הבדלה ח
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רצד עד סימן ש - הבדלה

**שיעורי הלכה**

### שיעורים על סדר השו"ע

### מפי מו"ר הגאון

### רבי רפאל צבי ובר שליט"א

הלכות הבדלה

##### **או"ח סימן רצט סעיף ב - ד**

##### **שיעור ח**

**[סעיף ב] היו שותים ואמרו בואו ונבדיל אם רצו לחזור ולשתות קודם הבדלה א"צ לחזור ולברך ויש מי שחולק בדבר.**

## אמרו 'בואו ונבדיל'

ובביאור הלכה (ד"ה ויש מי שחולק) הביא שהט"ז והמג"א ביארו טעם היש אומרים דכיון שאמרו בואו נבדיל הוי היסח הדעת ולכן צריכים לחזור ולהבדיל, ולדעת הגר"א טעם מי שחולק הוא כדעת היש אומרים בסעיף א דס"ל שכשחשכה צריך להפסיק מלאכול כדי להבדיל ולכן צריך לחזור ולברך. ולהלכה מסיק בביאור הלכה שם דהעיקר כדעה ראשונה דאף אם אמר בואו נבדיל יכול להמשיך לשתות ואינו צריך לחזור ולברך.

**[סעיף ג] כשמפסיק להבדיל אינו צריך לברך בורא פרי הגפן על כוס של הבדלה ויש אומרים שצריך.**

## ברכה על היין כששתה כבר קודם הבדלה

בביאור דעת היש אומרים שצריך לברך בורא פרי הגפן על הכוס של ההבדלה ביאר המשנ"ב (ס"ק י) דכוס של הבדלה הוא ענין בפני עצמו ואינו שייך לסעודה. ובמג"א (ס"ק ו) הקשה על דבריו מאי שנא ממה שמצינו בהלכות קידוש (סימן רעא סעיף ד) שסתם השו"ע שאם היו שותים יין וקידש היום מברך ברכת הקידוש בלבד ואינו צריך לחזור ולברך בורא פרי הגפן ומדוע הכא חוזר ומברך, וביאר המג"א דכוס של הבדלה אינה קשורה לסעודה כלל ולכן צריך לברך עליה, ואינו דומה לברכת הקידוש שהיא במקום סעודה ונחשבת כמו חלק מהסעודה.

ולהלכה מסיק במשנ"ב (שם) דלכתחילה טוב שלא לעשות הבדלה על שיכר בתוך הסעודה, וכן שלא לעשות הבדלה על יין אם שתה יין תחילה, כדי להוציא עצמו מהפלוגתא אם צריך לברך על הכוס. אמנם אם היה מוכרח לכך יכול להבדיל וא"צ לברך על הכוס דהעיקר כדעה הראשונה בשו"ע. ויש להוסיף דמטעם אחר עדיף לכתחילה שלא להבדיל בתוך הסעודה משום שנכנס לספק האם צריך להזכיר 'רצה' בברכת המזון, דמצינו במשנ"ב לעיל (סימן רסג ס"ק סז) שכתב שיש לעיין אם אפשר לאומרו אחר שכבר הבדיל ע"ש.

**[סעיף ד] כשהיה אוכל וחשכה שאמרנו שאינו צריך להפסיק גומר סעודתו ומברך ברכת המזון על הכוס ואחר כך מבדיל עליו. ואם יש לו שני כוסות מברך ברכת המזון על אחד ומבדיל על אחר.**

## ההיתר לשתות את היין בסעודה ג'

במשנ"ב (ס"ק יד) כתב שכשמברך על הכוס בסעודה שלישית מותר לשתות מהכוס אף שהוא קודם הבדלה דכוס של ברכת המזון שייך לסעודה. אך הוסיף דכל זה הוא רק במי שמקפיד תמיד לברך ברכת המזון על הכוס אך מי שלפעמים אינו מברך על הכוס אינו יכול לשתות קודם הבדלה. ובתוספת שבת (ס"ק ז) כתב שאין דברי המגן אברהם מוכרחים דכיון שמצוה מן המובחר לברך על הכוס הרי זה כדבר מצוה, ומותר לשתות את היין קודם הבדלה.

ונראה שאף אם אינם מקפידים לברך על הכוס כשמברכים ברכת המזון ביחידות, אך כשמזמנים בשלושה מקפידים לברך על הכוס, יכולים לשתות את הכוס, כיון שהדעה העיקרית היא שמברכים על הכוס רק בזימון בשלשה, אך אם נוהגים לברך על הכוס בזימון בעשרה, ובזימון בשלשה אינם מזמנים על הכוס אין להקל לשתות את היין כיון שלא מצינו מקור בהלכה לחלק בין זימון בשלשה לזימון בעשרה, ואם כן הרי הוא נחשב כמי שאינו מקפיד לשתות יין בברכת הזימון.

## שתיית היין בבין השמשות

עוד התבאר במשנ"ב (שם) בשם החיי אדם שאם הוא ספק חשיכה יכול לשתות מכוס של ברכת המזון אף מי שאינו נזהר תמיד לברך על הכוס. ובשעה"צ (ס"ק כד) הביא טעמו דסומך על דעת הפוסקים דמותר להתחיל לאכול בספק חשיכה, אמנם הביא דכמעט כל הראשונים אוסרים בזה, אלא שיש להקל מטעם אחר דיש לצרף דעת התוספת שבת (הובא לעיל) שחולק על המג"א שאין לשתות מהכוס של ברכת המזון בסעודה שלישית ולדעתו לעולם יכול לברך על הכוס כיון שהוא דבר מצוה.

[ולפי מה שנתבאר בביאור הלכה לעיל (סעיף א ד"ה משתחשך) יש להוסיף סברא לקולא דבספק חשיכה אפשר לסמוך על דעת רבי יוסי דס"ל דבין השמשות הוא כהרף עין, ויש ספק אם הוא עדיין יום. אכן כבר נתבאר בשיעורים לעיל שלדעת החזו"א אין להתחיל לאכול סעודה שלישית אחר השקיעה, משום שלדעתו אין לצרף את הסברות הנ"ל שהתירו להתחיל אחר חשיכה, וכן לא צירף את דעת רבי יוסי לקולא, ולפי"ז צ"ע אם יש לסמוך לקולא לשתות את היין בין השמשות וצ"ע].

## הפסק בין ההבדלה לשתיית היין

הנה מבואר בשו"ע שכשאין לו אלא כוס אחד אז הוא ממתין מלשתות את הכוס של ברכת המזון ואינו טועמו עד לאחר ההבדלה כדי שלא יפגום את הכוס כמבואר במשנ"ב (ס"ק יב), ואף שיש הפסק בין ברכת המזון לשתיית הכוס, עדיין נחשב הדבר כברכה על הכוס.

והנה בביאור הלכה (ד"ה מברך) הביא מהב"ח ומהאליה זוטא שכשאין לו אלא כוס אחד והוא מזמן על אותו הכוס של הבדלה, דצריך להבדיל מיד ואחר כך להתפלל, כדי שלא תתאחר שתיית הכוס הרבה מעת שברך ברכת המזון, אך הביא שאין העולם נוהגים כן אלא מתפללין ואח"כ מבדילין.

ונראה להביא ראיה לדברי הב"ח והא"ז דצריך לשתות את הכוס מיד דבגמרא בפסחים (קה, ב) איתא הנכנס לביתו במוצאי שבת ואין לו אלא כוס אחד מניחו עד לאחר המזון, והיינו שאוכל סעודה קודם הבדלה ואח"כ מברך על היין ברכת המזון והבדלה, ומסקינן שם שמע מינה המברך צריך שיטעום, ופירש הרשב"ם שם דאם אינו צריך לטעום יכול להבדיל על היין ולא לשתותו, ולהשאיר את היין בכוס, ולאכול סעודה ואח"כ לברך על אותו הכוס ברכת המזון ע"ש, ומתבאר דהדין שהמברך צריך שיטעום היינו שיטעום מיד, ואם אינו טועם מיד לא חשיב כמי שהבדיל על הכוס.

וכן יש להוכיח מהגמרא בעירובין (מ, ב) לגבי ברכת שהחיינו ביום הכיפורים שהקשתה הגמרא שיברך על הכוס ביום הכיפורים ותירצה הגמרא דהמברך צריך שיטעום וכיון שאומר 'שהחיינו' חל עליו קדושת היום ואינו יכול לשתות. ויש להקשות מדוע אינו יכול לברך על הכוס ולהשהות את הכוס עד לאחר יום הכיפורים, ועל כרחך שאם אינו טועם מיד ומניחו עד לאחר יום הכיפורים לא חשיב קידוש על הכוס.

## המנהג בזמנינו כשלא שותים יין של ברכת המזון בסעודה ג'

והנה בזמנינו מנהג העולם שאף כשמזמנים על הכוס בסעודה שלישית מכל מקום אינם שותים את הכוס כיון שבחול נוהגים לזמן בלא כוס, ולכן נהגו להניח את הכוס של ברכת המזון בסעודה שלישית עד לאחר תפילת ערבית ואז אומרים עליו הבדלה, וסמכו עצמם על דברי הדרך החיים המובא בביאור הלכה דאף אם אינו שותה מיד חשיב ברכת המזון על הכוס. ומנהג זה צ"ע שהרי מבואר בשו"ע שאם יש לו שתי כוסות לא יברך ברכת המזון והבדלה על אותו הכוס, משום שאין אומרים שתי קדושות על כוס אחד דהוי מצוות חבילות כמבואר במשנ"ב (ס"ק יג), וגם צ"ע דכיון שאינו שותה את הכוס מיד הרי זה לא נחשב כברכת המזון על הכוס, כמו שהוכחנו מהגמרא ומהפוסקים. ונראה שסמכו על מש"כ הביאור הלכה בשם הדרך החיים שכן מנהג העולם. ובזה אף לדעת הב"ח והא"ז שכששותה את היין אחר שהתפלל לא חשיב כשתיית כוס של ברכת המזון הרי הוא שותה אותו מחמת כוס של הבדלה.

אמנם בסעודה שלישית בשבת שבע ברכות נראה דצריך לשתות את הכוס מיד, דהנה נחלקו הראשונים אם ברכת נישואין על הכוס הוא לעיכובא או שאינו לעיכובא, ובבית שמואל (אבן העזר סימן סב ס"ק ב) נראה שנוטה שברכת נישואין על הכוס הוא לעיכובא. ולפי זה אם שותה את הכוס אחר התפילה לדעת הב"ח והא"ז לא חשיב שאמר את השבע ברכות על הכוס, ולדעת הרא"ש שברכת שבע ברכות על הכוס הוא לעיכובא, אם כן כל השש ברכות שבירך על הכוס הוי ברכה לבטלה כיון שאינו שותה את הכוס בסמוך לברכה.

ובאמת בסעודה שבע ברכות בסעודה שלישית בשבת נראה דלכו"ע אפשר לשתות את הכוס מיד אף שהוא קודם הבדלה משום שיש מצוה לשתות את הכוס, ועוד דבשבע ברכות נהגו לשתות את הכוס והרי זה כמו מי שרגיל לעולם לזמן על הכוס שמותר לו לשתות את הכוס כיון שהכוס היא חלק מהסעודה, ולכן נראה שכשיש סעודת שבע ברכות צריך לשתות את הכוס מיד.

אך יל"ע אם אפשר להקל לחתן והכלה שישתו מהכוס של ברכה כפי המנהג, כיון שעיקר החיוב לשתות הוא רק למזמן. ולכן נראה שהמנהג הנכון שהחתן עצמו יזמן על הכוס ואחר כך יערב את שני הכוסות וישתה מהם. ויש להקל גם שהכלה תטעם מעט כפי המנהג, כיון שיש דעות שאשה פטורה מהבדלה.

ואף שצריך לשתות מהכוס יש לדון מהי הכמות שיהיה מותר לשתות דהנה השיעור של שתיית יין בכוס של הבדלה משמעות השו"ע לעיל (סימן רצו סעיף ג) דסגי בכל שהוא דכתב השו"ע ושותה ממנו מעט, וכן צידד השו"ע הגר"ז (סימן קצ) בדעת כמה ראשונים. אכן במשנ"ב (שם ס"ק כג) ביאר דהיינו מלא לוגמיו, ולפי זה צריך לשתות מהכוס של ברכה כמלא לוגמיו. ולפי מש"כ בשו"ע (סימן רי סעיף א) דאין לשתות יין כמלא לוגמיו משום שנכנס לספק אם צריך לברך ברכה אחרונה, ואם כן צריך לשתות שיעור רביעית.

..

**הדינים העולים:**

1. אם אמר בואו נבדיל יכול להמשיך לשתות ואינו צריך לחזור ולברך.
2. לכתחילה לא יעשה הבדלה על היין בתוך הסעודה אם שתה יין קודם לכן, וכן לא יעשה הבדלה על שיכר בתוך הסעודה.
3. אם רגיל לזמן על הכוס מותר לזמן על הכוס בסעודה שלישית.
4. אם גמר לאכול בבין השמשות יכול לסמוך ולהקל לשתות את הכוס, ולדעת החזו"א צ"ע.
5. דעת הב"ח ועוד פוסקים שאם מברך על הכוס ברכת המזון צריך להבדיל עליו מיד ולשתותו, וכן מוכח מהגמרא, ויש שנהגו להמתין עד לאחר התפילה.
6. יש שנהגו בזמנינו שאין שותים היין בסעודה ג' אך משאירים ממנו להבדלה ולא נראה מנהג זה.
7. בסעודה ג' בשבת שבע ברכות צריך לשתות את הכוס מיד, ונהגו שהחתן יזמן בעצמו וישתה מהכוס.