מראי_מקומות_רנח
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סי' רנ"ח**

**השבוע נלמד בעז"ה סימן רנח, רנט [סימן רנט ברובו בדיני מוקצה ולכן בעז"ה נלמד אותו מהר, בסופו יש סיכום של הלכות שהיה והטמנה]**

גמ' מח ע"א, רבה ורב זירא וכו', ובגמ' נא ע"ב "מניחין מיחם על גבי מיחם וכו'.

תוס' בדף מ"ח ד"ה מ"ש, ולתוס' הסוגיא מצד הלכות בישול [ללא קשר להטמנה].

ודעת רבינו יונה דנאסר מצד הטמנה, הובא ברשב"א וכן בר"ן ריש "במה טומנין" והובא להלכה.

★ בראשונים התחדש שהולדת חום דרך הטמנה נאסרה, ולכן אסור להניח דבר קר על מיחם, ומדברי הר"ן משמע שנאסר מדין **הטמנה בדבר המוסיף**, דהיינו אם מטמין דבר חם שרי, דלא ניכר התועלת ע"י הטמנתו דהיה חם ונשאר חם. אבל בדבר קר שניכר חומו נידון כמוסיף הבל, ולפ"ז לכאורה היה צריך להאסר גם בע"ש, דהרי מבואר לעיל רנז-ו **"אבל בדבר המוסיף הבל אפילו להטמין צונן גמור ואפילו מבעוד יום אסור".**

וקושיא זו הקשה בביאה"ל עי"ש מה שתירץ.

ועיין בחזו"א לז-יז ד"ה לעיל כתבנו דביאר דנאסר לא מדין מוסיף, אלא בשבת נאסר הטמנה ורק **הטמנת צונן** מותרת, וכה"ג שדבר קר מתחמם **אינו נידון כצונן**, וז"ל "אלא כיון דמגיע לו חום חשיב כטומן את החמין ולא כמטמין צונן".

★ כתב המ"ב "כתבו האחרונים שאסור ליקח כלי ובתוכו משקה צונן ולתחוב אותו בשבת לכלי מלא מים חמים שיתחמם בתוכו אפילו לא יוכל לבוא לידי יד סולדת בו **שזה דרך הטמנה ממש כיון שכולו טמון בתוכו** וכו'".

והנה בגמ' בשבת מ: מבואר דמותר ליתן כלי מלא שמן בתוך כלי מלא מים חמים עי"ש, ולמה לא נאסר מדין הטמנה הנ"ל.

למ"ב צריך לחלק בין מוטמן כולו דחשיב הטמנה **למוטמן מקצתו** דהטמנה במקצת אינה הטמנה, ונעמיד את הגמ' במוטמן במקצת ולכן שרי.

ועיין חזו"א לז-לב שהכריע דהטמנה במקצת שמיה הטמנה וא"כ קשה מגמ' הנ"ל דשרי להטמין, וא"א לתרץ כנ"ל [דהטמין במקצת, דהרי גם זה חשיב הטמנה] ע"כ מוכרח **דהטמנה בתוך מים וכן הטמנה באוכל לא חשיב הטמנה** גם אם מוטמן כולו.

עכ"פ מהגמ' מוכח אחד משני דברים או שהטמנה במים אינה הטמנה או שהטמנה במקצת אינה הטמנה.

**ואין מקום** להחמיר הטמנה במקצת בתוך אוכל, ולומר שחושש לשני הדברים א. שמחמיר הטמנה במקצת ב. ומחמיר הטמנה באוכל, דזה להדיא יש גמ' דשרי כל הנידון איך להסביר את הגמ' וכנ"ל.

ונפק"מ בין המ"ב לחזו"א: **א.** להטמין כולו בתוך מים בשבת למ"ב אסור לחזו"א מותר. **ב.** הטמין בע"ש ע"ג מים מונחים על האש [דנידון מוסיף והולך ואסור גם מע"ש] למ"ב אסור והחזו"א מתיר.

וכן החזו"א הוכיח דבריו מהמשנה [קמה:] כל שבא בחמין בע"ש **שורין אותו בחמין בשבת** ולמה לא נאסר מצד הטמנה, ע"כ כנ"ל שבאוכל אין הטמנה.

ואולי י"ל דשאני התם דמיירי דשורין אותו בחמין **ומתערב** בתוך המאכל וכן הוא ברש"י שם "שורין אותו בחמין כדי שיהא נימוח" וא"כ שפיר דא"א לחושבו הטמנה בכה"ג דהכל נהפך לדבר אחד, ומיירי שנשרה בלי כלי ואיה"נ אם ישרה בכלי יאסר וכנ"ל דגם באוכל יש הטמנה.

וצריך לדון מה נחשב מתערב ונהפך לדבר אחד.

וכן יש שהסתפקו ביצה בקליפתה ששורה בתוך מים האם נחשב מתערב או דהוה ככלי נאסר.

והקשו על החזו"א מדברי הר"ן בדף לט במעשה דאנשי טבריה וז"ל "ואם איתא דהרי הוא מה שאנו נוהגין ליתן בשבת מים מבושלים לתוך החמין נראה לי דאסור דכה"ג הטמנה קרינן ליה בשמעתין", מפורש דגם לתוך מים חשיב הטמנה.

★ הנחת קדירה על קדירה [בלא כיסוי בגדים] בסברא אין כאן הטמנה כלל ואפי' למחבר דהטמנה במקצת שמיה הטמנה הוא לא חשיב הטמנה כלל, וכן הוא בפשטות שהניחו ע"ג קרקעית כירה, וכן "המשכים בבוקר מניח מע"ג קדירה" רנג-ג וכן בסימן שיח ז-ח.

אבל ב"מחצית השקל" הכא מבואר דכה"ג חשיב הטמנה במקצת כה"ג, וכן ביאר הפמ"ג בדברי הט"ז דכה"ג חשיב הטמנה במקצת ומש"ה הוצרך הב"י לחדש את הסברא ש"פוחת והולך".

וכן בט"ז רנז-ו דאם מצמיד את הקדירה לדפנות התנור מחזי כהטמנה וע"ע ב"בית מאיר" רנג-א שמחדש דרק ע"ג גחלים אסר השו"ע [בתור הטמנה במקצת] דא"א שלא יעלה מעט מהגחלים, דהיינו הטמנה רק מתחתית הקדירה אינה חשובה הטמנה ורק אם מכסה דפנות נאסר מדין הטמנה במקצת עייש"ה.

★ ולכאורה נראה שמניח ע"ג בלעך או פלטה שנתבאר דאינה הטמנה במקצת בכ"ז אם יכסה את כל הסיר יאסר וחשיב מוטמן כולו, למרות שהחלק התחתון אינו נידון כהטמנה, אבל הסיר מוטמן **וצ"ע**.