טז - בדין עיבור העיר
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תחומין מהדו_ב

**סימן טז**

**בדין עיבור העיר**

**א**

א] **עירובין נ"ב ב',** כיצד מעברין את הערים בית נכנס בית יוצא פגום נכנס פגום יוצא וכו'.

**והנה** הגאו"י לקמן נ"ז ב' ד"ה והריטב"א אמר כתב דמהא דתנן כיצד מעברין את "הערים" מבו' דדין עיבור הוא דין מסוים בעיר, ועיי"ש שעמד לפ"ז במש"כ התוס' לקמן נ"ז א' ד"ה רב הונא דב' בתים שהם בתוך ע' אמה ושירים מודדין מן האחרון, אף שאינם עיר,[[1]](#footnote-2) ובסימן י"ח נתבאר דכ"ה גם דעת הרשב"א, ונתבאר פלוגתת הראשונים בזה.

ב] **ועיי"ש** שעמד עוד ע"ד התוס' ממה שאמרו לקמן נ"ה ב' דיושבי צריפין אין מודדין להן מפתח בתיהן, והרי דכיון דאינם עיר ליכא בזה דין עיבור, וכתב דצ"ל דיושבי צריפין כיון דלא קביעי לאו בני עיבור נינהו, ודמי לבורגנין היכא דשכיחא בידקי וגנבי, - ועיי"ש דמסיק דמדלא לישתמיט תנא או אמורא למימר (עיר) [בית] לגבי עיבור, מכלל דלבית ליכא עיבור.

**ב**

ג] **ונראה** בדעת התוס' והרשב"א, דודאי דדין עיבור הוא דין מסוים בעיר, כדתנן דכיצד מעברין את הערים, ואך דהא דבעינן לדין עיבור הוא רק במקום שאינו מכלל עיקר העיר, ול"מ אלא ליעשות עיבור לעיר, ונת' להלן כמה אנפי דל"מ אלא להיות עיבור לעיר, אך בבתים הסמוכין זל"ז בתוך ע' אמה ושירים, ל"ב כלל לדין עיבור, אלא כיון שהם מצורפין זל"ז חשבינן להו כמקום דיורים אחד, וע"כ הוא דחשיבי כד' אמות אף שאינם עיר.

ד] **והנה** אמנם כפי הנראה דקו' הגאו"י מיוסדת על מש"כ התוס' לקמן שם דלחייא בר רב דאמר קרפף אחד לשתיהן ל"ד הא דקאמרי רבנן ב' עיירות דה"ה בית ובית, וכ"כ הרא"ש והריטב"א שם לדמות דין ב' בתים לדין עיר ובית, ואם דין עיבור הוא דין מסוים בעיר, הרי שאני דין ב' עיירות מדין בית ובית, דבעיירות איכא דין עיבור, ובב' בתים ליכא לדין עיבור.

**אך** נראה די"ל, דמש"כ התוס' דעיירות ל"ד, הוא משום דבשיעור הצירוף ליכא נפ"מ בין עיירות לבתים, דהצירוף הוא בתוך ע' אמה ושירים, - ואך דבעיר דאיכא דין עיבור, הרי דכל המצורף לה בתוך ע' ושירים נעשה עיבור לעיר אף אם אינו ראוי להצטרף לעיקר העיר, ובבתים דליכא לדין עיבור, ל"מ הצירוף רק בבתים הראויים להצטרף יחד, אך ביסוד הדין חדא הוא, דדין הצירוף הוא בתוך ע' אמה ושירים.

ה] **והך** מילתא דעיקר דין הצירוף בתוך ע' אמה ושירים אינו מדין עיבור, יש לסייע לזה, דהרי עיקר דינא דחייא בר רב לקמן נ"ז א' דקרפף אחד לשניהם בב' עיירות, אינו מדין עיבור, אלא משום דעי"ז נעשין ב' העיירות להיות אחת, וכלישנא דמתניתין שם, והרי דדינא דנתינת קרפף אי"ז דין מסוים כלפי עיבור, אלא דה"ז מועיל אף לענין מקומות המתעברים עם העיר, וכנ"ל.[[2]](#footnote-3)

**ג**

ו] **והך** מילתא דדין עיבור הוא דין בפנ"ע דאף דאי"ז מכלל עיקר העיר מ"מ הוא מתעבר עם העיר, מצינו כן בכ"ד, חדא, הוא במש"כ הרשב"א לקמן נ"ז ב' בשם הראב"ד ובעבוה"ק שער ה' פ"ו הכ"א דכשנותנים קרפף לעיר היינו מקיר העיר, ואין נותנין קרפף לעיבור העיר, וכ"כ הריטב"א לקמן נ"ז א', והרי דאף דבעיר גדולה שאינה מוקפת חומה נותנים לה קרפף מן הבית האחרון, מ"מ עיבור העיר אינו מכלל עיקר העיר, ואין נותנין לו קרפף.

**עוד** מצינו כן, במה שאמרו בירושלמי בפירקין שהביא הרא"ש בסו"ס ג' דלחד מ"ד אין נותנין עיבור כשהוא יותר מן העיר עצמה, - והרי דהבתים המתעברים עם העיר אינם מכלל עיקר העיר, ואינם אלא עיבור לעיר, ואין נותנין עיבור כשהוא יותר על העיר עצמה.

**עוד** מצינו כן במש"כ הרשב"א וש"ר לקמן ס' ב' בשם הראב"ד, דאם כלתה מדתו בסוף העיר בין עיקר העיר ועיבורה, חשיב ככלתה מדתו בסוף העיר, דלא אמרו עיבורה של עיר להחמיר על התחומין אלא להקל, - ולדעת הראב"ד גופי' דקי"ל כרבנן דאין נותנין קרפף לעיר אחת, בע"כ דמש"כ דכלתה מידתו בין העיר לעיבורה, היינו שכלתה מידתו בין העיר לבית המתעבר עמה, ומבו' דהבית המתעבר עם העיר אינו בכלל עיקר העיר, ואינו אלא עיבור לעיר.

ז] **ואמנם** נחלקו רבוותא אימתי לא חזינן להבית היוצא מכלל עיקר העיר ואינו אלא עיבור לעיר, דבד' הקרבן נתנאל בפירקין בסימן ג' סק"ס מבו' דכל בית היוצא מן העיר אינו אלא עיבור לעיר, וכ"כ הביאוה"ל בסימן שצ"ח ס"ה, ובדבריו בשעה"צ שם סקכ"ט מבו' דהוא אף בעיר שאין לה חומה, וצ"ל דהיינו משום דלפי צורת העיר ניכר דאין הבית זה מן העיר עצמה, וע"כ לא חשבינן לי' מכלל עיקר העיר, אלא שהוא מתעבר עם העיר.[[3]](#footnote-4)

**ויש** להביא סמך לעיקר החילוק בזה, ממש"כ התוס' לקמן נ"ה א' ד"ה עיר העשוי' כקשת דאף אם יש הרבה פגומין זה אח"ז י"ל דל"ד לעיר העשוי' כקשת, דגבי פגומין שאינם מעיקר העיר אפי' אין שם הבלעת תחומין מעברין אותן עם העיר לפי שבטל אגב העיר, ומשא"כ בב' ראשי הקשת שהם מעיקר העיר אין מבטלין אגב העיר, והרא"ש בסימן ב' נסתפק בזה, - ומבו' להדיא דפגומין היוצאין מן העיר, אינם מכלל עיקר העיר, אלא שהם בטלים לעיר, וסתימת הדברים משמע דהוא אף בעיר שאין לה חומה, ובע"כ הוא משום דלפי צורת העיר ניכר שאינם מן העיר עצמה.

ח] **אך** החזו"א בסימן ק"י סקי"ט ד"ה שצ"ח וד"ה ובמ"ב כתב, דבית היוצא בתוך ע' אמה ושירים, חשיב מכלל גוף העיר, שהרי צירוף בתים לעיר הוא בתוך ע' אמה ושירים, וכל הא דבית היוצא אינו מכלל גוף העיר, הוא רק בבית חרב, או בבית שחוץ לחומת העיר,[[4]](#footnote-5) ועיי"ש שכתב דלא מסתבר לומר דבזמן שהעיר רחבה ויוצאין במקצוע אחד בתים בודדים גרע טפי, דלא מצינו שנאמרה הלכה שתהא העיר צריכה תכנית וצורה וכו'.[[5]](#footnote-6)

**ומצינו** מקור לזה בד' הרמב"ם בפכ"ח משבת ה"א וה"ג, דמשמעות דבריו דבית גמור היוצא מן העיר מצטרף עם העיר כשיש ביניהם ע' אמה ושירים, ובית שאינו גמור אינו מצטרף עם העיר אלא כשהוא מובלע בתוך ע' אמה ושירים, וכ"כ המאירי לקמן נ"ז א' די"א כן, - וזה מתפרש לפ"ד החזו"א, דבית גמור דהוי מכלל עיקר העיר, הרי דכל שאין ביניהם הפסק יותר משיעור קרפף הוא מצטרף לעיר, אך בית שאינו גמור דאינו מכלל עיקר העיר אלא הוא עיבור לעיר, בעינן שיהא מובלע בתוך הקרפף, דבכה"ג הוא נטפל לעיר.

**ובטעמא** דמילתא נראה, דאלמלי דין הצירוף דתוך ע' אמה ושירים, היו בתים הדבוקין זב"ז מצטרפין, ובית שאינו גמור ל"ה מתעבר עם העיר אלא כשהוא מובלע בתוך שטח העיר, דרק בכה"ג הוא בטל לעיר, וע"כ ה"נ אחר דין הצירוף דע' אמה ושירים, דע' אמה ושירים הסמוך לעיר הוא מכלל העיר, הרי דבית גמור מצטרף כשאין בינו לעיר יותר מע' אמה ושירים, דעי"ז הוי כמו שהוא דבוק לעיר, ובית שאינו גמור אינו מתעבר עם העיר אלא כשהוא מובלע בתוך ע' אמה ושירים, דעי"ז הוי כמו שהוא מובלע בתוך שטח העיר.[[6]](#footnote-7)

1. ועיי"ש שכתב דצ"ל דהא דנקט ערים הוא משום דינא דמוציאין את המדה כנגדן, דעיר מוציאין כנגדה ומעברין אותה, ובבית אפי' גדול הרבה ובתוך ע' אמה ושירים בית קטן הימנו, אין מוציאין את המדה כנגד הקטן לרבעו כנגד הגדול, ונתחדש בדבריו דדין ריבוע הוא דין מסוים בעיר, ועמש"נ בזה בסימן י"ז. [↑](#footnote-ref-2)
2. ויש להוכיח כן עוד, דהא דמצרפין בתים זל"ז בתוך ע' אמה ושירים אינו מדין עיבור, דאם הוא מדין עיבור, הרי לא היו נותנים קרפף חוץ לעיר למש"כ הראשונים דאין נותנין קרפף לעיבור, וגם דלמ"ד בירושלמי דאין נותנין עיבור לעיר כשהוא גדול מן העיר, בע"כ דהא דמצטרפין כל הבתים זל"ז אינו מדין עיבור, וכמו שעמד ע"ז הגאו"י שם. [↑](#footnote-ref-3)
3. ובפירש"י לעיל ל"ב ב' ד"ה עיבורה של עיר ולקמן ס' א' ד"ה בעיבורה של עיר מבו' דבית היוצא מן העיר אינו מכלל עיקר העיר, ואינו אלא עיבור לעיר, וכ"ה מבו' גם בדבריו בסוכה ג' ב' ד"ה ואין עושין, וכמש"נ בסימן י"ט סק"ב בהערה, וכ"ה מוכח גם ממש"כ התוס' לקמן נ"ז ב' ד"ה הא ליכא אמצעי ללמוד מדין ג' כפרים המשולשים לדין צירוף דבורגנין, והרי דלא חשבינן לג' הכפרים כעיר אחת ממש.

   ואמנם י"ל דכ"ז הוא בעיר שיש לה חומה, דבכה"ג אין הבית שחוץ לחומה מכלל עיקר העיר, וכמש"כ כן החזו"א בסימן ק"י סקי"ט בתו"ד, ונת' להלן סק"ח, אך בעיר שיש לה חומה, הוי הבית היוצא ממנה מכלל עיקר העיר. [↑](#footnote-ref-4)
4. ועיי"ש שכתב לפ"ז דמש"כ הרמ"א בסימן שצ"ח ס"ה דנותנין קרפף לבית היוצא מן העיר, לא פליג ע"ד הראב"ד דאין נותנין קרפף לעיבור, דד' הרמ"א קיימי בבית שיש בו דיורין דהוא מכלל עיקר העיר.

   והדברים צ"ע, דמקור ד' הרמ"א הוא מד' הטור שם, ובד' הטור מפורש דכל הני דמתעברין עם העיר נותנין להן קרפף, - וביותר צ"ע במש"כ החזו"א שם בסו"ד דהטור מודה בבית חרב דאין נותנין לו עיבור. [↑](#footnote-ref-5)
5. ועי' עוד בדבריו שם בד"ה ויש לעי' ושם סקכ"ח ד"ה והאורוות שנסתפק בכמה גווני אם חשיב כעיר עצמה, או אי"ז אלא עיבור לעיר. [↑](#footnote-ref-6)
6. עוד מצינו סמך לעיקר החילוק בזה בד' המאירי לקמן נ"ז א', שכתב בדעת ר"ת דבב' בתים נותנים קרפף לזה וקרפף לזה, אך גדודיות אין נותנין להן קרפף, אך בד' ש"ר מבו' דלדעת ר"ת נותנין ב' קרפיפות בין עיר לגדודיות, ואזלי לטעמייהו דס"ל דאף לדעת ר"ת אין נותנין ב' קרפיפות בין ב' בתים, והרי דעיקר נתינת הקרפיפות היא מכח העיר, דכל שיש בית בסמוך לו ודחיקא תשמישיתייהו נותנין ב' קרפיפות, (אך המאירי לטעמי' דלדעת ר"ת נותנין ב' קרפיפות בין ב' בתים, וכיון דנתינת הקרפיפות היא מכח הבתים, ע"כ היינו רק בבית שהוא מקום דירה גמור), ואכמ"ל, והיינו דבית גמור הוא מקום דיורים, ויש לו דין נתינת קרפף, אך גדודיות ל"ה מקום דיורין, אלא שהן מתעברין עם העיר.

   עוד יש לסייע לזה, ממש"כ הראשונים דבעיירות חריבות אין נותנין קרפף לזה וקרפף לזה, דאין דינם כעיר אלא כבית, והרי דעיר חריבה לא חשיבא ליחשב עיר, וה"נ מסתבר דגדודיות אינם מכלל עיקר העיר, אלא הם עיבור לעיר.

   .. [↑](#footnote-ref-7)