כלים פכ_ד מט_ו
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ד מט"ו**

א] **של צדי חי' ועוף טמא מדרס,** הר"ש פירש דטעם טומאתו הוא לפי שנשען עליו, וכ"כ הרמב"ם בפכ"ז מכלים הי"ד, ובכס"מ כתב דאינו יודע מה צורך לו להשען עליו, ועמש"כ לפרש בזה במשנ"א ובחי' מהרי"ח ובסד"ט.

ומהא דה"ז טמא מדרס, מבו' דכלי המשמש לישען עליו טמא מדרס, ואף אם אין עיקרו עשוי לכך, אלא שהוא משמש שעינה עם מלאכתו, וכ"ה מבו' גם בד' הר"ש לעיל מ"ט, ועמש"נ בזה לעיל פ"כ מ"ב אות ג' ופכ"ג מ"ב אות א'.

ב] **ושל חגבין טמא טמא מת,** בפי' הר"ש מכת"י פירש דהוא משמש לתפוס בו חגבין ונותנין אותן בו, וכ"כ הרמב"ם בפכ"ז מכלים הי"ד, ונראה דמכח זה חשבינן לי' ככלי קיבול, ודמי לתכריך הכלים דתנן לעיל מי"ב דטמא, ובסד"ט תמה בזה, דא"כ מ"ט מטהר ר' יוסי בתוספתא, ועיי"ש מש"כ לפרש בזה בע"א, וצ"ע בזה.

ג] **ושל קייצין טהור מכלום,** הר"ש פירש דהוא עשוי ללקוט בו קוצים והוי ככף לוקטי קוצים דתנן לקמן פכ"ו מ"ג דטהורה, ובטעם טהרתה פירש הר"ש לקמן שם דהוא משום שעשייתה הוא להגן על ידיו שלא יחבלו, ואינה עשוי' לקבלה, והיינו דמשום מה שהוא מקבל את היד בתוכו, לא חשיב כעשוי לקבלה, והיינו או משום דאין כלי קיבול טמא אלא בשהוא מטלטל את המתקבל בו, או משום דלא חשיב כלל שהיד מתקבלת בתוך הפרקלין, שהרי אין הפרקלין מחזיק את היד בתוכו, אלא הוי ככסוי על היד, וזה לא חשיב כקבלה כלל, ועמש"נ בזה לעיל פט"ז מ"ו ? ולהלן פכ"ו מ"ג?.

ובסד"ט הק' ע"ז, דמ"ש מהא דתנן לקמן פכ"ו מ"ג דכל בית אצבעות טהורות חוץ משל קייצין מפני שהיא מקבלת את האוג, ופירש הר"ש שם דשל קייצין היינו שמלקטין קוצין, ובאמת באלי' רבה שם כתב, דהתם גרסינן של קוצים אך של קייצין טהור, כדתנן הכא, אך בפשוטו נראה בדעת הר"ש, דהתם טעמא קאמר שהיא מקבלת את האוג, ופירש הר"ש שם שבשעה שמקבצים הקוצין מקבצים עמו האוג ומשים אותו לתוכה, וכנראה דהכא לא הי' הדרך ליתן את האוג בתוכו, או כמש"כ בתפא"י דמיירי דאין בו בית קיבול כדי קבלת אוג, וע"כ הוא טהור, עי' להלן אות ה'.

ד] והרמב"ם בפיהמ"ש פירש דקייצים הם מייבשי הפירות הלחים, ובטעם טהרתו כתב הרמב"ם בפכ"ז מכלים הי"ד דהוא לפי שאינו ממשמשי אדם, ועמש"כ ע"ז בחזו"א סימן כ"ח סק"ט וסימן ל' סקי"ד.

ה] **שם בר"ש, טמא מדרס וכו', ואי"ז בית אצבעות דתנן לקמן פכ"ו כל בית אצבעות טהורות וכו',** צ"ע דלכאו' עדיפא מינה הו"ל להוכיח, שהרי לקמן שם תנן דבית אצבעות של קייצין טמאין, ואילו הכא תנן דפרקלינין של קייצין טהורין, ובע"כ דפרקלינין אי"ז בית אצבעות.