כלים פ_ח מ_ד
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ק

**כלים פ"ח מ"ד**

א] **השרץ בתנור הקדירה טהורה שאין כ"ח מטמא כלים,** הך דינא דאין כ"ח מטמא כלים, ילפי' לה בשבת דקל"ח: ובפסחים ד"כ: מדכתיב כל אשר בתוכו יטמא מכל האכל אשר יאכל, אוכלין מטמאין באויר כ"ח ואין כלים מטמאין באויר כ"ח, וכ"ה בתו"כ שהביא הר"ש לעיל מ"ג, ופירש"י בשבת שם, דש"מ תרתי, חדא דלא אמרינן חזיי' כמאן דמלי טומאה, דא"כ אם כלי שטף הוא הפנימי שמטמא מגבו יהא טמא דהא נגע בטומאה, אלא לא אמרינן חזיי' כמאן דמלי טומאה, ואוכלין ומשקין שבחיצון הוא דמטמאי מחמת הכלי שהכלי ראשון והם שניים אבל כלים לא, דהואיל דאין טומאה זו באה אלא מחמת הכלי אשמעינן האי קרא שאין כלי שאינו אב הטומאה מטמא כלי, עכ"ל, וכעי"ז פירש"י בפסחים שם.

וצ"ע בד' רש"י שפירש דהס"ד דיהיו כלים טמאין מאויר כ"ח, הוא בכלי שטף, ומשום דהטומאה נוגעת בגבו וכלי שטף מטמא מגבו, ולכאו' אם הוה חזינן להכלי כמאן דמלי טומאה, היו אף כלי חרס שבתוכו נטמאין, אם פי הכלי הפנימי הוא בתוך הכלי החיצון, שהרי אף תוכו של הכלי הפנימי הוי בכלל תוך הכלי החיצון דהוי כמאן דמלי טומאה.

ב] גם יש להעיר ע"ד רש"י ממתניתין, לאשמועינן להך דינא דהכלי הפנימי טהור בקדירה, דסתמה היא של חרס, והרי דאף בכ"ח בעינן לאשמועינן שאין הכלי הפנימי טמא.

אך בזה י"ל בפשיטות, דכל מה שפירש"י דהס"ד דהכלי הפנימי טמא הוא רק בכלי שטף, הוא אם אתינן עלה משום דחזינן להכלי כמאן דמלי טומאה, דזה הוא רק בכלי שטף שמטמא מגבו, וג"ז צ"ב וכנ"ל, אך אם אתינן עלה משום דנטמא הכלי הפנימי מן הכלי החיצון באויר, ודאי דאף כ"ח הי' נטמא, וע"כ הכא במתניתין דאתי לאשמועינן להא דאין כ"ח מטמא כלים, שפיר תני לה בקדירה של חרס.

ג] בפירש"י בחולין דקכ"ה., פירש בהא דאין כלים נטמאין מאויר כ"ח, ז"ל, אפי' כלי שטף וכו' שהרי גם הוא לא נטמא וחוצץ, דאי משום דנגע בחיצון חיצון ראשון הוא ואין כלי מקב"ט אלא מאב הטומאה, ואי משום דקאי באויר כ"ח וכתיב וכל אשר בתוכו יטמא, ה"מ אוכלין ומשקין אבל כלים אין מיטמאין וכו', עכ"ל, וכעי"ז במאירי שם ובפסחים ד"כ:, ודבריהם צ"ב, שהרי מאותו הטעם שאינו נטמא במגע הכלי החיצון, משום דאין כלי מקב"ט אלא מאב הטומאה, אף אינו נטמא מאוירו, ועמד ע"ז הרש"ש בחולין שם.

ד] בחי' הגר"א פירש, דהא דתנן דאין כ"ח מטמא כלים, אף דגם שאר כלים שנטמאו מן השרץ אין מטמאין כלים, הוא משום דבכלי חרס הוא כלל לעולם, ומשא"כ בשאר כלים שנטמאו במת או במדרס שהן מטמאין כלים.

ה] **הי' שם משקה טופח נטמא וטימאה,** דעת רש"י בכ"ד דאין משקין מטמאין אחרים בפחות מרביעית, ובשו"ת הרי"ד סימן ל"ד הק' ע"ז מהא דתנן הכא דהמשקה הטופח מטמא את הקדירה.

אמנם הנה בערול"נ כריתות די"ג: כתב בדעת רש"י, דהגם דאין משקין מטמאין אוכלין ומשקין בפחות מרביעית, מ"מ הן מטמאין כלים בכ"ש מגזירת משקה זב וזבה דמטמאין בכ"ש, עיי"ש, וכבר נמצא לחלק כן בספה"י לר"ת סימן תשע"ה בשם הר"ר יו"ט, ובמאירי ר"פ דם הנדה, ולפ"ז ניחא, גם י"ל כמש"כ המאירי בפסחים די"ד. דמשקה שבתוך הכלי ה"ה חשוב אגב הכלי ומטמא אף בשאין בו רביעית.

ו] בתפא"י הק' לדעת הרמב"ם פ"ז משאה"ט ה"ב דאין משקין מטמאין כלים אא"כ נטמאו מחמת אב מאבות הטומאות, דא"כ מ"ט הכא מטמאין המשקין שנטמאו מן הכ"ח את הכלים, עיי"ש מה שנדחק בזה, אך באמת מפורש הוא בד' הרמב"ם בהקדמה לפיהמ"ש טהרות, דכל שנסמכין המשקין בטומאתן לאב הטומאה כגון שטימאן האב או הראשון או השני ה"ה מטמאין כלים, ורק אם נטמאו מסתם ידים אינם מטמאין כלים.

ז] **שם בר"ש, קדירה טהורה אפי' נפל השרץ לבסוף,** במים טהורים פירש, דקמ"ל דאף שפי הקדירה פתוח לפי התנור באופן שדופני התנור הם גבוהים מפי הקדירה, והו"א דמיד שנפל השרץ לאויר התנור וזה האויר הוא עדין גבוה מפי הקדירה יתערב האויר הלז עם האויר שבקדירה ויטמא את תוך הקדירה, קמ"ל דלא.

ח] **שם בכת"י, ה"ז אומר, הקדירה אומרת למשקין, השרץ שקיבלת ממנו הטומאה לא טימאני וכו',** ל' הר"ש צ"ב, שהרי אין טומאת המשקין מכח השרץ שהרי לא חזינן לכלי כמאן דמלי טומאה אלא מכח הכלי.