כיבוד ד רמ
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / כיבוד אב ואם

**­שיעורי הלכה**

**שיעור ד'**

**הדינים הנידונים:**

**חיובים מדין כיבוד או"א:**

* לעמוד לשרתו כעבד.
* לא להעירו, לקרוא לבנו על שמו, לבקש רשותו לברך, לילך לשמאלו.
* לגור ליד אביו, ולבקרו.
* ביאור המחלוקת אם משל אב או משל בן.
* ליבטל ממלאכתו בשביל כבוד אביו.

*יורה דעה*

*סי' רמ, ד-ה*

**כיבוד אב ואם**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**השיעורים נמסרים במוצש"ק בית הכנסת 'בית תפילה' נוה יעקב ירושלים**

[סעיף ה] איזהו כבוד, מאכילו ומשקהו מלביש ומכסה מכניס ומוציא. ויתננו לו בסבר פנים יפות, שאפילו מאכילו בכל יום פטומות והראה לו פנים זועפות נענש עליו. הגה: וכן להיפך אם מטחין אביו ברחיים וכוונתו לטובה כדי שינצל אביו מדבר קשה יותר מזה, ומדבר פיוסים על לב אביו ומראה לו שכוונתו לטובה עד שיתרצה אביו לטחון ברחיים, נוחל עולם הבא. וישמשנו בשאר דברים שהשמש משמש רבו**.**

## שיעמוד לשמש את אביו כעבד

מה שכתב השו"ע שישמשנו כמו השמש לרבו, הנה איתא בספר חרדים (מצוות עשה פ"ה) מצאתי במשלי הערב שחובה על הבן להחזיק עצמו אצל אביו ואמו כעבד לרבו, דכתיב 'שלח בני ויעבדני' וכתיב בנבואת הנביא מלאכי 'כאשר יחמול איש על בנו העובד אותו', ובהגהות בספר חרדים [נמצא בספר חוט שני] הביא גם מהזוהר כן.

## צריך ליזהר שלא להעיר את אביו אף כשיפסיד ממון

וכתב בחיי אדם (כלל סז דין יא) שאף שיתבאר להלן שכיבוד אב משל אב ולא משל בן, מ"מ זה דוקא במקום שיש לו חסרון כיס, אבל במניעת ריוח אסור לכו"ע לצערם, ואפילו אביו ואמו ישנים ומפתחות חנותו של בן תחת ראשיהם, אסור להקיצם משנתם אף על פי שעל ידי זה יפסיד הרבה, והוא עפ"י מה שמבואר בגמרא (קידושין לא.) ממעשה דדמא בן נתינה. וכן מפורש ברמב"ן ובריטב"א בקידושין (לא:). ועי' בתוס' רא"ש שם שעשה מזה ב' תירוצים, א' שמניעת רווח משל בן, ב' ועוד שלצערם אסור אפילו משלו.

## מתי מותר להעיר את אביו

מיהו כתב החיי אדם (שם) בשם ספר חסידים (סי' שלז והובא גם בבאר היטב סט"ז) שאם בא ריוח לאביו, ואם לא יקיץ אותו, יותר מצטער מפני מניעת הריוח, מצוה להקיצו, מאחר שאביו שמח בזה. וכן כתב שמקיצו ללכת לבית הכנסת או לדבר מצוה, כיון שכולם חייבים בכבוד המקום.

## לקרוא לבנו על שם אביו

עוד מצינו מצוות כיבוד אב לקרוא על שם אביו לאחר מותו כמו שכתב בבן איש חי (שנה שניה פר' שופטים) שיש שנהגו לקרות בן הנולד ראשון על שם אביו, וכבר נתבאר לעיל שיש שהחמירו בשם פלאי שלא לקרוא בשמו, אכן אם הוא לכבודו כתב בשדי חמד (ח"ג מערכת כ' סוף כלל קד) שיכול לקרות על שמו, דמסתמא הוא מוחל והאב שמחל על כבודו כבודו מחול, וכל שכן אם הוא לאחר מותו שכבר אין זה לפניו [וכבר נתבאר זה לעיל שיעור ב']. ואף שהחזו"א (סי' קמט סק"א) כתב שאין ראוי לאב למחול, מ"מ כאן שהוא לכבודו קיי"ל שיכול לקרות בשמו דעכ"פ הא אינו בפניו, וגם יש לצרף דמסתמא האב מוחל, אבל באמת בפניו יש מקום להחמיר.

וכתב הבן איש חי (שם) שאם האב רוצה לקרוא על שם אביו, ואמו רוצה לקרותו על שם אביה, מחוייב להקדים לקרוא בן הראשון על שם אביו והשני יקראנו על שם אביה, והיינו משום שהוא מחוייב בכבוד אביו. ועיי"ש עוד שהביא שכן מצינו בנדב ואביהוא שהיה נדב קרוי על שם אבי אמו, ואביהוא הוא על שם אביו ולכך נענשו. ובאמת מנהג היום אצל האשכנזים שקורין קודם בשם אבי האם, ויש לילך אחר המנהג, ומ"מ יש לנו לידע שאם קורא על שם אביו יש בזה כבוד לאביו.

## נטילת רשות מאביו כשבא לברך בזימון

עוד מצוות כיבוד יש, שמצינו להלן סי' רמב (סט"ז) שכשבא לברך נוטל רשות מרבו, וכתב הש"ך (שם ס"ק כז) דה"ה אם היה אביו יושב בסעודה נוטל רשות מאביו ואחר כך מאחרים. ואם אביו וגם רבו מובהק מסובים, נוטל רשות מרבו ואחר כך מאביו.

## לילך משמאלו של אביו

עוד דין יש, דמצינו ביומא (לז.) גבי רבו שלא ילך לימינו, ואם הם שנים הגדול מימינו והקטן משמאלו, וגם צריך לילך מעט מאחריו, ויש לדון שיהיה דין זה גם באביו, מאחר שהוא דרך כבוד והרי הוא מחוייב בכבוד אביו, וא"כ ראוי שלא ילך לימינו אא"כ הם שנים, וגם ילך מעט מאחריו אא"כ הוא מדבר עמו.

## לגור ליד אביו

ברשב"א בתשובה (מיוחסות סי' ער"ב) נראה שיש דין לגור ליד אביו כדי שיוכל לשמשו, וראיה לזה מיעקב אבינו שנענש על כל הימים שלא שימש את אביו [חוץ מי"ד שנה שהיה בבית מדרש של שם ועבר]. מיהו אם הדירות ליד אביו יקרות יותר אינו מחוייב להוציא משלו, דהא קיי"ל שכיבוד אב ואם משל אביו. ואם הולך לגור במקום אחר בשביל מצוות תלמוד תורה שרי, וכן מבואר בשו"ע להלן (סי"ג) שת"ת קודם לכיבוד או"א, ועי' ש"ך (ס"ק טו) שהראיה לזה מיעקב אבינו שלא נענש על י"ד שנה שהיה בבית עבר [וקצ"ע מאי ראיה היא והא התם אביו עצמו שלחו]. אכן כל דין זה לגור ליד אביו, ברור שהוא רק כשאין גריעותא מדברים אחרים לגור לידו.

## לבקר את אביו

כמו כן מצינו ברבו שצריך להקביל פני רבו ברגל, ועי' בדברי מלכיאל (ח"ב סי' עה) שכתב שדבר פשוט הוא שהחיוב להקביל פני רבו אינו מחמת התועלת שיש לו מזה, אלא הוא מדין כבוד. ולכאורה לדבריו ה"ה דלגבי אביו יהיה חיוב להקביל פניו, מדין כבוד אביו, וכן מבואר במשנ"ב סי' שא (ס"ק י). ואם הדברים כנים א"כ יש מצוה לבקר את אביו בכל יום, שהרי מצינו בחגיגה (ה:) דרבי יעקב איש כפר חיטייא הוה מקביל אפיה דרביה כל יומא, וכן כתב הביאור הלכה (סי' שא ס"ד ד"ה להקביל) בשם הריטב"א, שמי שנמצא בעיר יש לו חייב להקביל פני רבו בכל יום. מיהו יש מקום לחלק, שדוקא ברבו יש מצוה להקביל פניו בכל יום כיון שבא לשמוע ממנו דבר הלכה [וכמ"ש המשנ"ב סי' תקנד ס"ק כג].

ובאמת ידוע שהחזו"א היה הולך לבקר את אמו בכל יום, ומ"מ נראה שהכל הוא לפי העניין, שאם אביו או אמו בודדים וצריכים אותו שיבוא, מחוייב לכבדם ולבא בכל יום, וכמו שצריך לעמוד לשרתם בכל עניין, ואפשר שגם להתקשר בטלפון וכדומה יש בזה מדין כבוד, שהוא מדבר עם אביו ואמו, ונותן להם כבוד.

אכן נראה ברור שאב שירצה שבנו יעמוד אצלו מן הבוקר עד לערב שאינו מחוייב, וכבר הבאנו בשיעור לעיל (שיעור ג') מהחזו"א שאינו צריך לבטל רצונו מפני רצון אביו, וצריך עיון הגדר מתי הוא מחוייב, ומ"מ ודאי ראוי להשתדל במה שאפשר.

[סעיף ה] זה שמאכילו ומשקהו, משל אב ואם, אם יש לו. ואם אין לאב ויש לבן, כופין אותו וזן אביו כפי מה שהוא יכול. ואם אין לבן, אינו חייב לחזר על הפתחים להאכיל את אביו. הגה: וי"א דאינו חייב ליתן לו רק מה שמיחייב ליתן לצדקה, ומ"מ אם ידו משגת, תבא מארה למי שמפרנס אביו ממעות צדקה שלו**.**

## ביאור המחלוקת אם משל אב או משל בן

הנה מחלוקת בסוגיא בקידושין (לב.) אם משל אב או משל בן, וקיי"ל משל אב. והקשה החזו"א (סי' קמט סק"ב) מאי שנא כיבוד אב מכל המצוות, שבכל מצווה הוא משלו, ולמה כיבוד או"א יהיה משל אב ולא משל בן. וכתב דעל כרחך צ"ל שכיבוד אב אינה אלא מצוה בגופו לשמש את אביו אבל אין כאן חיוב ממוני ליתן מעות.

וכתב דהנה זה פשוט שאם אביו עשיר אי"צ לקנות לו מאכל משקה. ועל כרחך צריך לומר שכל המחלוקת היא במקום שאין לאביו, וביאור המחלוקת היא שלמ"ד משל בן מחוייב הבן ליתן משלו ואינו יכול ליתן ממעות של צדקה, וגם אין צריכים שאר בני העיר ליתן צדקה שהרי יש לו משל בנו, אבל למ"ד משל אב אין הבן מחוייב לתת משלו וממילא גם הוא מחוייב לתת לאביו רק מדין צדקה ואינו עדיף משאר בני העיר. ומכל מקום כופין אותו ליתן יותר משאר עשירים שבעיר, כמבואר בהלכות צדקה (סי' רנא ס"ד).

אלא שאם נאמר שבאביו עשיר לכו"ע אין הבן מחוייב ליתן לו, יש להבין מה שכתב השו"ע דמאכילו ומשקהו משל אב, דודאי היינו באין לאב ויש לבן, ובשו"ע פסק שאם אין לאב ויש לבן כופין אותו וזן את אביו כפי מה שהוא יכול, והיינו מדין צדקה כמבואר בבית יוסף, וא"כ באיזה דבר למ"ד משל בן לחייבו יותר. ואולי אף שבכל מצוות התורה אינו מחוייב ליתן יותר מחומש מנכסיו, מצוות כיבוד אב ואם עדיף וצריך ליתן אף יותר מחומש מנכסיו. מיהו יש לומר שכל הנפק"מ בין מ"ד משל אב או משל בן, הוא לגבי הדין שכתב השו"ע שאם אין לאב ואין לבן אינו מחוייב לחזר על הפתחים, שזה נכון רק למ"ד משל אב ואין לו חיוב ליתן אלא משום 'צדקה', וא"כ אין עליו חיוב לחזר על הפתחים, אבל למ"ד משל בן צריך הבן לחזר על הפתחים בשביל אביו [ונפק"מ זו נכונה רק להדעות שבכל המצוות צריך לחזר על הפתחים, ויבואר להלן].

והנה הרמ"א כתב שיש אומרים שאינו מחוייב ליתן לו אלא מה שמחוייב מדין צדקה, והט"ז (סק"ו) הקשה למה כתב זה בשם יש אומרים, והרי אלו הם הדברים שכתב גם המחבר. והש"ך (סק"ו) כתב שבדרכי משה מבואר שיש מי שחולק שלשון זה שאין הבן מחוייב לישאל על הפתחים משמע שדוקא לחזר על הפתחים אינו צריך, אבל כל שיש לו, מחוייב ליתן אף כשנתן כבר כל מה שהוא מחוייב מדין צדקה, ועל זה כתב הרמ"א כאן שיש אומרים שאינו מחוייב ליתן אלא ממעות של צדקה, וממילא פשוט שאינו מחזר על הפתחים.

וכתב הרמ"א: **אבל חייב לכבדו בגופו, אף על פי שמתוך כך בטל ממלאכתו ויצטרך לחזר על הפתחים. ודוקא דאית לבן מזונות לאיתזוני ההוא יומא, אבל אי לית ליה, לא מיחייב לבטל ממלאכתו ולחזור על הפתחים.**

## ליבטל ממלאכתו בשביל כבוד אביו

דין זה שכל שאין לו מזונות לההוא יומא אינו צריך ליבטל ממלאכתו, הוא מהרמ"ה, ובשו"ע נראה שהבין שאין כאן מחלוקת, אבל בביאור הגר"א כתב שהוא מחלוקת גדולה בין הרמ"ה להרא"ש, וסובר הרמ"ה שאינו צריך להפסיד עד שיצטרך לחזר על הפתחים, בשביל כיבוד או"א. אבל לדעת הרא"ש צריך להפסיק ממלאכתו לכבוד או"א, אע"פ שיצטרך לחזר על הפתחים.

ובאמת הוא מחלוקת בפוסקים אם בשביל לקיים מצוה מחוייב לחזר על הפתחים, ובביאור הלכה (סי' תרנו) הביא בשם הא"ר והעולת תמיד שאין צריך לחזר על הפתחים, והקשה הביה"ל מדין נר שבת שאם אין ידו משגת לקנות נרות, מחוייב הוא לחזר על הפתחים, וא"כ הוא הדין כאן צריך להפסיק ממלאכתו אע"פ שעי"ז יצטרך לחזר על הפתחים. וכמו כן לאותם שסוברים שבשאר מצוות אינו מחוייב לחזר על הפתחים, ממילא גם כאן לא יצטרך להפסיק ממלאכתו, באופן שיצריכו לחזר על הפתחים.

ובחוט שני כתב שבזה"ז באופן שאם לא יבוא לעבוד יפסיד מקום עבודתו, גם כן אינו צריך להפסיד בשביל כבוד אביו.

והנה אף שנתבאר שכיון שקיי"ל דמשל אב לכך אינו צריך לחזר על הפתחים, כתב החזו"א (סי' קמט סק"ב) לבאר דהיינו שאינו צריך ליתן משלו כל כך הרבה עד שיצטרך לחזר על הפתחים לעצמו. אבל במקום שאין לאביו ורואה שהאב הולך ומחזר בעצמו על הפתחים, מחוייב לעמוד ולעשות כן בעצמו, לאסוף כסף בשביל אביו, דאין חילוק בין להביא לאביו גוזלות שהוא בא לעשות מלאכת אביו, לבין לחזר על הפתחים. וגם זה יש לדון עד איזה מקום אנו אומרים שהוא מחוייב לעשות מלאכת אביו, דברור שלא מחוייב לעמוד עליו לשרתו כל היום, וכן כתב החת"ס (תשובת חת"ס סי' רכ"ט) שאם האב רוצה שיעשה מלאכתו אינו צריך לעשות כן. מיהובאופן שהאב אינו יכול לעשות מלאכתו תלוי במחלוקת שהבאנו אם חייב להפסיק ממלאכתו אע"פ שעי"ז יצטרך לחזר על הפתחים.