יד - בדין חילוק גופין ותמחויין בעושה בב_א
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / שגגות / הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / קונטרס בענייני שגגות

יום ועש"ק דברים חזון ח' מנ"א תשע"ט

**א**

א] כריתות ט"ו ב', לא כך שאלו ר"ע אלא באוכל נותר מה' זבחים בהעלם אחת מהו, חייב אחת על כולן או חייב על כל אחת ואחת וכו', א"ר יהושע שמעתי באוכל מזבח אחד בה' תמחויין בהעלם אחת שהוא חייב על כל אחת ואחת משום מעילה, ורואה אני שהדברים ק"ו, אמר לו ר"ע אם הלכה נקבל, ואם לדין יש תשובה וכו'.

והנה לפ"מ דיליף ר' יהושע דגופין מחלקין באכילת נותר, מבו' דדין חילוק גופין הוא גם באכילות, אף דאפשר לערבן ולאכול מכולן בב"א.

ב] אמנם הנה המהרי"ט בקידושין ע"ז ב' כתב דחילוק גופין הוא רק בכגון ביאות שהן מחולקות לגמרי, אך באכילה ליכא חילוק גופין, כיון דיכול לאכלן כאחת, עיי"ש, וזה ע"ד דעת רב יוסף לעיל בע"א בדעת ר"א דבא עלי' וחזר ובא עלי' וכו' חייב על כל אחת ואחת, דהוא רק בביאות דא"א לערבן, אך בקצר כגרוגרת וחזר וקצר כגרוגרת דאפשר לערבן אינו חייב אלא אחת.

וצ"ל לדעתו דאמנם לדעת ר' יהושע דיליף לדין חילוק גופין מדין חילוק תמחויין, הרי דגופין מחלקין אף כשיכול לאכלן כאחת, אך לפ"מ דקי"ל דהאוכל נותר מה' זבחים בהעלם אחד אינו חייב אלא אחת, ולי"ב לדין חילוק גופין, וגם הא דתמחויין מחלקין הוא רק במעילה, הוא משום דאין גופין מחלקין כשיכול לאכלן כאחת.[[1]](#footnote-2)

**ב**

ג] והנה דברי המהרי"ט קיימי לישב קו' התוס' הרא"ש בקידושין שם, אך בד' התוס' הרא"ש מבו' דס"ל דדין חילוק גופין הוא גם באכילות, אף דאפשר לערבן,[[2]](#footnote-3) וכ"ה בד' התורי"ד שם.

ויש להסתפק לדעתם אם דין חילוק גופין הוא אף כשעושה בב"א, או דאף דחילוק גופין הוא גם בדברים דיכול לערבן, היינו רק כשעושה בזה אחר זה, אך כל שעושה בב"א ל"מ בזה חילוק גופין, ואינו חייב אלא אחת.[[3]](#footnote-4)

ד] ועד"ז יש להסתפק גם בדין חילוק תמחויין, וחילוק גופין לר' יהושע דיליף לה מחילוק תמחויין, אם הוא אף כשאוכל מב' התמחויין בב"א, או דל"מ חילוק תמחויין אלא כשאוכל מב' התמחויין בזאח"ז, אך כל שאוכל בב"א מב' תמחויין, ל"מ בזה חילוק תמחויין, ואינו חייב אלא אחת.

**ג**

ה] ומצאנו בד' האחרונים שנחלקו בזה, דהנה השעה"מ בפי"ז מאיסו"ב הי"א כתב בתו"ד בדעת התורי"ד, דל"מ חילוק גופין אלא כשאכלן בזה אח"ז דומיא דבעילות, אבל אם אכלן בב"א אע"ג דגופין מוחלקין הן אינו חייב אלא אחת, אך עיי"ש דמסיק לישב ד' התורי"ד בע"א, ולפ"ז אין מקור לחלק כן.

והפמ"ג בס' גוו"ר כלל ס"ג ד"ה והנה עדיין נסתפק בזה אם מהני חילוק גופין בב"א, ועיי"ש שהכריע דאף בב"א אמרינן גופין מחלקין, וכ"כ גם בספר ראש יוסף בחולין פ"ב א' ד"ה ודע שאני נסתפקתי.

ומצינו גם בד' המנ"ח בסימן רצ"ח שכתב לדון בזה, ועיי"ש שכתב דלדעת הרי"ד דאמרינן בבע"ח גופין מוחלקין, ואם אכל חלב או אבר מן החי מה' בהמות חייב ה' מלקיות, היינו דוקא בזאח"ז, אבל אם אכלן אחת ליכא בזה לדין חילוק גופין ואינו חייב אלא אחת, וכתב דמ"מ צ"ע דאפשר דגופין מוחלקין הוי כב' שמות, והוי כמו שבלע חלב ודם בב"א והתרו בו משום שניהם דחייב ב' מלקיות.

ו] ולכאו' יש להוכיח דדין חילוק גופין הוא אף בעושה בב"א, ממש"כ התוס' במכות כ' ב' ד"ה לא צריכא, ז"ל, לוקמי בקרחה בידו שיעור ה' קרחות בב"א, ומ"מ לא קשה מהא דנזיר שותה כו' דשאני הכא דגלי קרא דקרחות מחלקות "כמו גופים מוחלקין", עכ"ל, ומשמעות דבריהם דחילוק גופין מהני אף בעושה בב"א, וזהו דמדמו חילוק קרחות בקורח בידו ה' קרחות בב"א לחילוק גופין, ומצאתי שכבר עמד ע"ז האבנ"ז באו"ח סימן ש"צ סק"ה, וגם הגוו"ר שם רמז לד' התוס' אלו.

ז] וגם בדין חילוק תמחויין יש להוכיח דהוא אף בעושה בב"א, ממש"כ התוס' בשבת בשבת צ' א' סוד"ה המוציא בהא דתנן דהמוציא קופת הרוכלין אע"פ שיש בה מינים הרבה אינו חייב אלא אחת, דקמ"ל דלא אמרינן דמינים מחלקין כדא"ר יהושע דתמחויין מחלקין, ובפי' הר"י מלוניל שם כתב והביאו השיטה להר"נ דהטעם בזה הוא משום דלענין הוצאה ליכא חשיבות במין זה מבמין זה, והיינו דחילוק תמחויין הוא רק לענין אכילה, דיש חשיבות בטעמים, ונת' עוד בזה בסימן ד' סקי"ח.

ומבו' בד' התוס' ודעימייהו דדין חילוק תמחויין הוא אף בעושה בב"א, וזהו דאיצטריך לאשמועינן דהמוציא קופת הרוכלין אינו חייב אלא אחת, אף דיש בה מינים חלוקין.[[4]](#footnote-5)

**ד**

ח] ובאמת יש ללמוד כן מגמ' ערוכה בתמורה כ"ז א' שאמרו שם דאם המיר כמה בהמות בב"א לוקה כמה מלקיות, עיי"ש, וכ"כ הרמב"ם בפ"ב מתמורה ה"ג.

ובפירש"י בתמורה שם ד"ה גברא מבו' דהא דלוקה כמה מלקיות, הוא אף כשהמיר כמה בהמות חולין בבהמה אחת של קדש, וכ"ה פשטות דברי הרמב"ם בפ"א מתמורה הי"ד, וכן פירשו האו"ש שם וההר המורי' שם ה"א, אך אך הקרית ספר שם כתב דבכה"ג אינו לוקה אלא אחת, וכן נסתפק בזה המהר"י קורקוס שם.

ובטעם הא דבכה"ג הוא לוקה כמה מלקיות, כתב הדברי אמת בריש קונטרס חשוד דהוא מדין חילוק גופין, וכ"כ ההר המורי' והאו"ש שם, ומבו' לפ"ז דשפיר מהני חילוק גופין אף בעושה בב"א, ומצאתי שכבר הוכיח כן הישועות מלכו בפ"א מאיסו"ב ה"א.[[5]](#footnote-6)

ט] עוד יש ללמוד לזה, ממה שאמרו לעיל בע"א ובחולין פ"ב ב' די"ל דטעמא דסומכוס דשחטה ואת בת בתה ואח"כ שחט את בתה חייב ב', הוא משום דגופין מוחלקין, והרי דשפיר מהני חילוק גופין אף בעושה בב"א,[[6]](#footnote-7) - אך יש לדחות למש"כ בחי' הגרז"ס לעיל שם דאיסורא דאותו ואת בנו הוא בשחיטת שניהם, וע"Fכ הוא דחשיב כגופין מוחלקין, (ונת' בסימן י"ב סק"ו), ולפ"ז י"ל דע"כ לא חשיב כעושה בב"א.

**ה**

י] אמנם הנה מד' הר"י מיגש נראה להוכיח דס"ל דל"מ חילוק גופין ותמחויין אלא בעושה בזאח"ז ולא בעושה בב"א.

דהנה בשבועות כ"ב א' תניא, שני קונמות מצטרפין שתי שבועות אין מצטרפות, ומפרשינן התם דהא דב' שבועות אין מצטרפות הוא משום דהן חלוקות לחטאות, ובחי' הר"י מיגש שם כתב, ז"ל, שאני שבועות מתוך שחלוקות לחטאות אין מצטרפות וכו', כיון דגופין מוחלקין הן חלוקין הן לחטאות, שאם אכל כזית תאנים וחזר ואכל כזית ענבים בהעלם אחד מתחייב ב' חטאות, דל"ד לחלב וחלב וכו', אבל תאנים וענבים אלו אע"פ ששם אחד הן שהרי שניהם בשבועה אחת כללן ונעשו שתיהן איסור אחד, כיון דגופין מוחלקין הם וכו' מתחייב ב' חטאות, כמו שנתחייב מי שאכל חלב ודם בהעלם אחד, והא דמיא לאוכל ה' חתיכות מה' זבחים של נותר שהוא חייב ה' חטאות הואיל וגופין מחולקין הן וכו', וכיון דחלוקין הן לחטאות משו"ה לא מצטרפי, אבל ב' קונמות שאין שם חיוב חטאת כלל אלא מלקות בלבד הוא שמתחייב במזיד, אין שם דרך לומר חלוקין הן ולא מצטרפין, שהרי לענין מזיד אפי' מי שאכל כזית תאנים וחזר ואכל מאותן תאנים עצמן שהוא שם אחד וגוף אחד מתחייב הוא מלקות על כל אכילה ואכילה, וכיון שכן לגבי תאנים וענבים אין כאן דרך לומר דכיון דחלוקין לחטאות לא מצטרפי שהרי אפי' תאנים וענבים חלוקין הן ולא מצטרפי ומתחייב על כל אכילה ואכילה ואפ"ה לענין אצטרופי מצטרפי, עכ"ל.

וביאור ד' הר"י מיגש הוא, דס"ל דחלוק הוא דין שוגג לענין קרבן מדין מזיד לענין מלקות, דבדין שוגג לענין קרבן כל שאכל זית חלב וחזר ואכל זית אחר בהעלם א' אינו חייב אלא אחד, וע"כ שייך בזה דין חילוק גופין דכל דהוו מב' גופין אף אם אכלן בהעלם א' חייב ב' חטאות, וכדיליף לה ר' יהושע במשנתינו בק"ו מדין חילוק תמחויין, אך משא"כ בדין מזיד לענין מלקות חייב על כל אכילה ואכילה מלקות אף בלא חילוק גופין,[[7]](#footnote-8) וע"כ לא משכח"ל חילוק גופין כלל לענין מלקות.

יא] ואמנם יש להעיר בזה בד' הר"י מיגש, שהרי כבר נת' בדברינו שם דאף לדעת הסוברים דלענין מלקות יש לחייב על כל כזית וכזית אף בלא חילוק, כ"ז הוא באוכל בזאח"ז, אך כל שאכל בב"א אינו חייב אלא אחת, וכאשר כ"ה מוכח מכ"ד, - ולפ"ז תיקשי דמהו שכתב הר"י מיגש דלגבי מלקות לא משכח"ל חילוק גופין, דהרי שפיר משכח"ל כשאכלן בב"א, דבלא חילוק גופין אינו חייב אלא אחת, ומכח הא דאיכא חילוק גופין ה"ה חייב ב' מלקיות.[[8]](#footnote-9)

ונראה מוכח מד' הר"י מיגש, דס"ל דל"מ חילוק גופין אלא כשאכלן בזאח"ז, אך כל שאכלן בב"א ל"מ חילוק גופין לחייב ב', - ואשר זהו שכתב דלא משכח"ל לדין חילוק גופין לענין מלקות, דממ"נ, אם אכלן בזאח"ז, הרי אף בלא דין חילוק גופין הוא חייב ב', ואם אכלן בב"א ל"מ בזה חילוק גופין, ואינו חייב אלא אחת.

ולפ"ז נלמד מד' הר"י מיגש, דגם חילוק תמחויין ל"מ כשאוכל בב"א, שהרי ד' הר"י מיגש קיימי על דין חילוק גופין באוכל נותר מה' זבחים דיליף לי' ר' יהושע בק"ו מחילוק תמחויין, ולפ"מ שנקט הר"י מיגש דחילוק גופין זה ל"מ באוכל בב"א, הרי בע"כ דגם חילוק תמחויין ל"מ באוכל בב"א.

יב] אך קשיא ע"ד הר"י מיגש מסוגיית הגמ' בתמורה דמבו' דמהני חילוק גופין בממיר כמה בהמות בב"א, ומסוגיית הגמ' לעיל בע"א ובחולין פ"ב ב' דמהני חילוק גופין בשחטה ואת בת בתה ואח"כ שחט את בתה.

**ו**

יג] ונראה לישב, דהנה בטעמא דהר"י מיגש דל"מ חילוק גופין ותמחויין באוכל בב"א, י"ל דהיינו משום דל"מ חילוק גופין ותמחויין אלא בצירוף הא דהוו מעשים חלוקין, ובזה הוא דמהני הא דהם גופין או תמחויין חלוקין לחלקן, אך כל דהוו מעשה אחד, הרי דאף דהוו גופין או תמחויין חלוקין אכתי חשבינן לה כמעשה אחד.

אך מד' המנ"ח שנקט דמסברא לא יועיל חילוק גופין בעושה בב"א, נראה דהוא מטעם אחר, וזה למש"כ המנ"ח שם לעיל מינה דכל שאוכל ב' זיתי חלב בב"א אי"ז כלל ב' איסורים, אלא הוא ריבוי בשיעורים, עיי"ש, ועמש"נ בזה בסימן ט', - ואשר זהו דס"ל דל"מ חילוק גופין אלא באוכל בזאח"ז דהוי ב' איסורים, דבזה מהני חילוק גופין שיהא חייב על כל אחת ואחת, כ"ה דמהני בזה חילוק התראות שיהא חייב על כל אחת ואחת, אך כל שאוכל בב"א דאי"ז אלא איסור אחד, ל"מ בזה חילוק גופין כלל, דלא מצינו דיש בכח חילוק גופין לחשבן כב' איסורים.

יד] ולפ"ז נראה, דלאו כללא הוא דל"מ חילוק גופין בעושה בב"א, אלא היינו רק בגונא דחשבינן לה כאיסור אחד, ואי"ז אלא כריבוי בשיעורים, אך בגונא דחשבינן לה כב' איסורים, והוא חייב ב' מלקיות, למ"ד דאוכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד חייב ב', שפיר מהני בזה חילוק גופין.

ולפ"ז לא תיקשי ע"ד הר"י מיגש מסוגיית הגמ' בתמורה דמבו' דשפיר מהני חילוק גופין אף בעושה בב"א, דהתם דממיר כמה בהמות חולין בכמה בהמות קדש מסתברא מילתא דודאי דהוו כמה איסורים, דל"ד לאכילת ב' זיתי איסור, דחשבינן לה כאכילה גדולה של איסור, ואי"ז כלל ב' איסורים, וע"כ שפיר מהני בזה חילוק גופין, - ויש לדון לפ"ז דגם כשממיר כמה בהמות חולין בבהמה אחת של קדש הוי כמה איסורים, דאי"ז עשי' אחת של תמורה על כמה בהמות, אלא כל בהמה היא עשיית תמורה בפנ"ע, ושפיר מהני בזה חילוק גופין.[[9]](#footnote-10)

וגם לא תיקשי מהא דבשחטה ואת בת בתה ואח"כ שחט את בתה מהני חילוק גופין, דהתם הרי הו"ל ב' איסורים, וכדחזינן מהא דמיבע"ל בחולין פ"ב ב' דטעמא דסומכוס הוא משום דאוכל ב' זיתי חלב בהעלם אחד חייב ב', והרי דחשבינן לה כב' איסורים, ונת' הטעם בזה בסימן ט' סק"ג ובהערה שם, וע"כ שפיר מהני בזה חילוק גופין.

**ז**

טו] ונראה עוד, דעיקר הנידון אם מהני חילוק גופין בעושה בב"א, תליא במש"נ בסימן י"ב ביסוד דינא דחילוק גופין, דאי נימא דדין חילוק גופין הוא משום דחשבינן להו כמעשים חלוקין, שפיר י"ל דל"מ חילוק זה בעושה בב"א, וכנ"ל.

אך אי נימא דדין חילוק גופין הוא משום דחשבינן להו כאיסורים חלוקין, ודאי דה"ז מועיל אף בעושה בב"א, וכ"ה מבו' בד' המנ"ח שם, דמה שנסתפק דיועיל חילוק גופין אף בעושה בב"א, הוא משום דהוי כב' שמות.

טז] והנה נת' בסימן י"ב סקכ"ב די"ל דחלוק הוא דין חילוק גופין דה' נדות, מדין חילוק גופין דה' זבחים דיליף לי' ר' יהושע מה' תמחויין, דדין חילוק גופין דה' נדות, י"ל דהוא משום דהו"ל כה' איסורים, אך דין חילוק גופין דה' זבחים דילפינן לי' בק"ו מה' תמחויין, הוא משום דהוו כמעשים חלוקין, דומיא דחילוק תמחויין, דודאי דאי"ז כה' איסורים, אלא הוא משום דהוו כמעשים חלוקין.

ונראה לפ"ז, דמש"נ להוכיח מד' הר"י מיגש דל"מ חילוק גופין בעושה בב"א, י"ל דכ"ז הוא בדין חילוק גופין דיליף לי' ר' יהושע בק"ו מדין חילוק תמחויין, דע"ז קיימי דברי הר"י מיגש שם,[[10]](#footnote-11) אשר היינו משום חילוק המעשים, דומיא דחילוק תמחויין, - אך בדין חילוק גופין דה' נדות וכיו"ב, די"ל דהוא משום דהו"ל כה' איסורים, שפיר ה"ז מועיל אף בעושה בב"א.

יז] ולפ"ז ניחא מטעם אחר הא דבשחטה ואת בת בתה ואח"כ שחט את בתה שפיר מהני חילוק גופין אף דהוא בב"א, דהרי כבר נת' בסימן י"ב סק"ה דדין חילוק גופין דהתם בע"כ דהוא משום דחשבינן לה כאיסורים חלוקין, דהתם דהוא מעשה אחד ממש ל"ש כלל לדון משום חילוק המעשים, וע"כ שפיר ה"ז מועיל אף בב"א.

1. ובזה מתפרש גם הא דמיבע"ל לר"ע במשנתינו בשוחט ה' זבחים בהעלם אחד דשמא אינו חייב אלא אחת, ולי"ב לדין חילוק גופין, והיינו משום דיכול לשחוט כולן כאחת, ובכה"ג ליכא לדין חילוק גופין, - וכ"כ המלבי"ם בפי' התו"כ ויקרא דיבורא דחובה פ"א ה"י, וכ"כ האו"ש בפ"ו משגגות ה"ב. [↑](#footnote-ref-2)
2. והנה אמנם נתבאר בסימן י"ג דדברי הרא"ש שם לא קיימי על דין חילוק גופין לקרבן, אלא על דין חילוק גופין למלקות, עיי"ש, - אך כיון דפשיטא לי' להרא"ש דבדין חילוק גופין למלקות אין לחלק בין ביאות דא"א לערבן לאכילות דאפשר לערבן, הרי מסתברא מילתא דגם בדין חילוק גופין לקרבן אין לחלק ביניהם. [↑](#footnote-ref-3)
3. ובס' זרע אברהם להגר"א לופטביר סימן כ"ח סק"ג כתב דל"מ חילוק גופין בעושה בב"א, וכתב לישב בזה מה שאמרו בסנהדרין כ"א ב' בלאו דלא ירבה לו סוסים דבעינן קרא לחייב על כל סוס וסוס, אשר קשיא דתיפו"ל דגופין מוחלקין, ונת' במק"א, ולהנ"ל ניחא דבעינן קרא דאף כשקנה ב' סוסים בב"א חייב על כל סוס וסוס.

   אך עיי"ש שהעמיד לדבריו עפי"ד המהרי"ט, וזה צ"ע, דהמהרי"ט כתב דכל דאפשר לעשות בב"א ל"מ חילוק גופין אף כשעושה בזאח"ז, ולפ"ז בעינן קרא לחייב על כל סוס וסוס אף כשקנה ב' סוסים בזאח"ז. [↑](#footnote-ref-4)
4. ואמנם בד' התוס' הי' מקום לפרש, דזהו טעם הא דקמ"ל דלי"ב לדין חילוק תמחויין, דהוא משום דל"מ חילוק תמחויין בעושה בב"א, אך הר"י מלוניל והשיטה להר"נ כתבו טעם אחר בזה. [↑](#footnote-ref-5)
5. והנה אמנם נתבאר בסימן י"ג די"ל דלענין מלקות ל"ב לדין חילוק גופין, אלא כל שעשה ב' איסורים חייב ב' מלקיות, - אמנם הנה כ"ז הוא בזאח"ז, אך בב"א שפיר בעינן לדין חילוק גופין, וכמש"נ שם, - ואף למש"נ שם דגם בעושה בב"א ל"ב לדין חילוק גופין האמור לענין קרבן, אלא הוא דין בפנ"ע, מ"מ הדין נותן דכיון דלענין מלקות בכה"ג חייב ב' מלקיות, הרי דשפיר יועיל בזה חילוק גופין גם לענין קרבן, דכל הא די"ל דבעושה בב"א ל"מ חילוק גופין, הוא משום דבכה"ג א"א לחייבו ע"ז ב' חיובים, אך אם חזינן דהוא חייב ב' מלקיות, הרי דאף דלענין קרבן ההעלמה מצרפתן, מ"מ שפיר מהני בזה חילוק גופין, כ"ה דמהני חילוק גופין בעושה בזאח"ז. [↑](#footnote-ref-6)
6. אך למש"כ בפי' רגמ"ה בחולין שם דמה שאמרו התם דגופין מוחלקין היינו דהוו ב' איסורים דאותו ואת בנו ובנו ואותו, וכן פירשו הר"י מלוניל והמאירי במתניתין שם, אין להביא משם. [↑](#footnote-ref-7)
7. וזה כדעת רש"י ודעימי' דהא דנזיר שהי' שותה יין כל היום אינו חייב אלא אחת, הוא משום חיסרון ההתראה, אך בלא"ה הי' חייב על כל אחת ואחת, ול"ד לחיוב קרבן דכל שהוא בהעלם אחד אינו חייב אלא אחת, ונתבאר בזה בסימן ה'. [↑](#footnote-ref-8)
8. וי"ל דאף דשפיר משכח"ל חילוק גופין אף לענין מלקות, מ"מ לי"ב לדינא דכל דחלוקין הן אינם מצטרפין, דכיון דלענין מלקות אף תאנים ותאנים חלוקין הן, ואפ"ה הן מצטרפין, הרי בע"כ דהחילוק למלקות אינם גורם שלא יצטרפו, וע"כ אף דב' גופין חלוקין הן למלקות, מ"מ שפיר הן מצטרפין. [↑](#footnote-ref-9)
9. ולפ"ז י"ל דגם מש"כ התוס' במכות כ' ב' דמהני חילוק גופין אף בעושה בב"א, הוא משום דהתם דגלי קרא דקרחות מחלקות, חזינן לכל קרחה כאיסור בפנ"ע, וע"כ שפיר מהני בזה חילוק גופין.

   אמנם הנה בל' התוס' שם משמע דגם באוכל ב' זיתי חלב הי' חייב ב' אם הי' בזה לחילוק גופין, עיי"ש, - ולמש"נ נראה דהתוס' לטעמייהו אזלי, דמשמעות דבריהם דהאוכל ב' זיתי חלב בב"א חשיב כב' איסורים, וכל הא דאינו חייב ב' מלקיות הוא משום דליכא חילוק מלקיות ביניהם, ומה"ט משמע בדבריהם דאם התרו בו ב' התראות הוא חייב ב', ונת' בסימן ט' סק"א בהערה, וע"כ שפיר מהני בזה חילוק גופין, דהרי כל הא דס"ל להר"י מיגש דל"מ חילוק גופין באוכל ב' זיתים בב"א, הוא משום דבכה"ג הוו איסור אחד. [↑](#footnote-ref-10)
10. ובגוונא דאיירי הר"י מיגש שם דהוא בב' ככרות, ודאי דליכא לדין חילוק גופין דה' נדות, דדין זה הוא רק בבנ"א או אף בבע"ח, אך בככרות ליכא לדין זה, וכל הא דחלוקין הם זמ"ז, הוא מכח דין חילוק גופין הנלמד בק"ו מחילוק תמחויין, אשר הוא משום חילוק המעשים, אך גם בלא"ה ליכא התם לדין חילוק גופין דה' נדות, דלא עדיף מאוכל נותר מה' זבחים דליכא לדין חילוק גופין זה, ונת' הטעם בזה במק"א. [↑](#footnote-ref-11)