שיעור כט כל סימן קעה
קטגוריות: כללי / שיעורי הרב צבי ובר / אורח חיים / סימן קסו עד סימן רא - ברכות

![](data:image/gif;base64...)![](data:image/gif;base64...)

**שיעורי הלכה**

**שיעורים מפי מו"ר**

**הגאון רבי רפאל צבי ובר שליט"א**

**הלכות ברכות**

**שיעור כט**

**~ סימן קעה ~**

### טעם ברכת הטוב והמטיב

כתב המשנ"ב (ס"ק ב) דטעם ברכת הטוב והמטיב שהוא הודאה על ריבוי היין שהזדמן לו. ועוד הביא מהספרים שידוע שצריך למעט בתענוגי העולם, וכששותה יין יש לחוש שיבוא לידי קלות ראש, ולכן תיקנו שיברך הטוב והמטיב שנתקן על הרוגי ביתר שניתנו לקבורה וכך יזכור יום המיתה ולא יבוא לקלות ראש ע"י שתיית היין.

### אם אין לו מהיין הראשון

כתב הרמ"א (סעיף א) שמברך הטוב והמטיב אפילו אם אין לו עוד מן היין הראשון, אמנם המג"א (ס"ק א והביאו המשנ"ב ס"ק ג) הביא דדעת כמה אחרונים שאם אין לו מהיין הראשון אינו מברך הטוב והמטיב, וטעמם נראה דכיון שהוא שותה את היין השני רק מחמת שאין לו עוד יין אחר לא נחשב בזה כ'ריבוי טובה'.

### אם ברכת המזון פוטרת 'הטוב והמטיב'

כתב המשנ"ב (ס"ק ג) בשם המג"א (בהקדמה לסימן) שעל כוס של ברכת המזון אינו צריך לברך הטוב והמטיב אף שהוא ממין יין אחר משום שברכת הטוב והמטיב שבברכת המזון פוטרתו. ובמנחת יצחק (חלק ט סימן יד) כתב שלכן בכל מקום שיש ספק אם צריך לברך הטוב והמטיב, לא יברך ויכוין לפטור בברכת בטוב והמטיב שבברכת המזון.

### לברך הטוב והמטיב אחר שכבר שתה

ודין זה מחודש דהנה מצינו שנחלקו הראשונים אם יכול לברך הטוב והמטיב אחר שכבר שתה, ובבית יוסף הביא בשם ה'מצאתי כתוב' שכתב שבברכת הטוב והמטיב אין צריך לברך דווקא עובר לעשייתן, כיון שהוא רק שבח בעלמא, אמנם הבית יוסף חולק שדין ברכה זו היא כשאר ברכות הנהנין שמברכים עליהם עובר לעשייתן. ובדרכי משה שם הוסיף סברא מנפשיה שיכול לברך אף אחר השתיה, דכיון דעיקר הברכה נתקנה כדי להזכיר את הרוגי ביתר [וכמו שנתבאר לעיל], א"כ אין חילוק אם עושה כן לפניה או לאחריה.

ובמשנ"ב (ס"ק טו) הביא את פלוגתא זו, וכתב דאחר שכבר בלע היין אין כדאי לברך הטוב והמטיב, אך אם היין עדיין בפיו ולא בלע יכול לברך מיד, והיינו שכיון שמכיר בהטבה קודם שבלע יכול לברך אחר כך. ומעתה לפי זה נראה שדין זה שכתב המנח"י שיכול לסמוך על הטוב והמטיב שבברכת המזון לא נראה שהרי הוא מברך זמן רב אחר שכבר בלע את היין, ומבואר במשנ"ב שאחר זמן לא יברך.

### אם מברך הטוב והמטיב במקום שמברך על היין בפה"ג

כתב המשנ"ב (שם) דבלילי פסח נכון לכתחילה שלא לשתות מין אחר של יין בתוך הסעודה, דכיון שמברך עליו הטוב והמטיב נראה קצת כמוסיף על הכוסות. אמנם מסיק המשנ"ב שאם הוא צמא וחושק לשתות ממנו יכול לברך עליו הטוב והמטיב. אמנם כתב השעה"צ (ס"ק ג) שאם רוצה לקחת יין אחר לקיום אחד מהד' כוסות, וכגון שטעם הכוס הראשון מיין אחד ולא ערב לו, דלכו"ע יכול ליקח מין אחר ולברך עליו בפה"ג וגם הטוב והמטיב. וציין דכן מבואר בפמ"ג ובשערי תשובה.

ומבואר במשנ"ב דאף שמברך על הכוס השני בורא פרי הגפן יכול לברך עליו גם הטוב והמטיב, ובאמת מדברי השערי תשובה אינו מוכח כן, שיתכן שכתב כן רק לשיטת השו"ע בסימן תעד (סעיף א) דס"ל שאין מברכים בורא פרי הגפן על כוס שני, ולכן הוא מברך על הכוס השני הטוב והמטיב, אך לדעת הרמ"א שם שמברכים בפה"ג על כל כוס וכוס, יתכן שלא יברכו הטוב והמטיב על היין. אכן מדברי הפמ"ג באמת שפיר יש להוכיח שאף במקום שמברכין בפה"ג, מברך גם ברכת הטוב והמטיב וכמש"כ להדיא דלדידן מברכים על כל כוס וכוס.

והנה בהגהות הרעק"א כבר דקדק כן מדברי המג"א שהובאו לעיל דברכת המזון פוטרת את ברכת הטוב והמטיב של הכוס שאחר המזון, ומשמע מדבריו דאל"ה היה ראוי לברך בפה"ג והטוב והמטיב על אותה הכוס, וכתב דזה דלא כמו שכתב בשו"ת בית יהודה (סימן מט) דבמקום שמברך בורא פרי הגפן [כגון באופן שהיה היסח הדעת בין שתיה הראשונה לשתיה השניה], אינו מברך גם הטוב והמטיב, דאין מברכין ב' ברכות על כוס אחת. והובאו דבריו בשעה"צ (ס"ק ב), אמנם אחר כך (בס"ק ג) הביא דברי הפמ"ג שיכול לברך הטוב והמטיב על היין של כוס שניה בליל הסדר אפילו שמברך עליה בפה"ג. וצ"ע.

ונראה לבאר דבאמת הדבר תלוי בפלוגתת הפוסקים בטעם הדבר שבליל הסדר נהגו לברך על כל כוס וכוס, דהמשנ"ב (סימן תעד ס"ק ד) הביא ב' טעמים דלדעת הגר"א הוא משום שיש הפסק בין כל כוס וכוס, ולדעת המג"א והט"ז שם הוא משום שכל כוס היא מצוה בפני עצמה, ואי נימא שהטעם שמברכים על כל כוס בפני עצמה הוא משום דהוי מצוה בפני עצמה, יש ליישב דבכה"ג מודה השעה"צ שמברכים גם בפה"ג וגם הטוב והמטיב, ומה שהביא מהבית יהודה שלא לברך הטוב והמטיב במקום שמברך בפה"ג היינו היכא שנמלך מלשתות עוד יין, דאז השתיה השניה היא נחשבת כשתיה חדשה ולכן אינו מברך עליה [אך אם הטעם הוא משום הפסק צ"ע שדברי השעה"צ סותרים עצמם שכתב שיכול בליל הסדר לברך הטוב והמטיב אפילו שיש הפסק בין כוס וכוס, ומאידך הביא את דברי הבית יהודה דבנמלך שצריך לברך בפה"ג אינו מברך הטוב והמטיב. ובשו"ת בית יהודה (סימן נג) מפורש שגם בד' כוסות לא יכול לברך הטוב והמטיב אם מברך בורא פרי הגפן].

ולדינא נראה שהכרעת המשנ"ב שבמקום שהיה היסח הדעת, וחוזר למברך על הכוס השניה אינו מברך עליה הטוב והמטיב, ובד' כוסות מברך הטוב והמטיב אפילו אם מברך בפה"ג. והדבר מצוי בליל הסדר שמביאים בקבוק נוסף עם יין אחר דלכאורה יצטרך לברך עליו הטוב והמטיב, [וכמו שיתבאר שבכל סוג של יין יש ספק שהוא יין טוב יותר, וכל שיש ספק מברך עליו הטוב ומטיב]. ואפשר שיכול הבעה"ב לא להקנות לו את היין דאין מברכין הטוב והמטיב אלא על יין של שותפות. וכמו כן יכול שלא ישתו כולם יחד מהבקבוק החדש וימנעו מספק ברכות אם מברך הטוב והמטיב. ועיין מג"א (בריש הסימן) שלא ישתה בליל הסדר יין חדש בתוך הסעודה, דכיון שמברך עליו הטוב והמטיב נראה כמוסיף על הכוסות, אך אם חושק בזה מאוד יש להקל ע"ש.

ובאופן שמברך על כוס אחת ב' ברכות יש לדון איזו ברכה יברך בתחילה, ונראה שיברך הטוב והמטיב תחילה כדי שלא יהיה הפסק בין ברכת הגפן לשתיית היין [ואף שי"א שברכת הטוב והמטיב היא כעין ברכת הנהנין וכמו שהובא לעיל מהבית יוסף, מכל מקום נראה שאינו ממש כברכת הנהנין שאין להפסיק כלל בין ברכה לשתיה].

### שיעור שתיית היין לברכת הטוב והמטיב

הנה לא נתבאר להדיא בשו"ע ובפסוקים מהו השיעור של יין שישתה ויהיה צריך לברך הטוב והמטיב. ובכף החיים כאן (ס"ק ו) כתב שנראה לו שצריך לשתות שיעור רביעית מהיין הראשון ורביעית מהיין האחרון דזהו שיעור שתיה, והביא שם בשם ספר 'ארחות חיים' שכתב דאפשר דסגי שישתה כשיעור מלא לוגמיו. אמנם בקצות השולחן (סימן סא ס"ק ד) הוכיח שא"צ רביעית ממש"כ הפוסקים (הובא במשנ"ב ס"ק טו ועי' לעיל) במי שיש לו יין בתוך פיו ונזכר שלא בירך הטוב והמטיב שבולעו ואח"כ מברך [וע"ש במשנ"ב שאם יש לו עוד יין ודאי יכול לברך עליו הטוב והמטיב, וא"כ מוכח שהחידוש דין של יין בפיו הוא כשאינו שותה אלא רק את היין שבפיו], ומוכח שבשיעור שהוא מכניס לתוך פיו סגי וא"צ רביעית וע"ש שהביא עוד ראיות דהעיקר לדינא שא"צ שיעור רביעית לברכת הטוב והמטיב.

### הטוב והמטיב ב'מיץ ענבים'

ולעניין מי ששתה תחילה מיץ ענבים ואחר כך שותה יין אם צריך לברך על היין ברכת הטוב והמטיב, נראה דיש להוכיח מדברי הכף החיים (ס"ק ב) שיש לברך הטוב והמטיב, משום שכתב שם לגבי מי ששתה יין צימוקים ואח"כ יין שמברך עליו הטוב והמטיב, ונראה שדין יין צימוקים הוא כמו מיץ ענבים, שהוא יין שאינו מביא לידי שכרות. אך דעת הגריש"א שמיץ ענבים כיון שאין לו חשיבות של יין כלל אין מברכים עליו הטוב והמטיב, וכן אם שתה אחריו יין אין לברך הטוב והמטיב. אמנם נראה שאם שותה ב' סוגי מיץ ענבים לכו"ע לא יברך כי אין לו הטבה ואין לזה חשיבות.

### על איזה יין מברכים ואם צריך שיהיה יותר טוב מהראשון

בבית יוסף כאן הביא כמה דעות בראשונים אימתי מברך ברכת הטוב והמטיב, ועולה מדבריו דמצינו ג' דעות בראשונים, דדעת רש"יבברכות (נט, א) וכ"כ הרשב"ם בפסחים (קא, א ד"ה אחד שינוי) דמברך הטוב והמטיב כשהביאו לו יין אחר טוב יותר מהראשון, ומשמע דדוקא בכהאי גוונא שידוע שהיין השני יותר טוב מהראשון מברכים הטוב והמטיב. ודעת ר"ת בתוס' בברכות (שם ד"ה הטוב והמטיב) שאפילו אם היין השני אינו יותר טוב מהראשון מברך עליו הטוב והמטיב, ובלבד שלא יהיה יותר גרוע, והוכיחו דבריהם מהירושלמי בכיצד מברכין (הלכה ח) שרבי היה מברך הטוב והמטיב על כל חבית וחבית שהיה פותח. שיטת הרשב"א בברכות שם שעל כל שינוי יין מברכים ואפילו אם ידוע שהשני פחות טוב מהראשו. ולהלכה פסק השו"ע (סעיף ב) דמברכין הטוב והמטיב על כל שינוי יין מן הסתם, אפילו אינו יודע שהשני משובח מהראשון, כל שאינו יודע שהוא גרוע ממנו, והיינו כדעת רבינו תם שעל כל שינוי יין מברך אלא אם כן ידוע שהיין הדני יותר גרוע מהראשון.

ויש לדון באופן ששתה יין ושכח לברך הטוב והמטיב דפסק המשנ"ב (ס"ק טו) שאם נזכר בעוד היין בתוך פיו, יכול לברך אחר שכבר בלע, ויש לדון אם בכהאי גוונא כשהיין בתוך פיו הוא מרגיש שהיין השני פחות משובח מן הראשון אם יברך עליו הטוב והמטיב דלכאורה נראה שלא יברך שהרי הוא יודע שהיין השני פחות טוב, אך י"ל דכיון שלא ידע שהוא פחות טוב הרי כבר התחייב בברכה, שהרי הייתה לו ההטבה שבריבוי היין בכך שחשב שאולי הוא יין יותר טעים וצ"ע.

והנה לדינא קשה לידע מה נחשב יין יותר טוב, דפעמים יש יין שמשובח יותר בחמיצותו ויש יין שמשובח יותר במתיקותו וכדומה, ולכן נראה שרוב יינות שלנו הם בחזקת שיש ספק שהם משובחים יותר מן הראשון כיון שאין כל הטעמים שוים אצל כל אחד ואחד, ויש לברך עליו הטוב והמטיב אא"כ יודע שאותו יין השני יותר גרוע אצלו. ודע דכמו כן יש לברך על כל כוס יין ששותה, ואם שותה אפילו ד' או ה' מיני יינות מברך על כל כוס הטוב והמטיב, כל שיש ספק שהיין ששותה באחרונה הוא יותר טוב ממה ששתה לפניו.

### יין לבן משובח מיין אדום

כתב הרמ"א (סעיף ב) די"א דאם שתה תחלה יין אדום והביאו לו יין לבן, אף על פי שהוא יותר גרוע, מברך הטוב והמטיב לפי שהוא בריא לגוף יותר מן האדום. וכתב המשנ"ב (ס"ק יג) דכמו כן אם שתה בתחילה יין לבן ואח"כ שותה יין אדום אינו מברך הטוב והמטיב אא"כ הוא יודע בבירור שהיין האדום טוב יותר ולא יסמוך בזה על ה'סתמא'. ובימינו צ"ע אם נאמר דין זה כיון שלפי הרופאים ביינות שלנו אין הבדל בין יין אדום ליין לבן, וצריך להיות דינו ככל יין שאם לא ידוע שהוא יין רע יותר מברך הטוב והמטיב, ומאידך כשיודע שהיין הלבן יותר גרוע לא יברך עליו.

### יין שהושבח מחמת הוספת חומרים לתוכו

המנחת יצחק (חלק ט סימן יד) דן לגבי השותה יין ולאחריו שותה יין שמצד עצמו הוא פחות טעים מהיין הראשון אך טעמו ערב יותר כי עירבו בבשמים או בשאר חומרים המשבחים אותו, ודבר זה מצוי ביינות מתוקים המצויים בימינו דמחד הרי הוא טוב יותר ויש לברך עליו הטוב והמטיב, ומאידך י"ל אין ההטבה מחמת היין עצמו אלא מחמת מה שעירבו בו. ונראה שמספק אין לברך על זה, וכן מבואר בכף החיים כאן (ס"ק טו).

### האופנים שמברך הטוב והמטיב על היין השני

בטור כאן כתב הביאו לו יין אחר מברך עליו הטוב והמטיב, ולאו דווקא הביאו להם עתה, אלא הוא הדין אם היה לו מתחילה ב' מיני יין מברך על השני הטוב והמטיב. ובבית יוסף הביא דבמרדכי לא משמע כן דכתב שאם הביאו לו יין רע ויין טוב כאחד שיש לו לברך מיד בורא פרי הגפן על היין הטוב ופוטר את הרע ולא יברך על הרע תחלה בורא פרי הגפן כדי לברך אחריו הטוב והמטיב כדי להרבות בברכות כי לעולם יש לברך על העיקר ועל החביב תחלה, ומשמע שנקט הבית יוסף שנחלקו הראשונים בכשיש לפניו ב' מיני יין דלדעת המרדכי מברך בפה"ג על היין הטוב, וממילא לא יברך על היין השני הטוב והמטיב, אך משמעות הטור שעדיף שיברך בפה"ג על היין הרע, כדי שיוכל לברך הטוב והמטיב על היין הטוב שישתה לאחר מכן.

אמנם בשו"ע פסק בסעיף א את דברי הטור דאפילו אם היו לו מתחילה ב' מיני יין מברך על השני הטוב והמטיב, ובסעיף ג הביא את דברי המרדכי דלא יברך על הרע תחילה בפה"ג ואח"כ על הטוב הטוב והמטיב, דיש לו לברך על העיקר והחביב תחילה. ותירץ הדרכי משה דדברי הראשונים לא סתרי אהדדי, דמש"כ הטור שהיו לפניו ב' מיני יין דמברך על השני הטוב והמטיב מיירי שהביאו את היין השני אחר שכבר בירך בפה"ג. וכן כתב הרמ"א (סעיף א) דדווקא שלא היו לפניו יחד כשבירך בפה"ג, אבל היו ביחד אינו צריך לברך אלא בפה"ג.

ובביאור דברי הרמ"א נראה שכשיש לפניו את ב' מיני היין, אז דינו להקדים את היין הטוב יותר ולכן אינו יכול לברך אחר כך על היין השני הטוב והמטיב כיון שהוא יין פחות טוב, וכמש"כ השו"ע (סעיף ג) [אמנם בלבוש (סעיף א) נראה שביאר דברי הרמ"א באופן אחר שכתב ש'אם היו לפניו שניהם יחד על השולחן בשעה שבירך בורא פרי הגפן, יצא ידי שניהם ואין צריך לברך עוד כשישתה השני שהרי כבר בירך גם עליו בורא פרי הגפן', והיינו שלפי ביאורו כל שיש את שני היינות בשעת ברכת בפה"ג, אינו מברך הטוב והמטיב כי הוא נפטר בברכת בפה"ג].

והנה הט"ז (ס"ק ד) הביא מהב"ח שתירץ את דברי השו"ע דבסעיף א מיירי כשעבר ובירך על הגרוע תחילה, ואז אפילו כשהיו לפניו את ב' היינות מברך הטוב והמטיב, אך לעולם אם יש לו ב' מיני יינות צריך לשתות תחילה את היין היותר טוב ואז הוא לא יברך הטוב והמטיב על היין השני. ובט"ז ביאר ביאור נוסף דבסעיף א מיירי שהיו ב' היינות לפניו אך היה לו ספק איזה יין נחשב כיין היותר טוב, וקיי"ל שמספק מברך על השני הטוב והמטיב, ולכן אף שהיו לפניו מברך הטוב והמטיב על היין השני, אך אם יודע שיין אחד יותר טוב מחבירו צריך להקדים ולשתות אותו בתחילה ואחר כך יברך על היין השני הטוב והמטיב.

והמתבאר מדברי הט"ז והב"ח דלעולם אם היין השני הוא יותר טוב מהראשון, או אפילו אם יש ספק שהיין השני יותר טוב מן הראשון יש לברך עליו הטוב והמטיב אפילו אם היה היין השני לפניו בשעה שבירך בפה"ג על היין הראשון. וכמו כן נתבאר גם בדברי הרמ"א שאפשר לברך הטוב והמטיב אפילו על היין שהיה אצלו בשעה שבירך בפה"ג על היין הראשון, ורק דבאופן שב' היינות לפניו יש לו דין להקדים את היין היותר טוב כדי שיברך בפה"ג על היין היותר טוב. [אמנם הט"ז שם כתב שאם ליבו נוקפו עדיף לסלק האחד מהשולחן, והיינו שחושש לכתחילה לדעת הלבוש שאם שניהם לפניו אינו מברך כלל על היין השני, אך לדינא מסיק שמברך על היין השני אפילו שהיה לפניו בשעת הברכה.

והנה המשנ"ב (ס"ק ה) הביא את דברי הב"ח שאם עבר וברך על הגרוע תחילה צריך לברך הטוב והמטיב על היין השני. ומבואר דדעת המשנ"ב להלכה שאף אם היה היין השני לפניו על השולחן בשעת ברכת הגפן צריך לברך עליו הטוב והמטיב. והעולה לדינא דלפי מה שכבר נתבאר לעיל שבכל יין יש לדון שהוא בכלל ספק אם הוא נחשב כיין יותר טוב, אז ממילא אפילו שיש לו ב' יינות על שולחנו צריך לברך על היין השני הטוב והמטיב כיון שיש ספק שהוא יין טוב יותר.

### יש לו יין אחר בביתו

אך יש להקשות על כל הנ"ל ממש"כ המשנ"ב (ס"ק ד) שהביא דברי הלבוש שאפילו אם היו לו ב' יינות בביתו בשעה שבירך, אם לא היו לפניו מברך עליהם הטוב והמטיב, אך הביא דדעת הלחם חמודות שאם היין השני בתוך ביתו הוי כמו שהוא לפניו על השולחן ואין צריך לברך הטוב והמטיב, ומסיק המשנ"ב דספק ברכות להקל.

ולכאורה משמע במשנ"ב שאם היין לפניו לא יברך הטוב והמטיב, ורק נחלקו הפוסקים אם מה שבביתו חשיב כמו שמונח לפניו, וזה צ"ע ממה שנתבאר דדעת המשנ"ב שמברך הטוב והמטיב אפילו אם היין השני מונח לפניו, ורק צריך להקדים את היין הטוב דיש לו לברך על העיקר והחשוב.

ונראה לבאר באופ"א שהמחלוקת בין הלבוש והלחם חמודות הוא באופן שיש לו יין בביתו, ובזה נחלקו האם יש להקדים את היין שנמצא בביתו ועדיין אינו לפניו, כשהוא יודע שאותו יין יותר משובח, דדעת הלחם חמודות שיש דין לברך עליו בתחילה, ולכן אינו מברך על היין שלפניו בפה"ג, אלא צריך להביא את היין השני, וממילא לא יברך הטוב והמטיב, כי מקדים את היין היותר טוב, אך דעת הלבוש שאינו צריך להקדים בכה"ג את היין שאינו לפניו, ולכן שייך שיברך בכה"ג הטוב והמטיב כי יברך תחילה בפה"ג על היין שלפניו שהוא פחות טוב, ואז כשהוא יביא את היין השני שהוא טוב יותר, יברך עליו הטוב והמטיב [אך לפי ביאור זה קצת דחוק לשון המשנ"ב ד'ספק ברכות להקל', שהרי אין ספק אם לברך הטוב והמטיב אלא אם צריך להמתין ולהביא את היין השני בשעת הברכה הראשונה, ואולי הכוונה שמשום ספק ברכות להקל אין חיוב לגרום לעצמו ולהתחייב בברכת הטוב והמטיב].

### שיהיו שותפים ביין וישתו יחד

כתב השו"ע (סעיף ד) שאין לברך הטוב והמטיב אלא אם כן יש אחר עמו, וביאר המשנ"ב (ס"ק טו) שצריך שחבירו ישתה עמו מאותו היין, וגם שיהיו שניהם שותפים ביין, אבל אורח בעלמא לא יכול לברך הטוב והמטיב, אא"כ העמיד את הקנקן על השולחן לשתות מי שירצה. וגם צריך שישתו באותו מקום ולא בב' חדרים.

והנה כתב המשנ"ב שאין לברך ברכת הטוב והמטיב אלא כששתו שניהם משתי היינות, אבל אם שתו שניהם רק מיין הראשון ומיין השני שתה רק אחד או להיפך אין לברך. ויש לדון אם צריך ששניהם ישתו מאותו יין ראשון בתחילה, ולכאורה נראה דסגי ששתו יין תחילה ועכשיו באים לשתות ביחד יין אחר דבזה סגי לברך הטוב והמטיב כי שתייתם השניה שהיא 'ההטבה' שתו ביחד.

ועוד יש לדון אם צריך שיהיו שותפים ביחד גם ביין הראשון, ולכאורה לפי הסברא הנ"ל י"ל שכיון שצריך שיהיו שותפים רק בזמן 'ההטבה', דהיינו בזמן שתיית היין השני, א"כ א"צ גם שיהיו שותפים ביין הראשון, אכן יתכן שצריך שותפות כדי שתחילת קביעתם תהיה ביחד, ובאמת בשעה"צ (ס"ק טו) נראה שצריך שיהיה שותפות גם ביין הראשון.

**הדינים העולים:**

1. השותה ב' מיני יין מברך הטוב והמטיב, שהוא הודאה על ההטבה וגם כדי שיזכור הרוגי ביתר ולא יבוא להוללות.
2. אם אין לו מהיין הראשון לרמ"א מברך ולמג"א אינו מברך.
3. אם בירך ברכת המזון פטר ברכת הטוב והמטיב של יין שאחר הסעודה. [והמנח"י כתב שבכל ספק יש לסמוך על זה, ודבריו לא נראים שאחר זמן לא שייך לברך].
4. נחלקו הראשונים אם מברך הטו"ה אחר ששתה, ומסיק המ"ב דאם נזכר קודם שבלע יבלע ויברך.
5. נחלקו האחרונים אם מברך הטו"ה במקום שצריך לברך בפה"ג כשהסיח דעתו. ובפסח סתם המשנ"ב שיברך הטו"ה אפילו שמברך על כל כוס.
6. לא התברר מהו שיעור שתיית היין וי"א שצריך רביעית וי"א שסגי במלא לוגמיו או אפי' בפחות.
7. השותה מיץ ענבים ואח"כ יין י"א שמברך הטו"ה ולהגריש"א אינן מברך.
8. להלכה אינו מברך הטו"ה אלא אם כן היין השני יותר משובח מן הראשון.
9. שתה יין אדום ואח"כ יין לבן י"א שלעולם מברך כי הוא בריא יותר. ובזמנינו נראה שאינו כן.
10. יין גרוע שהושבח מחמת שהוסיפו תבלינים לתוכו אין לברך הטו"ה מספק.
11. יש לברך ברכת הטוב והמטיב אפילו אם היו ב' היינות לפניו כיון שיש ספק מהו יין יותר משובח.
12. צריך שיהיו שותפים ביין ושישתו את אותו יין השני.
13. בשעה"צ משמע שצריכים להיות שותפים ביין הראשון, ולפי זה נראה שצריכים גם לשתות את אותו יין הראשון.