מראי_מקומות_שיח_5
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

המבחן יתקיים אי"ה ביום רביעי, ער"ח כסלו,

על סעיפים א, ב, ג, ד, ב"י, שו"ע, מ"ב, ביאה"ל

★ בישול בחמה מותר בתולדות חמה נאסר דמחליף בתולדות האור.

יש להסתפק חממה סגורה שיבשל בה מה דינה [וכגון רכב סגור שחם מאוד] דהחום מהשמש רק היות ואין תחלופה לאויר מתחמם עוד ועוד, האם נידון כחמה שבסה"כ חום השמש מבשל, רק החום מוגבר ומרוכז.

או הגדרת תולדת חמה זה דבר **שמחזיק את החום** כגון מתכת שהוחמה בשמש, החום נוצר ע"י השמש ויש דבר **שמחזיק את החום** וא"כ י"ל דה"ה הכא.

★ כלי שני מדינא אינו מבשל. אמנם מחדש תוספות דלשרות בתוכו אסור מצד **מחזי כמבשל** ונקט כן לדינא המג"א [ס"ק טו] והמ"ב [ס"ק לד] ועי"ש שחילקו בין זה לתבלין, דבתבלין אין מחזי כמבשל. ויל"ע למה מים מותר לתת לכ"ש ולא חששו למחזי.

**א.** עיין פמ"ג [א"א לב] שרק בדבר גוש יש מחזי משא"כ מים שמתערבים יפה לא מחזי כמבושל.

**ב.** רעק"א [במשניות פכ"ב מ"ב] בשם התו"ש "דכוס שתיה אינו נראה אלא כמו שמצנן החמים".

★ כ"ש אינו מבשל ועיין במ"ב בכמה מקומות שנקט כלי שני גבי לח שנצטנן.

בס"ק כג, לח שנצטנן **יש** להקל **לערב אותו בכ"ש**.

ובס"ק לט ["דבדבר **לח שנצטנן** מותר לו ליתנו בתוך **כלי שני רותח** ובהמשך ,וה"ה שמותר לתת לתוך הכוס הזה שהוא כלי שני **חלב שנצטנן**".

ויל"ע הרי כ"ש לא מבשל א"כ למה דוקא לח שנצטנן.

ואולי ס"ל דהרי בכ"ש חוששין לקלי הבישול, ורק מה שמצינו בגמ' שהם לא מקלי הבישול מותר כגון מים ושמן, וכל שאר משקים חשש שהם מקלי הבישול ולכן התיר **רק לח שנצטנן**, ובאחרונים דנו בזה, ובגר"ז מתיר שאר משקים בכ"ש.

★ בענין הנחת עלי התה בכ"ש המ"ב אוסר מצד הנ"ל שאסור להניח בכ"ש מצד מחזי כמבשל וגם מצד חשש דאורייתא של בישול עי"ש, ויל"ע למה יש כאן מחזי ומ"ש מתבלין שנתבאר דמותר בכ"ש ויש שתירצו משום שהתה הוא עיקר הדבר ולא כתבלין שטפל למאכל.

★ המ"ב מסיים "וכשהעסענס שלו אינו צונן הוא בודאי טוב לצאת בזה כל הדעות" דהיינו אפי' בכ"ש יש עדיפות שלא יהיה לח שנצטנן אלא לח שמוגדר מבושל [דהיינו לרמ"א סגי במעט חם ולשו"ע יס"ד] וצ"ב מה חשש יש בכ"ש א. אולי חשש לבישול בשאר משקים בכ"ש [לכן הצריך שיהיה מבושל] ב. אולי למחזי כמבשל הנ"ל וגם בלח יש מחזי [דלא כפמ"ג] אם כונתו לחמם, ומה שהותר רק בכונתו לצנן. ג. אולי חשש ליד נכוית בו.

★ כידוע בשם החזו"א לקחת שתי כוסות יבשות ועירו מהמיחם לכוס וממנה לכוס שני **ובכוס שלישי** הניחו התמצית ועליה עירו מהכוס השני.

ויש דהסבירו דחשש לתת את התמצית בכלי שני [כמו שכתב המשנ"ב] מפני **יד נכוית,** דהיינו שיד נכוית מבשלת ככלי ראשון, ולכן אסור לערות מהכוס על תמצית.

ויש דהסבירו מפני שחשש שהכוס הראשון לא נידון ככלי שני היות ומתחבר לאש ע"י ניצוק נידון ככלי ראשון והכוס השני ככלי שני, וחשש לצביעה ולכן לא נתן את הצבע בכלי שני והצריכו כוס שלישי ונתן בו את הצבע מתחילה.

★ תמצית תה שהוכנה בכ"ש א"כ התה שבתוכו עדיין לא נתבשל [איה"נ המים רתחו בכ"ר אבל כלפי **הטעמים של התה** הנידון שהם לא התבשלו] ואח"כ בשבת מערה מכ"ר על תה חם שנשאר בכוס איה"נ מצד המים אין כאן נידון שהרי בלח חם אין בישול אחר בישול אבל יש לחוש לבישול הטעם וצל"ע.