ב - סימן רנ_ג ס_ב
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

## טעם איסור חזרה ע"ג כירה שאינה גרופה וקטומה ואיסור נתינה בתחילה אף ע"ג כירה גרופה וקטומה

א] בטעם האיסור להחזיר ע"ג כירה שאינה גרופה וקטומה נחלקו רבוותא, דהרשב"א בשבת מ' ב' (ד"ה מביא אדם וד"ה ומ"מ מסתברא) כתב דהוא משום דנראה כמבשל, וכ"כ הריטב"א שם ל"ו ב' (ד"ה איבע"ל) ובפי' הר"ן על הרי"ף שם (ד"ה איבע"ל) ושם מ' ב' (ד"ה ת"ר), וכ"כ המ"ב בסקל"ז, - אך הבעה"מ שם ל"ח א' כתב בתו"ד דאיסור חזרה ע"ג כירה שאינה גרופה וקטומה הוא מגזירה דילמא אתי לחתויי, וכ"כ בפירש"י שעל הרי"ף שם ל"ח ב', וכ"ה מבו' בד' הרא"ש שם סימן י' (לגירסת התפארת שמואל שם), וכ"כ התוס' הרא"ש שם מ' ב' (ד"ה מביא אדם), וכ"כ הר"י מלוניל והתוס' תלמיד ר"י הזקן והשיטה להר"נ שם ל"ו ב', וכ"ה מבו' בספר הישר לר"ת סימן רל"ה, וכ"כ המג"א בסקכ"ו ובסקמ"ג והגר"ז בסט"ו וס"כ וסכ"ו והשעה"צ בסקל"ז.

ובטעם האיסור ליתן בתחילה אף ע"ג כירה גרופה וקטומה, (דמה"ט לא הותר להחזיר כשהניח ע"ג קרקע, משום דכל שהניח ע"ג קרקע חשבינן לה כנתינה בתחילה) נחלקו ג"כ רבוותא, דהבעה"מ בשבת ל"ח א' כתב בתו"ד כתב דהוא משום דנראה כמבשל לכתחילה בשבת, וכ"כ הרשב"א שם מ' ב' (ד"ה ומ"מ מסתברא) דהוא נראה כמבשל, וכ"כ הריטב"א שם ל"ט א' (סוד"ה כל שבא) ומ' ב' (ד"ה ואסיקנא), וכ"כ התוס' הרא"ש והר"ן שם ל"ח ב', וכ"ה מבו' בד' הגר"ז בסי"ד וסט"ו ובקו"א סק"ח, - אך בספר הישר לר"ת סימן רל"ז מבו' דהוא משום חשש חיתוי, עייש"ה, וכ"ה מבו' בד' הארחות חיים בהל' שבת סימן ע"א והכל בו בסימן ל"א, וכן נקט המג"א בסקל"ג ובסימן שי"ח סקכ"ה, וכ"נ בד' הט"ז בסקי"ג (וכמו שעמד הגר"ז בקו"א בסק"ח), וכ"כ התו"ש בסקמ"ג ובדיני שהיה והטמנה ובדיני שהיה והטמנה בסו"ס רנ"ט, וכ"כ החזו"א בסימן ל"ז סוסקט"ו וסקכ"א וסוסקכ"ו ובסימן ל"ח סק"ב.

ב] והנה מד' הבעה"מ והתוס' הרא"ש מבו' שחילקו בין האיסורים ואף דס"ל דאיסור חזרה ע"ג כירה גרופה וקטומה הוא משום חשש חיתוי, מ"מ איסור נתינה בתחילה הוא משום דמיחזי כמבשל, וכ"ה מבו' בד' הגר"ז, - ולכאו' מקור דבריהם לזה הוא משום דס"ל דאם היה איסור חזרה משום דמיחזי כמבשל ל"ה שרינן בכירה גרופה וקטומה דאכתי מיחזי כמבשל, ובע"כ דאיסורו הוא משום חשש חיתוי, ומאידך אם היה איסור נתינה בתחילה משום חשש חיתוי ל"ה אסרינן ליתן ע"ג כירה גרופה וקטומה דלי"ב חשש חיתוי ובע"כ דאיסורו הוא משום דמיחזי כמבשל,[[1]](#footnote-2) (וי"ל עוד שלמדו לזה גם מהא דאסרינן להחזיר בשבת כשהניח ע"ג קרקע וכשאין דעתו להחזיר, וס"ל דאי"ז טעם לחוש טפי לחיתוי, ובע"כ דהאיסור בהני גווני הוא משום דבטלה שהיה קמייתא והוי משהה מתחילה ומיחזי כמבשל).

ג] ולדעת הסוברים דאיסור חזרה הוא משום דמיחזי כמבשל, צ"ל דהא דשרי להחזיר ע"ג כירה גרופה וקטומה הוא כמש"כ הריטב"א בשבת ל"ט א' (ד"ה כל שבא) דהוא משום דבכה"ג לא מיחזי כמבשל, (ועיי"ש דמדמי לה להא דשרי ליתן על תולדות האור וכנגד המדורה משום שאין דרך בישול בכך ולא מיחזי כמבשל).

ויש להסתפק אם היינו דבכירה גרו"ק דלא נפיש הבלא אין דרך בישול בכך ולא מיחזי כמבשל,[[2]](#footnote-3) או היינו דכיון דגילה בדעתו דלא קפיד בחמימותיה, לא מיחזי כמבשל, (ולדרך קמא צ"ע במה שאמרו בשבת ל"ז א' דקטמה ונתלבתה מחזירין עליה, אף דאחר שנתלבתה כבר מיחזי כמבשל, ואכמ"ל).

ד] ובפלוגתא זו בטעם האיסור דחזרה ע"ג כירה שאינה גרופה וקטומה ובטעם האיסור דנתינה בתחילה אף ע"ג כירה גרופה וקטומה מצאנו נפ"מ רבות, ויתבארו בעזה"י לפנינו ובגליונות הבאים.

## חזרה ונתינה בתחילה ע"י נכרי

ה] החזו"א בסימן ל"ז סקכ"א וסוסקכ"ז נקט דאם החזיר או נתן נכרי בתחילה ע"ג האש, אין האיסור בזה מדינא דאמירה לנכרי, אלא עובר הישראל עצמו באיסור חזרה ונתינה בתחילה, - אך בד' השיורי לקט הכא ע"ד המג"א סקל"ו מבו' דהא דאסור להחזיר ע"י נכרי הוא מדין אמירה לנכרי, ובד' הפמ"ג באש"א סקל"ז וסקל"ח מבו' דנתינה בתחילה ע"י נכרי איסורה מדין אמירה לנכרי, וכ"כ הביאוה"ל בס"א (דד"ה ואם החזירם) ובס"ה (ד"ה להחם הקדירה), וכ"כ הגר"ז בקו"א סקי"א (ד"ה ואפ"ה שרי).

ופלוגתא זו תליא ביסוד האיסור בחזרה ונתינה בתחילה, דאם איסורו הוא משום חשש חיתוי יש מקום לומר דאף כשמחזיר או נותן נכרי יש לחוש שיחתה הישראל ועובר הישראל עצמו באיסור חזרה ונתינה בתחילה,[[3]](#footnote-4) אך אם איסורו הוא משום דמיחזי כמבשל ודאי דכשמחזיר או נותן נכרי אין איסורו אלא מדינא דאמירה לנכרי.

## עבר והחזיר אם צריך להסיר הקדירה מע"ג האש

ו] בספר הבתים (שערי המלאכות שער ד') כתב באופנים דמיבעיא לן אם יש להיתר חזרה, דכיון דהדבר בספק לא יחזיר ואם החזיר יניחנו שם, ומבו' בדבריו דכל שעבר והחזיר באיסור חייב להסיר הקדירה מע"ג האש, ורק משום דהדבר בספק ע"כ א"צ להסיר הקדירה, וכ"כ החזו"א בסימן ל"ז סקכ"ו דכל שהוחזר בשבת חייב לסלקו.

ובפשוטו היה נראה דד"ז תליא בפלוגתת הראשונים בטעם איסור חזרה ונתינה בתחילה, דלדעת הסוברים דהוא משום חשש חיתוי, הרי דמה"ט אף אם עבר והחזיר חייב לסלק כיון דאם לא יסלק יש לחוש לחיתוי, (וכמש"כ החזו"א שם דמה"ט הוא דצריך לסלק), אך לדעת הסוברים דהוא משום דמיחזי כמבשל, הוי האיסור במעשה החזרה עצמו וכל שעבר והחזיר א"צ לסלק, והחזו"א לטעמיה אזיל דס"ל דאיסור חזרה הוא משום חשש חיתוי.

ז] אך באמת נראה דאדרבה לדעת הסוברים דאיסורו הוא משום דמיחזי כמבשל פשיטא טפי דאם החזיר באיסור חייב לסלק, והיינו משום דמה שאסרו משום דמיחזי כמבשל, אי"ז איסור בעלמא משום גזירת הרואים, אלא היינו דכיון דמיחזי כמבשל ע"כ החשיבוהו חכמים כבישול, וכאשר כ"ה משמעות ל' התוס' הרא"ש בשבת ל"ח ב' דאיסורו הוא משום שמבשל בשבת.

ויש ללמוד כן ממש"כ הרמב"ן בשבת מ' ב' דמותר ליתן קיתון מים ע"ג האש כדי שתפוג צינתו, ואם איסור נתינה בתחילה הוא איסור בעלמא משום גזירת הרואים והוי האיסור במעשה החזרה עצמו, ודאי דהיה לנו לאסור אף כשמחזיר כדי להפשיר, וממש"כ הרמב"ן להתיר בזה מוכח דאיסור חזרה הוא דמדרבנן הוי כמבשל, וע"כ כל שמניח המים כדי להפשירן ואין בזה סרך בישול לא אסרוהו חכמים.

ולפ"ז ודאי דאם החזיר באיסור חייב להסירו מן האש, דכיון דמדרבנן דהוה כמבשל ודאי דעליו להסירו מן האש להמעיט הבישול, וה"ז כמבשל ממש בשבת דעליו להסיר הקדירה מן האש למעט הבישול.

[ובאמת דאיך שיהיה הטעם בד' הרמב"ן, הרי מ"מ כיון שכתב הרמב"ן דמותר ליתן לכתחילה כדי להפשיר, נמצא דעיקר איסור נתינה בתחילה הוא מכח מה שה"ז מתבשל אח"כ בשבת ומה"ט הוא דאם לא יגיע לידי יד סולדת לי"ב איסורא, וע"כ ודאי דאם עבר ונתן ע"ג האש צריך להסירו].

ח] ואדרבה לדעת הסוברים דאיסור חזרה ונתינה בתחילה הוא משום חשש חיתוי, יש מקום לדון דאם עבר והחזיר א"צ להסירו מן האש, וזה למש"כ התו"ש בסקמ"ג דהא דחיישינן טפי לחיתוי בנתינה בתחילה הוא משום דכשמושיב לכתחילה יש לחוש שמא יחתה בשעה שמשיב אותה, כי כן רגילים לעשות, ולפ"ז י"ל דלא חיישינן לחיתוי אלא בשעת החזרה עצמה, אך אחר שהחזיר כבר ליכא למיחש לחיתוי, וע"כ אם עבר והחזיר א"צ להסיר הקדירה.

אך הנה המג"א בסקמ"ג כתב דאסור להחזיר ע"ג התנור קודם היסק דכיון דלבסוף יהיה בתוכו אש גזרינן שמא יחתה בגחלים, ומבו' להדיא דחשש חיתוי בחזרה הוא אחר שהחזיר, ולפ"ז הדין נותן דאם עבר והחזיר צריך להסיר הקדירה.

## חזרה ונתינה בתחילה ע"ג פלטה חשמלית וכירת גז

ט] נתבאר בגליון מס' 1 לדון אם איכא איסור שהיה בפלטה חשמלית דלא שייך בה חיתוי ובכירת גז שהאש אינה דועכת וא"צ לחתות, עיי"ש, ולהצד דמותר להשהות על גביהן יש להסתפק אם ה"נ שרי להחזיר וליתן בתחילה בשבת על גביהן.

וד"ז תליא בפלוגתת הראשונים בטעם איסור חזרה ואיסור נתינה בתחילה, דאם איסורן הוא משום חשש חיתוי, הרי דבהני גווני דליכא חשש חיתוי, אף מותר להחזיר וליתן בתחילה על גביהן, אך אם איסורן הוא משום דמיחזי כמבשל, ודאי דיש לאסור בזה.

## חזרה ונתינה בתחילה בקדירה חייתא

י] יש להסתפק בדין קדירה חייתא אם כמו הותר להשהותה ע"ג כירה שאינה גרופה וקטומה ה"נ מותר להחזירה וליתנה בתחילה בשבת, או דהתירא דקדירה חייתא הוא רק בשהיה.

והנה באופן הרגיל לא משכח"ל הנידון בזה, שהרי ודאי דאסור להחזיר וליתן בתחילה קדירה חייתא ע"ג האש משום איסור בישול, אך משכח"ל לדעת הסוברים דכל שהיה לצורך מחר דמי לקדירה חייתא דמותר להשהותה, ולדעתם יש להסתפק אם ה"נ מותר להחזירה וליתנה בתחילה.וכן משכח"ל כשטח בטיט את מקום החיתוי אי נימא דה"ז מועיל.

ובפשוטו נראה דתליא בפלוגתת הראשונים בטעם איסור חזרה ואיסור נתינה בתחילה, דלדעת הסוברים דהוא משום דמיחזי כמבשל, ודאי דיש לאסור אף כשהוא לצורך מחר, אך לדעת הסוברים דהוא משום חשש חיתוי, הרי דבמשהה לצורך מחר דלא חיישינן לחיתוי יש מקום להתיר אף להחזיר וליתן בתחילה, וכ"ה מבו' בד' הגר"ז בקו"א סק"ח, עייש"ה, (ובדבריו שם מוכח דס"ל לדינא דבקדירה חייתא איכא לאיסור נתינה בתחילה וליכא לאיסור חזרה ע"ג כירה שאינה גרופה וקטומה, עיי"ש, וזה לטעמיה דאיסור נתינה בתחילה הוא משום דמיחזי כמבשל ואיסור חזרה הוא משום חשש חיתוי).

ובל' הרמב"ם בפ"ג משבת ה"י משמע להדיא דה"ז אסור, ויש לדחות דס"ל דלא משכח"ל קדירה חייתא בחזרה, אך י"ל דהוא לטעמי' דבפשוטו דעתו דאיסור חזרה הוא משום מיחזי כמבשל.

יא] אך הנה החזו"א בסימן ל"ח סק"ב כתב בתו"ד דהתירא דקדירה חייתא הוא רק במניח מער"ש ומסיח דעתו ממנו עד למחר וכו' וא"צ לחיתוי אבל כשהכירה צוננת ומתחממת בשבת הוא לעולם בגזירת חיתוי, ולפ"ז הרי דאף אם איסור חזרה ונתינה בתחילה הוא משום חשש חיתוי, לי"ב להתירא דקדירה חייתא.

ויש מקום לדון לאסור בזה מטעם אחר, דאף אם איסור חזרה ונתינה בתחילה הוא משום חשש חיתוי, מ"מ כיון דחששו בהן טפי לחיתוי, (דמה"ט אסור להחזיר אף מאכל שנתבשל כל צרכו, אי נימא דהוא משום דחששו בזה טפי לחיתוי, ולא משום דבזה יש לחוש לחיתוי גם לצורך החימום, ואסרו ליתן בתחילה אף ע"ג כירה גרופה וקטומה), י"ל דחששו בזה לחיתוי אף בקדירה חייתא, ורק בשהיה הוא דלא חששו לחיתוי בקדירה חייתא.

1. ולדעת הסוברים דאיסור נתינה בתחילה הוא משום חשש חיתוי צ"ל דמה שאסרו אף בכירה גרופה וקטומה הוא כמש"כ התו"ש בסקמ"ג דהוא משום דבנתינה בתחילה יש לחוש טפי שמא יחתה בשעה שמושיב אותה כי כן רגילים לעשות, והשיירי לקט שם כתב קצת בע"א, עיי"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. וכ"ה מוכרח לדעת הסוברים דהתירא דגרופה וקטומה הוא משום דהסיח דעתו מן התבשיל או הוא משום דסילק דעתו מחיתוי האש, דזה אינו טעם דלא מיחזי כמבשל, ואם ס"ל דאיסור חזרה הוא משום דמיחזי כמבשל הרי בע"כ דהא דמותר להחזיר ע"ג כירה גרופה וקטומה הוא משום דלא נפיש הבלא ולא מיחזי כמבשל, - ועד"ז צ"ל בהא דשרי להחזיר ע"ג כירה שהסיקוה בקש ובגבבא לדעת הר"ן ודעימיה דהתירא דקש וגבבא הוא משום דליכא גחלת, ולש בה חיתוי, וזה אינו טעם להתיר איסור חזרה לדעת הר"ן גופיה דהוא משום דמיחזי כמבשל, ובע"כ דהא דלי"ב איסור חזרה הוא משום דלא נפיש הבליה ולא מיחזי כמבשל. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואמנם אין הדבר מוכרח, די"ל דהא דחיישינן לחיתוי בחזרה ובנתינה בתחילה, הוא רק שיחתה הוא עצמו, ולפ"ז כל שמחזיר או נותן בתחילה ע"י נכרי אי"ז אסור אלא משום אמירה לנכרי, וגם י"ל דאף דהאיסור הוא משום חשש חיתוי, מ"מ מכח זה אסרו חכמים למעשה החזרה והנתינה בתחילה, וכל שעושה כן ע"י נכרי אי"ז אסור אלא משום אמירה לנכרי, - וגדולה מזו מצינו בד' הגר"ז בסכ"ט דמבו' בדבריו דאף בשהיה אם השהה ע"י נכרי אין האיסור אלא מדינא דאמירה לנכרי, (אך התהל"ד בסקכ"ב ובסימן רנ"ט נסתפק בזה דשמא חשיב כשהיה דישראל משום דאף דנעשה מעשה השהיה ע"י נכרי מ"מ חיישינן שמא יחתה הישראל, והחזו"א בסימן ל"ז סקכ"א וסוסקכ"ו נקט בפשיטות דהו"ל כשהיה דישראל דמציאות מצב זה אסרו חכמים שמא יחתה וליכא נפ"מ אם העמיד הוא עצמו או העמיד נכרי או קוף). [↑](#footnote-ref-4)