קעז יט-כג_1
קטגוריות: שו_ע / יורה דעה / הלכות רבית - הרב יהושע ננקנסקי

**קעז יט-כג**

**סעי' יט**

★מקור הדברים הם ברשב"א דבגזל אין איסור ריבית, דאין זה אגר נטר, דרק אם נותן [את השימוש]מרצונו ורוצה על זה שכר, בזה נחשב אגר נטר, ונאסר. משא"כ אם השימוש הוא ללא הסכמת המלווה כגזל וכדו', בזה לא נאמר איסור ריבית.

ועי' חו"ד [יט] שהקשה מלעיל [ס"ה] גבי מקבל עיסקא שהוציא לצורכו והוציא לצורכו בלא הסכמת הנותן [שולח יד] חשיב ריבית.

וכן הקשה במל"מ [פ"ז יא ד"ה כתב הרשב"א].

ותירצו דעיסקא שאני דחציה מלווה וא"כ תמיד נפרש את ההוספה מחמת החצי של המלווה, ולכן נאסר.

ועי' שו"ת מהריב"ל [ח"ב כו] ומסקנתו דיש בגזל איסור ריבית, **דמחזי** כמלווה היות והגזלן משתמש בכספו של הנגזל ומחזי כריבית.

וע"ע שו"ת מהר"ם שיק [יו"ד קסד] גבי מקח שהתבטל מחמת טעות, ממילא הכסף ביד המוכר כגזל, ואין בזה איסור ריבית.

וע"ע בחידושי רעק"א [סי' קס ס"ט] דהלוואה שנתן מחמת הכרח ולא מרצונו אין בזה איסור ריבית כגזל.

וע"ע אבנ"ז [יו"ד קלג].

★וזה פשוט דכל הלוואה שניתנה עד לזמן מסוים, והלווה מעכב את הכסף לאחר זה, ודאי מה שיוסיף יש בזה איסור ריבית ולא אמרינן דהוי כגזלן, היות ותחילה הותחל בהלוואה, א"כ התוספת אח"כ היא תוספת על חיוב של הלוואה, ואסור.

וכן בגזלן ומזיק שמרחיב את הזמן, ויאסר לקחת ריבית על זה, דמה שמרחיב הוי הסכמתו לשימוש בכסף, והוה כהלוואה.

ויל"ע מעביד שמעכב את שכר הפועל שלא בהסכמת הפועל, ואח"כ הבעה"ב רוצה להוסיף י"ל דשרי, היות ואין כאן מתחילה הלוואה, וכשחל החוב הוא מעכב ללא הסכמתו, וא"כ הוי כגזל, ושרי.

★עי' מרדכי, הובא בב"י שגם כשמותר לו להשתמש בכסף אבל לא ניתן לצורך הלוואה [שולחני שקיבל מעות פתוחים] שרי.

**סעי' כא**

★דברי השו"ע הם מהסוגיא סח:, ועי"ש במהר"ם.

וע"ע בתוס' סח: ד"ה מקום, מה שהביא גירסת הר"ח, וע"ע בגר"א.

★עיקר חידוש השו"ע הוא שהרי הוצאות וטירחה צריכים להתחלק בין שניהם, ואם הנותן ירויח הוה ריבית, והיה מקום לומר שטירחה שאינה חשובה ויש מקומות שלא לוקחים על זה שכר יהיה מותר, בזה התחדש, היות וכאן לוקחים על זה שכר, נאסר למתעסק לוותר על זה, וחשיב כריבית.

★בדברי הרמ"א "והוא בכלל הקרן" עי' פירושו בדרישה.

**סעי' כב**

★כשמקבל מעות לעיסקא עבור פירות שיש למקבל מכבר, עי' בסמ"ע [קונטרס ו] דצריך להקנות בסודר או משיכה והגבהה דמעות לחוד לא קונות.

ובגר"ז [מג, מו] ס"ל דלריבית דרבנן סגי בקנין מעות.

וע"ע בחו"ד [ו], וע"ע בחכמ"א [קמג,ה].

★"אלא כמו ששווה עתה".

עי' פרישה דבעל המעות צריך לשלם את מחיר הפירות כפי שווים כיום, וגם את שכר ההובלה [שעשה מכבר] לבית המתעסק.

★דברי הרמ"א לענין מעשר עי' בגר"א מה שציין מהמשנה בדמאי [פ"ו ג].

**סעי' כג**

★ובתוך זה הזמן כל אחד מעכב על חברו.

יל"ע בשלמא המתעסק מעכב [ככל עיסקא שיכול לעכבו], עי' תוס' [בב"מ קה.] ובשו"ע לקמן [לו], דהעיסקא משועבדת לו לרווח, ולכן יכול לעכב.

אבל למה המתעסק לא יוכל לחזור בו ככל מתעסק שיכול לחזור מדין פועל שחוזר בחצי היום, עי' לקמן [לו].

ואולי י"ל דהטענה של הנותן דבשנה שניה אוכלת יותר ולכן לא רוצה שיחזור, חשיב כהפסד, ולכן אין כאן את הדין של פועל יכול לחזור בו.

★ומשם ואילך נוטל חצי השכר וחצי מחלק לשני.

סברת השו"ע דחלק חברו כאילו קיבל בעיסקא חדשה ולכן נוטל חצי מהחלק השני.

ושיטת הרמב"ם והטור דרק **בהודיע** לחברו שמכאן ואילך רוצה חצי מחלקו, רק אז נוטל, אבל אם המשיך להתעסק בסתמא הוה כמחילה, וכשיחלקו בסוף חולקים **את הכל חצי חצי**.

וע"ע בגר"א [נג].

★מדברי השו"ע דאינו נוטל שכר על עבודתו בחצי הוולדות של הנוטל, עי' ריטב"א [סט.] דפליג.

ועי"ש במהרש"א היות ויש לו **חלק בגוף הבהמה** העבודה בחציה השני של הבהמה לא נחשבת לריבית.

★כשחילק בלי להודיע לשני

עי' בסוגיא [סט.] "מאן פלג לך" ועי"ש בדברי הרמב"ן.