4 חזקה שלא נתבררה בשעתה
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / חולין

יום ועש"ק חיי שרה כ"ד מרחשון תשע"ז

בדין חזקה שלא נתבררה בשעתה, יש לציין לד' השבה"ל הל' בהמה שנשחטה ולא נבדקה סימן כ"ז, ז"ל, ועתה אמר לן רבי, שגם מה שהביא רבנו שלמה זצ"ל מן החלב אינה הוכחה, משום דודאי כל בהמה חולבת עומדת בחזקת כשרות, דהא אמרינן בפ"ג דבכורות בשמעתא קמייתא הלך אחר רוב בהמות ורוב בהמות אינן חולבות אלא א"כ יולדות, וכיון דחולבות בידוע שכבר ילדה ויצאה מחזקת טרפות דקיימא לן, טרפה אינה יולדת כדפסקינן לקמן פרק אלו טרפות. ומההיא שעתא קיימא לן בחזקת כשרות. ואהא סמכינן לאכול החלב. והוא הדין אם הוציאו את הריאה ולא נבדקה דמוקמינן לה אחזקה וכשרה הואיל וראינוה חולבת וכל שכן יולדת, אבל בהמה שלא ראינוה חולבת דמספקא לן אי ילדה או לא, ולית לה חזקת כשרות, בזה נראין דברי ר' יצחק ב"ר יהודה, עכ"ל.

ומבו' בדבריו, דאף דלא הכשיר טריפה שחי' י"ב חדש, ולכאו' הוא משום דהו"ל חזקה שלא נתבררה בשעתה, מ"מ כל שנתברר מכח הרוב בהמות אינם חולבות וכו' דילדה, שפיר מוקמינן לה בחזקת כשרות, - וזה מקור לד' הבית אפרים, דכל כה"ג חשיב כחזקה שנתבררה בשעתה.

ואמנם דעדיין הדבר תלוי, דאי נימא דס"ל דטריפה אינה מתעברת, מתפרש בפשוטו הא דהו"ל כחזקה שנתבררה בשעתה, שהרי ידענו מכח מה שיש לה חלב, שנתעברה, ואם היינו רואים את העיבור בשעה שנתעברה, היינו יודעים דאינה טריפה, וע"כ הו"ל כחזקה שנתבררה בשעתה, - אך אי נימא דטריפה מתעברת, וכל הראי' שאינה טריפה, הוא משום שילדה ולד בן קיימא, הרי לכאו' הו"ל כחזקה שלא נתבררה בשעתה, ומוכח מזה כמש"כ הבית אפרים דאף כה"ג חשיב כנתבררה בשעתה, כיון דהבירור הוא מכח מעשה שנעשה בשעה הראשונה, ולא מכח משך הזמן, ואך שלא נתברר לנו מהות המעשה, אלא לאחר זמן, אך לאחר זמן, נתברר לנו שאינה טריפה, מכח המעשה שנעשה בשעה הראשונה.

ויש להוסיף, דיש שהק' ע"ד השבה"ל, דמ"ט חשיב כנתבררה בשעתה, הרי לא נתברר כן אלא ע"פ הרוב, וכל כה"ג לא חשיב כחזקה שנתבררה בשעתה, ואמנם י"ל דס"ל דסגי במה שנתברר ע"פ רוב, ומה שלא הכשיר מכח הא דרוב בהמות אינם טריפות, הוא משום דאזיל שם דל"מ הא דרוב בהמות אינם טריפות להכשיר לחשש טרפות הריאה.

אך פשוט דלק"מ, דהרי אם הא דחשיב דנתבררה החזקה הוא מכח הרוב, הרי לא נתבררה החזקה בשעתה, שהרי אין הרוב קיים אלא כשהיא חולבת, ומכח זה לא ידעינן דבשעה זו אינה טריפה, אלא ידעינן דמעיקרא לא היתה טריפה, ובע"כ דהא דחשיב כנתבררה בשעתה, הוא משום דבשעה שנתעברה הי' הדבר מבורר שאינה טריפה, ובירור זה הי' בירור גמור, ול"ה בירור ע"פ הרוב, - ונמצא דע"פ הרוב נתברר לנו דיש לה חזקה מבוררת, וזה שפיר מהני.

עוד יש להוסיף בזה, דהנה בד' ש"ר שדנו להכשיר לאחר י"ב חדש, צ"ע דמ"ט לא הכשירו תוך י"ב חדש, מכח הרוב דרוב בהמות אינם חולבות אא"כ יולדות, וכמדומה שעמד ע"ז הבית אפרים בספרו ראש אפרים, - ולכאו' נראה מדבריהם דלא סגי במה דאיכא רוב דיש לנו חזקה, ואין סומכין על החזקה, אלא אם הוא ודאי דיש חזקה, וזה צ"ע.