שינה
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי

**שינה**

1. ציורים.
2. האיסור של "גזל" שינה.
3. ציורים.
   1. **פריה ורביה** – שאילת יעב"ץ (חלק ב' סי' צ"ז, "הבא על אשה בשינה וילדה ממנו. נרא' דלא קיים המצוה דישן לאו בר דעת הוא לגמרי לא למצוה ולא לעבר' לא נשכר ולא נענש. וכן מצינו בלוט שלא ידע בשכב' ובקומ'. כיוצא בה אמרו אין אונס בעריות אלא בישן (ע"ל ס"נ) לפ"ז יכולנו לומר בלוט. שאע"פ שבבכיר' לא יצא י"ח מצות פ"ו בצעיר' מיהא יצא"), שדי חמד (מערכת יו"ד כלל ל"ד), מנ"ח (מצוה א' אות י"ד ואות כ"ה), חיים ושלום (אה"ע ח"א סי' ב').
   2. **יבם** – יבמות (דף נד., ורש"י ד"ה ישן), רמב"ם (הל' יבום פ"ב הל' ד'), אה"ע (סי' קס"ו סי' ח')
   3. **זמן קר"ש ותפילה** – קרן לדוד (או"ח סי' י"ח), עי' עיני שמואל (ברכות ריש דף ד:), אמרי יעקב (על הגר"ז נזקי הגוף ביאורים אות ד'), קובץ בית אהרן וישראל (ק"ג עמ' ק"מ), [מג"א (סי' נ"ה ס"ק ט')], ציץ אליעזר (ח"ב סי' א' פרק ה' אות ז'), רבבות אפרים (ח"ו סי' ת"ז), חיי משה (או"ח סי' פ"ט ס"א ד"ה ישן), לקט הקמח החדש (סי' פ"ט ס"ק י"ז), מעדני יו"ט (סי' ו'), [ועי' התעוררות בתשובה (ח"ב סי' ל"ה), ועי' לקט יושר (עמ' מ"ה ד"ה מי)].
      1. חיוב לעורר.
         1. שבט הלוי (ח"ח סי' ל"ח ד"ה ומה) – "ומה ששאל בוכוח שהי' לו עם ת"ח אם מחויב להקיץ למי שהלך לישן שעה ושתים לפני הזמן די"א כיון שהולך לישן בשעת היתר אינם מחויבים להקיצו, וכב' לוחם בזרוע דחייבים להקיצו כיון דבכל מ"ע המונחת אקרקפתא דגברא מחויב להטריח להכניס עצמו כאשר הוכיח כב' לנכון. הנה דבר פשוט מאד דאם לא קרא עדין אפילו מפלג המנחה מחויבים אפי' לצערו ולהקיצו, כמבואר בש"ס ברכות י"ג ע"ב א"ל ר' נחמן לדרו עבדי' בפסוקא קמא צערן, ובשו"ע או"ח סי' ס"ג ס"ה אם הי' ישן מצערים אותו ומעירים אותו וכו' יע"ש, איברא אם קרא כבר מפלג ואילך בשעת הדחק אלא דצריך לחזור עו"פ על הק"ש להרבה פוסקים, בזה י"ל דבמקום צער שינה א"צ להעירו".
         2. הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' קע"ד אות ל"ו) – "האם חייבים להעיר מי שלא קרא ק"ש ועומד לעבור הזמן, או מי שנרדם על ספר, או מי שנרדם מחוץ לסוכה, או כהן שנרדם באהל הטומאה, או מי שישן פרקדן. תשובה: להעיר מי שנרדם על ספר אין זה חיוב אלא רשות, וכל השאר זו מצוה להעיר כי הם פשעו בשנתם".
         3. שבט הקהתי (ח"א סי' שפ"א אות ג').
      2. מחבר (או"ח סי' ס"ג סעי' ה') – "אם היה ישן מצערים אותו ומעירים אותו עד שיקרא פסוק ראשון והוא ער ממש, מכאן ואילך אין מצערים אותו כדי שיקרא והוא ער ממש, שאף על פי שהוא קורא מתנמנם, יצא".
      3. חיי אדם (כלל ס"ז סעי' י"א) – "שאפילו אביו ואמו ישנים ומפתחות חנותו של בן תחת ראשיהם, אסור להקיצם משנתם אף על פי שעל ידי זה יפסיד הרבה (ט"ז ס"ק י'). אבל אם בא ריוח לאביו, ואם לא יקיץ אותו, יותר מצטער מפני מניעת הריוח, מצוה להקיצו, מאחר שאביו שמח בזה. וכן כשמקיצו ללכת לבית הכנסת או לדבר מצוה, שכולם חייבים בכבוד המקום (ס"ח סימן של"ז)".
      4. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה מילואים סי' י"ב ד"ה מיהו) – "נראה דודאי ראוי שיקיצנו משינתו כדי שיקרא ק"ש ויתפלל, דאף שאין עליו חיוב כלל ולא יענש ע"ז שלא התפלל משום ביטול עשה דאנוס הוא, מ"מ סברא הוא שיש לזכותו שלא להפסיד קיום מצות ק"ש ותפלה ...".
      5. תשובות והנהגות (ח"ב סי' נ') – "לכאורה היה מקום לומר דהוא אנוס ופטור, שסבר לקום בזמן ונאנס, ומנלן שמותר לעוררו, אבל באמת אנוס אינו כמאן דעביד, וחסר לו מ"ע דק"ש, ובודאי גם לו ניחא שיעוררו אותו, ואין מקום לחשוש כלל, ומפורש כן בש"ע א"ח ס"ג שבנאנס בשינה שמעירים אותו לומר ק"ש, וע"כ יעוררוהו לזכותו בק"ש אפילו הוא אונס גמור. ונראה שגם לתפלה בציבור ראוי להעירו, אבל ד"ז צ"ב דתלוי אם ידוע שנזהר מאד בתפלה בציבור וחמור לו ענין זה, ויצטער שחסר לו ראוי להעירו, אבל בספק נראה שאין להעיר, שמדינא מפורש בגמרא בתפלה בציבור שאם טריחא ליה מלתא אין חיוב (ברכות ז ב) וכן רק עד מיל חייבין ולא יותר, ולכן כאן להעירו משינתו שזהו טירחא גדולה צריך גילוי דעת ממנו שרוצה בכך. ומיהו יודע אני עובדא שרבינו החזו"א זצ"ל לא הסכים להעיר כדי לומר ק"ש בזמן המ"א וסיעתו, ולא נתברר לי אם זהו מפני שלדעתו אין לחשוש כלל להאי שיטה דקיימא לן לשיטתו כגר"א, ונהג גם אפילו באיסור שבת לא להמתין לד' מילין, וכן בק"ש לדעתו שיטת הגר"א עיקר ואין צורך לחשוש להחמיר, [עיין חזו"א או"ח סי' י"ג ס"ק ב'] או לדעתו ישן אנוס ולחומרא זאת אין מעירים משינה. ולפי דרכינו הדין תלוי אם מקפיד מאד כשיטת המ"א וניחא ליה שיעוררוהו צריך להעירו, אבל כשאינו ידוע אין רשות להעירו, וכה"ג יש לסמוך על הגר"א זצ"ל, ומיהו אף שנראה להקל בתפלה בציבור, מ"מ עיין בתוס' ב"ק (ד' ד"ה כיון) בשם הירושלמי שיש חילוק אם ישן אצל כלים או ישן והביאו אצלו כלים, ולפי"ז יש חילוק שאם הלך לישון באופן שיוכל לקום ונאנס אז הדין כמ"ש, אבל אם פשע והלך מאוחר ולא הכין שעון או אדם לעוררו לא נקרא אונס כלל, וא"כ צריכין לעוררו, אבל אולי כאן לא צריך אונס שמספיק אם טריחא ליה מלתא, אף דעביד שלא כדין לאחר לישון ולהפסיד בבוקר תפלה בציבור רק ראוי להזהירו מכאן ולהבא שלא יעשה כן, אבל אין להעירו לתפילה בציבור כשלא גילה דעתו שרצונו כן, או ידוע שרצונו כן, שאם זהיר מאד בתפלה בציבור רק נאנס או שכח, בודאי ראוי להעירו לזכותו במצות תפלה בציבור. (ומצוי שבאיחר לישון אם נתעורר, שוב לא ישן עוד, וכל היום יופרע בלימודו ובזה וודאי שאין להעירו אלא בגילוי דעת מפורש כדלעיל, והעיקר שאיסור גזל שינה חמור ורק כשההיתר ברור יש להעירו וכדלעיל)".

תשובות והנהגות (ח"ד סי' קס"ד ד"ה והנה) – "ולגבי ק"ש נראה שאדם ישן אף שנרדם באונס דחייבין להעירו כדי לקרוא ק"ש, דודאי אין רצונו לבטל המ"ע וחייבין לזכותו מדין ערבות שיזכה לא לבטל מ"ע דק"ש, אבל כאן בסוכה שאין עליו איסור שהרי נאנס, ורק מזכין אותו במצוה קיומית דסוכה, הלוא כמה שעות אנו מבטלים סוכה בימי הסוכות ולא חוששין לזכות בהמצוה, ואם כן כאן שישן שלא ברצונו ואין עליו איסור רק אנו באים לזכותו, צריך לאמוד אם רצונו בכך להקיצו".

* + 1. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע או"ח סי' ס"ג סעי' ז') – "אם היה ישן, מצערים אותו ומעירים אותו עד שיקרא פסוק ראשון והוא ער ממש. מכאן והלאה אין מצערים אותו כדי שיקרא והוא ער ממש, שאף על פי שהוא קורא מתנמנם יצא. ואף על פי שהזהירו לדקדק באמירת הקריאת שמע ולדקדק באותיותיה, וזה אי אפשר לדקדק כשהוא מתנמנם, מכל מקום בדיעבד יצא".
    2. הלכה ברורה (ח"ד סי' ס"ג ס"ק י"א, אות י"א) – "אם היה ישן, צריך להעיר אותו ולצערו עד שיקרא פסוק ראשון של קריאת שמע בכוונה כראוי, מפני שהכוונה מעכבת בו, אבל אחר פסוק ראשון, אף על פי שחייב לקרוא כל קריאת שמע, ואם לא קרא כל קריאת שמע לא יצא ידי חובה, מכל מקום אם הוא מתנמנם באופן שקורא קריאת שמע בלא כוונה כראוי, אין לצערו ולהעירו כדי שיקראנה בכוונה".
  1. **צירוף מנין** – מחבר (או"ח סי' נ"ה סעי' ו'), פר"ח (שם), ט"ז (שם ס"ק ד'), מש"ז (שם ס"ק ד'), מ"ב (שם ס"ק ל"ד, בה"ל ד"ה או), שד"ח (מערכת יו"ד כלל ל"ד ד"ה ויש), הגר"י רייזמן שליט"א (קולטת מלכים א' מספר כ"ג).
     1. **לעורר בשביל מנין**.
        1. אין חיוב לעורר – שבט הקהתי (ח"א סי' שפ"א אות ה').
        2. מראי מקומות.
           1. הגר"ע יוסף זצ"ל ­(ילקוט יוסף, הל' סוכה מהדו' תשע"ד עמ' ע"א) – "וזכרוני אצל מרן אאמו"ר זיע"א בעת שהיה טס לחו"ל חשש מלהצטרף למנין שאירגנו במטוס, מהסיבות הנ"ל".
  2. **סוכה**.
     1. מראי מקומות – דבר אליהו (סי' נ"ה), והובא בשד"ח (מערכת יו"ד כלל ל"ד ד"ה עוד), הגרשז"א זצ"ל (הליכת שלמה תפילה מילואים סי' י"ב, הליכת שלמה מועדים פ"ט סעי' י"ז, ס' הידורי הל' תשובות עמ' ל"ב אות מ"א), הגר"י רייזמן שליט"א (קולטת מלכים א' מספר כ"ג), ענינו של יום (עמ' שע"ד), מועדים בשמחה (ח"ג סי' י"ד הע' י"ח), אור חיים (מועדים עמ' כ"ו), ביכורי יעקב (סי' תרל"ט ס"ק ל"ד וס"ק ל"ז), פסקי תשובות (סי' תרל"ט אות ו'), קובץ בית אהרן וישראל (חצ"ט, חק"ג), מקראי קודש (סוכה סי' ל"ד), רא"מ הורוויץ (סוכה דף כו:), בן איש חי (שנה א' האזינו סי' ח'), מהרי"ל דיסקין (פר' אמור ד"ה בסוכות, ובשו"ת קונ"א אות צ"ז), הסוכה השלום (עמ' תנ"ו), בסוכות תשבו (עמ' נ"ה ד"ה בחוברת, פרק ז' הע' נ"ה, הע' נ"ו), הגרח"ק זצ"ל (משנת רע"א סוכה אות ד', נזר החיים עמ' קע"ד אות ל"ו [לשונו מובא לעיל]), רבבות אפרים (ח"ו סי' ת"ז), ס' תחומין (חכ"א עמ' תע"ב), מנחת אשר (ב**נתיבות ההלכה חל"ו עמ' מ')**.
        1. תשובות והנהגות (ח"ד סי' קס"ד) – "העולה לדברינו, אם הסוכה אינה של הישן אלא של שניהם, ואחד רוצה לאכול ולשבת שמה, נראה שיכול להוציאו לקיים מצותו, אבל לענין שינה - אם רוצה לישון בסוכה ולהוציא חבירו, שבהתחלה אצלו הוי מצוה ממש שהולך לישון, אבל אח"כ גם אצלו רק מצוה כישן, צ"ב אי כדי לקיים המצוה גם כן במקצת יכול לבטל חבירו מהמשך קיום המצוה בשוא"ת, ונראה דשוא"ת עדיף ולא יפריע לחבירו להעירו ולהוציאו מהסוכה שזכה קודם".
     2. *מי שרוצה לישן מערב סוכות* ***עד אחר כניסת החג היכן ישן.***
        1. ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(שיח התורה סי' אלף רל"ח) – "מי שרוצה לישן מערב סוכות עד אחר כניסת החג היכן ישן בבית או בסוכה. תשובה: ישן בבית ויבקש שיעירוהו".***
        2. ***הגרח"ק*** זצ"ל ***(שיח התורה סי' אלף ר"מ).***
  3. **לישון על גבי ספר**.
     1. עי' יו"ד סי' רפ"ב, לשיטות ומראי מקומות.
  4. **לישון בבית מדרש**.
     1. עי' יו"ד סי' רמ"ו סעי' ט"ז, לשיטות ומראי מקומות.
  5. **פרקדן**.
     1. עי' אה"ע סי' כ"ג סעי' ג', לשיטות ומראי מקומות.
  6. **כהן במת** – יו"ד (סי' שע"ב ס"א), הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה מילואים סי' י"ב הע' ט'), קובץ בית אהרן וישראל (חק"ג עמ' ק"מ), רבבות אפרים (ח"ו סי' ת"ז), הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' קע"ד אות ל"ו [לשונו מובא לעיל]), שבט הקהתי (ח"א סי' שפ"א אות ג'), מעדני יו"ט (סי' ו', עמ' מ"ד).
  7. **שיעור**.
     1. א"ר (סי' קנ"א ס"ק ו', א"ז שם ס"ק א') – "ומכל שכן אותן שישינים בשעה שדורש הדרוש, שאז עבירה גוררת עבירה, מסיר אזנו משמוע תורה, של"ה דף רנ"ו [חולין, עניני תפלה ד"ה אסור לישן]".
     2. באר היטב (או"ח סי' קנ"א ס"ק ה') – "וחייב לגעור באותן הישנים בבה"כ מכ"ש אותן שישנים בשעת הדרשה שאז עבירה גוררת עבירה ומסיר אזנו משמוע תורה".
     3. חסד לאלפים (סי' קנ"א ס"ק ה').
     4. עי' בן יהוידע (עירובין דף יח:).
     5. כף החיים (סי' קנ"א ס"ק כ"ט).
     6. שמירת הגוף והנפש (סי' פ"ח).
  8. **ציצית** – או"ח (סי' ח' סעי' ט"ז), וט"ז (שם), שדי חמד (מערכת יו"ד כלל ל"ד ד"ה ובמה וד"ה נחזור), הגר"י רייזמן שליט"א (קולטת מלכים א' מספר כ"ג), מעדני יו"ט (סי' ו', עמ' מ"ג).
  9. **קנין חצר** – מחנה אפרים (מכירה סי' י"ב), שדי חמד (מערכת יו"ד כלל ל"ד ד"ה ואין), הגר"י רייזמן שליט"א (קולטת מלכים א' מספר כ"ג).
  10. **תפילין** – שאגת אריה (סי' ל"ט), קרן אורה (מנחות דף לו), פרי יצחק (סי' ה'), שדי חמד (מערכת יו"ד כלל ל"ד ד"ה והנה בא"ח), הגר"י רייזמן שליט"א (קולטת מלכים א' מספר כ"ג).
      1. חיוב לעורר – שבט הקהתי (ח"א סי' שפ"א סוף אות ד').
  11. **מדה או משקל חסר בזמן שישן** – ח"ח (שפת דמים פרק ה').
  12. **ת"ח שמנדדין שינה מעיניהם**.
      1. עי' או"ח סי' רל"ח, לשיטות ומראי מקומות.
  13. מראי מקומות – ס' תחומין (חכ"א עמ' תס"ז), חיים ביד (סי' נ"ב), חיי משה (על כללי מצוות עמ' מ"ט ועמ' קכ"א), כתבי קהלות יעקב (שבת סי' ל"ד).
      1. שבט הקהתי (קובץ הישר והטוב ח"ג עמ' רנ"ז) – "עשה עבירה כשהוא ישן ממש דינו כאונס, וכשכור שהגיע לשכרותו של לוט, ואין צריך כפרה".

1. האיסור של "גזל" שינה.
   1. **אונאת דברים**.
      1. קרן לדוד (או"ח סי' י"ח ד"ה והנה אי) – "פשיטא דאסור דהא אסור להונות אדם אפי' בדברים".
      2. פתחי חושן (גניבה פרק ט"ו הע' ג' ד"ה בספר) – "ונראה פשוט שמכיון שצער גדול הוא הרי זה בכלל לא תונו (ולשון גזל אינו מדיוק כ"כ בזה אבל איסור צער ודאי יש בזה, וכ"כ בשו"ת קרן לדוד".
      3. אמרי יעקב (על הגר"ז נזקי גוף סעי' ד' ביאורים ד"ה ולא לצערו) – "ולהעיר חבירו משנתו, ודאי הוי איסור גמור, דלא שנא מצער דאונאת דברים דאסרה תורה, ה"ה בצער שנגרם לו ע"י הפרעת שינתו".
      4. לרעך כמוך (ח"ג עמ' נ"ב אות ל"א).
      5. אבני ישפה (ח"ה סי' ל"ג אות ה') – "נראה המקור מדין כל אלמנה ויתום לא תענון (שמות כב, כא) והוא כולל כל אדם, (רש"י שם) ולכן כל צער אסור בין למנעו מלישון ובין להעירו, וע' מכילתא פרשת משפטים על הפסוק הנ"ל, במעשה של רשב"ג ורבי ישמעאל שיצאו ליהרג שהצער הכי קטן אסור. אמנם הרמב"ם הל' דעות פ"ו ה"י רק הזכיר יתום ואלמנה, וכ"כ הסמ"ג בל"ת ח', ורבינו יונה שע"ח שער ג' אות כ"ד. אבל רבינו יונה כתב בשע"ת שם וז"ל: והמצער כל איש מישראל וכו' עובר בל"ת שנא' 'ולא תונו איש את עמיתו', וכ"כ הרמב"ם בסה"מ ל"ת רנ"א, וכ"כ החינוך פרשת שלח. וכן מקובל שגזל שינה הוא משום 'לא תונו'".
   2. **חסד, ואהבת לרעך כמוך**.
      1. הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' רט"ז אות קס"א) – "אין ענין של גזל שינה וא"י מי המציאו, אבל יש ואהבת לרעך כמוך, **ומה שטובתו מותר**".

הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"א סוף עמ' שס"ז) – "שאלה: בחור היה בחדר שיעורים בהישיבה, לא שמו על לב ונעלו החדר. כשנתגלה הענין, הוברר שהבחור שאצלו מונח המפתח ישן שינת צהריים עד לזמן תחילת הסדר, אם צריך להקיצו או שמא יש בזה משום גזל שינה שאינו בהשבה. תשובה: ענין גזל שינה הוא חידוש מבית מדרשם של בעלי המוסר, והוא רק ענין של חסד ושל 'ואהבת לרעך כמוך'".

הגרח"ק זצ"ל (שאלת רב ח"ב פרק א' אות א') – "הישן בחדר אחד עם עוד חברים והוא מתפלל בהנץ-החמה, ואם יטול ידיו ליד מיטתו, מסתבר שחבריו יתעוררו משנתם מפני הרעש, האם יטול ידיו חוץ לחדר מפני גזל שינה. תשובה: אין גזל שינה רק חסד. ויעשה בנחת שלא יתעוררו".

הגרח"ק זצ"ל (שערי שיח עמ' קמ"ח תשובה שצ"ז) – "שאלה: האם איסור גזל שינה בכלל גזל [וממילא שייכים בו כל דיני גזלן]. תשובה: הוא מדין חסד שלא להקיץ חברו לחנם".

הגרח"ק זצ"ל (מועדי הגר"ח ח"ב תשובה תכ"ז) – "שאין מושג כזה והוי רק מצות חסד".

עי' הגרח"ק זצ"ל (לבנימין אמר עמ' קנ"ח) – "בהא דאמר מרן שליט"א [זצ"ל] 'שאין גזל שינה מה"ת אלא המצאה של בעלי המוסר' אולי יש ראיה לזה מהגמ' כאן [פסחים קיב.] 'אי איכא איניש בהדיה ניתעריה ולימא ליה וכו'. ואם יש גזל שינה איך אפשר להעירו משנתו בגלל רצונו לשתות. תשובה: ניתעריה אינו דוקא מהשינה".

* + 1. פתחי חושן (גניבה פרק ט"ו הע' ג' ד"ה בספר) – "וגם עובר משום ואהבת לרעך כמוך".
    2. ילקוט יוסף (מהדו' תשע"ד הל' סוכה עמ' ע"א) – "ויש להזהיר שלא לבנות הסוכה בהיזק הזולת, כגון בשעה מאוחרת בלילה, שיש בזה גזל שינה והיא מצוה הבאה בעבירה. ואף אם אין שייך איסור גזל ממש בענין גזל שינה, מכל מקום יש בזה איסורים אחרים, וכמו ואהבת לרעך כמוך, ומאי דסני לך לא תעביד לחברך. וכיו"ב נתבאר בילקו"י מועדים (מהדו"ק עמוד טז) לגבי תקיעת שופר בעת אמירת י"ג מדות שבסליחות. שאם זה גורם לגזל שינה יש להימנע מלתקוע. וכן הנוהגים לתקוע אחר חצי קדיש שבסיום הסליחות, אם זה מפריע לשכנים, ימנעו מזה".
  1. **י"א צער בע"ח**.
     1. קרן לדוד (או"ח סי' י"ח ד"ה והנה אי).
     2. אמרי יעקב (על הגר"ז נזקי גוף סעי' ד' ביאורים ד"ה ולא לצערו) – "וי"א דהוי בכלל צער בע"ח".
     3. מראי מקומות – ודרשת וחקרת (ח"ג יו"ד סי' א'), בית מתתיהו (ח"ה סי' כ"ז אות ד', גם אני אודך ח"ו סי' ח' אות ד' [עמ' פ"ט]).
  2. **גזל**.
     1. עי' משנה הלכות (חי"ב סי' תמ"ג, סי' תמ"ד, חי"ד סי' קצ"ט) – "בדבר ששאל מה שמורגל בפי העולם גזל שינה אי יש לזה מקור ... בסתמא לצער מי שהוא ולהקיצו הו"ל בכלל גוזל ממנו דעיקר ענין של גזל הוא משום דמצטער ... מה שכתב מע"כ דגזל לא שייך אלא בנקיטת חפץ ודאי זה אינו כמבואר בתוספתא הנ"ל דכל הני בכלל גזל הם אע"פ שאינו אוחז שום דבר בידו".
  3. מראי מקומות – שרגא המאיר (ח"ו ריש סי' ק"א), משנת יוסף (חי"ג סי' שנ"ד), הזהרו בממון חבריכם (עמ' קנ"ו ואילך), Other Peoples Money (ארטסקרול), הר"ל שיש (קובץ בית אהרן וישראל גליון ק"ד עמ' קס"ח), ברכת אברהם (מאמרים והדרכות עמ' קצ"א), אוצרות ירושלים (תשס"א, עמ' קכ"ה), משמר הלוי (ברכות סי' ס"ג), אבני דרך (ח"ט סי' קס"ט), הר"נ גפרי (כרם רבנן ח"א עמ' פ"א), בית מתתיהו ***(ח"ה סי' כ"ז אות ח',*** גם אני אודך ח"ו סי' ח' אות ח' [עמ' צ"ה]).
     1. מאירי (ב"ב דף כ:) – "אמר המאירי חנות שבחצר יכול הוא למחות וכו' כלומר אחד מבני החצר שרצה לעשות בביתו חנות למכור את כליו או סחורותיו לשם יכולים השכנים או אחד מהם לעכב עליו ולומר אין אנו יכולים לישן מקול הנכנסים והיוצאים ר"ל הבאים ליקח שפעמים שיש להם תרעומת זה על זה וצווחים אבל עושה הוא כלי אומנתו לשם ויוצא ומוכר לשוק ואין רשאין לומר עשה כליך במקום אחד שאין יכולין לישן לא מקול הפטיש ולא מקול הריחים שאדם עשוי לעשות אומנות שלו בתוך ביתו ואינו נמנע **מפני היזק שינה**".
     2. חפץ חיים (החפץ חיים חייו ופעלו ח"ג עמ' תתר"צ) – "אומר היה: המעיר את חבירו משנתו, הנהו גזלן, שגזל ממנו את מנוחתו. וגזילה זו אין לה השבה...".
     3. חזו"א (חשוקי חמד ב"ב דף כא.) – "ומעשה בתלמיד ישיבה שחשקה נפשו בתורה ולמד בישיבה בקול רם והשכנים מסביב מחו בידו, והורה החזו"א שאי אפשר למחות בידו, כי אין התורה נדחית מפני גזל שינה".
     4. שבט הלוי (ח"ז ריש סי' רכ"ד) – "אשר נסתפק בגדר גזל שינה, אכתוב בקיצור דעתי העני' הנה גדר גזל לכאורה לא שייך רק בגוזל חפץ שהגזלן ישתמש בו או יהנה ממנו משא"כ ביטול שינה שהיא בגדר מבטל תועלת וטובת חבירו, ואיסורא איכא משום זה, כאשר העיר מב"ב כ' ע"ב וחו"מ סי' קנ"ו - איברא העירו אותי להמבואר בברכות ו' ע"ב גזלת העני בבתיכם לענין גזלת ברכת שלום וי"ל - ולענין גנבה עיין תוספתא פ"ז דב"ק שבעה גנבין הם וכו'".
     5. אבני ישפה (ח"ג סי' א' אות א' ד"ה עכ"פ) – "נטילת ידים שחרית ע"י המטה כשהיא גורמת להעיר חבר שישן בחדר ... נראה שאין לו היתר לגרום גזל שינה לחבירו, שנמצא חומרו קולו, וכמה פעמים גורם צער הגוף לחבירו שאינו יכול להרדם שוב אחרי שהתעורר ע"י נטילתו. ונמצא שאם הוא רואה שחבירו מתעורר מנטילתו, יטול מחוץ לחדר וכיון שעושה כן לשם מצוה שלא לפגוע בחבירו, שומר מצוה לא ידע דבר רע, ולא ינזק כלל. אמנם מו"ר גאון אחד (שליט"א) [זצ"ל] אמר שנתפשט המנהג כדברי המ"ב שאין לילך ד' אמות, ולכן אם ישן עם עוד אדם אחד בחדר, אינו צריך להפסיד בגלל שחבירו רוצה לישון, וה"ה באיש ואשתו. אבל לגבי אורח שרוצה ליטול ידיו אמר שיש להסתפק. וכן אמר מו"ר הגר"ש ואזנר שליט"א שאין להפסיד המצוה בשביל אשתו. אמנם הגאון הגדול הרב אפרים גרינבלאט (שליט"א) [זצ"ל] הסכים אתי וידוע שהוא תלמידו המובהק של מורו הגאון האדיר הרב משה פיינשטיין זצ"ל. וכן הסכים אתי הגאון הגדול הרב חיים פנחס שיינברג (שליט"א) [זצ"ל] ואמר כיון שנזהר מלהכשל בעון של מזיק לחבירו גם הרוח רעה לא תזיק".
     6. שו"ע המקוצר (ח"ח סי' רט"ז הע' א') – "והנה המושג 'גזל שינה' לא נזכר בגמרא ובפוסקים, וכמדומה אני שנתחדש בבית-מדרשם של-בעלי המוסר האחרונים בחיטא, מיסודו של-מהר"י סלנטר זצ"ל".
     7. הגרז"נ גולדברג זצ"ל (קובץ בית אהרן וישראל חק"ב עמ' קל"ג) – "אמנם מה שהביא שיש גזל שינה זה באמת דבר שאין לו שורש אלא שאמרי אינשי ולכאורה אין טעם לקרוא זאת גזל ויותר נכון לקרוא לזה חובל בחבירו שמצערו וצער הוא אחד מחמשה דברים אכן יתכן שלכן קראו לזה גזל שרצו להביע מקור האיסור וכל מחק לא נתברר מקור איסור להזיק ולכן קראו גזל שעוברים בלאו דלאו הגזול וזה שמזיק איסורו מאיסור גזל כך נראה ברבינו יונה והביאו הטור ריש הלכות מזיק שכשם שאסור לגזול כך אסור להזיק והנה אף שגזלן לוקח לתועלת עצמו ואילו מזיק אינו לוקח לעצמו מ"מ חזינן בגמ' שאין נ"מ וגם גוזל ע"מ לאבד דמו כגזלן כמפורש בגמ' ...".
     8. עלינו לשבח (בראשית עמ' ק"ג) – "יש איסור לגזול מהשינה של אחרים. ולכן אסור להעיר את השני משנתו, או לעשות רעש אפילו בביתו בזמן שלא מקובל".
     9. קונ' ארוממך (גליון מ"ב עמ' י"ד) – "וסיפר לי הג"ר יחיאל מיכל שטרן שליט"א, כי אביו, הגה"צ ר' משה אהרן שטרן זצ"ל היה נוהג להתפלל בשבת בבית מרן הגרי"ז מבריסק זצ"ל. פעם אחת הוא כשאביו לקח אותו לתפילה, והוא היה קטן כבן חמש, נרדם בזמן התפילה על מיטתו של הגרי"ז. לאחר התפילה ביקש רמ"א להעיר את בנו הקטן, קרא הרב: 'אל תעיר אותו!' הסביר רמ"א כי הוא מקפיד שלא לטלטל בשבת גם במקום בו יש עירוב, ולכן הילד צריך ללכת. ענה לו הרב: 'וכי בגלל שאתה רוצה להחמיר מותר לך לעבור על איסור גזל שינה לילד?' אלה, הציע הרב, ישאירו בינתיים את הילד כאן, שישן, ואביו ילך לביתו".