כט - בדין קנס בהעראה ובביאה שלא כדרכה
קטגוריות: ש_ס / כה כתובות / כתובות - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / ענינים בפרק אלו נערות

יום ועש"ק תצוה תשפ"ד

**א**

א] כתובות מ' ב', אלא א"ר זירא אילו באו עלי' שנים אחד כדרכה ואחד שלא כדרכה יאמרו בעל שלימה חמשים בעל פגומה חמשים, ופירש"י, ז"ל, מסתברא שאין בושת בכלל חמשים דא"כ אין הפרש בין בעל שלימה לבעל פגומה שנבעלה שלא כדרכה, עכ"ל, ובערכין ט"ו א' פירש, ז"ל, אילו באו עלי' ב' אחד שלא כדרכה תחילה ואח"כ בא עלי' זה כדרכה דאכתי הואי בתולה ואית לה קנס ויאמרו זה שבעל פגומה דליכא בושת כולי האי יהיב נ' סלעים ואילו בעל בתולה שלימה לא יהיב נמי אלא חמשים, עכ"ל.

והתוס' הרא"ש בסוגיין כתב, ז"ל, י"מ בעל שלימה בעלמא כדרכה, בעל פגומה כגון זה שבא עלי' כדרכה והיא כבר נבעלה שלא כדרכה, וכן משמע מתוך פירש"י, ומשמע לפי' זה דלא מיחייב קנס אבעולה שלא כדרכה מדלא פירש הכל באשה אחת ואותו שבעל כדרכה והיא כבר פגומה ישלם כאותו שבעל תחילה שלא כדרכה וכו', עכ"ל, וכ"כ התוס' בערכין שם בדעת רש"י, וכתבו לדמותו למש"כ בפירש"י בסנהדרין ע"ג ב' ד"ה משעת העראה דליכא חיוב קנס אלא משעת גמר ביאה שהוא מוציא בתולי'.

ב] וכדעת רש"י דליכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, כ"כ הרמב"ם בפ"א מנערה ה"ח, ז"ל, אין האונס או המפתה חייב בקנס עד שיבוא עלי' כדרכה, עכ"ל, והראב"ד שם השיג ע"ז, ז"ל, טעות היא זו ומפורש בגמרא דאפילו שלא כדרכה משלם קנס, עכ"ל, והיינו מתרי דוכתי, חדא, הוא בקידושין ט' ב' דבאו עלי' עשרה בנ"א ועדין היא בתולה שבאו עלי' שלא כדרכה וכו' מודה רבי לענין דכולהו משלמי, והרי דאיכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, ועוד, הוא ממה שאמר וביבמות נט א' מתיב רבא ולו תהי' לאשה פרט לאלמנה לכה"ג וכו', היכי דמי וכו' אלא לאו שלא כדרכ ומשום אלמנה אין משום בעולה לא, ולהדיא דחייב קנס אף בביאה שלא כדרכה, וכבר הוכיחו כן התוס' בסוגיין וביבמות ובערכין שם מהני דוכתי דאיכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, ועמש"כ המאירי בסנהדרין ע"ג ב' לישב.

והרשב"א בסוגיין הוכיח עוד דאיכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, ממה שאמרו לקמן מ"ו א' דאע"פ שלא מצינו בכל התורה כולה שחלק הכתוב בין ביאה כדרכה לביאה שלא כדרכה למכות ולעונשין מוצש"ר אינו חייב עד שיבעול שלא כדרכה כו', דאלמא דבכל התורה למכות ולעונשים אין חילוק בין ביאה כדרכה לשלא כדרכה חוץ ממוצש"ר משום דכתיב בי' לא מצאתי לבתך בתולים עד שיבעול ממקום בתולים.

והתוס' בסנהדרין שם הק' עוד על פירש"י דליכא חיוב קנס בהעראה שאינו מוציא בתולי' ממה שאמרו בירושלמי בכתובות דהערו בה י' בנ"א ועדיין היא בתולה כולהו משלמין קנס.

ג] והר"ן בסוגיין כתב די"ל בדעת הרמב"ם דסמך לו על סוגיא דסנהדרין ע"ג ב' דמהתם למד רש"י דאין חייבין קנס על העראה אלא משעת גמר ביאה שהוא מוציא בתולי', ומזה למד הרמב"ם דשלא כדרכה כיון שאינו מוציא בתולי' לא מיחייב, ונחלק ע"ז דאין לדחות סוגיות מפורשות בשביל זו.

אך יש להעיר בזה דאם מקור ד' הרמב"ם הוא מסוגיית הגמ' בסנהדרין דאין חייבין קנס על העראה וה"נ הוא בביאה שלא כדרכה, מ"ט לא הביא הרמב"ם להך דינא דאין חייבין קנס על העראה, הרי זהו כל המקור להא דאין חייבין קנס על ביאה שלא כדרכה, ואדרבה מסתימת דברי הרמב"ם משמע דבביאה כדרכה חייב קנס אף על העראה, ורק בביאה שלא כדרכה אין חייב קנס,[[1]](#footnote-2) וכ"ה להדיא בד' המאירי בסנהדרין ע"ג ב' בדעת הרמב"ם דאף דבביאה שלא כדרכה אינו חייב קנס מ"מ בהעראה חייב קנס, (ועיי"ש במש"כ לפרש לפ"ז הגמ' בקידושין לדעת הרמב"ם, וזה צ"ב.

**ב**

ד] והנה התור"י הזקן בקידושין שם כתב בדעת הרמב"ם דלא גרסינן בגמ' התם דכולהו משלמי, ולא אמרו אלא דהבא עלי' לאחר עשרה אלו משלם קנס, ובישוב סוגיית הגמ' ביבמות כתב לישב דחיובא דולא תהי' לאשה הוא אף בביאה שלא כדרכה, רק חיוב תשלומין ליכא בביאה שלא כדרכה, וצ"ב דמ"ט יש לחלק בין חיוב הקנס לחיובא דולו תהי' לאשה, והרשב"א בסוגיין הוסיף בראייתו מההיא דיבמות, ז"ל, וכיון דאונס בין כדרכה בין שלא כדרכה לא מצינו שיכנוס ולא ישלם קנס, עכ"ל, והיינו דס"ל דאין לחלק בין חיובא דולו תהי' לאשה לחיוב קנס, והתורי"ד בקידושין שם הוסיף, ז"ל, ואם אין קנס שלא כדרכה אמאי חייב ליקח אותה לאשה והא כתיב ונתן האיש השוכב עמה לאבי הנערה חמשים כסף ולו תהי' לאשה, כל היכא דקרינא ונתן האיש קרינא בי' ולו תהי' לאשה וכל היכא דלא קרינן בי' ונתן האיש לא קרינן בי' ולו תהי' לאשה, עכ"ל, והמאירי בסנהדרין ע"ג ב' כתב, ז"ל, ומכיון שאתה קורא בה ולו תהי' לאשה למדת שהוא משלם שאלו הי' פטור מלשלם קנס פטור הי' מלנשאה.

ה] ונראה לפרש בזה, וכ"נ מד' תור"י הזקן בתחילת דבריו שם, דהנה לקמן בסוגיין רבא אמר ונתן האיש השוכב עמה לאבי הנערה חמשים כסף הנאת שכיבה חמשים, והרי דחיובא דנ' סלעים הוי משום הנאת שכיבה, ואף דהוא חיוב מזיק, מ"מ כיון דהוי זה פרשה מחודשת דאונס והוא חיוב קנס, לא חייבתו תורה אלא היכא דאיכא הנאת שכיבה, ולפ"ז י"ל דמה"ט הוא דאינו חייב קנס בביאה שלא כדרכה משום דלי"ב הנאת שכיבה וע"כ אינו חייב קנס, והתור"י הזקן שם כתב דטעם הסוברים דחייבין קנס אף על ביאה שלא כדרכה, הוא משום דס"ל דהנאה יש לו אף בשלא כדרכה, וכמו שאמרו בקידושין כ"ב ב' מאן לימא לן דלאו הנאה אית להו לתרוייהו, ומשמע דטעמא דהרמב"ם דלי"ב חיוב קנס הוא משום דלי"ב הנאת שכיבה גמורה, אך חיובא דולו תהי' לאשה דאינו משום הנאת שכיבה, שפיר הוי אף בביאה שלא כדרכה, - והיינו משום דהא דאין חייבין קנס בביאה שלא כדרכה, לאו היינו דביאה שלא כדרכה אינה בכלל הפרשה דאונס ומפתה, אלא אף דחשיבא כביאת אונס ומפתה מ"מ לי"ב לחיוב נ' סלעים דהוא משום הנאת שכיבה, אך חיובא דולו תהי' לאשה דאינו משום הנאת שכיבה שפיר שייך בי'.

ו] ונפ"מ בזה הוא למש"כ בחי' הגר"ח דחיובא דבו"פ באונס ומפתה הוא חיוב בפנ"ע ואינו משום חיוב בו"פ דחבלות דעלמא, ולמש"נ נראה דאף לדעת הרמב"ם דאין חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, מ"מ חיוב הבו"פ בביאה זו הוא משום חיוב בו"פ דאונס ומפתה דכיון דהוי ביאה דבכלל הפרשה דבאונס ומפתה, הרי דאף דלי"ב לחיוב קנס דהוא משום הנאת שכיבה, מ"מ חיוב בו"פ דמבו' בסוגיין דאינו משום הנאת שכיבה, שפיר שייך אף בביאה שלא כדרכה

ז] ולפ"ז נמצא דלדעת הרמב"ם אין הפטור דביאה שלא כדרכה משום דאין משיר בתולי', אלא משום דחיוב קנס הוא היכא דאיכא דהנאת שכיבה, אך בהעראה שפיר איכא חיוב קנס אף דעדיין היא בתולה, וכאשר כ"נ מסתימת ד' הרמב"ם, וכמש"כ כן המאירי בסנהדרין ע"ג ב' בדעתו.[[2]](#footnote-3)

ח] ולפ"ז י"ל לדעת הרמב"ם משה"ק הרשב"א ממה שאמרו דלא מצינו דחילק הכתוב בין ביאה כדרכה לשלא כדרכה, דהגם דחיוב קנס ליכא בביאה שלא כדרכה, מ"מ אי"ז בכלל, - והיינו משום שהרי אף ביאה שלא כדרכה הויא בכלל הפרשה דאונס ומפתה, ורק דלא שייך בזה חיוב נ' סלעים דהוא משום הנאת שכיבה, אך אי"ז חילק בדינא בינייהו, דאף אם משכח"ל ביאה כדרכה דלי"ב הנאת שכיבה הי' פטור, וע"כ שפיר אמרינן דלא מצינו שחילק הכתוב בין ביאה כדרכה לשלא כדרכה, דלענין קנס אף ביאה שלא כדרכה הויא בכלל החיוב, ואם אך הי' בביאה שלא כדרכה הנאת שכיבה הי' חייב נ' סלעים, - ודמי להא דלא שייך לכלול בזה הא דבו"פ דביאה שלא כדרכה חלוק מבו"פ דביאה כדרכה, כיון דאי"ז חילוק דין ביניהם, וה"נ הוא גם בהא דליכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה.

ט] והנה הרשב"א הק' עוד, ז"ל, ועוד דושכב כתיב בפרשה דמשמע כל שכיבה דב' משכבות יש באשה דכתיב משכבי אשה והשוו זל"ז, עכ"ל, - ולמש"נ לכאו' הי' מקום לדון בזה, דהגם דהושוו זל"ז היינו לדין הביאות, אך הכא הוי מטעם נוסף דבעינן הנאה וליכא, - אך לכאו' תי' זה נסתר ממה שאמרו בקידושין כ"ב ב' להך מילתא דהוקשו זל"ז אף דהתם הוי הנידון משום דליכא הנאה, עיי"ש, וצ"ע.

**ג**

י] אמנם הנה בד' רש"י אין לישב כן, דבד' רש"י בסנהדרין שם מבו' דהא דאין חייב קנס בהעראה הוא משום דאין משיר בתולי', ומזה למדו התוס' דה"נ ליכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, ואי"ז משום דליכא הנאת שכיבה, אלא הוא משום דהביאה המחייבת קנס היא ביאה המשרת בתולי', ולפ"ז לכאו' אין לחלק בין חיוב נ' שקלים לחיובא דולו תהי' לאשה, וגם תיקשי לפ"ז ממה שאמרו לקמן דלא חילק הכתוב בין ביאה כדרכה לשלא כדרכה, - וגם מש"כ התור"י הזקן לישב לההיא דקידושין דל"ג דכולהו משלמי, אי"ז מתישב בדעת רש"י דמבו' בדבריו בקידושין שם דגירס דכולהו משלמי, - ולפ"ז הרי דלדעת רש"י קשיא מכל הני דוכתי דמבו' דאף בביאה שלא כדרכה איכא חיוב קנס.

יא] ונראה די"ל בדעת רש"י, דהנה בעיקר הא דס"ל דליכא חיוב קנס בהעראה שאינה משרת בתולים, נראה בביאורו לפימש"כ בפירש"י לעיל י' א', ז"ל, כמוהר הבתולות האמור במאנס את הבתולה קנסו הכתוב נ' כסף "בשביל מוהר בתולי'", עכ"ל, ומבו' דאי"ז אך דשוה שיעור קנס לשיעור מוהר הבתולות, אלא היינו דעיקר חיוב קנס הוא בשביל מוהר בתולי', - וע"כ הוא דאינו חייב אלא בביאה המשרת בתולים, דכיון דחיובא דקנס הוא בעבור מוהר בתולי', ע"כ לא שייך החיוב רק בביאה שיש בה השרת בתולים דבעד מוהר בתולי' נותן נ' כסף, וזהו דס"ל לרש"י דאינו חייב קנס בביאה שלא כדרכה ובהעראה.

יב] והעירוני למש"כ בפירש"י לקמן בד"ה קטנה דהא דקטנה יש לה קנס הוא משום דביאתה ביאה ואין בתולי' חוזרין, אך בפירש"י לעיל כ"ט א' (ד"ה מבת ג') הזכיר רק להא דביאתה ביאה, ומשמע דלא סגי בהא דביאתה ביאה, ובעינן גם להא דאין בתולי' חוזרין, וזה לטעמי' דעיקר חיוב קנס הוא על השרת הבתולים, ומ"מ בעינן גם להא דביאתה ביאה, דחיוב קנס הוא רק בביאה, ואם ל"ה ע"ז תורת ביאה, ל"ה חייב קנס על מה שהשיר בתולי'.

אך הרמב"ם בפ"א מנערה ה"ח כתב דהא דנבעלה בתוך ג"ש אין לה קנס הוא משום דאין ביאתה ביאה, ומשמע קצת דאם הי' ביאתה ביאה הי' לה קנס, אף דאינה נעשית עי"ז בעולה, ולמש"נ הוא לטעמי' דס"ל דחיוב קנס הוא אף בביאה שאינה משרת בתולים, והא דליכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה הוא משום דלי"ב הנאת שכיבה.

יג] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה המל"מ בפי"א מאישות הי"ח ד"ה ולענין קנס דקדק מד' הרמב"ם דמוכת עץ יש לה קנס, ואמנם לדעת רש"י נראה דודאי דאין לה קנס, דהרי לא חייבה תורה אלא על ביאה המשרת בתולי', - אך הרמב"ם ס"ל דאיכא חיוב קנס אף בביאה שאינה משרת בתולי', והא דליכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה הוא משום דליכא הנאת שכיבה, וכמש"נ.

**ד**

יד] ולמש"נ בדעת רש"י י"ל דחיובא דולו תהי' לאשה הוא אף בביאה שלא כדרכה ובהעראה, דרק חיוב נ' כסף דהוא בשביל מוהר בתולי', דהוי כשיעור חיוב כתובה, הוא דלא שייך בהעראה ובביאה שלא כדרכה דלי"ב השרת בתולים, אך חיובא דולו תהי' לאשה דהוא נוסף על מוהר בתולי', דמוהר בתולי' הוא נ' כסף ותו לא, אינו שייך להשרת הבתולים וחייב אף בביאה שלא כדרכה, - ומתישב היטב הקו' מסוגיית הגמ' ביבמות, וכמש"כ התור"י הזקן, דהתם איירי בחיובא דולו תהי' לאשה דקיים אף בביאה שלא כדרכה כיון דאינו שייך כלל למוהר בתולי', וכמש"נ.

טו] וגם לפ"ז י"ל לקו' הרשב"א ממה שאמרו לקמן מ"ו א' דלא מצינו שחילק הכתוב בין ביאה כדרכה לשלא כדרכה, כיון דאי"ז חילוק בדיני הביאות, דביאה שלא כדרכה אין עלי' תורת ביאה לחיובא דקנס, אלא דהוא תנאי נוסף לחיובא דקנס שיהא זה משיר בתולי', כיון דהוי החיוב בעד מוהר בתולי', וזה ל"ש בשלא כדרכה,[[3]](#footnote-4) וזה כ"ה דל"ה בכלל זה הא דבביאה שלא כדרכה לא חשיבא כבעולה לכה"ג לדעת רבא ביבמות שם, ולא חשיבא כבעולה לענין חיוב קנס, (כמבו' בקידושין שם דבבעולה שלא כדרכה איכא חיוב קנס), ולענין חיוב סקילה בנערה המאורסה לת"ק בקידשין שם, והיינו משום דאי"ז משום דין הביאה דחלוקין זמ"ז, וה"נ דכוותה.[[4]](#footnote-5)

**ה**

טז] ובישוב הקו' מסוגיא דקידושין דאמרו דבבאו עלי' י' בנ"א עדיין היא בתולה מודה רבי דכולהו משלמי קנס, והרי דאיכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, לכאו' יש מקום לישב, דהנה בפירש"י בסנהדרין שם כתב, ז"ל, וקנסא לא מיחייבי אלא משום גמר ביאה שהוא מוציא בתולי' והאי גמר ביאה לאו דווקא ביאת המירוק שהיא מזריע "דקרא אבתולים קפיד דכתיב נערה בתולה" וכו', עכ"ל, ומבו' בד' רש"י דעיקר הך מילתא דחיוב קנס הוא על ביאה המוציאה בתולי' הוא נלמד מהא דחיוב קנס הוא רק בנערה בתולה, ומזה הוא שנלמד דחיוב קנס הוא על ביאה המוציאה בתולי', - והיינו דעיקר הא דחיוב קנס הוא רק בנערה בתולה אי"ז דין בעלמא דרק נערה דאית לה מעלת בתולה יש לה קנס, אלא הוא משום דחיוב קנס הוא רק בביאה המוציאה בתולי', וכל שהיא בעולה ואין הביאה מוציאה את בתולי' ליכא חיוב קנס.

יז] והנה בקידושין שם יליף רבי מקרא דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה ותו ליכא חיוב קנס, ולכאו' כ"ז ניחא אם הוא דין בפנ"ע דחיוב קנס הוא רק בנערה בתולה, וכיון שבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה וכבר אין לה מעלת בתולה אין לה חיוב קנס, אך למש"נ מד' רש"י דכל עיקר הא דחיוב קנס הוא רק בנערה בתולה הוא משום דחיוב קנס הוא על הוצאת בתולי', הרי הי' בדין דאף דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה, מ"מ כיון דבפועל בתולי' קיימין יהא חיוב קנס.

ויש מקום לומר דלדעת רבי דילפינן מקרא דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה, בע"כ נלמד מזה דהא דחיוב קנס הוא רק בבתולה אי"ז משום דחיוב קנס הוא רק בביאה המוציאה בתולי', אלא הוא דין בפנ"ע דחיוב קנס הוא רק באשה שיש לה מעלת בתולה, וע"כ כיון דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה לי"ב חיוב קנס אף שבא עלי' ביאה המוציאה בתולי'.

יח] ואם כנים הדברים הרי י"ל דכל מה דאמרינן התם דבביאה שלא כדרכה איכא חיב קנס ואם באו עלי' י' בנ"א כולהו משלמין קנס, הוא רק לרבי לטעמי' דלדידי' הא דבעינן בתולה הוא דין בפנ"ע דחיוב קנס הוא רק באשה שיש לה מעלת בתולה, ולדידי' ליכא מקור למימר דחיוב קנס הוא רק בביאה המוציאה בתולים, שהרי עיקר המקור לכך הוא מהא דקפיד קרא אבתולה, ולרבי דהא דקפיד קרא אבתולה אי"ז משום דבעינן ביאה המוציאה בתולים אלא הוא דין בפנ"ע דבעינן שיהא בה מעלת בתולה, ליכא מקור למימר דבעינן ביאה המוציאה בתולים, וע"כ לדידי' חייבין קנס על ביאה שלא כדרכה.[[5]](#footnote-6)

יט] והעירוני להוסיף בזה, דהנה בפירש"י בריש פירקין פירש דהא דשבוי' פחותה מבת ג' יש לה קנס הוא משום דבחזקת בתולה היא שאפי' נבעלה בשבי' בתולי' חוזרין, ולעיל י"א א' פירש דהא דנבעלה פחותה מבת ג' כתובתה מאתים הוא משום דביאתה לאו ביאה משום דבתולי' חוזרין, וצ"ב דמ"ט לגבי קנס לא הזכיר גם להא דאין ביאתה ביאה, - ולהנ"ל י"ל דלגבי קנס א"צ לזה, דאף אם היתה ביאה ויש עלי' תורת בעולה, מ"מ כיון דבתולי' חוזרין והויא הביאה ביאה המוציאה בתולים איכא חיוב קנס, כיון דכל הא דבעינן שתהא בתולה הוא משום דבעינן שתהא ביאה המוציאה בתולי', ומשא"כ לענין כתובה, הרי דאם היתה ביאתה ביאה והי' עלי' תורת בעולה, הרי דאף דבתולי' חוזרין היתה כתובתה מנה.

**ו**

כ] אך כמדומה דאין הדברים על קו האמת, דודאי דאף לדעת רש"י דבעינן ביאה המוציאה בתולי', לאו היינו דהחיוב על הוצאת בתולי' בפועל, אלא החיוב הוא על שפוגמה ומבטל ממנה תורת בתולה, וכמש"נ לעיל ע"פ מש"כ בפירש"י לעיל י' א' דחיוב קנס הוא כנגד מוהר בתולי', וע"כ הוא דבביאה שאינה נפגמת בה ועדיין תורת בתולה עלי' אינו חייב קנס, - ולפ"ז הרי דשפיר שייך בזה הא דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה, דכיון דנעשית ע"י הבעל בעולה אף שלא כדרכה, תו ליכא חיוב קנס, דקרא קפיד על מה שמאבד ממנה תורת בתולה, וכיון דכבר הויא בעולה, הרי דאף דבפועל יש לה בתולים, מ"מ לי"ב חיוב קנס, וגם בהא דנבעלה פחותה מבת ג' יש לה קנס הוא רק משום דיש עלי' תורת בתולה, ולא סגי במה שבפועל בתולי' חוזרין.[[6]](#footnote-7)

**ז**

כא] ובעיקר מש"נ בדעת רש"י יש בזה מקום עיון, דאם כנים הדברים דכל הא דחיוב קנס הוא רק בבתולה הוא משום דחיוב קנס הוא רק בביאה המוציאה בתולי', וגם נימא דחיובא דולו תהי' לאשה הוא גם בביאה שאינה מוציאה בתולי', תיקשי דא"כ מ"ט חיובא דולו תהי' לאשה הוא רק בבתולה, הרי כל עיקר הא דבעינן בתולה הוא משום דחיובו הוא על הוצאת בתולי', אך בחיובא דולו תהי' לאשה דאינו על הוצאת בתולי', הי' בדין שיהא חיובו גם בבעולה.

כב] והנה אמנם התוס' ביבמות כ"ד ב' ד"ה משום דרב אסי כתבו דבנטען על הפנוי' אין להחמיר מלכנוס משום לזות שפתים דאדרבה מצוה לכונסה דבאנוסה כתיב ולו תהי' לאשה, והרא"ש שם סימן ז' כתב די"א דמצוה לכנוס כדאשכחן באונס ומפתה ולו תהי' לאשה, והרמ"א בסימן קע"ז ס"ד כתב דאם ודאי בא עלי' מצוה לכונסה אבל אין כופין על כך, והגר"א שם סק"כ כתב דהוא כמ"ש במתני' ל"ט א' המפתה אם רצה כו' וכמ"ש בגמרא מ' א' אמר קרא מהר כו',[[7]](#footnote-8) ונתחדש בדבריהם דמצות ולו תהי' לאשה ומהר ימהרנה לו לאשה הוא גם בבוגרת, שהרי דבריהם לא קיימי רק בנטען על נערה, ועמד ע"ז בתשו' הגרע"א מהדו"ת סימן ע"ב ד"ה גם בעיקר ותמה ע"ז דהרי כל הפרשה בנערה כתיב, וכ"ה מבו' להדיא בד' התורי"ד והרשב"א והמאירי שהבאנו לעיל סק"ד דליכא גונא דאינו חייב קנס וחייב בולו תהי' לאשה, וצ"ע, - ועכ"פ לפ"ז הי' מקום לומר דחיוב ולו תהי' לאשה הוא גם בבעולה,[[8]](#footnote-9) ומצאתי שכ"כ בתשו' שו"מ מהדורא רביעאה ח"א סימן כ"ה, (ואך דמש"כ ללמוד לזה מסוגיית הגמ' ביבמות נ"ט א' צע"ג, עיי"ש), וניחא מש"נ בד' רש"י.

אך אין הדברים מתישבים בד' רש"י גופי' שכתב ביבמות נ"ט א', ז"ל, ולו תהי' לאשה במאנס נערה בתולה כתיב, עכ"ל, ולהדיא דחיובא דולו תהי' לאשה הוא רק בבתולה ולא בבעולה, ולפ"ז הדק"ל דאם אכן חיובא דולו תהי' לאשה הוא אף בביאה שאינה מוציאה בתולי', וגם עיקר הא דחיוב קנס הוא רק בבתולה הוא משום דחיובו הוא על ביאה המוציאה בתולי', א"כ מ"ט חיובא דולו תהי' לאשה הוא רק בבתולה, וצ"ע.

1. שוב נתבוננתי די"ל בפשיטות, שהרי בסוגיית הגמ' בסנהדרין שם מבו' דלמ"ד דהעראה זו הכנסת עטרה איכא בהעראה השרת בתולים, ולפ"ז נמצא דלפ"מ דקי"ל דהעראה זו הכנסת עטרה חייבין קנס על העראה, אלא דממה שאמרו התם דלמ"ד דהעראה זו נשיקה אין חייבין קנס על העראה, יש ללמוד דאין חייבין קנס על ביאה שלא כדרכה, - אך הנה המאירי בסנהדרין שם הוכיח מד' הרמב"ם דגם אחר העראה דהכנסת עטרה עדיין היא בתולה, עיי"ש, ולפ"ז לא א"ש. [↑](#footnote-ref-2)
2. ובזה ניחא משה"ק התוס' מירושלמי דהערו י' בנ"א כולן משלמין קנס, - אך לא נתישבו בזה ד' הרמב"ם, שהרי בירושלמי שם אמרו דגם בבאו עלי' י' בנ"א שלא כדרכה ואחד כדרכה כולן משלמין קנס, והביאו הרשב"א בסוגיין. [↑](#footnote-ref-3)
3. ואף דלקמן שם אמרו דבמוצש"ר חילק הכתוב בין ביאה כדרכה לביאה שלא כדרכה, ומפרשינן דהיינו לענין דבעינן דיוציא ש"ר על ביאה כדרכה ומשום דבעינן לא מצאתי לבתך בתולים ולא שייך כן רק כשטוען שנבעלה כדרכה, ובמסקנת הגמ' שם אמרו דמה"ט אף חלוק לענין דבעינן שיבא עלי' כדרכה דאל"כ ל"ש ה"ט דלא מצאתי בתולים, עיי"ש, ולפ"ז הרי לכאו' גם התם אי"ז חילוק בדיני הביאה, אלא דאיכא תנאי ודין נוסף דיבא עלי' ביאה המשרת בתולים ויוציא ש"ר על ביאה כזו, ואפ"ה חשבינן לה דחילק הכתוב בין ביאה כדרכה לביאה שלא כדרכה, - אך נראה דהתם לאו היינו דבזה באמת הטעם דבעינן ביאה כדרכה משום דבעינן שיטען לא מצאתי לבתך בתולים, דהרי קי"ל דל"ב דברים ככתבן לגבי ופרשו השמלה ומפרשינן שיברר הדבר כשמלה, ואפ"ה קי"ל דבעינן שיבעול כדרכה ויוציא ש"ר כדרכה, כמש"כ הרמב"ם בפ"ג מנערה ה"י והי"ב, אלא הוי זה ילפותא בעלמא דאיירי קרא בכה"ג שבא עלי' כדרכה והוציא ש"ר כדרכה, ונמצא דהוי זה חילוק בדיני הביאות, ושפיר אמרינן דבמוצש"ר חילק הכתוב בין ביאה כדרכה לביאה שלא כדרכה, ומשא"כ לענין קנס דאי"ז חילוק בדיני הביאה, אלא הוא משום דחיוב קנס הוא רק בהשרת בתולים. [↑](#footnote-ref-4)
4. ובזה י"ל גם קו' הרשב"א דמשכב כתיב בפרשה והושוו המשכבות זל"ז, דאף דהושוו לדיני הביאה וגם ביאה שלא כדרכה יש עלי' תורת ביאה לחיובא דקנס, מ"מ לחיוב דקנס בעינן גם לההשרת בתולים ובביאה שלא כדרכה דליכא השרת בתולים ליכא חיוב קנס. [↑](#footnote-ref-5)
5. והי' מקום לישב בזה למש"כ התוס' לעיל כ"ט סוד"ה ועל הכותית דבפשוטו מבו' בדבריהם דאף אחר שבא עלי' הבעל שלא כדרכה איכא חיוב קנס, והאחרונים תמהו ע"ז ממה שאמרו בקידושין שם דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה, וכ"כ התוס' לקמן מ"ח ב' דכל שבא עלי' הבעל שלא כדרכה ליכא סקילה דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה, ולמש"נ י"ל דלגבי קנס דהא דבעינן בתולה הוא משום דבעינן ביאה המוציאה בתולים, ל"מ כלל הא דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה, דמ"מ כיון דבתולי' קיימין איכא חיוב קנס, ומשא"כ לגבי חיוב סקילה דבעינן שיהא עלי' תורת בתולה, הרי דכיון דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה אין עלי' תורת בתולה, וסוגיית הגמ' בקידושין דגם לגבי קנס אמרינן דבעל עושה אותה בעולה שלא כדרכה הוא לדעת רבי, - אך אי"ז מתישב כלל שהרי התוס' בסוגיין כתבו דאיכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, והרי דחיוב קנס הוא אף בביאה שאינה משרת בתולי', ולפ"ז הדק"ל, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-6)
6. ולפ"ז הי' מקום לדון דאף לדעת רש"י דליכא חיוב קנס בהעראה, מ"מ ביאה שלא כדרכה איכא חיוב קנס, שהרי לחיוב קנס ל"ב הוצאת בתולים בפועל, והא דבהעראה ליכא חיוב קנס הוא משום דאי"ז מבטל ממנה תורת בתולה, אך בביאה שלא כדרכה דכבר לא חשיבא כבתולה לכה"ג, כמו שאמרו ביבמות נ"ט א', הרי דאף דבפועל אין מוציאה בתולי', מ"מ איכא חיוב קנס, וכבר כתב הר"ן בסנהדרין שם כן בדעת רש"י, ועיי"ש במש"כ לפרש הטעם בזה, - אך כמדומה דאי"ז מתישב בד' רש"י, שהרי כבר נתבאר דמבו' בדבריו דעיקר הא דבעינן בתולה לענין קנס הוא משום דקרא קפיד אביאה שמוציאה בתולי', ולפ"ז הרי דכיון דבעולה שלא כדרכה חשיבא כבתולה לענין קנס, ודאי דגם ביאה שלא כדרכה לא חשיבא כביאה המבטלת ממנה תורת בתולה, - וכ"ה מבו' בפשוטו בפירש"י בערכין שם דליכא חיוב קנס בביאה שלא כדרכה, וכמש"כ התוס' והתוס' הרא"ש בדעתו. [↑](#footnote-ref-7)
7. נתחדש בדבריהם דהא כתיב במפתה מהר ימהרנה לו לאשה, לאו היינו דעיקר חיובו הוא בתשלומי נ' כסף, אלא דכל שכונסה לאשה נפטר מחיוב הקנס, ולכאו' הוא משום דהוי תיקון כ"ד לפגמה, וכאשר כ"נ להדיא בד' הרמב"ם בפ"א מנערה ה"א וה"ג דעיקר דינא דמפתה הוא חיוב קנס אלא דכל שכונסה נפטר מחיוב הקנס, אלא הוא להיפך דמצוה על המפתה לשאת את המפותה, וכדכתיב בקרא מהר ימהרנה לו לאשה, ואך דילפינן מקרא דאין כופין ע"ז, וכל שאינו כונסה הוא מתחייב לה בקנס. [↑](#footnote-ref-8)
8. אך בל' השו"ע בסימן קע"ג ס"ג משמע להדיא דחיובא דולו תהי' לאשה הוא רק באונס את הבתולה, וכ"ה להדיא בד' הב"ש שם סק"א, ואף דבדבריו שם סק"ז משמע דהוא אף בבוגרת, וכמש"כ בתשו' הגרע"א שם. [↑](#footnote-ref-9)