68 משכנתא א
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / איזהו נשך / רבית - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים

א] בגדר פדיון בתי ערי חומה, מבו' בריטב"א דלדעת רבא היינו שחוזר המוכר ולוקחו מן הקונה, ומ"מ הוי רבית דירדה תורה וכו'.

וכן מבו' בד' הגר"ח שפירש דמה שאינו פודה בשנה ראשונה מחליטו, ואם הוי זה מכירה על תנאי, לכאו' אין טעם לזה.

וכ"נ מהא דבבתי החצרים אמנם נ' דזה תליא בפלוגתא, דהנה בחי' הרשב"א גיטין דע"ה, ז"ל, ודכוותה בית בבתי ערי חומה דממכר קריי' רחמנא ולא משכונא אלא דזכי לי' רחמנא למוכר שיוכל לגאול ואם לא יגאל עד מלאת לו שנה תמימה קם הבית לחלוטין ביד המוכר וא"צ למוכרו לו פעם שני', אלמא מכר גמור הוא ומה שזיכה לו רחמנא לגאול תוך שנה אינו אלא כמי שהתנה לחבירו שדה זו שלקחתי ממך אם יהי' לך מעות תוך שנה תחזירם לי וכו', עכ"ל, והובאו ד' הרשב"א במשובב ובנתיה"מ סי' נ"ה.

ומבו' מד' הרשב"א דדינא דבתי ערי חומה שבכח המוכר לגאול תוך שנה, ל"ה זכות גאולה שזיכתה לו תורה ע"ד זכות הגאולה בשדות שזיכתה לו תורה לגאול אחר ב' שנים, אלא היינו דמעיקרא חייל המכר על תנאי אם לא יגאלנה ממנו.

וז"ל הרשב"א בתשובה ח"ב סימן רכ"ט, ועוד שלכאורה זה שטוען שאם יתן תוך הזמן שתתבטל המכירה ואם לאו שתהא קיימת מעכשו, ה"ז כענין בית בבתי ערי חומה שגואל תוך י"ב חודש, דודאי כל שמוכר בית בבתי ערי חומה ה"ה כמתנה בפירוש שעל תנאי כן וכן הוא מוכר, ואע"פ שלא התנה כן בפירוש סתמו כפירושו אחר שחייבה התורה כן, ואפילו בלשון הדיוט אנו דורשין לא כתב כמי שכתב, עכ"ל.[[1]](#footnote-2)

ומצינו כן גם בשו"ת מהר"ח או"ז סימן רכ"ג, ז"ל, כי המוכר בית בבתי ערי חומה לא הקנה לו מעכשיו לגמרי, אלא אם לא אתן לך מכאן עד י"ב חדש הרי הוא שלך, עכ"ל, אך בדבריו מ' טפי, דאי"ז מכירה מעכשיו בתנאי, אלא אין נשלם הקנין עד לאחר י"ב חודש.

אמנם הנה בחי' הריטב"א ב"מ דס"ג. מבו' דדינא דבתי ערי חומה הוי זכות גאולה שזיכתה לו התורה לגאול תוך שנה ורחמנא אפקעי' ויהב ניהלי' יעוש"ה.

וכן מ' בל' הרמב"ן קידושין דס"א., ז"ל, דרחמנא אזהרי' ללוקח לחזור ולמכור שדהו או חציו למוכר, עכ"ל, וזה נ' כד' הריטב"א שהמוכר חוזר ומוכרה לו ואי"ז ביטול על המכירה למפרע, וכמדומה שכ"ה מוכח מעיקר ד' הרמב"ן שם שכתב דמה"ט כל שגואל לחצאין נפדה חצי השדה, עייש"ה.[[2]](#footnote-3)

אך עי' בר"ן קידושין ד"כ: שנ' שפירש ד' הרמב"ן בע"א, דכיון דאקיל רחמנא גבי', אקיל נמי לפדות לחצאין, ועי' גם בחי' הריטב"א שם דס"א.

ועי' בנתיה"מ הנה עי' בנתיה"מ שם שהוכיח דבבתי ערי חומה הוי זה מכירה על תנאי ממש"א לעיל בסוגיין דריבית היא והתורה התירתה, ונ' דכל מה די"ל דבבתי החצרים גואל אף בשנה שני', הגם שבבתי ערי חומה ובשדות ל"מ לגאול בשנה שני' וכמש"נ הטעם בזה, הנה לכאו' אין לומר כן רק לשי' הריטב"א, דאף דין הגאולה בבתי ערי חומה בשנה ראשונה הוי זכות גאולה שזיכתה לו תורה, ואך דאין זכות זו רק בשנה ראשונה וכל שלא גאלה בשנה ראשונה נחלט הבית ללוקח, וע"כ י"ל דכיון דבבתי החצרים זיכתה לו תורה לגאול אף אחר שעברה שנה תמימה דבזה דמי לשדות, הרי ממילא דאף מצי לגאול בשנה שני' כיון דלא נאמר בזה הדין דשני תבואות וכדחזי' שגואל בשנה ראשונה וכנ"ל, אך לדעת הרשב"א דדין הגאולה בשנה ראשונה הוא משום דהויא המכירה על תנאי, הרי נ' דאף דבתי החצרים דמו בזה לבתי ערי חומה שנגאלין בשנה ראשונה, אך הרי היינו משום דאף בבתי החצרים הויא המכירה על תנאי אם לא יגאלנו בשנה ראשונה, וממילא נ' דכל שעברה שנה ראשונה ולא גאל דכבר ל"מ לגאול מכח התנאי ואתינן עלה מכח זכות גאולה שזיכתה לו תורה וכשדות, הרי ממילא דל"מ לגאול מכח זה רק אחר ב' שנים וכשדות, דמהיכ"ת שיהי' כחו עדיף מכח שדות, ול"ש למימר בזה הטעם שנתבאר דכיון דבבתי החצרים זיכתה לו תורה לגאול תוך שנה בע"כ דליכא בזה לדין שני תבואות וע"כ יכול לגאול אף בשנה שני', דהרי לדעה זו לא מצי' כלל למילף מהא דגואל תוך שנה, כיון דאי"ז כלל זכות גאולה אלא הוי זה ביטול על המכירה דהויא על תנאי אם לא יגאל תוך שנה, ולא חזינן בזה כלל דליכא בזה דין שני תבואות כיון שאי"ז כלל זכות גאולה, וע"כ ודאי דל"מ לגאול רק אחר ב' שנים, וזה נ' ברור.

לד' הר"ן דאם הוקר והוזל פודה כפי שויו בשעת הפדיון, נ' דאין לפרש כד' הריטב"א דאי"ז דרך הלוקחין, ומאידך גם ק' להבין דהוי זה מכירה על תנאי, וצ"ע.

בד' הגר"ח בדעת הרמב"ם לכאו' מוכח דבתי ערי חומה הוי מכירה גמורה, וכמש"נ בדעתו ובדעת הגרי"ז, דאם הוי מכירה על תנאי, א"כ היאך למד משם הרמב"ם דבבית לא שרי משכנתא, וכמו שהעיר באבהא"ז.

משה"ק הלח"מ דמ"ט לא חילק רש"י דבלא ישכור הימנו בפחות קץ לי', לכאו' כל משכנתא בנכייתא הוי כקץ, וכנר' כל קושייתו היא לפי' בתרא דילי', דבעי' קץ לשם רבית.

מש"כ הגר"ח דדעת הראב"ד דחשיב ריוח ברור, הוא למש"כ בשיעורי הגר"ח דהראב"ד ס"ל דצ"א ברבית אינו אלא דרבנן, ולפ"ז בע"כ דחשיב זה כריוח ברור, דאל"כ הוי זה צ"א ברבית.

1. וילה"ע בזה ממש"כ הרשב"א בשו"ת החדשות סימן פ"א, ז"ל, ועוד דכיון שאוכל בנכיתא, כל בנכיתא הרי הוא כמכר עד שיפדה, וכשהוא פודה הרי זה כאלו המלוה חוזר ומוכר לו, אלא שא"צ שטר מכר, "כענין בית בבתי ערי חומה" ושדה אחוזה, עכ"ל, והרי דבבתי ערי חומה כשפודה המוכר הוי זה כאילו חוזר הלוקח ומוכרה לו, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-2)
2. וכבר עמד בפלוג' הרשב"א והריטב"א בחי' הגרש"ר כתובות סי' ב', ועי' מנ"ח מ' שמ"א שדן אם כשגואל המוכר צריך לעשות קנין בהבית, ותלה לזה בפלוגתא זו, ובכ' הגרי"ז לעיל במתני' נקט דצריך לעשות קנין וע"כ הוא ששובר את הדלת יעו"ש, אך בד' הריטב"א הנז' מבו', דאף דהוי זה זכות גאולה, מ"מ א"צ לעשות מעש"ק משום דרחמנא אפקעי' ויהבה ניהלי' כדכ' כי לי הארץ, וע' עוד במחנ"א ריבית סימן י"ג שנקט דאי"צ לעשות קנין משום דמעיקרא הי' המכר על תנאי זה. [↑](#footnote-ref-3)