הלכות יחוד ד
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / יחוד

##### שיעור ד

##### הלכות

##### **יחוד**

##### אבה"ע סי' כב

# **שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

## יחוד בדרך ובלילה

**הרמ"א** (סעי' ה) אחר שהביא את שיטת הרא"ש שאשה
 מותרת להתייחד עם ב' אנשים כשרים, כתב דכ"ז הוא בעיר, אבל בשדה, או בלילה אפי' בעיר, בעינן שלושה אפי' בכשרים. ומקור הדין הוא מדברי הגמ' (קידושין פא.) אמר ר"י אמר רב ל"ש אלא בעיר, אבל בדרך עד שיהיו ג', שמא יצטרך אחד לנקביו ונמצא אחד מתייחד עם הערוה.

**והנה** בדרכי משה (סק"א) הביא דברי רבינו ירוחם
 (נתיתב כג ח"ב דף קצב ע"א) דכתב שדוקא כשהלכו ב' האנשים לשמור על האשה, בזה חיישינן שאם ילכו רק ב' אנשים יצטרך א' לנקביו ויבואו לידי איסור יחוד, אבל אם האנשים הולכים סתם בדרך ואשה הולכת עימם, לא חיישינן ליחוד כששניהם כשרים, שאם יצטרך א' לנקביו גם השני ילך עמו ולא יבואו לידי יחוד, דלא חיישינן שיעברו במזיד על איסור יחוד, ורק כשהולכים לשמור עליה חיישינן שמא בשוגג ישאר אחד עמה דהרי הלכו לשמור עליה.

**וכתב** הדרישה (סקי"ב) דלדברי רבינו ירוחם יש ליישב
 המנהג שהנשים לקוחים איתם תינוק או תינוקת (ושיעור תינוק הוא מגיל ו' עד ט' שנים) כשנוסעים עם העגלון הערל, משום שכשתצטרך היא או התינוק לנקבים, תלך היא עם התינוק ולא יבואו לידי יחוד.

**אולם** בבית שמואל (סק"ט) כתב דמדברי הראב"ד
 (בעה"נ שער הפרישה ז.) משמע דלא כרבינו ירוחם, דכתב דמהאי טעמא שאמרו בגמרא שבדרך צריך שלשה שמא יצטרך אחד לנקביו, כמו כן בלילה צריך שלשה אפילו בעיר שמא אחד מהם ירדם ויבא השני לעשות איסור. ומבואר דחיישינן שיבא לעבור איסור ואין זה רק חשש שמא יתייחד, וא"כ אף כשאין הולכים לשמור את האשה יש חשש שאחד יצטרך לנקביו ויבא השני לעשות איסור, ועל כן מסיק דלא כדברי רבינו ירוחם ואף כשאין הולכים לשמור את האשה צריך ג' אנשים [ומדברי הראב"ד יש להביא ראיה למש"כ המהרי"ל דסקין (קונטר"א אות רו) דשיעור יחוד הוא אפי' רגע אחד, דהרי מבואר מהראב"ד שחוששים שמא כשאחד מהם ירדם יבא השני לאיסור, ואף שיכול להעירו וא"כ לא יתייחדו אלא רגע א', ומוכח מזה דאף רגע א' איכא איסור ביחוד כיון שמחמת אותו רגע ימשך לעשות עבירה].

**וכתב** הבית שמואל שגם אסור לאשה לילך לדרך עם
 תינוק או תינוקת, דזה לא מהני דבעינן דוקא ג', והביא דכן כתב המהרש"ל (הובא בב"ח ד"ה ומ"ש) דלא כדברי הדרישה, וכן משמע מסתימת הרמ"א, דסתם דבריו בשו"ע וכ' דבדרך ובלילה בעינן ג' אנשים, ומשמע דבכל גווני בעינן ג'.

**והנה** משמעות דברי הב"ש דתלה את דינו של
 הדרישה בהליכה עם תינוק, בדברי רבינו ירוחם, אולם בחכמת אדם (כלל קכו סעי' ה) מבואר דאפי' אי לא פסקינן את דברי הרי"ו ואף שלא הלכו לשמור את האשה בעינן ג' אנשים בדרך, מ"מ כשהולכת אשה עם תינוק או תינוקת סגי בהכי ומותר, וז"ל החכמת אדם, וכל זה בעיר אבל בשדה או בלילה אפילו בעיר אפילו כשרים בעינן דוקא שלושה אנשים, דחיישינן שמא יצטרך אחד לנקביו וילך ממנה ותשאר היא עם אחד, ולפי זה דוקא כשילכו עמה לשמור אותה אם כן השני מחויב לשמור אותה, אבל אם אין הולכין לשמור רק בהזדמן בעלמא מותר אפילו רק שני אנשים, דאם יצטרך אחד לנקביו אז גם השני ילך עמו ותשאר היא לבדה, דהא לא חיישינן שמא ישאר אחד עמה במזיד דהא בעינן דוקא שיהיו אנשים כשרים, ולא יעבור במזיד. וכן בלילה לא מהני שנים אפילו כשרים, דחיישינן שמא יישן אחד מהם וישאר השני עמה, אף על גב דאפשר לו להקיץ חבירו שהרי מיירי בכשרים, מכל מקום ביני לביני מתיחד עמה. אך האחרונים כתבו דאפילו אם אינם הולכין עמה לשומרה אסור אלא דוקא בשלושה אנשים, ולכן נתפשט המנהג דהנשים לוקחין עמהם תינוק או תינוקת בדרך דאז כשתצטרך היא או התינוק לנקביו תלך היא עם התינוק, ע"כ. ומבואר בדבריו דאחר שהביא את השיטות דגם אם אין הולכים לשומרה בעינן ג' אנשים, כתב כהמנהג דהנשים לוקחין עמהם תינוק או תינוקת בדרך, ומשמע דלכו"ע מהני. והטעם משום שבזה ודאי תלך האשה עם התינוק ולא יהיה יחוד וכן דעת הט"ז (ס"ק ט).

**נמצא** בזה ג' שיטות. **א.** דעת רבינו ירוחם דבעינן ג'
 אנשים בדרך דוקא כשהולכים האנשים לשמור את האשה, אבל בלא"ה סגי בב' אנשים. והדרישה כ' דלדבריו מותר לילך בדרך באשה ותינוקת. **ב.** דעת השו"ע דסתם בזה, דס"ל דבכל גווני בעינן ג' אנשים, וכ' המהרש"ל דה"ה דאסור באשה ותינוקת. **ג.** דעת החכמת אדם דאף לחולקים על רבינו ירוחם, מותר באשה ותינוקת, שאם יצטרך אחד מהם לנקביו ודאי ילך עמו השני.

**עוד** מצאנו חידוש בשב יעקב (אהע"ז סי' יט) להתיר
 במקום ששני אנשים הלכו בדרך ולא הייתה כוונתם כלל לילך עם האשה, שבזה אי"צ שלשה. וראייתו מדברי הגמ' (פא.) דרב ורב יהודה הוו קאזלי באורחא, הוה קאזלא ההיא אתתא קמייהו, א"ל רב לרב יהודה דל כרעיך מקמי גיהנם, אמר ליה, והא מר הוא דאמר בכשרים שפיר דמי, ע"כ. והק' השב יעקב דמבואר דאי היו חשיבי כשרים היה סגי בב' אנשים, והרי המעשה היה בדרך, ובדרך בעינן ג' אנשים להתיר ביחוד. ותירץ השב יעקב דכל האיסור בדרך הוא דוקא כשהתכוונו לילך יחדיו [אפי' שאין הולכים לשמור עליה] בזה יש איסור יחוד, אבל אם נמצאת אשה בדרך וב' אנשים הולכים לדרכם ונפגשו, בזה לא חיישינן לאיסור יחוד בב' אנשים, משום שאם יצטרך אחד לנקביו גם השני ילך עמו ולא יתייחד עם האשה.

**מיהו** הפוסקים לא הביאו דברי השב יעקב [ויש תי'
 אחרים בישוב קושיית השב יעקב, עי' בב"מ שהאריך בזה], ולהלכה נקטינן דבדרך בכל גווני בעינן ג' אנשים, ואם האשה הולכת עם תינוק נחלקו הפוסקים, ויש להקל עפ"י שנתבאר בשיעור הקודם דיש להקל בספיקות דרבנן באיסור יחוד.

## שומרים שנרדמו אי חשיבי שומרים

**והנה** בלילה מבואר דבעינן ג' אנשים משום שאם יהיו
 רק ב' אנשים חיישינן שמא א' ירדם יבואו לידי איסור יחוד, ויש לדון אם נמצאים ג' אנשים ונרדמו שנים מהם אם יש להקל בזה, דעתה אין כאן שמירה כלל שהרי נרדמו השומרים [ומזה שאם היו שנים הצריכו עוד אחד שמא ירדם, מוכח שבשעה שהוא ישן אינו שומר]. אכן בראב"ד (בבעה"נ) יש ראיה להתיר גבי כלה שאסורה ביחוד [חופת נדה] שהצריך ב' שמירות בלילה, ומבואר שם שאף כשכולם ישנים מהני. והטעם בזה הוא שדוקא אחד שנרדם אינו חושש שיתעורר ולכך אינו נחשב שומר, אבל כששנים ישנים ירא הוא שמא אחד מהם יתעורר ולכן הוי שמירה. ובאשתו משמרתו מבואר במאירי שאף כשאשתו ישנה מהני, דאין אשה מתקנאת אלא בירך חברתה ואינה ישנה כראוי, ולכך אף כשהיא ישנה נחשבת כשומר לעניין יחוד.

## יחוד בלילה או בדרך עם ג' נשים

**שיטת** רש"י (פב.) מבואר דאיש א' מותר להתייחד עם
 ג' נשים באין עסקו עם הנשים, אבל בעסקו עם הנשים אסור אפ' בג' נשים, והובא בשיעור הקודם מהדברי מלכיאל דיש להקל ולסמוך על שיטת רש"י [וכבר נתבאר דעסקו עם הנשים הוא אפילו בכשרים, ומבואר בגמרא שהוא כגון 'ספר' שדרך הנשים להביא את בניה להסתפר שם, וכן מקיז דם וכן צורף שעסקו בתכשיטי נשים, וכובס, וכן אופה. ולכאורה גם חנווני נחשב כעסקו עם הנשים, וכן חייט].

**ויש** לדון לדעת רש"י כשהולך איש אחד עם כמה
 נשים בדרך או בלילה, האם סגי בג' נשים, ובב"ח כתב דבזה בעינן ד' נשים, דאם יהיו רק ג' נשים שמא תצטרך א' לנקביה ונמצא מתייחד עם ב' נשים ואסור, ולכן בדרך ובלילה בעינן ד' נשים שגם אם תצטרך אחת לנקביה ישארו ג' נשים. אולם בדבר הלכה (סי' יא אות ו) כתב להוכיח מדברי המהרש"ל דגם בדרך סגי בג' נשים, דמבואר להלן (סעי' י) דמותר להתייחד עם שתי יבמות או שתי צרות או אשה וחמותה דכיון ששונאות זו את זו לא חיישינן שאחת תחטא והשניה תחפה עליה, וכתב המהרש"ל דגם בדרך או בשדה מותר ללכת עם שתי נשים ששונאות זה לזה, דלא חיישינן שתצטרך אחת לנקביה ונמצא מתייחד עם הערוה, משום שאם תצטרך אחת לנקביה גם השניה תלך עמה, שדוקא בב' אנשים חיישינן שילך אחד והשני ישאר עם האשה, אבל באשה לא חיישינן שהיא תשאר ותתייחד. לפי"ז כתב בדבר הלכה דגם באיש אחד וג' נשים, לא חיישינן בדרך, משום שגם אם תצטרך אחת לנקביה ילכו ב' הנשים האחרות עמה ולא יבואו לידי יחוד, אולם בלילה דשם החשש שמא תרדם אחת מהם בזה לכו"ע צריך שיהיו ד' נשים להתיר ביחוד.

## בלילה בנשים ששונאות זא"ז

**ובב'** נשים שונאות זו את זו, מבואר בפוסקים שאף
 בלילה מהני ואין צריך עוד שמירה, דכיון ששונאות זו את זו אף אם תרדם אחת לא חיישינן שיבואו לעבירה, משום שעדין יראה שמא תתעורר חבירתה ולא תחפה עליה, ולכן לא תבוא לידי עבירה.

## ליבו גס בה ופרוץ בג' נשים

**והנה** החכמת אדם (כלל קכו סעי' ד) כתב שליבו גס בה
 יהא אסור להתייחד עם ג' נשים, דלא גרע מעסקו עם הנשים שכתב רש"י דאסור עם ג' נשים, אולם בדבר הלכה (סי' י אות ד) הביא דיש לדון בזה (כ"כ לדייק מדברי העצי ארזים), דברש"י מבואר שהטעם שבעסקו עם הנשים אסור להתייחד עם ג' נשים הוא 'לפי שלבו גס בהו וכולן מחפות עליו', וא"כ יש לומר שדוקא בעסקו עם הנשים לא מהני ג' נשים, דכיון שצריכות לו חיישינן שמא יחפו עליו, אבל כשאין הם צריכות לו יש לומר דאין חשש. ולכן אין הדין ברור האם יש להחמיר בליבו גס בה.

**ומדברי** הבית שמואל (יובא להלן) יש לדייק דאפי'
 באדם פרוץ יש להקל בג' נשים, דלא חיישינן שיעבור עבירה עם שלושתן כמו שיבואר להלן, אולם בדבר הלכה הביא מהמקנה להחמיר בזה, וא' כשר וג' פרוצות יש להקל.

## אנשים הרבה ונשים הרבה

**כתב** השו"ע (סעי' ו) דאנשים הרבה ונשים הרבה אין
 חוששים ליחוד, ונחלקו האחרונים מה נחשב הרבה, דעת הט"ז (סק"ד) דב' אנשים וב' נשים חשובים הרבה ושרי אפילו להרמב"ם, אולם דעת הבית שמואל (סק"ח) דלשיטת הרמב"ם רק ג' אנשים וג' נשים חשובים כהרבה ובזה מותר. ובג' פרוצים מבואר בבית שמואל (סק"ט) ובחלקת מחוקק (סק"ח) דאין היתר של הרבה אנשים והרבה נשים, ורק בפרוץ א' וג' נשים מותר כמו שנתבאר לעיל, והטעם כמבואר ברא"ש דלא חיישינן שאיש אחד יעבור עבירה עם כולם, אבל בג' פרוצים וג' כשרות חיישינן שג' האנשים יעברו עבירה [נמצא דגבי פרוצים לפעמים עדיף יותר פרוץ אחד יותר מב' פרוצים, שאם היה רק אחד היה מותר לג' נשים להתייחד עמו, אבל אם יש עוד פרוץ עמו נהפך לאיסור].

## דינא דבית פנימי וחיצון

**עוד** כתב השו"ע (סעי' ו) **היו האנשים מבחוץ והנשים
 מבפנים, או אנשים מבפנים והנשים מבחוץ, ופירשה אשה לבין האנשים או איש אחד לבין הנשים, אסורים משום ייחוד.** ומשמע דוקא אחר שפירש אחד מהאנשים לבין הנשים או האשה לבין האנשים יש איסור, אבל כל זמן שלא פירשו אין איסור של בית פנימי וחיצון, והיא שיטת הטור, והרמב"ם (פכ"ב איסו"ב ה"ח).

**ובבית** שמואל (סקי"א) הקשה מהו האיסור כשפירשה
 האשה לבין האנשים, הרי לאשה אחת מותר להתייחד עם אנשים הרבה, ורק להרמב"ם יש איסור דס"ל דסתם אנשים הם פרוצים, וא"כ הרמ"א דלא ס"ל כהרמב"ם היה לו לומר דליכא איסור כשפירשה האשה לבין האנשים. וכתב דצ"ל דדינא דפירשה האשה בבית פנימי וחיצון איירי בפרוצים, ולכן אסור לאשה להתייחד עם האנשים. עוד הקשה הב"ש בדינא דפירש האיש לבין הנשים דאסור, מהא דפסק הרמ"א לעיל (סעי' ג) כדעת רש"י שאיש אחד מותר להתייחד עם ג' נשים, וא"כ היה לרמ"א להשיג כאן על השו"ע שאין איסור באיש שנכנס בין הנשים. ותי' הב"ש דאיירי הכא באיש שעסקו עם הנשים, דגם לשיטת רש"י אסור להתייחד עם ג' נשים [ומדברי הבית שמואל יש להוכיח מה שנתבאר לעיל דלפרוץ מותר להתייחד עם ג' נשים לשי' רש"י, דבפירשה אשה אחת לבין האנשים כתב הב"ש דאיירי בפרוצים, ולמה בפירש איש אחד לבין הנשים שינה וכתב דאיירי באיש שעסקו עם הנשים ולא כתב ג"כ דאיירי בפרוץ, אלא ודאי דלאיש פרוץ מותר להתייחד עם ג' נשים, ורק בעסקו עם הנשים אסור להתייחד עם ג' נשים שמא תחפה עליו וכמשנ"ת (כן הוכיח הדבר הלכה)].

**אולם** שיטת רש"י (פא. ד"ה ונשים) דאיסורא דבית
 פנימי וחיצון, אינו כשנכנס האיש לבין הנשים או האשה לבין האנשים, אלא אפי' אם נמצאים האנשים בבית הפנימי והנשים בבית החיצון, אסור. ופירש רש"י טעם האיסור דחיישינן שמא יצא אחד מהם ויתייחד עם הנשים. ולדברי רש"י מיירי בכל מקום שיש איסור יחוד אם יכנס האיש למקום הנשים, כגון שיש רק ב' נשים [ואין להם שמירה] או בלילה אף בג' נשים, וכן בעסקו עם הנשים אפילו ביותר מזה, וכן להיפך החשש שתכנס אשה לבין האנשים מיירי ביש רק איש אחד או בפרוצים.

**והנה** אף שהשו"ע הביא רק את שיטת הרמב"ם ולא
 הביא את שיטת רש"י, מ"מ החלקת מחוקק (סק"י) הביא את שיטת רש"י וכן הוא בב"ש (סקי"א), ובחזו"א (אהע"ז סי' לד) סתם כשיטת רש"י ולא הביא את שיטת הטור והרמב"ם, וכן הורה למעשה החזו"א להחמיר כשיטת רש"י (הובא בדבר הלכה פי"א סעי' ב).

**ודבר** מצוי הוא מאוד בכל בית שיש בו שתי חדרים
 שאם נמצאת אשה בחדר אחד ושאר אנשים בחדר אחר, אם הוא כעין פנימי וחיצון יש בזה משום יחוד. אלא שכתב החזו"א (שם סק"א) שנראה שדוקא אם החדרים הם פנימי וחיצון שמוכרחים לעבור מהפנימי דרך החיצון, אבל אם היה לכל חדר עוד דרך לעבור לחוץ בלא להיכנס לחדר השני, אף אם יש פתח המחבר בין שתי החדרים, אין בזה איסור של בית פנימי וחיצון ומותר.

**והנה** יש לדון בבתים שלנו שבדרך כלל יש חדרים
 וביניהם יש פרוזדור, אם מותר לאיש לישון בחדר אחד ולאשה בחדר אחר. ולכאורה אין בזה חסרון של פנימי וחיצון, כיון שאין נכנסים לבית הפנימי דרך החדר החיצון. אלא שיש לדון אם מותר לאיש או לאשה לצאת לפרוזדור, דהא מיד כשיצא האיש לפרוזדור [או שהאשה יצאה לפרוזדור] יש בזה יחוד משום פנימי וחיצון דהא היציאה מהחדר היא רק לפרוזדור. ובדבר הלכה (שם אות ח) הביא מכתב מהחזו"א שכתב בזה"ל 'כל זמן שכל אחד בביתו אין יחוד, אבל בצאת אחד לפרוזדור יש בזה משום פנימי וחיצון, ונראה דלא אסרו חכמים בליכא דרכא אחרינא אלא שאין להתעכב בפרוזדור אלא לעבור' עכ"ל. ובסו"ד שם כתב שאמר החזו"א לאחד ששאלו ע"ז, שמותר לעבור דרך הפרוזדור הפנימי רק יעבור מהר [ובאמת הדבר צ"ת לפי מה שנתבאר לעיל מהמהרי"ל דסקין דשיעור יחוד הוא אפי' רגע אחד, מהו ההיתר שיעבור מהר. ואולי י"ל דלכך היקל החזו"א בזה, דהכא אין יחוד בעצם אלא חשש שמא יכנס לבית הפנימי, וס"ל להחזו"א שאם אינו מתעכב שם אינו חשוב כנמצא בבית החיצון אלא ה"ז רק כדרך, ובזה אין חשש שיכנס לבית הפנימי].

**והנה** דבר מצוי הוא שאנשים מחלקים דירה אחת
 ליחידות דיור, ולפניהם יש חדר קטן, שיש שם דלת הפונה לחדר המדרגות, וצריך לזה זהירות גדולה שאם בדירה אחת יש אשה לבדה [כגון אלמנה או כשאין בעלה בעיר], ויש איש בדירה השניה, א"כ צריך ליזהר מאוד בשעה שיוצא מביתו שלא להתעכב כלל בחדר הקטן שפונה למדרגות [אם הדלת נעולה], שהרי בשעה שיוצא לאותו חדר הוא ממש דין פנימי וחיצון ויש בזה איסור [וכמו"כ האשה צריכה ליזהר בזה].

**מיהו** אם האשה נעלה את דירתה סגי בזה, דמבואר
 בחזו"א (שם סק"ב) שאם היו איש ואשה בדירה אחת וכל אחד ישן בחדרו, שאם נעלה האשה את חדרה מהני בזה להציל ביחוד, דרק באיש חיישינן שיפתה את האשה לעבירה, אבל באשה לא חיישינן שתצא לאיש כדי לעבור עבירה. והביא ראיה מעובדא דרב ביבי דאמר שקולו דרגא מתותי ביבי, שלא יבוא ליחוד עם הנשים, ולכאורה מה הועיל בזה, והרי האשה יכולה לחזור ולהעמיד את הסולם, ואמאי לא חיישינן שהאשה תיקח את הסולם ותעלה אל האיש, וע"כ חזינן דלא חיישינן להכי, דכל החשש על העבירה הוא רק על האיש שהוא שוכר אותה כדאמר בעלמא משוק של זונות אתה למד, ונשאר בצ"ע. ובדבר הלכה (פי"א סעי' ו) הביא מכתב מהחזו"א שהיקל בזה למעשה. מיהו בכלה שפירסה נדה כתב החזו"א דחיישינן יותר לאיסור, ובזה לא סגי שתנעל את הדלת ובעי ב' שמירות, ואם האמא שומרת והמפתח אצלה מהני.

**ועוד** כתב בדבר הלכה (שם סעי' ז) דמבואר דכל
 האיסור דפנימי וחיצון הוא משום שחיישינן שיכנס האיש לבין הנשים ויבואו לידי יחוד, כיון שאינו חושש שיבא לשם איש אחר דאין דרך שיכנס איש להיכנס לבית הנשים. ולפי"ז יצא לחדש דבבני משפחה שיתכן שיכנסו לחדר של הנשים או של האנשים, בזה אין איסורא דבית פנימי וחיצון [ומקרה מצוי הוא כגון שבאים נכדים לבית הסבא והסבתא, שלפי דברי הדבר הלכה יהא מותר לישון בנים בחדר אחד ובנות בחדר אחר, כיון שיתכן שיכנס איש מבני הבית לחדרים שם, ולכך אין בזה איסור משום בית פנימי וחיצון].

**דינים העולים**

א) אשה אחת מותרת להתייחד עם ב' אנשים כשרים, אבל בשדה או בלילה אסור ובעינן ג' אנשים. ויש בזה ג' שיטות. **א.** דעת רבינו ירוחם שדוקא כשהולכים האנשים לשמור את האשה צריך ג' אבל בלא"ה סגי בב' אנשים. והדרישה כ' דלפי"ז מותר לילך בדרך באשה ותינוקת. **ב.** דעת השו"ע משמע דבכל גווני בעינן ג' אנשים, וכ' המהרש"ל דה"ה דאסור באשה ותינוקת. **ג.** דעת החכמת אדם דלכו"ע באשה ותינוקת מותר. ולהלכה נקטינן דבדרך בכל גווני בעינן ג' אנשים, ואם האשה הולכת עם תינוק יש להקל בשעת הדחק.

ב) בלילה בעינן ג' אנשים, משום שאם יהיו רק ב' חיישינן שמא א' ירדם, ואף אם נרדמו השומרים מותר, שירא שמא א' מהשניים מהם יתעורר, ובאשתו עמו אף בישנה יש להקל, דאינה ישינה כראוי כשיש עוד אשה. וכן הדין בשתי נשים ששונאות זה לזה.

ג) שי' רש"י דמותר לאיש א' להתייחד עם ג' נשים באין עסקו עם הנשים [ובעסקו עם הנשים אסור אפי' בג' נשים], ויש להקל ולסמוך על שיטת רש"י. ובדרך או בלילה, בב"ח כתב דבזה בעינן ד' נשים, אולם בדבר הלכה כתב להוכיח מדברי המהרש"ל דסגי בג' נשים אף בדרך, אולם בלילה דשם החשש שמא תירדם אחת מהם, בזה לכו"ע צריך שיהיו ד' נשים להתיר ביחוד.

ה) בליבו גס בה, דעת החכמת אדם דאסור להתייחד עם ג' נשים דלא גרע מעסקו עם הנשים, אולם בדבר הלכה כ' לדייק מהעצי ארזים דבליבו גס בה מותר, ולכן אין הדין ברור אם יש להחמיר בזה, ובאדם פרוץ דעת הב"ש דיש להקל בג' נשים, ובדבר הלכה הביא מהמקנה להחמיר בזה, ובאיש א' כשר וג' פרוצות ודאי יש להקל.

ו) אנשים הרבה ונשים הרבה אין חוששים ליחוד, והיינו אפילו לדעת הרמב"ם ששתי אנשים אסורים עם אשה אחת, דעת הט"ז דב' אנשים וב' נשים חשובים הרבה, אולם דעת הב"ש דלהרמב"ם בב' אנשים וב' נשים אסור, ורק ג' אנשים וג' נשים חשובים הרבה.

ז) היו אנשים מבחוץ ונשים מבפנים, או אנשים מבפנים ונשים מבחוץ, לדעת הרמב"ם וכ"פ הטור והשו"ע אין איסור יחוד עד שיכנס האיש לבין הנשים או האשה לבין האנשים, אולם לרש"י יש בזה משום יחוד אף אם לא פירש האיש לבין הנשים או להיפך, והחזו"א סתם כשיטת רש"י וכן הורה למעשה להחמיר כשיטת רש"י.

ח) ואם יש לכל חדר פתח נוסף לחוץ כתב החזו"א שנראה שאין בזה משום יחוד, ואם היו בשתי חדרים נפרדים וביניהם פרוזדור כל זמן שכל אחד בחדרו אין בזה יחוד, אולם אם נמצא אחד בחדר והשני בפרוזדור יש בזה יחוד משום בית פנימי וחיצון, וכתב החזו"א שאם צריך לעבור בפרוזדור יעבור שם מהר. ויש להיזהר, במה שמצוי שמחלקים דירה אחת ליחידות דיור ולפניהם יש חדר קטן, שאם נמצאת אשה בדירה אחת ואיש בבית אחר, שצריך ליזהר כשיוצאים כ"א מביתו שלא להתעכב בחדר הקטן.

ומ"מ אם נעלה האשה את דלת חדרה מבואר בחזו"א דמהני להציל מיחוד, ובכלה שפירסה נדה חיישינן יותר לאיסור לא סגי שתנעל את הדלת, ובעי ב' שמירות ואם האמא שומרת והמפתח אצלה מהני.

ט) בדבר הלכה כתב דבבני משפחה שיתכן שיכנסו לחדר של הנשים או של האנשים, אין בזה איסור דבית פנימי וחיצון.

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-6, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י הרב י. ק. שליט"א והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**