סי_ עה, ארץ ישראל
קטגוריות: שו_ע / אבן העזר / אבן העזר - דור המלקטים

**ארץ ישראל**

אבן העזר סימן ע"ה

1. מעלת ארץ ישראל.
2. ***מצוה ישוב ארץ ישראל.***
3. אסור לצאת מאר"י.
4. האם כהנים בזה"ז מותר לצאת מאר"י.
5. אסור לצאת פירות מארץ ישראל.
6. אסור לצאת ספרים מארץ ישראל.
7. קבורת ארץ ישראל.
8. ***ירושלים.***
9. שער ענינים.

**דור המלקטים -** על פי התורה (פר' וארא), עומק הפשט (גליון ע"ב), Halachically Speaking (חט"ז מספר ז').

1. מעלת ארץ ישראל.
   1. **קדושת הארץ**.
      1. חכמת אדם (שערי צדק, שער משפטי הארץ פרק י"א סעי' א') – "קדושת הארץ אף על פי שלענין תרומות ומעשרות לדעת הרבה פוסקים בטלה קדושתה ואינו חייב אלא מדרבנן, מכל מקום לענין גוף קדושתה אינו תלוי כלל בישראל, אלא **היא מקודשת ועומדת מיום שנבראה**. שהרי אברהם אבינו לא היה יכול לעמוד עליה לידע השר המושל שם (כדאיתא במדרש ובזוהר [לך לך דף עח ע"א]). וליצחק נאמר [בראשית כו, ג] גור בארץ הזאת שאין חוצה לארץ כדאי לך. ויעקב כתיב [בראשית לג, יט] ויקן את חלקת השדה, ופירש ר' אברהם בן עזרא להודיע חשיבת הארץ **שכל שיש לו חלק בה כאלו יש לו חלק לעולם הבא**. ואמר [בראשית כח, יז] זה שער השמים. וכתיב [ישעיהו לג, כד] העם היושב בה נשוא עון, ורוצה לומר שהקב"ה מעניש אותם כדי לנכות אפילו המזידים מעוונות הקטנים. (וכתיב [דברים יא, יב] ארץ אשר ה' אלקיך דורש אותה עיני ה' אלקיך בה מראשית השנה, ואף על פי שבכל העולם משגיח הקדוש ברוך הוא, כדכתיב [דברי הימים ב טז, ט] עיני ה' משוטטת בכל הארץ, מכל מקום בכל העולם אינו אלא משוטט ושם משגיח בפרטיות. ועיין בכפתור ופרח [פ"י] שמאריך בזה)".
   2. **יש לו אלקים**.
      1. כתובות (דף קי:) – "ת"ר: לעולם ידור אדם בא"י אפי' בעיר שרובה עובדי כוכבים, ואל ידור בחו"ל ואפילו בעיר שרובה ישראל, **שכל הדר בארץ ישראל דומה כמי שיש לו אלוק**, וכל הדר בחוצה לארץ דומה כמי שאין לו אלוק, שנא': לתת לכם את ארץ כנען להיות לכם לאלהים, וכל שאינו דר בארץ אין לו אלוה. אלא לומר לך: כל הדר בחו"ל כאילו עובד עבודת כוכבים; וכן בדוד הוא אומר: כי גרשוני היום מהסתפח בנחלת ה' לאמר לך עבוד אלהים אחרים, וכי מי אמר לו לדוד לך עבוד אלהים אחרים. אלא לומר לך: **כל הדר בחו"ל כאילו עובד עבודת כוכבים**".
      2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ"ג הע' ט"ז, עמ' רע"ו) – "ורגיל הי' לשנן דברי החת"ס בגיטין מ"ד ע"א, בהא דמוכר עבדי חוץ משבת ויו"ט דסלקא בתיקו אם יוצא לחרות או לאו, אע"פ ששאר מצוות לא יוכל לקיים, וקשה הא במוכר עבדו לחו"ל אע"פ שמקיים כל התורה חוץ ממצות ישוב א"י בלבד קיי"ל דיצא משום כך לחירות, וכתב החת"ס 'וי"ל דהתם אינו מקיים שום מצוה דכל הדר בחו"ל כמי שאין לו אלוה, אפילו קריאת שמע שקורא בחו"ל איננו כקורא בא"י, כי גרשוהו מהסתפח בנחלת ד', וזהו מוסר גדול', עכ"ל. ובחי' למס' גיטין שם כתב רבנו דהטעם שכופה העבד את רבו לעלות מחו"ל לא"י, הוא כמו אשה שיכולה לכוף על כך לבעלה (כתובות ק"י ע"ב), והיינו מפני שא"י היא ביתם ועיקר מקומם של כל כלל ישראל".
   3. **מובטח לו שהוא בן העולם הבא**.
      1. כתובות (דף קי:) – "ורוח להולכים בה א"ר ירמיה בר אבא א"ר יוחנן: כל המהלך ארבע אמות בארץ ישראל מובטח לו שהוא בן העולם הבא".
      2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ"ג הע' ט"ז, עמ' רע"ז) – "ומהאי טעמא לא היה ניחא ליה לרבנו כלל נסיעה במטוס בט הימים שמר"ח אב עד ת"ב, ואע"פ שבזמננו נסיעות אלו הם מעשים שבכל יום, מ"מ הואיל ומברכין על כך הגומל אין לאדם להכניס עצמו לספק סכנה בימים הללו ... ומ"מ לבוא לארה"ק התיר, ואפילו ביום תשעה באב עצמו, (ואפילו לצורך ביקור בלבד, אף דאינו מקיים מצות ישוב א"י (כמ"ש בשלטי גבורים פ"ג דשבועות), דמ"מ כל שהייה באר"י יש בה מעלה, וכהא דאמרו (כתובות קי"א ע"א) דכל המהלך ד' אמות באר"י מובטח לו שהוא בן העוה"ב). והורע בעיניו מאד מה שנפרץ הדבר שנוסעין מא"י לחו"ל שלא לצורך המצוות המבוארות בפוסקים, ואמר שאינו רואה היתר לכך, וכשנתבקש (בשנת תשל"א) לצאת לחו"ל לשמחת בר מצוה של נכדו, כתב שלא ראה היתר מספיק לכך (והוסיף שאף אם ירבה שם בהגדת שיעורי תורה לרבים ויהי' בכך משום מצות ת"ת דרבים, מ"מ כנגד הריבוי ב'ללמד' יגרם בכך מיעוט ב'ללמוד'). ובפרט לכהנים דיש לחוש לדעת הפוסקים (יו"ד סי' שע"ב) שאסורים לצאת משום טומאת ארץ העמים (וראה עוד לעיל פ"י ציון י"ב)".
   4. **מעלת [שכר] המצוות**.
      1. תוספתא (ע"ז פרק ד' הל' ג') – "ישרה אדם בארץ ישר' ואפילו בעיר שרובה גוים ולא בחוצה לארץ ואפילו בעיר שכולה ישר' מלמד שישיבת ארץ ישראל **שקולה כנגד כל מצות שבתורה** וכל הקבור בארץ ישראל כאיל' קבור תחת המזבח".
      2. רמב"ן (ויקרא פרק י"ח פסוק כ"ה) – "והנה הכתוב שאמר (דברים יא יז) ואבדתם מהרה ושמתם את דברי אלה וגו', אינו מחייב בגלות אלא בחובת הגוף כתפילין ומזוזות, ופירשו בהן **כדי שלא יהו חדשים עלינו כשנחזור לארץ, כי עיקר כל המצות ליושבים בארץ ה'**. ולפיכך אמרו בספרי (ראה פ), וירשתם אותה וישבתם בה ושמרתם לעשות (דברים יא לא לב), ישיבת ארץ ישראל שקולה כנגד כל המצות שבתורה, וכך הוא בתוספתא דע"ז (פ"ה ה"ב)".
   5. **מעלת החכמה**.
      1. בראשית רבה (פרשה ט"ז סי' ד') – "אמר רבי תנחום בשם רבי יהושע בן לוי עתיד הקדוש ברוך הוא להשקות כוס תרעלה לאומות ממקום שהדין יוצא מאי טעמא ונהר יוצא מעדן להשקות את הגן ומשם יפרד, והיה לד' נהרים אין כתיב כאן אלא לד' ראשים, אלו ד' גליות כנגד ד' ראשים, שם הא' פישון זו בבל, על שם (חבקוק א) ופשו פרשיו, הוא הסובב את כל ארץ החוילה שעלה והקיף את כל ארץ ישראל דכתיב ביה (תהלים מב) הוחילי לאלהים כי עוד אודנו, אשר שם הזהב אלו דברי תורה, שהן נחמדין מזהב ומפז רב, וזהב הארץ ההיא טוב, מלמד **שאין תורה כתורת א"י ולא חכמה כחכמת א"י**, שם הבדולח ואבן השוהם וגו', מקרא משנה ותלמוד ותוספתא ואגדה, ושם הנהר השני גיחון ...".
      2. ב"ב (דף קנח:) – "כי סליק רבי זירא, קם בשיטתיה דרבי אילא, קם רבה בשיטתיה דרבי זירא. אמר רבי זירא, שמע מינה: **אוירא דארץ ישראל מחכים**. וטעמא מאי. אמר אביי: הואיל והוחזקה נחלה באותו שבט".
      3. קידושין (דף מט:) – "**עשרה קבים חכמה ירדו לעולם, תשעה נטלה ארץ ישראל**, ואחד כל העולם כולו. עשרה קבים יופי ירדו לעולם, תשעה נטלה ירושלים, ואחד כל העולם כולו".
   6. **שהתפלה מקובלת בא"י יותר מבחו"ל**.
      1. חכמת אדם (שערי צדק, שער משפטי הארץ פרק י"א סעי' י"ד) – "ותפילתם יותר מקובלת מתפילתינו, כדאיתא בערובין [צ"ל ערכין] דף לב [ע"ב] דקפיד קרא על יהושע דלא בעי רחמי על עבודה זרה, דבשלמא משה לא היה זכות ארץ ישראל".
      2. הגרשז"א זצ"ל (הליכות שלמה תפילה פרק כ"ג הע' ט"ז, עמ' רע"ו) – "וכמו כן הי' מזכיר דברי הח"א בספרו שערי צדק סי' א' ס"ג (ועיי"ש בפאה"ש שמקורו מערכין ל"ב) שהתפלה מקובלת בא"י יותר מבחו"ל, וכן מה שהובא בספרים (ראה 'סולם בית א-ל' להגר"י עמדין וס' ארצות החיים להגר"ח פלאג'י שער ד' אות י"א) דמה שאמרו במבכות י ע"א חרב אל הבדים אלו ת"ח שעוסקים בתורה בד בבד וכו' לא קאי על א"י, דאוירא דא"י מחכים כמו שאמרו בב"ב קנ"ח ע"ב, וז"ש וחד מינהו כתרי מינן וגמרי לה מקרא דולצן יאמר איש ואיש וגו', ועיין מהרש"א בכתובות ע"ה ע"א (אך בחי' כת"י למס' נדרים פ"א ע"א ועוד מקומות, כתב ע"ז 'לדידי תמוה טובא, והרי אחד מד' הדברים שלמד דוד מאחיתופל הוא שמצאו שהי' שב ועוסק בתורה יחידי ואמר לו והלא נאמר חרב אל הבדים, ומעשה זה הרי הי' בארץ ישראל'). ואמר לאחד שבא לבקש עצתו אם לעקור דירתו לא"י, בשם גדול א', בדרך צחות, שיהושע בבואו לכבוש את הארץ הרג את 'מלך חשבון', כלומר שיש להמנע מן החשבונות ולבוא לא"י. **ובענין השימוש בבספי מעשר לצורך העלי' לאר"י**, הורה, שאם מטרתו להשתקע בה או לחפש דרכים שכל לבוא להשתקע, מותר לשלם הוצאות (חוץ מדמי אכילה ושתי' וכדו', שזה הי' עליו להוציא גם אילו הי' נשאר בביתו) מדמי מעשר, אם אי אפשר לו בענין אחר, אבל אם הביקור הוא רק לתענוג או לראות פני קרוב, אסור".
2. ***מצוה ישוב ארץ ישראל.***
   1. *תרי"ג מצוות, והורשתם את הארץ וישבתם בה****.***
      1. ***רמב"ן (מסעי פרק ל"ג פסוק נ"ג) – "והורשתם את הארץ וישבתם בה כי לכם נתתי את הארץ לרשת אתה - על דעתי זו מצות עשה היא, יצוה אותם שישבו בארץ ויירשו אותה כי הוא נתנה להם, ולא ימאסו בנחלת ה'. ואלו יעלה על דעתם ללכת ולכבוש ארץ שנער או ארץ אשור וזולתן ולהתישב שם, יעברו על מצות ה'. ומה שהפליגו רבותינו (כתובות קי ב) במצות הישיבה בארץ ישראל ושאסור לצאת ממנה, וידונו כמורדת האשה שאינה רוצה לעלות עם בעלה לארץ ישראל, וכן האיש, בכאן נצטווינו במצוה הזו, כי הכתוב הזה היא מצות עשה. ויחזיר המצוה הזו במקומות רבים, באו ורשו את הארץ (דברים א ח). אבל רש"י פירש, והורשתם את הארץ, והורשתם אותה מיושביה, אז וישבתם בה, תוכלו להתקיים בה, ואם לאו לא תוכלו להתקיים בה, ומה שפירשנו הוא העיקר".***

***רמב"ן (השגות לספר המצוות לרמב"ם שכחת העשין מצוה ד') – "היא מצות עשה לדורות*** *מתחייב כל יחיד* ***ממנו ואפילו בזמן גלות כידוע בתלמוד במקומות הרבה. ולשון ספרי (ראה יב כט) מעשה ברבי יהודה בן בתירה ור' מתיה בן חרש ור' חנניה בן אחי ר' יהושע ור' נתן שהיו יוצאין חוצה לארץ והגיעו לפלטיה וזכרו את ארץ ישראל וזקפו את עיניהם וזלגו דמעותיהן וקרעו בגדיהם וקראו המקרא הזה וירשתה וישבת בה ושמרת לעשות אמרו ישיבת ארץ ישראל שקולה כנגד כל המצות שבתורה".***

* + 1. ***חרדים ( ).***
    2. ***מראי מקומות.***
    3. ***רשב"ש ( ).***
  1. *בזמן הזה: חיוב או קיום או כלום****.***
     1. ***חיוב.***
        1. ***מבי"ט ( ).***
     2. ***רק מצוות קיומיות.***
        1. ***ויאל משה (סי' קל"ג אות ה' ).***
        2. אג"מ (אה"ע ח"א סוף סי' ק"ב) - לשונו מובא לקמן.
     3. ***אין דין [אא"כ שישראל שרוין על אדמתן].***
        1. ***אלף לך שלמה (אה"ע סי' ק"ו) – "כתב הרמב"ן בחי' עה"ת פ' תבוא עה"פ וירשתם אותה וישבתם בה וז"ל שמכאן מ"ע לישב בא"י ומזה הטעם יכול הבעל לכוף לאשתו והאשה לבעלה ללכת לא"י משום שיש מ"ע זו וכו' עיין שם בדבריו ולפ"ז מבואר מהרמב"ן שדוקא מכח מ"ע יכול הבעל לכוף לאשתו והנה מ"ע זו משמע דלא חל רק בעת שישראל שרוין על אדמתן שכך נאמר וירשתם אותה וישבתם בה ולפ"ז בזה"ז ליתא להאי מ"ע כלל וא"כ תו אין הבעל יכול לכוף אשתו ומזה מוכח דהרמב"ן ס"ל כדעת המרדכי הוא באה"ע סי' ע"ה עיין שם".***
     4. ***שלא לילך שם.***
        1. ***ר' חיים (***תוס' כתובות דף קי: ד"ה הוא***) - לשונו מובא לקמן.***
        2. ***ויואל משה ( ).***
     5. ***מראי מקומות.***
        1. ***רמב"ם (הל' מלכים פרק ה' הל' ז') – "ומותר לשכון בכל העולם חוץ מארץ מצרים".***
  2. *י"א שיש ג"כ מצוה בהליכה ד"א* ***בא"י – מג"א (סי' רמ"ח ס"ק ט"ו, "ודוק' ע"ד להתיישב וי"א אפי' ע"מ להחזיר כיון דאפי' מהלך ד"א בא"י מצוה היא (כ"ה)"), תוס שבת (סי' רמ"ח ס"ק י"ז), באה"ט (סי' רמ"ח ס"ק י"ד), מ"ב (סי' רמ"ח ס"ק כ"ח, "י"א דה"ד כדי להתיישב בה וי"א דאפילו ע"מ להחזיר דלהלוך בה הילוך ד"א*** *נמי הוי מצוה****").***
     1. ***אולי ביאור הדבר, שאין מצוה ישוב ארץ ישראל אבל יש מעלה. עי' מחה"ש (ס"ק ח') "ויש אומרים כיון דאפילו מהלך כו'. כדאיתא בכתובות דף קי"א ע"א אמר רב ירמיה בר אבא אמר רבי יוחנן, כל המהלך ד' אמות בארץ ישראל מובטח לו שהוא בן עולם הבא". אבל ישוב אר"י הוא רק כדי להתיישב, וכן איתא בשלטי גבורים (שבועות דף ח.). וצ"ב, שלשון המג"א ומ"ב הוא "מצוה". וצ"ע.***
     2. ***מראי מקומות – כנה"ג (או"ח סי' רמ"ח הג' ב"י ס"ק ט"ז), יד אפרים (סי' י"ז אות כ"ג), שערים מצויינים בהלכה (סי' ע"ד ס"ק ב'), ציץ אליעזר (ח"ד סי' ה' פרק ב'), אוצר הפוסקים (כרך כ' עמ' י"ח), על פי התורה (פר' וארא פרק ד' הע' ל"ו).***
        1. הגרח"ק זצ"ל (נזר החיים עמ' רי"ח אות קס"ט) – "האם תייר שבא לארץ מקיים מצוה. תשובת מרן שליט"א [זצ"ל]: ישיבה בא"י היא מצוה, ויתכן שמקיים גם מצות ישוב א"י".
  3. *האם צריך כוונה****.***
     1. אינו מעכב***.***
        1. ***משנת יוסף (ח"ד סי' נ"ז) – "***ולפ"ז במצות ישוב א"י שהמצוה היא החוצאה [דאפילו אם יש מצוה ללכת ד' אמות בא"י, לא זו היא עיקר המצוה, כי אם לרשתה ולשבת בה], כמו בל"ת כן במ"ע, אין היא צריכה כונה, כיון שהתוצאה עשויה וקיימת. וכמו שכ' כת"ר בספרו (עמ' כב) לגבי מילה, דבמציאות נימול, לכן אפילו אם מתכוין בהדיא שלא לצאת יצא ידי חובתו בקיום המ"ע. - ובפרט שישוב א"י היא מצוה תמידית וכמו שגם זאת הזכיר כת"ר".
     2. ***מראי מקומות – גר"ז (סי' רמ"ח קונ"א אות ח', "אבל לטייל יש להסתפק כיון שאינו מתכוין כלל למצות ההליכה בארץ ישראל וצ"ע בכהאי גוונא").***
        1. ***לכאורה מהגר"ז אין ראיה, שהוא מדברים מצד המעלה של הליכה ד' אמות, ואם מתכוון לטייל, אולי אין מצוה. אבל הוא לא מדבר בענין מצוה ישוב אר"י.***
  4. **האם חושש** לדעת של ר' חיים (תוס' כתובות דף קי: ד"ה הוא) – "הוא אומר לעלות כו'. אינו נוהג בזמן הזה דאיכא סכנת דרכים והיה אומר רבינו חיים דעכשיו **אינו מצוה לדור בא"י** כי יש כמה מצות התלויות בארץ וכמה עונשין דאין אנו יכולין ליזהר בהם ולעמוד עליהם".
     1. אג"מ (אה"ע ח"א סוף סי' ק"ב, מכתב בשנה תשי"ב, 1952) – "ובדבר שאלתך אם יש מצוה עכשיו לדור בא"י כהרמב"ן או כהר' חיים בתוס' כתובות דף ק"י דאינה מצוה בזה"ז. הנה רוב הפוסקים סברי דהוא מצוה. אבל פשוט שאין זה בזה"ז מצוה חיובית שעל הגוף דא"כ היה ממילא נמצא שאסור לדור בחו"ל משום שעובר על עשה כמו מי שילבש בגד של ד' כנפות בלא ציצית שיש איסור ללבוש כדי שלא יעבור על עשה דציצית, ולא הוזכר איסור אלא על הדר בא"י שאסור לצאת ע"מ לשכון בחו"ל ברמב"ם פ"ה ממלכים ה"ט, וג"כ הא ודאי אינו איסור לאו ואם היה איסור גם לאנשי חו"ל הי"ל לרמב"ם לומר סתם אסור לשכון בחו"ל אא"כ חזק בא"י הרעב משמע דרק ליושבי א"י יש איסור שאסרו חכמים אבל מצד העשה אינה חיובית אלא כשדר שם מקיים מצוה. ובחדושי הארכתי הרבה בדברי ר"ח שבתוס' כתובות. וכיון שאינה מצוה חיובית יש **ודאי להתחשב בהחשש של הר"ח** בתוס' אם יוכל ליזהר במצות התלויות בארץ".
     2. הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"ג סי' קנ"ח אות כ"ב, מכתב בשנה תשכ"ח, 1968) – "כתב כת"ר 'דלדעת הגר"א [אהע"ז סי' ע"ה סקי"ז] עיקר מצות ישוב א"י הוא כדי לקיים המצוות התלויות בה' וכתב נמי 'וכן נראה מדברי התוס' כתובות ק"י ע"ב לפי סברת ר"ח כהן', ולענ"ד אינו כן ואדרבה מדברי ר"ח כהן מוכח שגם בזה"ז שפיר נוהגת מצוה רבה זו של ישוב א"י, אלא שהוא סובר דכיון שאין יכולין להזהר בזה"ז בקיום המצוות התלויות בה לכן חלילה לבוא לא"י ולעבור על חוקי ד' ותורותיו ולקיים את המצוה ע"י עבירות, **ומ"מ בזמננו דאפשר שפיר לשמור ולקיים שפיר חייבין לעלות גם לר"ח כהן**, וה"ז דומה למ"ש שם בתחלת הדברים דלא נוהג בזה"ז משום סכנת דרכים שהפטור הוא מטעם אחר אבל לא מפני שבעיקר המצוה יש חילוק בין זה"ז לזה"ב, או כמ"ש התשב"ץ ועוד דפטורין בזה"ז מלעלות לא"י משום עניות שמעבירין על דעתו וע"ד קונו [גם הב"ח מיישב דברי הר"מ דהוי נמי משום פרנסה דרמיא רק אבעל ולכן הוא כופה אותה והיא אינה כופה אותו עיי"ש]. ואף גם בדעת הגר"א ז"ל נראה דשפיר סובר שדין ישוב א"י ודאי נוהג גם בזה"ז, אלא שלענין זה שיוכל האחר לכוף ולהכריח את השני לעלות לא"י סובר הירושלמי דהטעם הוא גם משום קיום המצוות התלויין בה אבל מטעם מצות ישוב א"י גרידא א"א לכוף ולהכריח, כמו שאין ב"ד כופין כל אדם לעלות לא"י משום חובת קיום מצות ישוב א"י".
     3. **איזה תלמיד טועה** – מהרי"ט (ח"ב יו"ד סי' כ"ח), הו"ד בפת"ת (אה"ע סי' ע"ה סעי' ו').
     4. חכמת שלמה (או"ח סי' רמ"ח על סעי' ד') – "ומה דכאן משמע בפשיטות דעלייה לארץ ישראל אף בזמן הזה הוי מצוה, עיין בבית שמואל אהע"ז סימן ע"ה [ס"ק כ] דמביא שם דיעות בזה, ודעת התוספות [כתובות קי, ב ד"ה הוא] דאין מצוה לעלות בזמן הזה לארץ ישראל, ע"ש, **וי"ל הוא הדין בזה דלדידהו לא הוי מצוה ואסור לפרוש תוך שלשת ימים קודם שבת**, ודו"ק היטב".
     5. חכמת אדם (שערי צדק, שער משפטי הארץ פרק י"א סעי' ג') – "צריך שיהיה בקי בכל הדינים המבוארים בספר הזה בכדי שלא יצא שכרו בהפסדו, כי הרבה דינים יש שיכול לבא לידי מכשול, וזהו גם כן כוונת רבינו חיים כהן (שכתב תוס' סוף כתובות [קי ע"ב ד"ה הוא]) וז"ל שאין מצוה בזמן הזה לדור בארץ ישראל שהרבה מצות תלוים בארץ ואי אפשר להזהר בהן וענשם מרובה עכ"ל. ואין כוונתו מחמת שבטלה קדושת הארץ דאם כן למה ליה לכתוב שהרבה מצות תלוים כו', אלא כוונתו כיון שיש הרבה דינים ועונשן מרובה ואם אינו יכול להזהר בהם מוטב שלא יעלה".
  5. **בזה"ז, בשהה עם אשתו י' שנים ולא ילדה בחו"ל, אם כופין אותו להוציא**.
     1. לא – הפלאה (כתובות דף קי:, גבעת פנחס סי' ב'), בית הלוי (פר' שמות ד"ה וירא, "דמבואר בהפלאה (כתובות קי ע"ב) בהא דקיי"ל דבשהה עם אשתו עשר שנים ולא ילדה דע"פ דינא דגמרא כופין אותו להוציא, וכתבו הפוסקים דבחוץ לארץ אין כופין דדלמא עון ישיבתו בחו"ל גרם לו שלא ילדה אשתו, וכתב בהפלאה אע"ג דאנן פסקינן כרבינו חיים כהן שהביאו התוס' בסוף כתובות (שם ד"ה הוא אומר) דבזה"ז אין מחוייב לעלות לארץ ישראל משום כובד הישיבה והדוחק שבא"י, וא"כ הא לא שייך לומר דעון ישיבתו בחו"ל גרם לו, מ"מ שפיר כתבו הפוסקים דבחו"ל אין כופין דדלמא גם אם לא היה האונס ג"כ לא היה עולה ומש"ה מגיע לו עונש על שאינו עולה, אע"ג דהשתא הוא אנוס").
     2. כן – נוב"ק (אה"ע סי' א'), האלף לך שלמה (אה"ע סי' ה').

1. אסור לצאת מאר"י.
   1. ב"ב (דף צא.) – "ת"ר: אין יוצאין מארץ לחו"ל אא"כ עמדו סאתים בסלע ... שאפי' מי שיש לו זכות אבות, אינה עומדת לו בשעה שיוצא מארץ לחוצה לארץ".
      1. רמב"ם (הל' מלכים פרק ה' הלכה ט') – "אסור לצאת מארץ ישראל לחוצה לארץ **לעולם**, אלא ללמוד תורה או לישא אשה או להציל מן העכו"ם **ויחזור לארץ**, וכן יוצא הוא לסחורה, אבל לשכון בחוצה לארץ אסור אלא אם כן חזק שם הרעב עד שנעשה שוה דינר חטין בשני דינרין, במה דברים אמורים כשהיו המעות מצויות והפירות ביוקר, אבל אם הפירות בזול ולא ימצא מעות ולא במה ישתכר ואבדה פרוטה מן הכיס, יצא לכל מקום שימצא בו ריוח, ואף על פי שמותר לצאת אינה מדת חסידות שהרי מחלון וכליון שני גדולי הדור היו ומפני צרה גדולה יצאו ונתחייבו כלייה למקום)".
      2. חכמת אדם (שערי צדק, שער משפטי הארץ פרק י"א סעי' י"ד) – "אסור לצאת מארץ ישראל חוץ לגבולותיה, אפילו באותה מלכות, אלא ללמוד תורה, או לישא אשה, או להציל נפשות, ויחזור לארץ, וכן יוצא הוא לסחורה ולחזור. אבל להשתקע שם אסור, אלא אם כן חזק הרעב עד שנעשה שוה דינר חיטים בב' דינרים, ואם הפירות בזול ולא ימצא מעות להשתכר, מותר לצאת למקום שימצא בו ריוח, ואף על פי כן אינו מדת חסידות (רמב"ם פ"ב מהל' מלכים [צ"ל פ"ה ה"ט] מגמרא ע"ז יג ע"א). ונראה לי דכל שכן שאז מותר להוציא פירות ולמוכרם, בכדי שיהיה להם מעות, **והטעם דאסור לצאת** מפני שיש שם ישראל מועטים, בכדי שלא תשאר ריק מישראל, והם מתפללים בשלום כולנו, ותפילתם יותר מקובלת מתפילתינו, כדאיתא בערובין [צ"ל ערכין] דף לב [ע"ב] דקפיד קרא על יהושע דלא בעי רחמי על עבודה זרה, דבשלמא משה לא היה זכות ארץ ישראל".
   2. **לטייל**.
      1. אסור – מחבר (סי' תקל"א סעי' ד'), לבוש (סי' תקל"א סעי' ה'), ערה"ש (סי' תקל"א סעי' ה' ), מ"ב (סי' תקל"א ס"ק י"ד, לשונו מובא לקמן).
   3. **לראות פני חבירו**.
      1. מג"א (סי' תקל"א ס"ק ז') – "לטייל. אבל יצא להרויח או לראות פני חבירו שרי דמקרי מצוה עססי' רמ"ח".
      2. מ"ב (סי' תקל"א ס"ק י"ד) – "אבל מא"י לחו"ל אינו מותר אלא ביצא להרויח או לראות פני חבירו דהוא חשיב דבר מצוה שמותר לצאת מא"י בשביל זה".
      3. הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא סי' רמ"ח סעי' ד') – "בזמן הזה שאפשר להתקשר עם חבירו בטלפון וכדו', נראה דיש לצמצם את התר הנסיעה לחו"ל לראות פני חבירו, רק למקרים מיוחדים".
   4. **להרוחה**.
      1. מיקל – מג"א (סי' תקל"א ס"ק ז', לשונו מובא לעיל), מ"ב (סי' תקל"א ס"ק י"ד, לשונו מובא לעיל).
      2. מראי מקומות – הגר"א נבנצל שליט"א (ביצחק יקרא סי' רמ"ח ס"ק ל"ד).
   5. **כיבוד אב ואם**.
      1. מראי מקומות.
         1. חכמת אדם (שערי צדק, שער משפטי הארץ פרק י"א סעי' ה', עי' בינת אדם ס"ק ג') – "מי שיש לו אב ואם ומוחים בידו מלעלות, צ"ע אם מחוייב לציית אותם מדין כיבוד, או דינו כשאר מצות שאם יצוו לאדם לבטל א' מהמצות לא ישמע להם, כדאיתא ביורה דעה סי' רמ [סעי' טו]".
   6. **קברי צדיקים**.
      1. אסור.
         1. הגרח"ק זצ"ל (דולה ומשקה עמ' ש"ס) – "שאלה: מי שפועל לחיזוק קדושת בית הכנסת, האם מותר לו לנסוע לחו"ל לקבר התוי"ט, להתפלל לישועת הכלל והפרט, ובמיוחד לישועת המתחזקים בקדושת ביהכנ"ס. תשובה: אסור לנסוע לחו"ל רק ללמוד תורה ולישא אשה".

עי' ***הגרח"ק זצ"ל (עלי שי"ח עמ' רע"א אות ז') –*** "שאלה: האם מותר לצאת מא"י לחו"ל לתפלל על קבר של צדיק. תשובה: אין ראוי".

* + 1. מותר.
       1. על פי התורה (פר' וארא פרק ד' אות קי"ד) – "להשתטח על קברי צדיקים שבחוץ לארץ - כתבו כמה פוסקים שמותר לצאת מארץ ישראל".
    2. מראי מקומות – שד"ח (פאת השדה מערכת אר"י אות ב'), אג"מ (רשומי אהרן ח"ב או"ח סי' תקנ"ט אות א', "כדאי להוציא ממון כדי להתפלל על קברי אבות").
  1. **נשים**.
     1. בית הלוי (ח"ב סוף סי' נ') – "והנה בהך מ"ע וירישתם אותה וישבתם בה הרי י"ל דנשים פטורות ממנה דהרי נשים לא נטלו חלק בארץ וכמש"כ רש"י במסכת ברכות (דף ך') דמש"ה איבעי לן גבי בהמ"ז אי נשים חייבות בו מד"ת, ומש"ה בזמן הבית דגם מלבד המצוה איכא המעלה של קיום המצות וזה שייך גם בנשים מש"ה גם היא יכולה לכוף אותו, אבל בזה"ז דליכא רק משום עיקר המצוה מש"ה הוא יכול לכופה דהוא מצווה בה אבל היא אינה יכולה לכופו דהיא לא מפקדה, והוא תי' נכון בדעת הר"ם, אבל מה דחולק שם הירושלמי על ש"ס דידן גם בדין לעלות מא"י לירושלים ומחלק בין אותו לאותה צ"ע".
     2. הגרח"ק זצ"ל (תשובת הגר"ח עמ' קצ"ט אות שנ"ז) – "שאלה: כתב הבית הלוי ח"ב ס"ס נ' דנשים אין מצוות בישוב א"י וצע"ג ממש"כ רש"י גיטין ח' א' ד"ה כמוכר דטעם דהמוכר עבדו לח"ל יצא לחירות דקנסינן ליה כיון דאסור לצאת מא"י וצ"ע והלא עבד הוקש לאשה וממילא עבד פטור ממצות ישוב א"י. תשובה: רשב"ם בב"ב צ"א א' כ' דהטעם שאסור לצאת מחו"ל משום שמפקיע עצמו מן המצות".
  2. **מבקרים מח"ל לא"י**.
     1. ריטב"א ( דף עו).
     2. מהריט"ץ (סי' פ"ה) – "אחר העיון וההשקפה אפ' לומר דמאי דכתבו התו' והרמב"ם ז"ל דצריך לחזור היינו דוקא במי שהיתה דירתו בא"י הוא ואבותיו הילכך אסור לצאת לח"ל אם לא לישא אשה ויחזור אח"כ אבל **זה שבא מארץ מרחקים מח"ל לא"י** ובודאי שכונת ביאתו פה הוא שחשב למצוא מנוח אשה ומדור וכיון דלא איתדר ליה הרי מתחלה כשבא לא"י **נעשה כאלו בא על תנאי** ולא נתקיים תנאו צא ולמד מהא דאמ' בקדושין ההוא דזבין נכסיה אדעתא למיסק לא"י ולא איתדר ליה וכו' ופי' רש"י לא אתדר ליה לפי שלא מצא מזונותיו או לא מצא מדור עכ"ל הרי דאחר ששתי אלה מעכבים המכר אעפ"י שלא התנה בפי' מכ"ש כשהיה בדעתו לבא לא"י לישא אשה ולא מצא וגם לא מצא מזונותיו ואני המדבר בצדקה מיום בואו הנה בחמלת ה' עלי קרבתי אותו והיה מאוכלי שלחני ומשרתני ולא מצאתי בו מאומה רע אדרבה ראיתיו חושק בתורה ולשמש ת"ח ולא מצא מנוח ועזר כנגדו לכך יצא לח"ל הילכך מותר לצאת ואפילו אם ישתקע שם כיון שבתחלה לא בא פה אלא אדעתא לישא אשה ולא מצאה".
     3. חזו"א (שרגא המאיר ח"ב סוף סי' פ"א) – "הי' לי פלפול גדול עם הגאון הדור בעל החזון איש זצ"ל פא"פ בעת שהייתי בא"י בשנת תשי"א-תשי"ב, שדעתו הי' שבחור שבא ללמוד לא"י אסור לצאת לחו"ל, רק לבסוף נתן לי היתר".

1. האם כהנים בזה"ז מותר לצאת מאר"י.
   1. עי' סי' שס"ט, לשיטות ומראי מקומות.
2. אסור לצאת פירות מארץ ישראל.
   1. חכמת אדם (שערי צדק, שער משפטי הארץ פרק י"א סעי' י"ג) – "אין מוציאין כל מיני פירות מארץ ישראל חוץ לגבולותיה, אפילו באותו מלכות, ואפילו במקום דשכיחי (כן מוכח מדלא מחלק הש"ס), לפי שרוב הדרים שם הם עניים, בכדי שלא יתיקר השער. ונראה לי דמיני תבלין מותר. ועוד נראה לי דדבר מועט מותר דבזה לא יתייקר השער".
3. אסור לצאת ספרים מארץ ישראל.
   1. חכמת אדם (שערי צדק, שער משפטי הארץ פרק י"א סעי' ט"ו) – "מי שמת והניח ספרים אין מוציאים אותם חוץ לגבולותיה, אפילו באותה מלכות מטעם הנזכר, אם לא שהתנה בפירוש להוציאן, נראה לי דרוצה לומר בשעת קנייתם (כפתור ופרח דף לט ע"ב [פ"י] בשם הירושלמי [סנהדרין פ"ג ה"ט], ושכן כתב בעל העיטור [אות ק קבלת העדות נו:])".
4. קבורת ארץ ישראל.
5. ירושלים.
   1. רק עיר התיקה – הגרשז"א זצ"ל ( ).
6. שער ענינים.
   1. ברכות (דף ח.) – "אמרו ליה לרבי יוחנן: איכא סבי בבבל. תמה ואמר: למען ירבו ימיכם וימי בניכם על האדמה כתיב, אבל בחוצה לארץ לא. כיון דאמרי ליה: מקדמי ומחשכי לבי כנישתא, אמר: היינו דאהני להו. כדאמר רבי יהושע בן לוי לבניה: קדימו וחשיכו ועיילו לבי כנישתא, כי היכי דתורכו חיי".
      1. מהרש"א (חדושי אגדות ברכות דף ח. ד"ה הנוגעים) – "יש לפרש ע"פ מה שאמרו בפ' בני העיר (מגילה כ"ט א') עתידין בתי כנסיות ובתי מדרשות שבבבל שיקבעו בא"י כו' ... ומייתי עלה איכא סבי בבבל תמה למען וגו' על האדמה וגו' ומסיק דאהנו להו דקדימו וחשיכו כו' דהיינו טעמא דבי כנשתא דבבבל ה"ל כאלו הם על האדמה שהרי יקבע לעתיד שם בא"י".
      2. כלי יקר (דברים פרק י"א פסוק כ"א) – "למען ירבו ימיכם וימי בניכם על האדמה. במסכת ברכות (ח א) ... וקשה על תירוץ זה כי עדיין הקושיא במקומה עומדת שהרי בפסוק זה אמר סתם על האדמה בלתי שום חלוקה, ומהיכן למד לומר שפסוק זה מדבר דוקא בזמן שאינן הולכים לבית הכנסת לומר שאז דוקא ממועט. ונראה לפרש על דרך שאמרו חז"ל (מגילה כט א) שעתידין בתי כנסיות ובתי מדרשות שבחוצה לארץ שיקבעו בארץ ישראל וכו'. ואם כן האדמה שבכל בתי כנסיות של חוצה לארץ זו היא האדמה של ארץ ישראל שהרי לעתיד יקבע ה' הבתי כנסיות הבנין והקרקע מכל וכל אל ארץ ישראל, ואם כן ודאי האדמה ההיא אדמת קודש היא וחלק מן אדמת ארץ ישראל והמשכים והמעריב בכל יום לבתי כנסיות דומה כאילו בכל יום הוא עומד על האדמה אשר נשבע ה' לאבותם ומקויים בו יעוד למען ירבו ימיכם וימי בניכם על האדמה אשר נשבע ה' לאבותיכם לתת להם, לכם לא נאמר אלא להם פירש רש"י מכאן לתחיית המתים מן התורה, ומה ענין זה לכאן אלא לפי שבזמן ההוא דוקא יקבעו הבתי כנסיות שבחוצה לארץ לארץ ישראל. ויכול להיות שזה מוסב על תחילת הפרשה שאמר ולעובדו בכל לבבכם זו תפילה כפירוש רש"י, ומדקאמר בכל לבבכם שמע מינה שמדבר שרבים מתקבצים לבתי כנסיות להתפלל ועל זה יעד השכר למען ירבו ימיכם וימי בניכם על האדמה".