קידושין לב
קטגוריות: כללי / דור המלקטים עניינים כלליים / כללי / קידושין

בס"ד

**קידושין לב.**

דרב הונא קרע שיראי באנפי רבה בריה אמר איזול איחזי אי רתח אי לא רתח ודלמא רתח וקעבר אלפני עור לא תתן מכשול דמחיל ליה ליקריה והא קעבר משום בל תשחית דעבד ליה בפומבייני ודילמא משום הכי לא רתח דעבד ליה בשעת ריתחיה:

בעל תשחית – כעס – ה' יסלח לה – לפני עור – כיבוד אב ואם

1. בעל תשחית.
   1. עי' ערך בל תשחית, לשיטות ומר"מ.
2. כעס.
   1. עי' ערך כעס, לשיטות ומר"מ.

2. האם יש איסור לפני עיור למידות.

1) חקר בזה – ס' מוסר אביך (להגריא"ה זצ"ל, בחלק בירורי מדות הנפש סי' ה', ע"ש בהשמטות).

2) פלא יועץ – ערך דיבור ד"ה המספר "וכן האומר שבחו של אדם בפניו באפן שיכול להיות גורם לו שיגיס דעתו - במקום מצוה עברה היא בידו שעובר על ולפני עור לא תתן מכשל".

– ערך שבח "והטעם שאין אומרים כלו בפניו, נראה דהינו כדי שלא תזוח דעתו ולא ירום לבבו: אבל מקצת אומרים, כדי שיזדרז בעשית הטוב בראותו שיהללוהו בשערים מעשיו, וגם כדי להרבות אהבה ואחוה, שלום ורעות ...".

– בספרו אורות אלים ערוכין ד"ה אמר "נמצא, המספר בשבחו בפניו עובר על לפני עור. אם לא משום דרכי שלום ...".

ע"ע – מהרש"א (עירובין יח:), מהרז"ו (בראשית רבה פרשה ל"ב).

[ חפץ חיים (פתיחה להלכות אסור לשון הרע, לאוין ה').

"וְעוֹבֵר נַמֵּי הַמְסַפֵּר לָשׁוֹן הָרָע בְּלָאו (דְּבָרִים ח' י"א) דְּ"הִשָּׁמֵר לְךָ פֶּן תִּשְׁכַּח אֶת ה' אֱלֹהֶיךָ", שֶׁהוּא אַזְהָרָה לְגַסֵּי הָרוּחַ. ובאר מים חיים שם. "ועובר נמי המספר וכו' שהוא אזהרה לגסי הרוח. כן איתא בסוטה (דף ה') ואיתא בסמ"ג בהקדמה שרמזו לו על לאו זה מן השמים שלא ישכח מלמנותו ומנאהו בל"ת ס"ד ע"ש"].

3) ס' זה השולחן (חלק ב' סי' קנ"ו), אין איסור לפ"ע במידות. וראיה ברכות דף נה:.

"כי הא דרבא כי הוה חליש יומא קמא לא מגלי מכאן ואילך אמר ליה לשמעיה פוק אכריז רבא חלש מאן דרחים לי לבעי עלי רחמי ומאן דסני לי לחדי לי וכתיב בנפול אויבך אל תשמח ובכשלו אל יגל לבך פן יראה ה' ורע בעיניו והשיב מעליו אפו".

4) שו"ת תורה לשמה סי' ש"ע, אין איסור לפ"ע במידות. וראיה מכאן.

5) בס' תורת רבי ישראל מסלנט (עמ' ע"ט אות י"ב) – "לגבי מידות אין משום ולפני עור לא תתן מכשל, ולכן אין להימנע מלכבד את חברו מחשש שמא יביאנו לידי געוה".

6) מכאן אין ראיה.

א. שו"ת שלמת יוסף (סי' י"ב אות ב') – "אך כיון שע"י זה מותר לכעוס לא היה זה מכשילו כלל".

ב. ברכי יוסף (יו"ד סי' ר"מ אות י"ג) – "... רק אפשר דרתח כל שהוא ואמר ליה מידי בריתחיה באופן דלית בה משום עון הכעס רק שמקל במורא אב ולזה ראה והתקין דמחל ליקריה".

ג. שלמת חיים (סי' תשל"ו) – ששואל מכאן ומתרץ "במקום שראוי לכעוס, אין כאן קפידא ...".

ד. דרשות בית ישי (סי' מ"ט הג"ה י"ז) – "ואם האדם נהנה כדרך כל הארץ אם משבחין אותו, אינו עובר על איסור גאוה, אא"כ ההגרשה יתירה ממדת כל אדם", ע"ש שכתב ה"ה על כעס, וממילא הוא מתרץ אין ראיה מסוגינו.

7) מר"מ – מנחת נתן (קידושין סי' נ"א), פרי ברוך (סי' ג' אות ט'), גלי הים (קידושין אות ק'), אמרות משה (סי' נ"ח), מנוחת שלום (חלק י"ב סי' ס"ה).

1. האם האיסור כעס התוצאה או הכעס עצמו – עי' קובץ תורת האדם לאדם (חלק ד' עמ' קע"א – עמ' קפ"ז).

**ה' יסלח לה**

א) א"ת אין מחשבה רע מצטרף למעשה.

1. י"ל כיון שעשה מעשה – מאירי (תשובה מאמר א' פ"ז עמ' 171), תורת משה (פר' מטות ד"ה אשה), חיד"א (פתח עינים, נזיר כג. ד"ה וכשהיה), תרומת הכרי (פתח השער אות ח'), עמק הנציב (פר' מטות סוף עמ' רפ"ו), כלי חמדה (פר' ויחי אות ד'), מהרי"ל דיסקין (פר' מטות), ס' מצות שלמה (כלל ג' במ"ח ס"ק ז', בתוך ס' מצות ראי"ה עמ' ק"א), תשובות והנהגות (ח"ג סי' תע"ט ד"ה עוד).

2. י"ל צריך כפרה, אבל אינו נענש כמו המעשה – מאירי (קידושין לט: ד"ה לעולם, ריש דף פא:, תשובה מאמר א' פ"ז עמ' 168, לט: ד"ה לעולם), עי' ספר חסידים (ס' תתתתע"ג), תורת משה (פר' מטות ד"ה אשה), עי' אג"מ (אה"ע ח"א סי' ס"ט).

המאירי (קידושין דף לט:).

"לעולם יזהר אדם שלא להרהר בעבירה שאף על פי שמחשבה רעה אין הקב"ה מצרפה למעשה כלומר שאין נענש בה כאלו עשה מעשה מכל מקום נענש הוא עליה אחר שהוא מכוין בהרהורו לכוונת עשיית העבירה ושלא נמנע מעשייתה מצד כבישת יצרו אלא שלא נזדמן לידו להוציא הרהורו לפועל".

המאירי (קידושין דף פא:).

"לעולם יזהר אדם שלא להשקיע שום הרהור עבירה בלבו שההרהור מביא לידי מעשה וכל שהרהר בעבירה יהשביע את יצרו מצד הרהורו אף על פי שלא עשה עבירה הואיל ובמחשבת עבירה היה עון הוא וצריך כפרה מעשה היה באחד מגדוליהם שנזקק לאשתו והוא סבור עליה שהיא אחרת ואף כשנודע לו שאשתו היתה הזקיק עצמו לתשובה הואיל ובמחשבת עבירה היה והוא שאמרו אישה הפרם וה' יסלח לה".

3. נ"מ, לא יודע שזה אסור.

4. מר"מ – פרדס יוסף (פר' מטות אות כ"ז ד"ה והנה בעצם), כתר כהונה (אות תרל"ה בספרי), דרך פקודיך (הקדמה ז' אות א'), חי' הגרי"ז (נזיר כג. ד"ה במתניתין).

ב) לפני עור – אסור.

1. יחוד (כמו בעלה בעיר או פתח פתוח) – הגרשז"א זצ"ל (מנחת שלמה ח"א סי' ל"ה אות ד', הסכמה לס' דבר הלכה), הגריש"א שליט"א (תורת היחוד פרק ד' סוף הע' כ"ה), נטעי גבריאל (יחוד פרק ל"ב סעי' י"ט).

2. כיבוד אב ואם – תוס (קידושין לב. ד"ה דמחיל), ריטב"א (בקידושין שם ומגיה 801, אא"כ להדריכו בדרך ישרה), עי' יד רמ"ה (שם). עי' ס' פאות כהלכה (עמ' ר"מ הע' נ"ד), **משא"כ** ספר חסידים (סי' קנ"ב).

ריטב"א (קידושין דף לב:).

"הא דאקשינן ודילמא רתח ואיכא משום ולפני עור לא תתן מכשול ופרקי' דמחיל ליקריה. קשיא לי דהא מכל מקום לא ידע בריה דמחיל ליה ליקריה והוי כמי שעלה בידו בשר כבש ונתכווין להעלות בשר חזיר שצריך כפרה כדאיתא ביבמות ונדרים ואפשר דבלאו דלפני עור לא תתן מכשול כיון שהוא לאו כולל לא מחמרינן ביה כולי האי ושרינן בהכי כדי לנסותו ולהדריכו בדרך ישרה אי רתח".

3. לשה"ר לתועלת – ח"ח (לשה"ר כלל ד' סעי' י"א, עי' רכילות כלל ט' במ"ח ס"ק כ"ב), **משא"כ** תשובות והנהגות (ח"ג סי' תע"ט).

חפץ חיים (הלכות אסורי לשון הרע כלל ד סעי' י"א).

"אֲבָל אִם לֹא יוֹדִיעַ לַחֲבֵרוֹ אֶת סִבַּת דְּרִישָׁתוֹ, וְיַעֲשֶׂה עַצְמוֹ כְּמִתְנַכֵּר, כְּדֵי שֶׁיִּוָּדַע לוֹ בְּטוֹב מַהוּתוֹ שֶׁל אוֹתוֹ הָאִישׁ, נִרְאֶה פָּשׁוּט דְּעוֹבֵר בָּזֶה עַל "לִפְנֵי עִוֵּר", שֶׁעַל יָדוֹ יַעֲשֶׂה חֲבֵרוֹ אִסּוּר אִם יְסַפֵּר עָלָיו דְּבָרִים שֶׁל דֹּפִי אֲפִלּוּ אִם אֱמֶת הוּא, כַּאֲשֶׁר בֵּאַרְנוּ בְּמָקוֹם אַחֵר, דְּאִסּוּר לָשׁוֹן הָרָע הוּא אֲפִלּוּ עַל אֱמֶת לְכָל הַפּוֹסְקִים, וְלֹא נִתָּן לְהֵאָמֵר רַק אִם מְכַוֵּן שֶׁעַל יְדֵי סִפּוּרוֹ בִּגְנוּתוֹ,ִצְמַח מִזֶּה טוֹבָה לְאַחֵר, אֲבָל בְּלָאו הָכִי לֹא, וְאַף שֶׁעַל יְדֵי סִפּוּרוֹ נִסְבָּב טוֹבָה לְאַחֵר, מִכָּל מָקוֹם (מו) הוּא לְגַנּוֹתוֹ הִתְכַּוֵּן, עַל כֵּן צָרִיךְ לַעֲשׂוֹת כְּמוֹ שֶׁכָּתַבְנוּ".

באר מים חיים (הלכות לשון הרע כלל ד ס"ק מ"ו).

"הוא לגנותו התכוין. והרי זה דומה לנתכוין לאכול בשר חזיר ועלה בידו בשר טלה דאמרינן בנזיר דצריך כפרה, וגם על זה שייך לפני עור כדמשמע בקדושין (ל"ב ע"א) בתוספות ד"ה דמחיל ליה ליקריה עי"ש".

4. רופא חילוני למחלל שבת בשביל פקו"נ – הגרשז"א זצ"ל (בששכ"ה פרק ל"ב הע' קכ"ה), **משא"כ** תשובות והנהגות (ח"ג סי' תע"ט).

5. צדקה – הגרשז"א זצ"ל (בס' צדקה ומשפט פ"ב הע' נ"ז).

ג) לפני עור – מותר.

1. לגוי – ס' צהר (ח"ו עמ' קכ"ז אות ט'), הגריש"א שליט"א (ס' שערי שלום שער י"ב ס"ז ס"ק ב'), הגרח"ק שליט"א (שם).- הפשט, שיש לפנ"ע לגוי כיון שלא רצה ה' המעשה עבירה.

2. בין אדם לחבירו – ערבי נחל (סוף פר' ויחי), כלי חמדה (פר' ויחי אות ד', ופר' כי תצא עמ' רכ"ח אות ה'), פרדס יוסף (פר' ויחי אות ס"ז ד"ה ובגוף), קובץ תורת האדם לאדם (ח"ד עמ' 147), מסביב השולחן (90 ר' פרץ שליט"א), אמנם עי' המאירי (תשובה עמ' 168), והפוסקים שכיבוד אב ואם הוי בין אדם לחבירו.

3. התוצאה הוי מצוה – שו"ת בית יצחק (יו"ד חלק א' סי' ח' אות ח'), תשובות והנהגות (ח"ג סי' תע"ט), **משא"כ** הח"ח (לשה"ר כלל ד' סעי' י"א), הגרשז"א זצ"ל (בששכ"ה פרק ל"ב הע' קכ"ה).

ד) לפני עור –

1. לשים פיתיון לפני חושד.

א. אסור – שו"ת שרידי אש (או"ח סי' נ"ז), שו"ת תורה לשמה (סי' ת"ז), מנחת שלמה (ח"ג סוף סי' ק"ה).

ב. מותר – הגרח"ק שליט"א (ס' דרך שיחה עמ' שס"ט), עי' אג"מ (יו"ד חלק ג' סי' צ' ד"ה ומה, ויש לחלק).

ג. לתפיסת גנב, ולצורך שמירה על רכושו – שערי שלום (שער י"ב ס"ז), משפטי התורה (ח"א סי' ע"ח), עי' ס' חכם לב יקח מצוות (עמ' ת"ה).

2. לחנכו – שערי שלום (שער י"ב ס"ז ס"ק ג').

ה) מר"מ על לפני עור – משנת פקו"נ (סי' כ"ג אות י"ג, ובהשמטות שם), ס' משאת המלך (קידושין אות רע"ד), ס' לפני עור (סי' י"ב), ס' שערי שלום (שער י"ב ס"ז).

ו) פשט באור החיים הקדוש (פר' ויחי פרק נ' פסוק כ') - פרדס יוסף (שם אות ס"ז).

1. יוצא מזה טובה – שו"ת בית יצחק (יו"ד ח"א סי' ח' אות ח'), ס' הערות במסכת קידושין (פ"א: ד"ה ומה, עי' קובץ התשובות סי' רמ"ד), ערבי נחל (בפסוק).

2. בין אדם לחבירו – כלי חמדה (שם אות ד'), הגר"מ אליפנט שליט"א (בקובץ תורת האדם לאדם ח"ד עמ' 147).

ז) איזה איסור עובר, ה' יסלח לה, או עבירה עצמו – ס' אמרי שפר (בהעלותך פרק י"ב פסוק ט'), גליוני הש"ס (נזיר כג.), [פשט בתרומת הכרי גבי שוויה אנפשיה], הראמ"ה (שבת נה.), ס' לרעך כמוך (חלק ג' עמ' שס"א אות י"ג).

ח) ה' יסלח לה, על איסור לפני עור – מהר"ם שי"ק (קידושין ריש פא:), הגרח"ק שליט"א (מסכת כותים פרק א' מטהר אות ד').

**לפני עור**

1. האם נתן מכשול לפני עור והעור לא נכשל בו אם עובר הלאו.

מועד קטן (דף יז.).

"דאמתא דבי רבי חזיתיה לההוא גברא דהוה מחי לבנו גדול אמרה ליהוי ההוא גברא בשמתא דקעבר משום ולפני עור לא תתן מכשול".

1. עובר – יד מלאכי (סי' שס"ז), חקרי לב (חו"מ חלק א' סי' כ"א ד"ה אבן).
2. אינו עובר – הגרח"ק שליט"א (מסכת כותים פרק א' מטהר אות ד').
3. מר"מ – שד"ח (מערכת ו' כלל כ"ו אות א'), קה"י (ע"ז סי' ג' אות ב'), משמרת חיים (חלק א' שונים אות א'), ס' שערי שלום (ריש שער ט').

2. האם יש איסור לפנ"ע כדי לחנכו לדרך ישרה – ס' שערי שלום (שער ט' סעי' ו').

3. האם עובר לפנ"ע במבטל מצות עשה – לימודי השם (לימוד נ"ז, הו"ד בס' שערי שלום ריש שער ו'), שד"ח (מערכת ו' כלל כ"ו אות כ"ו).

**כיבוד אב ואם**

1. האם כיבוד אב ואם בין אדם לחבירו או בין אדם למקום.

א. רמב"ן (שמות פרק כ' פסוק י"ג).

"והנה עשרת הדברות חמשה בכבוד הבורא וחמשה לטובת האדם, כי כבד את אביך כבוד האל, כי לכבוד הבורא צוה לכבד האב המשתתף ביצירה, ונשארו חמשה לאדם בצרכו וטובתו".

ב. נראה בין אדם למקום – מבי"ט (בית אלקים שער יסודות פרק י"ב), של"ה (שבועות עמ' ל"ה), כלי יקר (קדושים פרק י"ט פסוק י"ח ד"ה וכשאמר),

ג. נראה בין אדם לחבירו – רמב"ם (פאה פרק א' משנה א'), עי' רא"ש (שם אות ג'), אג"מ (יו"ד חלק ב' סי' ז', דברות משה קידושין עמ' תקכ"ח הע' י"ט), בן איש חי (ח"א וילך אות ו'), נציב (הסכמה לס' אהבת חסד),

ד. מר"מ – ילקוט יוסף (כיבוד אב ואם חלק א' עמ' קנ"א-קס"ו, י"ד נ"מ), אוצר כיבוד אב ואם (עמ' צ"א), מנ"ח (מצוה ל"ג אות ג'), רי"ף (בעין יעקב ל: פיסקא י"ג. נמצא שיש לו שכר כפול, על כבוד אביו ועל כבוד הקב"ה), פרדס יוסף (ואתחנן אות קמ"א ד"ה ועי' נמנחת), ברכת שמואל (יבמות סי' ג' אות ג').

ה. מהר"ל (תפארת ישראל פרק ל"ו).

"חמשה דברות הראשונות כלם מדברים בעלה הוא השם יתברך, ולפיכך היו אלו חמשה דברות על לוח מיוחד. ואף כי דבור כבד מדבר באדם דהיינו באב ואם עצמו הוא שייך אל העלה יתברך, דאמרינן במסכת קדושין (דף ל' ע"ב) שלשה שותפין יש באדם הקדוש ברוך הוא אביו ואמו בזמן שהאדם מכבד אביו ואמו דומה כאילו דר הקדוש ברוך הוא ביניהם וכבדוהו ובזמן שאין האדם מכבד אביו ואמו אומר הקדוש ברוך הוא יפה עשיתי שלא דרתי ביניהם שאילו דרתי ביניהם כך היו עושים לי ע"כ. ולכך אמר שם רב יוסף כד שמע קול כרעא דאמיה דאתיא אמר איקום מקמי דשכנתא דאתיא ע"כ. הרי כבוד אב ואם מגיע אל השם יתברך כי אחר שהאב והאם משתתפים עם השם יתברך שעל ידי שלשתן נולד האדם, אם מכבד את אביו ואת אמו שהם שותפין עם הקדוש ברוך הוא ביצירה של אדם הרי כבוד זה מגיע אל אשר הוא שותף עמו בבריאה וכאילו כבד הקדוש ברוך הוא. והפך זה המקל בכבודם הוא מקל במי שהוא שותף עם האדם בבריאה, ושם עלה יאמר על שלשתן, ולכך כבוד אב ואם מגיע לכבודו ית', שמי שמכבד אביו ואמו כאילו דר הקדוש ברוך הוא ביניהם וכבדהו במה שהוא יתברך משותף בבריאה הזאת ... הרי לך חמשה דברות הראשונות וכלם הם שייכים בעלה מתחיל בעליון ומסיים בתחתון".

ו. ספר החינוך (מצוה ל"ג).

"משרשי מצוה זו, שראוי לו לאדם שיכיר ויגמול חסד למי שעשה עמו טובה, ולא יהיה נבל ומתנכר וכפוי טובה, שזו מידה רעה ומאוסה בתכלית לפני אלהים ואנשים. ושיתן אל לבו כי האב והאם הם סיבת היותו בעולם, ועל כן באמת ראוי לו לעשות להם כל כבוד וכל תועלת שיוכל, כי הם הביאוהו לעולם, גם יגעו בו כמה יגיעות בקטנותו. וכשיקבע זאת המדה בנפשו יעלה ממנה להכיר טובת האל ברוך הוא, שהוא סיבתו וסיבת כל אבותיו עד אדם הראשון, ושהוציאו לאויר העולם וסיפק צרכו כל ימיו, והעמידו על מתכונתו ושלימות אבריו, ונתן בו נפש יודעת ומשכלת, שאלולי הנפש שחננו האל יהיה כסוס בפרד אין הבין, ויערוך במחשבתו במה וכמה ראוי לו להזהר בעבודתו ברוך הוא".

ז. ספר חיי אדם (חלק ראשון כלל ס"ז).

(א) אם יש לו אב או אם ישתדל לעסוק בצרכיהם, שהיא מ"ע מה"ת והיא חמורה שבחמורות (כדאיתא בורושלמי ריש פאה). וצריך האדם שיכבד אביו ואמו ויירא מפניהם וצריך ליזהר מאוד בכבודם ובמוראם, שהוקש כבודם ומוראם לכבוד ומורא של המקום ב"ה, דשם כתיב כבד את ה' מהונך, הכא נמי כתיב כבד את אביך. כתיב את ה' אלהיך תירא, וה"נ כתיב איש אמו ואביו תיראו. ושלשה שותפין הם באדם, המקום ב"ה ואביו ואמו. ואמרו חז"ל, בזמן שאדם מכבד אביו ואמו, אומר הקב"ה, מעלה אני עליהם כאילו דרתי ביניהם וכבדוני. ובזמן שמצער אביו ואמו, אומר הקב"ה, יפה עשיתי שלא דרתי ביניהם שאלמלא הייתי ביניהם, ציערוני. ופשיטא שצריך לאהבה אותם כגופו, שהרי הוא בכלל ואהבת לרעך כמוך. אלא שבאביו ואמו, הוקשה אהבתם לאהבת המקום, כדאיתא בזוהר פ' תצא, בגברא דמשתדל בתר אבוהי ואמיה דרחים לון יתיר מגרמיה ונפשיה ורוחיה ונשמתיה, וכל עלמא דהוי ליה חשיב ליה לאין למעבד ביה רעותא דאבוי ואמיה עכ"ל. ואמרו ז"ל, דכל מצות הבן על האב ואם, הוא פרעון חוב שהבן חייב לפרוע לאביו ולאמו הטובות שגמלוהו. ומי שאינו מכבדם, נקרא רשע, דכתיב לוה רשע ולא ישלם. וא"כ בכלל הפרעון, שיאהוב אותם אהבה עזה כדרך שהיו אוהבים אותו ולא יהיו עליו לטורח ולמשא. ואם אין אדם מכבד אביו ואמו, גזירות קשות באות עליו, כדכתיב בכבוד המקום, יען כי נגש העם הזה בפיו ובשפתיו כבדוני ולבו ריחק ממני, הנני יוסיף להפליא כו'. וכיון שהשוה כבודם לכבוד המקום, א"כ גם העונש שוה. ולכן כמו המקלל השם בסקילה, ה"נ מקלל אביו ואמו בסקילה (עיין כ"ז בטור ובספר חרדים במ"ע התלויות בלב).

(ב) יסכר פי דוברי שקר האומרים שאינם צריכים להחזיק טובה לאב ואם כי להנאת עצמם היו מכוונים וממילא נולד וכיון שנולד מהם נתן הקב"ה הטבע שהאב והאם יגדלו בניהם בטבע ככל בהמה חיה ועוף שמגדלים בניהם ואין הבנים מחזיקים טובה לאבותיהם, יתאלמון וישתתקון ויתחרשון, כדכתיב תאלמנה שפתי שקר, כי הם בעצמם מעידים עליהם שהם כבהמה, ולא חלק ה' להם לב לדעת ולהבין. ועל זה אמרו חכמים, כל הכופר בטובתו של חבירו, סוף כופר בטובתו של הקב"ה, דלדבריהם גם אינם צריכים לכבד ולירא מהמקום ב"ה, כיון שאנחנו מעשי ידיו של הקב"ה, מהראוי להיטיב ולחמול על מעשי ידיו. **ואין ספק, שהאומרים כן שהם כופרים בלבם**".

ח. מר"מ – רבינו בחיי (כד הקמח ערך כיבוד אב ואם).

ט. א"ת נוח לו לאדם שלא נברא – עי' חת"ס על התורה (פר' קדושים), ותורת משה (שם).

2. האם צריך כוונה למצוה.

א. מעכב – דרך פקודך (מצוה עשה ל"ג חלק מחשבה אות א' [עי' אות ב', שצריך לכוין "למען יאריכון ..."]), הגריש"א שליט"א (מבקשי תורה קובץ כ' סי' רמ"ב אות כ"ח), ס' על פי התורה (יתרו פרק י"ג סעי' ג').

ב. לא מעכב – מועדים וזמנים (חלק א' סי' כ"ו), הו"ד בס' הבית (סי' י"א סעי' ג', בלשון בדיעבד. ושאלתי הגרמ"ש שליט"א ואמר אפילו לכתחילה).

ג. תלוי האם כיבוד אב ואם בין אדם לחבירו או בין אדם למקום – ילקוט יוסף (כיבוד אב ואם חלק א' עמ' קנ"ד אות ג'), עי' הגריש"א שליט"א (מבקשי תורה קובץ כ' סי' רמ"ב אות כ"ח).

ד. מר"מ – מדרש תלפיות (אות א' ריש ענף כיבוד אב ואם).

3. מה הדין של מחילה גבי כבוד – מורא – צער – ובזיון.

א. צער נכלל בביזיון – העמק שאלה (שאילתא ס' ס"ק ו'), תשובות והנהגות (חלק א' סי' תקכ"ו).

ב. צער נכלל ביראה – חזו"א (סי' קמ"ט סעי' ח').

ג. א"א למחול בזיון – ריב"ש (סי' ר"כ ד"ה ועוד), הו"ד בב"י (סי' של"ד סעי' ט"ו בבדק הבית), וכס"מ (סוף הל' ת"ת), שו"ת משיב דבר (סי' נ'), קובץ הערות (סי' י"ז אות ב').

ד. יראה.

1) אינו מוחל – אמרי נועם, רי"פ (על רס"ג עשה ט' ד"ה והנה, ק"ד-א').

2) מוחל – משכנות יעקב, ברכי יוסף (ס"ק י"א), ח"ח (ספה"מ עשה מ"ב).

ה. מר"מ – טורי אבן (מגילה כח. ד"ה אל), שד"ח (כללים מערכת הכף כלל ל"א), מנחת שלמה (חלק ב' עמ' ש"ב בהג"ה), שו"ת תשובה מאהבה (סי' ש"ע), עי' הגריש"א שליט"א (מבקשי תורה קובץ כ' סי' רמ"ב אות כ"ב, כ"ג, כ"ו, ל'), ס' מורא הורים וכבודם (פרק ג' סעי' ל"ב-ל"ו), שו"ת תורה לשמה (סי' רכ"ח), ס' על פי התורה (יתרו פרק י"ג סעי' רל"א).

ו. עדיין יש מצוה קיומית – שו"ת רדב"ז (סי' תקכ"ד), גליון רע"א (סעי' י"ט), פתחי תשובה (ס"ק ט"ז), עי' הגריש"א שליט"א (מבקשי תורה קובץ כ' סי' רמ"ב אות כ"ד).

ספר חסידים (סימן תקע"ג).

"ומה שאמרו האב שמחל על כבודו, כבודו מחול מדיני אדם, אבל בדיני שמים חייב". ראיה מיעקב אבינו – פלא יועץ, חיד"א.

ספר חסידים (סימן קנ"ב).

"רצונו של אדם זה הוא כבודו, ואפי' לכיבוד אב ואם, שאם לא כן אפי' צדיק גמור לא יוכל להנצל מן העבירה, כיצד אביו ואמו יושיטו לו הכוס או ימזגו, וכמה דברים שאין אדם יכול להשמט מהם. ולכן טוב הוא לכל יראי ה' שימחלו לבניהם את כבודם אף בלא ידיעתם, כדי שלא להענישם, כי הא דרב הונא קרע שיראי באפי רבה בריה להקניטו לראות אם יכעוס, ומחל לו".

פלא יועץ (ערך כאו"א) – "דבזיונו וצערו אינו מחול, דצערו דגופא לא ניתן למחל".