורה דהני כבשונות מיקרי, וצ"ב.

ג] **ושל עושי זכוכית אם יש לו בית שפיתה טמא,** בתוי"ט עמד דמ"ט לא כללניהו לבור ולשל עושי זכוכית בחד בבא, ולכאו' לפי' הרא"ש ניחא, דבור כל עיקרו עשוי לצורך השפיתה, ומשא"כ של עושי זכוכית שעיקרו לעשיית הזכוכית, וזהו דתני דאם יש לו בית שפיתה טמא, ובתוא"ש כתב, דבור מסתמא יש בו בית שפיתה, ושל עושי זכוכית מסתמא אין בו בית שפיתה, ונפ"מ בנגע בהן טומאה ונגעו באוכלין ונאבדו ולא ידענו אם הי' להם בית שפיתה או לא, עכ"ד, ועי' עוד בבועז מש"כ לחדש בזה.

ד] בחזו"א סימן י' סקט"ז דקדק מל' מתני', דבעינן בכור ובשל עושי זכוכית עשי' ותיקון לתשמיש הבישול, אבל אם עשוין מעצמן על אופן ראוי לשפיתה ושופתין עליהן, טהורין, כיון שאין עיקרן לכך לא מקרין תנור וכירים בשביל שימוש עראי, אך בהמש"ד כתב דמל' התוספתא שהביא הר"ש לא מ' כן.

ה] **כבשן של סידין וכו' טהורה,** בטעם הא דלא תני הכא דאם יש לה בית שפיתה טמאה, כתב החזו"א סימן י' סקט"ז דהוא משום דאין דרך לעשות כן לכבשונות ובטלה דעתו ולא מיקרי כירה, ובסו"ד הוכיח מד' הר"ש דאם עשה לה כירה ופטפוטין טמאה, וכ"כ בתפא"י, ודן לפרש עוד שהן אינם טוחין בטיט, אך בחי' מהרי"ח ובמשנ"א נ' שנקטו דאה"נ אם עשה לה בית שפיתה טמאה, ובחי' מהרי"ח הוכיח כן, שהרי כבשן של זגגין הוי חד מילתא עם כור של עושי זכוכית, אך בתפא"י פירש דחלוקין הן זמ"ז במלאכתן, עיי"ש.

ו] **פורנה אם יש לה ליזבז טמאה וכו',** הר"ש והרא"ש פירשו דפורנא הוא תנור של חרס גדול ופתחו בצידו כעין שלנו, וטהור משום דמשמש עם הקרקע, והיינו דכל הא דתנור טמא אף דהוא מחובר לקרקע, הוא בשמדבקין הפת בדפנות התנור, אך כשמדבקין הפת בשוליו שהוא משמש עם הקרקע ה"ה טהור, ועי' אהבת איתן מקואות פ"ו מ"י שפירש דהוא משום דכה"ג ל"ש בו נתיצה.

והנה משמעות ד' הר"ש והרא"ש, דיש לפורנה זו שוליים כעין תנור שלנו, ומחודש לפ"ז, דאף שמניחין הפת על קרקע התנור ולא על קרקע עולם, מ"מ חשיב דמשמש עם הקרקע, וזה צ"ב, אך בחי' הגר"א כתב דלא איירי בכעין שלנו, אלא שלהם שהיתה קרקעיתה קרקע עולם, וכ"נ בתוי"ט, ומסתבר שגם כוונת הר"ש והרא"ש לזה, וכנר' תנור שהי' בימיהם לא הי' לו שולים.

ז] והנה לפי' זה דהא דבלא ליזבז וכו' טהורה הוא משום דה"ז משמש עם הקרקע, צ"ל דהא דאם יש לה ליזבז וכו' טמאה, הוא משום דעי"ז לא חשיב כמשמש עם הקרקע, ובתוי"ט הביא מה שפירש מהר"מ, ז"ל, אם יש לה ליזבז טמאה, דאז חשובה כלי דלפעמים מטלטלים אותה ואינה עשויה לשמש את הקרקע, עכ"ל, ובמשנ"א תמה ע"ז, שהרי לא באנו לטהרו משום מחובר, אלא משום דתשמישו ע"ג קרקע, וא"כ מה מהני שמיטלטל, הא באותה שעה אין משתמשין בו, ובשעת תשמישו הוא ע"ג קרקע, ועיי"ש שכתב לפרש בע"א, דכל שיש לה שפה או ליזבז, עשוי להעמיד שם הקדירות ותשמישו בתוכו, וצ"ע, ?העירוני לפרש בזה, דכל הא דתשמישו עם הקרקע בתנור, הוא רק משום דמה"ט לא חזינן לה כלל ככלי אלא כבנין, אך כל שהוא מטלטל ממקום למקום, הדר דינא דחשיב ככלי, וליכא טהרת משמש עם הקרקע בתנור, וצ"ע?.

ח] אך באלי' רבה פירש דלדעת ת"ק דתוספתא דחשיב כמשמש עם הקרקע, ה"ז טהור אף בשיש לה ליזבז וכו', דסו"ס משמש עם הקרקע הוא, וכל תנאי דמתניתין פליגי עלי', וס"ל דאי"ז משמש עם הקרקע, ואלא דלא חשיב כלי קיבול אא"כ עשה בו א' מכל אלו לעשותו כלי קיבול, וקמפילגי מה יעשה ויהא חשוב כלי, ועי' חזו"א סימן י' סקי"ז מה שפירש בזה, ועיי"ש שדן בדעת הר"ש דשמא גריס פורנה טהורה ר"מ אומר אם יש וכו', ולפ"ז מה שפירש הר"ש דהטעם דטהורה הוא משום דמשמש עם הקרקע, הוא לדעת ת"ק, אך אידך תנאי פליגי ע"ז, וכמו שפירש האלי' רבה.

ט] בעיקר הא דמטהרינן הכא בתנור משום דמשמש עם הקרקע, הק' התוי"ט ממתני' דמקואות פ"ו מ"י באביק שבמרחץ, וכן הק' התוי"ט במקואות שם, ועיי"ש בתוס' חדשים מש"כ לישב, ובשו"ת חת"ס יו"ד סימן קצ"ח אות י"ג תמה על דבריו, ועי' בהגה' אהבת איתן במקואות שם שכתב לישב היטב.

י] **אם יש לה ליזבז וכו' אם יש לה אסטגיות וכו' אם יש לה שפיות,** דעת הר"ש דהכל א' ולא פליגי אלא שחייב אדם לומר בל' רבו, ובחי' הגר"א תמה ע"ז, דלמ"ל לרבי לקבען לכולהו במתניתין, אך בכוכב מיעקב הביא מירושלמי ע"ז ספ"ב דהן איסטגיות הן שפיות, וזה כד' הר"ש, אך הרמב"ם והרא"ש פירשו דאיסטגיות הוא כמין כיפה על גביו, כ"ה בפיהמ"ש הנדמ"ח, אך בנדפס כתב דהוא נקבים וכו', וכ"כ הרע"ב, ושפיות הוא שפה דקה, ואף ליזבז פירש הרא"ש דהוא שפה, אלא דשפיות דקה מליזבז, וכמש"כ הרע"ב וחי' הגר"א, וכתב הרמב"ם דאין הלכה כר' יהודה ולא כר"ג, וכ"כ בפט"ו מכלים ה"י, וצריך פירוש טעם פלוגתת תנאי בזה.

והנה בתוספתא שהביא הר"ש תני לכל הני תנאי ומסיים והכל אחד, ולפי' הר"ש היינו דליזביז אסטגיות ושפיות הם דבר א', ולפי' הרמב"ם והרא"ש לכאו' צל"פ כמש"כ באלי' רבה דהכל א' היינו דכולהו טעם א' להם משום כלי, לא ס"ל דהוי משמש עם הקרקע, וזה לפי פירושו שהבאנו לעיל אות ח', אך אי"ז מתישב בד' הרא"ש שפירש דטעמא דתנאי דמתניתין הוא משום דמשמש עם הקרקע, ומהני ליזבז וכו' להוציאו מתורת משמש עם הקרקע, ובהגה' הגר"א לתוספתא מחק לתיבות אלו.

יא] **שם בר"ש, תניא בתוספתא תנור של נפחים וכו' טמא ואינו טמא אלא המשמש את הצורך,** נ' דצל"פ דהתנור של נפחים רחב הרבה, ואין הבית שפיתה אלא על מקצתו, וזהו דתני דאינו טמא אלא המשמש לצורך הבית שפיתה, דאם הבית שפיתה הוא על כל התנור, א"כ לכאו' כל התנור הוא משמש את הצורך, שהרי מסיקין האש בקרקעיתו, שו"ר בחס"ד שפירש דאיירי בשטח הבור בטיט עב, ואינו טמא אלא עובי הטיט המשמש את הצורך.

יב] **שם, כירה שנתונה ע"ג פי ארובה העליונה אע"פ שהוא שופת עליו את הקדירה טהורה, עשה לה פטפוטין טמאה,** בזר זהב פירש דכיון שנתנה ע"ג ארובה בטלה מתורת כירה, ואם עשה לה פטפוטין טמאה, דפטפוטין משוו לה כירה, וצ"ב, ובד' הר"ש להלן נ' דכל הא דטהורה, הוא רק משום שהניחה ע"פ ארובה של כבשונות, וכנר' היינו שמסיקין האש בכבשונות ועי"ז מתבשל הקדירה שע"ג הכירה, וע"כ לא חשיב זה ככירה, ובחזו"א סימן י' סקט"ז פירש, דהא דבלא עשה לה פטפוטין טהורה אף דראוי' לשפיתה, הוא משום דמיירי דכירה משמשת לשאר צרכין, והלכך לא מנכר יחוד לשפיתה בלא עשי' בדבר שהוא רק לצורך קדירה.

1. והא דאינו טמא בתורת כ"ח דעלמא, בפשוטו הוא משום דהוא מחובר לקרקע, אך זה אינו מתישב לדעת הגר"א לעיל ספ"ה דכל כ"ח טמא במחובר לקרקע, ולדעתו צ"ל דהא דאינו טמא בתורת כ"ח, הוא משום שאין לו שולים, ודעת הגר"א לעיל פ"ב דכלי חרס אינו טמא אלא בשיש לו בית קיבול, ולפ"ז הא דתנור טמא אף שאין לו שולים הוא דין מסוים בתנור, וכאשר כ"ה מבו' בד' הרמב"ם בפיהמ"ש לעיל פ"ז מ"ב, וזהו רק בתנור העשוי לאפי' ולבישול, אך כל שאי"ז עשוי לאפי' ולבישול, הוי דינו ככל כ"ח שאינו טמא אלא בשיש לו בית קיבול. [↑](#footnote-ref-2)