רנג שיעור ז
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רנג ורנז - שהיה והטמנה

# שיעורי הלכה

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי **רפאל צבי ובר** שליט"א

##### הלכות שבת

##### **שהייה והטמנה**

##### סימן רנג סעיף ג-ד

##### שיעור ז

* **נתינת קדירה חדשה ע"ג האש.**
* **נתינת תבשיל להתחמם ע"ג קדירה ריקנית או מליאה.**
* **אם מותר להוסיף מים רותחים לתוך תבשיל שהקדיח.**
* **כיצד ינהג כשמוסיף קטניות למרק.**

**נתינת קדירה חדשה ע"ג האש**

א] [סעיף ג'] **המשכים בבוקר וראה שהקדיחה תבשילו וירא פן יקדיח יותר יכול להסיר ולהניח קדרה ישנה ריקנית על פי הכירה ואז ישים הקדרה שהתבשיל בתוכה על גבי הקדרה ריקנית ויזהר שלא ישים קדרתו ע"ג קרקע ושתהיה רותחת. הגה: וכבר נתבאר שנוהגים להקל אף אם נתנה ע"ג קרקע.** ומה שכתב השו"ע ליתן דוקא קדירה ישנה, ביאר המשנ"ב (ס"ק עט) דקדירה חדשה אסור משום שהוא מצרף ונעשית כלי גמורה עי"ז. והמג"א (סק"ל) כתב להקשות מהא דפסק השו"ע בהלכות יו"ט (סי' תקב ס"ד) שמותר לבשל בקדירות חדשות ביו"ט, ומבואר דלא חיישינן משום צירוף, ואמאי החמיר כאן המחבר שיתן דוקא קדירה ישנה. ותירץ דיש לחלק בין קדירה שיש בה תבשיל לקדרה ריקנית, דבקדירה ריקנית אפשר דמודה הב"י שיש בה משום צירוף. ומה שכתב המג"א כן בלשון ספק שאפשר שמודה המחבר, צריך ביאור, דהרי חילוק זה איתא בתוס' בביצה (לד. ד"ה הכא) להדיא, דהביאו שיש שהחמירו שלא לבשל בקדירה חדשה ביו"ט משום ליבון רעפים, וכתבו התוס' ולא היא שדוקא בקדירה ריקנית יש בה משום ליבון אבל לא בקדירה חדשה'.

ובמחצית השקל כתב ליישב, דבבית יוסף בהלכות יו"ט שם נראה דהטעם שסמך להקל לבשל בקדירות חדשות ביו"ט היינו מחמת דברי רבינו ירוחם, שכתב שנראה שבקדירות שלנו שתיקונם נגמר בתנור של יוצרים אין איסור, וסיים ע"ז הב"י דכן המנהג פשוט היום, ומשמע דע"ז סמך המחבר להקל לבשל בקדירות, ולדברי רבינו ירוחם היה לנו להתיר אפילו בקדירה ריקנית. ולזה כתב המג"א דאפשר שהמחבר סמך על דברי רבינו ירוחם רק בצירוף סברת התוס' לחלק בין קדירה מליאה לריקנית, ולכך בריקנית אין להתיר.

וכתב המשנ"ב שבשעת הדחק אפשר שיש להקל, וגם זה צ"ב אמאי כתב כן רק בלשון אפשר, והא כ"כ הרמ"א בסי' תקב (שם) להדיא להתיר בשעת הדחק לבשל בקדרה חדשה ביו"ט. אלא הביאור, שאין ראיה גמורה מדברי הרמ"א בסי' תקב, כיון דהכא מיירי בקדירה ריקנית וחמיר יותר [ובזמה"ז שהקדרות שלנו יותר גמורות ולכאורה לא שייך בהם צירוף כלל, לכאורה יש להקל יותר].

**נתינה לכתחילה ע"ג קדירה ריקנית**

ב] ובעיקר דינו של השו"ע להתיר להחזיר על קדירה ריקנית, מבואר דדוקא חזרה מותרת ע"ג קדירה ריקנית, אבל אסור נתינה לכתחילה [אף תבשיל שכבר נתבשל ואין בו משום בישול]. והטעם בזה פשוט, דמה שמותר ליתן ע"ג קדירה ריקנית הוא משום דהו"ל כמו גרופה וקטומה, וא"כ מותר דוקא בחזרה ולא נתינה לכתחילה. וכבר הקשו האחרונים מאי שנא מהא דמבואר לקמן סעיף ה' שמותר לתת תבשיל כגון פאנדי"ש שנתבשל מער"ש ע"ג קדירת חמין בשבת. ובדגול מרבבה כתב ליישב, שדוקא בפאנדי"ש כתב המחבר להתיר ליתן לכתחילה ע"ג קדירה, משום שאין הדרך לאפותו שם וניכר שנותנו כדי לחממו.

מיהו כ"ז מהני רק ליישב הקושיא מהכא למה שמבואר בסעיף ה', אמנם בסי' שיח ס"ח כתב השו"ע להתיר ליתן תבשיל קר שנתבשל כ"צ ע"ג מיחם שמונח על האש, וא"כ תימה אמאי כאן לא התיר השו"ע נתינה לכתחילה, וכן הקשה המג"א שם [(ס"ק כו) ואף הדגול מרבבה לא כתב ליישב הקושיא מהתם כמבואר בדבריו להדיא וקצ"ע דברי הביה"ל כאן שהבין שהדג"מ בא ליישב אף הקושיא מסי' שיח].

ובביאור הלכה (ד"ה ויזהר) כתב שצריך ליישב כמ"ש הפמ"ג (א"א ס"ק לג) שיש חילוק בין קדירה מליאה לקדירה ריקנית, דבס"ג מיירי בקדירה ריקנית ובזה אסור ליתן לכתחילה ורק חזרה מותרת מחמת דהוי כגו"ק, אבל בס"ה כתב השו"ע להתיר אף נתינה לכתחילה, דמיירי בקדירה שיש בה תבשיל ואין דרך בישול בכך, ומשו"ה מותר אף נתינה לכתחילה [דכל שאינו דרך בישול לא חששו חכמים שיבא לחתות בגחלים].

אכן בסימן שי"ח מבואר במשנ"ב בכמה מקומות [ס"ק מא וכן בס"ק צד] דס"ל להקל אף בנתינה לכתחילה אף על גבי קדירה ריקנית [ועיי"ש בס"ק צד דכתב להתיר עפ"י המבואר כאן ס"ג, והוא תימה דבס"ג מבואר לאיסור, והו"ל להביא ראיה מס"ה וכמו שכתב בעצמו בס"ק מא, ואולי הוא ט"ס].

והתהילה לדוד (ס"ק יח) נקט שבאמת הדברים סותרים וקיי"ל להקל ליתן לכתחילה אפילו ע"ג קדירה ריקנית כמו שמסיק המג"א בסי' שיח (ס"ק כו), משום דקדירה ריקנית עדיפא מגו"ק.

ובחזו"א (לז סק"ט) כתב לבאר, שההיתר ליתן ע"ג קדירה אינו משום דדמי לגו"ק, אלא הוא מדין סמיכה, וס"ל להחזו"א שסמיכה אסורה לכתחילה בשבת [ואין ראיה גמורה מהסוגיות אם סמיכה מותרת לכתחילה ודעת הב"מ (סי' רנג וכ"ה בדגול מרבבה) דסמיכה מותרת לכתחילה, אבל רע"א (על המג"א סק"ה) דייק מדברי הרמ"א דסמיכה אסורה לכתחילה] וע"כ אסור ליתן לכתחילה ע"ג קדירה ריקנית בשבת, אבל ע"ג קדירה שיש בה תבשיל מותר משום שהחום אינו בא מחמת האש אלא מחמת התבשיל, ובזה לא שייך כל תנאי החזרה. אולם בכל הפוסקים מבואר שההיתר ליתן ע"ג קדירה הוא משום שאי"ז דרך בישול ודלא כדברי החזו"א. ועוד שהמג"א (הובא במשנ"ב ס"ק פא) כתב להתיר ליתן הקדירות ע"ג התנור מלמעלה כיון שיש מעזיבה המפסיק בין האש לקדירה, וכן התיר המהרי"ל רק דהצריך לעשות היכר שיניח עץ או דף על התנור, ושם ודאי לא שייך הסברא של החזו"א שמתבשל ע"י חום התבשיל שהרי בתוך התנור יש אש גמורה [ועיי"ש בחזו"א שהרגיש בזה]. ורע"א (על המג"א סי' רנט בדיני שהיה והטמנה בקיצור) באמת נתקשה אמאי התיר ליתן לכתחילה ע"ג התנור והרי זה כגו"ק ואסור ליתן לכתחילה, ולכאורה מוכח שהמג"א ס"ל שנתינה ע"ג קדירה ריקנית עדיף מגו"ק וע"כ מותר אף לכתחילה [ואף שבנתינה על התנור מלמעלה הצריך לעשות היכר היינו משום דשם דומה יותר לבישול אבל כשנותן ע"ג קדירה ריקנית אף אי"צ היכר דלא נראה כמבשל].

ג] והלכה למעשה יש בזה מחלו' גדולה בפוסקים, ונראה דבקדירה ריקנית יש להחמיר כיון שהביה"ל נטה לעיקר כתירוץ הפמ"ג לחלק בין קדירה ריקנית לקדירה שיש בה תבשיל, מיהו המיקל יש לו על מי לסמוך, כיון שהמשנ"ב עצמו סתר משנתו, ובסי' שי"ח כתב להקל אף בקדירה ריקנית ואף התהילה לדוד כתב להקל בזה [ויש שכתבו שאם מניח קדירה ריקנית ע"ג בלעך קיל יותר אמנם לדעת החזו"א ודאי רק במליאה יש להקל].

**להוסיף מים רותחים לתוך קדירה כ"ר**

ד] [ס"ד] **יש למחות ביד הנוהגים להטמין מבעוד יום קומקום של מים חמין ונותנים אותם לתוך הקדרה בשבת כשהתבשיל מצטמק הגה: ועי' לקמן סי' שיח.** הנה בנימוקי יוסף בבבא בתרא (י. בדפי הרי"ף) כתב בשם רבינו יונה דמכשלה גדולה יש שמקצת העם שטומנים קומקום של מים חמין ליתן לתוך הקדרה בשבת כשהתבשיל מצטמק, ופעמים שאין האחד יס"ב והאחר היד סולדת בו ומתבשל זה עם זה, ונמצא מבשלין בשבת, ואע"פ שהן רותחין אם פסקה כח רתיחתן יש בהם משום בישול.

והנה מתחילת דברי הנימוק"י נראה שחשש שמא המים שיתן בקדירה יהיו צוננים, אמנם בסו"ד כתב שאפילו המים רותחין אם פסקה כח רתיחתן יש בזה משום בישול, וצ"ב כוונתו [ועי' לקמן מה שהובא בשם הר"ן].

והנה בשו"ע לא כתב הטעם למה אסור ליתן מים לקדרה, וברמ"א כתב לעיין בסי' שיח, וביאר במשנ"ב (ס"ק פד) דאפשר דכוונת הרמ"א לדעתו שם (סט"ו) שכל שהוא חם קצת אין בהם בישול אחר בישול, וא"כ אין לחשוש ליתן המים לקדרה, שאי"צ לחשוש שיצטננו המים לגמרי.

אולם הר"ן בשבת ריש פרק ד' (כב. בדפי הרי"ף ד"ה והרב) אחר שכתב דברי רבינו יונה שהובאו בנימוק"י, הביא עוד דברים מרבינו יונה 'דאפילו אם שניהם היד סולדת בהם איכא מ"ד בירושלמי עירוי אינה ככלי ראשון, וכשמערין המים לאלתר שיצאו מן הכלי אע"פ שהן רותחין פסק כח רתיחתן מלבשל כדין כלי שני שאינו מבשל, ומתבשלין בתוך כלי ראשון, ומים מבושלין אם פסקה רתיחתן יש בהן משום בישול'.

ובביה"ל סי' שיח (ס"ד ד"ה אם) גבי לח שנצטנן כתב דאם הוא בכלי שני אף שהיה עדיין יס"ב י"ל דדינו כמו נצטנן, וכתב בחזו"א (סי' לז ס"ק יג ד"ה במ"ב) שהם הם דברי רבינו יונה שהובא בר"ן בשבת הנ"ל. אמנם תמה ע"ז שמבואר להדיא בגמרא (לח:) שפינה ממיחם למיחם אין בו משום בישול, ודנו שם רק מדין חזרה, והרי המיחם השני הוא כ"ש, וא"כ כשיחזירו יש בזה בישול, וכתב שדוחק לומר שפינה ממיחם למיחם מיירי בדבר יבש.

**נתינת מים מכ"ר לתוך מים רותחים כ"ש**

ה] והנה הגרש"ז (מנח"ש ח"ב סי' ו אות א) הקשה דאי נימא שיש איסור בישול במים שנעשו כלי שני א"כ איך שייך לערות מים ראשון לכלי שני, והרי המים שנשפכו בתחילה נעשו כלי שני, וכשממשיך לערות מכלי ראשון הרי הוא מבשל. ולכאורה אינה קושיא כלל, דהא מבואר בסי' שיח (סי"ב) שמותר לערות חמין לתוך צונן.

**כיצד ינהג כשנותן קטניות לתוך המרק**

ו] אמנם במג"א (ס"ק לב) כתב להוכיח כדעת הרמ"א שמים שלא נצטננו לגמרי אין בהם משום בישול, ממעשים בכל יום שנותנים לתוך הקערה קטניות ומערין עליהם רוטב של בשר, וכיון שהקטניות בכלי שני איך מערין עליהם מכלי ראשון והא הו"ל בישול. וזה ברור שכל קושייתו מקטניות שיש בהם רוטב קצת (כמ"ש הפמ"ג) דבקטניות יבשות ודאי אין חשש בישול דאין בישול אחר בישול, וכל הקושיא רק על הרוטב שעם הקטניות, והדבר צ"ת כיון שמותר לערות מים חמין ע"ג מים צוננים. ועכ"פ מבואר כדברי הגרש"ז אויערבך וצ"ע.

ובסו"ד כתב המג"א שיתן קודם את המרק ואח"כ יתן את הקטניות בתוך המרק. ובמחצית השקל ביאר דעדיף ליתן את הקטניות לתוך המרק כיון שהקטניות הוי כנפסק הקילוח שאינו מבשל, וכן ביאר הפמ"ג. ובשעה"צ (ס"ק עט) כתב לבאר בדרך אחר שהקטניות רגילות ליתנם ע"י כף, וכיון שיש סוברים שהכף הוי ככלי שני, יש בזה צירוף היתר דלשיטתם הוי כנותן מכ"ש לכ"ש. ועכ"פ מבואר מזה דאף דקיי"ל כדעת הרמ"א שכל שלא נצטנן לגמרי אין בישול אחר בישול אפילו בלח, מ"מ כשיכול עדיף לחשוש לדעת המחבר והוא חידוש.

**דינים העולים:**

1. לכתחילה אין ליתן קדירה חדשה [שלא השתמשו בה כלל] ע"ג האש בשבת משום צירוף, אבל בשעת הדחק יש להקל. אמנם קדירה שיש בה תבשיל [אם מותר לבשל בה ביו"ט], דעת המחבר שאין בזה חשש, אבל הרמ"א ס"ל שאף בזה לכתחילה אסור [ובזה"ז אפשר דיש להקל יותר, כיון שאף הקדירות החדשות כבר גמורות].
2. אם הקדיח תבשילו מותר להסירו וליתן קדירה ריקנית ע"ג האש ולהחזיר את התבשיל ע"ג הקדירה הריקנית, דלא גרע מגרופה וקטומה. אבל נתינה לכתחילה ע"ג קדירה ריקנית דעת המחבר בסעיף ג' לאסור, וטעם הדבר משום שאין דרך בישול בכך, וכן פסקו התהילה לדוד והמשנ"ב בסי' שיח. אמנם בסי' רנג פסק המשנ"ב שאסור ליתן לכתחילה ע"ג קדירה ריקנית, וכן דעת החזו"א. מיהו ע"ג קדירה שיש בה תבשיל מותר ליתן אפילו לכתחילה.
3. דעת המחבר שאסור ליתן מים רותחים שבכ"ש לתוך תבשיל שבכלי ראשון, אבל ברמ"א נראה דס"ל להתיר דאין חוששים שיצטננו המים לגמרי [וכשיטתו שאף בלח כל שלא נצטנן לגמרי אין בישול אחר בישול].
4. בר"ן בשבת נראה שאסור ליתן מים שבכלי ראשון לתוך מים שבכלי שני, וכן נראה קצת במג"א. אמנם לכאורה אין חשש בזה, וכמו שהוכיח החזו"א מדין פינה ממיחם למיחם, ועוד שאפילו ליתן לתוך צוננים מבואר בסימן שיח דשרי.
5. כתב המג"א שהרגילים להוסיף קטניות לתוך המרק, לכתחילה לא יתן הקטניות ויערה עליהם מרק, אלא יתן קודם המרק ויתן הקטניות לתוך המרק. ולכאורה מוכח מדבריו שלכתחילה כשאפשר יש לחשוש לדעת המחבר שלח שנצטנן אף שעדיין הוא חם יש בו בישול אחר בישול.

**השיעור נמסר בביהכ"נ "בית ציון ואהל אית"ן", נוה יעקב, ירושלים.**

ניתן לשמוע בקול הלשון [טל': [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED] או [PHONE_REMOVED], קוד 1-3-2-2-2, ובשידור חי ביום ה' 22:30].

**נכתב ע"י ש. מ. והיה למראה עיני מו"ר שליט"א**