סי_ ח-כד, הלכות ציצית
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / אורח חיים - דור המלקטים

**ציצית**

סימן ח' - סימן כ"ד

1. ב
2. סימן ח'.
   1. **תפילין או ציצית** [וכן תפילין של ר"ת או ציצית, תפילין או ציצית ומזוזה, לולב או ציצית, ציצית או מזוזה].
      1. עי' יו"ד סי' רפ"ה, לשיטות ומראי מקומות.
   2. **מצות צריכות כוונה**.
      1. עי' סי' ס', לשיטות ומראי מקומות.
   3. **עמידה בשעת ברכה** - סעיף א'.
      1. עמידה בליבשת טלית קטן.
         1. ישיבה.
            1. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ב סי' ד' אות ו', תנינא (ב - ג) סי' ס' אות ב') – "בט"ג כשפשט וחזר ולובש מותר גם לישב, דכמו שהוא פטור גם מעיקר הברכה שהנוסח הוא "להתעטף", כמו כן מותר גם לישב כיון שפטור גם מעטיפה, ובט"ק כאשר אינו מברך עליו אלה שמתעטפים תחלה הם גם עומדים, אך אם לא מתעטפים אין שום חיוב לעמוד".
            2. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ג' סיון תשס"ח) – שאלה: "האם צריך להקפיד לעמוד כשלובש טלית קטן אע"פ שאינו מברך עליו". תשובה: "לא".
         2. מעומד.
            1. מקור חיים (סי' ח' ס"ק א') – "ויש להיזהר גם בט"ק בזה אפילו בלבישה, כ"ש בברכתו אם כבר לבשו".
            2. הגרח"ק שליט"א (אסיפת ג' תמוז תשס"ח) – שאלה: "האם צריך להקפיד לעמוד כשלובש הטלית קטן אע"פ שאינו מברך עליו". תשובה: "יש לעמוד".
            3. שבט הקהתי (ח"א סי' י"א) – "בכל פעם שלובש הט"ק ילבשנו מעומד".
            4. חיי הלוי (ח"ה סי' ב' אות א') – "אך ראיתי בהליכות שלמה ... וראיתי בספר מקור חיים ... ובדיעבד יצא גם במיושב, וע"כ גם בשעת הדחק כגון בחולה ל"ע יכול להתעטף ולברך גם במיושב".
         3. מר"מ – רבבות אפרים (ח"ה סי' י"ד אות א', ח"ו סי' ח' ד"ה ואם, ח"ז סי' י"א, סי' י"ז ).
            1. תשובות והנהגות (ח"א סי' כ"ב) – "ולכאורה אם זהו הלכה במצות ציצית, גם בטלית קטן אף שאינו מברך עליה מ"מ ראוי לעמוד כשלובשו, וכן ראיתי בספר "מקור חיים" הנדפס מחדש מכת"י בעל חות יאיר שיש ליזהר בטלית קטן כשלובשו ללובשו מעומד, אבל אני לא שמעתי מעולם נזהרין בכך, והדבר חידוש גדול. ואולי יש ללמד זכות על המקילין שחובת עמידה הוא מפני ... אבל כשאינו מברך, הלבישה גופא בט"ק אפשר מיושב גם כן, ושפיר דמי".
   4. **הלובש טלית קטן ודעתו ללבוש גם טלית גדול לאחר זמן אם יברך על הטלית קטן**.
      1. אליבא דהלכתא (חי"ז עמ' ד' ).
   5. **בענין הוצאת הציציות בחוץ** - סעיף י"א.
      1. עי' ר' יוסף חיים יונתן נחשון, לשיטות ומראי מקומות.
   6. **נפל טליתו שלא במתכוין** - סעיף ט"ז.
      1. צריך לעשות עוד ברכה.
         1. ח"א (כלל י"ב סעי' ז') – "נפלה טליתו בלא מתכוין, ואם כן כבר נגמרה מצותה הראשונה. ולכן אם נפלה כולה, אף על פי שנשאר בידו, צריך לברך. אבל בנפל רוב טליתו, בש"ע פסק דאין צריך לברך, אבל דעת כל האחרונים דצריך לברך. ואם נפלה ממנו בתוך תפלת י"ח, אחר שיסיים תפלת י"ח ימשמש בציצית ויברך".
         2. ערה"ש (סעי' כ"ב) – "אם נפלה טליתו מעל גופו שלא במתכוין בין שנפל על הארץ בין שתפסו בידו וחוזר ומתעטף צריך לברך **לכל הדעות** דכיון שנפלה בלא דעתו הלכה לה המצוה כמו בתפלין כשנשמטו ממקומם כמ"ש בסימן כ"ה".
         3. מ"ב (ס"ק מ') – "אפילו אם לובשו מיד ואם נפל ממנו באמצע תפלת י"ח והחזירוהו אחרים עליו כשיסיים תפלת י"ח ימשמש בציצית ויברך".
         4. אבי עזרי (פרק ג' הל' י') – "הגרעק"א ... וצ"ע לי דבריו בזה, שפשוט שכאן העיקר הוא אם בעת הנטילה מן הכירה הי' דעתו להחזיר אז מותר, ואם אין דעתו להחזיר אח"כ כשהחזיר הרי זה כמו ששם מתחלה ואסרו ולא משום שאין דעתו להחזיר היינו משום שכוונתו הי' שלא להחזיר, דברור שאפילו אם נפל מאיליו ג"כ אין להחזירו שעכ"פ אין כאן דעת ע"מ להחזיר והרי מפורש בשו"ע או"ח סימן ח' ס"ק ט"ו שאפילו למ"ד שאם פשט טליתו ע"מ לחזור ולהתעטף אינו חוזר ומברך כשמתעטף אח"כ משום שלא בטלה העטיפה הראשונה מ"מ **אם נפלה טליתו וחוזר ומתעטף צריך לברך** ומשום שכבר בטלה העיטוף הקודם, והרי זה עיטוף חדשה ע"ש, גם הכא אם לא הי' דעתו להחזיר הרי זה כמטמין לכתחלה ואסור, וא"כ אף אם אחר נטל מן הכירה סוף סוף הי' עקירה בלי דעתו להחזיר ודאי שאסור להחזיר, ולא עדיפא מאם נפל מאליו והוא פשוט ותמיהני על הגרעק"א שנטה מזה".
      2. אין לברך.
         1. מהרש"ם (ח"ד סי' קמ"ח) – "ובנפל טליתו שלא בכוונה ונשאר עליו הט"ק ספק ברכות להקל (כי המחה"ש פסק שא"צ לברך ע"ש)".
         2. כה"ח (ס"ק נ"ח) – "וכתב השלחן גבוה אות כ"ג דהעולם נוהגים כי"א וה"ר יונה שלא לברך דמידי מחלוקת לא יצאנו וסב"ל".
         3. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק ג' סעי' י"ד, הע' כ"ג, ששכ"ה פרק א' הע' ס"ט [דפו"ח, הע' ע"ט], הערות לקונ' הקול קול יעקב הו"ד בועלהו לא יבול ח"א ריש עמ' ש"א) – "וממילא פשוט הדבר דבזמננו שכולם רגילים להיות לבושים בטלית, וגם בושה היא לישב בלי טלית ... לכו"ע אין מברכין אלא אם כן נפלה הטלית לאחר סיום התפלה, דבתחלת הלבישה וודאי דעתו להיות לבוש בהן כל זמן התפלה, וכן המנהג".
         4. פסקי בושם (פרק ב' סעי' ג') – "שההוראה המקובלת".
         5. ששכ"ה (כת"י).
         6. יביע אומר (ח"ג יו"ד סוף סי' י"ז) – "וצ"ל דה"ר יונה עצמו חולק על סברת רבותיו וס"ל שאין זה מברך, ועפ"ז תכון השמועה שהביא הריטב"א בשמו. ועכ"פ הואיל ולא יצא דבר זה מידי מחלוקת, וקי"ל סב"ל אפי' נגד מרן, שב ואל תעשה עדיף. וכמ"ש ג"כ בשלחן גבוה (סי' ח ס"ק כג), שהעולם נוהגים כדעת ה"ר יונה והי"א שהביא הריטב"א שלא לברך, דמידי מחלוקת לא יצאנו וסב"ל. ע"כ. וכן פסק מהר"י פלאג'י בס' יפה ללב (שם ס"ק כג). וכן רשום בזכרונותי בשם הרה"ג ר' יחזקאל עזרא רחמים ז"ל בס' עצי היער (סי' ח ס"ק נא) שכתב כן. ושכן המנהג. ע"ש. וכ"כ בכה"ח (שם ס"ק נח). [ובלא"ה גבי טלית יש עוד סברא שכל שנשאר עליו הט"ק א"צ לברך כשנפלה טליתו. וכמ"ש המחה"ש שם. וכ' בשו"ת מהרש"ם ח"ד (סי' קמח), שכן עיקר שלא לברך עליו דסב"ל. ע"ש. וע"ע בשו"ת זכר יהוסף (חאו"ח סי' ד) ד"ה ובזה. וכ"כ בשו"ת אמרי יושר ח"ב (סי' ט). ע"ש]".
         7. הגרח"ק שליט"א (כת"י) – "נפלה טליתו מעליו בשעת התפילה - האם חוזר ולובשה בברכה או לא. תשובה: בלי ברכה לכאורה".
         8. רבבות אפרים (ח"ח סי' י') – "אחד שהטלית נפל ממנו שלא בכוונה, ושאל אם עליו לברך כשמניח עליו הטלית שנית, ועניתי היות שהטלית קטן עליו, אז אין צריך לברך. [ועי' בשו"ת מהרש"ם מהדורא ד' סי' קמ"ח שכתב בזה ספק ברכות להקל, ועי' פסקי חשובה ח"א סימן ו']".
         9. פסקי תשובות (אות כ"ח) – "מ"ב ... ומיהו מנהג העולם שלא לברך על העיטוף שוב".
      3. מר"מ – אשי ישראל (פרק ל"ב הע' מ"ב).
         1. הגריש"א זצ"ל (אשרי האיש או"ח ח"א פרק ב' אות ה') – "ואם נפלה ממנו הטלית ונשארה עליו טלית קטן, אין צריך לברך. וגם אין צריך לשאול טלית מחברו (כדי לצאת מספק ברכה), כי הסכמת האחרונים שאין צריך לברך".
   7. **הלן בטליתו בלילה** - סעיף ט"ז.
      1. עי' ערך שינה, לשיטות ומראי מקומות.
3. סימן י"א.
   1. **קטן בעשית ציצית: בטלית שלו**.
      1. יכול.
         1. ערה"ש (סי' י"ד סעי' ז') – "וקטן דינו כאשה אך כיון שצריך לעשות לשמה ממילא דהקטן לאו בר הכי אם לא כשילמדו אותו ולכן יש להרחיק הקטן מלהטיל ציצת אך בטלית שלו אין חשש וחרש ושוטה בודאי פסולים שאין בהם דעת לעשותם לשמה וסומא ודאי מותר לעשות".
         2. בה"ל (סי' י"ד סעי' א' ד"ה להצריך) – "ופשוט דהקטן לעצמו מותר להטיל ציצית לכו"ע אם רק הגיע לחינוך שהוא מחוייב מדרבנן במצות ציצית ומיקרי בר לבישה להוציא את עצמו בציציותיו ויותר נ"ל דאפילו אם כבר נעשה גדול בן י"ג שנה אין צריך להתיר ציציותיו דהרי כדיעבד דמיא ובדיעבד אין לחוש להא דר"ת וכ"ז אם יודע בעצמו שהטילם אז לשמה".
         3. משנה הלכות (ח"ג סי' רכ"ט, עי' ח"ה סי' י"ב) – "ודאי דליכא שום ספק דקטן לעצמו מותר אפי' לכתחילה להטיל ציצית".
         4. הגר"א נבנצל שליט"א (אסיפת יצחק ג' תמוז תשס"ח) – שאלה: "קטן שעשה ציצית, האם מותר לחנכו במצות ציצית עם אותו ציצית". תשובה: "כן".
         5. חנוך לנער (פרק ט' אות ו').
      2. אין ראוי.
         1. הגרח"ק שליט"א (ג' תמוז תשס"ח) – שאלה: "קטן שעשה ציצית, האם מותר לחנכו במצות ציצית עם אותו ציצית". תשובה: "אין ראוי".
         2. תשובות והנהגות (ח"ה ס' ח') – "וכיון שט"ק שהטיל בה הקטן ציצית אינו כשר מדארו' (ועכ"פ לשי' ר"ת) וכמ"ש לעיל, לכן ראוי להדר שלא ילבשנה הקטן רק ילבש ט"ק שכשר מדארו'".
      3. מר"מ – אבן ישראל (סי' י"ד על מ"ב אות א').
   2. **לשמה**.
      1. ב"י (ס"ק א') – "שכתב אחר כך (הי"ב) ציצית שעשה אותה גוי פסולה שנאמר (במדבר טו לח) דבר אל בני ישראל ועשו להם ציצית אבל אם עשה אותה ישראל בלא כונה כשרה צריך לומר דלא בטויית חוטין קאמר דהא בעינן שתהא לשמה **אלא בנתינת החוטין בכנף ותליית החוטים ועשיית הקשרים והחוליות** דוקא קאמר שאם עשה ישראל שלא בכונה כשר מדלא מצרכינן לשמה אלא בטויה".
   3. **בלילה: להטיל ציצית בטלית בלילה**.
      1. מותר, אפילו לכתחילה.
         1. פמ"ג (סי' י"ח מש"ז ס"ק א') – "שאלה אם נפסק ציצית מכסות המיוחד ליום ועשה בו ציצית בלילה אם רשאי למעבד כן או לאו, וציצית שעשאן בשבת אם הם כשרים או לאו. תשובה יראה דכשר אף אם עשאן בלילה ולא הוה תעשה ולא מן העשוי, אף דכסות יום בלילה פטורה להר"מ, דוגמא לדבר אין מחוסר זמן לבו ביום [זבחים יב, א], וזמן ממילא קאתי ולא הוה תעשה ולא מן העשוי, ולא דמי לבעלת ג' [סימן י סעיף ה] שאין חייבת כלל ואין ראוי כלל לציצית. וכסות בת ארבע כנפות שהיה בו כלאים בשפה שלו ועשה ציצית ואח"כ חתך הכלאים ממנה י"ל דהוה תעשה ולא מן העשוי כיון דבעת עשייתן לא קרינן בה אשר תכסה בה עתה שאין לנו [היתר] כלאים, ואפילו נאמר מן התורה מותר כלאים, עתה רק מדרבנן [אסור] (עיין פתיחה להלכות ציצית) מ"מ מדרבנן הוה תעשה ולא מן העשוי".
         2. בן איש חי (שנה א' פר' לך לך אות י"ח) – "מותר להטיל הציציות בטלית ולקשרם בלילה בטלית המיוחד ליום, אף על גב דלהרמב"ם ודעמיה כסות יום בלילה פטורה, ליכא בזה משום תעשה ולא מן העשוי, משום דזמן ממילא קאתי, ולא דמי לבעלת שלש דאינה חייבת ואין ראוי לציצית כלל וכנז' במש"ז סי' י"ח סק"א".
         3. ערה"ש (סי' י"ד סוף סעי' ז') – "ודע שפשוט הוא שיכולים להטיל ציצת בטלית בין ביום בין בלילה ואף שלילה אינו זמן ציצת מ"מ אינו ענין לעשייתן והרי אף נשים כשרות לעשותן ואף מי שחששו לנשים זהו מפני שאינן כלל במצוה זו".
         4. חפץ חיים.
         5. חזו"א.
         6. יביע אומר (ח"ח או"ח סי' ג') – "כלל העולה מדברי האחרונים, שהדבר ברור שמותר לעשות ציצית בלילה אפילו לכתחלה. ואין מקום להחמיר בזה כלל".
         7. הגרח"ק שליט"א (ויכתוב מרדכי עמ' שס"ח אות שכ"ו) – "האם מותר לכתתילה להטיל ציצית בטלית בלילה. תשובה: כן".
         8. ילקוט יוסף (סי' י"ח סעי' ה') – "הדבר ברור שמותר להטיל הציציות בטלית ולקשרם בלילה אפילו לכתחלה. ואין מקום להחמיר בזה כלל".
      2. מר"מ – ארחות חיים (סי' י"ח אות ב' ).
         1. תשובות והנהגות (ח"ב סי' י"ג) – "יש מחמירים לא להטיל ציצית בלילה, (עיין בשולחן הטהור שפוסל בלילה ועיין בדע"ת סימן י"ח) אבל ראיתי במכתבי הקדוש ה"חפץ חיים" זצ"ל וכן בהנהגות רבינו חזו"א זצ"ל שמתירין גם לכתחילה (ועשו כן עבור החזו"א על פיו). וכן כתב בפמ"ג סימן י"ח, וכן כתב בבן איש חי (שנה ראשונה פרשת לך לך דין י"ח), וכן כתב ב'צפנת פענח' וכתב דמאי שנא מסוכה קודם החג דמותר (אפילו לבית שמאי שצריך לעשותה לשמה), ולע"ד נראה דיש לחלק דסוכה וודאי מצותה 'הישיבה בסוכה' ודין עשייתה הוא כדי לקיים הישיבה בסוכה ולכן ע"כ וודאי שזמנה קודם לחג, אבל ציצית אין מצותה 'ללבוש טלית שיש בה ציצית' אלא מצותה שהלובש טלית חייב להטיל בה ציצית [ולכן בשבת מותר מה"ת ללבוש טלית שלא הטיל בה ציצית כיון דאנוס מלהטיל בה ציצית ובעצם הלבישה אין בה איסור (כדאיתא במ"ב בסי' י"ג סק"ט בביאור דברי הש"ע שם)] ולכן עשיית הציצית מגוף מצות ציצית. ובמק"א הבאתי דברי רש"י במנחות דף מא: ד"ה דלמא שמבואר שהאיסור להוריד ציצית מבגד כשאינו מטיל לבגד אחר היינו מפני 'ביזוי מצוה דבגד' ע"ש, הרי שהבגד נעשה חפצא דמצוה והיינו בעשייה, ובלילה שאין בזה קיום מצוה נראה שאינה זמן לעשיית ציצית לשיטות אלו. אמנם נראה כדברי האחרונים דרק לכתחילה יש מקום להחמיר, שהעשייה עדיפא לעשותה ביום כיון שהבגד נעשה בכך ראוי למצוה מיד, אבל מועיל גם בלילה שראוי בזה לאחר זמן, וכמדומני שכך המנהג שגם להמחמירים היינו לכתחילה דוקא לא להטיל ציצית בלילה, ולכן למעשה נראה דראוי לעשות ציצית ביום אבל אין לחוש כלל לפסול בדיעבד, אבל כבר הבאתי מגדולי עולם זצ"ל כמו מרן החזו"א זצ"ל שנהגו להקל גם לכתחילה, וע"כ כל אחד כמנהגו נוהג בזה".
4. סימן ט"ז.
   1. **האם נקב בית הצאר עולה למנין**.
      1. מחמיר – מ"ב (ס"ק ד', "ונקב בית הצואר אין עולה למנין").
      2. מצטרף [אם רוחב כל כתף יותר מהנקב] – חזו"א ( ).
      3. מר"מ – פסקי תשובות (אות ב').
         1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה תשובה תק"ס, עמ' רח"צ) – "שאלה: ראיתי בהנהגות ממון החזו"א שנדפסו בס' טעמא דקרא [אות ה'] שכ' דבסוף ימיו צוה לעשות הס"ק שיהיה בכל צד שישים צ"מ על שישים צ"מ [וקצת יותר משום שמתכויץ ע"י הכביסה] מלבד הנקב של בית הצואר, וזה כדעת המ"ב סי' ט"ז סק"ד שכן הוא מנהג אנשי מעשה, האם חזר בו החזו"א ממש"כ בספרו סי' ג' סק"ל דכל שעומד מרובה על הפרוץ מכל סביביו אף מקום הנקב הוי מן המנין. תשובה: לא חזר רק החמיר".
   2. **האם חתך שעושים בקדמת נקב בית הצואר מצטרף לשיעור**.
      1. דעת המ"ב.
         1. עולה.
            1. פסקי תשובות (אות ב', הע' י"ז) – "והחתך שעושים בקדמת נקב בית הצואר בודאי מצטרף לשיעור, כיון שאין שם חסרון בנקב, דאינו אלא חתך. [אשל אברהם בוטשאטש, וכן משמע מלשון סידור הרב 'אורך שתי אמות לבד מבית הצואר שהוא נקב שיש בו חסרון ואינו עולה למדת שיעור הטלית', משמע דחתך שאין בו חסרון מצטרף לשיעור, ובס' אורחות רבנו ח"א עמ' י"ח מעיד שהחזו"א היה מורה לעשות במקום חתך זה למעלה כפתור מצד אחד ונקב או לולאה מצד השני כדי שיהא ראוי לסגור אותו, ואך כי למעשה לא סגר הכפתור לעולם, ושו"מ בס' מנהגים זכור לאברהם להגה"צ מתולדות אהרן זצ"ל שהיה ג"כ מחמיר לעשות כן ובשעה שהיה מטיל הציציות בט"ק היה סוגר הכפתור, ואח"כ שוב פתח הכפתור דלא גרע מאילו נקרע דכשר כל זמן שלא נקרע רובו כדלעיל סי' ט"ו. ואלו הנוהגים שלא לעשות כלל חתך זה בנקב בית הצואר אלא הנקב מרובע או עגול, אם כי אפשר דהטעם בזה גם מפני חשש זה דשמא אין מקום חתך זה מצטרף לשיעור אמה מלפניו, אך עיקר הטעם הוא כדכתבינן לקמיה (אות ג') כדי שיהיה בית החזה מכוסה בט"ק, ולכן הקפידו על כך בכל ענין אף בט"ק ארוך שיש שיעור אמה אפילו בלא צירוף מקום החתך]".
         2. אינו עולה.
            1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה תשובה תקס"ב, עמ' רצ"ט) – "שאלה: כתב המ"ב סי' ט"ז סק"ד דמנהג אנשי מעשה לדקדק שיהיה בהטלית אמה מלפניו ואמה מלאחריו ונקב בית הצואר אין עולה למנין עכ"ד, יל"ע לדעת המ"ב במה שמצוי בטליתות שלנו שמלבד הנקב עושין בו חתך לאורכו בצד הקדמי ואין באותו חתך חסרון האם חשיב כנקב שאין עולה למנין. תשובה: אין עולה (אבל להחזו"א עולה)".

הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה תשובה תקס"ג, עמ' ש') – "שאלה: במה שהשיב רבינו שליט"א דלדעת המ"ב טליתות שלנו שמלבד הנקב עושין בו חתך לאורכו וכנ"ל גם מקום החתך אינו מן המנין, לא ידעתי מנ"ל זה והלא י"ל דלענין מקום החתך אף המ"ב יודה דהקרע לא חשיב כחסר ומצטרף. תשובה: כך שמעתי וכ"נ מסתימת המ"ב".

* + - * 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Is it necessary to sew up the v-neck of a beged of tzitzis?

R' Y. Berkovits wrote: According to the Chazon Ish - no. According to the MB - b’pashtus yes. Rav Moshe is quoted as saying that one should sew on a button so that is can be closed, but no need to actually ever close it.

* + 1. חזו"א (ארחות רבנו ח"א עמ' י"ח אות ל"א) – "החזו"א ... וזה הי' מדתו כפי שמסרה לי אחותו הרבנית (שתחי') ע"ה אשת מו"ר היא היתה תופרת את הטייק בהתאם למדות וההוראות שנתן לה מרן, ואלה הם: רוחב הבגד קצת יותר מששים ס"מ משום שנתכויץ בכביסה, כל כתף בפנ"ע יהי' יותר רחב מהנקב של בית הצואר (כמבואר בחזו"א או"ח סי' ב' ס"ק ט') ותמדוד ששים ס"מ לאורך לכל צד הן מלפנים והן מצד הגב וזה חוץ מנקב בית הצואר שאותו לא תכניס לחשבון ומלפנים עשתה חתך קטן בלי חסרון בבד **ותפרה לולאה וכפתור בראש החתך סמוך לבית הצואר**, ומדדה את הששים ס"מ משם מראש החתך (ואף שבחזו"א שם וכן באגרות ח"א י' כתב מרן שבכה"ג גם חלל נקב בית הצואר משלים את השיעור מטעם עומד מרובה, מ"מ נראה דלעצמו החמיר) וכן אמר לה לתפור כפתור אחד ולולאה או שני חוטים מכל צד מתחת לבית השחי כדי שיוכל לחבר את החלק שמלפניו עם החלק שעל גבו (ע"ש חזו"א סי' ג' ס"ק כ"ט) ואמר לה למדוד 4.5 ס"מ מהשפה מכל צד בכנפות ולעשות את הנקב, את הנקבים תפרה בחוט נילון לבן כדי שלא יהא ממין הבגד וכמבואר בחזו"א שם ס"ק י"ט".
    2. מר"מ – פסקי תשובות (אות ג').
  1. **מי שנותנין בו כפתור, האם צריך לחברן יחד כל הזמן**.
     1. תלוי בחזו"א ומ"ב.
        1. עי' הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה תשובה תקס"ד, עמ' ש', הע' תרמ"ז) – "שאלה: ראיתי בהנהגות ממרן החזו"א שנדפסו בס' טעמא דקרא דהחתך שעושין בטלית אצל מקום הנקב היו נותנין בו כפתור, וממקום הכפתור החשיב בהשיעור, האם הכפתור מועיל גם כשלעולם אינו משתמש בו, או דיש איזה שיעור שצריך להשתמש בו ולחברן יחד. תשובה: להמ"ב לכאו' יותר טוב שיהא סגור ולהחזו"א אין צריך. [שמעתי מרבינו שליט"א דמאחר שלדעת המ"ב מקום החתך אינו מן המנין (וכנ"ל תשו' תקס"ב) אף די"ל דמועיל כפתור מ"מ אין ראיה דסגי לדידיה במה שאפשר לחברן ע"י הכפתור ומשום כן כתכתי דלהמ"ב לכאו' יותר טוב שיהא סגור, אולם דעת החזו"א דמקום החתך מן הדין מצטרף לעומד וכנ"ל ואף שהחמיר לעשות כפתור לא היה חברן וס"ל דסגי במה שראוי לכך לחברן יחד עכ"ד]".
     2. מיקל, לא צריך לחברן.
        1. חזו"א (דעת נוטה הע' תרמ"ה, עמ' רצ"ט) – "ושמעתי מרבינו שליט"א דמלבד מה שהחמיר החזו"א שלא לצרף מקום הנקב אף שהעומד מרובה מכל סביביו וכדעת המ"ב, החמיר עוד לעשות כפתור אצל מקום החיתוך וכנזכר שם דממקום הכפתור החשיב בהשיעור, ואף שלא היה מחברן מ"מ כיון דאפשר לחברן ע"י הכפתור סגי בזה עכ"ד וע"ע בזה באשל אברהם (בוטשאטש)".
        2. פסקי תשובות (אות ב', הע' י"ז) - לשונו לעיל.
        3. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) - לשונו מובא לעיל.
     3. מחמיר, צריך לחברן.
        1. אג"מ (הגר"ד פיינשטיין שליט"א, Torah-live).
  2. **האם מועיל ליתן כפתור בהטלית לאחר שכבר הטיל בה ציצית: תעשה ולא מן העשוי**.
     1. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה תשובה תקס"ה, עמ' ש') – "שאלה: בהנ"ל במה שהחמיר החזו"א ליתן כפתור אצל מקום החיתוך שעושין להגדיל הנקב כדי שיהיה אפשר לסוגרו ומשם החשיב בהשיעור, נסתפקתי האם מועיל ליתן כפתור בהטלית לאחר שכבר הטיל בה ציצית מי אמרינן דהו"ל תעשה ולא מן העשוי. תשובה: בכיון שעומד לעשות כפתור מסתבר דמהני".
     2. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה תשובה תקס"ו, עמ' ש"א) – "שאלה: בהנ"ל מה הדין כשלא היה בדעתו בתחילה לעשות כפתור ושוב נודע לו שיש מחמירין ורוצה ליתן כפתור, האם י"ל דלא מהני דהו"ל תעשה ולא מן העשוי וכנ"ל. תשובה: צ"ע".

1. סימן י"ז.
   1. **להלביש ולברך על ציצית שאין בה שיעור: קטנים שלא הגיעו לחינוך מצות ציצית**.
      1. מר"מ – אליבא דהלכתא (גליון ע"א עמ' כ' טור ב'), עומק הפשט (גליון שי"ג).
   2. **מהו הגיל של חינוך קטן ללבישת ציצית**.
      1. בן שלש.
         1. א"ר (סי' י"ז סוף ס"ק ג') – "ובספרי יראה [קיצור של"ה חולין סוף עניני ציצית] כתבו להלביש לקטן טלית קטן כשיודע לדבר, ולפחות שיהא בן ג' שנים, וסימנך כי האדם עץ השדה [דברים כ, יט] כמו העץ הוא ג' שנים ערלים. וכן להרגיל באותיות התורה, דמכל זה יזכה בקטנותו לנשמה רמה".
         2. שע"ת (סי' י"ז ס"ק ד') – "ציצית לחנכו. עבה"ט וכ' א"ר בשם ספרי יראים להלביש לקטן טלית קטן כשיודע לדבר ולפחות מחויב להלבישו כשיגיע לבן ג' שנים וסי' כי האדם עץ השדה כמו להעץ הוא ג' שנים ערלה וכן להרגילו באותיות התורה ע"ש".
         3. הגריש"א זצ"ל (קונ' חינוך הבנים שעל ידי כולל אברכים רחובות סעי' ב' ).
      2. מר"מ.
         1. שבט הלוי (ח"ג סי' ו') – "איברא בקטן שלא הגיע לחנוך והגיע לחנוך ברכה לבד, רק רוצים לחבב עליו המצוות, יכולים להרגילו גם בשאין בו שיעור כ"נ פשוט ועיי' בשד"ח מערכת ו' קמ"א אות ע"ה".
         2. הגרח"ק שליט"א (דעת נוטה ח"ב תשובה תקפ"ז – תקצ"א ).
         3. ארחות רבינו ח"א עמ' רל"ג אות מ"א ).
         4. רבבות אפים (ח"א סי' י"ח ).
         5. נטעי גבריאל (חינוך ילדים פרק ט"ז ).
2. מוכרין טלית מצוייצת לעכו"ם - סימן כ'.
   1. עי' אה"ע סוף סי' כ"ב, לשיטות ומראי מקומות.
3. ביזוי מצוה - סימן כ"א.
   1. עי' ערך בפני עצמו.
4. סימן כ"ב.
   1. ***והמנהג הוא שמברכים אותו בלבישה הראשונה בשעת העיטוף. סי' כ"ב.***
      1. וכתב בשו"ע הרב שם, דזהו דוקא אם קנה טלית שאינה מצוייצת דמברך בשעת הטלת הציצית, אבל אם קנה טלית מצוייצת מברך שהחיינו בעת הקנייה, וכן יוצא מתוך דברי המ"ב שם סק"א. אמנם כתב הבן איש חי שנה א' פ' ראה אות א' שעכשיו מנהג העולם לברך בכל אופן בשעת עיטוף הראשון, וכ"כ בכף החיים שם סק"ו, והטעם כתב דחיישי שמא יחזור בו שלא ללובשו מאיזה סיבה ויחזור וימכרנו או יתנו לאחר במתנה ותהיה ברכתו לחנם, וכן הביא בשם המאמר מרדכי סי' רכ"ג סק"ה שהמנהג לברך בשעת הלבישה. וכ"ה בלקט הקמח החדש סק"א ובהלכות הגר"א ומנהגיו אות כ"ג להגר"מ שטרנבוך .
      2. ***שכח לברך ברכת שהחיינו בשעת העיטוף יכול לברך כל זמן שלא פשטו –*** שו"ע הרב בסדר ברכת הנהנין פי"ב ס"ד, וכף החיים סי' רכ"ג סקל"א
      3. ***ואם לא בירך בלבישה הראשונה י"א שיכול לברכו בלבישה שניה –*** ביאור הלכה סי' כ"ב ס"א ד"ה בשעת עיטוף בשם הפמ"ג, וכן הוא באשל אברהם סי' רכ"ה ס"ג, וראה שו"ת כתב סופר או"ח סי' כ"ה. אמנם בשו"ע הרב בסדר ברכת נהנין פי"ב ס"ד כתב שאם כבר פשטו על דעת שלא לחזור וללבשו לאלתר אלא לאחר זמן, לא יברך בלבישה שניה, וכן דעת כף החיים סי' כ"ב סק"י וסי' רכ"ג סקל"א. אשל אברהם (בוטשאטש סעי' ג' ).
      4. באגרות משה שם כתב דאף דמסתימת לשון הש"ע משמע שאף בטלית קטן מברך שהחיינו, אבל נראה דכיון שהוא מטעם קנה כלים חדשים שצריך שיהיה חשוב כדאיתא בסימן רכ"ג ס"ו יש חילוק דעל טלית גדול מברכין כו"ע דהוא ודאי בגד חשוב, ובטלית קטן רק למי שחשוב לו יברך שהחיינו, אבל לסתם בנ"א אין זה בגד חשוב כל כך, ואף שבשביל המצוה חשוב לו לא מסתבר לברך כיון שעצם הבגד אינו חשוב לו, עכ"ל. ובדרכי חיים ושלום שם כתב שכשלבש מלבוש חדש לכבוד שבת או יו"ט היה מברך שהחיינו בעת לבישתו בראשונה, אבל מלבוש חדש של חול לא בירך שאינה מלבוש חשוב, זולת טלית של מצוה גם בחול דהמצוה אחשביה וראוי לברכה, ע"כ
      5. ***הגר"ח פלאג'י זצ"ל (כף החיים סי' י' אות ח', רוח חיים או"ח סי' כ"ב) – "בטלית חדש יברך שהחיינו אחר ברכת להתעטף".***
      6. כה"ח (סי' רכ"ג ס"ק ל', סי' כ"ב ס"ק ו') – "עכשיו מנהג העולם שאין לברך שהחיינו על המלבוש כ"א בשעת הלבשה, וכן על הטלית בשעת העיטוף, והטעם נ"ל דנהגו כן דלא מברכי בשעת קנייה משום **דחיישי שמא יחזור בו** שלא ללובשו מאיזה סיבה ויחזור וימכרנו או ליתנו במתנה לאחר ותהיה ברכתו לחנם, ע"כ נהגו שלא לברך כ"א בשעת לבישה דווקא, ומדין פרי חדש נגעו בה וכמו שהתם על פרי חדש שצריך לברך שהחיינו בשעת ראייה ונהגו שלא לברך כ"א בשעת אכילה כמ"ש סי' רכ"ה סעי' ג' ועיין הטעם שם, הכא נמי כן. אח"כ ראיתי שכן כתב ג"כ המאמ"ר סי' רכ"ג אות ה', אבל נתן טעם אחר כמו טעם הפירות משום דהוי עיקר ההנאה יעו"ש"***.***
      7. פסקי בושם (פרק י"א סעי' י' ***).***
      8. הגריש"א זצ"ל (לקנות חכמה ***נישואין ושבע ברכות***) – "***החתן מברך שהחיינו למחרת מהחתונה כשלובש פעם ראשונה את הטלית גדול, כדין בגד חדש. ומברך "להתעטף" ו"שהחיינו" ומתעטף".***
      9. ***חוט שני (הל' ברכות הודאה ס"ק ו' אות א', שבת ח"ג עמ' רכ"ז אות א', לפאר ולברך עמ' קכ"ח) – "ולמעשה הקונה בגד חדש או כלי חדש צריך לאמוד בעצמו אם שמה בהן, ונראה שאין זה תלוי בערך הבגד והכלי אלא בחשיבות הבגד והכלי, ולכן שייך לברך שהחיינו על טלית ואף על מכנסיים או חולצה (ואינו חשיב בגד של זיעה) ובלבד שיהיה שמח בהם".***
5. הנהגות בבית הקברות - סימן כ"ג.
   1. עי' יו"ד סי' שס"ח, לשיטות ומראי מקומות.
6. שאר דברים.
   1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

What is the right way to do atifas tallis (godol)? Most people (that I've seen) put it over their head and then roll the tallis up to their neck and throw the 4 corners over their shoulder. Is it better to not roll it up to the neck but to keep it covering your back while doing the ituf and to just gather the four corners in front of you and then throw over shoulder? (Mishna Berura 8:3 sounds like it needs to be covering body but maybe wrapping head is enough?)

R' Y. Berkovits wrote: The second way. The majority of the back should be covered. Additionally, Rav Yisrael Yackov Fisher zt'l would say to first throw over just two of the tzitzis (practically the ones on the right side if you are doing an atifa on the left) so that you can have an atifa with two in front and two in back. Then throw over the other two tzitzis as is commonly done.

* 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

If a shul provides talasim for its guests and members, does the guest make a bracha? Is there a difference between guests and members? Is it preferable to bring your own Talis even if one is uncomfortable leaving it there or one prefers not to hold by an eiruv (this particular eruv is acceptable to relatively all)?

R' Y. Berkovits wrote: 1. Yes. A Shul generally has talasim for all to use in a way that they can make a beracha. [Actually, it really depends on the kind of shul. If they stipulated that non-membors can’t use them, then it would be gezela to use.] 2. If your own is nicer (which it usually is), it’s a hiddur.

* 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

1. The blanket on airlines, they’re about the same size as a talis and people use them to wrap their bodies - why don’t they need tzitzus? 2. There are very wide scarfs on the market - 50 centimeters. Scarfs are used for the neck and body - do they need tzitzus? 3. I’ve measured a childs undershirt-tzitzus (standard store bought), and if measured from under the armpit the slit is open more than halfway, but not if measured from the top. Doesn’t the MB say that is a karuv to a beracha-levatala. What are they being somech on?

R' Y. Berkovits wrote: 1) True, blankets not dedicated for night use should have one corner rounded. However here it’s patur because it’s a טלית שאולה. [You can argue that it’s rented rather than borrowed, but anyway a שוכר has the same din as a שואל.] 2) If they are really that wide, one corner should be rounded. Agav - There is really no shiur to the rounding, just enough that it is clearly rounded to the eye. Look around at the frocks on the market. 3) If that’s true – I’m not sure what they are being somech on.

* 1. הגר"י ברקוביץ שליט"א (מכתב במייל) -

Often when people put on their talis gadol they violently, although unwittingly, slap the person sitting behind them in the face with the strings. Obviously this can be quite embarassing. Would this constitute a mitzvah bo bavera thus negating the person's wearing of the talis?

R' Y. Berkovits wrote: B’dieved you would be yotzei. Maybe it would be k’dai to do another מעשה עטיפה (especially if this happened because of negligence which is often the case). This would be no worse than people that do the atifah incorrectly. L’chatchila we are choshesh for the Geonim that you are not yotzei without a proper atifah, but b’dieved we wouldn’t call it a beracha l’vatalah if the tallis was worn without a correct atifah.