המשך המראי מקומות בדין הרי שלך לפניך בשומרים בעזהשית
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / שומרים - הרב אלימלך וינברג

בס"ד

**שיטת בעל המאור בב"ק והרשב"א שם בשם הראב"דותוס' שאנץ שם ותוס' רבינו פרץ שם בשם ריצב"א**

**הרז"ה בספר המאור בב"ק מ"ה.** הביא שהקשה **ה"ר אברהם** דלר' יעקב נמי נימא ליה אי אהדרתיה ניהלי הוה שחיטנא ליה, ותי' ע"ז הרז"ה 'דכל היכא דאתי איסורא וחייל עליה מנפשיה כי משכח ליה בעיניה איסורא הבא מאליו הוא ואומר לו הרש"ל', והוכיח כן מהא דבחמץ ועבר עליו הפסח לכו"ע א"ל הרש"ל ואמאי לא יאמר לו הבעלים דאי אהדריה ניהליה לפני הפסח היה אוכלו, 'אלא ודאי כה"ג לא חשיב ליה כמאן דרמא עליה איהו איסורא בידיה אלא היכא דאפשר דאיתיה בעולם ולא חייל איסורא עד דעביד איהו ההוא גרמא דמשום ההוא גרמא חייל עליה איסורא', ולכאו' כוונתו דאין על השומר חיוב שמירה אלא למנוע מעשה הנעשה בפקדון להפסידו, אבל כשההפסד בא מאיליו אין על השומר חיוב למונעו ע"י מעשה מחודש שיעשה בו, ולכן אין עליו חיוב לשוחטו כדי למנוע מזה שיאסר ע"י ב"ד שלא בפניו ולכן לר' יעקב אינו נחשב פושע במה שלא החזירו לבעלים ע"מ שישחטו אותו, וכן בחמץ בפסח אין עליו חיוב למוכרו לפני הפסח או להחזירו לבעלים ע"מ שיאכלו אותו כיון שמניעת ההפסד נעשית רק ע"י מעשה מחודש שיעשו בחמץ, ורק בשור הנסקל אליבא דרבנן דס"ל דאין גומרים דינו של שור שלב"פ מוטל על השומר למנוע שלא יפול ליד ב"ד שהנפילה ליד ב"ד היא מעשה מחודש הפסידו ועל השומר למנוע את זה ע"י שיחזירנו לבעלים.

וכן הבין **הרמב"ן שם במלחמות ה'** דכוונת הבעה"מ דבכה"ג שמניעת ההפסד הוא ע"י מעשה חדש אינו נחשב פשיעה במה שלא כן השומר, והק' ע"ז 'כמה הוא רחוק זה הטעם שא"כ לא פשע השומר כלל וכיון שכן הואיל ולא פשע אפילו לא החזירו לבעליו נמי פטור, ובודאי לא פטר ר' יעקב אלא כשהחזירו לבעלים אבל לא החזירו חייב כדאי' בפ' מרובה ובפ' אלו נערות גבי גנבו שומר מבית בעלים', ועוד הק' הרמב"ן שם דהא בתרומה ונטמאת על השומר למנוע הטומאה מהתרומה ע"י שיחזירנה לבעלים ולמה יכול לומר הרש"ל, ובגזלן שחייב באונסין נחייבנו אפילו אי נטמאת באונס [כיון שהטומאה הוא דבר מחודש להפסיד התרומה].

וכעיקר המהלך של הבעה"מ מצינו עוד בד' הראשונים, עי' **בשיטמ"ק ב"ק מ"ה. בשם תוס' שאנץ בשם ריב"א ובתוס' רבינו פרץ בב"ק שם בשם ריצב"א** שאין לחייב השומר להציל הפקדון אלא כשאפשר להצילו כמו שהוא בעין, כמו בשור הנסקל לרבנן שאופן הצלתו הוא ע"י הברחתו לאגם וינצל כשהוא בעין שלא יפול ליד ב"ד, אבל אם אופן הצלתו הוא רק ע"י שאינו בעין כמו בחמץ בפסח שרק ע"י שיאכלנו ינצל, או בשור הנסקל לר' יעקב שרק ע"י שחיטתו ינצל, בכה"ג אין לחייב השומר, והביאו **התוס' שאנץ בשם ר"י והתוס' רבינו פרץ שם בשם ר"י** שהק' על ריב"א מה סברא הוא לחלק בין פשיעה במה שאפשר להצילו כשהוא בעין ובין פשיעה שאא"פ להצילו כשהוא בעין, ועוד הק' דהא בתרומה ונטמאת יכול להצילו כשהוא בעין ומ"מ יכול לומר לו הרש"ל, ולכן מסיק ר"י כפירוש שהביאו התוס' בשמו דחיוב השומר הוא רק בהיזק ניכר ולא בהיזק שאינו ניכר עיי"ש, ויש להוסיף עוד קו' על ריבא כמו שהק' הרמב"ן על הבעה"מ דאם לשיטתו אין השומר חייב לשמור מדבר שהצלתו אינו כשהדבר בעין א"כ אמאי פטורו של השומר הוא דוקא כשמשיבו ואומר לו הרי שלך לפניך כדהוכיח הרמב"ן מהסוגיא **בב"ק ע"א: ובכתובות ל"ד: הנ"ל**.

**ובחידושי הרשב"א בב"ק מ"ה. בשם הראב"ד בפנים אחרונים** דדוקא כשאומר לו הבעלים הוה מעריקנא ליה לאגמא מתחייב השומר לפי שלא היה הבעלים צריך לעשות מעשה בהברחתו אלא היה מניחו שילך מעצמו לאגם שהוא מקום מרעיתו, אבל כשאומר לו הוה שחיטנא ליה שהוא מעשה חדש אינו יכול לטעון כן על השומר, וכ' ע"ז הרשב"א 'ויפה אמר, שאילו טען עליו מעשה חדש מאן לימא לן שהיה עושה כן [הבעלים]', ומבואר לכאו' בהדיא בד' הרשב"א בבי' ד' הראב"ד דכל שההצלה של הפקדון צריכה מעשה חדש אין השומר נחשב כלל פושע במה שלא החזירו לבעלים דמאן לימא לן שהבעלים היה עושה מעשה חדש זה להצלתו, ולפי"ז קשה גם על הרשב"א ב' הקושיות הנ"ל, א. כקו' **הרמב"ן במלחמות הנ"ל** על הבעה"מ דאי לר' יעקב אינו פושע במה שלא החזירו לבעלים א"כ אמאי נפטר רק כשהחזירו לבעלים ואמר לו הרש"ל ואינו נפטר כשלא החזירו, והא אי ליכא פשיעה על מה נחייבו, ב. כקו' **תוס' שאנץ ותוס' רבינו פרץ הנ"ל** על הריב"א **והרמב"ן במלחמות הנ"ל** על הבעה"מ דהא בתרומה ונטמאת יכול לומר לו הרש"ל ואע"פ שאי"צ מעשה חדש להצלת הפקדון ואם היה מחזירו לבעלים היה מונע הטומאה אף ללא מעשה חדש.

והנה על הקו' מתרומה ונטמאת לכאו' יש ליישב בפשטות, דמנא לן דשומר אינו חייב על הנזק של תרומה ונטמאת [כיון שההפסד ע"י מעשה חדש ולשי' בעה"מ בכה"ג חייב בשמירה, או משום שההצלה כשהפקדון בעולם ולשיטת ריצב"א בכה"ג חייב בשמירה, או משום שההצלה אינה צריכה מעשה חדש מהבעלים ולשיטת הראב"ד והרשב"א בכה"ג חייב בשמירה], והא דקתני בתרומה ונטמאת או"ל הרש"ל בגזלן נאמר כן, והרי כבר כתבו **התוס' בב"ק נ"ו: בד"ה פשיטא** דשומר חייב על כחשה דהדר ועל פירות שהרקיבו מקצתן כיון שקיבל עליו שמירה ואע"פ שהגזלן פטור בכה"ג, דגזלן כל חיובו הוא דוקא כשנעשה 'שנוי' בגזילה שקנאה ומתחייב בדמים, אבל שומר שאינו קונה בשינוי וכל חיובו הוא רק משום שקיבל עליו שמירה יש לחייבו אפילו בנזקין שאינם שנוי בפקדון עיי"ש, וכן הוא **בתוס' רבינו פרץ שם** עיי"ש, וא"כ בגזלן שפיר אומר הרש"ל בתרומה ונטמאת כיון שאינו 'שנוי' בגזילה אומר לו הרש"ל, אבל שומר יש לחייבו אפילו כשהנזק שנעשה אינו 'שנוי' בפקדון, ולפי"ז לשיטת הראשונים הנ"ל מנא לן דשומר אינו חייב בתרומה ונטמאת.

אמנם על הקו' של הרמב"ן על בעה"מ אין לתרץ כן, דהא בהדיא כתב בעה"מ דשומר פטור בחמץ ועבר עליו הפסח וביאר משום דההפסד נעשה ממילא ולא ע"י מעשה חדש של הפסד הנעשה בפקדון, ומוכרח דהבעה"מ הבין דאם גזלן פטור בכה"ג מדין הרש"ל אף שומר פטור, וא"כ ק' טובא קו' הרמב"ן מתרומה ונטמאת, אבל על הריב"א והרשב"א והראב"ד לכאו' יש לתרץ כן.

ועל קושיית הרמב"ן דאי לר' יעקב אינו פושע במה שלא החזירו לבעלים ששחטוהו א"כ למה פטור לר' יעקב דוקא כשהחזירו לבעלים אחר שנאסר ואי לא החזירו חייב כדמוכח **בב"ק ע"א: וכתובות ל"ד:,** לכאו' מוכרח מד' הראשונים הנ"ל סברי, דאף שאינה נחשבת פשיעה גמורה לחייבו 'בתשלומין' על ההפסד עצמו מ"מ סגי אף בפשיעה קטנה יותר לחייבו 'בהשבה', וע"ד המבואר **בנימוק"י פ' הגוזל ומאכיל בשם הרא"ה** דשואל שהשכיר לאחר ועבר על מה שאין השואל רשאי להשכיר כבר נתחייב בהשבה משעת פשיעה זו וכשאינו יודע אם מתה מחמת מלאכה או מתה כדרכה חשיב כא"י אם פרעתיך, ועי' **בקצוה"ח סימן ש"מ סק"ד** שכתב דאף דלא הוי פשיעה גמורה לענין בדיעבד כשמסרו לשומר אחר וכל דינא דאינו רשאי להשאיל הוא רק לכתחילה כמ"ש **התוס' בב"מ ל"ד. בד"ה רב אמר** מ"מ חשיב תחילת פשיעה לגבי לחייבו אם נאנס בסוף שלא מחמת מלאכה עיי"ש, והכ"נ צ"ל לכאו' בד' הראשונים הנ"ל ודו"ק היטיב.

ועיקר היסוד דפשיעה מחייבת בהשבה מבואר הוא **ברמב"ן ב"מ בד"ה הא דאמרינן מאי שנא רישא** [בדעת אביי דהיכא דתחילתו בפשיעה חייב כשסופו באונס אפילו כשאין האונס מחמת הפשיעה]: 'דכל שתחילתו בפשיעה נעשית ברשותו להתחייב עליה בכל ענין ואפילו במתה כדרכה'.

**שיטת הרמב"ם ובד' היש"ש בשיטתו**

**בד' המג"א והגרעק"א והחק יעקב בדין שומר שפשע במה שלא מכר החמץ**