מי שפרע
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / קנינים

יום ג' ער"ח אייר תשע"א

א] בסוגיית הגמ' בדע"ד: מבו', דכל הא דס"ל לר"ש דלוקח לא מצי למהדר בי', היינו רק בחד תרעא, אך בתרי תרעי מודה ר"ש דאף הלוקח מצי למהדר בי', דאלת"ה מי שפרע בלוקח לר"ש לית לי'.

והנה בד' התוס' בדמ"ז: ובד' בעה"מ בדמ"ט. מבו' דמפרשי דהיינו, דבכל מקום שנשתנה השער ויש ללוקח הפסד, מצי אף הלוקח למהדר בי', ועיי"ש בבעה"מ שלמד מכח זה, דה"נ בתרי תרעי לי"ב משום מחוסר אמנה.

אך בד' רש"י והריטב"א בדע"ד: והרמב"ן במלחמות דמ"ט. מבו' דכל הא דמצי הלוקח למהדר בי', הוא רק בכה"ג שנתן מעות ע"מ לקבל לאחר זמן, דכה"ג דעתי' אתרעא זילא.

ב] והנה לדעת התוס' ובעה"מ, הרי הא דבתרי תרעי מודה ר"ש דלוקח נמי מצי למהדר בי', הוא נמי מכח התקנ"ח דמעות אינם קונות, והיינו דבכה"ג תיקנו חכמים שאף הלוקח חוזר בו, וכאשר כ"ה מבו' להדיא בד' התוס' שם, וכ"ה בד' הרמב"ן לדעת בעה"מ.

אך לדעת רש"י ודעימי', לכאו' הא דבתרי תרעי מודה ר"ש דהלוקח מצי למהדר בי', בפשוטו אי"ז מכח התקנ"ח דמעות אינם קונות, אלא הוי זה מעיקר הדין, דאדעתא דהכי לא יהיב.

וכ"ה להדיא בד' הרמב"ן במלחמות שם, ז"ל, שכיון שמעות קונות לר"ש בדין תורה ולא תקון רבנן מידי ללוקח דליהדר בי' מאי איכא בין תרי תרעי לחד תרעא בכולהו ודאי מעות קונות בד"ת וכו', ופי' תרי תרעי כגון שהתנה ע"מ לקבל לאחר זמן ולא לקבל עכשיו, שכיון שהתנה שלא ליתן עכשיו ותרעא עביד דמשתנה, דעתי' אתרעא זילא, כלומר שאם ישתנה השער באותו זמן שלא יקבל אלא כשער הזול, ומפני כך מקדים מעותיו ואינו נוטל עכשיו אלא לאחר זמן, עכ"ל.

ג] ואמנם הדבר צ"ע, דכיון דמעיקר הדין מצי הלוקח לחזור בו, משום דדעתי' אתרעא זילא, א"כ מ"ט קאי במי שפרע, הרי דעת הרמב"ן ודעימי' דלא קאי במי שפרע אלא היכא דקני מדינא, וא"כ בכה"ג דמדינא מצי למהדר בי', משום דאתרעא זילא יהיב, מ"ט קאי במי שפרע, וצע"ג.

ובאמת גם למש"כ הר"י מיגש ודעימי' דאף היכא דלא קני מדינא קאי במי שפרע, נמי צ"ע, דלכאו' כיון דמהני הא דדעתי' אתרעא זילא, דמכח זה בטל המקח ובידו לחזור בו, והיינו משום דהוי כהתנה, א"כ מ"ט יש בזה מי שפרע, ואטו מי שהתנה בהדיא שיהא בידו לחזור בו, יהא במי שפרע.

ד] מעיקר מש"א שם דאלת"ה מי שפרע לר"ש בלוקח לית לי', לכאו' יש להוכיח מזה במה ששמעתי לדון היאך הוי הדין לדעת ר"ש היכא שנתן הלוקח מקצת המעות, דאף דודאי לא מצי לחזור בו מהמקח שכנגד המעות, מ"מ י"ל דמצי לחזור בו משאר המקח שהמעות עדין בידו, וכאשר כ"ה משמעות לישנא דר"ש דכל שהכסף בידו ידו על העליונה.

אך א"כ הרי בכה"ג משכח"ל מי שפרע לר"ש, וכדקי"ל בדמ"ח: דערבון קונה כנגד כולו אף למי שפרע, וממש"א בגמ' דאלת"ה מי שפרע לר"ש לית לי', משמע דגם בכה"ג לא מצי הלוקח לחזור בו כלל.

אמנם באמת למש"כ בתור"פ בדמ"ז: בטעמא דר"ש, עיי"ש, א"כ לכאו' ודאי דיכול הלוקח לחזור בו כנגד המעות שעדין לא נתן, ודו"ק, ותיקשי מסוגיית הגמ' בדע"ד: וכנ"ל, וצ"ע בזה.

ה] עמש"נ בדברינו בדין כסף ה - ללמוד מד' הרמב"ם והרשב"א, דבמקום שאין משיכה קונה אלא כסף, הרי דכל שרוצה לחזור בו אחר משיכה, קאי במי שפרע, עיי"ש, אך בד' המאירי קידושין דכ"ח: מבו' לא כן.

ועי' עוד בד' המאירי קידושין דכ"ו. שהביא פלוגתת קמאי אם בשטר בלא דמים קאי במי שפרע, עיי"ש.

ו] עוד יש לציין בזה, לפלוגתת הראשונים אם בקונה קרקע בכסף במקום שכותבין את השטר, קאי במי שפרע, עי' תוס' כתובות דצ"ג. ורמב"ן ועוד מקמאי ב"מ דמ"ח: וב"י סימן ר"ד.