21. שבע ברכות
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב מאיר קאופמן / ענינים כלליים

]מבואר בגמ' דבנישואין מברכים שבע ברכות וכתב הרמב"ם שגם אם לא בירכו מיד אפשר לברך לאחר כמה ימים ועיין יש"ש שזה רק תוך השבע ברכות שזה זמן שמחה וצ"ע באלמנה שזה רק יום אחד עוד מבואר בגמ' שרב אשי יומא קמא מברך כולהו ומכאן והילך רק אם יש פנים חדשות ועיין רטב"א שיש שביארו יומא קמא שהכונה יום ראשון גם אם אכלו כמה סעודות ועיין יש"ש שגם נקט כך אלא שכתב שזה רק בסעודת בוקר וערב וזהו יסוד השיטות שביום שיש פנים חדשות מברכים כל היום אמנם הרא"ש כתב שהכוונה סעודה קמיתא אלא שהוסיף מסברא שזה גם ביום אחר מצד שזה פנים חדשות ולפ"ז באלמנה זה לא סיבה לברך אמנם היש"ש כתב שסעודה ראשונה זה עצמו סיבה לברכה שזה סעודת הנישואין שזה גם לא באותו יום ואפילו באלמנה

והנה בעיקר הדין פנים חדשות המבואר בסוגין מצאנו בזה כמה שיטות בראשונים א. עיין לשון הרמב"ם פ"ב מהלכות ברכות דמבואר דנקט שיסוד החיוב רק בשעת סעודה דהינו שסעודת שמחת חתן יש דין שבע ברכות וזה רק אם יש אחד שעדין לא שמע שבע ברכות ועיקר הברכה בשבילו ולפ"ז ודאי שצריך שהוא גם יאכל מהסעודה כיון שהוא סיבת הברכה ורק על סעודה תיקנו אמנם בזה חלק עליו הרא"ש וכתב שגם בשמעו הברכות בשעת החופה עדין מברכים בשעת הסעודה שזה פנים חדשות דהינו שלא הקובע אם שמע הברכה אלא שזה סעודה ראשונה ולכאורא הסברא בזה כל שיש כאן סוג שמחה חדשה זה סיבה לברך וסעודה חשיב סיבה חדשה לשמחה ועיין שו"ע שכן המנהג

עיין רמב"ן שכתב שאין הברכה כלל בסעודה אלא כל שמתאספים לשמחת חתן מברכים וכן הביא ממסכת סופרים אמנם הרא"ש דן בזה ולא הכריע ולהלכה נפסק כדעת הרמב"ם שזה רק בסעודה והנה יש לדון האם הפנים חדשות צריך להיות אחר מהסועדים ולדעת הרמב"ם שכל החיוב מצידו א"כ ודאי צריך שיאכל אמנם לדעת שאר הראשונים יש לדון והנה בפשוטו כיון שהסברא כי הוא מוסיף שמחה א"כ אין סיבה שיצטרך שיאכל וכן הוא ברמב"ן וברמ"א להלכה ועיין קה"י שנקט שגם קטן ואשה יעזור אמנם הריטב"א כתב שרק אחד שהוא מצטרף לחיוב הברכה יכול להיות מהפנים חדשות וצ"ל שמי שלא אכל חשיב יכול להצטרף כיון שרוב אכלו או כיון שיכול לאכול [אמנם בפשוטו ראוי להחמיר את דעת הרמב"ם שהוא יאכל]

והנה כתב הרמב"ן שכל שהיה בשעת שמחה אין לו פנים חדשות וצ"ע א"כ כל שהיו בשעת החופה חשיב שעת שמחה ולמה בסעודת הנישואין כתב הרא"ש שזה פנים חדשות וצ"ל שעצם הסעודה יש בה סוג שמחה חדשה שזה פנים חדשות וצ"ע

]יש לעין האם החתן צריך לאכול והנה לשיטת הרמב"ם שהחיוב רק על הסעודה יש מקום לומר שאין לזה שם סעודת חתן אלא אם הוא גם אוכל אמנם אינו מוכרח שכל שהסעודה זה לשמחת חתן זה סיבה לברך ובלשון הרמב"ם מודגש רק סעודה בבית חתנים אמנם יתכן שזה פשיטא שהחתן אוכל שם וצ"ע

]יש לעיין האם המברך שבע ברכות צריך לאכול ויסוד השאלה לראשונים שכל החיוב בסעודה א"כ יתכן שגם החיוב רק על בעלי הסעודה והנה הפתחי תשובה הביא מזכור לאברהם שמספיק שרוב אכלו והכוונה כמו בזימון של עשרה שמספיק שרוב אכלו [והנה שם צריך רוב הניכר שזה ז'] דהינו שכל שיש עשרה שרובם אכלו יש כאן סעודת עשרה שזה מחיב ברכה אמנם עדין יש לדון כנ"ל ובפשוטו גם מישהו אחר יכול לברך ולהוציא הסועדים וכן העידו שנהג הקה"י וכן הביאו מהחזו"א אלא שלכאורא בברכת השבח עדיף לא לצאת ממישהו אחר אמנם כאן שתמיד הצורה שמישהו מברך וכולם יוצאים זה עדיף וצ"ע

] הגמ' בסוכה כ"ה אומרת שבשמחת חתן אוכלים בבית שאין שמחה אלא במקום חופה ולמדו מזה התוס' שאין שבע ברכות אלא בחופה דהינו בבית המיוחד לדיורי החתן ששם עיקר שמחתו וביארו הראשונים שגם אם עבר למקום אחר להיות שם חשיב חופתו ועיין ר"ן וריטב"א שכתבו שיש שחלקו על זה ובלשון הריטב"א מבואר שצריך שגם החתן וגם הכלה יהיו שם ובלשון הר"ן מבואר שאו החתן או הכלה ולכאורא היה מקום לומר שאם יש דין בית חתנים דוקא ודאי כל המעלה גם אם הכלה שם והנה היום נהגו לברך תמיד כמבואר בט"ז ובמהרש"ל אמנם הדרך החיים העתיק כשו"ע וצ"ע אמנם בפשוטו בסעודת מילה שלא נעשה לשם החתן אין לברך גם אם יוסיפו מאכל כיון שאין סיבת הסעודה בשביל החתן וכן הוא בחו"ב

] בהא דמבואר בגמ' שצריך פנים חדשות עיין תוס' שזה רק אם מרבים שמחה בשבילו ובלשון רבינו מנוח שיש תוספת שמחה לחתן או בעלי הסעודה ולכאורא כל שיש שמחה לחלק מהמסובין זה מספיק שיש כאן תוספת שמחה ובהגהות מימוני שצריך מישהו שהחתן מתכבד בו וצ"ע שלא נהגו היום להקפיד על דין זה ועיין חו"ב שכתב לחדש שאם יש רוב מנין חדש בזה לא צריך שיהיה תוספת שמחה והנה זה ודאי שאם יעשו סעודה אם אנשים שהחתן לא מכיר אבל כל הסעודה לחתן ויש כאן פנים חדשות שמציאותם הוי הסעודה ודאי צריך לברך אמנם במקום שכל סיבת הסעודה זה אלו שמכירים והם לא פנים חדשות אין הדבר מוכרח שכל שיש עשרה סועדים חדשים שזה סיבה לברכה שיתכן שאין בהם כלל שמחת חתן אמנם יתכן שודאי שכל אדם שאוכל בסעודת חתן יש בזה שמחה ורק כדי שזה יחייב את כולם ויהפוך הדבר לתוספת שמחה צריך פנים חדשות שמתכבדין בו אמנם הרי לא צריך שלכולם זה יהיה תוספת שמחה אמנם מוזכר החתן או בעלי הסעודה ויתכן שהכונה שממילא יש כאן תוספת שמחה לכולם וצ"ע

]מבואר בראשונים דבשבת לא בעינן פנים חדשות אמנם לכאורא לדעת הרמב"ם שהכונה שלא שמעו הברכות והברכה בשבילם ודאי שאין בזה סברא ומבואר מזה שלא נהגו להקפיד על הרמב"ם כלל והנה הש"ך הביא את המהרש"ל להחמיר כרמב"ם ובשבט הלוי ח"ח סימן ר"פ כתב להחמיר כדבריו וזה תימא שהרי בשבת נוהגים לברך והרי זה תלוי אחד בשני

ולענין סעודה שלישית כתב הרמ"א שאם אומרים ד"ת זה מועיל ולכאורא אם לפי הענין וסוג האנשים זה לא מוסיף שמחה למה שיועיל עוד צ"ע אם היה ד"ת גם בשאר הסעודות א"כ מה תוספת שמחה יש בסעודה זו ויש שהקפידו שהחתן ידבר ויתכן שזה מצד שעדין לא דיבר עד אז ויש כאן תוספת שמחה וצ"ע ובסיימו הסעודה לאחר שבת לכאורא כיון שבסעודה היה שמחה נוספת ממילא חל חיוב ברכה אם לא דנימא שצריך שגם בזמן הברכה יהיה עדין השמחה אמנם לכאורא תמיד לאחר הסעודה כבר אין השמחה ואין זה דומה לאחר הז' ימים שזה לא זמן ברכה כלל

]יש לעין בהיו פנים חדשות והלכו להם האם אפשר לברך ולכאורא אם מועיל אחד שלא אכל ה"ה אם הלך דבסעודה זו היה תוספת שמחה אמנם אולי צריך שעדין יהיה קיים התוספת שמחה ועין פתחי תשובה סקי"ד שפשיטא ליה שצריך שהפנים חדשות יהיה עדין וצ"ע הטעם

]נהגו לברך שבע ברכות על כוס נפרד והנה בפשוטו צריך לשתות רוב כוס מכל כוס כמו כל כוס של ברכה דהרי קי"ל שכל כוס צריך לשתות רובו ורק שאת הבורא פרי הגפן משמע שהמזמן מוציא ויתכן שגם המנהג היה שהוא שותה את שני הכוסות אמנם אין המנהג כך וצ"ע וביש"ש משמע שלא צריך לשתות הכוס השני וצ"ע והנה ברמב"ם מבואר שכל הדין כוס זה רק לכתחילה אמנם ברא"ש מבואר שבברכת אירוסין זה לכתחילה אבל בברכת נישואין זה מעכב וצ"ע ואולי כאן שיש צד שלא צריך כוס וכן יש שיטות שמספיק לטעום ולא צריךמלא לוגמיו לכן סמכו על זה אמנם הרי קי"ל שלא מברכים בס"ס עין מ"ב סימן רט"ו ואולי אן שיש ודאי חיוב ורק השאלה האם בזה יוצאים החיוב בזה מועיל ס"ס

]בענן שתית הכוס במוצאי שבת קודם הבדלה ראיתי מביאים שהחזון איש הורה לשתות וכן אמר הגרי"ז בשם הנצי"ב אמנם הגריל"ד וכן נהג הגר"ח שלא לשתות ויש כאן חידוש גדול דמה ששותים אותו לאחר הבדלה חשיב ברכה על הכוס אפילו שיש כאן הפסק גדול וצ"ל שסומכים על הרמב"ם שכוס לא מעכב ולכאורא ראוי שמישהו לא יברך ברכת המזון והוא ישתה הכוס וצ"ע

] מבואר בשו"ע שבאכלו בכמה חדרים כולם מברכים ומבואר שגם ללא החתן צריך לברך ומצד שזה חיוב על הסועדים לשבח את הקב"ה ולברך החתן ולפ"ז צריך להזהר להקשיב הברכות וכן שלא לצאת לפני סוף הסעודה אמנם יתכן שזה חיוב על הציבור ולא על כל יחיד וצ"ע ובפשוטו זה כמו זימון בעשרה ואינו מוכרח ויש לעיין האם יעזור שלא יתחיל ביחד ולא יגמור ביחד דיש מקום לומר שכל שאכל אם המסובים ממילא חל חיוב עוד יש לעיין לראשונים שזה לא קשור לסעודה האם זה גם חיוב שחל כל שמגיע לשמחת חתן ואסור ללכת וצ"ע ועיין נוב"י תנינא א' שדן שבחתן חרש אין לברך שבע ברכות ומשמע שחיוב ברכות על החתן וצ"ע מהנ"ל שגם אם החתן לא בחדר יש חיוב ורעק"א באמת ביור"ד סימן א' נקט שודאי שגם בחתן חרש יש חיוב שבע ברכות שזה ברכת השבח להקב"ה ומה שנהגו להכניס הכלה כמבואר ביש"ש שכיון שיש כאן ברכה על הצלחתם ראוי שתשמע הברכה

]מבואר בפוסקים דבהיה קידושי טעות לא צריך לחזור ולברך הברכות וצ"ע גדר הדברים ומשמע שכל שבירכו בהקשר לקידושין אפילו שזה היה טעות זה מספיק ומסתבר לפ"ז דבברכו על הפרשת תרומות ומעשרות והיה טעות וחוזרים ומברכים שלא צריך לברך ואולי יש חילוק בין ברכת השבח לברכת המצות

**אב ע"ט**

] הפתחי תשובה סקי"ד הביא מהריטב"א בכתובות שלא מועיל פנים חדשות אלא מי שמצטרף לעשרה של הברכת חתנים ולכן אשה וקטן לא יכולים להחשב פנים חדשות ועיין פתחי תשובה שם שהוסיף שהפנים חדשות צריך להיות בשעת הברכה [וכן הוא בשו"ת האלף לך שלמה אבן העזר ק"ז] וצ"ב הרי הוא לא אכל ואין עליו חיוב וראיתי בספר דרך חכמה על החכמת אדם שהקשה שא"כ מה עוזר ששבת זה פנים חדשות הרי היא לא בר חיובא ובהכרח שהכונה שהמציאות של שבת מגדירה כל אדם כמוסיף שמחה וממילא זה סיבה לברך וע"ש שלפ"ז גם אם רק אצל אחד זה שבת כגון שקיבל שבת או שזה יו"ט שני שלו והנה הריטב"א הביא מתוס' שפנים חדשות עוזר לכל היום ואפילו אם הוא לא נמצא בסעודה השניה ומבואר שכל שיש שמחה בשבילו אפילו שלא נמצא זה סיבה לברך

]רעק"א בס"ו הביא מהגינת ורדים שאם גומרים לאחר היום השביעי לא מברכים וזה לא כמו בסעודת שבת ועיין חוט שני ריבית בסופו שהביא מהגרי"ש כהנמן לבאר שזה כמו שהחתן הלך וצ"ע דבפשוטו בדין סעודת נישואים דמבואר בשו"ע שמברכים בכל החדרים משמע שהחתן לא צריך לשמוע והוא חידוש שהוא צריך להיות שם וראיתי מביאים לבאר שהרי לדעת הרמב"ן אין זה קשור לסעודה וודאי צריך לחוש לדעתו וראיתי מביאי מהאלף לך שלמה אבן העזר סימן ק"ז שביאר שחיוב ברכת המזוןחל בשעת אכילה ממילא אם אכל בשבת כזית חל חיוב אבל חיוב שבע ברכות רק חל בשעת ברכת המזון ואם הפני ם חדשות הלך קודם ברכת המזון לא מברכים וצ"ע מנ"ל דבר זה וגם אם זה כך שצריך שבשעת הברכה יהיה את סיבת החיוב אבל מהיכי תיתי לומר שעדין לא חל חיוב ועוד דמקובל שהפנים חדשות לא צריך לאכול ולכאורא כה"ג עליו ודאי לא חל חיוב ובכל אופן יכול לגרום חיוב וצ"ע

והנה החכמת אדם כלל קכ"ט ס"ד כתב לגבי אלמון שנשא אלמנה שאם עיקר הסעודה ביום יכול לברך בלילה ומקורו מהבית מאיר ולכאורא זה דלא כגנת ורדים ואולי שם כיון ששלשה לשמחה יש לו שם חצן ורק אין מחיב של ברכה זה עדיף ובפשוטו זה דלא כגנת ורדים

]דעת הרשב"א שכלה בלא ברכה אסורה לבעלה כנדה זה כולל ברכה וכן במקום שאין עשרה אסור להתחתן אמנם התרוה"ד ס"ל שהכונה ללא חופה ורק שיש חיוב ברכה ואם אין עשרה בדיעבד אפשר ללא ברכה ולכאורא זה מקור שהדין ערום לא יתרום במקום שאין שום אפשרות לברך יכול להפריש ללא ברכה ואולי ברכת המצות זה עדיף והנה הפתחי תשובה הביא מהנודע ביהודה סימן נ"ו שבדיעבד גם ללא עשרה זה מועיל ולפ"ז מבואר חידוש שגם דבר שיוצאים בדיעבד ויש חיוב לעשותו אבל כיון שדינו בעשרה עדיף לא לעשות ועיקר דברי הנודע ביהודה שלמד מהא דאם התחילו אין מפסיקין לכאורא הוא מחודש ששם זה סברא מדרבנן לדון כאילו יש שם עשרה

]מבואר בראשונים שברכות שבע ברכות חלק מהם לא פותח בברוך מצד שזה ברכה הסמוכה לחברתה והנה עיין פתחי תשובה שהביא משו"ת הרמב"ם שאם שינו הסדר זה לא משנה ומבואר שאפילו שהיום יתכן שיש ברכה שלא התחילה בברוך והיא לא סמוכה לחברתה בכל אופן זה בסדר ובהכרח הסברא שהיום כך הוא נוסח הברכה ולכן גם אם מחלקים לכמה אנשים ואפילו שאחד הגיע עכשיו ולא שמע הברכה הקודמת בכל אופן אין בזה חיסרון אמנם יתכן שלכתחילה צריך להקפיד על זה

]ראיתי מביאים שלדעת השו"ע צריך לאכול כדי שיחשב לפנים חדשות לדעת הרמ"א לא צריך שיאכל והנה הרמ"א העתיק את הר"ן שלא צריך סעודה כלל וזה הרי ודאי לא נהגו ועד כמה שזה חיוב רק בסעודה ודאי יתכן שצריך שהפנים חדשות יאכל בסעודה והנה בראשונים משמע כנ"ל אמנ באחרונים יש קצת משמעות שעשו מזה שני נידונים