פסקי הלכות מחניך קדוש
קטגוריות: ש_ס / א ברכות / ברכות - הרב מאיר קאופמן / חלק ראשון ברכות

**י"ד אייר ע"ה**

**דיני ולא יראה בך ערות דבר וגו'**

א] מבואר בתורה לא יראה בך ערות דבר ושב מאחריך וביארו חז"ל דהכונה דאסור לקרוא ק"ש נגד ערוה בין אם זה ערותו בין אם זה ערוה דמישהו אחר ונקטו הפוסקים שזה מעכב לק"ש ותפילה אמנם הרהור מותר כמבואר בגמ' שבת ק"נ. ולענין כתיבה לכאורא תלוי אם זה כדיבור עיין פמ"ג מ"ז סק"ב שנסתפק בזה ולענין לצאת שומע כעונה מבואר באחרונים שלא יוצאים ובפשוטו אם כיון לצאת עבר איסור [ועיין קובץ תשובות לגרישא ח"ג]

ב]ערות בהמה מותרת וערות עכו"ם אסורה מדאוריתא וערות קטן וקטנה שלא ראוים לביאה מעיקר הדין קי"ל להיתר והרמב"ם אסר ובקרית ספר מבואר שזה רק מדרבנן ומבואר ברמב"ם הלכות מילה שבמילה של קטן מותר

ג] הכיס הוא בכלל הערוה והחזו"א נקט שגם שער הערוה וכתב שלא נתפרש שיעור מדויק ובפשוטו מהאורחות חיים משמע ששער האשה אינו בכלל הערוה ולענין עגבות בפשוטו אינו בכלל הערוה אמנם במאירי נקט שזה ערוה ובפשוטו זה דעת יחיד ורק בתור חומרא ראוי להחמיר בזה

ד] מבואר בגמ' שערום לא יתרום ומבואר ברשב"א כ"ד. שזה גם אם לא רואה ערותו דנתחדש שערותו מגולה חשיב גילוי ערוה מדאוריתא וכן מבואר בפשטות הגמ' בסוכה שראשו חוץ לבית או כילה שיש בה עשרה אסור לקרוא ק"ש וכן נקט המג"א והחזו"א אמנם הב"ח נקט שאין כזה הלכה והפמ"ג דייק כן מרש"י וכן משמע קצת ברשב"א כ"ד. בדעת רש"י וכן משמעות הרמב"ם אמנם לפ"ז בהכרח שערוה כנגדו אסור אפילו אם עצימת עינים ולהלכה וודאי קי"ל לאסור

ה] מבואר במשנה שאשה יכולה לקרוא ערומה ביושבת ובפשוטו להלכה לא צריך טוחות בקרקע אמנם הרבה ראשונים הצריכו טוחות בקרקע כמבואר בא"ר סימן ר"ו והביאור הפשוט כי ללא זה אין ערותה מתכסית כדמוכח ברע"ב, וודאי שצריך להחמיר בזה שהוא דעת הרבה ראשונים

ו] ערוה בעששית ללא עצימת עינים ודאי אסור, ודעת הב"י שמועיל עצימת עינים נגד ערוה וכן הוא ברשב"ץ אמנם דעת כל האחרונים לאסור [והחזו"א דן שיאסר לכל הפחות מדרבנן מדין עינו רואות את הערוה] אמנם לענין ערוה בעששית או ברשות אחרת בזה דעת המג"א להתיר וכן הכריעו המ"ב והחזו"א ודעת הט"ז והפר"ח לאסור [ולכאורא ראוי להחמיר בזה דמהלך הט"ז הוא יותר מיושב בסוגית הגמ' וכן הוא פשטות הש"ך ביור"ד]

ז] אדם שנמצא בכילה פחות בעשרה והוציא ראשו ויש אדם שרואה ערותו מסתבר שחשיב ערותו מגולה וכן משמע בפמ"ג, וכמדומה דבאפיקי מגינים נקט שמותר כה"ג

ח] אדם שנמצא בכילה פחות מעשרה ולא הוציא את ראשו מבואר בגמ' שאסור ויתכן שזה מצד שחשיב ערותו מגולה כלפיו ויתכן שזה מצד שחשיב ערותו לנגדו ויתכן שזה רק מדרבנן מדין עיניו רואים את הערוה

ט] מבואר בגמ' שאדם שתוך טלית צריך להוציא את ראשו כדי לקרוא ק"ש ויש לבאר שזה מצד שאל"כ חשיב ערותו מגולה וכן משמע קצת בפר"ח סימן ע"ה בסופו ובתוס' כ"ד. ויתכן שזה מצד שחשיב ערותו כנגדו ויתכן שזה רק מדרבנן מדין עיניו רואות את הערוה

י] אדם שתוך המים וראשו לחוץ ולא מסתכל על הערוה מותר לקרוא ק"ש והא דאין כאן ראית ערוה למג"א דזה ערוה בעששית דמועיל עצימת עינים ולט"ז מצד שערותו למטה ולא חשיב שזה כנגדו

י"א] נחלקו תנאים האם לבו רואה את הערוה מותר או אסור ודעת רוב הראשונים דקי"ל לאיסור ושיטת רש"י להקל בזה ובגדר דין זה בפשוטו מדרבנן זה כמו ראית עין ולפ"ז ודאי שזה אסור גם במישהו אחר ועיין אפיקי מגינים דהשיעור כמלא עיניו אמנם בגר"ז מבואר שזה גדר אחר שאסור שיהיה לבו אם הערוה וזה סברא לאסור גם בראשו והחזו"א גם נקט כנ"ל אלא שזה הלכה בעיניו ועיין פנים מאירות סימן ע"ד שדן שלפ"ז דין לבו רואה את ערותו זה רק בעצמו אמנם בטור ותוס"ר ותורי"ח בסוגין נקטו שזה גם בחברו ובדרך החיים נקט שגם אם זה ברשות אחרת שמועיל עצימת עינים אבל הלב חשיב שהוא רואה

י"ב] הפמ"ג נקט שערוה בעששית אין דין לבו רואה את הערוה וכן הוא בפתיחה בבה"ל ומקורו מהפסק מים אמנם ב"ח סימן ע"ד נקט לא כך וזה תלוי אם גדר מים מדין עשית או כי זה ראיה לא ברורה או שלא חשיב ערוה כנגדו וכנ"ל ועיין לעיל מהדרך החיים

י"ג] מבואר בטור שלבו רואה ערות חברו אסור והאחרונים כתבו כגון שניהם במים או שניהם במיטה אחת וראשם חוץ לטלית והפמ"ג כתב שנפק"מ לב"י בעצימת עינים ובדרך החיים כתב שנפק"מ בערוה ברשות אחרת אם עצימת עינים שנקט שמועיל כה"ג אבל מדין לבו זה אסור ומבואר בכל דבריהם שדין לבו רואה את הערוה זה לא רק אם הם ביחד ובפשוטו עד כמה שיש כאן הלכה חדשה יש כאן חידוש שזה גם כלפי חברו כשאין קשר ביניהם

י"ד] עיין אורחות חיים שחידש שאשה לא חשיב לבה רואה את הערוה והדרישה נקט שזה גם לא נחשב ערותה כנגד עיניה וכן נקט הפמ"ג רק שבכל אופן אסור מצד שערותה מגולה ובלבושה חלוק אין איסור והט"ז דייק שכן דעת הרא"ש אמנם הראב"ד חולק והאחרונים כתבו שאם אפשר כדאי להחמיר

ט"ו] מועיל לחצוץ בבגדו בין לבו לערוה ועיין תבואת שור סימן א' סק"ע וכן הוא באפיקי מגינים שאם אין עליה שום בגד זה לא יעזור חגור דק דעדין כיון שהערוה בולטת חשיב רואה ערותה אלא צריך משהו עבה כמו הידים

ט"ז] מועיל גם לכסות הלב על ידי בגד אפילו אם זה לא ממש מהודק אמנם על ידי ידיו לא מועיל ואם מחבקת ידיה בין לבה לערוה מועיל או כי זה מדין הפסק או שכאן שזה לא הצורה הרגילה עוזר גם בידיו ולכסות ערוה או לב של מי שהוא אחר בידיו עוזר ולכסות ערותו ביחס למישהו אחר גם מסתבר שמותר וצ"ע

י"ז] אם יש חלוק עליה אפילו שזה סמוך לגופה חשיב לבה רואה ערותה אמנם אם יש בגד נפרד על הלב או על הערוה אפילו שזה לא צמוד לא חשיב רואה ערותה ואם יש בגד צמוד ממש לגופה חידש החזו"א שזה כמו מים עכורים שמותר ובמים צלולים מבואר בגמ' שחשיב לבה רואה ערותה וחידש הרמ"א שבהוציא לבו חוץ למים מותר והפר"ח חולק והאחרונים הכריעו שלא כמותו

י"ח] מבואר בגמ' דטפח באשתו ערוה לגבי ק"ש ובתר"י מבואר שזה רק במסתכל אמנם הבה"ל הביא מהסמ"ג שזה גם ללא מסתכל והב"ח נקט שכן סתימת הפוסקים [והמ"ב צירף שיטה זו לגבי בדיעבד] אמנם נחלקו האם מועיל עצימת עינים דבפנים מאירות ובפמ"ג והחזו"א נקטו שמועיל אמנם בגר"א נקט שלא מועיל ולכאורא מסברא אם זה גדר של ערוה מדרבנן לא מועיל עצימת עינים ויתכן שזה ערוה כלפי דין ראיה ולא כלפי הימצאות יחד אם יש בזה שני הלכות וכן משמעות הפנים מאירות

י"ט] יש שנקטו שבאשה אחרת אסור אפילו פחות מטפח והב"ח נקט שסתימת הפוסקים לא כך אמנם הרמ"א סתם להחמיר וכן צידד החזו"א, והחיי אדם נקט שבזה ודאי מועיל עצימת עינים ולכאורא לגר"א כה"ג לא יועיל כיון שזה גדר של ערוה מדרבנן וצ"ע

כ] מסתכל באשתו במקומות המגולים באחרונים משמע שמותר אמנם לשון הרמב"ם משמע שאסור וכן הוא ברבינו מנוח שם ובמסתכל באצבע קטנה של אשה אחרת החזו"א נקט לאיסור

כ"א] שוק באשה ערוה ומהו שוק המ"ב נקט שזה מעל הברך והחזו"א צידד שזה למטה מהברך ואם זה החלק העליון יש אחרונים שחידשו שבזה לא צריך טפח והחזו"א כתב שסתימת הדברים שאין לחלק בזה

כ"ב] בבה"ל מבואר שטפח באשה ערוה זה מגיל שראויה לביאה ומסתבר שזה מגדרי לא פלוג אמנם החזו"א חלק שכל שגופה קטן ולפי הרגיל אין בזה הרהור מותר

כ"ג] מקומות המגולים שהדרך לכסותם גם נחשב כערוה ובמ"ב מבואר שאם הדרך לכסותם ברחוב ולא בבית זה נחשב כערוה וכן הוא סתימת הפוסקים מדין שער אמנם מקומות המכוסים מסברא כגון שוקה למעלה מהברך או זרועתיה למעלה מהמרפק וכדו' אפילו שרבו המגלים ודאי אסור לקרוא כנגדו

כ"ד] שער באשה מבואר בגמ' שזה ערוה ונחלקו הראשונים האם זה לק"ש או בעריות וקי"ל להחמיר אמנם זה רק בנשואות ומבואר במ"ב שלא עוזר שהדרך לעבור איסור תורה ולגלות וכן הוא לפי ביאור החזו"א ואי אפשר להקל בזה כלל ולענין שער שיוצא חוץ לצמתן שמעיקר הדין מותר אם כך הוא הדרך אין בזה איסור

כ"ה] מבואר בגמ' שקול באשה ערוה ודעת הרמב"ם והרא"ש שזה מצד הרחקה מעריות ולא לק"ש ודעת ראשונים אחרים שזה לק"ש והשו"ע כתב שראוי להחמיר והגר"ז חידש שאם לא שם לבו לשיר אין בזה איסור ובפשוטו גם קול דיבורה אם יש בו נעימות מיוחדת ובזה ברגיל בה מבואר שמותר

כ"ו] קול עריות שמותר בהם יחוד מסתבר שאין בזה קול באשה ערוה אפילו לק"ש שזה לא מביא לידי הרהור שהרי מעיקר הדין מותר אפילו חיבוק ונישוק ובשם החזו"א שאסר באחותו ויש שביארו שזה רק באינו רגיל בה ובספר בירור הלכה ח"ה הביא בשם ספר באר שרים שבבית מרן הגרי"ז הבנות היו שרות זמירות שבת רק היו מקפידים לסגור החלונות

כ"ז] עקבו נוגע בערוה וכן שאר אברים שבגופו קי"ל שאסור לקרוא ק"ש ודעת הראב"ד שבכיס מותר וי"ח ולעיקר הדין קי"ל שמותר וראוי להחמיר

כ"ח] עקבו נוגע בערות חברו בטור ותוס"ר ותורי"ח נקטו שזה אותו דין ואסור אמנם בלשון הרמב"ם משמע שמותר וקי"ל לאסור

כ"ט] אם מישהו אחר נוגע בערותו כה"ג וודאי אסור לקרוא ק"ש

ל] שנים שישינים במטה אפילו אם החזרת פנים כל שאחוריהם נוגעים אחד בשני אסור ויש ראשונים שזה רק עגבותיהם אמנם המ"ב נקט שזה ה"ה שאר הבשר רק נסתפק שזה לא ממש עד למטה

ל"א] לענין אשתו דעת רוב הראשונים שמותר ויש אוסרים וראוי להחמיר בזה אמנם ללא החזרת פנים אסור ואם הוא סיבב ולא היא מבואר בגר"א שמותר וכן דייק מהגמ' והרמב"ם ובפשוטו זה גם אם ערותה נוגעת והמ"ב והחזו"א נקטו שכה"ג אסור

ל"ב] שנים שישינים במטה אחת ללא החזרת פנים ללא נגיעה דעת הפמ"ג לאסור ודעת העטרת זקנים וכן הוא סתימת הפוסקים להתיר וכן נקט החזו"א

ל"ג] נגיעת בשר ממתניהם ולמעלה מותר ודעת המג"א שגם אם אחד ממתניו ולמטה ואחד מלמעלה אמנם מדבריו אין ראיה רק על מי שזה ממתניו ולמעלה והחזו"א לא ברירה ליה דבר זה

ל"ד] החזו"א חידש שנגיעה בבשר אשה אחרת ודאי אסור עוד חידש שגם נגיעה בבשר אשתו במקומות המכוסים אסור וכתב שאפשר גם במקומות המגולים אסור וברשב"ץ כתב שנגיעה בידיו בעגבותיה אסור ומשמע שבשאר גופה מותר

ל"ה] בניו ובנותיו הקטנים פחות מבן י"א לנקיבה וי"ב לזכר מותר בקירוב בשר וי"א גם אם נגיעת ערוה אמנם בזה קי"ל להחמיר ואם ערותו נוגעת בו בפשוטו משמע להתיר והחזו"א והמ"ב נקטו להחמיר ויש בזה מקום להקל ואם הם יותר מגיל זה מבואר ברמב"ם שכל האיסור רק בתוספת של שדים נכונות או שער צימח

ל"ו] הבה"ל נקט שבנותיו הקטנות עד גיל י"א מותר גם טפח ובפשוטו ראיה חמיר ואין מקום להקל בזה וצ"ע

ל"ז] באינם ראוים לביאה המ"ב נקט שבזה אין איסור כלל והחזו"א נקט שבאינם בניו אסור והפשטות כמ"ב ולענין נגיעת ערוה בידיו והמג"א נקט לאיסור ובמ"ב משמע שנקט להקל

ל"ח] הרהור בזמן דבר שבקדושה הגר"ז נקט להקל והאגרות משה נקט להחמיר ובפשוטו למה דנקטו האחרונים שכל הערות דרבנן מועיל עצימת עינים מסתבר לאסור וצ"ע

ל"ט] תמונה לא צנועה מסתבר שזה לא בכלל גזירת חז"ל וכן בגדי צבעונים של אשה אחרת שמכירה ומסתבר שגם אשה שלבושה בצורה לא צנועה כגון בגד צמוד או בגד פנימי אפילו שזה מביא לידי הרהור אין זה בכלל גזירת חז"ל אמנם בזה יש מקום להגדיר שזה בכלל הערוה עצמו כנגדו וצ"ע ובדרך חכמה פ"ז מבית הבחירה הביא מהחזו"א כנ"ל אלא שבמראה כתב שאסור וצ"ע הסברא ובפשוטו שכה,גחשיב ראית הערוה עצמה אמנם למג"א שאם זה ברשות אחרת מועיל עצימת עינים כאן ודאי חשיב שהערוה כמו ברשות אחרת ולט"ז צ"ע ובאפיקי מגינים כתב שזה אסור מדרבנן

מ] במקום שקרא לפני ערוה דאוריתא ודאי צריך לחזור ולקרוא ק"ש ולהתפלל ולברך ובמקום שזה רק מדרבנן כגון לבו רואה את הערוה ק"ש ודאי צריך לחזור ולקרוא אמנם תפילה וברכות החיי אדם כתב שלא חוזר אמנם הכרעת המ"ב סימן ע"ו סקל"ג שצריך לחזור ולענין דבר שאסור מצד הרהור אבל ללא ראיה כגון נגיעה בבשר חברו הפר"ח נקט שזה ודאי לא מעכב ויש אחרונים שפקפקו בזה ולענין ראיה של ערוה מדרבנן כגון טפח וכדו' המ"ב נקט שזה ודאי מעכב אמנם הפמ"ג נקט שזה אותו נידון של הפר"ח וזה תלוי אם זה גדר ערוה מדרבנן או סתם איסור הרהור ולהלכה יש לצדד שזה מעכב שעיקר דברי הפר"ח מחודשים ובכל מקום שיש ספק יחזוק ויקרא ק"ש אבל לא תפילה או ברכה וצריך לדון בכל מחלוקת האם זה לא בגדר הוכרעה ההלכה או שזה עדין ספק