כלים פכ_ח מ_ג
קטגוריות: ש_ס / נא כלים / כלים עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / כלים ב_ב

**כלים פכ"ח מ"ג**

א] **העושה אספלנית בין בבגד ובין בעור טהורה,** הרמב"ם והר"ש פירשו דהוא משום דכבר אינו ראוי לתשמיש אחר, ובמשנ"א הק' דהעושה אספלנית מבגד, אף דאי"ז ראוי לתשמיש אחר, מ"מ מ"ט אי"ז מקב"ט משום תשמיש האספלנית עצמה, ועיי"ש שכתב לישב לפמש"כ התוס' בשבת דס"ג: דכל הא דבגד טמא הוא משום דראוי לקפלו וליקח בו מרגלית, וע"כ כל שנמאס הבגד וכבר אינו ראוי לכרוך בו, אינו מקב"ט.

אך כ"ז הוא לדעת התוס' דאף בבגד בעינן שיהא מטלטל מלא וריקן, אך לדעת רש"י והרמב"ן ודעימייהו דבגד טמא אף בשאינו מטלטל מלא וריקן, ונת' בזה לעיל פכ"ו מ"ג אות ג' תיקשי דמ"ט אין האספלנית מקב"ט.

וי"ל בזה בתרי גווני, חדא דתשמיש אספלנית דמי לתשמיש פקיקת המרחץ וכו' דלא חשיב כתשמיש בגד, וכמש"נ לעיל מ"ב אות ז', ועוד דכיון דאין משתמשין באספלנית אלא פעם א' ואח"כ זורקים אותה, אין ע"ז חשיבות בגד.[[1]](#footnote-2)

ב] **ר' יוסי אומר על העור טהור,** בתוי"ט כתב דל"ג לה, וכן נמחק בנא"י וכן בנוס' מהר"ם ליתא, וגם בנוסח המשנה שבפיהמ"ש להרמב"ם ליתא, ועיי"ש שכתב דהסברא נותנת דל"ג לה דאם טהור על העור כ"ש שיהא מטהר ג"כ על הבגד כדמוכח ממלוגמא, ועי' בתפא"י ובסד"ט במש"כ לישב לגיר' זו.

ג] **שם בר"ש, תניא בתוספתא גע"ג שעשאה לאספלנית מלוגמא ורטי' טמאה,** בתוספתא שלפנינו תניא גע"ג שעשאה לאספלנית מלוגמא ורטי' טהורה, שלשה על שלשה שעשאה לאספלנית מלוגמא ורטי' טמאה, והגר"א בביאורו כתב דצ"ל וחכ"א בין כך ובין כך טהורה וכו', ומבו' בדבריו דהוצרך לזה, משום דבמשנתינו מוכח דגם שלשה על שלשה שעשאה אספלנית טהורה, דהא קתני נמי עור, ועור ע"כ איירי בה' על ה' שאינו נטמא בפחות מכן, ועור לא ממאיס כולי האי כי בגד דממאיס טפי, והשתא עור ה' על ה' טהורה, בגד שלשה על שלשה מיבעיא, ועוד, דבסיפא דתוספתא תניא דבעור אספלנית טהורה, ולת"ק דבגד שלשה על שלשה שעשאו אספלנית טמא, ואף דבגד ממאיס טפי, כ"ש דעור ה' על ה' שעשאו אספלנית טמא, עכ"ד.

ובחזו"א סימן ל"ג סק"ה כתב לדון בזה, די"ל דלענין זה עדיף בגד מעור משום דבגד נוח לכבסו טפי מעור, וע"כ אף דעור ה' על ה' שעשאו אספלנית טהור, מ"מ בגד שלשה על שלשה שעשאו אספלנית טמא, ועיי"ש שכתב דלכאו' הוא מוכרח כן, דאין סברא דבגד שלם שנפל עליו רבב יטהר, אך כתב די"ל דשאני היכא שעשאו אספלנית בכונה דבכה"ג הוא טהור משום דמבטל לי', ועיי"ש מש"כ עוד לדון בזה מטעמים אחרים, ועי' בסד"ט מש"כ בזה.

ועיי"ש בחזו"א שכתב דמד' הרמב"ם בפכ"ב מכלים הי"א שכתב דהעושה אספלנית וכו' בין מן הבגד אע"פ שיש בהן שיעור טהורין, ולא חילק דאם יש בבגד שלשה על שלשה טמא, מבו' דס"ל דתנא דמתניתין דלא מפליג ס"ל דאף אם יש בבגד שלשה על שלשה טהור, וזה כד' הגר"א, ואין לומר כמש"כ בסד"ט שם דהרמב"ם גריס במשנתינו דר"י אומר על העור טהור, וס"ל דת"ק דתוספתא הוא ר' יוסי, דבנוסה"מ שבפיהמ"ש להרמב"ם ליתא לתיבות אלו.

ד] **שם, רשב"ג אומר אספלנית טהורה מלוגמא ורטי' טמאה,** לגיר' דילן בתוספתא מ', דרשב"ג לקולא פליג, וס"ל דאף בבגד שלשה על שלשה אם עשאו אספלנית טהור, וזה דלא כמתניתין דרשב"ג לחומרא פליג, דת"ק ס"ל דבגד שעשאו מלוגמא טהור, ורשב"ג ס"ל דטמא, ובחזו"א סימן ל"ג סק"ה כתב דמזה מקור להגר"א דהוסיף בתוספתא דחכ"א בין כך ובין כך טהורה, ועיי"ש שכתב דלגיר' דילן י"ל דרשב"ג פליג את"ק בתרתי, דס"ל דאין חילוק בין שלש לשלשה ומלוגמא לעולם טמא ואספלנית לעולם טהורה, ועיי"ש מש"כ עוד לפ"ז.

1. ובס' קובץ תשובות ח"ג סימן קל"ד כתב עפי"ד המשנ"א, דנייר טואלט שמתחילתו נעשה לשם כך להשתמש בו לקינוח, אף שאין ראוי לתשמיש אלא פעם א', ה"ה מקב"ט מתורת בגד, עכ"ד, ולמש"נ הנה לדעת רש"י והרמב"ן ודעימי' דל"ב בבגד שיהא עשוי לקבלה, מוכח מהא דבגד שעשאו לאספלנית אינו מקב"ט, דתשמיש אספלנית אינו חושבו כבגד, ולפ"ז ודאי דנייר זה אינו מקב"ט, והאמנם לדעת התוס' דבגד אינו מקב"ט אלא בשהוא עשוי לקבלה, אין להוכיח כן, אך י"ל דהתוס' מודו לדין זה, וגם לכאו' נייר זה אינו עשוי לקבל בו כלל, וע"כ גם לדעת התוס' אינו מקב"ט. - ומלבד זה, לדעת רבים מן האחרונים שהבאנו לעיל מ"ב אות ח' ובהערה שם דנייר לא חשיב כבגד, ודאי דאין נייר זה מקב"ט. [↑](#footnote-ref-2)