3. בדין סמיכה
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / מלאכות שהיה והטמנה / הרב מאיר קאופמן / שהיה חזרה הטמנה מרחצאות בישול / שיעורים

י' אלול ע"א

**סימן ג'**

**בדין סמיכה לכירה ולמדורה לענין שהיה וחזרה ובדין קדירה מלאה ורקנית**

**א]בביאור טעם חומרת תוכו והאם זה טעם לענין סמיכה**

**ב]לכאורא לדעת הבעל המאור חומרת תוכו מצד חשש חיתוי ובביאור קושית הרא"ש**

**ג]שיטות הראשונים בדין סמיכה לכתחילה וביאור הדברים**

**ד]ביאור שיטת הריטב"א שכל הסברא לחלק רק בין שהיה לחזרה ולא בין חזרה להנחה לכתחילה**

**ה]ישוב דברי הרא"ש וביאור הגר"ז בדברי המג"א**

**ו]ביאור בדברי הרי"ף לדרך הגר"ז**

**ז]סיכום הדברים בביאור הסוגיא דסמיכה לכירה**

**ח]סיכום שיטות הראשונים בהיתר סמיכה למדורה**

**ט]בדין קדירה מלאה וריקנית ובדין קדירה רקנית על גבי ריקנית**

**י]האם יש איסור בסמיכה או על גבי התנור באין היד סולדת בו**

**בביאור טעם חומרת תוכו והאם זה טעם לענין סמיכה**

א]גרסינן שבת ל"ז. איבעיא להו מהו לסמוך בה תוכה וגבה אסור אבל לסמוך בה שפיר דמי או דלמא לא שנא ועיין סוגית הגמ' דהגמ' מביאה ראיות מכמה בריתות והגמ' מסיקה מכח בריתא דמבואר דמותר להשהות בסמיכה בכירה שאינה גרופה וקטומה לרבנן דס"ל דבעלמא אסור להשהות ובביאור ספק הגמ' כתבו הראשונים דאם קי"ל כרבנן אפשר להעמיד לענין שהיה אבל אם קי"ל כחנניה בהכרח ספק הגמ' גם לענין חזרה [וברשב"א מבואר שראיות הגמ' רק על שהיה ועד כמה שיש סברא לחלק ביניהם אין ראיה לענין חזרה אמנם ברמב"ן ובריטב"א מבואר שמהבריתא של שני כירות מוכרח גם לענין חזרה דהרי בסוף הבריתא המובאית לעיל מדובר על חזרה]

ועיין ברי"ף שכתב דמסוגין מוכח שהלכה כרבנן דהגמ' מוכיחה מהדין שמותר להשהות ותמה עליו הבעל המאור דמה ראיה דיתכן דודאי דהספק בין לענין שהיה לרבנן ובין לענין חזרה לחנניה והגמ' מוכיחה דכמו דלרבנן מותר להשהות ה"ה לחנניה מותר להחזיר וביארו בראשונים שכונת הרי"ף דהרי חזינן שחמור חזרה משהיה דבתוכו בגרו"ק ממותר להשהות ואסור להחזיר וא"כ יתכן שגם לענין סמיכה אפילו דלענין שהיה מותר אבל לענין חזרה אסור

והנה בעיקר הטעם דתוכו חמור לענין חזרה מלענין שהיה מצאנו שלשה טעמים בראשונים א. במאירי ובהשלמה והכל בו ביארו שזה סברא מיוחדת שמא יגע בגחלים ויטלטל מוקצה ב. ובתוס' תלמיד ר"י הזקן הנדפס מחדש [וכן בתוספת שבת סימן רנ"ג ס"ק כ"ו] ביארו מצד שלענין חשש חיתוי בחזרה כיון שמחזיר סמוך לגחלים לכן זה סברא יותר שיבוא לחתות משא"כ על גבה עד שיגיע לגחלים יזכר משא"כ בשהיה שאין שום התעסקות מיוחדת בתוך התנור ממילא אין סברא שיבוא לחתות יותר אם זה בתוכו או על גבה ג. אמנם ברמב"ן ריטב"א ור"ן ביארו שתוכו זה רק סברא שיש בזה יותר מחזי כמבשל ולכן בשהיה שזה מערב שבת ואין נידון מצד מחזי כמבשל דהרי מותר לעשות פעולה מערב שבת שבגללה יעשה מלאכה בשבת לכן אין סברא לחלק בין תוכו מעל גבה משא"כ לענין חזרה אפילו שזה גרו"ק ואין בזה איסור שהיה מצד שאין בזה חשש חיתוי אבל לענין מחזי כמבשל בזה שמחזיר תוך התנור אפילו שזה גרוף זה נראה כמבשל[[1]](#footnote-2) [[2]](#footnote-3)

והנה לכאורא כל הוכחת הראשונים שחזינן שחזרה יותר חמור משהיה ולכן גם לענין סמיכה אין לפשוט משהיה לחזרה זה רק לטעם שבחזרה יש מחזי כמבשל א"כ יתכן שגם לענין סמיכה אפילו שחשש חיתוי אין ולגבי זה דנים כגרופה וקטומה אבל יתכן שיש עדין בזה מחזי כמבשל ולכן זה יאסר לענין חזרה אבל לטעמים הנ"ל שזה מצד שמא יזיז הגחלים או שיש בזה חומרא מצד חשש חיתוי כיון שמחזיר תוך הכירה א"כ לענין סמוך לכירה אין שום סברא להחמיר בשהיה יותר מחזרה [ואין לומר דבחזרה יותר חששו לחיתוי ולכן החמירו בתוכו יותר מעל גבה משא"כ בחזרה דהרי בגמ' מבואר שלענין שהיה אין שום סברא לחלק בין תוכה לעל גבה דהינו לא רק שחז"ל לא חילקו אלא שאין סברא לחלק ומה דכתב בתוס"ר שכונת הגמ' שחזרה עדיף כי זה בשבת כוונתו ממילא שייך לאסור מצד מחזי כמבשל או כטעם דממילא יש מקום יותר לחיתוי כי מחזיר סמוך לגחלים]

ולפ"ז לכאורא למה דמבואר בבעל המאור דלענין חזרה באינה גרופה וקטומה זה אסור מצד שמא יחתה ורק לענין נתינה בתחילה זה אסור מצד מחזי כמבשל א"כ אין מקום לקושית הראשונים דהרי כאן הגמ' דנה על חזרה באינה גרו"ק ולא על נתינה בתחילה ובזה אין מחזי כמבשל ולכן בזה אין סברא לחלק בין שהיה לחזרה והראשונים שהקשו לכאורא זה לשיטתם דכל שאין איסור שהיה מצד שמא יחתה גם אין איסור חזרה ורק מצד מחזי כמבשל אסור ולכן הקשו שגם לענין חזרה באינה גרו"ק יש מקום לומר ששהיה מותר כי אין חשש חיתוי וחזרה אסור דיש בזה מחזי כמבשל אבל לבעל המאור לא קשה כלל

והנה הרי"ף כתב להוכיח גם מעצם ספק הגמ' שאומרת תוכה וגבה אסור אבל לסמוך שרי דמזה מוכח שספק הגמ' על שהיה ולא על חזרה ותמה הבעל המאור מה הראיה שהנידון על שהיה וביאר הרא"ש בשם רבינו יונה שמשמע שלגמ' יש צד שסמיכה זה כמו תוכה וגבה והניחא אם מדובר לענין שהיה א"כ שיך לומר שזה אותו דבר אבל אם מדובר לענין חזרה הרי בהכרח שזה לא אותו דבר כמו תוכו דהרי בגרו"ק בתוכה אסור ולסמוך וודאי מותר דזה לא יותר חמור מעל גבה עכ"ד

ולנ"ל יש מקום לומר שעיקר הקושיא זה עד כמה שכל איסור חזרה רק מצד מחזי כמבשל א"כ וודאי שתוכה חמור מסמיכה לענין חזרה דהרי בתוכו זה יותר מחזי כמבשל ונפק"מ לגרו"ק אבל אם בחזרה יש גם נידון של חשש חיתוי ולגבי זה באמת אין שום חומרא בתוכה יותר מסמיכה ונידון הגמ' בחזרה ששם זה רק מצד שמא יחתה א"כ באמת שיך לומר שסמיכה זה כמו תוכה דלענין נידון סוגין זה אותו דבר ודו"ק בזה אמנם ודאי דאין זה מוכרח דיתכן דקושית הראשונים שלשון הגמ' שזה אותו דבר והרי הדינים לא שוים

**לכאורא לדעת הבעל המאור חומרת תוכו מצד חשש חיתוי ובביאור קושית הרא"ש**

ב]אמנם יש כאן קושיא עצומה דלכאורא כל מה שכתבו הראשונים שבתוכו יש מחזי כמבשל ולכן אפילו שלענין חשש חיתוי הוי כגרופה וקטומה אבל לענין חזרה שזה נידון של מחזי כמבשל יש בזה מחזי כמבשל כוונתם שכיון שזה חם ונפיש הבליה הוי כאינה גרופה וקטומה אבל לדעת הבעל המאור דבחזרה האיסור מצד שמא יחתה ואין בזה מחזי כמבשל כיון שזה המשך של המצב הקודם א"כ אין שום סברא שעל ידי שזה תוכו יהיה בזה מחזי כמבשל יותר מאשר אינה גרופה וקטומה [[3]](#footnote-4)

והנה היה מקום לדון שבתוכו יש כאן חשש מחזי כמבשל חדש שבזה על אף שזה המשך יש בזה מחזי כמבשל ולפ"ז גם לא קשה קושית הראשונים לענין סמיכה דאפילו ששהיה מותר אבל שחזרה יהיה אסור דכאן דאין מציאות זו דמחזי כמבשל ממילא אין שום חילוק בין שהיה לחזרה אמנם לכאורא מסברא אין בזה יותר חשש מחזי כמבשל אלא כי זה נחשב כמו אינה גרו"ק ולפ"ז לכאורא מסברא לדעת הבעל המאור בהכרח לבאר שהחומרא של תוכו זה על דרך סברת הראשונים לעיל מצד חשש חיתוי ולפ"ז אין מקום לקושית הראשונים כלל וכנ"ל[[4]](#footnote-5)

אמנם צ"ע בשיטת הרא"ש דביאר מפורש בסמן י' דהאיסור חזרה באינה גרו"ק זה מצד שמא יחתה ובכל אופן הקשה הקושיא על השיטות שפסקו כחנניא איך הגמ' פושטת משהיה לחזרה והרי לנ"ל לשיטה זו בהכרח הביאור בגמ' שזה סברא בעצם החזרה וכנ"ל מהתו"ש ומה זה שייך לסמיכה וצע"ג

אמנם המעין בלשון הרא"ש דהקשה וז"ל הא וודאי חמורה שהיה מחזרה **אפילו לרבנן** דפליגי עליה דחנניה דהא לענין שהיה לא שנא גבה לא שנא תוכו כשהיא גרופה וקטומה שרי ולענין חזרה אע"פ שהיא גרופה וקטומה אסור להחזיר לתוכה וכו' עכ"ל הרי מפורש שלחנניה וודאי חזינן שחזרה יותר חמורה משהיה ששהיה מותר בנתבשל כמאכל ב"ד וחזרה אסור וכל מה שהוצרך לראיה מהגמ' לר"מ ור"י דבאינה גרו"ק הכל אסור א"כ יתכן שזה אותם גדרים והוכיח הרא"ש שזה לא אותם גדרים וממילא וודאי הגמ' לא יכולה לפשוט דהרי חזרה יותר חמור כדחזינן מחנניה [והנה אפילו אם נמצא ביאור אחר אבל מבואר ברא"ש שעיקר הקושיא מעצם הדין של חנניה וכנ"ל]

והנה לפ"ז הדרא קושית הראשונים גם לבעל המאור דכיון דחזינן שחזרה יותר חמור משהיה לענין שמא יחתה א"כ יתכן שה"ה לענין סמיכה [אמנם לענין הקושיא מתוכו עדין יש כאן מקצת ישוב כיון שיתכן שלשון הגמ' לענין סמיכה שזה כמו תוכו לענין החשש חיתוי שבזה ועיין בזה לקמן מה שיש לישב בזה לדעת הבעל המאור והרא"ש] וכן לדעת הראשונים שכל האיסור חזרה זה מצד מחזי כמבשל וודיא קשה כנ"ל דהרי חזרה יותר חמור משהיה

והנה עיין בריטב"א ובשיטה לר"ן שבאמת כתבו שבראיה של הגמ' לענין שהיה זה לא פושט לענין חזרה אלא שמדין ספק דרבנן לקולא זה מותר אמנם עיין ברשב"א ובר"ן שכתבו שס"ל לגמ' שלענין סמיכה אין סברא לחלק בין שהיה לחזרה וצ"ב כוונתם

**שיטות הראשונים בדין סמיכה לכתחילה וביאור הדברים**

ג]והנה מצאנו שנחלקו הראשונים האם סמיכה בתחילה מותר בשבת דהריטב"א ל"ח: וכן לקמן מ: נקט שמותר אפילו סמיכה לכתחילה אמנם בשיטה לר"ן מ: בשם הרא"ה כתב לאיסור והנה עיין שער הציון רנ"ג סקכ"א שהביא דעת האחרונים בזה וע"ש בבה"ל שכתב שמדברי הרא"ש סימן י' משמע שמותר סמיכה לכתחילה ועיין ביאור הגר"א סימן שי"ח ס"ז שביאר שהמקור להתיר סמיכה למדורה לכתחילה זה מדין סמיכה ובפשוטו חזינן שנקט שדין סמיכה זה היתר לכתחילה והנה מסברא הדבר פלא וכמו שהקשה החזו"א ובתהילה לדוד דהרי לגמ' היה צד שזה כמו על גבה ממש א"כ גם למה שהגמ' הוכיחה שמותר לכאורא זה רק סברא שזה כמו גרופה וקטומה אבל מהיכי תיתי שזה יותר טוב מאינה גרופה וקטומה ושיהיה מותר לכתחילה

והנה עיין סימן רנ"ג ס"א דבשו"ע מובא שסמיכה מותר לענין שהיה ובמג"א כתב לדייק מלשון הרמב"ם שזה רק היתר לענין שהיה ולא לענין חזרה וכתב המג"א שכל זה לשיטתו שפסק כרבנן אבל לשיטות שפסקו כחנניה בהכרח שהגמ' פושטת שמותר גם חזרה ועיין בגליון הגרעק"א שביאר שהכוונה שלשיטת הרי"ף שקי"ל כרבנן והוכיח מסוגין דהינו שנקט שאין לפשוט משהיה לחזרה א"כ נשאר ספק הגמ' משא"כ לפוסקים כחנניה א"כ עיקר ספק הגמ' היה על חזרה ובהכרח שיש ללמוד משהיה לחזרה אבל לענין סמיכה לכתחילה וודאי אסור אמנם עיין בדגול מרבבה שכתב שזה וודאי שמותר חזרה לכו"ע וכדחזינן שהגמ' רצתה לפשוט משני כירות המתאימות וביאר הבה"ל כוונתו דהרי בבריתא הראשונה מפורש שמותר חזרה אלא שהכונה שלדעת הרמב"ם אסור נתינה בתחילה בשבת עכ"ד והנה יש מקום לבאר כוונתו שממילא חולק על המג"א וס"ל שדבר זה לא שנוי במחלוקת אמנם עיין בה"ל שנקט שכונתו לבאר שכונת המג"א שלדעת הרי"ף שפסק כרבנן אסור לכתחילה ולדידן מותר לכתחילה וצ"ב מה זה ענין למחלוקת האם קי"ל כחנניה או כרבנן הרי בגמ' לא מדובר על סמיכה לכתחילה ועיין בגר"ז שביאר כוונת המג"א דלדעת הרמב"ם רק שהיה מותר אבל חזרה אסור אבל לדעת הפוסקים כחנניה מותר אפילו סמיכה לכתחילה ובאמת שכן הוא מוכח בפשוטו במ"א סק"ו דלרמב"ם אסור אפילו חזרה בשבת ובדבריו בסימן רנ"ט מוכח שלחנניה מותר אפילו סמיכה בתחילה וכמו שהקשה שם הגרעק"א

והנה בפשוטו ספק הגמ' על סמיכה שכיון שאין כאן דרגת חום גבוהה אולי זה נחשב כגדר גרופה וקטומה והראשונים דנו שיתכן לחלק שזה כגרו"ק לענין שהיה ולא לענין חזרה וכמו שמצאנו לענין בתוכה ולכן פשוט שגם אם זה כגרו"ק אפילו לענין חזרה אבל מהיכי תיתי שזה יותר מגרו"ק וכן הוא ברעק"א סימן רנ"ט בקושיתו על המג"א

אמנם יש מקום לבאר שיסוד הספק של הגמ' על סמיכה לא מצד שיש כאן חום נמוך או מצד שאין כאן מחזי כמבשל אלא שהגמ' דנה בגדרי התקנה שהרי כל האיסור הוא להניח על התנור וסתם מקום חם אין איסור וכמבואר בפוסקים דבמקום שאין היד סולדת אין איסור להניח והרי אם מצד שמא יחתה וודאי שגם כה"ג יש שמא יחתה אלא שזה סברא בעצם צורת התקנה שכה"ג זה לא חשיב כמונח אצל האש והנידון בסוגין האם הנחה ליד התנור נחשב כהנחה אצל האש או שאין זה נחשב כלל כהנחה אצל האש ולפ"ז לצד הגמ' שאסור לסמוך כי זה עדין נחשב אצל האש א"כ ממילא כיון שאין זה גרופה וקטומה אסור להשהות וכן אסור להחזיר משא"כ עד כמה שמותר לסמוך הרי הסברא כי זה לא נחשב אצל האש ממילא גם אין איסור לסמוך לכתחילה בשבת דאין זה נחשב נתינה אצל האש ובזה א"ש מה שהגמ' לומדת משהיה לחזרה וכן א"ש הראשונים שלמדו מכאן להתיר שהיה לכתחילה וכן א"ש דברי הדגול מרבבה שתלה דבר זה ברי"ף ותוס' דלרי"ף שאין ללמוד משהיה לחזרה בהכרח שספק הגמ' על מצב שזה מצד דרגת החום האם זה כגרו"ק משא"כ לתוס' שהגמ' פושטת משהיה לחזרה בהכרח ששורש הספק האם זה נחשב אצל האש ולכן אפשר ללמוד משהיה לחזרה וה"ה לנתינה בתחילה [והעירו דבזה מבואר צד הגמ' דסמיכה בתנור מותר והרי שם לא עוזר גדרי גרו"ק דהגמ' דנה שלא חשיב שזה אצל האש כלל וגם למסקנא שזה אסור שכיון שהחום רב חשיב שזה אצל האש]

והנה עיין תוס' שכתבו לבאר שספק הגמ' הוא גם לענין פחות מאכל בן דורסאי ובפשוטו מוכח מזה שס"ל שבאינה גרו"ק מותר גם פחות ממאכל בן דורסאי ודלא כר"י דאם אסור כה"ג א"כ לא שיך לבאר שזה ספק הגמ' דהרי הספק אולי זה גרו"ק והרי גם אם זה כך אסור בלא נתבשל כמאכל ב"ד אמנם לפ"ז אין ראיה דלצד הגמ' שמותר הגדר שזה לא אצל האש ובאמת בתוס' משמע שמותר גם לכתחילה שסימו שאין ללמוד מכאן לסמיכה אצל התנור וכוונתם לגמ' לקמן והרי שם מדובר על לכתחילה ומבואר שלצד הגמ' שמותר זה סברא גם להתיר סמיכה לכתחילה [אמנם בחזו"א ביאר כוונתם שאפשר לומר ששם מדובר שמניח במקום שלא מגיע ליד סולדת ולענין שמן ס"ל כתו"י בע"ב שאין בזה חיסרון עוד יתכן דכוונתם שאולי כרא"ש שדוקא אם עושה הפסק אויר להיכרא] אלא שצ"ב א"כ למה לא ביארו בתחילת דבריהם שהספק האם מותר להניח לכתחילה ואולי הוא בכלל חזרה ורק חיפסו אופן של שהיה ויותר נראה שכוונתם לסמוך בגדרי חזרה כמו סוגין וצ"ע

אמנם לכאורא הדבר צ"ב דהרי הגמ' אומרת שבתנור אסור סמיכה ואם זה סברא שזה לא נחשב על הכירה וזה לא משנה בדרגת החום א"כ מה זה משנה אם זה תנור או כירה וי"ל אמנם צ"ע עוד שלפ"ז הרא"ש הביא הקושיא על חנניה ולא הזכיר שום ישוב וכוונתו שבהכרח שלדידן הגדר בגמ' הוא אחרת לגמרי ולפ"ז מותר לכתחילה וכן מה שסתם כדבר פשוט לקמן שמותר סמיכה הרי למה שהביא מהרי"ף אין הדין כן וגם אם קי"ל דלא כהרי"ף אבל אין זה מוכרח שכל הגדר משתנה שזה מובן מאליו דודאי דיתכן שס"ל לגמ' סתם שלגבי זה אין חילוק וכלשון הרשב"א

**ביאור שיטת הריטב"א שכל הסברא לחלק רק בין שהיה לחזרה ולא בין חזרה להנחה לכתחילה**

ד]אמנם הפלא הגדול הוא בדברי הריטב"א שכתב שמותר חזרה בסמיכה אפילו שאין ראיה משהיה לסמיכה רק מצד ספק דרבנן לקולא ובכל אופן נקט שמותר אפילו סמיכה לכתחילה בשבת הרי חזינן שנקט שוודאי שאין כאן ספק כללי על הכל שנשאר שאין לפשוט חזרה משהיה ובכל אופן נקט שאם מותר חזרה ה"ה סמיכה לכתחילה

ולכאורא כן מבואר גם במרדכי ע"ט: ע"ש שהובא תשובת מהר"ם שדן לגבי סמיכה בער"ש וכתב שהספק של הגמ' היה בין לענין שהיה בין לענין סמיכה **לכתחילה** ורבו בו פתרונים והמחמיר שבכולן שהגמ' פושטת לענין שהיה וממילא גם חזרה בער"ש מותרת ע"ש והנה הא דכתב שהמחמיר שבכולן שהפשיטות רק על שהיה כונתו לרי"ף והנה צ"ב מנ"ל שהספק גם על הנחה לכתחילה ולכאורא הכונה כיון שבחלק מהראיות זה גם על חזרה וצ"ע אבל לא מדובר על חזרה לכתחילה ומנ"ל דלרי"ף דס"ל שיש מקום לחלק בין הדבריןם לצד שחזרה מותר ה"ה הנחה לכתחילה

ובפשוטו מה שמוכרח מדבריהם שס"ל שכל הסברא לחלק זה בין שהיה לחזרה אבל עד כמה שחזרה מותר ה"ה נתינה בתחילה וצ"ב הסברא בזה

והנה מבואר בגמ' לקמן מ: דמותר לסמוך אצל התנור במקום שאין בזה חשש בישול כגון שמן אם אין בו משום בישול או מים רק שיפשירו ולא יתבשלו ועיין רשב"א ור"ן וריטב"א שביארו שכיון שזה מקום שלא רגילים לבשל ממילא אין כאן חשש מחזי כמבשל וצ"ב שכל זה לשיטתם שהאיסור מצד מחזי כמבשל אבל אם האיסור מצד שמא יחתה עדיין צ"ע והיה מקום לומר שזה לשיטתם שכל שאין על זה איסור שהיה אין על זה שמא יחתה גם בחזרה אמנם לכאורא גם לשיטתם כל זה לחנניה דרק על בישול יש שמא יחתה א"כ שם אין דרגא של בישול אלא רק חימום או שמן שאין בו בישול וזה כמו מצטמק ויפה לו אבל לרבנן שגם מצטמק ויפה אסור לכאורא שמן זה וודאי לא גרע וא"כ עדין קשה הרי יש חיסרון של שמא יחתה ובהכרח צ"ל כמבואר במג"א סימן רנ"ג סקל"ג דהביא את סברת הראשונים לענין חשש חיתוי דהינו דהמניח בצורה שלא רגילים לבשל זה גם סיבה שהוא לא יחתה

ולפ"ז יש לבאר שספק הגמ' שכאן אין הנידון סתם שזה כמו גרו"ק דכיון שלא נעשה דבר בעצם האש אין זה בגדרי גרו"ק וכמו שנקט החזו"א לענין קדירה ריקנית ונידון הגמ' מצד שזה מקום שלא רגילים לבשל אלא על גב הכירה ולכן יש כאן סברא א. שלא יבוא לחתות ב. שאין בזה מחזי כמבשל ולפ"ז יתכן שקושית הראשנים שאולי זה דרגא שאין דרך לגבי חשש חיתוי ולא לענין מחזי כמבשל וכדחזינן שיש בתוכה שזה דרגת חום שיש מחזי כמבשל ואין שמא יחתה אמנם בזה כתב הריטב"א שעד כמה שאין מחזי כמבשל מצד שספק דרבנן לקולא ממילא זה גם סברא לענין להניח בתחילה דלענין אין דרך בישול לענין מחזי כמבשל אין סברא לחלק דאו שזה דרך בישול או שלא דרך בישול

והנה עיין חזו"א ל"ז י' שכתב שאפילו שאסור לתת מהטמנה לכירה אבל מסמיכה לשהיה מותר והנה לשיטתו שאסור נתינה בתחילה וודאי דהוא כן אבל אם כדביארנו לעיל שהגדר שזה לא על האש וודאי אסור ולנ"ל שזה רק מצד שזה לא דרך בישול יש מקום לדון שזה נחשב אצל האש ומותר להעביר לכירה אמנם ע"ש סקי"א שנקט שאסור להעביד דבר שעל קדירה מלאה שזה היתר של כנגד המדורה לשהיה ע"ש ולפ"ז ה"ה כאן אין בזה היתר

**ישוב דברי הרא"ש וביאור הגר"ז בדברי המג"א**

ה]אמנם כל זה לישב שיטות הריטב"א והמג"א שנקטו שנתינה בתחילה מותר אמנם הרי בשיטה לר"ן מפורש שאסור וכן עיין בבעל המאור שסיכם את מסקנת הסוגיא וכתב שמותר להחזיר בסמיכה ומשמע שנתינה בתחילה אסור וכן הרמב"ן שביאר לישב ראית הרי"ף שהבריתא מדובר על חזרה נקט בלשונו שמותר חזרה ומשמע שנתינה בתחילה אסור וכן ברשב"א במסקנת הסוגיא כתב שחזרה מותר וכן ברא"ש שנקט שנפשט הספק לענין חזרה כי מדמים לשהיה וודאי יותר מסתבר שעדין יש מקום גם לחלק בין חזרה לנתינה בתחילה ועיין בטור שלא הביא כלל היתר סמיכה אלא בשהיה ודיק בחזרה שאסור רק תוכה וגבה ומשמע שסמיכה מותר וודאי משמע שלכתחילה אסור וצ"ב משמעות הרא"ש שדימה כנגד המדורה לסמיכה דמשמע שסמיכה מותר אפילו לכתחילה כמו כנגד המדורה

והנה עיין רא"ש שהקשה שאין לדמות לסמיכה דשם יש דופני הכירה שמפסיקים משא"כ כנגד המדורה ותירץ שבאמת מדובר שהוא לא מניח ליד המדורה אלא בהפסק אויר ויש לו בזה היכר שלא לחתות והנה אם ננקוט שכל מה שס"ל לרא"ש שהטעם שמא יחתה זה רק על חזרה אבל נתינה בתחילה אסור מצד מחזי כמבשל א"כ עדין קשה למה שלא יהיה פה מחזי כמבשל ומה עוזר היכר לענין מחזי כמבשל ובהכרח כמן שביאר הגר"ז שלגבי זה מודה לסברת הראשונים שאין הדרך לבשל כנגד המדורה ולפ"ז מבואר שכנגד המדורה יש כאן שני היתרים נפרדים א. לענין שמא יחתה ב. לענין מחזי כמבשל ולא ס"ל כריטב"א לעיל שכל שאין זה דרך בישול אין חשש חיתוי ועיין גר"ז שנקט לפ"ז שספק הגמ' בסמיכה הוא לענין הסברא של חשש חיתוי האם זה כמו הפסק של אויר בכנגד המדורה או לא [ע"ש ס"ג שכתב סברא אחרת שאין חשש חיתוי כי לא יעזור לחתות כי יש הפסק דופן הכירה] והרי"ף ס"ל שאין ללמוד לחשש חיתוי דבחזרה ולשאר הראשונים ס"ל לגמ' דאין חילוק בזה אמנם לענין מחזי כמבשל אין שום נידון בסוגין וע"ש [ס"כ] דנקט דאדרבא זה וודאי דומה לכנגד המדורה ולכו"ע אין כאן מחזי כמבשל ולכן נקט שגם לרי"ף רק חזרה באינה גרו"ק אסור אבל נתינה בתחילה בגרו"ק מותר וכמו כנגד המדורה ובזה ביאר שיטת המג"א דלרא"ש מותר נתינה בתחילה גם באינה גרו"ק דמצד מחזי כמבשל אין נידון עכת"ד למעין היטב בכל דבריו

אמנם היה מקום לומר איפכא מדבריו ושכל נידון הגמ' לענין חשש חיתוי אבל לענין מחזי כמבשל וודאי שכאן כיון שזה ליד התנור זה יותר בכלל דרך בישול וכמו דמבואר ברשב"א ושאר ראשונים שהתירו כנגד המדורה ולא התירו סמיכה לתנור והנה בתוס"ר מבואר שקושיתו בתחילה היה מחזרה על כירה שאינה גרו"ק ועל זה תירץ שזה כסמיכה וחזר והקשה שיהיה חשש חיתוי ולפ"ז יתכן שזה וודאי ידע גם בקושיתו את סברת הרשב"א שפה זה לא דרך בישול ולא הוקשה לו כלל מדין מחזי כמבשל של גרו"ק וכל מה שהוקשה לו מצד שמא יחתה ועל זה הביא מסמיכה שאין שמא יחתה ולא נתכוין לומר ששם מותר לכתחילה דוודאי דשם אסור אלא שזה מצד מחזי כמבשל וזה לא שייך כנגד המדורה עוד אפש"ל שס"ל כסברת הרמב"ן שבהפשר לא שיך לאסור מצד מחזי כמבשל ובשמן ס"ל כסברת התו"י שכיון שאין בזה בישול לא שיך בזה מחזי כמבשל

אמנם עיין ברא"ש שהגירסא שקושיתו שהרי אסור לתת אפילו בכירה גרו"ק ועיין בתפארת שמואל שבאמת גרס כמו התוס"ר אמנם קשה לשנות הגירסא אמנם יתכן שמכוון הרא"ש בתחילתו רק להביא דמבואר בגמ' שבהנחה לא על גבי האש גדריו אחרים וממילא יתכן ששם זה רק סברא לענין שהיה וחזרה ופה לענין נתינה בתחילה [ודברי זה מוכרח שרק הביא דרך דמיון דמנ"ל לדמות כנגד המדורה לסמיכה לכירה ולא לסמיכה לתנור] אלא שחזר והקשה שכל זה לענין המחזי כמבשל דלגבי זה נשאר כתירוצו ורק חזר והקשה מצד חשש שמא יחתה וחידש שבאמת צריך הפסק אויר [אמנם ביאור הגר"ז שמחזי כמבשל גם בסמיכה וודאי שאין לא יתכן ברא"ש דהרי למד מסמיכה לכנגד המדורה והרי לדבריו זה הפוך דההיתר של סמיכה לכתחילה נלמד מכנגד המדורה]

ועל דרך זה ביאר בדין המג"א שמועיל לתת דף על התנור להתיר לכתחילה מצד שיש כאן היכר וצ"ע הרי עדין יש מחזי כמבשל אלא הביאור שבתנור גם על גבי התנור זה לא מחזי כמבשל ולפ"ז בתנור גרו"ק מותר וודאי גם ללא היכר וכן הוא בבית מאיר ודו"ק בכל זה [אמנם כל זה אינו בדעת המג"א דהוא ס"ל סימן שי"ח סק" מפורש שגם נתינה בתחילה בגרו"ק זה מצד מחזי כמבשל]

**ביאור בדברי הרי"ף לדרך הגר"ז**

ו]והנה הרי"ף נקט שאין להוכיח משהיה לחזרה ויש כאן מקום עיון הרי גם לשיטתו הרי יש היתר חזרה בגרו"ק ובפשוטו זה גם בכלל ספק הגמ' כדחזינן לצד שמוכיחים משני כירות וכמו שכתב הרמב"ן א"כ מה הגמ' אומרת מאי הוי עלה הרי אפילו שחלק מהספק נפשט אבל הגמ' היתה צריכה לומר שעדין נשאר ספק לענין חזרה ולכאורא צ"ל שבאמת זה לא בכלל ספק הגמ' ומסברא זה לא עוזר לענין חזרה ורק שלצד הגמ' שמוכיחה משני כירות בהכרח שזה גם סברא על חזרה אבל למה דהגמ' דוחה באמת זה לא מועיל אבל לנ"ל יתכן לומר איפכא דבאמת ס"ל כראשונים שגם חזרה זה מצד מחזי כמבשל ולפ"ז מסברא נקט דאדרבא כל ספק הגמ' רק על שהיה שיש כאן חשש חיתוי אבל לענין מחזי כמבשל כיון שאין זה דרך בישול וודאי מותר ורק דלראשונים שהגמ' בהכרח נסתפקה גם על חזרה והוכיחה משהיה בזה הקשה מה ראיה מחזרה לשהיה ודו"ק בזה

**סיכום הדברים בביאור הסוגיא דסמיכה לכירה**

ז]העולה מהנ"ל דבעיקר ספק הגמ' לענין סמיכה אפשר לבאר בארבע אופנים א.הביאור הפשוט כמו שביאר הגרעק"א והחזו"א דהנידון האם זה כמו גרו"ק ודנו הראשונים האם זה רק לענין שהיה או גם חזרה אבל סמיכה בתחילה וודאי אסור ב.היה מקום לומר שיש כאן נידון שזה לא נחשב אצל האש וכעין מקום שלא יכול להגיע ליד סולדת שאפילו שיש חשש חיתוי אין בזה איסור דלא חשיב אצל האש ולפ"ז לצד הגמ' שמותר לסמוך מותר גם להניח לכתחילה ג.מדברי הריטב"א והמרדכי מבואר שנקטו שסברת הגמ' בסמיכה יש סברא לחלק בין שהיה לחזרה אבל אם חזרה מותר ה"ה סמיכה בתחילה ועיין מה שביארנו בזה ד. דרך הגר"ז שיש כאן סוגיא של חשש חיתוי ובזה נידון הגמ' ובזה סברת הרי"ף שאין ללמוד משהיה לחזרה ולרא"ש מדמים הדברים אבל לענין נתינה בתחילה שזה נידון של מחזי כמבשל אין זה נידון סוגין ויתכן דאדרבא לכו"ע מותר ויתכן שזה דרך המג"א ויתכן שלכו"ע אסור וכפשטות הראשונים

**סיכום שיטות הראשונים בהיתר סמיכה למדורה**

ח]והנה מבואר בגמ' מ: דמותר להניח כנגדה מדורה מים להפשיר או שמן למ"ד שאין בו משום בישול מותר אפילו להניח עד שזה נהיה יד סולדת והראשונים דנו למה אין בזה איסור חזרה ומצאנו בזה כמה ביאורים בראשונים

א.התוס' ישנים ל"ז: ביאר ששמן כיון שלא שיך בו בישול הוא לא בכלל האיסור ומים מדובר שמניח במקום שלא יכול להגיע ליד סולדת וממילא כה"ג אין זה בכלל גזירת חזרה עכ"ד וצ"ב למה בשמן אין איסור הרי רוצה את החימום וכן זה וודאי בגדר מצטמק ויפה לו והנה אם האיסור מצד מחזי כמבשל א"ש דבדבר שלא שיך בישול יתכן שלא גזרו אבל אם האיסור מצד שמא יחתה א"כ מה סברא לחלק ומשמע לכאורא שגדר האיסור מה שזה משתבח ומדרבנן הוי כבישול ולא דהוי סתם גזירה של שמא יחתה עיין מה שכתבנו בסוף סוגיא דעבר ושהה וכן נקט הגר"ז קו"א סק"י והנה בפשוטו התו"י שכתב לענין חזרה בער"ש דמדין חזרה בשבת אפשר ללמוד לערב שבת משמע שזה מצד שמא יחתה דאל"כ וודאי שאין ללמוד מאיסור חזרה בשבת שיש בזה מחזי כמבשל לחזרה בערב שבת שלא שיך מחזי כמבשל וצ"ע

ב.הרשב"א ריטב"א ור"ן כתבו שכיון שזה מקום שלא רגילים לבשל לא שיך לאסור מצד מחזי כמבשל ולכן כל שאין איסור מצד בישול אין כאן מקום לאסור והנה לא נתבאר בדבריהם למה אין איסור מצד שהיה לכל הפחות לרבנן שמצטמק ויפה לו אסור ושמן הרי זה מגיע ליד סולדת והוי מצטמק ויפה לו והרי הם התירו בדבר שאין בו משום בישול ולא כתבו דלרי"ף זה אסור מצד שהחימום זה כמו מצטמק ויפה לו ויהיה אסור ובהכרח צ"ל כנ"ל כמבואר במג"א סימן שי"ח דבהנחה במקום שאין דרך בישול שם אין בזה שמא יחתה

ד. הרמב"ן כתב דלהניח דבר לצורך הפשר וקודם שזה יהיה יד סולדת יורידנו אין בזה איסור אפילו על גבי האש אמנם הרמב"ן לא כתב שזה כל הסברא בסוגין דהרי בשמן זה לא שיך דשם זה הרי נהיה יד סולדת ובפשוטו וודאי מודה לסברא שכנגד האש זה לא דרך בישול אלא שהוסיף מסברא שאם מוריד קודם שזה נהיה יד סולדת אין בזה איסור כלל [ועיין סימן א' מה שכתבנו בזה] ועיין מאירי שכתב שכל היתר הרמב"ן על גבי כירה רק בגרוף וקטום ובפשוטו מצד שבאינו גרו"ק יש חשש חיתוי ומבואר מדבריו כנ"ל שאין דברי הרמב"ן בתור ביאור סוגין דהרי מדורה זה כמו אינו גרו"ק

ד.הרא"ש כתב שצריך להרחיק שעל ידי זה יש לו היכר ויתכן שזה כל ההיתר בסוגין אמנם כל זה לגירסא שהקשה מכירה גרו"ק אמנם אם נימא כמבואר בתוס"ר שהקושיא מאינה גרו"ק יתכן שלגבי גרו"ק שזה מצד מחזי כמבשל וודאי מודה שההיתר כי אין זה מקום שאין רגילים לבשל או כסברת התו"י שלא שייך כאן בישול בשמן ובמים מצד סברת הרמב"ן שכיון שמוריד קודם שזה יתבשל וכל דבריו ביחס לחשש שמא יחתה באינה גרו"ק

ועיין חזו"א שיצא לדון דלמסקנת הרא"ש דהביא הירושלמי דבדבר שיש בו בישול יש חשש שמא ישאיר עד שיתבשל ובהכרח מדובר שמניח במקום שלא יכול להגיע ליד סולדת א"כ אין כאן מקור כלל לחידוש שעוזר שמרחיק מהאש להיכר דפה ההיתר שבמקום שלא יגיע ליד סולדת זה לא נחשב שמניח אצל האש

והנה בגמ' לעיל ל"ז. מבואר דמותר להשהות ליד הכירה ועיין תוס' ור"ן שכתבו שאין ללמוד מכאן שמותר להניח סמוך למדורה דכאן מפסיק דפני כירה וצ"ב הנידון הרי מפורש בסוגין דמותר להניח כנגד המדורה אמנם לנ"ל יש כמה אפשריות לדחות הראיה מסוגין כמבואר בתו"י וברא"ש הנ"ל ודו"ק

**בדין קדירה מלאה וריקנית ובדין קדירה רקנית על גבי ריקנית**

ט]והנה עיין רבינו ירוחם דהביא דנחלקו הראשונים האם מותר להניח על גבי קדירה מלאה דיש שכתבו שזה רק כמו גרופה וקטומה וע"ש שכתב שגם אם סמיכה לאש מותר אבל פה שזה מעל הכירה גרע ויש שכתבו שזה כמו כנגד המדורה כי אין הדרך לבשל שם וממילא מותר גם סמיכה לכתחילה ועיין שם שהביא מהרא"ש עצמו להתיר דהינו שזה כמו הפסק אויר מה שיש כאן הפסק כירה ובפשוטו מצד שכאן חשיב שיש גם היכר בזה עצמו שמניח על הכירה ולא על התנור בעצמו אמנם בגר"א נקט סימן שי"ח ס"ז שדין זה הוא לרשב"א שלא צריך היכר אלא שמועיל כמו סמיכה

והנה בשו"ע סימן רנ"ג ס"ג מבואר שמועיל להניח קדירה רקנית שזה כמו גרופה וקטומה ומקורו מהמרדכי שמועיל רק אם תנאי חזרה ועיין מג"א שנקט שזה כמו קדירה מלאה ורק מצד סברא שבדבר לח יש חשש שיניח כשזה קר ויעבור איסור בישול לכן צריך גדרי חזרה וע"ש שלמד מדברי המרדכי שמועיל להחזיר על גבי התנור ללא היכר ותמוה דהרי בלשון המרדכי מפורש שזה כגדרי גרו"ק ובהכרח שלמד שסברת המרדכי כסוברים שקדירה מלאה על גבי כירה זה כגרו"ק אבל אנן דקי"ל שזה כנגד האש מותר לגמרי והנה בפשוטו הטעם שזה כגרו"ק מצד שכך ס"ל בכל סמיכה וכדחזינן שהמג"א למד מזה לדידן והנה צ"ע שבלשון המרדכי שם נראה שמספקא ליה האם סמיכה מותר לכתחילה וכאן נקט פשוטו שרק אם תנאי חזרה מועיל וביאר בזה הגר"א מאירוביץ שס"ל שעל גבי כירה שיש קדירה רקנית הוי רק סברא שאין חשש חיתוי אבל הוי דרך בישול וממילא אסור נתינה בתחילה דרק לסמוך מותר כי אין הדרך לבשל שם משא"כ כאן ורק לענין חשש חיתוי למד מסמיכה שכל שמרחיק מהדרך הרגילה יש כאן היכר שלא יחתה

אמנם פשטות לשון המרדכי שזה מדין גרופה וקטומה דהינו שאין דין לעשות מעשה בגוף האש וכן העיר בבית מאיר ובאגלי טל והארכנו בכל זה בסוגיא דגריפה וקטימה

והנה בלשון השו"ע מבואר שקדירה רקנית רק מועיל בתנאי חזרה ועיין סימן ז' שהארכנו בגדרי הדברים אמנם צ"ע למה שלא יועיל בתור קדירה מלאה שחשיב כמו סמיכה למדורה שהשו"ע פסק להיתר בזה ועיין בה"ל מה שהביא מהפמ"ג ובפשוטו כוונתו דקדירה מלאה אי אפשר לראות את זה כמו חלק מהכירה וממילא יש כאן הפסק והוי כמו כנגד המדורה משא"כ קדירה רקנית אפשר לראות שזה כחלק מהכירה וכמו כיסוי של הכירה וממילא אין פה הרחקה מהאש ורק זה מועיל מדין קטימה ולחזו"א מדין סמיכה

עוד היה אפשר לבאר שכה"ג אפשר לראות שמטרתו להנמיך האש כי לא רוצה אש חזקה ולא כי רוצה להרחיק מהאש ולכאורא לשון הבה"ל יותר משמע כך

ובחזו"א ביאר דקדירה מלאה דנים שהחום מגיע לקדירה ומזה מגיע לקדירה העליונה ולכן חשיב סמיכה דהחום מגיע לא ישר מהאש משא"כ קדירה רקנית חשיב שהחום מגיע מהאש עצמה וממילא אין זה בכלל סמיכה

והנה ידוע לדון האם מועיל קדירה רקנית על קדירה רקנית כגון על הפח או פלטה חשמלית להתיר נתינה לכתחילה ולחזו"א כיון שלמעשה החום מגיע ישירות מהאש לכאורא וודאי אסור אמנם לביאור הראשון לכאורא לא שיך לומר שלאש יש שני כיסוים וא"כ זה מועיל כמו קדירה מלאה אמנם לביאור שאולי זה בא להנמיך חום האש א"כ מסתבר דבפח עדין שייך לומר שזה בא להנמיך חום האש אבל בפלטה שהחום שלה כבר נמוך וודאי שזה מגיע בתור היכר והרחקה מהאש ולכאורא זה כמו קדירה מלאה וצ"ע בזה

**ולכאורא להניח חלה על קדירה רקנית שעל הפח או פלטה יש מקום להקל א. דהרי דעת המג"א דקדירה רקנית זה כמו מלאה ב. שיטת הר"ן דדבר אפוי שמצטמק ורע לו אין איסור נתינה בתחילה כלל ג. לביאור המ"ב קדירה רקנית על גבי קדירה רקנית זה כמו קדירה מלאה וכנ"ל וצ"ע**

**האם יש איסור בסמיכה או על גבי התנור באין היד סולדת בו**

י]בעיקר הנידון דסמיכה לכירה שהגמ' דנה האם מותר, או בסמיכה לתנור דמבואר שאסור, או סמיכה למדורה וככל הנ"ל, מבואר ברמ"א בס"א וס"ב שאם המקום הוא לא יד סולדת אין בזה איסור חזרה דהינו דמתי נחשב שזה אצל האש רק אם המקום הוא יד סולדת ועיקר הסברא מבואר בתו"י דביאר שבמים אם מניח כנגד המדורה במקום שלא יכול להגיע ליד סולדת דבזה מובן שאין בזה איסור חזרה וכן ביאר החזו"א בדעת הרא"ש וכן מבואר ברשב"א שהעמיד כל קושיתו על שמן כיון שזה מגיע ליד סולדת ומבואר בדבריו שאם כירושלמי שהמים לא יכולים להגיע ליד סולדת לא הוקשה לו כלל וכן כשביאר את מסקנת הסוגיא להלכה ע"ש

והנה כל זה בסמוך לכירה או המדורה ששם הרי זה לא על גביו וכל שהשפעת האש על זה קטנה אין זה בכלל מקום האיסור כלל אמנם יש לדון האם זה סברא גם בעל גבי תנור או כירה או בתוך הכירה דשם זה וודאי נחשב על התנור ויש בזה מקום לדון דאם כל התנור הוא כבר לא יד סולדת א"כ אין לו שם תנור אבל אם יש אש בתנור ובמקום האש זה יד סולדת אפילו מניח במקום שזה לא יד סולדת הרי זה בכלל האיסור דחזרה בשבת

והנה עיין מרדכי שכתב מפורש שבאיסור להניח על גבי התנור זה רק במקום שהיד סולדת והובא ברמ"א להלכה אמנם עיין מג"א שכתב שמסברא זה גם בתנור גרו"ק אמנם מס"ה מוכח שתוך הכירה אסור ובפשוטו כוונתו שתוך הכירה זה כמו אינה גרו"ק ומוכח שזה לא היתר באינה גרו"ק ועין סימן רנ"ט בכללי שהיה שכתב שאסור להניח על גבי התנור אפילו אם אין שם היד סולדת ועיין תוס' שבת שם ובפשוטו זה כמסקנתו כאן אמנם כל זה בעל גבי התנור אבל בצד התנור אם אין היד סולדת וודאי מותר וכנ"ל שאין זה נחשב אצל האש וכמבואר ברמ"א

והנה בעיקר דיוקו מהרמ"א דבאינה גרו"ק אסור אפילו אם אין היד סולדת יש לדון דהנה הרמ"א ס"ה הביא המנהג להחזיר לתוך התנור בשבת בבוקר וביאר על פי הכל בו דכיון דזה הוסק רק מאתמול לצורך הבישול החום שנשאר הוא לא גדול והביא ויש מחמירין ועיין מג"א שם שביאר שהסברא הנ"ל זה רק סברא שאין זה כאינה גרו"ק אלא כגרו"ק ולגבי תוך התנור שהרי אסור גם בגרו"ק מה שפה זה מועיל זה מצד שיטת הר"ן שבהוריד בשבת לא צריך תנאי חזרה והיש מחמירין מצד שבתוכו אסור גם אם תנאי חזרה גם בהוריד בשבת ועיין רמ"א שהוסיף שכל זה באין היד סולדת אבל אם היד סולדת וודאי אסור ולנ"ל הכוונה שאז זה וודאי כמו כאינה גרו"ק והנה לביאור זה א"כ מוכרח שאפילו בגרו"ק אסור באין היד סולדת דהרי הסיבה להתיר זה על פי הר"ן דבהוריד בשבת מותר להחזיר גם בתוכו אבל לא מצד שכיון שזה לא יד סולדת אין סיבה לאסור כלל וכבר הקשה כן בתהילה לדוד

ובפשוטו צ"ל דהמג"א פה ביאר כפשטות הדברים שהמחלוקת האם יש כזה סברא שכה"ג זה כמו גרו"ק או לא ובאמת גם אם זה כגרו"ק סברת ההיתר כי בתוכו לא צריך תנאי חזרה וכשיטת הר"ן ולפ"ז מבואר שעד כמה שזה כגרו"ק ודאי מותר באין היד סולדת והסברא לאסור כי זה נשאר כאינה גרו"ק וכה"ג אסור אפילו באין היד סולדת

אמנם כל זה לגירסת המג"א אמנם גירסת הגר"א וכן הכריע המ"ב שם שכל זה דוקא ביד סולדת דהינו שאם אין היד סלדת בתנור וודאי מותר וכל הנידון ביד סולדת ולפ"ז מבואר איפכא דאפילו לשיטות שזה נחשב כאינו גרו"ק אם אין היד סולדת מותר וכן הוא בכלבו שכתב שאין כאן נידון של בישול כי זה כבר היה מבושל מבואר שמדבר שזה יכול להגיע ליד סולדת

ובעיקר דברי המג"א שנקט שסברת הכלבו רק שזה כמו אינה גרו"ק המעיין בב"י דבתחילה הביא את ההיתר להחזיר על פי הר"ן שבהוריד בשבת לא צריך תנאי חזרה ודחה דבר זה דהרי בתוכו וודאי אסור ואחרי זה הביא הכלבו דתנור שלא חזרו וחיממו בו לפני שבת אין לו תורת תנור דהינו שכאן לא צריך להגיע לר"ן ובהכרח שזה סברא להתיר אפילו נתינה בתחילה ולפ"ז בהכרח הגירסא ברמ"א שזה מגיע ליד סולדת דהרי כתב שם שכל זה בלא נצטנן לגמרי ובהכרח מצד בישול דלא יתכן כסברת המג"א דאז יש איסור נתינה בתחילה דהרי הרמ"א התיר כאן נתינה בתחילה ולפ"ז מבואר ברמ"א דבאין יד סולדת אין שום נידון לאסור ולא חשיב תנור

ובעיקר הנידון האם על גבי התנור או תוך התנור ואין היד סולדת האם זה סיבה לאסור ראיתי בכתבי הגר"ר שמולאביץ שליט"א שהביא הרשב"א מ"א. בדין המשנה שמוליאר הגרוף שותין ממנו בשבת שהכונה לתת מים להפשירן ובאינו גרוף אסור אפילו שנותן להפשיר מצד שזה על גבי האש והנה בהכרח מדובר שנותן כמות שלא יכול להגיע ליד סולדת דאל"כ יש בזה גזירת הפשר ובכל אופן מבואר שיש איסור לתת על גבי האש וחזינן שגם אוכל שלא יכול להגיע ליד סולדת אין בזה איסור

והנה בעיקר ההיתר דאין היד סולדת עיין מ"ב סקס"ז ס"ח ובחזו"א ל"ז סק"ח שביארו שזה תלוי האם התבשיל יגיע לידי יד סולדת או לא [ומסתברא שדבר שכבר יד סולדת וזה ממשיך להחזיקו שהוא יד סולדת כה"ג חשיב שהדבר הוא אצל האש וצ"ע] אמנם הגר"ז כתב שלשון המרדכי והרמ"א משמע שהכונה האם המקום בתנור יש בו יד סולדת ואם הוא יד סולדת חשיב עדין נתינה אצל האש וכה"ג אסור אפילו אם התבשיל לא יכול להגיע לידי יד סולדת ולפ"ז א"ש הרשב"א הנ"ל דמדובר שהמוליאר הוא יד סולדת רק כמות המים שהניח לא יכול להגיע ליד סולדת

והנה לגבי סמיכה לתנור הרי התו"י דחה על פי הירושלמי שכל שזה לא יכול להגיע לידי בישול מותר ומשמע שזה לא תלוי האם המקום הוא יד סולדת אלא בדבר שהניח שם וכן הרמ"א בס"ב כתב עיין סימן שי"ח ומשמע שזה כמו שם ושם הרי הנידון האם לענין איסור בישול והנידון האם זה יוכל להגיע ליד סולדת ולא מה החום במקום שמניח אמנם עדיין יש נפק"מ במקום שזה יגיע ליד סולדת אחרי שבת שמצד איסור חזרה לכאורא זה אסור ומצד איסור בישול זה יהיה מותר דלא מצאנו גזירת הפשר במקום שזה יתבשל לאחרי שבת

והנה מסתבר שכל הנידון במקום שיש עדין במקום האש חום של יד סולדת רק שהוא משפיע על מקומות אחרים בשיעור שזה לא יד סולדת אבל אם כל התנור כבר לא יד סולדת א"כ זה כבר לא תנור ובזה לא מצאנו צד לאסור

והנה בדברי הגר"ז מבואר שדבריו גם במקום שזה גרו"ק וצ"ע שכיון שהכריע שכה"ג האיסור רק מצד מחזי כמבשל א"כ כל שהדבר לא יכול להגיע לידי יד סולדת מה שייך בזה מחזי כמבשל וצ"ע

ועיין חזו"א שכתב שבתוך התנור אם יש מקומות שיכולים להגיע ליד סולדת ויש מקומות שלא יכולים לא נתנו תורת כל אחד בידו וכה"ג מדין לא פלוג כל אסור ומשמעות המ"ב לא כך

והנה דבר שמונח במקום שאין היד סולדת אסור לקרבו למקום שהיד סולדת מצד שזה כמו שזה לא אצל האש ומניחו אצל האש וגם למה שכתב החזו"א שלא פלוג אבל מסתבר שזה רק סברא לחומרא אבל לא שזה נחשב אצל האש גם אם אין סולדת ובפרט שהחזו"א כתב שמי שמיקל בזה אין מזניחין אותו

**הרהורי דברים**

והנה בפשוטו שורש הספק של הגמ' שכיון שמקום זה הוא לא כל כך חם ממילא האם דנים שזה כמו גרו"ק שיש כאן הסיח דעתו מהגחלים או מהתבשיל וזה עצמו סיבה גם שנראה שאין כוונתו לבשל וכמו בעלמא דחזינן שעל יד גרופה וקטומה אין בזה מחזי כמבשל וממילא בפשוטו גם לצד הגמ' שמותר להשהות זה דרגא כמו גרו"ק שעדין יש כאן וודאי חום שהוא סיבה שאסור להניח לכתחילה וכמו בעלמא אמנם עיין בגר"ז סעיף כ' דמתבאר בדבריו שסברת ההיתר מצד שכיון שיש הפסק הכירה ממילא לא עוזר כל כך לחתות ולכן אין כאן חשש שיבוא ויחתה וממילא זה דומה לטוח בטיט או קדירא חיתא שזה רק סברא לענין חיתוי אבל אין זה ענין למחזי כמבשל ומה שיש כאן סברא שגם מותר להניח לכתחילה זה מצד שיש כאן עוד סברא שזה לא מחזי כמבשל כיון שלא רגילים לבשל אלא על הכירה ולא בצידו

ולפ"ז יש מקום לומר שעד כמה שאין כאן מחזי כמבשל מצד שזה לא מקום בישול אין בזה סברא לחלק בין להניח לכתחילה או להחזיר ולפ"ז קושית הרי"ף שאפילו שיש כאן סברא שאין שמא יחתה אבל עדין יתכן שיש מחזי כמבשל אמנם לראשונים שהגמ' מדמה בהכרח שמצד זה וודאי מותר וכל הנידון מצד שמא יחתה בין לענין שהיה בין לענין חזרה באינה גרו"ק שזה מצד שמא יחתה לשיטת הרא"ש והבעל המאור וממילא אין איסור גם להניח לכתחילה דהרי זה לא מקום בישול

והנה לפ"ז יש מקום לבאר דברי הרא"ש שבתחילה הקשה שיש כאן גם מחזי כמבשל וגם שמא יחתה ותירץ שזה כמו סומך דהינו דמבואר להלכה או שזה בכלל פשיטות הגמ' כדגול מרבבה שמותר להחזיר וממילא מוכח שאין בזה חשש חיתוי ולא מחזי כמבשל אם ננקוט שגם לרא"ש יש בזה שני דינים וחזר והקשה עדין לגבי חשש חיתוי יש סברא לחלק שבמפסיק דופני הכירה אין חשש חיתוי וכנ"ל דלא יעזור כל כך לחתות אבל כאן שאין הפסק אויר יש חשש חיתוי ותירץ שצריך הפסק אויר להיכר ולפ"ז מה שאין מחזי כמבשל בזה נשאר כתירוצו הראשון שבזה הוא דומה לסומך והגר"א שכתב שחילוקו של הרא"ש אינו אמת ממילא ילפינן מסמיכה להלכה שמותר אפילו לכתחילה וכנ"ל

ולפ"ז כוונת המג"א כמו שביאר שם הגר"ז לרי"ף שאין ראיה על חזרה ממילא אסור אפילו חזרה באינה גרו"ק אבל לדידן שנפשט חזרה בהכרח שאין כאן מחזי כמבשל כלל וממילא מותר אפילו לכתחילה כמבואר בדגול מרבבה

ולפ"ז יש מקום לישב את דברי הריטב"א שהוא נקט שוודאי שבכלל ספק הגמ' היה גם על חזרה דסתימת הגמ' משמע שזה גם בכלל הספק ולא שזה וודאי מותר וכן לא שזה וודאי אסור דהרי לצד ההוכחה משני כירות המתאימות הרי מוכרח שגם חזרה מותר וכן הריטב"א הרי נקט לעיקר שהלכה כחנניה ובהכרח שגם זה בכלל הספק וממילא מצד ספק דרבנן לקולא אין בזה מחזי כמבשל וממילא מותר גם לכתחילה אמנם צ"ב שבדף מ: כתב שהמקור להתיר כמו כנגד המדורה וצריך לדחוק שאחרי באמת יש סברא לחלק ששם זה פחות דרך בישול אבל לאחר שלהלכה קי"ל שספק דרבנן לקולא ממילא מסתבר שזה אותו הלכה

והנה עיין הגהות מרדכי ע"ט: שהובא שם תשובת מהר"ם דדן לענין סמיכה לכתחילה בערב שבת וכתב שהגמ' מסתפקת בין לענין שהיה בין לענין להניח לכתחילה בשבת ורבו בו פתרונים והמחמיר שבכולם שמדובר על שהיה וא"כ בערב שבת וודאי מותר וצ"ע עד כמה שמחמיר את הרי"ף א"כ לענין חזרה הגמ' לא פשטה שמותר וכאן זה איסור חזרה בער"ש אמנם לנ"ל כל הסברא לחלק מצד מחזי כמבשל וזה הרי לא שייך לאסור בערב שבת ומצד חשש חיתוי הגמ' באמת פשטה שאין כאן חשש חיתוי מצד שזה לא יעזור וכנ"ל ובזה גם בגרו"ק זה סיבה להתיר להניח לכתחילה אלא שמהיכי תיתי שיש שני דינים גם בגרו"ק מצד מחזי כמבשל ומצד שמא יחתה וצ"ע

1. ועיין תוס"ר שכתב שההבדל ששהיה זה מערב שבת וחזרה זה בשבת ואין לומר שכוונתו שלענין חזרת שבת שזה חמור חילקו בין תוכו לעל גבה דעד כמה שיש סברא לחלק מנ"ל לגמ' שגם בשהיה זה לא סברא לחלק אלא וודאי כונתו על דרך הראשונים הנ"ל שיש כאן סברא מיוחדת על רגע החזרה או מצד מחזי כמבשל או מצד שבאותו זמן יש חשש שיבוא לחתות בגחלים [↑](#footnote-ref-2)
2. [והנה לענין חזרה מערב שבת מבואר בר"ת בספר הישר וכן מדויק בטור דמותר להחזיר מערב שבת וצ"ב הטעם הרי כיון שחזינן שלענין חזרה דנים את זה כאינה גרו"ק א"כ למה שלא יהיה בזה האיסור אמנם לנ"ל לטעם שמא יזיז הגחלים א"כ זה לא שייך בערב שבת וכן לטעם שבזמן החזרה יש יותר חשש חיתוי כי מחזיר סמוך לגחלים א"כ כאן שעושה את זה מערב שבת א"כ מצד עצם החזרה אין סיבה לאסור דהרי בזמן החזרה מותר לחתות ולטעם של מחזי כמבשל א"כ אם ננקוט שלענין איסור חזרה מערב שבת לא שייך לאסור רק מצד חשש חיתוי ולא מצד מחזי כמבשל וכמו שהארכנו בסימן א' א"כ א"ש שחומרא דתוכו מותר בערב שבת ורק אם ננקוט שגם חומרא דחזרה מערב שבת הוא גם על האיסור דמחזי כמבשל א"כ מסתבר שתוכו אסור בערב שבת ובאמת לשיטות אלו יהיה אסור וז"ב] [↑](#footnote-ref-3)
3. אמנם הנה דעת הר"ן בשם הירושלמי דכל תנאי חזרה זה רק אם הוריד בערב שבת ורוצה להחזיר בשבת אבל אם הוריד בשבת ורוצה להחזיר בשבת מותר גם ללא תנאי חזרה דתמיד זה נחשב כהמשך המצב הקודם ועיין דרכי משה סימן רנ"ג סק"ח שכתב שזה גם לענין תוכו אמנם המג"א והחזו"א חלקו על זה דכאן שזה חומרא שזה כמו אינה גרו"ק א"כ מה יעזור שמוריד בשבת ולכאורא מדברי הדרכי משה מבואר שהסברא של תוכו שזה מגדיר את זה כמעשה חדש ולא שיש כאן יותר מחזי כמבשל ולכן לענין שבת שלא צריך תנאי חזרה אלא שתמיד זה נחשב המשך אין חיסרון זה ולפ"ז א"ש גם לבעל המאור שכיון שזה לא המשך ממילא יש כאן חיסרון של מחזי כמבשל כנתינה בתחילה אלא שלפ"ז אין מקום לקושית הראשונים לענין סמיכה דשם אין סיבה לראות בזה משהו חדש והראשונים כולם הוכיחו שיש יותר חשש מחזי כמבשל אמנם בדעת הבעל המאור אפשר לומר כן אמנם נראה דאין זה הביאור ברמ"א אלא הכוונה שתוכו זה יותר מחזי כמבשל אלא שס"ל שעד כמה שזה המשך גמור כה"ג זה לא מספיק סיבה לאסור דהרי זה גרופה וקטומה ורק בהוריד בערב שבת ומחזיר בשבת דחזינן שזה יותר נראה שזה לא המשך דהרי בעינן לתנאי חזרה בזה לענין תוכו לא סמכו על תנאי חזרה אלא אסרו כי הערב שבת והשבת מחלק את זה לשניים [וגם אם מצד שמא יחתה אבל על דרך הסברא הנ"ל שכאן שיש יותר חשש חיתוי יותר הקפידו שיראה ממש כהמשך אחד ולא סמכו על תנאי חזרה] ולפ"ז אין זה ענין לדעת הבעל המאור שמדובר הכל בשבת ואין סיבה שזה יהיה יותר חמור מאינה גרו"ק [↑](#footnote-ref-4)
4. אמנם עיין שיטה לר"ן דאפילו דלענין חזרה באינה גרו"ק ביאר שזה מצד שמא יחתה ולענין נתינה בתחילה ביאר שזה מצד מחזי כמבשל בכל אופן לענין תוכו ביאר שזה מצד מחזי כמבשל וביאר שזה כמו על גבי גחלים ומשמע שזה סברא מצד עצם החום ולא שיש כאן חשש מחזי כמבשל חדש ועוד שהוא עצמו הקשה הקושיא איך הגמ' פושטת משהיה לחזרה הרי לענין תוכו חזינן שזה יותר חמור חזינן שזה לא סברא מיוחדת לענין תוכו דא"כ מה זה ענין לכאן ובהכרח שדעתו שיש שני דינים בחזרה באינה גרופה וקטומה אחד מצד חשש חיתוי ואחד מצד מחזי כמבשל ויתכן שהמקור לשני הדברים שמדין חזרה בער"ש מוכח שיש חשש חיתוי וכנ"ל סימן א' ומדין תוכו מוכח שיש מחזי כמבשל ולפ"ז יתכן שגם דעת הבעל המאור והרא"ש ולפ"ז א"ש קושית הראשונים גם לדעתם אלא שעדין לענין תוכו אין כאן קושיה חזקה דכונת הגמ' דביחס לחשש חיתוי דבתוכה זה שוה [↑](#footnote-ref-5)