מנחה ב
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן רלב - רלט מנחה וערבית

**שיעורי הלכה**

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**..**

**תפילת המנחה**

**שיעור ב**

**~ סימן רלב סעיף ב - ג ~**

**[סעיף ב] לא ישב אדם להסתפר סמוך למנחה, עד שיתפלל, ולא יכנס למרחץ ולא לבורסקי (מקום שמעבדין שם העורות), ולא לדין ולא לאכול אפי' סעודה קטנה סמוך למנחה גדולה, ואם התחיל באחת מכל אלו, אינו מפסיק אף על פי שהתחיל באיסור, והוא שיהא שהות ביום להתפלל אחר שיגמור סעודתו או מלאכתו, אבל אם אין שהות להתפלל אח"כ, צריך להפסיק מיד, ומאימתי התחלת תספורת, משיניח סודר של ספרים על ברכיו, והתחלת מרחץ, משיפשוט לבושו העליון, והתחלת בורסקי, משיקשור בגד בין כתיפיו כדרך הבורסקים, והתחלת דין, אם היו עסוקים בו, משיתחילו בעלי דינים לטעון, ואם לא היו עסוקים בו, משיתעטפו הדיינים, ולדידן משישבו אדעתא לדון, והתחלת אכילה משיטול ידיו. הגה: וי"ח וסבירא להו דסעודה קטנה מותר, ואינו אסור רק בסעודת נשואין או מילה (טור בשם ר"ת), וי"א דאפילו סעודה גדולה סמוך למ"ג שרי (בעל המאור והג"מ פ"ק דשבת), וי"א דסעודה קטנה אפי' סמוך למנחה קטנה שרי (טור בשם ר"י), ונהגו להקל כשתי הסברות, דהיינו בסעודה גדולה סמוך למנחה גדולה, ובסעודה קטנה סמוך למנחה קטנה, ואפשר הטעם משום דעכשיו קורין לבית הכנסת, לא חיישינן דלמא יפשע ולא יתפלל (אגודה פ"ק דשבת), (וע"ל סי' פ"ט), מיהו בסעודה גדולה יש להחמיר אפילו סמוך למנחה גדולה, ואפילו אם התחיל קודם לכן, כשמגיע מנחה קטנה והשעה עוברת, צריך לקום ולהתפלל (טור וב"י בשם הפוסקים).**

# שיטות הראשונים בדברים האסורים קודם המנחה

המשנ"ב (ס"ק ה) האריך וביאר את שיטות הראשונים בסוגיא, וסיכום הדברים דמצינו כמה דיעות בזה דדעת השו"ע שיש להחמיר שלא לאכול אפילו סעודה קטנה סמוך לזמן מנחה גדולה, והרמ"א הביא שיטה שכל האיסור לקבוע סעודה הוא רק קודם למנחה קטנה ואז אסור אפילו בסעודה קטנה, אך קודם למנחה גדולה מותר אפילו בסעודה גדולה, ויש שיטה נוספת שמקילה שלא נאסר לאכול סעודה קטנה כלל, וכל האיסור הוא לאכול סעודה גדולה, אמנם האיסור לאכול סעודה גדולה הוא אף בסמוך למנחה גדולה.

ולדינא הכריע הרמ"א שבמקום שיש קריאת השמש יכולים להקל כמו שתיהם היינו שהאיסור הוא שלא לאכול סעודה קטנה סמוך למנחה קטנה וסעודה גדולה בזמן מנחה גדולה. ובמקום שאין קריאת השמש מבואר בביאור הלכה (ד"ה ויש חולקים) שלדינא אין להחמיר כדעת השו"ע אלא כשיטת הגר"א דהאיסור לאכול סמוך למנחה גדולה הוא רק שלא לאכול סעודה גדולה אך בסעודה קטנה יש להקל, וסמוך למנחה קטנה יש להחמיר אף בסעודה קטנה.

# התחילו אין מפסיקין

כתב השו"ע שאם התחיל באחת מכל אלו, אינו מפסיק אף על פי שהתחיל באיסור, והוא שיהא שהות ביום להתפלל אחר שיגמור סעודתו או מלאכתו, אבל אם אין שהות להתפלל אח"כ, צריך להפסיק מיד.

ומבואר דכשאין לו שהות להתפלל אחר סעודתו לא סגי בכך שיפסיק סעודתו בסוף הזמן באופן שיהיה שהות להתפלל מנחה סמוך לשקיעה, אלא צריך להפסיק מיד להתפלל דחיישינן שישכח להתפלל כיון שסיום הסעודה הוא רק לאחר השקיעה.

ונראה שבגוונא שהוא רוצה להפסיק קודם השקיעה, אף אם שאר המסובים מתכננים להמשיך את הסעודה שלהם עד סוף היום הוא אינו צריך להפסיק מיד אם התחיל בהיתר, דכיון שדעתו לסיים את הסעודה בזמן שיהיה לו שהות ביום להתפלל הרי זה בכלל הדין שאם התחילו אין מפסיקין.

# זמן תפילת מנחה לכתחילה

כתב המשנ"ב (ס"ק יג) דמה דקיי"ל שאם התחיל אינו מפסיק היינו דווקא אם התחיל אחר שהגיע זמן מנחה גדולה, אך אם עבר והתחיל סמוך למנחה קטנה צריך להפסיק. ובהגהות הרעק"א כאן ביאר דברי המג"א דאף דמדינא בכל חיובי דרבנן קיי"ל שאף אם התחיל באיסור אינו מפסיק אם יש לו עדיין שהות להתפלל, מכל מקום הכא אם התחיל אינו מפסיק דעיקר זמן התפילה הוא בתחילת מנחה קטנה דבאותו שעה היו מקריבים התמיד ברוב פעמים ולא היו רגילים לאחרה, ועל כן תיקנו שאף אם התחיל מפסיק.

ומבואר מדבריו דעיקר הזמן לכתחילה לתפילת המנחה הוא מיד כשמגיע זמן מנחה קטנה. וכן מדוקדק ברמב"ם (פרק ג מהלכות תפילה הלכה ד) 'הא למדת שזמן מנחה גדולה משש שעות ומחצה עד תשע שעות ומחצה, וזמן מנחה קטנה מתשע שעות ומחצה עד שישאר מן היום שעה ורביע, ויש לו להתפלל אותה עד שתשקע החמה', ומשמע דדעת הרמב"ם שעיקר זמן מנחה קטנה הוא מט' שעות ומחצה, עד שישאר שעה ורביע, והיינו דלכתחילה יתפלל לפני פלג המנחה, וסיים דיש לו להתפלל עד שתשקע החמה, והיינו דבדיעבד אפשר להתפלל עד השקיעה. וכן דקדק בערוך השולחן (סימן רלג סעיף ו).

# לסמוך על קריאת השמש

הנה הרמ"א סיים דבריו דנהגו להקל כשתי הסברות, דהיינו בסעודה גדולה סמוך למנחה גדולה, ובסעודה קטנה סמוך למנחה קטנה, וביאר הטעם משום דעכשיו קורין לבית הכנסת, ולכן לא חיישינן דלמא יפשע ולא יתפלל.

והנה בהגהות הרעק"א כאן ציין לדברי הבאר שבע (בקונטרס שלו באר מים חיים סימן יב), שתמה שם על דברי הכל בו שכתב שיש לסמוך על קריאת השמש, דהרי מוכח בירושלמי (ביצה פרק ה הלכה ב) שכבר בזמנם היה המנהג שהשמש היה דופק כדי שיבואו להתפלל בבית הכנסת, ואפילו הכי לא נתפרש בירושלמי שמטעם זה יש להתיר לקבוע סעודה אף סמוך למנחה, ועל כן מסיק שם שאי אפשר לסמוך על קולא זו.

ובימינו בלאו הכי אין קריאת השמש, וממילא אסור לקבוע סעודה סמוך למנחה, וכבר נתבאר דדעת הגר"א שמותר בסעודה קטנה בזמן מנחה גדולה, וכל האיסור הוא בסעודה גדולה בזמן מנחה גדולה, או בסעודה קטנה בזמן מנחה קטנה.

# אם יכול לסמוך על 'שומר' שיזכיר לו להתפלל

הנה מצינו במשנ"ב לקמן (סימן רלה ס"ק יח) שאם ביקש מאחד שיזכירנו להתפלל ליכא איסורא להתחיל לאכול אפילו כשכבר הגיע זמן ק"ש, דאין לחוש שמא ימשך. ויתכן דדבר זה עדיף טפי מקריאת השמש, ואפילו לדעת הבאר שבע דלעיל יתכן שיש להקל בזה כיון שחבירו יזכיר לו באופן אישי. אכן מלשון השעה"צ (בסימן רלה ס"ק כב) משמע שההיתר שחבירו יזכיר לו מועיל מדין קריאת השמש.

ונראה דמה שמועיל שחבירו יזכיר לו היינו דווקא באופן שאין השומר אוכל בעצמו באותה סעודה, אך אם חבירו אוכל עמו אינו יכול לסמוך שיזכיר לו דיש לחוש שהוא בעצמו יימשך בסעודתו [וכן יש לדקדק מלשון המשנ"ב (בסימן רלה ס"ק יז) שכתב דאם אמר לחבירו שאינו לומד שיזכרנו שיתפלל מותר, ומשמע שהשומר צריך להיות מי שאינו לומד דאין לחוש שהוא בעצמו יימשך].

ונראה שאינו יכול להתחיל לאכול ולסמוך על שעון מעורר שיזכיר לו להתפלל, כיון שרק אצל חבירו התירו כי הוא מזכיר לו להתפלל, אך השעון מעורר רק עושה צלצול ואינו מזכיר לו להדיא להתפלל [אך יש לדון באופן שיהיה כתוב על המסך 'תזכורת להתפלל' אם יש להקל בכה"ג וצ"ע], אמנם נראה שלעניין האיסור לישון לפני התפילה מהני שיניח שעון מעורר, שהרי העיקר הוא שהשעון יעיר אותו משינתו (ועי' דרשו בסימן רלה הערה 33).

ולבקש מחבירו שאינו נמצא עמו שיזכיר לו בטלפון שצריך להתפלל, נראה שאם דרכו לענות תמיד בטלפון אפשר לסמוך על זה.

# מרחץ בשעת המנחה וללכת למקווה בערב שבת

הנה נתבאר בשו"ע שאסור להיכנס למרחץ סמוך למנחה, ולדעת השו"ע נאסר ללכת למרחץ אפילו להזיע בעלמא כבר מזמן מנחה גדולה, אכן לדעת הרמ"א שהיקל בסעודה קטנה ה"ה שמותר ללכת למרחץ, וכל האיסור הוא רק אם נכנס אף להזיע ולכל מילתא דמרחץ, אך להזיע בלחוד מותר.

והנה המשנ"ב (ס"ק כט) כתב שמותר לילך בערב שבת למרחץ אפילו כשהגיע זמן מנחה קטנה במקום שהשמש קורא לבהכ"נ, אמנם הביא שם שאנשי מעשה נוהגין להתפלל מקודם שהולכין לבית המרחץ. עוד הוסיף דיש שמדקדקין ליזהר להתפלל מקודם אפילו כשהולכין לבית המרחץ סמוך למנחה גדולה דהיינו אחר חצות כמו שמוזכר במעשה רב אמנם הנוהגין להקל בזה אין למחות בידן דיש להם על מה שיסמכו וכנ"ל. וע"ש שסיים דכל זה הוא דווקא אם השמש יכריז גם לאנשי בית המרחץ לצאת מבע"י איזה זמן קודם השקיעה בכדי שיספיק להם העת אחר צאתם להתפלל בזמנה דאל"ה לא נוכל לסמוך ע"ז כלל.

ויל"ע במש"כ המשנ"ב בשם המעשה רב שהמדקדקין נזהרין שלא ללכת לבית המרחץ אפילו בסמוך למנחה גדולה, ופירש השעה"צ (ס"ק כז) שטעם המדקדקין הוא משום שחששו לדעת השו"ע שיש להחמיר אפילו בזיעה חשש עילוף, ולכן לא מהני קריאת השמש, ולכאורה צ"ב שהרי כבר נתבאר דדעת הגר"א (כמו שהובא בביאור הלכה) שאין לחוש לדברי המחבר, וכמש"כ במעשה רב (אות קי) שהאיסור הוא שלא להיכנס לסעודה גדולה סמוך למנחה גדולה וא"כ מדוע יש להחמיר שלא ללכת לבית המרחץ סמוך למנחה גדולה. ועל כרחך צ"ל דדעת הגר"א דיש לחוש שמרחץ שלנו חשיב כמו כמרחץ גדול, ולכן חשש שלא ללכת למרחץ כבר מזמן מנחה גדולה.

והעולה לדינא שהמדקדקין מחמירין שלא ללכת למקווה בסמוך למנחה גדולה, ובסמוך למנחה קטנה אסור ללכת למקווה או ליכנס למרחץ [ואפילו להתרחץ בביתו], קודם שהתפלל תפילת מנחה, דבימינו אין קריאת השמש [ועל הרמקולים שמכריזים על כניסת השבת נראה שאין לסמוך כיון שהם לא נועדו להזכיר להתפלל מנחה]. ואם מכבים את האור במקווה או שסוגרים שם את המים חמים יתכן שיש להקל דחשיב כמו קריאת השמש ואינו מוכרח.

# מה נקרא סעודה גדולה

מבואר ברמ"א דאינו אסור אלא בסעודת נישואין או מילה, והיינו דסעודות אלו נחשבות כסעודות גדולות, וכן כתב המשנ"ב (ס"ק יא) דסעודה קטנה היינו סעודת כל אדם, וסעודה גדולה היא סעודה של נישואין וברית מילה. ובמשנ"ב (ס"ק כד) כתב דה"ה לעניין סעודת פדיון הבן כשיש שם הרבה בני אדם מסובין יחד דחשיב ג"כ כסעודה גדולה, משום דע"י זה רגיל הדבר להמשך.

ונראה דה"ה לעניין סעודת שבע ברכות דבאופן שיש שם ציבור גדול ושרים ומדברים דברי תורה ונמשכת הסעודה לזמן ארוך דחשיב כסעודה גדולה.

# סעודת שבת ויו"ט

עוד כתב המשנ"ב (שם) דסעודת שבת ויו"ט לא מקרי סעודה גדולה, ובשעה"צ (ס"ק כא) ציין לדברי החיי אדם שכתב דסעודת יו"ט חשיבא כסעודה גדולה, אך תמה עליו דמנין לו דבר זה.

ובאמת בעניין סעודת יו"ט כבר מצינו ברמב"ם (פרק ו מהלכות יום טוב הלכה יט) וז"ל 'בבוקר משכימין כל העם לבתי כנסיות ולבתי מדרשות ומתפללין וקורין בתורה בענין היום וחוזרין לבתיהם ואוכלין, והולכין לבתי מדרשות קורין ושונין עד חצי היום, ואחר חצי היום מתפללין תפלת המנחה וחוזרין לבתיהן לאכול ולשתות שאר היום עד הלילה', וכן הביא המשנ"ב (סימן תקכט ס"ק א) בשם הפוסקים. ומבואר מדבריהם שהיו עושים סעודה ארוכה מיד לאחר מנחה גדולה עד הלילה, ולכאורה לפי"ז יל"ע מדוע סעודת יו"ט אינה נחשבת כסעודה גדולה.

ובאמת מצינו במעשה רב (אות קעא, וכעי"ז באות רז לעניין ראש השנה) שכתב שאם נמשך סדר התפלה של יום טוב עד חצות מתפלל מנחה קודם סעודה, ונראה דטעמו משום שאין לאכול סעודת יו"ט סמוך למנחה קודם שיתפלל תפילת מנחה. ולכאורה קשה שהרי בביאור הגר"א הכריע לדינא כשיטה האמצעית דבסמוך למנחה גדולה אסור לאכול סעודה גדולה כמשנ"ת לעיל, אך אין איסור לאכול סעודה קטנה סמוך למנחה גדולה (וכמו שהביא בביאור הלכה כאן ד"ה ויש חולקים), וא"כ קשה מדוע כתב להתפלל מנחה קודם סעודת יום טוב, הרי אם סעודת יו"ט נחשבת כסעודה קטנה אין איסור לאוכלה קודם תפילת המנחה. ומוכח דהגר"א חשש שסעודת יו"ט נחשבת כסעודה גדולה, ולכן החמיר שלא לאכול סעודת יו"ט מהמנחה ולמעלה עד שיתפלל [ומבואר במעשה רב שאפילו בראש השנה יש להחמיר דנחשבת כסעודה גדולה אף שמבואר בשו"ע (סימן תקצז סעיף א) שלא יאכל כל שבעם למען לא יקלו ראשם ותהיה יראת ה' על פניהם].

## [סעיף ג] והא דאסור לאכול סעודה קטנה, היינו כשקובע לסעודה, אבל לטעום דהיינו אכילת פירות מותר. והוא הדין לאכול פת כביצה כדרך שאדם אוכל בלא קבע מותר.

# לאכול פת הבאה בכיסנין קודם מנחה

בשו"ע מבואר דמותר לאכול פת סמוך למנחה, ובמשנ"ב (ס"ק לד) דתבשיל העשוי מחמשת המינים ג"כ מותר אם אינו קובע עלייהו. אמנם לא נתבאר במשנ"ב אם ה"ה שמותר לאכול פת הבאה בכיסנין, ומלשונו מדוקדק דכל ההיתר הוא רק לאכול 'תבשיל מה' מינים', אך 'פת' הבאה בכיסנין אסור לאכול דחיישינן שמא ימשך.

וכעין זה מצינו במשנ"ב בהלכות סוכה (סימן תרלט ס"ק יג) לעניין האיסור לאכול מחוץ לסוכה דכתב המשנ"ב שם שדין פת הבאה בכיסנין הוא כמו פת גמורה שאסור לאכול מחוץ לסוכה, ונראה דה"ה נמי לעניין האיסור לאכול לפני מנחה דאסור לאכול פת הבאה בכיסנין קודם מנחה אבל עד כביצה ודאי שרי. וכ"כ בספר מסגרת השולחן על הקיצושו"ע (סימן סט ס"ק ב). ועיין שעה"צ (סימן רפו ס"ק ז) שכתב שיש לדמות אכילה קודם מוסף לדין החיוב לאכול בסוכה [ומש"כ במשנ"ב (ריש סימן תרסט) שבציבור יש להקל דמדכרי אהדדי נראה במשנ"ב שהוא רק לימוד זכות ואינו היתר מרווח].