20 בדעת הרמב_ם בדין ארו_מ
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובין  פ_א - פ_ג

יום ג' י' כסליו תשס"ה

א] עירובין דכ"ב., רבי יהודה אומר אם היה דרך רה"ר מפסקתן יסלקנה לצדדין, וחכמים אומרים אינו צריך, ובגמ' שם, רבי יוחנן ורבי אלעזר דאמרי תרוייהו כאן הודיעך כוחן של מחיצות, כאן וסבירא לי' והאמר רבב"ח אמר רבי יוחנן ירושלים אילמלא דלתותיה ננעלות בלילה חייבין עליה משום רה"ר, אלא כאן ולא סבירא לי'.

והנה בחי' הרשב"א בסוגיין כתב, ז"ל, וקיי"ל כר' יוחנן, ואע"ג דר' אלעזר תלמידו חלק עליו ואמר כאן הודיעוך וס"ל, אין הלכה כתלמיד במקום הרב, ועוד דמדקמקשה מהא דר' יוחנן להדיא לעיל בפ"ק על ההיא ברייתא דכיצד מערבין רה"ר שמע מינה דהכין הלכתא, עכ"ל, וכן דעת הרמב"ן במלחמות והריטב"א בסוגיין והר"ן לעיל ד"ו:.

והנה ז"ל הרמב"ם בפי"ז מהל' שבת הל"ג, הזורק מרה"ר לבין הפסין חייב וכו', ואפילו היו רבים בוקעין ועוברין בין הפסין לא בטלו המחיצות והרי הן כחצר שהרבים בוקעין בה והזורק לתוכן חייב, עכ"ל, והרי שפסק כרבנן דלא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, וכ"ה להדיא בפיהמ"ש להרמב"ם במתניתין דאין הלכה כר' יהודה, ואמנם ע' במשכנו"י ??? שדן לדחות בד' הרמב"ם בהלכותיו, דלעולם פסק כר' יהודה דארו"מ, והא ??, אך אחר שבפיהמ"ש פסק להדיא כרבנן, ודאי רחוק לפרש שבהלכותיו פסק כר' יהודה.

והנה לפ"ז הרי שלדעת הרמב"ם הי' בדין דרה"ר לא תיבעי דלתות, שהרי אמרו בגמ' דהא דאמר ר' יוחנן דאלמלי דלתותי' וכו', הוא משום דס"ל כר' יהודה דארו"מ, וא"כ לפ"מ שפסק הרמב"ם דלא ארו"מ, הרי בדין דרה"ר לא תיבעי דלתות, אמנם הנה בד' הרמב"ם רפי"ד מהל' שבת, ושם פי"ז ה"י ובריש הל' עירובין מפורש דרה"ר בעיא דלתות.

אמנם הנה הרמב"ם בפי"ז שם כתב דא"צ לנעול הדלתות בלילה, וזהו דלא כר' יוחנן, אך ברפי"ד שם ובריש הל' עירובין הצריך דלתות ננעלות בלילה.

ועיי"ש במ"מ בפי"ז שם, שכתב ע"ד הרמב"ם, ז"ל, וסובר רבינו דלא בעינן ננעלות בלילה שכחן של מחיצות יפה דרבים לא מבטלו ליה וכדעת מי שאמר כן פ' עושין פסין, וסובר שזו הסוגיא שאמרו לחנניא אליבא דב"ה וכו' היא משום דנפקא מינה לדידן בהכשר רה"ר, ושערי דנהרדעא שהיו סתומים עפר ואמר להם רב נחמן פנו העפר כדי שיהו ראויין לינעל שערי רה"ר גמורה היו, אבל בהלכות דבעינן ננעלות בלילה וכר"י ולא הביאו מסוגיא דצריך לנעול כלל, ודברי רבינו עיקר לפסוק דלא כר"י מכח ההיא דעושין פסין, עכ"ל.

ואמנם צ"ב, דאי קי"ל דלא כר' יוחנן ומשום דקי"ל כרבנן דלא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, א"כ מ"ט בעי' כלל דלתות, הרי כיון דלא ארו"מ בדין דיהא סגי בצוה"פ.

ובחי' הרשב"א לעיל ד"ו: האריך בדעת הרמב"ם, ז"ל, וכן פסק הרמב"ם ז"ל כחנני' דמצריך דלת וראויות לנעול אע"פ שאינן ננעלות, אלא שאני תמה במקצת דבריו שכתב שצריך שתי דלתות וכו', הנה שהרב ז"ל סובר שלא העמידו ברייתא במבואות המפולשין לרה"ר אלא משום הא דר' יוחנן, הא לאו דר' יוחנן ברייתא אפילו ברה"ר גמורה כפשטה, ואיהו ז"ל סובר שאין הלכה כר' יוחנן אלא כר' אלעזר תלמידו דקאי כרבנן בפ' פסין דאמר כאן הודיעוך כחן של מחיצות כאן הודיעך וס"ל, כדאיתא לקמן בריש פ' עושין פסין, ואע"ג דר' אלעזר תלמיד אצל ר' יוחנן, כיון דקאי כרבנן דר' יהודה כוותי' סבירא לן, והלכך אפילו רה"ר מיערבא, ופסק נמי כחנני' דבעי דלת מכאן, אלא שאני תמיה למה הוצרך דלתות דהא לחנני' בדלת מכאן ולחי וקורה מכאן סגי ליה, ושמא הרב ז"ל סבור דהא דאמרינן הא בדלתות מערבא בשתי דלתות קאמר דלת מכאן ומכאן, ואי אפשר דהא לתרוצי לדחנני' הוא דאמרינן הכי, ואלו כן אכתי תקשי לחנני', דאלו לחנני' לא בעי אלא דלת מכאן ולחי וקורה מכאן וכו' וצ"ע, ועוד צל"ע במה שפסק דרה"ר גמורה מיערבא בלא נעילת דלתות כפשטה דברייתא, דהא משמע לקמן דבמבואות המפולשין לרה"ר בלחוד פליגי, מדאמר רב יוסף משמיה דרב יהודה משמי' דרב מחלוקת בסרטיא מכאן וסרטיא מכאן, דאלמא לאו ברה"ר גמורה היא מתניתא, אלא במבואות המפולשין לסרטיא מכאן ומכאן וכו', ואולי מה שכתב שני כותלים ברה"ר והעם עוברים ביניהם היינו מבואות המפולשין לרה"ר, וכן נראה ממה שכתב בפ"א דעירובין מדינה שהיא מוקפת חומה גבוה עשרה טפחים שיש לה דלתות ננעלות בלילה כולה רה"י היא זהו דין תורה, עכ"ל, דאלמא נעולות בעינן כר' יוחנן, עכ"ל.

ג] ובעבוה"ק הארוך להרשב"א, הובא בס' מעשה רוקח בתחילת הספר, כתב בדעת הרמב"ם, דלעולם פסק כר' יוחנן דרה"ר בעיא דלתות, והגם דפסק כרבנן דפסין, ומשום דגריס בד' הגמ' בדכ"ב. דמסקי' דכאן וס"ל, וכבר הביא הר"ח שם דיש נוסחאות מתחלפות, וכ"ה בחי' המאירי לעיל ד"כ., עיי"ש.

וכדרך זו צ"ל בדעת הרי"ד והריא"ז, שפסקו לעיל בפרק קמא כדעת ר' יוחנן דרה"ר בעיא דלתות נעולות, ואילו בפסקי ריא"ז בפירקין פסק כרבנן דלא ארו"מ, וכ"ה גם בפסקי רי"ד שבת ד"ו. ובתורי"ד שבת ד"ח: דקי"ל כרבנן, ובע"כ דס"ל דהא דמצריך ר' יוחנן דלתות נעולות אתיא שפיר כרבנן דס"ל דלא ארו"מ, וכאשר כן מפורש בתורי"ד בסוגיין דגריס דמסקינן דכאן וס"ל, וע"כ שפיר קי"ל כר' יוחנן הגם דקי"ל כרבנן דלא ארו"מ.

והנה עיי"ש בעבוה"ק שכתב ע"ז, דא"א להלום גירסא זו, אמנם בביאור גירסא זו, עיי"ש בתורי"ד שפירש, וכעי"ז מבו' במאירי לעיל ד"כ., וכיון לפי' זה הבית אפרים סי' כ"ו (דל"ט.), ז"ל, אלא זהו העיקר ר' יוחנן ור' אלעזר דאמרי תרווייהו כאן הודיעך כוחה של מחיצה ה"ג כאן ולא ס"ל, פי' מדקאמר כאן הודיעך ולא קאמרי מכאן למדנו, משמע הן הודיעוך אבל אנן לית לן האי סברא, והאמר רבב"ח אמר ר' יוחנן ירושלים אלמלא דלתותי' ננעלות בלילה חייבין עליה משום רה"ר, פי' בפירקין דלעיל אמרן דירושלים היא עיר של ששים ריבוא ומש"ה אין חומותי' מועילות לשויא רה"י עד שיהו דלתותי' ננעלות בלילה כמו בית, וחילקנו שם בין ירושלים שהיא רה"ר ובין מבואות המפולשין לרה"ר דסגי לי' בצו"פ מיכן ולחי או קורה מיכן, וכי ננעלות דלתותיה הויא רה"י ואע"ג דביום בקעי בהו רבים משער לשער אפ"ה הויא רה"י ואין בקיעת הרבים מבטלת המחיצות, ומבואות המפולשין נמי אע"ג דבקעי בהו רבים מישתרו בצוה"פ בלחוד, אלא כאן וסבירא להו וכו', עכ"ל.

והיינו דהגם שדלתותי' ננעלות בלילה, מ"מ כיון שביום בקעי בה רבים, הוי זה בקיעת רבים המועלת לדין אתו רבים ומבטלי מחיצתא, וע"כ ממה שאמר ר' יוחנן דמהניא נעילת דלתות, ש"מ דס"ל כרבנן דלא אתו רבים ומבטלי מחיצתא.

ד] והנה אכתי צ"ב, דאם ר' יוחנן ס"ל כרבנן דלא ארו"מ, א"כ מ"ט בעי' בירושלים שיהיו דלתותי' ננעלות.

ובפשוטו צ"ל בזה, עפמש"א בסוגיין דהיכא דליכא שם ד' מחיצות מודו רבנן דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, ופי' הראשונים דהיינו משום דלחי מחיצה גרועה היא, ומודו בזה רבנן דארו"מ, ואשר ע"כ הוא דמצריך ר' יוחנן שיהיו דלתותי' ננעלות, ומשום דאף צוה"פ ל"ח כשם ד' מחיצות, וכמש"כ בחי' הריטב"א בסוגיין, ושלא כדעת הרשב"א בסוגיין?? ולעיל ד"ו: והר"ן בסוגיין דס"ל דצוה"פ חשיב שפיר כשם ד' מחיצות, וע"כ הוא דבעי' דלתות שיהא שם ד' מחיצות.

ועיקר דרך זו בדעת הרמב"ם, כתב החזו"א סי' י' סק"ד, אלא שהוא לא פירש דהרמב"ם גריס כהגיר' דמסקי' כאן וס"ל, אלא פירש דהגם דמעיקרא אמרי' דכאן ולא ס"ל, אך אחר דמשני דאפי' רבנן מודו דהיכא דליכא שם ד' מחיצות ארו"מ, שוב י"ל דר' יוחנן ס"ל כרבנן, ואפ"ה בעי' נעילת דלתות כ"ה שיהא שם ד' מחיצות, ומוכח כן מסוגיא דלעיל ד"ו: דפרכי' מדר' יוחנן, ולא משני דהך ברייתא רבנן היא, וכמשה"ק הראשונים שם, ובע"כ דלמסקנת סוגיין אתיא מילתא דר' יוחנן אף כדעת רבנן, עכ"ד, וכדרך זו בדעת הרמב"ם כתב גם בקצרה בשו"ע הגר"ז סי' שס"ד בציונים, עיי"ש, וע' גם בחי' אבן העוזר בסוגיין שכתב דרך זו בדעת הרי"ף והרא"ש, אך בדעת הרמב"ם לא ניח"ל לפרש כן, דא"כ למה פסק הרמב"ם דמהני דלתות שאין ננעלות, וע"כ כתב שבדעת הרמב"ם צ"ל כמש"כ בחידושיו לעיל ד"ו:, עיי"ש.

ואמנם נפ"מ בזה, דלדרכם בדעת הרמב"ם י"ל, דהא דמהני דלתות נעולות אי"ז משום דעי"ז הוי כשם ד' מחיצות, דאם דלת הי' חשוב כשם ד' מחיצות, הי' מהני אף דלת שאין ננעלת, (וכדס"ל לחנניא לעיל ד"ו: דבמבואות המפולשין עושה דלת שאין ננעלת, ויש לדחות אי נימא דדלת בעיא צוה"פ, ונת' במק"א), אלא משום דדלתות ננעלות מבטלות בקיעת הרבים, אך לדרך זו בדעת הרמב"ם דגריס דמסקינן דכאן וס"ל, הרי מבו' דנעילת דלתות ל"מ לבטל בקיעת הרבים, שהרי נקטינן דלר' יהודה ל"מ נעילת דלתות, ולפ"ז הרי אי נימא דהא דבעי' נעילת דלתות הוא משום דצוה"פ ל"ח כשם ד' מחיצות, הרי בע"כ דהא דדלתות מהני אף שאינם מבטלין בקיעת הרבים הוא משום דדלתות חשיבי שפיר כשם ד' מחיצות, ולפ"ז צ"ב מ"ט בעי' דלתות ננעלות, הרי אף דלתות שאין ננעלות הוו מחיצה, כדחזי' דמהני במבואות המפולשין, ואמנם י"ל דזהו באמת טעמא דהרמב"ם דפסק דל"ב דלתות ננעלות, עמש"נ כעי"ז להלן סק"??, וי"ל עוד לפמש"כ האבנ"ז בכ"ד הבאנו דבריו ב??? דדלתות שאין ננעלות הוו מחיצה במקום שאינו רה"ר ול"מ כלל ברה"ר, וצ"ע עוד בזה.

ובחי' המאירי לעיל ד"כ., כתב בדעת הרמב"ם, ז"ל, ??? אך נ' שאין כונתו לזה, אלא כונתו היא עפמש"נ במק"א בדעתו, ודו"ק???.

ה] אמנם צ"ע לפרש כן טעמא דהרמב"ם והרי"ד מכמה טעמים, חדא, דלגיר' הרי"ד דמסקינן כאן וס"ל, אשר בפשוטו צ"ל דאף הרמב"ם גריס כן, הרי דאי נימא דטעמא דאף לרבנן בעי' נעילת דלתות הוא משום דבי' שם ד' מחיצות, הרי נמצא דכבר השתא ידעי' דמודו רבנן דבעי' שם ד' מחיצות, דע"כ הצריך ר' יוחנן שיהיו דלתותי' ננעלות בלילה, וא"כ מאי פריך תו מברייתא דב' בתים דקשיא דרבנן אדרבנן, הרי כבר ידעי' דמודו רבנן דבעי' שם ד' מחיצות.

ויש להוסיף עוד, שלדעת הרי"ד אין לפרש כלל דטעמא דבעי' נעילת דלתות הוא משום דבעי' שם ד' מחיצות, ומתרי טעמי, חדא דבד' הרי"ד שם מפורש דירושלים חשיב דאית לה ד' מחיצות גמורות, והיינו כמש"נ ב??? דס"ל דהי' לה עומ"ר מכל רוחותי', או משום דצוה"פ נמי חשיב מחיצה מעלייתא, ועיי"ש שכתב דע"כ אף לר' יהודה ל"ש בזה דינא דארו"מ, דהיכא דאיכא מחיצות מעלייתא מודה ר' יהודה, ועמש"נ שם בביאור דבריו, וכיון דמחיצות ירושלים חשיבי מחיצות מעולות אשר בזה אף לר' יהודה לא ארו"מ, כ"ש דלרבנן חשיב כשם ד' מחיצות ול"ש בזה דינא דארו"מ.

וביותר, שהרי הרי"ד שם בתחילת דבריו פירש דהא דהצריך ר' יוחנן דלתות נעולות לירושלים, הוא דלא כשנויא דגמ', אלא ס"ל דאף בדאיכא מחיצות מעולות אמרי' דארו"מ, ושוב חזר בו הרי"ד ופירש דגרסי' להיפך, ומבו' בדבריו דלפ"ז ניחא, ופשוט דהיינו משום דלגיר' זו הא דבעי' דלתות ננעלות אי"ז כלל משום דינא דארו"מ, אלא אף לדעת רבנן בעי' דלתות ננעלות, וע"כ ניחא דאף דבירושלים ל"ש כלל דינא דארו"מ, מ"מ בעי' בה דלתות ננעלות, והרי להדיא דהא דבעי' דלתות אי"ז כלל משום דינא דארו"מ.

ועוד דאם נפרש כן צ"ל דכבר עתה ידעי' לשנויא דגמ' דמודו רבנן דבעי' שם ד' מחיצות, אך הנה יעו"ש היטב בד' הרי"ד שדעתו דכל הא דאמרי' דכאן וס"ל ולא אתי דר' יוחנן כדעת ר' יהודה, הוא רק לפ"מ דס"ד דס"ל לר' יהודה דארו"מ אף בדאיכא מחיצות גמורות, ולפ"מ דמסקי' דמודה ר' יהודה היכא דאיכא ב' מחיצות מעלייתא, הרי שמודה ר' יהודה בירושלים דלא ארו"מ, כיון דאית לה ד' מחיצות מעלייתא, עכ"ד, ולפ"ז הרי דמש"א בגמ' אלא כאן וס"ל הוא קודם דידעי' לשנויא דגמ' אברייתא דב' בתים, וא"כ אף לא ידעי' לשנויא דמודו רבנן דבעי' שם ד' מחיצות.

עוד יש להעיר בזה, דלדעת הרמב"ם לית לן מקור כלל לומר דמודו רבנן דאיכא גווני דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, ובעי' "שם ד' מחיצות", דרק בכה"ג ס"ל לרבנן דלא ארו"מ, דהאמנם לדעת ש"ר דג' מחיצות דאורייתא, ומדאורייתא מהני אף ב' מחיצות ולחי, הרי דמש"א בגמ' דהא דס"ל לרבנן בב' בתים וכו' דאין מערבין רה"ר בכך הוא משום דבעי' שם ד' מחיצות, מתפרש כמש"כ הראשונים דבמחיצה גרועה כלחי מודו רבנן דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, ולפ"ז שפיר י"ל דאף צוה"פ חשיב כמחיצה גרועה, ומודו בזה רבנן דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, אך לדעת הרמב"ם דד' מחיצות דאורייתא, ול"מ לחי אלא לרוח רביעית, אך ב' מחיצות וב' לחיין ל"מ מדאורייתא, א"כ הרי הא דס"ל לרבנן דאין מערבין רה"ר בכך, מתפרש כפשוטו דהוא משום דליכא כלל מחיצות הנצרכות מדאורייתא, ואי"ז כלל משום דארו"מ, ולפ"ז צל"פ דמש"א בגמ' דהתם ליכא שם ד' מחיצות, היינו דל"ב כלל לדין ארו"מ, אלא הטעם הוא משום דליכא ד' מחיצות הנצרכות, וזמש"א דליכא שם "ד'" מחיצות, והיינו משום דלרבנן בעי' מדאורייתא ד' מחיצות וכנ"ל, (ואי"ז דוחק לפרש הגמ' כן, שהרי גם הרשב"א פירש כן לפי דרכו, דטעמא דרבנן הוא דלחי ל"ה מחיצה, וע"כ הוא דאין מערבין רה"ר בכך, ואי"ז כלל משום ארו"מ, ועמש"נ ב??? לפרש היטב ל' הגמ' בזה לדעת כמה ראשונים), ולפ"ז הרי אין לנו מקור כלל מד' הגמ' דמודו רבנן דאיכא גווני דארו"מ, ובפשוטו יש לנו לפרש דלא ס"ל לרבנן כלל לדינא דארו"מ, וא"כ ק' לפרש דטעמא דבעי' נעילת דלתות בירושלים, הוא משום דליכא שם ד' מחיצות ובכה"ג מודו רבנן דארו"מ.

ו] עוד צ"ע בזה, בהקדם, דהנה להלן בסוגיא בעא מיני' רחבה מרבא וכו', כי תיבעי לך אליבא דרבי יהודה מאי התם הוא דניחא תשמישתי' הכא הוא דלא ניחא תשמישתי' לא ארו"מ או דילמא לא שנא אמר ליה חייבין וכו', איתיבי' חצר שהרבים נכנסין לה בזו ויוצאין בזו רה"ר לטומאה ורה"י לשבת וכו', תא שמע מבואות המפולשות בבורות בשיחין ובמערות רה"י לשבת ורה"ר לטומאה וכו', ובחי' הרשב"א שם, ז"ל, והלכך ההיא מתני' דחצר הלכתא היא, ועוד דהא ודאי לר' יוחנן אפי' דבקיעת רבים מבטלת מחיצות ה"מ בקיעה דרה"ר אבל בקיעה דרבים בחצר דיחיד א"נ דמבואות מפולשין לא וכדאמרינן לעיל, עכ"ל, עו"כ הרשב"א, ז"ל, והראב"ד ז"ל הקשה כיון דשאני לן בין בקיעת רבים לרה"ר ממש כד אקשי ליה רחבה לרבה מחצר שנכנסין בזו ויוצאין בזו אמאי לא שני לי' הכי, הא ודאי לאו קושיא היא דכיון דאמר רבה דאפי' במעלות בית מרי אמר רב יהודה דמבטלי רבים מחיצתא ההיא רה"ר כבקיעת רבים דמי משום דלא ניחא תשמישתייהו, עכ"ל.

ונ' ברור בישוב קו' אלו לדעת הרמב"ם והרי"ד, דלדעת ר"י דס"ל דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, אין לחלק בין רה"ר גמורה לבין מבואות המפולשין וחצר דיחיד, ואף בזה אמרי' דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, הגם דלי"ב תנאי רה"ר, וגם לא בקעי בי' רבים להדיא.

והיינו דהאמנם לדעת ש"ר דר' יוחנן ס"ל כר' יהודה דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, הרי דהא דמוקמי' לעיל ד"ו: לברייתא דכיצד מערבין דרך רה"ר, במבואות המפולשין לרה"ר, הוא משום דבמבואות המפולשין לרה"ר ל"ש דינא דארו"מ, והיינו לדעת תוס' ודעימייהו משום דלי"ב ט"ז אמה, ולדעת הריטב"א משום דלא בקעי בה רבים להדיא, ולדעת רבינו יהונתן משום ד??, ונת' בזה ב???.

אך לדעת הרמב"ם והרי"ד דר' יוחנן ס"ל כרבנן דלא אתו רבים ומבטלי מחיצתא, ואפ"ה בעינן שיהיו דלתות נעולות, הרי י"ל דהא דמוקמי' לעיל ד"ו: לברייתא במבואות המפולשין לרה"ר, היינו דבהו ליכא להך דינא דבעי' דלתות נעולות, וכמו שיתבאר להלן ?? הטעם בזה, אך דינא דארו"מ י"ל דשפיר שייך גם במבואות המפולשין, ואה"נ דלמ"ד דארו"מ א"א לערב אף מבואות המפולשין לרה"ר משום דארו"מ, ואף דלתות ננעלות ל"מ, שהרי מהא דאמר ר' יוחנן דמהני דלתות ננעלות, למדנו דס"ל כרבנן דלא ארו"מ, והרי דלמ"ד דארו"מ ל"מ אף דלתות ננעלות בלילה, דמ"מ ביום בקעי בי' רבים ואתו רבים ומבטלי מחיצתא, ואשר ע"כ שפיר מייתי' מחצר וממבואות המפולשין, דלדעת ר' יהודה שייך לדון גם בזה משום הא דארו"מ.[[1]](#footnote-2)

ובאמת שהדברים מפורשים כן בד' הרי"ד, ז"ל, ומבואות המפולשין נמי אע"ג דבקעי בהו רבים מישתרו בצוה"פ בלחוד, עכ"ל, והרי להדיא דאף הא דאמרי' דמבואות המפולשין מישתרו בצוה"פ, הוא רק משום דס"ל כרבנן דלא ארו"מ, וזה להדיא כמש"נ בדעתו.

ולפ"ז הרי דמהא דלרבנן מבואות המפולשין לרה"ר ניתרין בצוה"פ מכאן ולחי וקורה מכאן, מוכח דאף צוה"פ חשיב כשם ד' מחיצות, דאם הי' צוה"פ חשוב כלחי, ול"ה חשוב כשם ד' מחיצות, א"כ הרי אף מבואות המפולשין לרה"ר לא היו ניתרין בצוה"פ, דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, שהרי אף במבואות המפולשין שייך דינא דארו"מ, ובע"כ מזה דצוה"פ חשיב שפיר כשם ד' מחיצות, ולדעת הרמב"ם גופי' א"צ לזה, אלא הטעם הוא כמש"נ לעיל', דלרבנן ל"ב כלל "שם ד' מחיצות", ובכל גווני ס"ל דלא ארו"מ, ואך דב' מחיצות וב' לחיין ל"מ לדידהו, משום דס"ל דבעי' ד' מחיצות, וכמש"נ, וא"כ הדר צ"ב מ"ט רה"ר עצמה אינה מתערבת אלא בדלתות נעולות, הרי רבנן לית להו ארו"מ, וכדחזי' דמבואות המפולשין ניתרין בצוה"פ, וא"כ מ"ט רה"ר עצמה צריכה דלתות ננעלות.

ז] ואמנם בד' הגר"ח בספרו פט"ז משבת מבו' שפירש טעמא דהרמב"ם בע"א, ז"ל שם, ובזה יבו' היטב הסוגיא דעירובין דף ו' דמבואות המפולשין לרה"ר עושה להן צוה"פ מכאן וכו' ורה"ר עצמה לא מיערבא אלא בדלתות, ופסק כן הרמב"ם פי"ז מהל' שבת, ואע"ג דנראה דלדעת הרמב"ם גם מבואות המפולשין לרה"ר מצטרפי בהדי רה"ר להיות רה"ר מה"ת וכו', וא"כ מ"ש מבואות המפולשין מרה"ר עצמה דלא מיערבא רק בדלתות, אכן לפי המבואר הרי ניחא, דמבואות המפולשין לרה"ר כיון דכל דין רה"ר שבהן הוא בהדי צירופן לרה"ר, א"כ מועיל צוה"פ להפסיק שלא יצטרפו לרה"ר, משא"כ ברה"ר עצמה, דכל דין ביטול רה"ר שלה הוא רק ע"י מחיצות של רה"י, ע"כ לא מהניא ע"ז צוה"פ, כיון שאינה מועלת להשלים דין מחיצות עצמן, עכ"ל, ועיי"ש שכתב עוד, דהא דמבואות המפולשין ניתרין בצוה"פ מכאן ולחי מכאן, הגם דל"מ צוה"פ לדין מחיצות של רה", וא"כ היאך שרי לטלטל, וכתב לישב דהאמנם ל"ה רה"י אבל מ"מ פקע מיני' דין רה"ר, וע"כ שרי לטלטל בתוכו, דלדעת הרמב"ם אין היתר טלטול תלוי בדין רה"י, וכדין מבוי הניתר בקורה דלדעת הרמב"ם אינו רה"י, ומ"מ מותר לטלטל בתוכו, וה"נ הכא דכוותה, ועיי"ש שדקדק כן מל' הרמב"ם בפי"ז מהל' שבת, דגם הא דמבוי ניתר בלחי הוא רק משום דרוח רביעית היא מד"ס, וצ"ב דלחי הרי מחיצה גמורה הוא, ומה הוצרך הרמב"ם לטעם זה, אך להנ"ל ניחא, דהוצרך הרמב"ם לטעם זה למבוי שהכשירו בצוה"פ דניתר בלחי,אף דל"ה רה"י כלל, עכ"ד.

ועכ"פ למדנו מד' הגר"ח, דטעמא דרה"ר בעיא דלתות, אי"ז כלל משום דינא דארו"מ, אלא הוא משום דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות, וע"כ רה"ר שהתירה הוא ע"י דין מחיצות, ל"מ לה צוה"פ, ובעיא דלתות.

ואמנם בפשוטו ד' הגר"ח צ"ב, שהרי אי"ז כסוגיית הגמ', שמתבאר דטעמא דהצריך ר' יוחנן שיהיו דלתותי' ננעלות בלילה הוא משום דינא דארו"מ, ומזה הוכיחו דס"ל כדעת ר' יהודה דארו"מ, אך נ' ברור שמכוון הגר"ח הוא דלהרמב"ם לטעמי' דפסק כרבנן דלא ארו"מ, הרי בע"כ דהא דרה"ר בעיא דלתות אי"ז כלל משום דינא דארו"מ, אלא משום דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות.

וסוגית הגמ' דמייתי' מהא דמצריך ר' יהודה דלתות ננעלות דכאן ולא ס"ל, והרי דדין דלתות הוא משום דינא דארו"מ, אך למש"נ הרמב"ם גריס להיפך, ולפ"ז אדרבה מבו' בסוגיין דהא דבעי' ר' יוחנן דלתות אי"ז משום דינא דארו"מ, וי"ל עוד, דהאמנם כן ס"ל להסוגיא בדף כ"ב, אך הסוגיא בדף ו' דבמבואות המפולשין ל"ב דלתות, הגם דגם במבואות המפולשין שייך דינא דארו"מ, ע"כ דס"ל דהא דבעי' דלתות אי"ז כלל משום דינא דארו"מ אלא משום דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצה, וע"כ שאני מבואות המפולשין, וכמו שביאר הגר"ח, וי"ל עוד, דהאמנם ר' יוחנן דמצריך דלתות "ננעלות בלילה", הוא משום דארו"מ, וע"כ בעי' שיהיו הדלתות ננעלות ומונעות רגל הרבים, אך לפ"מ שפסק הרמב"ם דל"ב דלתות ננעלות בלילה, הרי דהא דבעי' דלתות אי"ז כלל משום דינא דארו"מ, אלא משום דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות, והא דמייתי הגמ' בדף ו' מדר' יוחנן, אשר צ"ב דהרי דינא דר' יוחנן הוא משום דארו"מ, ודין זה שייך אף במבואות המפולשין, ואילו דינא דרבנן הוא משום דצוה"פ אינו משלים דין מחיצה, ודין זה ל"ש במבואות המפולשין, וא"כ מה מייתי' כלל מדר' יוחנן, הרי הך ברייתא בע"כ רבנן היא דלדידהו לית להו דינא דארו"מ, שהרי לר' יוחנן אף מבואות המפולשין בעיין דלתות, ונ' דצ"ל בזה, דלא מייתי' לדר' יוחנן רק לענין הא דדלת אחת לא מהניא ובעי' ב' דלתות, ???.

ח] ובזה נ' לבאר דעת הרמב"ם דפסק דל"ב דלתות ננעלות, אשר תמוה מ"ט פסק בזה דלא כר' יוחנן שהצריך דלתות ננעלות, והאמנם עי' בחי' אבהעו"ז בדף ו' דלעולם הרמב"ם פסק כלל דלא כר' יוחנן, ומשום דר' יוחנן ס"ל כר' יהודה דארו"מ, וע"כ בעי' דלתות ננעלות, אך לפ"מ דקי"ל כרבנן דלא ארו"מ ל"ב כלל דלתות ננעלות, והא דהצריך הרמב"ם ב' דלתות הוא משום דאף לרבנן בעי' שם ד' מחיצות, וע"כ בעי' ב' דלתות, דצוה"פ ל"ח מחיצה גמורה לדין שם ד' מחיצות, עכ"ד, אך צ"ע ע"ז כמש"נ לעיל, שהרי לדעת הרמב"ם לית לן כלל מקור לומר דרבנן נמו מודו לדין ארו"מ היכא דליכא שם ד' מחיצות, וצ"ע בזה, ועכ"פ אי נפרש בדעת הרמב"ם דס"ל דאף ר' יוחנן דמצריך דלתות ננעלות אי"ז משום דס"ל כר' יהודה, אלא אף לרבנן בעי' דלתות ננעלות, וכגיר' דמסקי' דכאן וס"ל, צ"ע מ"ט פסק דל"ב שיהיו ננעלות.

וע' בביאור הגר"א סי' שס"ה ס"ב שביאר טעמא דהרמב"ם, ז"ל, שם תא חזי הני אבולי וכו', ושערי נהרדעא שערי רה"ר הי' בדואי כמו שערי מחוזא שם, וכ"ש לשיטתו דא"צ ס' רבוא וכו', עכ"ל, והיינו דהגם דקי"ל כר' יוחנן דרה"ר בעיא דלתות, מ"מ בהך מילתא שמצריך שיהיו ננעלות קי"ל כשמואל דפליג עלי' וס"ל דל"ב שיהיו ננעלות, וזהו שפירש הגר"א דאף אבולי דנהרדעא הוו רה"ר, ואפ"ה לא הצריך שמואל שיהיו ננעלות, דאי נפרש דלא היו רה"ר, הרי אין ללמוד מזה דלשמואל אף ברה"ר ל"ב שיהיו ננעלות, וז"פ.

וע עוד במ"מ, ובבית יוסף סי' שמ"ה שכתבו ע"ד הגר"א בישוב דעת הרמב"ם

ואמנם הנה לדעת ש"ר דס"ל דקי"ל דבעי' דלתות ננעלות, וכל הא דל"ב ננעלות הוא דוקא במבואות המפולשין לרה"ר שאינם רה"ר, הרי בע"כ דנהרדעא ל"ה רה"ר, וע"כ ל"ה בעי' בה דלתות ננעלות, אך בדעת הרמב"ם צ"ל דס"ל דנהרדעא הוי רה"ר, ואפ"ה ל"ב בה דלתות ננעלות.

אמנם לפמש"נ י"ל בזה בדעת הרמב"ם, דאף אי נימא כדעת ש"ר דנהרדעא ל"ה רה"ר, נמי יש ללמוד מסוגיית הגמ' דל"ב דלתות ננעלות, שהרי למש"נ בדעת הרמב"ם קי"ל דלא ארו"מ בכל גווני, והא דרה"ר בעיא דלתות הוא מטעם אחר, דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות, וע"כ בעי' בדוקא מחיצות דדלתות, ולפ"ז הרי דהא דמצריך ר' יוחנן דלתות "ננעלות" אין לפרש דהוא למנוע בקיעת רבים, שהרי קי"ל דלא ארו"מ, ול"ב לדלתות אלא משום דבעי' מחיצות, וצוה"פ לאו מחיצה היא, ובע"כ דהא דמצריך שיהיו ננעלות, הוא משום דס"ל דדלתות שאינם ננעלות ליכא עלייהו תורת מחיצה כלל, וכל תורת המחיצה דדלתות הוא רק בשהן ננעלות, וע"כ הוא דבעי' שיהיו דלתותי' ננעלות, ולפ"ז הרי נמצא דכיון דמסקי' בגמ' דבמבואות המפולשין ל"ב שיהיו ננעלות, והרי דאף דלתות שאינן ננעלות תורת מחיצה עליהן, וא"כ ודאי ה"ז מועיל אף ברה"ר גמורה, דהאמנם לדעת ש"ר שאני רה"ר גמורה דבעיא דלתות ננעלות לבטל בקיעת רבים, ומשא"כ במבואות המפולשין דליכא בקיעת רבים ל"ב שיהיו ננעלות, אך לדעת הרמב"ם דאף ברה"ר לא אמרי' דארו"מ, והא דבעי' לדלתות הוא משום דבעי' מחיצות ודלתות תורת מחיצה עליהן, הרי דכיון דמסקי' דדלתות שאינן ננעלות תורת מחיצה עליהן, הרי ודאי שה"ז מועיל אף ברה"ר עצמה, וא"ש היטב ד' הרמב"ם.

והנה אמנם לפ"ז, הרי אין לפרש בהא דפרכי' בגמ' דרה"ר מי מערבא והא א"ר יוחנן וכו', כפי' התוס' וש"ר דפרכי' אהא דמהני דלתות שאינן ננעלות מדר' יוחנן דמצריך דלתות ננעלות, דאם הי' זה הפירכא, הרי דע"ז ל"ה משני מידי דאיירי במבואות המפולשין לרה"ר, שהרי לדעת ר' יוחנן דדלתות שאינן ננעלות ליכא עלייהו תורת מחיצה, לא יהני דלת שאין ננעלת אף במבואות המפולשין, וע"כ בע"כ לומר דלדעת ר' יוחנן הא דלחנניא בעי' דלת היינו דלת הננעלת, אלא פי' פירכת הגמ' הוא כמש"כ התוס' לדעת רש"י, דפרכי' היאך מהני דלת א' ול"ב ב' דלתות, וע"ז שפיר משני דכל הא דמצריך ר' יוחנן ב' דלתות הוא רק ברה"ר, ומשום דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות, וע"כ בעי' ב' דלתות, ומשא"כ במבואות המפולשין דמהני בהו אף צוה"פ, וכמו שביאר הגר"ח הטעם בזה, הרי שאף לדעת חנניא דבעי' דלת, סגי בדלת אחת.

והדברים מתאימים כן בדעת הרמב"ם, שפסק כן דברה"ר בעי' ב' דלתות, וכ"ה גם דעת הרי"ף דבעי' ברה"ר דלתות מכאן ומכאן, וכנר' שמקורו מסוגיית הגמ' הנז' ומפרש דזהו דפריך ורה"ר מי מערבא וכו', ומזה הוא שלמד הרמב"ם דבעי' ב' דלתות, וז"ב.

ט] ובעיקר הא דבעי' ב' דלתות צ"ב הטעם בזה, והנה התוס' כתבו בזה בדעת רש"י דהוא משום דכיון דמחיצה שלישית הויא ע"י דלת רביעית נמי בעיא דלת, אמנם לפמש"נ בדעת הרמב"ם נ' שאין לפרש כן, וכמו שיתבאר.

דהנה בפירוש ד' התוס' דהא דבעי' ב' דלתות הוא משום דמחיצה שלישית הויא ע"י דלת, ובתור"פ כתב דל"ה מחיצה קבועה, וע"כ ל"ה רה"י בדלת אחת, ראיתי בשו"ת תשובה מאהבה ?? שפירש דבריהם דדלת מחיצה גרועה היא, וע"כ בעי' ב' דלתות, ועפי"ז הוכיח מד' התוס' דדלת הויא מחיצה אף בלא צוה"פ, דאי נימא דכל דלת בעיא נמי צוה"פ, א"כ הדק"ל מ"ט ל"מ דלת אחת, הרי צוה"פ הויא מחיצה מעליא, עכ"ד, אמנם עיקר הדברים צ"ע, שהרי במבואות המפולשין לחנניא עושה דלת מכאן ולחי או קורה מכאן, והרי דסגי בדלת א' לעשות רה"י, ואשר ע"כ נ' פשוט שמכוון התוס' הוא דכיון דהכא איכא בקיעת רבים המבטלת להמחיצה, הרי שהגם דאיכא מחיצת דלת דל"מ הרבים לבטלה, מ"מ כיון שביום בוקעין הרבים כבר מיגרע כח מחיצת הדלת, וע"כ בעי' ב' דלתות, ולפ"ז אין להוכיח מד' התוס' דדלת מהניא בלא צוה"פ, שהרי כ"ה דהדלת הויא מחיצה גרועה משום בקיעת הרבים ביום, ה"נ הצוה"פ הויא מחיצה גרועה, וז"פ.

ולפ"ז נ' דלהרמב"ם לטעמי' אין לפרש כן, שהרי לדעת הרמב"ם אנן קי"ל דלא אמרי' כלל אתו רבים ומבטלי מחיצתא, ואין בכח בקיעת הרבים כלל לבטל כל מחיצה שהיא, וא"כ הרי לא מיגרע כלל כח מחיצת הדלת ע"י בקיעת הרבים ביום, שהרי אין רבים מבטלין מחיצה כלל, וא"כ הדר צ"ב מ"ט בעי' ב' דלתות.

אך פשוט דלהרמב"ם לטעמי' ניחא, שהרי כל משה"ק התוס' מ"ט בעי' ב' דלתות, הוא משום דג' מחיצות דאורייתא, אך להרמב"ם לטעמי' דל"ה רה"י אלא בד' מחיצות, הרי שע"כ הוא דבעי' ב' דלתות כ"ה דיהא ד' מחיצות, וג' דלתות וצוה"פ ל"מ, כיון דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות, וע"כ כל כמה דליכא ב' דלתות אכתי הוי זה רה"ר, (ול"ד למקום המוקף ג' מחיצות דהוי כרמלית, וכמשי"ת להלן), וז"פ.

ועיקר הדברים דטעמא דהרמב"ם דבעי' ב' דלתות הוא לטעמי' דד' מחיצות דאורייתא, כבר כתבו כן האחרונים לפי דרכם, ע' או"ש פי"ז משבת ה"י, ואבנ"ז או"ח סי' רס"ה סק"ו, ושם סי' רס"ז סק"ג, וחו"מ סי' קי"א, וע' גם בדברי יחזקאל סי' ה'.

אמנם יש להעיר בזה, דמ"מ מ"ט ל"מ דלת ברוח א' ולחי ברוח השני', שהרי הגם דלהרמב"ם ד' מחיצות דאורייתא, מ"מ ג' מחיצות ולחי מועילין לאשוויי רה"י, וא"כ בדין דיהני ב' מחיצות ודלת ולחי, דכיון דדלת מחיצה מעלייתא היא, תו יהני הלחי לרוח רביעית.

ומה"ט קשיא נמי מ"ט ל"מ דלת ברוח אחת וצוה"פ ברוח השנית, שהרי כבר כתב הגר"ח בספרו שם, דצוה"פ ודאי לא גריעא מלחי, וברוח רביעית דמהני לחי מדאורייתא ודאי דמהני אף צוה"פ, וא"כ בדין שיועיל שיעשה דלת ברוח אחת וצוה"פ ברוח השני', וילה"ק גם בנוס"א, דגם אי נימא דצוה"פ גריעא מלחי, מ"מ בדין דיהני צוה"פ ברוח הרביעית, דכי היכי דבמבואות המפולשין מהני צוה"פ, דכיון דל"ה רה"ר מהני צוה"פ להתיר הטלול בהן, א"כ גם במקום המוקף ב' מחיצות ודלת, הרי הגם דג' מחיצות ל"מ לאשוויי רה"י, מ"מ כבר ל"ה רה"ר, וא"כ יהא זה כמבואות המפולשין הניתרין בצוה"פ.

אמנם נ' די"ל בזה, דהגם דכל מקום המוקף ג' מחיצות ל"ה רה"ר, אך מקום המוקף ב' מחיצות ודלת הוי שפיר רה"ר, דכל הא דמקום המוקף ג' מחיצות ל"ה רה"ר לדעת הרמב"ם, יל"פ שאי"ז משום כח המחיצות, אלא היינו משום שאין מקום זה מפולש, ול"ה כתנאי רה"ר, ולפ"ז ב' מחיצות ולחי הוי רה"ר מעליא, אך הראש יוסף שבת ד"ו נקט שאף לדעת הרמב"ם מקום המוקף ב' מחיצות ולחי ל"ה רה"ר, וצ"ע בזה, ולפ"ז י"ל דאם המחיצה הג' הויא ע"י דלת הוי המקום רה"ר, דהגם דדלת מחיצה מעליא היא, מ"מ כיון שביום בקעי בי' רבים והוי מפולש גמור, הוי מקום זה רה"ר, ולא ס"ל להרמב"ם כדעת רש"י והרשב"א דמקום הננעל בלילה ל"ד לדגלי מדבר.

ומעתה י"ל, דכל הא דמהני לחי ברוח רביעית ומהני אף צוה"פ, הוא רק משום דמקום המוקף ג' מחיצות כבר ל"ה רה"ר, אך אם הי' רה"ר י"ל דל"ה מהני בזה לחי, דמחיצה דלחי ל"מ לגדור רה"ר, ולפ"ז הרי אם כנים הדברים דמקום המוקף ב' מחיצות ודלת הוי שפיר רה"ר, הרי דע"כ ל"מ בזה לחי ול"מ צוה"פ, דלחי וצוה"פ ל"מ לרה"ר.

י] ובדעת הרי"ד נ' לבאר באופ"א,[[2]](#footnote-3) והוא עפמש"כ הרי"ד בתו"ד, ז"ל, דירושלים היא עיר של ששים ריבוא ומש"ה אין חומותי' מועילות לשויא רה"י עד שיהו דלתותי' ננעלות בלילה "כמו בית", עכ"ל, ול' כמו בית צריך פירוש.

ונ' בביאורו, דהגם דלרבנן לית להו דינא דארו"מ, ואין בקיעת הרבים מבטלת המחיצות, מ"מ איכא דינא אחרינא דרה"ר ל"מ לה מחיצות, דכל הא דמחיצות משוו לרה"י הוא רק במקום שאינו רה"ר, דבזה מהנו המחיצות לאשוויי לי' לרה"י, אך רה"ר ל"מ לה מחיצות, ואי"ז שייך כלל לדינא דארו"מ, שהוא משום דבקיעת רבים מבטלת המחיצות, וביותר שהרי לדעת הרי"ד דינא דארו"מ הוא אף בבקיעת רבים שאינה רה"ר, שהרי לדעתו אף במבואות המפולשין אמרי' ארו"מ, הגם דל"ה כלל רה"ר, וכמש"נ, וע"כ רק מקום דאית לי' ג' מחיצות גמורות, דל"ה כלל רה"ר, כיון שאינו מפולש, תו ממילא מהנו מחיצותיו לאשוויי לי' לרה"י, אך משא"כ רה"ר המפולשת שעשה צוה"פ בב' ראשי', ל"מ לה המחיצות כלל, כיון דהויא רה"ר מעליא, ולזה הוא דבעי' שיהיו דלתותי' ננעלות בלילה, שעי"ז הויא כמו בית, שאינה מסורה לרבים, ופקע ממנה תורת רה"ר, ותו מהני מחיצותי' לאשוויי לה לרה"י, ומשא"כ מבואות המפולשין לרה"ר דל"ה רחבין ט"ז אמה ואינם רה"ר כלל, שפיר מהני בהו צוה"פ לאשוויי להו לרה"י, וז"ב בדעת הרי"ד.

יא] ובעיקר מש"נ לדעת הרי"ד, דלדעת ר' יהודה דאתו רבים ומבטלי מחיצתא, הוי זה אף במבואות המפולשין לרה"ר, ואף דאי"ז בקיעת רבים דרה"ר, נ' ללמוד כן עוד מד' הרי"ד, וזה ממש"כ בפסקי הרי"ד בדף כ', דהא דבפסי ביראות שרי אף שהפרוץ מרובה על העומד, הוא משום דאיכא מחיצה מד' רוחות, וכה"ג כשר אף פרוץ מרובה, והוכיח כן הרי"ד, ז"ל, תדע דהכי הוא, דהא בפסי ביראות אמרי' אם הי' דרך הרבים מפסקתן יסלקנה לצדדין, ולא מצי למסמך אג' פסין אנשארין, ואע"ג דבג' מחיצות הוי רה"י, כיון דהוי פרוץ מרובה על העומד ל"ה הכא רה"י עד דאיכא ד' פסין וכו', עכ"ל, ומבו' דמפרש דהדרך הרבים שמפסקתן אינה עוברת אלא ברוח אחת, והרי דאף שאין בקיעה זו בתנאי רה"ר, שאי"ז מפולש, נמי אמרי' בזה ארו"מ, וזה להדיא כמש"נ בדעתו דלמ"ד דארו"מ, אמרי' הכי אף בבקיעה שאינה בתנאי רה"ר.

אמנם שוב נתבוננתי שאין להביא משם, שהרי בעיקר ד' הרי"ד צ"ב המציאות בזה, שאם אין עוברין מרוח אחת לרוח השני', א"כ מ"ט חשיב כלל בקיעת רבים, הרי רבים הבאים למלאות מן הבאר ל"ח בקיעת רבים לבטל המחיצה, אלא אם הוי זה "דרך" הרבים, וא"כ היאך שייך שיהא זה דרך הרבים אם אין בוקעין אלא ברוח אחת, וכנר' צל"פ דהיינו בגונא שדרך הרבים מתעקמת ועוברת ברוח א' דהפסין, ונכנסין מעט לתוך הפסין וממשיכין בדרכן ויוצאין באותו רוח, ולפ"ז הרי נמצא דהוי זה בקיעת רבים דרה"ר, ושפיר שייך בזה דינא דארו"מ.

אך שו"ר בתורי"ד בדכ"ב:, ז"ל, מבואות המפולשין לבורות, פי' הבור היא לו מחיצה שלישית והוי רה"י לשבת, ומשום דעיילי רבים התם למלאות מים מן הבור הוי רה"ר לטומאה, והאי דקרי לי' דלא ניחא תשמישיה מפני שאין לו מעבר שיפלשו ויעברו מן הצד האחד שבבור ויצאו לחוץ, עכ"ל, והרי להדיא דאף דלא בקעי בי' רבים אלא מרוח אחת, שהרי אין להם מעבר כלל לצאת מן הרוח השני, מ"מ חשיב זה בקיעת רבים המבטלת המחיצות, ולפ"ז נ' דזהו גם מכוון ד' פסקי רי"ד לעיל ד"כ., דאף היכא שהרבים עוברין שם למלאות מן הבור הוי זה בקיעת רבים המבטלת המחיצה, ולפ"ז שפיר קיימי דברינו, דממש"כ הרי"ד בהני תרי דוכתי דאף בקיעת רבים מרוח אחת מבטלת המחיצה, ש"מ דאף בקיעת רבים שאינה בתנאי רה"ר מבטלת המחיצה, וצ"ע עוד בזה.

יש לציין לפי' ר"ח שבת, נדפס בדף ק"א. שכפי הנראה כתב דלא קי"ל כר"י אלא דקי"ל כרבנן דלא אתו רבים ומבטלי מחיצתא.

ברמב"ם נ' דגם עומ"ר ל"מ ברה"ר, וע' בי"א שנתקשה בזה, ולדרכו של חזו"א י"ל דפרצת י' דאורייתא, או דאף אם היא דרבנן מ"מ מדרבנן הוי כרה"ר דאמרי' בזה ארו"מ, אך להגר"ח ק', ויל"פ בדעת הרמב"ם כדרך שנתבארה בדעת רי"ד ולפ"ז ניחא, ודו"ק.

אי נימא דהרמב"ם מפרש דגם לר' יוחנן ל"ב ננעלות, וכמש"כ תוס' פסחים, וע' אבנ"ז בדבריהם, יהא ניחא טפי דנקט הרמב"ם דלתות ננעלות, דהעתיק ל' ר' יוחנן, ורק כאשר כתב הדין למעשה לא הצריך ננעלות.

1. אך יש להעיר, דמ"מ לדעת ר' יהודה גופי' ל"ש במבואות המפולשין דינא דארו"מ, כיון דאית להו ב' מחיצות גמורות, וכאשר כן ס"ל בב' בתים בב' צידי רה"ר שעושה לחי מכאן ולחי מכאן וכו'.

   ויש להוסיף שלדעת הרי"ד גופי' אף לדידן דס"ל ג' מחיצות דאורייתא, נמי ל"ש לדון דין ארו"מ במבואות המפולשין, דעיי"ש בדבריו שמפורש, דכל מה שדנו דין ארו"מ במבואות המפולשין, הוא רק לס"ד דגמ' דאף היכא דאיכא מחיצות מעלייתא ארו"מ, ורחבה נמי ס"ל כן וכמש"כ הרי"ד, אך לפ"מ דמסיק דהיכא דאיכא מחיצות מעלייתא מודה ר' יהודה דלא ארו"מ, הרי דל"ש כלל דין ארו"מ במבואות המפולשין, כיון דאית להו מחיצות מעלייתא, ולא מיבעיא לר' יהודה לטעמי' דב' מחיצות דאורייתא, דלדעתו פשיטא דל"ש במבואות המפולשין דינא דארו"מ, כיון דאיכא ב' מחיצות גמורות דלא בקעי בהו רבים, אלא אף לדידן דג' מחיצות דאורייתא, מ"מ היכא דאיכא מחיצות גמורות אף דבקעי רבים במחיצות אלו לא ארו"מ, ואשר ע"כ מבואות המפולשין שעשה להן צוה"פ מרוח אחת ואית להו ג' מחיצות מעלייתא, דרק פסין הוא דלא חשיבי מחיצות מעלייתא, וכמש"כ הרי"ד שם דלא פליג ר' יהודה אלא בפסין, לא ארו"מ בזה לכו"ע, ועיקר דעת הרי"ד בזה נת' באורך ב???. [↑](#footnote-ref-2)
2. שאין נ' לפרש בדעתו כד' הגר"ח בדעת הרמב"ם, כיון שלדעתו לא מצינו כלל דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות, וגם משום שלדעתו לא מצינו דהתירו חכמים טלטול במקום שאינו רה"י דאורייתא, וא"כ אי נימא דצוה"פ ל"מ להשלים דין מחיצות, א"כ מ"ט מבואות המפולשין לרה"ר ניתרין בצוה"פ מכאן וקורה מכאן, הרי ל"ה זה רה"י דאורייתא, והיאך שרי לטלטל בזה, ובע"כ דצוה"פ מהני להשלים דין מחיצות, והוי שפיר רה"י.

   ועוד יש להוכיח כן, שהרי לפמש"כ הגר"ח נתבאר לעיל דהא דבעי' דלתות "ננעלות" הוא משום דדלתות שאין ננעלות לאו מחיצה הן, ולפ"ז הרי דלאידך אמוראי דס"ל דמהני דלתות שאין ננעלות במבואות המפולשין, ה"נ מהנו ברה"ר, וכמש"נ לעיל בדעת הרמב"ם, אך הרי"ד הרי פסק דבעי' דלתות ננעלות, ובע"כ דהא דבעי' דלתות ננעלות הוא מטעם אחר, וכן מפורש גם בפסקי הרי"ד דמפרש פירכת הגמ' דרה"ר מי מיערבא והא א"ר יוחנן, דהוא מהא דמצריך ר' יוחנן דלתות ננעלות, וע"ז משני דאיירי במבואות המפולשין, והרי דהא דמצריך ר"י דלתות "ננעלות" הוי זה דין מסוים ברה"ר, וזה אינו מתישב עם ד' הגר"ח בדעת הרמב"ם. [↑](#footnote-ref-3)