מראי_מקומות_שלו_ט-סוף
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סי' של"ו ט-סוף**

**ס"ט**

★מקור הדין מכתובות ס.

ועי"ש בתוד"ה "ממעכן ברגלו" דמשמע מדברי תוס' דאם הוה כדרכו היה נאסר **מדאוריתא** רק כאן הוא מדרבנן משום שינוי כלאח"י והתירו בצינעא.

וע"ע בחזו"א [נו-ד ד"ה ולדינא] שדן האם איסור תיקון הצינור בכאורחיה היה מדאוריתא עי"ש.

וע"ע בפמ"ג [הובא במשנ"ב] דהכא מיירי בעשבים תלושים, ואם היה העשבים מחוברים לא התירו.

★יל"ע מ"ש צינור דאסור [לולא היתר כלאח"י] ואילו בסוגיא [קנו.] "ת"ר אין נוקבין נקב חדש בשבת, ושוין שנוקבין נקב ישן לכתחילה", וברש"י שם "שנסתם דכי חוזר ופותח לאו כעושה פתח הוא שהרי עשוי ועומד וסתימתו לאו כלום".

★יל"ע בחור שנמצא במפתן הדלת במקום [בחור שבריחי הדלת נכנסים לתוכו] ונסתם האם מותר להסירם.

וכן דנו גבי כיור שנסתם האם מותר להסיר את הסתימה.

**ס"י**

★מקור הדין בסוכה [לז:] ולגירסתנו הדס מחובר מותר להריח בו, וגירסת הר"ח **שהדס מחובר נאסר להריח בו** שמא יתלוש, וכן הביא הר"ן ביצה [יד מדפי הרי"ף] בשם הגאונים.

ולדינא קי"ל כגרסתנו דהדס שרי להריח בו דרק דבר שראוי לאכילה נאסר להריח בו.

וע"ע בט"ז [י] שגם הדס שמותר להריח בו אבל לא יגע בו.

וע"ע במשב"ז.

וע"ע בברכ"י.

וע"ע במאירי סוכה [לו] "ויש מפרשים בה דוקא שלא בנגיעת יד שהרי אסור להשתמש במחובר, ולי נראה אף בנגיעה שאם היה בפחות משלושה ארעא סמיכתא היא וכו' מ"מ אין דין משתמש במחובר נאמר אלא בשכופף את ענפיו או נשען עליהם או על גוף האילן וכו'".

★עי' משב"ז [י] "ומשמע אם נכנס לגינה בשבת ובא לו הריח של פירות לא יברך דהוה ריח של איסור".

וע"ע בכה"ח [רלו-סד].

★עי' ביאה"ל [רטז-ב ד"ה "המוסק"] שדן בדבר האסור לאכילה או שחששו שמא יאכל עיש"ה.

**יא**

בענין השורה חיטים במים עי' רמב"ם [פ"ח-ב] דהוא **תולדות זורע וחייב**, ועי"ש במגיד משנה ובכס"מ.

וע"ע במג"א שתמה בזה.

וע"ע בשעה"צ מו.

וע"ע בברכ"י.

וע"ע במנ"ח מוסך השבת זורע.

★ברמ"א "ומותר להעמיד ענפי אילנות במים בשבת ובלבד שלא יהיו פרחים וכו'".

ועי' באחרונים שהקשו דבסימן תרנד נפסק שאסור להוסיף מים ללולב וא"כ כ"ש שלא מחליפים ולא נותנים לתוך מים.

וע"ע בפמ"ג [א"א יג] ובגר"ז [יח].

וע"ע בשו"ת הרשב"א [ח"ד-עג] "שדוקא לולב אסור מפני שאינו ראוי לטלטלו בשבת, וביו"ט משום הידור מצוה התירו לטלטלו ולהחזירו למים, אבל ירק הראוי לאכילה בו ביום מותר להשקותו כדרך שמותר לטלטלו". ולפי"ז שפיר דברי הרמ"א.

**יב**

בדעת השו"ע עי' בא"ר [טז] דביבש לגמרי דינו כתלוש והשו"ע מיירי באילן לח ורק פירותיו יבשו, וכן הוא בתו"ש.

ובמג"א ס"ל דמיירי אפילו יבש לגמרי ובכ"ז חייב.

וע"ע בנשמ"א שהאריך בזה.

וע"ע בביאה"ל.

ובחזו"א עוקצין [ג-ג].

★ועי' מג"א [יב] דגם לסוברים שיבש חייב בעשבים יבשים כו"ע מודו דכתלושים דמו, וצ"ב בדבריו.

**יג**

בענין צדדים יש לעיין היטב בסוגיא בשבת קנה.

★במשנ"ב [סב] דהא דמותר לסמוך סולם ביתד הנעוץ בעץ היינו בסומכו בע"ש.

ויל"ע לדברי המשנ"ב לעיל דכל דבר שמותר לטלטל נאסר הנחתו מבעו"י על האילן שמא יטלנו בשבת, א"כ הכא הרי קי"ל דצדדים אסורים וא"כ לכאורה אסור להניח [גם מע"ש] על היתד הנעוץ בצידי האילן.

ואולי דבר שאין דרכו לנטלו שרי והכא מירי בסולם שאין עתידין ליטלו או דמיירי במחובר או דדבר שזה מקומו שרי ויל"ע.

★וע"ע בסוגיא בעירובין לג. ברשב"א ד"ה "נתנו בכלכלה" וז"ל דאע"ג דגרסינן בשבת והלכתא צדדין אסורים ה"מ בשבת עצמה **אבל בין השמשות לא גזרו בצדדים וזה עיקר ונכון**".

וכן הוא בריטב"א [שם ד"ה נתנו בכלכלה] וזה דבר חדש דגם לדידן דצדדים אסורים וביה"ש מותר.

★יל"ע אדם שעלה באילן במזיד וקנסוהו שלא ירד האם מוגדר כצדדי האילן ויאסר להניח בידו דברים.

★יל"ע נדנדה הקשורה באילן אי חשיבה כצידי צדדים או דהכל נידון כדבר אחד וממילא כשיושב בנדנדה חשיב כמשתמש בצידי האילן ואסור.

★ע"ע במשנ"ב [שה-סז].