מראי_מקומות_שיט_זבוב
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סימן שיט - גבי זבוב**

**כיצד יברור זבוב שנפל לכוס**

**א.** **מהרי"ט צהלון** שו"ת ר"ג מחדש שכלל **אין ברירה** **ביד בלח** [לח בוררים במשמרת לא ביד], ולכן מותר להוציא את הצרעה בפנ"ע דאין דרך מלאכה בכך, ועדיף משינוי שנאסר עכ"פ מדרבנן והכא שרי וז"ל.

"דאין דרך משמרת בכך דהא בלח שייך משמר וביבש בורר, **אבל אין בורר בלח ואין משמר ביבש** וה"ז שמסר את הצרעה מהיין הלח אין דרך ברירה בלח אלא שימור וכו'.

וכן אני אומר שאם היתה מסננת תלויה והיו לו פירות בעפר דק והניחן תוך המשמרת שילך האבק דרך שם וישארו הפירות מנוקים מותר דאין דרך משמר ביבש וכו', הלא אין דרך ברירה בכך להסיר **בידו מהלח צרעה או ד"א** אלא ברירה או שימור בלח הוא שיניח הלח לתוך כלי" וכו'.

**ב.** מהר"י אבולעפיא ס"ל **בשעת אכילה ממש** מותר לברור גם פסולת מאוכל ולכן מותר להסיר הצרעה בפנ"ע.

והקשה המהריט"ץ לדבריו אמאי הוצרך הרא"ש להתיר ברירה במפה מצד פיו תיפו"ל דשעת אכילה שרי [ומקושיא זו הביאה"ל לעיל הוציא דאין היתר של שעת אכילה].

וי"ל **דכלי שאני** והכא במפה הוי ככלי ולכן אין היתר של שעת אכילה לכן הוצרך הרא"ש לסברא של פיו.

**ג.** בבאר היטב ס"ק ב הובאה סברת המהריט"ץ באופן אחר וז"ל "דלא שייך ברירה אלא מה שצריך לפשפש ולברור, אבל דבר שצף למעלה **כבר ברור** הוא והי ליה כמשחיל בניתא מחלבא דאין זה בורר וכו'.

דהיינו התיר להוציא הצרעה מפני **שחסר בשם תערובת**, דנפרד וניכר בפנ"ע, ולפ"ז מותר גם לצורך לאח"ז, וכעין הבנת החזו"א בט"ז שהזבוב לא מעורב בכל הכוס.

רק החזו"א ס"ל דיש כאן תערובת בין סנפיריו, ולכן הצריך להוציאו עם המים שסביבתו [וא"כ לא ברר כלום, שהוציא את כל התערובת].

**ד.** לט"ז יוציא עם מעט משקה, ולהבנת המ"ב כל פעם שמוציא הפסולת מעורב עדיין לא ברר רק חילק תערובת [למרות שהנשאר נשאר ברור בפנ"ע בכ"זחסר **בפעולת הברירה** רק יש תוצאה של ברירה וע"ז לא חייב].

**ה.** מה שהובא בשם ה"אמרי אמת" שביד אחת יכניס כף מתחת לזבוב ובידו השניה יאחז את הכוס וכרגע עדיין לא ברר כלום, ואח"כ ימשוך את האוכל מהפסולת דהיינו ימשוך את ידו שאוחזת בכוס ומוציא את הכוס מהזבוב [לא את הזבוב מהכוס] וד"ז תלוי בדברי החזו"א גבי גרעינים.

**ו.** הרב בסידורו והאג"ט בורר ס"ק ג. ס"ל דכה"ג שאוחז את האוכל והפסולת **ומשליך הפסולת ונשאר בידו האוכל** חשיב אוכל מפסולת ושרי, [למרות שבפועל מוציא את הפסולת בכ"ז נחשב אוכל].

וז"ל הרב בסידורו "שלא לסמוך על היתר הנהוג באם נפל זבוב או שאר פסולת לכוס או לקערה להוציא ע"י כף ולשאור קצת משקה עמו כו' **כי יש בזה חשש חיוב חטאת** ואיסור סקילה ח"ו ואין תקנה לשפוך מהכוס עד שיצא הפסולת מתוכו ולא ינפח עליו ברוח פיו עד שיצא.

אבל מותר לנפח עליו להקריבו לדופן הכוס ואז יטהו וישפוך ממנו עד שיפול הפסולת מתוכו, שכיון שנפילת הפסולת לחוץ הוא על ידי שאוחז בידו הכוס עם המשקה שבתוכו ומטהו בידו הרי זה נקרא בורר אוכל מתוך פסולת ומותר כדי לשתות מיד וכו'.

וכן באג"ט בורר ס"ג "הבורר בכלי העשוי נקבים נקבים שהאוכל והפסולת מונחים בהכלי שבידו, אם האוכל דק מהפסולת והאוכל יורד למטה והפסולת נשאר בהכלי שבידו נחשב כבורר פסולת מתוך אוכל, ואם הפסולת דק מהאוכל והפסולת נופל למטה והאוכל נשאר בהכלי שבידו הרי זה נחשב כבורר אוכל מתוך פסולת לפיכך זבוב שנפל לכוס מותר לאחוז הכוס בידו ולנטותו עד שיפול הזבוב מהכוס ואע"פ שלא ישפוך מהמשקה עמו ובלבד כשדעתו לשתות הכוס לאלתר וכו'.

ודברי הרב בסידורו דלא כמו שכתב הגר"ז בשוע"ה שיט-כד.

ומה שכתב בסידור שאם מוציא הזבוב עם מעט משקה חשש מחטאת לכאורה כונתו כסברת החזו"א שאם מתכון לברירה והוצאת הפסולת לא מהני מה שמוציא מעט משקה וכל זה מוגדר ברירת והוצאת פסולת. [דלא כהבנה הפשוטה בדברי הט"ז].

ומה דס"ל דכה"ג חשיב אוכל מפסולת דלא כפשטות דברי המג"א וכן הוא במ"ב סקנ"ה שכשאוחז בכוס ומוציא הפסולת ונשאר בידו האוכל חשיב כפסולת מתוך אוכל, לא כאוכל מתוך פסולת.

**נמצאנו למדים שלטעם א, ב, ג, ד מותר להוציא גם לאח"ז, לטעם ה, ו מותר רק לאלתר.**

ולענין גרעיני לימון [וכדו'] שנפלו לתוך מאכל י"ל דאסור להוציאם אפי' עם מעט אוכל, דכל דברי המ"ב שסמך על הט"ז מיירי בצירוף הסברא שכלל לא חשיב תערובת משא"כ הכא הוה תערובת גמורה [שש"כ פ"ה ה"ה].