40 ביטול ברוב בדבר הניכר
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / תערובת תשע_ד

בחי' הרשב"א בחולין הוכיח דבספק ספיקא היכא דאפשר לברר בודקין, ז"ל, ותדע שהרי בגיד חתוך שנתבשל עם הגידין דלאו ברי' הוא אע"פ שיש ק' כיוצ"ב צריך בדיקה אחריו בזמן שיכול להכירו וזורקו ואוכל את השאר כיון שיכול לעמוד עליו, אע"פ שאם אינו מכירו הכל מותר ומשערים אותו כבשר בלפת, והכא נמי ל"ש, עכ"ל, וצע"ג, דהתם כיון שאפשר לעמוד עליו, הרי ליכא ביטול ברוב כלל, וע"כ צריך בדיקה אחריו מדין תורה.

ונ' מד' הרשב"א, דכיון דאי"ז ניכר אלא ע"י בדיקה, איכא בזה ביטול ברוב, וכל הא דמוטל עליו להכירו, הוא רק משום דלא סמכינן על ביטול ברוב היכא שבידו לברר, וזה דבר חדש.

שוב מצאתי עוד דברים בזה בד' הרשב"א במשמה"ב בית ד' ש"א יד., דהנה הרא"ה בבדה"ב שם כתב דמש"א בירושלמי בעכבר דבטל באלף, אי"ז לענין גופו, דא"א שלא יהי' ניכר, אלא ודאי לענין טעמו הי', עכ"ד, וכ"כ הריטב"א והר"ן בחולין ד"ק., והרשב"א במשה"ב כתב ע"ז, ז"ל, לבטל גופו קאמר ובשאינו מכירו בין המתבשלין עמו שהן מרובין, עכ"ל.

ומבו' בד' הרשב"א, דאף דעכבר הוא דבר הניכר, מ"מ כיון שנתערב בתערובת מרובה, ומכח ריבוי התערובת אינו מכירו, ה"ה בטל, - וכמדומה דזה לטעמי', דאף באיסור דאפשר להכירו חשיב כתערובת, וכל הא דאינו בטל, הוא משום דלא סמכינן על ביטול כשאפשר לברר, וע"כ כל שנתערב בתערובת מרובה, והוא טירחא גדולה להכירו, ה"ז בטל, וכעת לא מצאתי שעמדו ע"ז.

שו"ר בשערי ישר ש"ג פ"כ שכתב במה שנחלקו הרשב"א והרא"ה בדין ביטול ברוב בכלי שבלע איסור שנתערב ברוב, ופירש הגרש"ש דהרא"ה ס"ל דליכא ביטול כלל משום דהוי כאיסור הניכר, והרשב"א ס"ל דכל דא"א להכיר אלא ע"י הוצאה ה"ה בטל, משום דלדעתו כל הא דכשאפשר להכיר לא בטל, הוא ע"ד דינא דדשיל"מ, עיי"ש, אך התם הוא מבו' טפי, כיון דאינו ניכר בעצמו, אלא ע"י שיבשלו בו ויהא ניכר האיסור שיצא לתבשיל.

ועי' גם בפלוגתת קמאי בסוכה ד"ט: אם שייך ביטול בסכך שאפשר להכירו, ועמד ע"ז הגרש"ש שם.

ובד' הרא"ה מצינו עוד בכ"ד דאזיל לטעמי', חדא, הוא בהא דס"ל בדינא דב' קופות, דל"ש הך דינא במבשא"מ, וי"ל דהוא גם מכח ה"ט דהו"ל כאיסור הניכר דאינו בטל.

עוד מצינו כן בד' הרא"ה דס"ל דצלי המפעפע, אינו בטל בס', כיון דאינו מתפשט בהשוי', וצ"ע דמ"ט לא סגי בק"כ, דבכה"ג אם לא פעפע בס', נמצא דאיכא ביטול ברוב דיבש ביבש, ועמד ע"ז בגל' הגרע"א סימן ק"ה ס"ט, וכתב דהוא משום דליכא ביטול ברוב במבשא"מ, כיון דהוא ניכר ע"י טעימה, ואזיל הרא"ה לטעמי' בזה, וז"ב.

שו"ר בתשו' הרשב"א ח"א סימן תפ"ה, ז"ל, ועוד נראה לומר טעמא רבה דכל איסור נכר ושהוא בעין אפי' דבר מועט בתוך היתר מרובה ואפי' באלף לא בטיל, דאלו חתיכת נבלה ניכרת שנתערבה בתוך אלף חתיכות של היתר אפי' חתיכה שאינה ראויה להתכבד, אין אומרים שתהא מבוטלת בשאר, שהרי ניכרת היא וצריך לחפש אחרי' ולסלקה, שלא מצינו ביטול איסור ניכר בתוך היתר אלא בב' ענינין של דבריהם שאין להם עיקר בדאורייתא, כגון חלת חו"ל וכו', וכן במוקצה דרך שריפתו בעצים שנשרו בתוך התנור ביו"ט, דמרבה עליהם עצים מוכנים ומסיקן וכו', ובהני בלחוד הוא דאמרינן הא באיסורין דעלמא לא אמרינן, וכיון שכן חטים הללו הרי אפשר לבדקן דדילמא אית בהו גרגרים שנתבקעו דאסורין לכו"ע, הלכך הוו להו כחטים של איסור שנתערבו בתוך שעורים או שעורים שנתערבו לתוך חטים שאין בטלים ברביית שאינו מינו, עכ"ל.

והנה בפשוטו מבו' בדבריו, דכל דאפשר להכיר, ליכא לעיקר דין ביטול, ואי"ז מכח דינא דאפשר לברר, - אך מאידך ממה שהביא מההיא דחלת חו"ל שהי' מבטל לתחילה בתוך היתר ואוכל בימי טומאתו, נראה דאין הנידון בדבריו משום דליכא ביטול בדבר הניכר, שהרי התם אחר הביטול ל"ה זה ניכר, אלא נידון דבריו הוא משום ביטול איסור לכתחילה, וה"נ בכל דבר הניכר, הו"ל כביטול איסור לכתחילה, כיון דבידו להכירו ולהוציאו, וצ"ע עוד בזה בביאור ד' הרשב"א ז"ל.