שונא מתנות יחיה
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי

**שונא מתנות יחיה**

משלי פרק ט"ו פסוק כ"ז

1. כללי.
2. שבת.
3. פורים.

**דור המלקטים** - ***אורחות מתנה (סי' י"ד), עבודת שלמה (שונא מתנות),*** Halachically Speaking (חט"ז מספר א')***.***

1. כללי.
   1. **נכרי**.
      1. מראי מקומות – דובב מישרים (ישורון ח"ז [ל"מ שם] עמ' רס"א, הו"ד בויהי בנוסע עמ' רנ"ז בהג"ה).
   2. **דבר מצוה**.
      1. מראי מקומות – ***שרגא המאיר (ח"ד סי' פ"ד ס"ק ט').***
   3. ***מראי מקומות –*** ביצחק יקרא (סוף חלק ו' צדקה אות מ"א, אות מ"ב)***.***
      1. משנה הלכות (חי"ז סי' קל"ז) – "ולפענ"ד נראה דלא אמרו שונא מתנות יחיה אלא היכא שהמקבל מתנה אינו נותן דבר בחזרה כלל, אבל היכא שהנותן מתנה מחכה לקבל דבר בחזרה, בזו אמרו דמכר הוא, שלכן הוא נותן לו כדי שיחזרו ויתנו לו, וא"כ לא שייך בזה שונא מתנות יחיה".
      2. הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"ב עמ' ער"ב [לשונו מובא לקמן], עמ' שצ"ו) – "שאלה: הנה הרמב"ם (סוף הל' זכיה ומתנה) כתב שהטעם הוא משום חסרון בטחון, והרב המגיד שם כתב עוד טעם משום שזה מותרות, ובסמ"ע (חו"מ סוף סי' רמ"ט) כתב טעם נוסף ע"ש. ולכאו' הנפק"מ בין הטעמים הוא, אם תלוי הדבר אם אצל המקבל זו מתנה, ועי' ריטב"א (ב"ב י"ג, ב') דל"ש שונא כו' בנותן לתועלת עצמו. תשובה: כשאצל הנותן אין זו מתנה, רק לתועלתו, לכו"ע אין זה שייך לפסוק במשלי, אף אם אין כוונתו לתועלת הנותן, וע"ז לא קאי קרא. מעשה באברך אחד שנכנס לחנות שהיה בה מאור החשמל חזק מאד, ושאל על זה כיצד יש אור חזק כזה, ועמד שם יהודי ואמר להלה: אני אקנה לך לביתך חשמל כזה, ויהיה לי זכות בלימוד התורה שלך, והאברך חושש משום שונא מתנות יחיה, וגם חושש שיגדע מזכותו של היששכר. תשובה: בגמרא (מגילה כ"ח, א') איתא 'אתייקורי אתייקר ביה', ואין זה שונא מתנות, ואדרבא, האברך נותן לו כבוד בזה שנוטל ממנו, ויהיה זה זכות לנותן. שאלה: שמעתי שכאשר מרן הרב מבריסק זצ"ל הגיע לאר"י, ולא נישקה, אמר שברמב"ם לא כתוב סיפורי מעשיות, והיינו הרמב"ם (פ"ה ממלכים ה"י) שכתב שגדולי החכמים היו מנשקין על תחומי אר"י, והלכה זו שייכת רק לגדולי החכמים. ושמעתי להעיר מרמב"ם (סוף הל' זכיה ומתנה) שב' הצדיקים הגמורים ואנשי מעשה לא יקבלו מתנה מאדם וכו', והרי נאמר ושונא מתנות יחיה, ובגמ' (ב"ב י"ג, ב') מבואר שזה דין שוה בכל אדם. תשובה: הרמב"ם (סוף הל' ציצית) כתב גנאי גדול הוא לת"ח שיתפללו והם אינם עטופים, וכי אטו דין זה נאמר רק לת"ח, ובהל' דעות (פ"ד) כתב הרמב"ם הנהגה לכל אדם, ושם (פ"ה) הנהגה לחכם, וכי ע"ה א"צ לנהוג כן, אלא יהיה גרגרן וכו', וע"כ דהיינו שת"ח נזהר באלו יותר מע"ה, וה"נ **קרא דשונא מתנות יחיה באמת נאמר לכולם, ורק שלצדיקים הגמורים להם שייך יותר**, אבל ענין נישוק אר"י בזה דוקא סבר הרב מבריסק זצ"ל שזה ל"ש לכל אדם, כי הרי זה ביטוי לאהבת אר"י, ואין מתאים לע"ה שיראה זאת, כעין מה שאמרו (ב"ק נ"ט, ב') וכי חשוב את לאתאבולי על ירושלים".
2. ***שבת - עי' או"ח ריש סי' רמ"ב, לשיטות ומראי מקומות.***
   1. מראי מקומות.
      1. אשל אברהם (בוטשאטש, סי' רמ"ב ***מהד"ת*** ד"ה אולי) – "אולי לכבוד שבת קודש לא שייך בחינת שונא מתנות [משלי טו, כז], ויכול לאהוב מתנות כדי שירבה עונג וכבוד שבת קודש, וצלע"ע היטב".
      2. שיח יצחק (סי' קכ"ה) – "ז"ל אשל אברהם לבעל דעת קדושים ... לענ"ד מאחר דת"ח יש לו דין שבת, עיין בארוכה ביד יוסף בסי' רמ"ב, ובקה"ש סוף לכה דודי בענין נר"נ יתירה, מביא תיקונין (תיקון כ"א) נשמתא יתירתא דאתוסף לגביה בגין שכינתא, ואלין אינון דמתוספאן לעמא קדישא בע"ש ירתין לו ת"ח ביומין דחול כו' ע"ש, הרי מפורש ויוצא מזוה"ק ותי', שלתלמיד חכם יש לו תמיד דין שבת, ובחז"ל פא"ט רבי זירא לא שקיל, וכי מזמני ליה, לא אזל אמר לא קא בעי מר דאיהי הלא כתיב ושונא מתנות יחיה, הרי אף דת"ח אקרי שבת לא מקבל מתנות וה"ה עבור הש"ק ג"כ לא יאהוב מתנות, ודו"ק".
      3. ***הגרח"ק זצ"ל (אשיחה עמ' שי"א) –*** "***האם לכבוד שבת המלכה יהי' מותר ליקח מתנות ולא יאמרו מאמר חז"ל הקדושים שונא מתנות יחיה שהרי ע"י שלוקח מתנות מוסיף בעונג שבת. תשובה: אם יכול בלי זה לא יקח".***

הגרח"ק זצ"ל (דרך שיחה ח"ב עמ' ער"ב) – "שאלה: א"כ האם יאכל בשבת סונה או סרדינים גרידא, אמנם כתב הרמב"ם (סוף הל' מתנות עניים) שאם אדם יכול לדחוק עצמו שלא יקח מאחרים יעשה כן, אבל יתכן שזה רק בנוגע לעצמו, ואילו כאן הוא על חשבון אשתו ובניו, ואיזו צורה יש לשולחן שבת כזו. תשובה: הרי 'שונא מתנות יחיה', רק שזה היה מוכן לקבל, ועתה שנוצרה בעייה שמצבו של חבירו דחוק, אינו רוצה ליקח. ואמנם בש"ך כתב ששונא מתנות יחיה ולא כתוב שמי שלוקח מתנות ימות. ועי' חולין (מ"ד, ב') אך לא אמר שם שימות ... שאלה: בריטב"א (בבא בתרא י"ג ב') מבואר שכל שעושה בשביל עצמו שתהיה החלוקה, ל"ש שונא מתנות יחיה, וא"כ אף אם אין זה בכלל הוצאות שבת - אבל שונא מתנות יחיה ל"ש בזה שעושה לצורך עצמו. והסכים לזה מו"ר".

1. ***פורים: משלוח מנות.***
   1. מראי מקומות.
      1. ר' אלישע גאליקו (תלמיד הב"י, בפי' על מגלת אסתר פרק ט' פסוק כ') – "ובטעם תיקון משלוח מנות איש לרעהו ומתנות לאביונים, ראיתי מה שכתבו המפרשים ז"ל שהיה זה להורות הפך כונת המן מכל וכל. שהוא גזר על הממון כדכתי' ושללם לבוז, ולפיכך רצו חכמים לעשות הוראה בממון, שהיה להם לאכול די ספוקם והותר כדי לתת לאחרים. ועל דעתנו נראה, שהיתה הכונה להורות היותנו מושגחים שלא כדרך טבע. כי המן רצה להשמידם, וחכמים רצו להורות בגזרתם שאף אם יעשו דבר המסבב לאדם מיתה יהיו חיים וקיימים, לחוזק הפך כונת המן. והוא דקרא כתיב ושונא מתנות יחיה, והכא נצטוו בשלוח מתנות איש לרעהו ויחיו".
      2. בית שערים (או"ח סי' ש"פ ד"ה ואשר) – "והכא במשלוח מנות נראה דאין בו משום שונא מתנות כיון שהנותן עושה לטובתו ודמיא להא דר' זירא בחולין דף מ"ד כי מזמנו ליה הוי אזיל אמר אתייקורי דמתייקר בי וא"כ ודאי זכה בו המקבל".
      3. הגרח"ק זצ"ל (אשיחה ח"ב עמ' שפ"ז) – "איך תקנו חז"ל 'משלוח מנות' בפורים הרי זה נגד סברת התורה 'שונא מתנות יחיה' (משלי טו כז), וכן נפסק להלכה חו"מ סי' רמ"ט ס"ה. תשובה: מתנות של חברות אין קפידא".
      4. משנת יוסף (ח"א סי' כ"ז אות ב' ד"ה אלא) – "מפירות שביעית ... אלא שיש מקום לדון, אם משלוח מנות זה, שמוסיף ושולח יותר מאשר לאיש אחד ב' מנות, הוא אמנם רק בגדר מתנה בעלמא, או שגם זה נכלל במצות משלוח מנות [ואולי נפקא מינה למה שחקרו אם שייך במשלוח מנות לומר שונא מתנות יחיה, והעלו שאין זו מתנה אלא מצות היום, ועיין בספר מועדים וזמנים (ח"ב סי' קפ"ו בהגה)]".
      5. מועדים וזמנים (ח"א סי' קפ"ו בהג"ה) – "במצות משלוח מנות אי יש בזה משום 'שונא מתנות יחיה', והיינו אם אינו מחזיר בחזרה מתנה אולי יחסר לו בזה הסגולה לאריכות ימים, ונראה דהא דשונא מתנות יחיה היינו משום שעל ידי מתנות מנכין לאדם מזכויותיו טפי ממה שמנכין בזה שמרויח במעשה ידיו, ולכן יש להתרחק ממתנות שיזכה בזה לאריכות ימים טפי, אבל במקום שמזכה חבירו במצוה דכל המרבה במשלוח מנות משובח דמקיים מצוה טפי וכמבואר ברמב"ם סוף הלכות מגילה, הלוא המקבל מגלגל בקבלתו זכות לחבירו וכה"ג אין מנכין זכויותיו רק נוסף לו בזה זכות, משא"כ במגילה (כח.) בתלמידי חכמים שלא רצו מתנות אף שהנותן עבד בזה מצוה, לא ניחא להו להשתמש בכבוד התורה לומר שיש מצוה ואין כאן גדר שונא מתנות וא"ש, ומ"מ במתנה מרובה דמוכח טפי ולכן שייך גדר שונא מתנות גם לת"ח לרמ"א ביו"ד ס"ס רמ"ו, אולי באמת אין להתיר גם בפורים להנזהר ממתנות וצ"ב".