בל תשחית
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי

**בל תשחית**

**דור המלקטים** - קונ' בל תשחית (כהן), ברכת השם (פארהאנד), חוט שני (בל תשחית [בתוך ס' טבילת כלים], עמ' ק"ט), עץ השדה (שטסמן), שבט הלוי (קובץ מבית לוי בענייני יו"ד עמ' ק"י - עמ' קי"ד), Halachically Speaking (שנה ד' מספר א', שנה ו' מספר ג').

פסוק (פר' שופטים פרק כ' ) –

1. עצים.

מי בעל העצים.

* 1. **הפקר**.
     1. נוב"ת (יו"ד סי' י' ).
  2. **גוי**.
     1. גר"ז (הל' שמירת הגוף והנפש סעי' י"ד ).
     2. בית יצחק (יו"ד ח"א סקמ"ב אות ז' ).
  3. **מלקות**.
     1. רמב"ם (פרק ו' ).
  4. **מים**.
     1. מיקל.
        1. מהרש"ם (ח"ג סי' שע"ה) – "ונראה דכיון דאיכא משום בל תשחית אינו מפסיד אבל במים ליכא משום ב"ת כמ"ש בש"ע או"ח סוסי' ק"ע לכן מדיח סכינו".
     2. מראי מקומות – עץ השדה (דפו"ח פרק כ"ח סעי' ד', הע' ז', הע' ח').

1. כללים.
   1. **מזיק**.
      1. לבוש (חו"מ סי' שע"ח ).
      2. ב"ח (חו"מ סי' שע"ח ).
      3. ערה"ש (חו"מ סי' שע"ח ).
      4. קהלות יעקב (ב"ק סי' א' ).
      5. מראי מקומות.
         1. תפארת יעקב (ב"ק פרק ח' אות מ"ב ).
         2. עץ השדה ס"ז המ"ג וס"י א"ד הי"א-י"ג .
   2. **חובל עצמו**.
      1. חו"מ סי' ת"כ
      2. חובל (דף צא: ).
      3. עורך לנר (נדה דף יג., יבמות נג:, בנין ציון סי' ).
      4. תפארת ישראל ( ).
      5. לחם משנה ( ).
   3. ב"ק ( ).
      1. חצי שיעור
2. שאר דברים.
   1. **דאורייתא או דרבנן**.
   2. **האם בעל תשחית תלוי בדעת העולם או בדעתו** – דברי חיים (ח"ב יו"ד סי' נ"ז ד"ה לכן), בית ידידי' (סי' כ"ט, הו"ד בס' ברכת השם סי' ב' מקור הברכה ס"ה), עי' עץ השדה (סי' ו' הע' ב').
   3. **האם בעל תשחית מן התורה רק באילנות או ה"ה שאר דברים**.
      1. מראי מקומות – כסף משנה (מלאכים פרק ו' הל' ח'), שאילת יעקב (ח"ב סי' כ"ז אות ב').
   4. **מונע הנאה מהחפץ בלי השחתה להחפץ גופו** – גר"ז (הל' בעל תשחית), ברכת השם (סי' ב' סעי' ח').
   5. **האם בעל תשחית רק בהשחתת החפץ לגמרי, או גם בחלק החפץ** – חיים שאל (ח"א סי' כ"ג ד"ה איברא), עי' עץ השדה (סי' ז' הע' ל"ה, סי' ט' הע' ו').
   6. **האם לא מזיק שום הזיק מתשמישו רק מן השוות, מה הדין** – עי' רש"י, ברכת השם (סי' ב' ס"ק ל"ה).
   7. אין איסור בעל תשחית פחות מכשיעור – שלמת חיים (סי' תתקכ"ז).
   8. **תולעים**.
      1. טירחא מרובה, או שהמאכל מאוס בעיניו.
         1. מיקל – הגריש"א זצ"ל (בדיקת המזון כהלכה שער ב' פרק ד' הע' י"א עמ' קכ"א, "מותר לזרוק את המאכל ואינו נחשב לבל תשחית". ובדפוס חדש שם, "ואם עושה משום מצוה מן המובחר מותר אפילו אם עושה דרך השחתה"), קובץ מבית לוי (חי"ז עמ' צ"ח אות ד', בדיקת המזון כהלכה שער ב' פרק ד' הע' י"א עמ' קכ"א, "מאכל שקשה לבודקו מותר לזרקו ואין בזה משום בל תשחית"), הגר"צ וובר שליט"א (בדיקת המזון כהלכה שער ב' פרק ד' הע' י"א עמ' קכ"א, "העיר לרמב"ם (הל' מלאכים פ"ו ה"ו) וז"ל 'וכן אילן מאכל שהזקין ואינו עושה אלא דבר מועט שאינו ראוי לטרוח בו, מותר לקוץ אותו'"), בדיקת המזון כהלכה (שער ב' פרק ד' סעי' י', עמ' קכ"א).
         2. מראי מקומות – הגר"י ווייס שליט"א (בדיקת המזון כהלכה שער ב' פרק ד' הע' י"א עמ' קכ"א, "שאין אדם מחויב לאכול מה שאינו חפץ בו").
   9. **להחמיר בהפמ"ר, אם רשאי**.
      1. מראי מקומות – הרמ"ע מפענו (סוף סי' קכ"ט, "שיש מחמירים ואנו דוחין את החומרא במקום הפסד או דוחק שעה וכיוצא, וכשאמרנו שהמחמיר לעצמו תבא עליו ברכה מכלל שהמורה לאחרים ילמוד מבית הלל שמחמירין לעצמן ומקילין לכל ישראל, אבל במקום הפסד מרובה אפילו לעצמו אין להחמיר שלא לעבור על בל תשחית והתורה חסה על ממונן של ישראל"), עץ השדה (סי' י"ג הע' י"ב ד"ה ויש).
      2. מראי מקומות.
         1. חוט שני (בל תשחית [בתוך ס' טבילת כלים] ס"ק ד' אות ו', עמ' קי"ג) – "דבר שבדיעבד מותר, אם הוא אדם שבכל התורה הוא חושש באיסורים, הכא נמי אין איסור בל תשחית אם יזרקנו אע"פ שבדיעבד מותר. אבל אם בכל התורה הוא מיקל, אין לו להחמיר בזה ולהשחית המאכל".
         2. **אוכלים תחת המטה** - עי' יו"ד סי' קט"ז סעי' ה', לשיטות ומראי מקומות.
   10. **ביטול בששים, או כלי שני**.
       1. מצד בל תשחית – שלמת חיים (סי' ק"ז, "והנה בכלי שני ובששים יש לחוש שלא יבא לאיסור בל תשחי' וכדומה"), שמירת הגוף והנפש (מבוא פרק י"ג ד"ה והנה), עץ השדה (סי' י"ג סעי' ז').
   11. חולין (דף ז:) – "כי אתא, איתרמי על בההוא פיתחא דהוו קיימין ביה כודנייתא חוורתא, אמר: מלאך המות בביתו של זה ואני אסעוד אצלו. שמע רבי נפק לאפיה, אמר לי: מזבנינא להו, אמר ליה: ולפני עור לא תתן מכשול. מפקרנא להו, מפשת היזקא. עקרנא להו, איכא צער בעלי חיים. קטילנא להו, איכא בל תשחית".
       1. נוב"ת (יו"ד סי' י' ד"ה ואמנם) – "ומשום בל תשחית ודאי ליכא דהרי נהנה בעור וגם אינו עושה דרך השחתה ... אבל דבר שאין בו הפסד לשום אדם לא שייך בל תשחית, וא"כ הני חיתו יער כל זמן שהם בחיים אין בהם שום הנאה לאדם רק עיקר הנאה במותן בעורותיהם ובבשרם ואיך נימא שיהיה אסור להמיתם משום בל תשחית".
   12. מראי מקומות.
       1. הגריש"א זצ"ל (קיצור הלכות חובל ומזיק ושמירת הגוף סעי' י"א) – "אסור לזרוק שיירי מאכל הראויים לאכילה, משום בל תשחית, אם רוב אנשים אין דרכם לזרוק כאלו מאכלים".
       2. הגרח"ק שליט"א (ויכתוב מרדכי עמ' שמ"ז אות קי"ד) – "האם מותר לשחוט עופות שאינם ראויים לאכילה כדי להתלמד ואח"כ לזורקם. תשובה: מותר (עי' בכורות י' ב')".
       3. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע יו"ד סי' קט"ז אות י"ב) – "אסור מן התורה לקצוץ ולהשחית אילן מאכל שנושא פירות, וגם סכנה יש בדבר. ומכל מקום מותר לקצוץ ענפים של עצי פרי, כדי לסכך בהם סוכה. ואין בזה איסור בל תשחית, ואם אפשר שיעשה כן על ידי גוי שהוא יקצוץ את הענפים, עדיף טפי. ובודאי שאם יש לו אילנות סרק, עדיף לקצוץ מהם. ואילנות ועצים השייכים לרשות ממשלתית או רשות עירונית, שמקפידים על כך, אסור לכרות מהם ענפים לסכך בהם סוכה, שהיא מצוה הבאה בעבירה, וגם בדיעבד אסור לברך על ישיבה בסוכה כזאת. [הליכו"ע ח"ז עמו' קצט]".
       4. ילקוט יוסף (קיצור שו"ע יו"ד סי' קט"ז אות י"ג) – "יש להתיר עקירת עצי פרי לצורך הרחבת הדירה לשם דיור. וטוב לשכור גוי לעקירתם. [ילקוט יוסף על הלכות ערלה פרק ד' הערה א'. הליכות עולם חלק ז' עמוד קצט]".

What are the halachik issues involved with cosmetic plastic surgery? Can one utilize new medical procedures just to improve looks? (weight loss procedures, facial improvements, etc...).

R' Y. Berkovits wrote: The issur of חובל בעצמו is בל תשחית. If the person is really suffering emotionally because of his looks, it’s muter. If just to improve his looks - it’s a shaila. Excessive weight can cause medical issues, and we are therefore more mekil.

1. עצים.
   1. מראי מקומות – הגרשז"א זצ"ל (ישורון חט"ו סוף עמ' קנ"ה).
2. למירמא אימתא אאינשי ביתיה - האם השחתה גמורה מותר.

**שבת** (דף קה:) – "דקא עביד למירמא אימתא אאינשי ביתיה כי הא דרב יהודה שליף מצבייתא רב אחא בר יעקב תבר מאני תבירי רב ששת רמי לה לאמתיה מוניני ארישא רבי אבא תבר נכתמא".

* 1. **ראשונים**.
     1. מחמיר, השחתה גמורה אסור.
        1. חינוך (מצוה תקכ"ט) – "ודרך כלל אסרו זכרונם לברכה לעשות כל דבר של השחתה, והמשחית שום דבר מתוך חמה אמרו עליו [שבת ק"ה ע"ב] שהוא כעובד עבודה זרה, שכן דרכו של היצר הרע היום אומר לו עשה כן ואם יאמין אותו למחר יאמר לו לך עבוד עבודה זרה, כלומר שכל אדם חייב לגעור ביצרו ולכבוש תאותו עד שיגביר נפש המשכלת על נפש המתאוה עד שתהיה לה לאמה והיא גברת לעולם ועד. ואמנם הביאו בגמרא [שם] מעשים בקצת החכמים שמראים עצמן כעוסים כדי ליסר בני ביתם ולזרזן ומשליכין מידם שום מאכל או שום דבר, ומכל מקום השגחתם היתה בהם לעולם שלא ישליכו דבר שיהא נשחת בזה".
        2. סמ"ק (ל"ת קע"ה) – "שלא להשחית כל דבר אלא אם היה מעולה יותר לדמי עצים קוצץ האילן, או אם היה צריך (שבת דף קכ"ט) לאותו דבר להשחיתו כדי לעשות הנאת גופו בל תשחית דגופיה עדיף, וכן כדי להטיל מורא (שבת דף כ"ה וכ"ח) על בני ביתו מותר וקאמר התם דוקא במנא תבירי".
        3. עי' פסקי ריא"ז (שבת פרק י"ג הל' א' אות ה) – "ואם עשה להטיל אימה על בני ביתו, שקורע לפניהם בגדים ומשבר כלים שאין בהם הפסד **כל כך**, וכיוצא באלה הדברים שמראה עצמו כעוס כדי שייראו מפניו ויקבלו דבריו, הרי זה מותר".
     2. מיקל, השחתה גמורה מותר.
        1. תוס' (קידושין דף לב. סוף ד"ה רב) – "מיירי באותו ענין שיש לאב קורת רוח בכך כגון שזורקו לים למירמא אימתא אאינשי ביתיה דאי לאו הכי אם בחנם משליך רשע הוא דעובר בבל תשחית".
        2. הג' מיימוניות (מלכים פרק ו' אות ג') – "אבל אם עושה כדי להטיל אימה על בני ביתו מותר כדאשכחן שעשו האמוראים, בשבת פרק האורג".
        3. סמ"ג (לאוין רכ"ט) – "ואם אדם משחית שום דבר להטיל אימה על בני ביתו כדי שיראו ממנו ויהיה שלום בביתו מותר ששכר הטלת יראתו מרובה על השחתתו כדאמרינן בשבת פרק האורג (קה, ב) רב ששת שדי מוניני ארישא דאמתיה רב הונא תבר נכתמא".
        4. יראים (סי' שפ"ב, דפוס ישן סי' רצ"ז) – "ואם אדם משחית שום דבר כדי שייראו ממנו ויהיה שלום בביתו מותר ששכר הטלת יראתו מרובה על השחתתו כדאמרינן בשבת פ' האורג [ק"ה ב] רב ששת שדי לאמתי' מונינא ארישא רב הונא מיתבר נכתמא פי' מישדי אימתא מותר".
  2. **פוסקים**.
     1. מחמיר, השחתה גמורה אסור.
        1. מהרש"א (שבת דף קה: ח"א ד"ה שכך) – "והנהו רבנן נמי דקא עבדי בחמתם למרמי אימתא אאינשי ביתייהו היינו נמי בדבר **דלא שייך** בל תשחית דשלף מצבייתא ותבר מני תבירי ודו"ק".
        2. גר"ז (הל' שמירת הגוף והנפש סעי' י"ד) – "כשם שצריך להזהר בגופו שלא לאבדו ולא לקלקלו ולא להזיקו כך צריך להזהר במאודו שלא לאבדו ולא לקלקלו ולא להזיקו וכל המשבר כלים או קורע בגדים או הורס בנין או סותם מעין או מאבד מאכלות או משקין או ממאסם (או זורק מעות לאיבוד) וכן המקלקל שאר כל דבר הראוי ליהנות בו בני אדם עובר בלא תעשה שנאמר לא תשחית את עצה וגו' (ואם הזהירה תורה על של נכרים שנלחמים עמהם קל וחומר לשל ישראל או אפילו משל הפקר). ואפילו כוונתו כדי להראות כעס וחימה להטיל אימה על בני ביתו שאינן נוהגין כשורה".
     2. מיקל, השחתה גמורה מותר.
        1. הגר' ישעיה פיק זצ"ל (בספרו חידושי הש"ס קידושין לב.) – "בשעת ריתחא", הוי חזרה מתרץ ראשונה.
        2. קיצור שו"ע (הג"ה על הגר"ז).
        3. דברי חיים (יו"ד סי' נ"ז) – "מדינא שרי רק גבי שארי השחתת כלים ובגדים יוכל לומר כן כמו קרע שיראין [קידושין ל"ב ע"א] ותבר נכתומא [שבת ק"ה ע"ב]".
        4. בית אפרים (יו"ד סי' ס"א ד"ה והנה הט"ז).
        5. בית יצחק (ח"א סי' קמ"ב).
  3. **מותר, רק אם א"א בעינן אחר**.
     1. ריטב"א (שבת סוף דף קה:) – "דאנן קים לן דכל היכא דלא איפשר כדרב יהודה ורב אחא ורב ששת עבדינן אפילו בקריעה ממש או בשבירת כלים למירמא אימתא על אנשי ביתיה, ושמעינן מהכא דכי אמרינן בתלמודא כי הא, דלא בעינן כההוא עובדא ממש, אבל לדוגמא בעלמא נקטינן לה, אבל כל היכא דאמרינן כההוא עובדא אז מייתי ליה לראיה ממש ולמילף מינה, ואפשר דבעינן כיוצא בה".
     2. חקרי לב (מהד"ב ח"א סי' י"א ד"ה שוב).
     3. אורח מישרים (סי' י"ט הל' ד', ס"ק ו').
     4. עי' עץ השדה (סי' י"ב הע' ה', עי' דפו"ח פרק כ' סעי' ד') – "ואמנם מסתברא דגם לשיטה זו דגם כלים שלמים מותר להשליך בשביל צורך למירמי אימתא אאינשי ביתיה, עכ"פ אם יכול להגיע לתכלית זו דמירמא אימתא אאינשי ביתיה ללא השחתה, לא שרינן ליה להשחית, ולכך אם מוצא מאני תבירי להשליך לא הותר לו השחתת כלים שלמים ...".
  4. מראי מקומות – עץ השדה (דפו"ח פרק כ' סעי' ג').
     1. מאירי (שבת דף קה: ד"ה קורע) – "ואע"פ שהתרנו לקרוע בגדים ולשבר כלים כדי להטיל אימה על אנשי ביתו ושנאמר בכאן שהרבה מן החכמים היו נוהגים כן ראוי לכל חכם **שלא ירגיל עצמו** בכך שמא ילמדו ממנו אנשים שאינם מהוגנים".