כו - עשיית ארון ונסירת נסרים לצורך המת במועד
קטגוריות: ש_ס / כב מועד קטן / חול המועד - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

**סימן כו**

**בדין עשיית ארון ונסירת נסרים לצורך המת במועד**

**א**

א] **מו"ק ח' ב',** ועושין וכו' וארון עם המת בחצר, ר' יהודה אוסר אא"כ יש עמו נסרים.

**ובביאור** הא דתנן וארון עם המת בחצר נראה שנחלקו הראשונים, דבפירש"י כתב, ז"ל, וארון עם המת בחצר שהמת שם מותר לעשות לו ארון וכו' אבל לא בחצר אחרת שלא יאמרו מלאכה אחרת היא, עכ"ל, וכ"כ בחי' תלמיד הרי"מ, ומבו' דהא דתנן עם המת בחצר חדא מילתא היא, דלא הותר אלא לעשות עם המת באותה חצר שהמת שם ולא בחצר אחרת שלא יאמרו מלאכה אחרת היא, וכ"נ בפי' רגמ"ה ובד' הראב"ן בפירקין והשבה"ל בסימן רל"ג ובהל' שמחות סימן נ"ג והתניא רבתי בסימן נ"א ובסימן ע"א.

**אך** הפסקי רי"ד כתב, ז"ל, פי' דוקא עם המת דמוכחא מילתא שמפני המת הוא עושה, ודוקא בצינעא ולא ברה"ר, עכ"ל, ומבו' בדבריו דתרתי קתני, חדא דלא הותר אלא לעשות עם המת, ועוד, דאף כשעושה עם המת לא הותר אלא בחצר ולא ברה"ר, וכ"נ בד' הריא"ז ה"ה דין ג', ז"ל, ומנסרין נסרים לעשות ארון עם המת בחצר, אבל לא ברה"ר, ולא בחצר אחרת שאין המת שם, עכ"ל.[[1]](#footnote-1)

ב] **ומצינו** עוד שנחלקו בזה הראשונים, דהנה הרשב"א בביצה ט' א' כתב בשם ר"נ גאון שהוכיח מהכא דלא קי"ל כרב דכל מקום שאסרו חכמים מפני מראית העין אפי' בחדרי חדרים אסור, דהוא דלא כמשנתינו דעושין ארון עם המת בחצר הא ברה"ר אסור, וכ"כ הרוקח בסימן תע"ג, וכן עמד בזה הסה"ת בסימן קמ"ב, עיי"ש.

**אך** בחי' תלמיד הרי"מ בסוגיין כתב דל"ש בזה הא דאפי' בחדרי חדרים אסור, שהרי לא אסרו בחצר אחרת או בשוק אלא משום שהרואה אינו יודע איזו מלאכה הוא עושה, ואילו היו יודעין שצורך מת הוה שרי אפי' בשוק, וכמו שאמרו בירושלמי דבמת מפורסם עושין אפי' בפרהסיא, וכ"כ הר"ן בביצה שם, ז"ל, לא ידענא מאי פירכא דהתם כי עביד לה עם המת בחצר ליכא למיחש למראית העין שהכל רואין שלצורך המת עושה אותו, והביא למה שאמרו בירושלמי דבאדם מפורסם עושין לו ארון אפי' בשוק.[[2]](#footnote-2)

**ובדעת** ר"נ גאון ודעימי' שהוכיחו מהכא דדבר שאסרו משום מראית העין לא אסרוהו בחדרי חדרים,[[3]](#footnote-3) נראה דס"ל כמש"כ הרי"ד ודעימי' דאף כשעושה עם המת לא הותר אלא בחצר בצינעא ולא ברה"ר, וכאשר כ"נ להדיא בד' הסה"ת והרוקח שם, והיינו משום דברה"ר דאיכא מראית העין טפי אסרו אף כשעושה עם המת, וזהו שהביאו מהכא דאף דברה"ר ה"ז אסור משום מראית העין אף כשעושה עם המת, מ"מ בחצר מותר, ולא אמרינן דכל שאסרו משום מראית העין אפי' בחדרי חדרים אסור.

ג] **והנה** הרשב"א בביצה שם כתב לישב, ז"ל, וההיא דמו"ק היינו טעמא, משום דמה שהוא עושה העולם סוברים שהוא אסור ואינו אלא מותר גמור, אבל כאן העולם סוברים שהוא מטיח את גגו וזה אסור, משא"כ שם מה שהם חושדים אותו במעשה ממש שהוא עושה שיהא עושה באיסור אינו כן אלא בהיתר, עכ"ל, אך בסו"ד כתב לדחות לזה, ז"ל, ומיהו הא דמו"ק לא ניחא לי שפיר, דהא התם משום חשש שיחזיקו בו בעושה מלאכה גמורה לעצמו לצורך חול הוא ולא צרכי המת, ואלו באדם מפורסם מותר כדאיתא התם בירושלמי וכיון שכן אף הם חושדין אותו במלאכה אסורה דאורייתא וכו', עכ"ל.

**ומבו'** בד' הרשב"א דמעיקרא פירש דהא דאסור לעשות ארון ברה"ר, אי"ז משום שיחשדוהו שעושה כן לצורך חול, אלא הוא משום דאין יודעין שמותר לעשות מלאכה לצורך מת, וכיון דד"ז שהם חושדין אותו שהוא אסור הוי היתר גמור, לא אסרו בזה בחדרי חדרים, וצ"ע דהרי להדיא תנן דהא דשרי הוא כשעושה עם המת, והרי דהמראית העין הוא שיחשדוהו שעושה שלא לצורך המת, וע"ז הוא דמהני הא דעושה עם המת.

**אך** הדבר פשוט דהרשב"א לטעמי' אזיל, שהרי מעיקר מש"כ לדון דהוא דלא כרב דאפי' בחדרי חדרים אסור, מבו' שפירש למשנתינו כד' הרי"ד ודעימי' דתרתי קתני, דלא הותר אלא כשעושה עם המת ולא הותר אלא בחצר, - ולפ"ז הרי דהגם דהא דלא הותר אלא כשעושה עם המת ודאי דהוא משום דאל"כ יחשדוהו שעושה שלא לצורך המת, מ"מ הא דלא הותר אלא כשעושה בחצר אף שעושה עם המת וידוע שהוא לצורך המת, י"ל דהוא משום דאין יודעין שמותר לעשות מלאכה לצורך המת, אך בסו"ד מסיק דאף הא דאסור לעשות ברה"ר הוא משום דאף כשעושה עם המת יש שאינם יודעים שהוא לצורך המת.[[4]](#footnote-4)

**ב**

ד] **הרמב"ם** בפ"ז מיו"ט הט"ו כתב דעושין כל צרכי המת במועד וכו' ועושין לו ארון, ואם לא היו להם נסרים מביאין קורות ונוסרין מהם נסרים בצינעא בתוך הבית, עכ"ל.

**וקשיא** טובא במה שהשמיט הרמב"ם להך דינא דארון עם המת בחצר, דלא הותר לעשות ארון אלא בחצר שהמת שם ולא בחצר אחרת, ולפלא שלא עמדו בזה.

**והנה** אמנם יש מקום לדחוק דמש"כ הרמב"ם דעושין כן בצינעא בתוך הבית, לא קאי רק על נסירת נסרים, אלא גם על עשיית הארון, אך לא נתישב הא דהשמיט הרמב"ם להא דתנן דארון עם המת, דאף בחצר לא הותר לעשות אלא עם המת.

ה] **ונראה** מזה דהרמב"ם מפרש למשנתינו בע"א, דהא דתנן וארון עם המת היינו דלא הותר לעשותו אלא אחר שמת המת, ודין זה נרמז בד' הרמב"ם דהתירא דעשיית ארון הוא בכלל צרכי המת שהם אחר שמת, והא דתנן בחצר היינו דלא הותר לעשותו אלא בצינעא, והוא חד דינא עם הא דאמר רשב"ג בברייתא דמנסרן בצינעא בתוך ביתו, (אלא דת"ק דמתניתין שרי אף בחצר, ורשב"ג לא שרי אלא בתוך ביתו),[[5]](#footnote-5) וצ"ע.

**ג**

ו] **בס'** תומת ישרים סימן קט"ז בתשו' הר"א ירושלמי כתב דכל הא דאסרו לעשות ארון שלא עם המת בחצר, ואסרו לנסר נסרים שלא בצנעא בתוך ביתו, הוא רק כשאפשר בצינעא, אך כשא"א בצינעא מותר אפי' בפרהסיא, והביאוהו הכנה"ג בהגה"ט בסימן תקמ"ז אות ח' והמג"א שם סק"ח,[[6]](#footnote-6) והמ"ב שם סק"כ.

**וקשיא** טובא, דממש"כ הראשונים לדון לאסור עשיית ארון אף בצינעא משום דכל מקום שאסרו וכו' אפי' בחדרי חדרים אסור, והק' כן גם בהא דשרי לנסר נסרים בצינעא, משמע דהא דאסרו בפרהסיא הוא איסור גמור אף היכא דא"א בצינעא,[[7]](#footnote-7) דאי נימא דאף בפרהסיא שרי כשא"א בצינעא, אין מקום לאסור בצינעא, שהרי א"א לו בענין אחר.[[8]](#footnote-8)

ז] **ועד"ז** נתבאר במק"א בהא דתניא לקמן י"ב ב' בדין הכנסת פירותיו מפני הגנבים דבלבד שיכניסם בצינעא לתוך ביתו, ובס' יחוסי תנו"א ע' רב חנן בר אבא הק' דתיקשי מינה לרב דכל מקום שאסרו מפני מראית העין אפי' בחדרי חדרים אסור, ועיי"ש במש"כ בזה.

**ונתבאר** להעיר בזה, דהנה הרמב"ן בהל' חוה"מ כתב דאף דצריך להכניס בצינעא, מ"מ אין הצינעא מעכבת עליו אלא מצניע כמה שהוא יכול להצניע ואינו מניח מלאכתו בשביל כך, והוכיח כן ממה שאמרו לקמן שם דצינעא דהני יממא נינהו, עיי"ש, וכן הוכיחו התשב"ץ בח"א סימן כ"ב, והרמ"א בדרכ"מ בסימן תקל"ח, ובתשו' חת"ס אהע"ז ח"ב סימן קע"ג, וכ"כ הרמ"א בסימן תקל"ח ס"ב, - ולכאו' לפ"ז לא שייך בזה הא דאפי' בחדרי חדרים אסור, שהרי כל דא"א בצינעא מותר אפי' בפרהסיא, וה"נ יש להתיר בכל ענין בצינעא, כיון דא"א לו בע"א, וצ"ע בזה.

ח] **עוד** יש להעיר בזה, דהנה בהא דתנן דאין חופרין כוכין וקברות במועד, דעת כמה מקמאי דהיינו אף לצורך קבורה במועד, ובטעם האיסור בזה מבו' בד' הבעה"מ דהוא משום מראית העין, בד' הבעה"מ בתחילת דבריו מבו' דהוא משום מראית העין, וע"ד מה שאסרו לעשות ארון בחצר אחרת, וזהו שכתב דאם המת בבית הקברות מותר לחפור, דדמי להא דמותר לעשות ארון עם המת בחצר. ועד"ז כתב הראב"ן במכילתין, והארחות חיים בהל' אבל סכ"ג והכל בו בסימן קי"ד, - ומשמעות הדברים דאסרו חכמים מכח זה בכל גווני אף כשא"א בענין אחר.[[9]](#footnote-9)

**ד**

ט] **שם,** וארון עם המת בחצר תנינא להא דת"ר וכו' ועושין לו ארון מנסרים המנוסרין מערב יו"ט, רשב"ג אומר אף מביאין עצים ומנסרן בצינעא בתוך ביתו.

**ובביאור** הא דתניא דמנסרן בצינעא בתוך ביתו, נראה שנחלקו הראשונים, דהרמב"ן בהל' חוה"מ כתב דמאי צינעא, עם המת בחצר קאמר, והוא משום חשד, וכ"כ הטור בסימן תקמ"ז ובקיצור פסקי הרא"ש סימן י"ד, וכ"ה להדיא בתו"ד הבעה"מ ובד' הריא"ז, וכ"נ בד' הפסקי רי"ד,[[10]](#footnote-10) וכ"נ ממש"כ הרי"ף ורא"ש דהלכה כרשב"ג דסתם לן תנא דמתניתין כוותי',[[11]](#footnote-11) ומשמע דשרי לנסר עם המת בחצר, (כמש"כ בפירש"י במתניתין דלת"ק שרי בכה"ג).

**אך** הרמב"ן בתורת האדם שער הסוף ענין הקבורה כתב, ז"ל, החמיר בנסירה זו לעשותה בצינעא בתוך הבית שלא במקום רואין, ולא עם המת בחצר, שלא יבא הדבר לידי חשד, עכ"ל, ומבו' דהוא דין בפנ"ע בניסור נסרים דאף לרשב"ג אסור לעשותו עם המת בחצר, ולא הותר אלא לעשותו בצינעא בתוך ביתו,[[12]](#footnote-12) וכ"ה מבו' בד' השו"ע בסימן תקמ"ז ס"י.

י] **ולכאו'** יש ללמוד כן גם מד' הר"ן בביצה ט' א' שכתב דמהא דעושין ארון עם המת בחצר לא תיקשי לרב דאפי' בחדרי חדרים אסור, דכל שעושה עם המת בחצר ליכא למיחש למראית העין דהכל רואין שלצורך המת עושה אותו, אך הק' מהא דאמר רשב"ג דמביא נסרים ומנסרן בצינעא בתוך ביתו דמה מהני לן צינעא, והרי דהא דמנסרן בצינעא, אי"ז עם המת בחצר, אלא הוא דין בפנ"ע בנסירת נסרים שלא הותרה אלא בצינעא, וע"ז הוא דקשיא לי' דמ"ט לא אסרו בזה בחדרי חדרים, וכ"נ גם מד' התוס' בסוגיין שלא הק' מהא דאפי' בחדרי חדרים אסור אלא בהא דתניא דמנסרן בצינעא בתוך ביתו, ולא בהא דתנן דעושין ארון עם המת בחצר.

**אך** יש לפרש בזה לדעתו בע"א, דס"ל דליכא נפ"מ בין עשיית ארון לניסור נסרים, אלא דבמתניתין תני חדא תקנתא דעושה עם המת בחצר, דבכה"ג ליכא מראית העין כלל, ובברייתא תני תקנתא אחרינא דעושה בצנעא בתוך ביתו, וזהו שהק' דהיאך מהני תקנה זו דעושה בצינעא בתוך ביתו, הרי אפי' בחדרים חדרים אסור, וי"ל כן גם בדעת התוס'.

יא] **ונראה** דיש להוכיח כדרך זו, דהנה התוס' וש"ר הביאו מירושלמי שאמרו דבד"א במת שאינו מפורסם אבל במת מפורסם עושין לו ארון אפי' בשוק, ולא נתפרש בד' הירושלמי אם ה"נ מותר לנסר לו נסרים אפי' בשוק.

**ולכאו'** ד"ז תליא בפלוגתת הראשונים, דלמש"כ הרמב"ן בהל' חוה"מ ודעימי' דהא דמנסרן בצינעא בתוך ביתו הוא חד דינא עם הא דתנן דעושין ארון עם המת בחצר, הרי ודאי דבמת מפורסם שרי לנסר נסרים אפי' בשוק, וכ"ה להדיא בד' הרמב"ם בפ"ז מיו"ט הט"ו דגם בדין ניסור נסרים אם הי' אדם מפורסם עושין אפי' בשוק, ואזיל לטעמי' דהא דאסרו לנסר נסרים בפרהסיא הוא חד דינא עם הא דתנן דעושין את המת בחצר, וכמש"נ לעיל סק"ה ובהערה שם בדעתו.

**אך** לדעת הרמב"ן דהא דמנסרן בצינעא בתוך ביתו הוא דין בפנ"ע דאף כשהוא עם המת לא הותר אלא בצינעא בתוך ביתו, הדין נותן דאף במת מפורסם לא הותר אלא בצינעא, - דכל מה שאמרו בירושלמי דבמת מפורסם עושין לו ארון אפי' בשוק, הוא בעשיית ארון דהותר לעשות עם המת, וה"נ הותר לעשות במת מפורסם אפי' בשוק, אך בנסירת נסרים דלא הותר אף כשעושה עם המת אלא לנסר בצינעא בתוך ביתו, י"ל דמת מפורסם לא עדיף מיני' ולא הותר אלא בצינעא בתוך ביתו.[[13]](#footnote-13)

יב] **וקשיא** לפ"ז בד' הר"ן בסוגיין שהביא לד' הירושלמי דאם הי' מת מפורסם שרי על נסירת נסרים, ולכאו' להר"ן לטעמי' בביצה דהא דמנסרן בצינעא בתוך ביתו הוא דין בפנ"ע, ואינו חד דינא עם הא דעושין ארון עם המת בחצר, אין מקור להתיר בזה באדם מפורסם.

**ומוכח** מזה בדעת הר"ן דס"ל דליכא נפ"מ בעין עשיית ארון לנסירת נסרים, אלא דבמתניתין תני חדא תקנתא דעושה עם המת בחצר, ובברייתא תני תקנתא אחרינא דעושה בצנעא בתוך ביתו, וע"כ כיון שאמרו בירושלמי דבמת מפורסם עושין לו ארון אפי' בשוק, ה"נ מותר לנסר לו נסרים אפי' בשוק.

יג] **אך** שוב נתבוננתי דאי"ז מתישב כלל, דהנה הר"ן בביצה שם כתב לישב להא דמנסרן בצינעא בתוך ביתו ולא אסרו בחדרי חדרים, ז"ל, וחלקו ואמרו דכשחושדין אותו בדבר שאילו עשאו עבד איסורא בהכי אמר דאפי' בחדרי חדרים אסור וכו', אבל היכא שחושדין אותו שסוברין שהוא עושה איסור ואינו עושה אותו, בכה"ג בצינעא שרי, והיינו ההיא דארון וכו', ואיני אומר כן אלא הנהו לא שייכי בדרב כלל וכו', אבל ההיא דארון וכו' לא שייכי בדרב כלל, דאדרבה מצ"ע אסורין הן ומפני הצורך והדוחק התירום, דארון מלאכה גמורה היא וכו', הלכך כיון דאסירי לא רצו חכמים להתירן אלא בצינעא וכו', עכ"ל.

**ומבו'** בד' הר"ן דהא דלא הותר לנסר נסרים אלא בצינעא בתוך ביתו, אי"ז מפני החשד שיחשדוהו שמנסר שלא לצורך המת, כמש"כ הרמב"ן בתורת האדם שם, אלא הוא משום שסבורין בנ"א שאסור לנסר נסרים לצורך המת.[[14]](#footnote-14)

**ולפ"ז** מוכח דדין עשיית ארון ודין נסירת נסרים ב' דינים נינהו, דבעשיית ארון דשרי כשעושה עם המת בחצר, בע"כ דהא דאסור הוא משום החשד שעשוה שלא לצורך המת, וע"כ הוא דשרי כשעושה עם המת בחצר, ומשא"כ בנסירת נסרים דאיסורו הוא מפני הרואים שסבורין שאסור לנסר נסרים לצורך המת, אין מקום להתיר כשעושה עם המת בחצר, ולא הותר אלא כשעושה בצינעא בתוך ביתו.

יד] **ולפ"ז** הדק"ל דמנ"ל להר"ן בסוגיין דבאמת מפורסם הותר אף לנסר נסרים בשוק, הרי לא מצינו אלא דהותר לעשות ארון בשוק, אך נסירת נסרים דחמירא מיני' ולא הותרה אף כשעושה עם המת בחצר, י"ל דאסורה אף במת מפורסם.

**ובאמת** קשיא טפי, דלמש"כ הר"ן בביצה דטעם איסורא דנסירת נסרים בפרהסיא הוא מפני הרואים שסבורין שאסור לנסר נסרים לצורך המת, אין מקום כלל להתיר בזה באדם מפורסם, - דכל הא דיש להתיר במת מפורסם הוא כשבאנו לאסור משום דאין ידוע שהוא לצורך המת, ובמת מפורסם ידוע שהוא לצורך המת, וכמש"כ כן הר"ן בביצה שם דמה"ט הוא דשרי באדם מפורסם, אך בנסירת נסרים דאיסורו הוא מפני הרואים שסבורין שאסור לנסר נסרים לצורך המת, ל"מ מידי הא דהמת מפורסם, וצ"ע בזה.[[15]](#footnote-15)

טו] **ועד"ז** יש להעיר בד' השו"ע בסימן תקמ"ז ס"י שכתב דעושין ארון בחצר שבו המת וכו' ונוסרים נסרים בצינעא בתוך הבית, ואם הי' אדם מפורסם עושים אפי' בשוק, ומשמע דבאדם מפורסם שרי אף לנסר נסרים בשוק, וכ"כ הערוה"ש שם ס"ז, וכיון דס"ל דהא דאסור לנסר נסרים בפרהסיא הוא דין בפנ"ע, ולא הותר בחצר שבו המת, אלא בצינעא בתוך הבית, מהיכ"ת דבאדם מפורסם שרי, הרי ד' הירושלמי קיימי אהא דעושין עם המת בחצר, ולא על ניסור נסרים, וצ"ע.

1. וכ"ה מבו' בד' הסה"ת בסימן קמ"ב והרוקח בסימן תע"ג שכתבו דהא דעושה ארון עם המת בחצר היינו בצינעא, ולד' רש"י הא דתני בחצר אינו בצינעא, אלא היינו באותה חצר שהמת שם. [↑](#footnote-ref-1)
2. ויש להוסיף דלפי דבריהם הרי לכאו' אדרבה מהא דלא שרי כשעושה בחצר אלא עם המת, ובחצר אחרת אסור, מוכח דכיון שאסרו משום מראית העין, ה"ז אסור אף בחדרי חדרים, ולא התירו אלא כשעושה עם המת בחצר, דליכא לעיקר המראית העין, - אך באמת קשיא כן גם למש"כ בדעת ר"נ גאון ודעימי' דמפרשי למתניתין דתרתי קתני, ואף כשעושה עם המת לא הותר אלא בחצר ולא ברה"ר, ומזה הוא שהוכיחו דלא אסרו משום מראית העין בחדרי חדרים, ותיקשי דא"כ מ"ט לא הותר לעשות ארון בחצר אלא עם המת, וצ"ע. [↑](#footnote-ref-2)
3. ויש להוסיף, דהנה הרשב"א גופי' שם כתב לישב דלא תיקשי על רב מהא דתנן דעושה גומא לתוך ביתו כדי שיכנס הדם בתוכו ובשוק לא יעשה כן כדי שלא יחקה את המינים, דהתם היינו משום דכשעושה בתוך ביתו הדבר ניכר וידוע שאינו עושה אלא לנקר חצירו ובשוק לא שייך, - ומבו' מזה דמודה הרשב"א דכל דכשעושה בתוך ביתו ליכא לעיקר המראית העין, ליכא לדינא דאפי' בחדרי חדרים אסור, וא"כ מאי קשיא לי' מהכא, הרי גם הכא כשעושה עם המת בחצר ליכא לעיקר המראית העין. [↑](#footnote-ref-3)
4. ומבו' בדבריו שהוכיח כן ממה שאמרו בירושלמי דבמת מפורסם מותר, והרי דהא דאסור לעשות ברה"ר אי"ז משום דאין יודעין שמותר לעשות מלאכה לצורך המת, דא"כ ל"ה מהני מידי הא דהמת מפורסם, אלא משום דאף כשעושה עם המת יש שאינם יודעים שהוא לצורך המת, וע"כ הוא דבמת מפורסם שרי. [↑](#footnote-ref-4)
5. ובמש"כ הרמב"ם להך דינא רק בנסירת נסרים, י"ל דהוא משום דס"ל כמש"כ השפ"א דכל הא דלא הותר בפרהסיא, הוא רק בניסור נסרים, אך כל שיש לו נסרים, מותר לעשות ארון אף בפרהסיא, וכאשר כ"נ בלישנא דברייתא, דרק בניסור נסרים הצריכו לעשות בצינעא בתוך ביתו, אך עשיית הארון מותרת אף בפרהסיא. [↑](#footnote-ref-5)
6. הכנה"ג והמג"א שם כתבו בשמו דכ"ז הוא בפרהסיא דישראל, אך בפרהסיא דנכרים אסור אף אם א"א, אך הא"ר שם סק"ט כתב להתיר אף בפרהסיא דנכרים, וכתב דכן משמע בד' התומת ישרים בסימן קט"ו (בתשו' מהר"י טייטצאק), - ויש להעיר דמש"כ שם לאסור בפרהסיא דנכרים, הוא ביו"ט, ומשום דאם יעשו מלאכה בפני הנכרים יש לחוש שיבואו הנכרים לשעבדם ביו"ט, ולא מצינו שאסרו מכח זה בחוה"מ, ועוד יש להעיר דבזה"ז דליכא לחשש זה, אין מקום לאסור כלל בפרהסיא דנכרים. [↑](#footnote-ref-6)
7. ומש"כ התומת ישרים שם דודאי דיש להתיר בזה משום כבוד הבריות, לכאו' י"ל דלי"ב משום כבוד הבריות כיון דאפשר לקברו בלא ארון, וכמש"כ הר"ן בסוגיין דהרבה נקברים בלא ארון. [↑](#footnote-ref-7)
8. ואמנם גם התשב"ץ בח"א סימן כ"ב כתב להתיר עשיית מלאכה לצורך המת בפרהסיא כשא"א בצנעא, ונחלק ע"ד הריב"ש בסימן קט"ז שאסר בזה, והביאו הביאוה"ל בסימן תקכ"ו ס"ח, - אך דבריו שם קיימי בקבורתו, ובגונא דהשעה דוחקת דא"א להמתין יותר מפני חשש סירחון או אכילת כלבים או שריפה, אך לא התיר בעשיית ארון דאפשר לקברו בלא ארון. [↑](#footnote-ref-8)
9. ועד"ז יש להעיר גם מהא דאסר ר' יהודה במשנתינו כשאין עמו נסרים, והרמב"ן בתורת האדם שם פירש דהוא מפני החשד וע"ד הא דלדידן לא הותר אלא בצינעא, והרי הא דאסר ר' יהודה כשאין עמו נסרים משמע דהוא אף כשא"א בענין אחר, ומסתבר לפ"ז דה"נ הא דאסור לדידן בפרהסיא הוא אף כשא"א בענין אחר, אך אין הדבר מוכרע, דהתוס' כתבו בחד פירושא דהא דאסר ר' יהודה הוא משום דיכול למצוא מנוסרים הרבה, ולפ"ז י"ל דאם א"א בענין אחר מודה ר' יהודה דשרי, וגם אי נימא דלר' יהודה אסור בכל ענין, מ"מ י"ל דלדידן דהתירו לזה בצינעא, ה"נ התירו בפרהסיא כשא"א בענין אחר. [↑](#footnote-ref-9)
10. וזה מתישב טפי להרי"ד והריא"ז לטעמייהו דהא דתני עם המת בחצר תרתי קתני, דלא הותר אלא עם המת, ולא הותר אלא בחצר שהוא בצינעא, ונתבאר לעיל סק"א, ושפיר י"ל דזהו דאמר רשב"ג דמנסרן בצינעא. [↑](#footnote-ref-10)
11. וכ"כ רבים מקמאי, וכ"כ התוס' הרא"ש בשם הראב"ד דת"ק דמתניתין היינו רשב"ג, וכ"כ תלמיד הרי"מ דהיינו ת"ק דמתניתין דשרי לעשות ארון עם המת בחצר, וכ"ה משמעות ל' הגמ' שאמרו תנינא להא דת"ר וכו'. [↑](#footnote-ref-11)
12. וכ"ה משמעות ל' הברייתא דברישא תניא דעושה לו ארון וכו' ולא תני דהוא רק בצנעא, ורק בהא דשרי רשב"ג לנסר נסרים תני דהוא בצנעא בתוך ביתו. [↑](#footnote-ref-12)
13. והנה אמנם לדעת הרי"ד ודעימי' דהא דאף כשעושה ארון עם המת לא הותר לעשות אלא בחצר ולא ברה"ר, הרי דהא דבמת מפורסם עושה אפי' בשוק כמש"כ הריא"ז הוא משום דמת מפורסם עדיף מהיכא דעושה עם המת, ושרי אפי' בשוק, ולפ"ז יש מקום לומר דה"נ הוא בנסירת נסרים, דאף דגם כשעושה עם המת לא הותר אלא בצינעא בתוך ביתו, מ"מ במת מפורסם שרי אפי' בשוק.

    אך הנה מלבד דלדעת רש"י ודעימי' דכשעושה ארון עם המת הותר אף ברה"ר, לא מצינו דמהני מת מפורסם אלא דהוי כמו שעושה עם המת, אך בנסירת נסרים דאסור בפרהסיא אף כשעושה עם המת, לא מצינו דבמת מפורסם שרי לעשות בפרהסיא, - גם אף אי נימא דשפיר י"ל דמהת מפורסם עדיף מהיכא דעושה עם המת, מ"מ כיון דחזינן דבנסירת נסרים איכא חשד טפי מבעשיית ארון, דמה"ט הוא דלא הותרה נסירת נסרים עם המת בחצר, הרי דאף שאמרו בירושלמי דבמת מפורסם עושין לו ארון אפי' בשוק, אין ללמוד מזה להתיר אף בנסירת נסרים בשוק. [↑](#footnote-ref-13)
14. וזהו שהביא די"א דבכה"ג לא אסרו בחדרי חדרים, משום דלא אסרו אלא בגונא דחושדין אותו בדבר שאילו עשאו עבד איסורא בהכי, ומשא"כ הכא דחושדין אותו שסוברין שהוא עושה איסור ואינו עושה אותו, והיינו משום דחושדין אותו מכח הא דסוברין דאסור לנסר נסרים לצורך המת, ולפי האמת לי"ב איסורא, - וזהו גם מש"כ הר"ן גופי' לישב דכיון דמצ"ע אסורין הן, לא רצו חכמים להתירן אלא בצינעא, והרי דהא דלא התירו אלא בצינעא הוא משום דלא רצו להתיר מכח צורך המת אלא בצינעא. [↑](#footnote-ref-14)
15. אך באמת יש מקום לפקפק ביחוס חי' הר"ן למכילתין להר"ן, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-15)