מזוזה ג רפו
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / יורה דעה / מזוזה

**שיעורי הלכה**

**הדינים הנידונים**

* **שותפות עכו"ם אי חייב במזוזה.**
* **חיוב השוכר אחר ל' מה"ת או דרבנן.**
* **הפקיר ביתו [תוספת על שיעור ב'].**

*שיעור ג'*

**מזוזה [יו"ד סי' רפו]**

**ממורינו הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**אלו המקומות שחייבים במזוזה, אחד שערי בתים ושערי חצרות מדינות ועיירות, רפת בקר ולולין ואוצרות יין ושמן ובית האשה ובית השותפים, כולם חייבים.** הגה: ודוקא כשבית השותפים ישראלים, אבל בית של ישראל ועובד כוכבים פטור ממזוזה, וכן חצירות או עיירות שמקצת עובדי כוכבים דרים שם פטורין ממזוזה.

## בית השותפים כשאחד ישראל ואחד גוי

**דין** זה ששותפין חייבים מבואר בגמרא ביומא (יא:), תנו רבנן בית הכנסת ובית האשה ובית השותפין חייבת במזוזה, פשיטא מהו דתימא ביתך ולא ביתה ביתך ולא בתיהם קמשמע לן, ואימא הכי נמי אמר קרא למען ירבו ימיכם וימי בניכם, הני בעו חיי והני לא בעו חיי, אלא ביתך למה לי כדרבא דאמר רבא דרך ביאתך וכי עקר איניש כרעיה דימינא עקר ברישא.

**וכתב** הרמ"א שדוקא בשני ישראלים, אבל באחד ישראל ואחד גוי אינם חייבים, והגר"א (ס"ק ב) הביא מהרשב"א שסובר ששותפות עכו"ם חייב במזוזה.

**ומקור** הדברים, הנה במרדכי בע"ז (סי' תתי) כתב וה"ר אביגדור שאל לחמיו ה"ר חיים בית שישראל ועובד כוכבים שותפין בו אם חייב במזוזה, מההיא דראשית הגז דלא קאמר אלא ביתך למה לי למעוטי שותפות של עובד כוכבים, מכלל דשותפות דעובד כוכבים חייב במזוזה, או דלמא כיון דכתיב למען ירבו ימיכם דמרבינן מיניה שותפות, ממילא שמעינן דלא דבר הכתוב אלא בשותפות ששניהם ישראלים שהקפידה תורה בריבוי ימיהם. וכו' וה"ר חיים השיב נראה לי דבית שישראל ועובד כוכבים שותפין בו פטור מן המזוזה.

**והיינו** שלכאורה יש להביא ראיה לחייב בשותפות עכו"ם במזוזה [וכן באמת הוכיח הרשב"א משם], שהרי בגמרא ביומא שם אחר שאמרו לרבות בית האשה והשותפים שחייבים במזוזה, הקשו א"כ ביתך למה לי, ואם נאמר ששותפות עכו"ם אינה חייבת במזוזה למה לא אמרו שביתך בא למעט שותפות עכו"ם, וזה קשה ביותר בגמרא בחולין (קלה:), ששם תירצו על כמה דברים שהוא בשביל שותפות עכו"ם והקשו שם מההפסוק 'ביתך' ולמה על הפסוק 'ביתך' לא אמרו שבא למיעוטי שותפות עכו"ם. אלא שיש צד לומר ששותפות עכו"ם פטורה ממזוזה, כיון שכל החיוב בשותפות ישראל הוא משום למען ירבו ימיכם ובשותפות עכו"ם לא שייך.

**אלא** שהמעיין במרדכי בחולין (סי' תשמא) שם הובאה תשובתו של רבי חיים לה"ר אביגדור, ומבואר שם שפטר שותפות עכו"ם ממזוזה מטעם אחר [ולא משום שאין שייך בו 'למען ירבו], וז"ל 'כיון שיש לעובד כוכבים חלק בגוף הבית ובשער ועובד כוכבים לאו בר מזוזה הוא הרי אין כאן בית שלם להתחייב במזוזה ואנן בעינן בית שלם לענין מזוזה'.

**והנה** ביומא שם (יא.) איתא שאבולי דמחוזא לא הניחו שם מזוזה, וביארה בגמרא שהוא משום סכנה, וכתב רש"י שרוב ישראלים היו שם, והדבר צריך ביאור מה כוונת רש"י בזה, והרי אם שותפות עכו"ם חייבת היה לנו לחייב אף כשאין רובן ישראלים, ואם שותפות עכו"ם פטורה אף ברובן ישראלים היה לנו לפטור. וכתב רע"א (שו"ת מהדו"ק סי' סו) לבאר שדעת רש"י ששותפות עכו"ם פטור ממזוזה, רק כשיש רוב ישראלים חייב מדרבנן [כשוכר ושואל שחייבים מדרבנן משום מיחזי, כמו שיבואר להלן שכן דעת רע"א].

**מיהו** האור שמח (מזוזה פ"ו ה"ז) כתב לבאר שכל הדין שהשערים חייבים במזוזה, אין חיובן מחמת עצמן, אלא משום שהם פתח לבית, ועל כן אנו רואים את הבית שאם הוא בית של ישראל חייב בית השער במזוזה, ואם הוא של גוי אינו חייב במזוזה, ולכך רואים דבר זה על פי הרוב שאם רובן ישראל חשיב ביתו של ישראל וממילא בית השער הוא לבית של ישראל וחייב במזוזה. ודימה לזה מה שמצאנו בהל' שבת (שבת קכב.) שאם מדליק גוי נר אדעתא דרובן מדליק, ואם היו רובן עכו"ם שרי להשתמש בנר כי נחשב שהדליקו בשביל עכו"ם, ואם היו רובן ישראלים אסור להשתמש בנר כי חשיב שהדליקו לישראל.

**ולפי** ביאור זה ליכא ראיה מרש"י כלל לעניין שותפות עכו"ם, דיש לומר ששותפות עכו"ם חייב במזוזה ואעפ"כ אם רובן עכו"ם יהיה פטור, כי בית זה נחשב כבית עכו"ם וממילא בית שער לבית כזה פטור, וכן שייך לומר דאדרבה שותפות עכו"ם פטור ממזוזה, ואם יש רוב ישראלים חשיב כשער לבית ישראל וחייב במזוזה.

**ולמעשה** כיון שדעת הרשב"א להחמיר צריכים אנו להחמיר דהא ספק דאורייתא לחומרא, וברע"א (שם) כתב לדון בבית האוצר של עכו"ם ששכרו ישראל ויש לעכו"ם רשות ליכנס לשם. כי משום שותפות עכו"ם היה לנו לחשוש לדעת הרשב"א, והביא שם צד שמא נסמוך על זה שהוא בית האוצר, ולדעת הרמב"ם (הובא לעיל שיעור ב) בית האוצר פטור מהמזוזה, אלא שדחה שאין לצרף שיטת הרמב"ם זו, מאחר שהשו"ע לא חשש לה ופסק לחייב בית האוצר במזוזה ומשמע אף בברכה, מוכח שלא חשש כלל לדברי הרמב"ם, אבל אח"כ כתב ששכירות כיון שכל חיובו אינו אלא מדרבנן [כן דעת רע"א כמו שיבואר להלן] לכך יש להקל בשותפות עכו"ם, דספיקא דרבנן לקולא.

## אם יש לתלות המח' בשותפות עכו"ם במחלוקת בגדר חיוב השוכר

**והנה** רע"א בתשובה שם כתב לתלות מחלוקת זו אם שותפות עכו"ם חייב או לא, במה שיש לדון במה שנתבאר (להלן סעי' כב והוא מגמ' במנחות מד.) ששוכר ושואל חייבים במזוזה לאחר ל' יום, שיש לומר ששוכר חשיב כביתו שלו וחייב מה"ת במזוזה, ומה שבתוך ל' יום פטור, משום שכל זמן שאינו בבית ל' יום עדיין לא חשיב דירה. אבל יש לומר ששוכר אינו חייב במזוזה מה"ת לעולם, כי אין זה דירה שלו, ומה שחייב במזוזה לאחר ל' יום הוא מדרבנן משום שמיחזי כבית שלו [והוא ספק בתוס' במנחות שם ד"ה טלית שאולה].

**וביאר** רע"א שאם נאמר ששוכר חייב מה"ת לאחר ל' יום, היינו משום שאף שאין זה ביתו גמור מ"מ המזוזה באה לשמירה וגם השוכר צריך שמירה לכך חשיב ביתו לעניין מזוזה [וכמו שפירש רש"י], ואם כן ה"נ בשותפות עכו"ם הרי צריך מזוזה, וא"כ יש לחייבו במזוזה, אבל להצד ששוכר פטור מה"ת לעולם ורק מדרבנן חייבוהו משום מחזי, א"כ מבואר שבעינן ביתו שלו ממש, א"כ שותפות עכו"ם שאינו בית המיוחד לו יש לפטור ג"כ.

**ורע"א** שם כתב להוכיח שמסקנת התוס' וכן מבואר ברא"ש כהצד השני, ששוכר אינו חייב במזוזה אלא מדרבנן משום מחזי, ולכך כתב להקשות על הש"ך (ס"ק כח) שכתב לבאר למה שוכר פטור כל ל', משום שאין זה נקרא עדיין דירה. והקשה רע"א שזה נכון רק לדעה ראשונה שרק לאחר ל' חשיב בית דירה, אבל באמת קיי"ל שבית של שוכר לעולם אינו נקרא דירה כיון שבעינן ביתו שלו ממש. רק שלאחר ל' יום חייבוהו משום מחזי.

**אלא** שיש להקשות על רע"א **א.** שהרשב"א ס"ל ששותפות עכו"ם חייב, ובכל זאת כתב ששוכר פטור, מבואר שאי"ז תלוי אחד בשני, ושפיר שייך לומר שהרשב"א חולק על כל יסודו של המרדכי ששותפות עכו"ם פטור, דסברתו שחצי בית אי"ז בית, והרשב"א חולק על זה וסובר שחצי בית זה ג"כ בית. **ב.** וגם להיפך שייך לומר, שבאמת השוכר חייב מה"ת, ומ"מ בשותפות עכו"ם אפשר לפוטרו, משום שאין בו משום למען ירבו ימיכם, וכמו שכתב המרדכי בע"ז.

**מיהו** הש"ך (ס"ק ו) כתב הטעם לפטור שותפות עכו"ם ממזוזה מחמת שמקצת בית של עכו"ם ועוד משום סכנה, ואח"כ הביא דברי העטרת זהב שכתב הטעם משום 'למען ירבו' וחלק עליו. ועולה מהש"ך שהטעם לפטור שותפות עכו"ם, הוא משום שחסר בבעלות, וא"כ לדבריו ודאי קשה דה"נ היה לנו לפטור את השוכר משום שחסר בבעלות, ועל כרחך כל חיובו אינו אלא מדרבנן משום דמיחזי כשלו, וכמו שכתב רע"א, וא"כ בודאי קשה קושיית רע"א למה להלן לגבי שוכר ביאר הש"ך שהטעם שפטור בתוך ל' יום הוא משום שעדיין אין נקרא דירה.

## מי שהפקיר ביתו

**והנה** לעניין מי שהפקיר ביתו ביארנו לעיל [בשיעור ב'] שיש לדון לחייב את המפקיר במזוזה מדרבנן משום מיחזי, ולפי מה שנתבאר הוא תלוי בב' הדרכים בשוכר, שאם השוכר חייב מה"ת רק שבתוך ל' יום פטור משום שעדיין אי"ז דירה, א"כ אין לנו מקור לחייב את המפקיר ביתו, אבל להצד השני שחיוב השוכר הוא משום מיחזי, א"כ מסתבר שה"נ יש ליחייב את המפקיר. והרשב"א פסק להדיא לחייב את המפקיר ביתו במזוזה מדרבנן א"כ לכאורה מוכח דעתו שהחיוב בשוכר הוא משום מיחזי.

**ומעתה** אם ננקוט שגם המפקיר ביתו חייב מדרבנן אין עצה לינצל מספק במזוזה ע"י שיפקיר ביתו דהא עכ"פ חייב מדרבנן. אלא שא"כ צ"ב שבמשנ"ב (סי' יג ס"ק טו) לעניין טלית ברה"ר הביא עצה זו להפקיר טליתו, ולכאו' לפי מה שנתבאר עכ"פ יהיה חייב מדרבנן, ואיך כתב המשנ"ב עצה זו. אמנם באמת שם יש לומר שהמשנ"ב הביא עצה להוריד חיובו מדאורייתא לדרבנן, וכך יועיל שלא יצטרך לפשוט הטלית ברה"ר, שכל שחיוב הציצית הוא דרבנן אפשר להקל בגנאי קטן עיי"ש.

**ואין** לומר שעכ"פ יהיה פטור כל ל' יום ראשונים, דזה ברור שאף שהשוכר אינו חייב מדרבנן עד שיעברו ל' יום, מ"מ מי שמפקיר ביתו יש לחייבו מיד, שהרי כל הטעם לפוטרו בתוך ל' יום הוא משום שעדיין לא נראה כשלו, אבל מי שמפקיר ביתו וממשיך להשתמש ודאי נראה כשלו מיד. וכן מוכח ברשב"א (שבת קלא:) שהוכיח מדין מפקיר ביתו ששוכר פטור מן המזוזה, ועל כרחך משום שסובר שאפילו ביום אחד כבר מתחייב במזוזה, היות והיה גר שם קודם לכן.

**ונפק"מ** בזה בשערי מדינות שגם הם חייבים במזוזה, וצריך לידע כיצד ינהג, והוא נפק"מ דוקא במקום שרובן ישראלים [כמו שמבואר ברש"י לעניין אבולא דמחוזא], מ"מ אם יבא למקום שרובן ישראלים ואין שם מזוזה הרי מחוייב הוא ליתן שם מזוזה [ואף שאינו שוכר אלא כשואל מ"מ חייב כמבואר ברמ"א להלן סעי' כב], ולפי מה שנתבאר לא יועיל להפקיר, דעכ"פ יהיה חייב מדרבנן ממש כמו שואל ושוכר.

**עוד** כתב ברע"א שם והביאו בפתחי תשובה (ס"ק ג) אם היה שותפות עכו"ם, והיה הבית קטן שאין בו כדי חלוקה, שלפי דעת הר"ן שבזה יש ברירה וכל אחד בשעה שהוא משתמש בבית נחשב כמו שכל הבית שלו, וא"כ היה לנו לחייבו במזוזה בזמן שהוא משתמש בבית, אלא שכתב רע"א להקל משום שברמב"ן מבואר דלא כהר"ן, וס"ל שאין בזה ברירה.