20 בד_ הגרע_א דבמונה ל_ יום לגידול שער ה_ה מגלח לכתחילה ביום ל_
קטגוריות: ש_ס / כז נזיר / נזיר - עניינים הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

יום ד' ט"ז טבת תשע"ה

**א**

א] נזיר דט"ו., הריני נזיר לכשיהא לי בן ונזיר ק' יום, נולד לו בן עד ע' לא הפסיד כלום, לאחר ע' סותר שאין תגלחת פחות מל' יום.

והרמב"ם בפיהמ"ש פירש למשנתינו, ז"ל, אם נולד לו הבן וכבר ספר מימי הנזירות עד ע' לא הפסיד כלום, לפי שהוא מפסיק וכו' ומונה את הנזירות של בנו וישלימנה ויגלח, וחוזר אח"כ וכו' משלים את שלו וכו', אבל אם נולד לו הבן אחר הע' יום והפסיק וחזר לנזירות בנו והשלימה וגילח, אינו יכול לחזור להשלים נזירות שלו, לפי שהנשאר מהם פחות מל' ואין תגלחת פחותה מל', ולפיכך צריך לספור אחר נזירות של בנו שהיא ל' יום ל' יום אחרים להשלמת נזירות שלו שיהא מאה יום ואח"כ מגלח, ויפסיד כל התוספת שספר מאחרי הע' קודם שנולד הולד, עכ"ל, וכ"כ הרמב"ם בפ"ד מנזירות ה"ג ד'.

ובתוס' הגרע"א הק' ע"ז, ז"ל, ותמוה לי דהא מסקינן בסוגיא דיום ע"א הפסיד, ובזה יקשה לו יהא דמנין הבן מתחיל ביום ע"ב דיום ע"א אינו עולה לכאן ולכאן, הא מ"מ גילוח הבן ביום ק"ב לקבלת נזירותו שהוא יום ל"א לבן, ויהיו תשלום גידול שער ביום קל"א שהוא יום ל' מיום שגילח נזירות הבן, וא"כ בכולל מנה קל"א עם יום הגילוח, וזה ג"כ בנולד הבן תוך ע' דהא צריך להפסיק לנזירות בנו ל' ואח"כ להשלים נזירות עצמו וביום ק"א לנזירות עצמו יגלח דהיינו יום קל"א, עכ"ל, - ועד"ז קשיא גם במש"א בסוגיין דלדעת רב הא דתנן לאחר ע' סותר הוא אחר אחר, דהוא יום ע"ב, ומ"ט הוא סותר, הרי כיון דיום ע"ב עולה לו לכאן ולכאן, נמצא דנזירות בנו נשלמת ביום ק"א ומגלח ביום ק"ב, ויהא תשלום גידול שער ביום קל"א דהוא ליום ל' מיום שגילח נזירות הבן, ונמצא שמנה קל"א עם יום הגילוח, ולא הפסיד כלום.

ב] ובחי' הגרי"ז בהל' נזירות כתב בישוב קו' הגרע"א, דהא דחוזר ומונה ל' יום, אי"ז מדינא דגידול שער, אלא הוא משום דהנזירות שמשלים אחר שגילח, היא נזירות בפנ"ע, ודינא הוא דאין נזירות פחותה מל' יום, וע"כ אינו מגלח על יום ל"א, עיי"ש בכל דבריו.

והנה אמנם דבריו מתישבים היטב בד' הרמב"ם, אך אכתי צ"ע בד' הרא"ש, דמסקנת דבריו בפירושו שהובא בשטמ"ק הוא כפי' הרמב"ם, ונשמט ד"ז בפי' הרא"ש הנד', והרי דעת הרא"ש דכל הא דצריך להשלים ל' יום אחר שמגלח, הוא רק מדינא דגידול שער, וכמפורש כן בדבריו לעיל די"ג:,[[1]](#footnote-2) וא"כ הדרא קו' הגרע"א לדוכתה, דמ"ט אם נולד הבן ביום ע"א ה"ה מפסיד, וגם קשיא דלדעת רב מ"ט אם נולד ביום ע"ב ה"ה מפסיד, וכנ"ל.[[2]](#footnote-3)

**ב**

ג] והנה עיקר קו' הגרע"א ז"ל מיוסדת על הא דפשיטא לי', דאף דבכל סתם נזירות אף דאם גילח ביום ל' יצא, מ"מ לכתחילה אינו מגלח אלא ביום ל"א, מ"מ בגונא שכבר מנה כל ימי הנזירות, והוא צריך ל' ימים לגידול שער, ה"ה מגלח ביום ל', ועי' רש"ש וחי' הגרי"ז הל' נזירות שפירש כן בדבריו, וע"כ אם הוא מגלח לנזירות בנו ביום ק"ב, ה"ה חוזר ומגלח לנזירות עצמו ביום קל"א.

וצ"ע דמנלי' הך מילתא, ומ"ט לא הוכיח מכח קו' חמורה זו, דאין הדין כן, ואף בדינא דגידול שער אינו מגלח לכתחילה אלא ביום ל"א, ועי' רש"ש בסוגיין שכתב כן בישוב קו' הגרע"א, אך אחר דהו"ל פשיט"ל לרבינו הגרע"א כן, אין בידינו לחלוק עליו.

ד] ונראה די"ל שלמד הגרע"א לזה מד' הרמב"ם בפ"ו מנזירות ה"ו, ז"ל, נטמא ביום שנדר או בשני אינו סותר אלא משלים עליהם אחר שיביא קרבנו וכו', עכ"ל, וראיתי בשם מרן הגרי"ז זצ"ל שהוכיח מד' הרמב"ם אלו דלית לי' כלל לעיקר דינא דגידול שער, דדינא דתגלחת סותרת ל' יום, הרי מפרשה הרמב"ם שם ה"ב בע"א, והיינו משום דסתימת ד' הרמב"ם דמיירי אף בסתם נזירות, ואי נימא דבעינן ל' יום לגידול שער, היאך סגי במה שמשלים על הב' ימים שמנה עוד כ"ח יום, הרי אכתי ליכא ל' ימים לגידול שער.[[3]](#footnote-4)

והנה קשיא מזה ע"ד הגרע"א שפירש בד' הרמב"ם הכא, דהא דחוזר ומונה ל' יום אחר שגילח לנזירות בנו, הוא משום דאין גידול שער פחות מל', ותיקשי שהרי מד' הרמב"ם מוכח דלא ס"ל לעיקר הך דינא דגידול שער.[[4]](#footnote-5)

ה] ונראה פשוט בזה, דהגרע"א לטעמי' אזיל, דס"ל דכל שמנה ימי הנזירות והוא צריך ל' יום לגידול שער, ה"ה מגלח לכתחילה ביום ל', וע"כ שפיר כתב הרמב"ם דאם נטמא ביום ב' ה"ה משלים עליהם אחר שיביא קרבנו, שהרי קי"ל דנזיר שנטמא מגלח ביום ז' ומביא קרבנותיו ביום ח' ומתחיל למנות נזירות טהרה אחר הבאת החטאת, וכמש"כ הרמב"ם שם הי"א י"ב, ונמצא דביום ל"א למנין נזירותו שהוא יום כ"ט להבאת קרבנותיו הוי יום ל' לתגלחתו, וע"כ הוא מגלח, וז"ב,[[5]](#footnote-6) ונתעוררתי לזה מס' שלמי יוסף סימן כ"ט, - וע"כ שפיר נקט הגרע"א בדעת הרמב"ם דבעינן ל' יום לגידול שער, ואי"ז נסתר מד' הרמב"ם אלו.

ו] ואם כנים הדברים דהגרע"א למד להך מילתא מד' הרמב"ם אלו, הרי דכ"ז הוא בדעת הרמב"ם, אך בדעת הרא"ש שפיר י"ל דפליג ע"ז וס"ל דגם בדין ל' יום לגידול שער אינו מגלח לכתחילה אלא עד יום ל"א, וניחא לפ"ז קו' הגרע"א.

ויש להוסיף, דלמש"כ הגרי"ז בד' הרמב"ם דהכא דאי"ז מדין גידול שער, הרי ודאי מסתברא מילתא דהרמב"ם לית לי' כלל להך דינא דגידול שער, שלא נזכר כן בדבריו בשום מקום, וממילא דאין ללמוד מד' הרמב"ם בפ"ו דבדינא דל' יום לגידול שער ה"ה מגלח לכתחילה ביום ל', וא"כ ודאי די"ל בדעת הרא"ש דגם בהך דינא אינו מגלח לכתחילה אלא ביום ל"א.

**ג**

ז] ונראה עוד בביאור ד' הגרע"א, דדבריו מיוסדים על מש"כ התוס' בסוגיין, ז"ל, דמדאורייתא מצי לגלח ביום ק' דמקה"כ, אלא דרבנן גזרו דלא מגלח עד יום ק"א אטו היכא דאמר שלמים, עכ"ל, ולפ"ז ה"נ הא דסתם נזיר אינו מגלח עד יום ל"א, הוא גזירה אטו היכא דאמר הריני נזיר ל' יום, דהו"ל כאומר שלמים, - ואשר זהו דפשיטא לי' להגרע"א דבגונא שכבר מנה ימי נזירותו, והוא צריך ל' יום לגידול שער, דה"ה מגלח לכתחילה ביום ל', דהתם לא שייכא הך גזירה כלל, שהרי לעולם סגי לגידול שער במקצת יום ל'.[[6]](#footnote-7)

ח] ואם כנים הדברים נראה, דלהרא"ש לטעמי' שפיר י"ל דגם בדינא דל' ימים לגידול שער אינו מגלח עד יום ל"א, דהנה בהא דסתם נזיר אינו מגלח עד יום ל"א, פירש הרא"ש לעיל ד"ה:, ז"ל, ומיהו לכתחילה אמרו חכמים שלא יגלח בו ביום "כיון שהוא ממנין נזיר", עכ"ל, ומ' להדיא בדבריו, דהא דמדרבנן אינו מגלח ביום ל', אי"ז גזירה אטו היכא שאמר הריני נזיר ל' יום, אלא הוא משום דיום ל' הוא ממנין הנזירות, והגם דמדינא מצי לגלח ביום ל' משום דמקה"כ, מ"מ הצריכו חכמים לכתחילה להשלים כל היום במנין הנזירות.

וכ"ה מבו' גם ממש"כ הרא"ש לקמן דט"ז., ז"ל, מי שאמר הריני נזיר מגלח ליום ל"א, לרב מתנא דאמר סתם נזירות ל' יום "הלכך" מגלח יום ל"א, ולבר פדא סתם נזירות כ"ט יום והי' לו לגלח יום ל' אלא כדמפרש לעיל נעשה כאומר שלימים, עכ"ל, וצ"ע במש"כ דלרב מתנה כיון דסתם נזירות ל' יום ע"כ הוא מגלח ביום ל"א, שהרי אף דסתם נזירות ל' יום, מ"מ מדינא הוא מגלח ביום ל' דמקה"כ, ורק מדרבנן הוא דמגלח ביום ל"א, וכמש"כ כן הרא"ש בסוגיין ולעיל ד"ה:.

ובע"כ מד' הרא"ש, דאף דגם לרב מתנה מדאורייתא הוא מגלח ביום ל', מ"מ הא דמדרבנן הוא מגלח ביום ל"א, הוא משום דסתם נזירות ל' יום, ועדיין לא שלם מנינו עד יום ל"א, ומשא"כ לדעת בר פדא דסתם נזירות כ"ט יום וכבר שלם מנינו ביום ל', וכל הא דאינו מגלח ביום ל', הוא גזירה אטו היכא דאמר שלמים, - ועכ"פ הך מילתא הוא מבו' להדיא בד' הרא"ש, דהא דלרב מתנה אינו מגלח ביום ל', אי"ז גזירה אטו היכא שאמר הריני נזיר ל' יום, דא"כ נמצא דהוא חד טעמא עם הא דלבר פדא אינו מגלח ביום ל', והרא"ש חילק ביניהם.

וכ"ה מבו' להדיא גם בד' תור"פ בסוגיין, עיי"ש שהק' דמ"ט ביום ע' אמרינן דמקצתו עולה לנזירותו, הרי מדרבנן אינו מגלח אחר מקצת היום וממתין עד יום ק"א, עיי"ש מש"כ בזה, ולהדיא דהא דמדרבנן אינו מגלח עד יום ק"א, היינו דהצריכוהו חכמים שישלים כל היום, ודלא סגי במה שמנה מקצתו.

ט] ולפ"ז נראה, דלהרא"ש לטעמי' דהא דמדרבנן אינו מגלח ביום ל', הוא משום דיש לו להשלים כל המנין, ולא לגלח אחר מקה"כ, הרי דה"נ הוא בדינא דגידול שער, דאף דמדאורייתא מצי לגלח ביום ל' משום דמקה"כ, מ"מ מדרבנן יש לו להשלים כל המנין, ואינו מגלח עד יום ל"א.

ונמצא לפ"ז דהתוס' והרא"ש לטעמייהו אזלי, דהתוס' לטעמייהו דהא דסתם נזיר אינו מגלח ביום ל', הוא גזירה אטו היכא דקיבל עליו ל' יום, דלפ"ז ודאי דבדינא דל' יום לגידול שער ה"ה מגלח ביום ל', ע"כ פירשו למשנתינו בע"א, ול"ה לפרשה כפי' הרמב"ם והרא"ש, דא"כ תיקשי דמ"ט אם נטמא ביום ע"א הפסיד, וכמשה"ק הגרע"א, - אך הרא"ש לטעמי' דהא דסתם נזיר אינו מגלח ביום ל', הוא משום דמדרבנן יש לו להשלים כל המנין ולא לגלח אחר מקה"כ, ע"כ ה"נ בדין ל' יום לגידול שער, אינו מגלח עד יום ל"א, וע"כ שפיר פירש למשנתינו כפי' הרמב"ם, ולא תיקשי לי' מהא דאם נטמא ביום ע"א הפסיד, וכמש"נ.

י] ולכאו' הי' נראה עוד לפ"ז, דלהני רבוותא דס"ל דהא דנזיר סתם אינו מגלח לכתחילה אלא ביום ל"א, הוא מדאורייתא, עמש"נ במק"א, דכ"ה דעת התוס' לקמן די"ט:, וכ"ה דעת המאירי ותור"פ לעיל ד"ה, הרי הדין נותן דאף בדינא דל' יום לגידול שער אינו מגלח אלא ביום ל"א, ובפרט למש"כ בכ' הגרי"ז לקמן דנ"ה. דדין ל' יום דגידול שער הוא דין בעצם הנזירות שמוכרח להיות בה גידול שער של ל' יום, ואי"ז רק שיעור לתגלחת, - וצ"ע לפ"ז בד' הגרי"ז בספרו שנראה שהסכים לדינא לד' הגרע"א דבדינא דל' יום לגידול שער ה"ה מגלח ביום ל', ולכאו' אי"ז מתישב עם מה שנקט בספרו דהא דסתם נזיר אינו מגלח ביום ל' הוא מדאורייתא, אך אי נימא דמכוון דבריו שם דהא דאינו מגלח ביום ל', הוא משום דדינא הוא דיום הבאת קרבנותיו הוא ביום ל"א, ניחא, ודו"ק.

וי"ל בזה, דהא דלכתחילה אינו מגלח ביום ל', אף דמקה"כ, הוא משום דלכתחילה הוא מחויב לנהוג כל היום בנזירות, וע"ד שביאר הגרי"ז בספרו בטעם הא דבנזירות מפורשת לא אמרינן כלל מקה"כ, וע"כ ל"ש כ"ז אלא לגבי עיקר הנזירות, דהוא צריך לנהוג איסורי נזירות ל' יום, אך לגבי דינא דגידול שער, ל"ש הך דינא כלל, ודו"ק.

**ד**

יא] והנה אמנם הי' מקום לדון בזה, דאף אם הא דסתם נזיר מגלח ביום ל"א הוא משום דהצריכוהו חכמים להשלים את כל היום במנין נזירות, ואף אי נימא דהוא דינא דאורייתא, מ"מ י"ל דל"ש הך דינא בדין ל' יום דגידול שער, והיינו משום די"ל דבדין ל' יום דגידול שער, ליכא דין מנין ימים כלל, ועיקר הדין הוא דבעינן שער דל' ימים, ובזה י"ל דכל דכבר הגיע יום ל' וכבר יש לו שער דל' ימים, ל"ש להצריך לכתחילה שלא לגלח עד למחר, - והיינו דרק בנזירות דיש דין מנין דל' יום, דצריך לנהוג ל' יום נזירות, בזה הוא דאמרינן דלכתחילה יש לו לנהוג ל' יום שלמים, אך בגידול שער אי נימא דא"צ למנות ל' יום, אלא בעינן שיהא לו שער דל' יום, הרי דכל שהגיע יום ל' ואמרינן מקה"כ, כבר הוי זה שער דל' יום, ואין מקום להצריכו להמתין עד שיהיו ל' יום שלמים, ודו"ק.

יב] אך באמת זה נסתר ממש"כ התוס' לעיל די"ד: בהא דפליגי בנטמא ביום גידול שער אם סותר, וכתבו דאפשר שלא יאריך עליו אלא יום א', כגון שגלחוהו ליסטים יום ב' לנזירותו, דהשתא אינו מוסיף על ל' אלא יום שלבסוף בעבור גידול שיער, עכ"ד.

והנה הרש"ש בסוגיין הוכיח מד' התוס' אלו שלא כד' הגרע"א, וכנראה כונתו, דלד' הגרע"א דבדין ל' יום דגידול שער ה"ה מגלח לכתחילה ביום ל', א"כ כל שנתגלח ביום ב', ה"ה מגלח לכתחילה ביום ל"א, ולא נוסף עליו כלום מכח הגידול שער, שהרי בלא"ה אינו מגלח אלא ביום ל"א.

אך לכאו' אין מזה ראי' כלל, דאף דגם בלא"ה ה"ה מגלח ביום ל"א, מ"מ אם נטמא ביום ל"א אינו סותר אלא מדרבנן, ובזה הוא שנחלקו רב ושמואל אם ה"ה סותר מדאורייתא מכח דינא דגידול שער, וכבר כתב כן בכ' הגרי"ז שם, וביותר ניחא לד' התוס' שם ד"ה לוקה על הטומאה, שנקטו דנטמא יום ל"א אינו סותר כלל, ולפ"ז נפ"מ אם סותר מדאורייתא או אינו סותר אף מדרבנן.

יג] והנה אמנם יש ללמוד מד' התוס', דאף בדין ל' ימים דגידול שער כ"ז שלא הביא קרבנותיו הוי כל יום הל' מכלל ימי הגידול שער, דאי נימא דבדין ל' ימים דגידול שער ליכא מנין ימים כלל, וכל שהגיע יום הל' ויש לו גידול שער דל' ימים, ל"ש כלל להצריכו להשלים כל היום, א"כ הי' בדין דאם נטמא ביום ל' דגידול שער, לא יהא סותר.

והטעם בזה, דהנה עיקר הא דנזיר שנטמא ביום ל' סותר, אף דמקה"כ, כתבו התוס' לעיל ד"ו. דהוא משום דכ"ז שלא הביא קרבנותיו לא אמרינן דמקה"כ, והיינו דכ"ז שלא הביא קרבנותיו ולא הפסיק נזירותו, הוי כל היום בכלל מנין נזירותו, - וע"כ אי נימא דבדין ל' ימים דגידול שער אי"ז כן, ואין כל יום הל' בכלל הגידול שער, הי' בדין דאם נטמא ביום ל' לא יסתור כלל, - ובע"כ מד' התוס' דאף בדין ל' ימים דגידול שער, אף דאמרינן בזה מקה"כ, מ"מ כ"ז שלא הביא קרבנותיו הוי כל יום ל' בכלל ימי הגידול שער, וזה מתישב טפי אם דין ל' ימים דגידול שער הוי זה מדיני הנזירות דצריך להיות בה ל' ימים של גידול שער, וע"כ הוא סותר כשנטמא ביום ל', וז"ב.

**ה**

יד] והך מילתא דאף בדין ל' יום דגידול שער אמרינן דכ"ז שלא הביא קרבנותיו הוו כל יום ל' בכלל ימי גידול שער, הנה הוא מתפרש טפי למש"כ בכ' הגרי"ז לקמן דנ"ה. דדין ל' יום דגידול שער הוא דין בעצם הנזירות שמוכרח להיות בה גידול שער של ל' יום, ואי"ז רק שיעור לתגלחת, עיי"ש, והיינו דכ"ה דנזיר צריך למנות מנין ימים לקיום נזירותו, ה"נ הוא צריך למנות ל' יום לגידול שער, וע"כ כ"ז שלא הביא קרבנותיו הוי כל יום ל' בכלל ימי הגידול שער, כ"ה דבכל נזיר הוי יום האחרון בכלל ימי הנזירות כ"ז שלא הביא קרבנותיו.

ובזה נראה לפרש דעת שמואל לעיל די"ד: דנטמא בימי גידול שער סותר, ובכ' הגרי"ז שם הק' דלהתוס' לטעמייהו דסתירת יום ל"א שהוא יום הבאת קרבנותיו אינו אלא מדרבנן, משום שכבר נשלמו ימי נזירותו, א"כ אמאי יהיה עדיפי הימים שהוא מונה רק בשביל גידול שער מיום הבאת קרבנות, והרי בע"כ הוי הנידון לגבי סתירה דאורייתא, וכמש"נ לעיל סוסקי"ב, עיי"ש.

ונראה דזה מתישב ע"פ הנ"ל, והיינו, דהא דביום הבאת קרבנותיו אינו סותר מדאורייתא, אי"ז משום שכבר קיים את מנינו ולא שייכא סתירה כלל, אלא היינו משום דדין הסתירה הוא רק כשהוא בתוך נזירותו, אך כל שכבר השלים את נזירותו, אף דעדיין לא הביא קרבנותיו ליכא לדין סתירה, - ואשר ע"כ שפיר י"ל דבימי גידול שער חשיב דעדיין הוא בתוך נזירותו, כיון דלקיום דין הנזירות הוא מונה אף לימים אלו, ואי"ז דינא בעלמא דהוא צריך להמתין ל' יום שיהא לו שיעור שער הראוי לתגלחת.

ובדעת ר' יוחנן דפליג וס"ל דאינו סותר, ואמרו בגמ' דהיינו אף למ"ד דנטמא בימי צרעתו סותר, משום דגידול שער משלם נזירות הוא, נראה דהוא משום דאף דאית לי' דין מנין דל' ימים לגידול שער, מ"מ כיון שכבר השלים עיקר נזירותו, אינו סותר.

ושו"ר בתור"פ שם, ז"ל, ?, עכ"ל, וכמדומה דהדברים מתפרשים כמש"נ.

**ו**

טו] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה העירוני לדעת בר פדא דסתם נזירות כ"ט יום, דלכאו' ה"נ דלדין גידול שער סגי בכ"ט יום, וא"כ מ"ט תנן דגילחוהו ליסטים סותר ל' יום, ושמא יש מקום לומר, דאף דסתם נזירות כ"ט יום, מ"מ כיון דלדידי' לא אמרינן מקה"כ ול"מ לגלח ביום כ"ט, שפיר י"ל דשיעור גידול שער הוא ל' יום, אך זה רחוק.

והנה אמנם יש מקום לומר, דכיון דמדרבנן הוי נזירות ל' יום, ע"כ אף בגידול שער בעינן מדרבנן ל' יום, אך לכאו' אי"ז מתישב להני קמאי דס"ל דאם פירש להדיא נזירות כ"ט יום ה"ה מגלח לכתחילה ביום ל', והרי דאף מדרבנן איכא גוונא דסגי בגידול שער דכ"ט יום, ותיקשי דמ"ט תני דגילחוהו ליסטים סותר ל' יום.

ובפשוטו נראה בזה דאה"נ דאם גילחוהו ליסטים אינו סותר אלא כ"ט יום, והא דתני דסותר ל' יום, הוא ע"ד הא דתני לעיל ד"ה. דסתם נזירות ל' יום, ולדעת בר פדא היינו בצירוף יום הבאת קרבנותיו, וה"נ הא דתני דסותר ל' יום הוא בצירוף יום הבאת קרבנותיו, והרי לדעת התוס' ודעימייהו בלא"ה אינו סותר את הימים שמנה, והא דתנן דסותר ל' יום היינו שהוא צריך עוד ל' יום לנזירותו, וע"כ שפיר י"ל דיש בכלל זה יום הבאת קרבנותיו.[[7]](#footnote-8)

טז] והנה אמנם יש להעיר בזה, דהנה בטעמא דבר פדא דלא אמרינן מקה"כ בסוף הנזירות, ול"ד לתחילת הנזירות דאמרינן בה מקה"כ, כתב בתור"פ לעיל ד"ו. דהוא משום דבסוף הנזירות ה"ה מחויב למנות כל היום, ואין לומר מקה"כ ולפטרו מזה, ומשא"כ בתחילת הנזירות, עיי"ש, ונת' במק"א דמה"ט מודה בר פדא דבאמצע הנזירות אמרינן מקה"כ, עיי"ש, - ולפ"ז הי' מקום לומר דבדין כ"ט יום דגידול שער שפיר נימא מקה"כ, ותיקשי לפ"ז דמ"ט תנן דסותר ל' יום, הרי מצי לגלח ביום כ"ט.

ונראה דמזה מוכח כמש"נ, דגם דין ל' יום דגידול שער הוא דין מנין ימים לגידול שער, וע"כ גם בדין מנין ימים זה ס"ל לבר פדא דלא אמרינן מקה"כ בסוף המנין, וע"כ אף דלדעתו הוי מנין ימי גידול שער כ"ט יום, מ"מ ל"מ לגלח ביום כ"ט עצמו, וז"ב.

1. ופירש בזה להא דתנן דמשלים את שלו, אשר הק' התוס' דאם הוא מגלח על נזירות בנו לא שייך למיתני ואח"כ משלים את שלו דאי"ז השלמה כיון שצריך למנות ל' יום משלם, וכתב הרא"ש דלרב דאם נטמא ביום גידול שער אינו סותר, אפי' נימא דמגלח על של בנו ואח"כ מונה ל' על נזירותו שפיר קרי לי' השלמה, לפי שאם נטמא אחר ששלמו הל' שלו אינו סותר כיון שאינו מונה מאז והלאה אלא גידול שער, עכ"ד, ולהדיא דבאמת לעיקר מנין הנזירות סגי שישלים י' ימים, והא דמונה ל' ימים, הוא רק לגידול שער, ואי"ז מכלל עיקר הנזירות.

   ולדעת הרמב"ם דהא דחוזר ומונה ל' יום לנזירות בנו, הוא משום דאין נזירות פחותה מל' יום, תיקשי דא"כ מהו דתנן לעיל דמשלים את שלו, הרי אי"ז השלמה כיון דצריך למנות ל' יום משלם, אך כבר כתב בחי' הגרי"ז שם דזה נתישב בד' הרמב"ם בפ"ד מנזירות ה"ג שפירש להך מתניתין בנזירות מרובה, וע"כ שפיר תני משלים. [↑](#footnote-ref-2)
2. והעירני הריל"ש דיש מקום לומר, דלא הק' כן הגרע"א אלא לדעת הרמב"ם, אך לדעת הרא"ש ניחא, והיינו די"ל דבהא דבנולד ביום ע"א סותר, היינו דבכה"ג אינו מגלח לנזירותו "מדינא" אלא ביום קל"א, ומשא"כ בנולד הבן תוך ע', דזמן התגלחת מדינא דנזירותו, היא ביום ק"ל, ומדרבנן הוא דאינו מגלח אלא ביום קל"א, ואם גילח ביום ק"ל יצא, - ולא הק' כן הגרע"א, אלא לדעת הרמב"ם דבנזירות מפורשת לא אמרינן מקה"כ, ונמצא דאף אם נולד בתוך ע', אינו מגלח מדינא לנזירותו אלא ביום קל"א, וא"כ לא הפסיד כלום כשנולד ביום ע"א, ודו"ק. [↑](#footnote-ref-3)
3. והנה הי' מקום לדון בזה, דאף דהוא צריך להשלים עוד יום א' משום גידול שער, מ"מ נפ"מ בהא דב' הימים הראשונים עולין לו, דאם לא היו עולים לו, והי' חוזר ומונה ל' יום משום עיקר מנין נזירותו, הרי דאף אם נטמא ביום ל"א סותר, לדעת הרמב"ם דאף נטמא ביום ל"א סותר ל' יום מדאורייתא, אך כיון דימים אלו עולין לו, וא"צ לחזור ולמנות ל' יום אלא משום גידול שער, הרי שאם נטמא ביום האחרון אינו סותר.

   אך באמת אין לישב כן, ומתרי טעמי, חדא, דהרמב"ם גופי' מפרש לההיא דנטמא ביום גידול שער בע"א, ועי' בליקוטי הלכות שנקט לדעתו דאם נטמא ביום גידול שער סותר, - ועוד, דאף אי נימא לדעת הרמב"ם דאם נטמא בימי גידול שער אינו סותר את כל הנזירות, מ"מ מסתברא מילתא דה"ה סותר ל' יום, דכיון דלדעת הרמב"ם אף אם נטמא ביום הבאת קרבנותיו סותר ל' מדאורייתא, הרי דימי גידול שער לא גריעי מינייהו, ואדרבה עדיפי מינייהו, דעדיין לא הגיע זמן הבאת קרבנותיו, וה"ה סותר ל' יום, וא"כ נמצא דבנזירות סתם ליכא נפ"מ במה שב' הימים הראשונים עולין לו. [↑](#footnote-ref-4)
4. שו"ר בביה"ל ח"א סו"ס נ"א, שנקט דהנפ"מ בהך דינא דכל שאין לו ימים הראשונים אינו סותר, הוא רק בנזירות מרובה, אך בסתם נזירות, ליכא נפ"מ, דכיון דהוא מגלח בכה"ג, ה"ה סותר ל' יום משום התגלחת, עיי"ש, ולפ"ז י"ל כן גם לדעת הגרע"א דבאמת ד' הרמב"ם לא קיימי על סתם נזירות, אלא על נזירות מרובה.

   והנה בד' הביה"ל שם מבו' להדיא, דאף כשנטמא בסתם נזירות ביום הראשון לנזירותו, ליכא נפ"מ בהא דאינו סותר, - ומבו' מזה דפשיטא לי' שלא כד' הגרע"א ז"ל, אלא גם בדינא דל' ימים לגידול שער אינו מגלח לכתחילה אלא ביום ל"א, וע"כ אף בנטמא ביום הראשון ליכא נפ"מ במה שאינו סותר, דבלא"ה הוא סותר ל' משום התגלחת, אך אי נימא דבדינא דל' ימים לגידול שער ה"ה מגלח ביום ל', הרי דנפ"מ טובא בהא דנטמא ביום א' אינו סותר, דאף דהוא צריך למנות ל' ימים לגידול שער, מ"מ ה"ה מגלח ביום ל' למנינו, ואם הי' סותר את היום הראשון שמנה, ל"ה מגלח אלא ביום ל"א.

   עוד מבו' מדבריו דנקט כמש"נ להלן בהערה בדעת הגרי"ז, דלקיום דין ל' יום דגידול שער בעינן נזירות טהרה וימי טומאה אין עולין למנין זה, וע"כ אין יום תגלחתו עולה לו למנין זה, כ"ז שלא הביא קרבנותיו, דאם אף ימי טומאה עולין למנין ל' ימים דגידול שער, הרי דמכח הא דאינו סותר את היום שמנה, א"צ למנות אחר שמביא קרבנותיו אלא כ"ט יום, דשפיר יש לו ל' יום דגידול שער, דלזה עולה גם יום תגלחתו שהוא יום קודם הבאת קרבנותיו [↑](#footnote-ref-5)
5. ובד' הגרי"ז שהוכיח כן מד' הרמב"ם, כנראה דהוא משום דס"ל דלקיום דין ל' יום דגידול שער, ג"כ בעינן נזירות טהרה, וימי טומאה אין עולין למנין זה, - וזה מתפרש לפמש"כ בכ' הגרי"ז לקמן דנ"ה. דדין ל' יום דגידול שער אי"ז רק דין גידול שער לתגלחת, אלא דכמו דאמרינן אין נזירות פחותה מל' יום, כמו"כ אמרינן דאין נזירות פחותה מגידול שער של ל' יום, והוא דין בעצם הנזירות שמוכרח להיות בה גידול שער של ל' יום, עכ"ד, ולפ"ז י"ל דבעינן לזה נזירות טהרה, ונזירות טומאה אינה עולה למנין ל' ימים אלו. [↑](#footnote-ref-6)
6. ואין לומר דאחר שגזרו חכמים במנין ל' ימים דנזירות שלא יגלח עד יום ל"א, לא פלוג בתקנתם ואף במנין ל' יום דגידול שער אינו מגלח עד יום ל"א, דזה ודאי אינו, דאף אי נימא כמש"כ בכ' הגרי"ז לקמן דנ"ה. דדינא דל' יום דגידול שער הוא דאין נזירות פחותה מגידול שער של ל' יום, מ"מ כיון דהוי זה דין בפנ"ע, ודאי דליכא ע"ז לגזירת חכמים, - והרי בלא"ה חזינן דלא השוו חכמים דין ל' ימים דגידול שער לדין ל' ימי נזירות, שהרי קי"ל דאם נטמא ביום גידול שער אינו סותר. [↑](#footnote-ref-7)
7. ויש להוסיף, דאף דבכה"ג יהא רשאי לגלח לכתחילה ביום ל', מ"מ שפיר תני דסותר ל' יום, - והרי לד' הגרע"א אף לדעת רב מתנה ה"ה מגלח לכתחילה ביום ל', דבדין ל' יום דגידול שער, יכול לגלח לכתחילה ביום ל', ואפ"ה תני דסותר ל' יום. [↑](#footnote-ref-8)