ב. בדין סולטטח שמצטרף לפחות מכביצה
קטגוריות: ש_ס / נה טהרות / טהרות - הרב אהרן שלוש

**בדין סולטט"ח שמצטרף לפחות מכביצה אוכלין**

**א.** רש"י בחולין (דף פ"ב.) הקשה למה ר"ש צריך לומר שפרה מטמאת טומאת אוכלין הואיל והייתה לה שעת הכושר הרי אפי' בלא קבלת טומאה היא מטמאת אוכלין מאחר שסופה לטמא טומאה חמורה של מתעסקין.

ותירץ רש"י דמיירי בחיפהו בבצק פחות מכביצה שכיון שלא נוגע בטומאה צריך שיהיה לה שם אוכל בשביל שתטמא טומאת אוכלין כדאמרי' בכריתות לגבי נבלת בהמה טמאה.

וצ"ע בדברי רש"י, שהרי מפורש בגמ' בכריתות שגם בחיפהו בצק יש דין סולטט"ח כיון שמטמא במשא ולכך אי"צ הכשר אפי' בחיפהו בצק, וא"כ למה הפרה לא מצטרפת לפחות מכביצה בצק אפי' בלא הטעם של שעת הכושר מאחר שהיא טמאה מדין סולטט"ח, וביותר קשה שמבואר בגמ' שם שהנבילה מצטרפת לפחות מכביצה בלא הכשר משום שהיא טמאה מדין סולטט"ח ומוכח שדין סולטט"ח מועיל אף לגבי צירוף לטומאה אחרת. וכל מה שהגמ' בכריתות מתרצת שחיפהו בצק משום שהקושיא הייתה שיטמא מדין טומאת נבילה עצמה ולא מדין סולטט"ח ובזה אמרינן שחיפהו בצק ולא נוגע בטומאה, אבל רש"י שהקשה שיטמא מדין סולטט"ח מה מועיל בזה חיפהו בצק הרי גם כשחיפהו יש דין סולטט"ח.

אכן יש ליישב בפשיטות שמאחר שהטומאה של הפרה מדין סולטט"ח אינה שייכת לטומאת אוכלין ולא חשיבא אוכל בלא שעת הכושר, אינה מצטרפת לפחות מכביצה משום שאין כאן כביצה אוכלין טמאים ולא שייך לצרף פחות מכביצה אוכלין לדבר טמא מדין פרה דסו"ס אין כאן חשיבות אוכל כביצה, וכל מה שדין סולטט"ח מטמא בלא שם אוכל היינו כשיש בו שיעור אבל כשאין בו כשיעור וצריך לצרפו לפחות מכביצה אינו מצטרף כיון שאין כאן אוכל כביצה, אבל בכריתות מיירי שיש עליו שם אוכל דחשב עליו לאכילה ולכך מועיל דין סולטט"ח להצטרף לפחות מכביצה ופשוט.

**ב.** אך צ"ע בגמ' בכריתות דמקשינן בחיפהו בצק 'אי הכי ליבעי נמי הכשר', וקשה שהרי הנבילה עצמה טמאה בטומאת נבילה אפי' שהיא מחופה וא"כ אפי' בלא דין סולטט"ח הנבילה יכולה להצטרף עם הפחות מכביצה אוכלין כיון שהיא עצמה טמאה ולמה הגמ' צריכה לומר שיש סולטט"ח במשא (וכל החסרון במחופה הוא רק בדין סולטט"ח שאין סופו לטמאות כיון שהוא מכוסה אבל לגבי הטומאת נבילות בודאי נשאר עליו טומאה). ובזה אין לתרץ כמו שכתבנו בדברי רש"י שא"א לצרף טומאה אחרת לפחות מכביצה אוכלין, דהא מיירי שחשב עליה לאכילה וחשיבא אוכל וא"כ למה לא מצטרפת לפחות מכביצה אפי' בלא דין סולטט"ח.

ונראה שמבואר בזה שכיון שהטומאת נבילה אינה שייכת לדין אוכל שבה אלא היא טומאה חמורה של נבילה בלא שייכות לשם אוכל, לכך א"א לצרף טומאה זו לפחות מכביצה אוכלין כיון שהם שני דיני טומאות שונים שהפחות מכביצה טמא מדין אוכל והנבילה יש לה טומאה חמורה ולא טומאת אוכלין, ואפי' שהיא נחשבת אוכל לא מצטרפת משום שאין טומאתה מדין אוכל.

וע"ז הגמ' מתרצת שיש בה דין סולטט"ח כיון שמטמאת במשא, כלומר שהיא טמאה מדין טומאת אוכלין דדין סולטט"ח היא טומאת אוכלין ולכך שפיר מצטרף לפחות מכביצה.

**ג.** אלא דצ"ע לפי המבואר בדברי רש"י בחולין שדין סולטט"ח אינו דווקא בדבר שהוא אוכל [שהרי רש"י הקשה דנימא סולטט"ח בלא הטעם של שעת הכושר אע"ג דלא חשיב אוכל וכמש"כ בסימן הקודם], וא"כ מה הגמ' מתרצת שטמאה מדין סולטט"ח הרי אין טומאתה מדין טו"א והיאך מצטרפת, וכמו שהטומאה חמורה של הנבילה לא מועיל להצטרף אפי' שחל בה שם אוכל ע"י המחשבה משום שהטומאה אינה מדין טו"א מה"ט לא יועיל גם דין סולטט"ח שאינו מדין טומאת אוכלין לדעת רש"י וצ"ע.

וצ"ל שלדעת רש"י הגדר בסולטט"ח הוא שחל עליו טומאה קלה והוי טומאה חדשה שחלה עליו ואינו רק דין שמטמא מדין הטומאה חמורה (כמש"כ בסי' הקודם), וא"כ בדבר שהוא אוכל נחשב שהטומאה קלה היא טומאת אוכלין, דאע"פ שהטומאה חלה אפי' בדבר שאינו אוכל מ"מ בדבר שהוא אוכל וחלה עליו טומאה קלה נחשב טומאת אוכלין ולא כמו נבילה שיש בה טומאה חמורה ולא שייך כלל לאוכל וצל"ע.

יוצא לפי"ז, שכזית בשר שטמא מדין סולטט"ח ואינו אוכל לא מצטרף לפחות מכביצה משום שאינו טומאה של אוכלין אפי' שהוא טומאה קלה, וזה כוונת רש"י בחולין. וכן לאחר שחל עליו שם אוכל וטומאתו מדין טומאה חמורה של נבלת בהמה אינו מצטרף משום שהם שני סוגי טומאות ולא מצטרפי כדמוכח בכריתות, אבל כשיש דין סולטט"ח בדבר שהוא אוכל מועיל להצטרף לאוכלין אחרים משום שהדין סולטט"ח מחיל עליו טומאה קלה של אוכלין.

**ד.** והנה תוס' הוכיחו מהסוגיא בכריתות שצריך מחשבה אפי' שאמרינן סולטט"ח ומוכח שצריך שיהיה שם אוכל בשביל דין סולטט"ח.

וצ"ע מה הוכיחו מהגמ' בכריתות, הרי התם מיירי לצרפו לפחות מכביצה ובזה בודאי צריך שיהיה שם אוכל דבלא"ה אין כאן כביצה אוכלין ולא מועיל לצרף דבר טומאה שאינו אוכל לפחות מכביצה אוכלין כיון שעי"ז אין כאן שיעור כביצה אוכלים.

אכן הישוב לזה פשוט, שבדברי התוס' מבואר שאם אמרינן סולטט"ח בדבר שאינו אוכל הגדר שנחשב אוכל ע"י דין סולטט"ח והוא מועיל להחשיב את שאינו אוכל כאוכל, ואין לתוס' צד שסולטט"ח אינו שייך לשם אוכל כלל אלא שמדין סולטט"ח חשיב אוכל, ולכך הוכיחו התוס' שפיר שאם אמרי' סולטט"ח בדבר שאינו אוכל א"כ נחשב אוכל והיה ראוי שיצטרף לפחות מכביצה אוכלים כיון שיש לו שם אוכל מדין סולטט"ח.

אך בדברי רש"י ור"ת נראה שסברו שדין סולטט"ח מועיל בדבר שאינו אוכל בלא לומר שהוא מחשיבו לאוכל, ולכך אין קושיא מהגמ' בכריתות דהתם מיירי לגבי לצרפו לפחות מכביצה ולזה לא מועיל דין סולטט"ח וז"ב.

וכך מוכרח ברש"י בב"ק כמו שהוכחנו בסימן הקודם דאל"כ לא תירץ רש"י מידי דאף בכזית מחופה יש דין סולטט"ח וא"כ למה מצטרף לפחות מכביצה ובהכרח שלא מועיל דין סולטט"ח לגבי צירוף לאוכלין.

וכך מבואר בדברי הר"ן בשבועות שבתחלה הוכיח מהברייתא[[1]](#footnote-1) בנדה שבנבלת עוף טהור צריך מחשבה דמוכח שצריך שם אוכל בשביל דין סולטט"ח, ודחה שבאמת אי"צ שם אוכל אלא בנבלת עוף טהור משום שהיא מטמאת בבית הבליעה, וצ"ע למה לא הביא את הראיה מהגמ' בכריתות ולזה לא יועיל תירוצו דהתם מיירי בנבלת בהמה שמטמאת במגע, אכן התירוץ פשוט דהתם מיירי לגבי לצרפו לפחות מכביצה ולזה בודאי צריך מחשבה ולא מועיל דין סולטט"ח בלא מחשבה.

ועדיין יש להעיר בדברי התוס' שהוכיחו דלא כרש"י מהגמ' בכריתות, שהרי בדברי רש"י מבואר בהדיא שחולק על סברתם שלגבי צירוף של פחות מכביצה לא מועיל דין סולטט"ח דאל"כ רש"י לא תירץ מידי וא"כ אין להם הוכחה מהגמ' בכריתות שצריך מחשבה שהרי רש"י מודה שבכה"ג צריך מחשבה. ואפשר שמה"ט תוס' לא העמידו בתחלה קושיא זו על רש"י אלא שהביאו שר"י הביא עוד ראיה לפי הבנתם.

**עוד בסוגיא בכריתות**

שיטת הרמב"ם שנבילה פחות מכזית שצרפה לפחות מכביצה אוכלין וכן כזית נבילה שחיפהו בבצק אין צריך הכשר לכל האוכלין אפי' לבצק, משום שנחשב שכולו סולטט"ח מאחר שהוא מחובר לבצק שמטמא טומאה חמורה.

והערול"נ דייק כך בלשון הגמ' דאמרי' 'א''ל ה''מ באוכלין דעלמא דלית בו פחות מכזית נבלה אבל הכא דאיכא בגויה פחות מכזית נבילה כיון דאילו מצרף ליה כזית לא בעי הכשר', ומשמע שבאוכלים שיש בהם פחות מכזית אי"צ הכשר לכולו.

והחזו"א (בעוקצין סי' ה' סק"י) תמה על דברי הרמב"ם למה הבצק ל"צ הכשר הרי אין סופו של הבצק לטמא טומאה חמורה.

עוד חידוש מצאנו ברמב"ם שסובר שבאדם מת מועיל מחשבה אם יחשוב אף על הבצק ומה שהגמ' אומרת שבטלה דעתו אצל כל אדם היינו כשדעתו רק על הנבילה ולא על הבצק. והראב"ד השיג עליו מהגמ' והכס"מ כתב שאפשר לפרש בגמ' כדברי הרמב"ם.

1. יש לעיין בדברי הר"ן למה הוצרך להוכיח מהברייתא בנדה שבנבלת עוף טהור צריך מחשבה ולא הביא את המשנה בטהרות, וכן יל"ע בדברי התוס' שהביאו את הראיה מהמשנה לאחר ההוכחה מהגמ' בכריתות ובנדה וצל"ע. [↑](#footnote-ref-1)