יד - ו_ א_ - ו_ ב_
קטגוריות: ש_ס / לא בבא קמא / ב_ק - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / מ_מ

**ו' א' - לאתויי אסו"מ שהניחן בראש גגו ונפלו ברוח מצוי' והזיקו וכו' מ"ש בור שכן תחילת עשייתו לנזק, - בפירש"י כתב דהיינו דהו"ל לאסוקי אדעתי' דסופו ליפול ברוח מצוי', ועי' בשטמ"ק הנדמ"ח שהק' בשם ה"ר שמואל, דא"כ מ"ט אש לא חשיבא כתחילת עשייתו לנזק, כיון שהדליקה במקום שראוי להזיק ברוח מצוי', ועיי"ש שכתב בשם ר"י דמשכח"ל אש דאין תחילת עשייתו לנזק, בגונא שכשהדליק האש הי' גדר מפסיק ואח"כ נפל הגדר ברוח שאינה מצוי' וכגון שהי' לו לגדרה ולא גדרה ובכה"ג ל"ה תחילת עשייתו לנזק, - ועי' ראב"ד דהא דבור הוי תחילת עשייתו לנזק, הוא משום דאין רשות לבנ"א לחפור בורות ברה"ר מפני שהוא מקלקלו והנזק מצוי שם בו, ומה"ט גם אסו"מ שהניחן בראש גגו חשיבא כתחילת עשייתו לנזק, מפני שהנזק מצוי שם ואינו מקום הצנעה כלל, ועי' רשב"א לעיל ה' ב' דהא דאש אין תחילת עשייתו לנזק, שאין תחלת עשייתו לנזק הוא משום שזה מדליקו בתוך רשותו לצרכו והלכה חוץ מרשותו והזיקה.**

**ובשטמ"ק שם כתב בשם מורו, דהא דחשיב הכא כתחילת עשייתו לנזק, הוא משום דאין על האסו"מ תורת בור אלא כשנחו ברה"ר דהם ראויים להזיק, ובשעה זו הוי תחילת עשייתו לנזק, וקודם שנפלו ל"ה בור אלא אש, ועי' רש"ש שכתב כן, והא דבאש לא חשיב תחילת עשייתו לנזק, לכאו' הוא משום דבאש שהולך ומזיק, יש עליו תורת אש בתוך רשותו, ובמקום זה אינו עומד להזיק, - והך מילתא דבאסו"מ שהניחן בראש גגו אין עליהן תורת בור אלא אחר שנפלו, כ"ה מבו' בד' תוס' והרשב"א לעיל ה' ב' ותלמיד הרשב"א בסוגיין, ונת' להלן, ובדעת רש"י שלא פירש כד' השטמ"ק, כתב בחי' הגר"נ אות קע"ד דס"ל דאסו"מ חשיבי כבור בעודן ע"ג הגג, עיי"ש מש"כ לפ"ז, אך בל' הראב"ד מבו' להדיא דלא חשיבי כבור אלא כשנפלו ברה"ר, (וכתב דחיובו הוא משום דה"ה כהניחם בידים ברה"ר), וצ"ל דהא דלא פירשו כד' השטמ"ק, הוא משום דס"ל דתעל"נ הוי חומרא בפשיעת הבעלים, (ועי' בחי' הגר"נ שם שדן לפרש דגם לד' רש"י עיקר הא דהוי תעל"נ הוא משום אחר שהונחו ברה"ר, ומש"כ דהו"ל לאסוקי אדעתי' וכו', היינו דמה"ט איכא פשיעת הבעלים במזיק זה דתעל"נ).**

**אי דאפקרינהו בין לרב בין לשמואל היינו בור, - עי' חי' הגר"נ דאף דלא נעשה הבור ע"י מעשיו או כחו אלא ע"י הרוח, מ"מ מן הדין חשיב ככורה בור, דליחשב ככורה בור ל"ב מעשה בידים, וסגי במה שנעשה הבור מחמתו, עיי"ש, - ועי' ברכ"ש סימן י' סק"ב דבבור ל"ב מעשה כרי', אלא מעשה פשיעה בשמירת נזיקין זהו דין כרי' דבור, ול"ש לפטור משום גרמא בנזיקין, - ועי' חזו"א סימן א' סק"ה דבור הנעשה ע"י כח שני אינו חייב עליו, דבעינן שתהא עשיית הבור בכח אדם, ול"ד להוציא דליל למקום התורף דחשיב עשיית בור אע"ג דבמקום התורף עדיין לא נעשה בור, דשאני התם דהגבי' את המזיק וקירב אותו להזיק, ועיי"ש בסוסק"ב דכל שעשה שינוי במצב התקלה נקרא מניח תקלה.**

**לעולם דאפקרינהו ול"ד לבור, - עי' נחל"ד דדוקא נקט בדאפקרינהו, דבלא אפקרינהו תיפו"ל דאחר דנעשה בו ע"י כח אחר הי' לו לסלקו כיון דממונו הוא וחשיב כנעשה בלא כח אחר, ובסו"ד נראה שנסתפק בזה, ועי' ברכ"ש סימן י' מש"כ בזה, - ועי' תלמיד ר"ת דלשמואל הומ"ל לעולם דלא אפקרינהו, דהא דקאמר שמואל מבורו למדנו היינו כגון שהניחם ברה"ר, אבל הניחן בראש גגו ונפלו ברוח מצוי' והזיקו לא אתו מבור לבדו אלא במה הצד, וכ"ה בתשו' הר"י מיגש סימן קע"ד, וכ"ה מבו' גם בד' הרא"ש בסימן א', וכ" ה מבו' גם בד' רש"י לקמן י"ט ב' בדין בור המתגלגל, וי"ל דהיינו בגונא דל"ה לו שהות לסלק אח"כ, אך אם הי' לו שהות לסלק אח"כ, ל"ב להצד השוה.**

**ועי' אמר"מ סימן ל"ו סק"ה דגם בל"ה שהות לסלק א"צ להצד השוה, משום דמחויב לשמור ממונו שלא יעשה בור, אך בחזו"א סימן א' סק"ב כתב דגם הא דצריך לשמור ממונו שלא יעשה בור ומתחייב כשנעשה בור, הוא רק מכח הצד השוה זה, והיינו דמזה ילפינן דאף אם פשיעתו בעשיית הבור היא רק בצירוף כח אחר, ה"ה חייב על הבור.**

**ועי' יש"ש סימן ח', דבאפקרינהו הוי עיקר החיוב משום בור ואינו פטור על טמון, אך בלא אפקרינהו אין עיקר החיוב משום בור, ופטור על הטמון, ועי' בדו"ח הגרע"א מכת"י שתמה ע"ז, ועי' חזו"א סימן ג' סק"ב וחי' ר' שלמה סימן א'.**

**מה לבור שכן אין כח אחר מעורב בו, - עי' רשב"א לעיל ה' ב' דהיינו דמה לבור שנעשה בורו בלא כח אחר תאמר בהני שלא נעשו בורו אלא עם כח אחר שנתערב בהן, וכ"ה בתלמיד הרשב"א דתאמר בהני שכח אחר מעורב בהן בעשיית הבור, ומ' דתורת בור שעליהן הוא אחר שנפלו מראש הגג, וע"כ חשיב דכח אחר מעורב בהן בעשיית הבור, וכ"נ בל' התוס' לעיל ה' ב', ועיי"ש בתלמיד הרשב"א שפירש דהא דמייתינן לה מאש, היינו דכ"ה דבאש אע"ג דכח אחר מעורב בעשיית הנזק חשיב כעשה כל הנזק, ה"נ באסו"מ אע"ג דכח אחר מעורב בעשיית הבור חשיב כעשה את הבור, ועמש"נ לעיל בזה.**

**ועי' חזו"א סימן א' סק"ב דהא דמחייבינן בזה מכח במה הצד, ולא אמרינן איש בור ולא אש בור, דומיא דהא דממעטינן ולא שור בור, הוא משום דלא ממעטינן אלא כשלא פשע בבור עצמו אלא בשורו, אך הכא שפשע באבן, אע"ג דנעשה בור ע"י אש, חשיב איש בור, ובסו"ד כתב דהוא משום דעשה שינוי במצב התקלה ומיקרי מניח תקלה, והיינו דמה"ט לא חשיב כאש בור, אלא חשיב כעשיית בור דילי'.**

**עי' דו"ח הגרע"א מכת"י, דאיירי הכא בכלו לו חציו, דאם לא כלו לו חציו לא מיקרי כח אחר מעורב, דהוי כאילו הוא בעצמו עושה, ועיי"ש מש"כ לפ"ז, ועי' חזו"א סימן ג' סק"א, וכתב דלדעת הסוברים דאסו"מ לא חשיבי חציו ניחא, ועיי"ש במש"כ בביאור ד' התוס' לעיל ה' ב' שכתבו דחייב משום חציו, ועי' שטמ"ק הנדמ"ח דכאילו הוא בעצמו עשה הכל "מדחייב משום חציו", ומבו' דאין מכוון דבריהם דהחיוב הכא הוא משום חציו, אלא דמהא דאשו משום חציו יש ללמוד דכאילו עשה הכל, - ונתחדש, דאף בכלו לו חציו חשיב כמעשה כרי' דילי', וצ"ע, אך בשיעורי ר' שלמה סימן ד' כתב דסוגיא דהכא היא כר"ל דאשו משום ממונו, וכ"ה באמר"מ סימן כ"ט סקכ"א, עיי"ש.**

**לאתויי בור המתגלגל ברגלי אדם וברגלי בהמה, - עי' תלמיד הרשב"א, דהא דבמתגלגל ברגלי אדם חייב בעל הבור, ול"ד להופך את הגלל דחייב ההופך, הוא משום דבור המתגלגל עשוי להתגלגל בכל מקום, ומשא"כ בגלל דאין דרכו להתגלגל אא"כ הופכין אותו בכונה, ומבו' דדינא דבור המתגלגל הוא אף בשגלגלו אדם בכונה, - אך בתורי"ד לקמן כ"ד ב' כתב דדינא דבור המתגלגל הוא רק כשגלגלו אדם שלא בכונה, אך אם גלגלו אדם בכונה נסתלקו מעשה הראשון וחייב השני, וכ"כ בתו"ח בסוגיין, ולפ"ז ניחא הא דבהופך את הגלל חייב ההופך, - ועי' ביאור הגר"א סימן תי"א סקי"א דמבו' דהא דבבור המתגלגל חייב הכל, ולא פטרינן לי' משום שותפות הבהמה, הוא מדינא דר"נ, ולפ"ז לכאו' באדם המגלגל בכונה יתחייב המגלגל הכל.**

**מה לבור שכן מעשיו גרמו לו, - עי' תוס' ותור"פ ותוס' שאנץ לעיל ה' ב' אם אש חשיב כמעשיו גרמו לו, עיי"ש, והוא תלוי בביאור החומרא דמעשיו גרמו לו, ולפ"מ שנקטו התוס' מתחילה דאש חשיב כמעשיו גרמו לו, אף דבעינן לסיוע הרוח, צ"ע דמ"ט בור המתגלגל לא חשיב כמעשיו גרמו לו, ועי' חי' הגר"נ אות קע"ט מש"כ בזה.**

**עי' בחי' הגר"נ שהק' דמשכח"ל בור דלא מעשיו גרמו לו, והוא בשור שחפר בור בחצירו דמוטל עליו למלאותו והוא חייב בנזקיו, והביא מגידו"ש דבכה"ג חשיב כמעשיו גרמו לו, דפשיעת אי סילוק הביאה את הנזק בלא מעשה אחר, ועיי"ש מש"כ עוד בזה, - ועי' שטמ"ק לעיל ה' ב' מתוס' שאנץ דבאש שבאה לרשותו ממילא, לא חשיב כמעשיו גרמו לו, אף אם כל אש חשיב כמעשיו גרמו לו, וצ"ע.**

**עי' תוס' דליכא למיפרך דמה לבור שכן אין כח אחר מעורב בו, כיון דבור המתגלגל נעשה בור בלא כח אחר משמניחו ברה"ר, ועי' חי' הגר"נ אות ק"פ בביאור דבריהם, ועי' תלמיד ר"ת ושטמ"ק לעיל ה' ב' מתוס' שאנץ שכתבו בע"א, וצ"ב, - והתוס' כתבו לפי דבריהם דגם באסו"מ וכו' איכא למיפרך דמה לבור שכן מעשיו גרמו לו, אך לפ"ד תלמיד ר"ת אי"ז כן, ועי' חי' הגר"נ אות קפ"ב שהק' לפ"ד התוס', דמה נתחדש בדינא דבור המתגלגל טפי מדינא דאסו"מ שהניחן בראש גגו, (וכתב דלדעת הסוברים דדבר הנלמד מצה"ש יש בו לפטורי ב' המלמדים, ניחא, דקמ"ל דבבור המתגלגל ל"ב ללמדו מאש ומצינו ללמדו משור).**

**שור יוכיח, - עי' תשו' הרשב"א ח"ד סימן רל"ז שהק' דאמאי לא פרכינן ע"ז דמה לשור שכן ממונו, דתו לא מצי למימר בור יוכיח, וכתב דהוא משום דבור כממונו הוא, דעשאו הכתוב כאילו הוא ברשותו, וצ"ב מכוון הדברים.**

**לאתויי הא דתניא כל אלו שאמרו פותקין ביבותיהן וכו' אע"פ שברשות וכו', - עי' לבוש סימן תי"ד דהא דחייב לשלם בהני דרשאי להוציא, הוא משום דליכא רשות להוציא אא"כ משמרו, ועי' סמ"ע שם סק"ו דמותר להוציא אף אם אינו משמרו, רק שיהא צריך לשלם נזקו, וצ"ע אם דבריו הם בכל הני דיש לו רשות, או רק בהני דהוא מתקנת יהושע, ועי' תלמיד ר"ת לקמן כ"ז ב' דהא דחייבין לשלם, הוא משום דע"מ כן יש להם רשות שאם יזיקו יהיו חייבין לשלם.**

**עי' שטמ"ק מתוס' שאנץ בהא דחייב לשלם אע"פ שברשות, דל"ד למפקיר נזקיו לאחר נפילת אונס דפטור, כיון דהכא נתן את הנזקין בידים, ומשא"כ בנשברה כדו ברה"ר והפקיר החרסים והזיקו דפטור, ועי' ברכ"ש סימן י' מש"כ בביאור דבריו.**

**מה לבור שכן שלא ברשות, - עי' תוס' דאפי' עשאו ברשות ואח"כ הפקיר כיון שהפקיר היינו שלא ברשות, ועי' תור"פ דהיינו בשהפקיר רשותו ולא הפקיר בורו, ועי' בחי' הגרע"א מש"כ בזה.**

**עי' רא"ש דפותקין ביבותיהן למ"ד דבור ברשותו חייב הוי בור גמור, ומבו' דלמ"ד דבור ברשותו פטור, ל"ה זה בור גמור, וצ"ב, ולכאו' מבו' מזה, דטעמא דמ"ד דבור ברשותו פטור, אי"ז משום דתורך ברשותי מאי בעי, או משום דכי אפקרנא וכו', אלא הוא משום דהוא ברשות, וצ"ע, - ועי' שטמ"ק מתוס' תוס' להרא"ש, דבפותקין ביבותיהן אינו בור להתחייב עליו כיון דברשות קעבדי, ובעינן למילף עיקר חיובייהו במה הצד מבור ושור, ומשא"כ בבור המתגלגל, עיי"ש.**

**נפלו בתוך הזמן והזיקו פטור מלשלם, - עי' תלמיד ר"ת דפטורו הוא משום רשות בי"ד, ול"ד לפותקין ביבותיהן דחייב, דהתם לא נתנו לו רשות אלא לענין קלקול רה"ר ולא לענין ליפטר מנזיקין, אך הכא נתנו לו רשות לענין ליפטר מנזיקין.**

**היינו בור, - עי' תוס' שהק' דהרי מפקיר נזקיו לאחר נפילת אונס פטור, וכתבו דחשיב כמפקיר לאחר נפילת פשיעה, ועי' דברי משפט סימן תי"א סק"א שהוכיח מדבריהם דכל דהו"ל לסלוקי ולא סלקי' ואח"כ הפקירו חייב, וכמש"כ בשטמ"ק לקמן כ"ט א' בשם ריב"א, אך באמרי משה סימן כ"ט סקט"ו כתב דשאני הכא דנעשה הבור מחמת פשיעתו בממונו, וחשיב ככורה בור, ומשא"כ במפקיר נזקיו לאחר דהו"ל לסלוקי, דלא נעשה הבור ע"י פשיעתו, וכ"כ ביונת אלם סימן י"ז, ועי' חי' הגר"נ סוף אות ר"ב דאדרבה מקו' התוס' מבו' דס"ל דמפקיר אחר דהו"ל לסלוקי חייב, - ועי' ברכ"ש סימן י' סק"ב דהא דחייב הכא, הוא משום דבבור ל"ב מעשה כרי' דאדם, אלא סגי במה שנעשה הבור ע"י פשיעתו, ועי' אמר"מ סימן ל"ו סק"ו בזה.**

**ובד' התוס' ד"ה היינו בור, מוכח דאף אם הפקירן קודם שנפלו ה"ה חייב, ואף דבשעה שנפלו כבר אינם ממונו, ועי' אמר"מ סימן כ"ט סקי"ח מש"כ לפרש הטעם בזה.**

**מה לבור שכן תחילת עשייתו לנזק, - עי' אמר"מ סימן ל"ו סק"ו שהק', דכיון דחשיב דנעשה הבור בנפילתו מכח פשיעתו, מ"ט חשיב דאין תחילת עשייתו לנזק, הרי כשנפל הכותל הו"ל תחילת עשייתו לנזק, ועי' חי' הגר"נ אות קצ"ט, - ועי' שטמ"ק הנדמ"ח בע"א, דהא דכותל ואילן לא חשיבי כתעל"נ ול"ד לאסו"מ שהניחן בראש גגו, הוא משום דבכותל ואילן אין פשיעתו ע"י מעשה, ומשא"כ באסו"מ דהוי ע"י מעשה שהניחם בראש הגג, וצ"ב.**

**עי' תוס' דאף אם הזיקו בהדי דאזלי הוו בור, ועי' רא"ש סימן א' ורשב"א, ותשו' הרא"ש כלל פ"ז ס"ו, ואכמ"ל, - ועי' חי' ר' שלמה סימן א' שהק', דא"כ מ"ט לא מחייבינן בכל אש מטעם בור, עיי"ש.**

**עי' רמב"ם פי"ג מנז"מ הי"ט** **דהא דאם נפלו קודם התראת בי"ד והזיקו פטור משלם, הוא משום דאין דומים לבור שהרי אין תחילתן להזיק, ועי' ט"ז סימן תט"ז שהק', שהרי ילפינן מהצד השוה דחייב אע"פ שאין תחילתן עשייתן לנזק, והא דפטור כשנפלו, הוא משום דהוא אנוס, ועי' מש"כ בזה בדברי משפט סימן תט"ז סק"א ובשיעורי הגר"ח בשלהי ב"מ ואבי עזרי שם וחי' הגר"ש סימן ו', - ועי' שיעורי ר' שלמה סימן ה' שכתב דלדעת הרמב"ם עיקר החיוב הכא הוא משום דבשעת בניית הכותל חשיב ככריית הבור, כיון דידוע דהכותל לא יעמוד לעולם, ואך דכרי' זו אין תחילת עשייתה לנזק, וע"כ אם פשע במה שהניח הכותל שם, ילפינן לה מהצד השוה משור, ואם לא פשע, אין ללמוד משור לחייב, ועיי"ש שכתב לפ"ז לדעת הרמב"ם, דאינו חייב אלא בשבנה הוא את הכותל או כשהוא ממונו, אך אם לקחו ואח"כ הפקירו, יהא פטור, וצ"ע.**

**ועי' רמ"א סימן תט"ז די"א דאם הי' לו פנאי לסלקן ולא הפקירן חייב, ועי' דברי משפט שם דמבו' דלדעת הרמב"ם הוא פטור בכה"ג, ועיי"ש ובשיעורי הגר"ח שם מש"כ לפרש הטעם בזה, ובדברי משפט שם כתב לפרש עפי"ז ל' הרמב"ם אע"פ שהפקירן, דלכאו' הרי כל שהפקירן יש לפטור טפי.**