12 סוכה למעלה מכ_ וקורה למעלה מכ_
קטגוריות: ש_ס / יג עירובין / עירובין - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / עניינים / עירובין  פ_א - פ_ג

אור ליום ד' ה' מרחשון תשס"ה

א] עירובין ד"ג., מקצת קורה בתוך כ' ומקצת קורה למעלה מכ' מקצת סכך בתוך כ' ומקצת סכך למעלה מכ', אמר רבה במבוי כשר בסוכה פסול, מ"ש במבוי דכשר דאמרינן קלוש סוכה נמי לימא קלוש, אי קלשת הו"ל חמתה מרובה מצילתה, ה"נ אי קלשת הויא לה קורה הניטלת ברוח, אלא על כרחך נעשו כשפודין של מתכת ה"נ על כרחך נעשית צממ"ח, אמר רבא מפרזקיא סוכה דליחיד היא לא מדכר מבוי דלרבים מדכרי אהדדי, רבינא אמר סוכה דאורייתא אחמירו בה רבנן מבוי דרבנן לא אחמירו בי' רבנן, רב אדא בר מתנה מתני להא שמעתא דרבה איפכא וכו', מאי הוי עלה רבה בר רב עולא אמר זה וזה פסול רבא אמר זה וזה כשר חלל סוכה תנן חלל מבוי תנן.

והנה בביאור הא דמכשיר רבא משום דחלל סוכה תנן חלל מבוי תנן, מצאנו שנחלקו הראשונים ז"ל, דהנה בחי' הרשב"א בסוגיין, ז"ל, ה"נ אי קלשת לה הויא לה חמתה מרובה מצלתה אלא ע"כ נעשית צממ"ח, הקשו בתוספות מ"מ היכי מתכשרא, ורבא נמי דאמר אחד זה ואחד זה כשר והא קא מצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר וכו', ומסתברא דבהא דרבא מלתא דפשיטא היא דלא שייך למימר בי' מצטרף סכך פסול, דכיון דהכשרנו בו חלל כ' גמורים, נמצא שצריך הוא לסכך דלמעלה מכ' ונותן הוא למעלה כמו שירצה, שהרי לחללה בלבד הוא שנתנה בו התורה שיעור, וכי קאמר רבא זו וזו כשרה לאו אמקצת בתוך עשרים ומקצת למעלה מעשרים בלחוד קאי, דהא לדידי' אע"פ שאין ממנו בתוך עשרים כלל כשרה וכו', וה"פ רבא אמר אחד זו ואחד זו כשרה שאין אנו מקפידין להיות הסכך והקורה בתוך חללו של עשרים אלא אפילו כלן משפת עשרים ולמעלה כשרין דחלל סוכה תנן חלל מבוי תנן וכו', עכ"ל.

וכד' הרשב"א כתבו גם בס' ההשלמה והמאירי בבית הבחירה בסוגיין וצ"ע בדבריו בסוכה, אם ג"כ כונתו לזה עיי"ש, ובאו"ז ריש הל' סוכה סי' רפ"ב בשם ריב"א,[[1]](#footnote-2) עיי"ש בדבריהם, וגם בפי' רבינו יהונתן מבו' דמש"א רבא דחלל סוכה תנן, היינו דמה"ט הוי כל הסכך סכך כשר, (ואך דמה שפירש הטעם משום דשלטא בי' עינא, צ"ב, דלרבא בריש סוכה אין פסול סוכה למעלה מכ' משום דלא שלטא בי' עינא, אלא משום דהויא דירת קבע, ועמד בזה הקרבן נתנאל פ"ק דסוכה סק"נ, עיי"ש).

ומבו' מד' הרשב"א דהא דמכשר רבא משום דחלל סוכה תנן, היינו דמה"ט הוי כל הסכך סכך כשר, כיון שחלל הסוכה אינו יותר מעשרים,[[2]](#footnote-3) ואשר ע"כ אין מקום לפסול משום הא דמקצת סכך למעלה מכ', כיון דאף הוא הוי סכך כשר, ול"ב למימר בזה קלוש להסכך העליון.

ויש להוסיף לבאר בזה, בהא דלדעת רבא ל"ש לפסול במקצת סכך למעלה מכ', דהנה הא דפסלינן בסוגיין במקצת סכך למעלה מכ', הוא לדעת רבינא משום דאי קלשת הו"ל חממ"צ, וכמו שפירשו התוס' בסוגיין דמה"ט הוא שהחמירו בי' רבנן, וזה ל"ש לדעת רבא דחלל סוכה תנן ואף הסכך העליון סכך כשר הוא ול"ב למימר קלוש, וגם לדעת רבא מפרזקיא שטעם הפסול הוא משום דחיישי' דילמא מישתקיל מקצת עובי הסכך התחתון, נמי נ' דל"ש הך פסולא לדעת רבא דחלל סוכה תנן, דלדידי' הוי זה ככל סוכה שצממ"ח, דלא גזרינן דילמא מישתקיל העובי התחתון והוי הסכך העליון חממ"צ, וה"נ הכא כיון שכל הסכך כשר הוא שאין חללו יותר מכ', תו אין לפסול משום דילמא מישתקיל, דכל מה דפסלינן דילמא מישתקיל הוא רק היכא שהסכך מקצתו פסול, ואפ"ה אתינן להכשירו, ובזה חששו חכמים דילמא מישתקיל,[[3]](#footnote-4) ואשכחן דכוותה בחי' הריטב"א לפי דרכו, ז"ל, וא"ת ומאי שנא בסוכה דעלמא דלא חיישינן דילמא קלשא ולא מדכר, י"ל כיון דהכא דבריעותא אנו באים להכשירה ולעשות ממה שהוא למעלה כאלו הוא למטה יש לנו לחוש לכל מאי דאפשר, עכ"ל.

אמנם מד' התוס' שהביא הרשב"א שהק' אדינא דרבא דנימא מצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר, מבו' דס"ל דאף לדעת רבא הוי מקצת הסכך העליון סכך פסול, וע"כ מצינו לדון בזה משום מצטרף סכך פסול בהדי סכך כשר.

וכן נ' גם מד' התוס' בסוכה ד"ט: שהוכיחו ממש"א שם ד"ד: דבהוצין יורדין לתוך ד' אם צילתן מרובה מחמתן כשרה, דהיכא דבלא הסכך הפסול הוי צממ"ח, אין לפסול משום הא דמצטרף סכך פסול, ועוד הביאו ד' ר"ת דשאני סכך למעלה מכ' דל"ח סכך פסול וע"כ לא פסלינן בזה משום הא דמצטרף סכ"פ, ומסתימת דבריהם נ' דאזלי אף כפ"מ דמסיק רבא דחלל סוכה תנן, דמ"מ יש מקום לדון בזה משום הא דמצטרף סכ"פ.

ומוכח כן בד' הרא"ש בסוכה שם, שבדבריו בסי' ג' הביא לד' רבא דאע"פ שמקצת הסכך למעלה מכ' כשרה דחלל סוכה תנן, ואילו בסי' י"ד דן מ"ט לא פסלי' בהוצים יורדין היכא שצלתן מרובה מחמתן משום הא דמצטרף סכ"פ, ופירש דהטעם הוא משום דהסכך הכשר צממ"ח או משום דסכך למעלה מכ' ל"ח סכך פסול דגובהה גורם.[[4]](#footnote-5)

וביותר מפורש כן בד' הרמב"ן במלחמות והר"ן בסוכה שם, ז"ל, ובמס' עירובין פ"ק אמרי' מקצת סכך בתוך כ' ומקצתו למעלה מכ' כשרה, חלל סוכה תנן, ומצטרפין נמי להכשר הואיל וסכך א' הוא, דע"כ הויא לה צממ"ח כדמפרש התם, ואי הוה מיקרי סכך פסול הו"ל כהדלה עלי' את הגפן, הא למדנו שכל למעלה מכ' לאו סכך פסול הוא ואינו מצטרף לפסול ופעמים שמצטרף להכשר, עכ"ל, והרי להדיא שאף לדעת רבא דחלל סוכה תנן, מ"מ בעינן למימר דסכך למעלה מכ' ל"ח סכך פסול, וע"כ לא אמרי' בי' דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, והרי שאף לדעת רבא חשיב הסכך העליון סכך דלמעלה מכ', ואפ"ה ה"ז מצטרף להכשר.

ונ' פשוט, דודאי אף הנך ראשונים מודו לד' הרשב"א דלדעת רבא פסולא דסכך למעלה מכ' הוא משום שהוא מסכך על חלל שלמעלה מכ', והא דס"ל דהסכך העליון חשיב כסכך דלמעלה מכ', הוא משום דלא דייני' על כל הסכך כחדא, ואשר ע"כ הגם דהסכך התחתון סכך כשר הוא כיון שאינו מאהיל על חלל יותר מכ', מ"מ הסכך העליון שה"ה מאהיל על חלל יותר מכ' חשיב כסכך דלמעלה מכ', ואשר ע"כ שפיר דנו הראשונים מ"ט לא אמרי' בזה דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר.

ב] והנה בדעת רש"י נ' להוכיח שדעתו כדעת הרשב"א ודעימי', והוא ממה שפירש"י בסוכה ד"י: דהא דנויי סוכה אין ממעטין בסוכה היינו דאין ממעטין בגבוהה מכ' להכשירה דלאו מין סככה נינהו, ומבו' מזה דאילו היו ממעטין גובה הסוכה היתה הסוכה כשרה, וצ"ע, דמה יהני הא שהן ממעטין הסוכה, הרי הן פסולין לסיכוך, והכשר הסוכה בע"כ הוא משום הסכך שלמעלה מכ' שהוא פסול.

ונ' מוכח מזה, דרש"י ס"ל כדעת הרשב"א ודעימי' דכל היכא שחלל הסוכה אינו למעלה מכ', הוי כל הסכך סכך כשר, כיון שאינו מאהיל על חלל יותר מכ', ואשר ע"כ אם היו נויי סוכה ממעטין בחלל הסוכה, הי' לנו להכשיר אף הסכך שלמעלה מכ' כיון שאינו מאהיל על חלל יותר מכ', והי' הסוכה מתכשרת מכח הסכך דלמעלה מכ' לבדו, ואך משום דאינם מועילים למעט הגובה כיון דלאו מין סככה נינהו, ע"כ הוא דהסוכה פסולה.

וכ"ה גם משמעות ל' רש"י בסוכה ד"ד. אהא דבהוצין יורדין לתוך כ' וצלתן מרובה מחמתן כשרה, ז"ל, דמנינן עשרים מהן ולמטה, עכ"ל, וע' או"ז סי' רפ"ב, שדקדק מל' רש"י זה דקי"ל כדעת רבא דחלל סוכה תנן, עיי"ש, ול' זה נ' כדעת הרשב"א דמכח הא דמנינן עשרים מהן ולמטה מתכשר כל הסכך, ומשא"כ היכא שחמתן מרובה מצילתן לא מנינן עשרים מהן ולמטה אלא מנינן מעיקר הסכך ולמטה והוי למעלה מכ', אך משא"כ להחולקים על הרשב"א, הרי בכל גווני מנינן עשרים מההוצין ולמטה, ורק דכיון דעיקר הסכך אכתי קאי בפסולו, ע"כ ל"מ ההוצין להכשיר הסוכה רק אם צלתן מרובה מחמתן ולא אם חמתן מרובה מצילתן, וכ"נ גם בל' רש"י שם ד"ה סבר אביי, עמש"נ להלן סק"ד.

ונ' עוד לפ"ז, דהנה בפירש"י בסוכה ד"י. פירש, דהיכא דסוכה תחתונה צממ"ח ועליונה חממ"צ ועליונה למעלה מעשרים אף תחתונה פסולה, משום דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר משום דסכך למעלה מעשרים פסולה, והר"ן שם עמד ע"ד רש"י, דלדעתו דס"ל דיש לפסול משום מצטרף סכ"פ אף היכא שהכשר צממ"ח, ואף בפסולא דלמעלה מעשרים, א"כ מ"ט בסוגיין במקצת סכך בתוך כ' ובההיא דהוצין יורדין לתוך כ' לא אמרי' דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר לפסול, וכתב הר"ן דהתם היינו טעמא משום דחד סככה הוא, אבל בתרי סככי כי הכא אמרי' דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, עכ"ל.

ולכאו' יל"פ הטעם בזה ע"פ הנ"ל, דהיכא דחד סככה הוא ל"ש כלל לפסול משום הא דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, שהרי הכל סכך כשר הוא, כיון שחד סככה הוא ומאהיל על חלל שאינו יותר מכ', ומשא"כ היכא דתרי סככי נינהו דהסכך העליון מאהיל על חלל יותר מכ' והוי סכך פסול, דהגם דחלל הסוכה התחתונה ל"ה יותר מכ', מ"מ הרי כבר נת' לעיל סק"א דודאי פסולא דלמעלה מכ' ל"ה פסול בהסוכה שחללה יותר מכ' אלא הוי פסול בהסכך שמאהיל על יותר מכ', וכיון שהסכך שבסוכה העליונה מאהיל על חלל יותר מכ', ה"ה סכך פסול, יש לפסול משום הא דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר.

אמנם באמת לא סגי בזה, שהרי רבא הוא דחדית להא דחלל סוכה תנן, אך אידך אמוראי בסוגיין שדנו בדין מקצת סכך בתוך כ' ומקצת סכך למעלה מכ' לא ס"ל להא דחלל סוכה תנן, ואפ"ה לא פסלינן בזה משום הא דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר,[[5]](#footnote-6) ובע"כ צל"פ ד' הר"ן בדעת רש"י, דהוי זה סברא בפסולא דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, דהא דפסלי' משו"ז אף בסכך למעלה מכ', הוא רק היכא שב' סככים נינהו ולא היכא דהוי חד סככה, ואכ"מ.

ג] והנה לדעת התוס' ודעימייהו דס"ל דאף לדעת רבא חשיב הסכך העליון כסכך שלמעלה מכ', צ"ב דא"כ מהו שאמר רבא דזה וזה כשר דחלל סוכה תנן וחלל מבוי תנן, ומה טעם יש בזה להכשיר, הרי הגם דנתחדש בזה דשיעורא דלמעלה מכ' ל"ה על מקום הסכך אלא על מקום החלל שהזכך מסכך עליו, מ"מ הרי אכתי הסכך העליון חשיב סכך דלמעלה מכ', ושייך בזה נידון הגמ' דלעיל אם כה"ג פסול או כשר, דמאי נפ"מ אם הסכך הכשר הוי הסכך שבתוך כ' והסכך הפסול הוי הסכך שלמעלה מכ', או דהסכך הכשר הוי הסכך שמסכך על כ' והסכך הפסול הוי הסכך שמסכך על יותר מכ'.

ובפשוטו צ"ל בזה, וכ"ה בחזו"א סי' קמ"ג סק"ה וסי' ק"נ סק"ד, דאין מכוון ד' רבא דהטעם דכשר בכה"ג הוא משום דחלל סוכה תנן וחלל מבוי תנן, דבאמת הרי אין בזה טעם להכשיר וכנ"ל, ואך דרבא מייתי זה לראי' בעלמא, דמהא דחלל סוכה וחלל מבוי תנן, ולא ניתן שיעור במתניתין בהסכך ובהקורה, ש"מ דאף היכא שמקצת סכך הוי למעלה שהחלל שתחתיו הוא יותר מכ', ואף היכא שמקצת קורה הויא למעלה שהחלל שתחתי' הוא יותר מכ', נמי הרי זה כשר, ובע"כ דלא גזרי' בזה דילמא מישתקיל, וכן לא החמירו רבנן משום הא דאי קלשת הו"ל חממ"צ והו"ל קורה הניטלת ברוח.

אמנם נ' דיל"פ בזה באופ"א, ובהקדם, דהנה בעיקר מה שדנו בסוגיין לפסול בסוכה משום דאי קלשת הו"ל חממ"צ, צ"ב דמה טעם יש לפסול בזה, הרי הגם שהסכך התחתון הוי חממ"צ, הרי פירשו הראשונים דסכך למעלה מכ' לא חשיב סכך פסול ומצי להצטרף להכשר, וא"כ מה לי דאי קלשת הו"ל חממ"צ, הרי בדין שיצטרף אף הסכך שלמעלה מכ' להכשיר.

ועד"ז צ"ב גם במה שדנו לפסול בקורה משום דאי קלשת הו"ל קורה הניטלת ברוח, וצ"ב דמ"מ כיון דהשתא אינה ניטלת ברוח, והשתא סגי בהקורה שבתוך כ' להכשיר, ע' להלן סק"ח שנת' כן מד' הריטב"א והר"ן, ועיי"ש שנת' בד' הרא"ש דפליג בזה, א"כ מה לי הא דאי קלשת הו"ל קורה הניטלת ברוח.

אמנם הביאור בזה מבו' מתוך הסוגיא, שאמרו דמ"ש במבוי דכשר דאמרי' קלוש סוכה נמי לימא קלוש, ומבו' בזה דבלא דנימא קלוש יש לנו לפסול מכח הא דמקצת סכך למעלה מכ' ומקצת קורה למעלה מכ', והנידון להכשיר הוא משום דאמרי' קלוש, ואשר זהו דאמרי' די"ל דל"ש למימר קלוש, משום דאי קלשת הו"ל חממ"צ, ול"ש למימר קלוש משום דאי קלשת הו"ל קורה הניטלת ברוח, וכיון דכל ההכשר מיוסד על הא דאמרי' קלוש, הרי דבהנך גווני דליכא למימר קלוש יש לנו לפסול.

אמנם הך מילתא גופה צ"ב, דמ"ט בעי' כלל למימר קלוש, ולכאו' הרי אף בלא דנימא קלוש, מ"מ מ"ט יפסל הסיכוך והקורה מכח הא דמקצתן למעלה מכ'.

ובפשוטו הי' מקום לפרש בזה, דהא דבסוכה יש לפסול בלא דנימא קלוש, הוא משום דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, וכיון דבכלל הסיכוך הוי אף סכ"פ הי' לנו לפסול, וע"ז מהני הא דאמרינן קלוש ורואין כאילו ניטל הסכך הפסול והוי סיכוך הסוכה בהסכך שלמטה מכ'.

אמנם נ"פ דאין לפרש כן, שהרי הראשונים דנו מ"ט לא אמרי' בזה דמצטרף סכ"פ, ונאמרו בזה כמה טעמים,[[6]](#footnote-7) וודאי לא ע"ז הי' נידון הסוגיא עצמה, בשגם דאם הי' הנידון לפסול משום הא דמצטרף סכ"פ, לא הי' מהני ע"ז הא דאמרי' קלוש, דסו"ס כיון שיש כאן סכך פסול ה"ה מצטרף בהדי סכך כשר, וכ"ה דבעלמא היכא דפסלי' משום הא דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר לא מהני מה דנימא בזה קלוש, אך אם איירי הסוגיא בדהוי הסכך שבתוך כ' צממ"ח, שפיר י"ל דמה דבכה"ג לא פסלי' משום מצטרף סכ"פ, הוא משום דאמרי' קלוש, ואף בעלמא מש"כ התוס' ודעימיהו דהיכא דהסכך הכשר צממ"ח אין לפסול משום מצטרף סכ"פ, י"ל דהוא משום דאמרי' קלוש.

גם לא נתפרש בזה מ"ט בקורה שמקצתה למעלה מכ' בעי' למימר קלוש, ובלא זה אין להכשירה.

ואשר ע"כ נ' דהטעם בזה הוא, דבפסולא דלמעלה מכ' דאי"ז פסול במין הסכך, אלא הוי הפסול במקום הסיכוך, ע"כ היכא דהוי חד סיכוך שמקצתו הוי בתוך כ' ומקצתו הוי למעלה מכ', מיפסל אף הסכך שלמטה מכ', דהסיכוך בכללותו חשיב כסכך דלמעלה מכ', כיון שמקצתו הוא למעלה מכ', דמשום דינא דיהא הסיכוך בתוך כ' בעי' שיהא מקומו רק בתוך כ', ולא יהא אף למעלה מכ', וה"נ בפסולא דקורה למעלה מכ', נמי היכא דקורה אחת מקצתה למטה מכ' ומקצתה למעלה מכ' מיפסלא כל הקורה, דהקורה כולה חשיבא כקורה דלמעלה מכ', כיון שמקצתה הוא למעלה מכ', וע"ז הוא דמהני הא דאמרי' קלוש, דרואין כאילו ניטל הסיכוך דהוי למעלה מכ' ועליונה של קורה דהוי למעלה מכ', והוי כל הסיכוך בתוך כ' וכל הקורה בתוך כ'.[[7]](#footnote-8)

ואשר זהו גם מה שדנו לפסול משום דאי קלשת הו"ל חממ"צ ואי קלשת הו"ל קורה הניטלת ברוח, והיינו דכיון דבעי' למימר בזה "קלוש", ע"ז אמרי' די"ל דל"ש למימר בזה קלוש כיון דהסכך העליון ועליונה של קורה נצרכים להכשר, וע"כ ל"ש למימר דדל מהכא להסכך העליון ועליונה של קורה, אך אילו ל"ה בעי' בזה לדין "קלוש", לא הי' לנו לפסול משום הא דהסכך התחתון חממ"צ, שהרי כבר פירשו הראשונים דל"ש לפסול בזה משום הא דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, וכן לא הי' לנו לפסול משום הא דתחתונה של קורה בפנ"ע אינה עומדת ברוח, שהרי מ"מ השתא היא עומדת ברוח, ורק משום דבעי' בזה לדין "קלוש", ע"כ יש לדון דל"ש למימר קלוש היכא שעל כרחינו אנו צריכים להסכך העליון ולעליונה של קורה.[[8]](#footnote-9)

ומעתה נ' די"ל דזהו מש"א רבא דזה וזה כשר חלל סוכה תנן וחלל מבוי תנן, והיינו דמה"ט הגם דהסכך העליון ועליונה של קורה לית להו הכשר, מ"מ הסכך התחתון ותחתונה של קורה כשרים אף בלא דנימא "קלוש".

והטעם בזה הוא, שהרי נתבאר דעיקר הא דבעי' למימר קלוש הוא משום דבלא זה הי' כל הסכך חשוב סכך דלמעלה מכ' מכח הא דמקצתו למעלה מכ', והיתה כל הקורה חשובה קורה דלמעלה מכ' מכח הא דמקצתה למעלה מכ', וכ"ז שייך רק אם שיעור למעלה מכ' נאמר על הסכך ועל הקורה גופייהו שיהא מקומם בתוך כ', ובזה כל שמקצתם למעלה מכ' חשבינן שמקומם הוא אף למעלה מכ' ומיפסלי, ואין להכשירם רק מכח הא דאמרי' קלוש, אך משא"כ לדעת רבא דחלל סוכה תנן וחלל מבוי תנן, ועיקר שיעורא דלמעלה מכ' הוא שתאהיל הסוכה על חלל שאינו למעלה מכ', וכמש"נ דגם החולקים על הרשב"א מודו ליסוד הדברים דלדעת רבא פסולא דלמעלה מכ' הוא משום הא שהסכך מאהיל על חלל למעלה מכ', הרי דכיון דהסכך התחתון אינו מאהיל על למעלה מכ' הוי הוא סכך כשר, ול"ש כלל לפסלו מכח הא דהסכך העליון מאהיל על חלל למעלה מכ', וה"נ בקורה כיון שחלל המבוי שמתחת תחתונה של קורה אינו למעלה מכ', הויא קורה כשרה, ול"ש כלל לפסלה מכח הא דהחלל שמתחת עליונה של קורה הוא למעלה מכ', ול"ב בזה כלל לדין "קלוש" כדי להכשירם.

ואשר ע"כ אין לפסול בזה משום הא דאי קלשת הו"ל חממ"צ והו"ל קורה הניטלת ברוח, דהך פסולא הוא רק אם ההכשר מיוסד על הא דאמרי' קלוש, ובזה אמרי' די"ל דל"ש למימר קלוש, כיון דע"כ בעינן להסכך העליון ולעליונה של קורה לצורך ההכשר, אך לפ"מ דחדית רבא דחלל סוכה וחלל מבוי תנן והסכך והקורה כשרים אף בלא דנימא קלוש, הרי ממילא דלא איכפ"ל כלל בהא דאלמלי הסיכוך העליון הו"ל חממ"צ ודאלמלי עליונה של קורה הו"ל קורה הניטלת ברוח, וכמש"נ.

ויל"ד ולומר עוד, דגם לפ"מ דאמר רבה מפרזיקא דטעם הפסול הוא משום דחיישי' דילמא מישתקיל מקצת עובי הסכך התחתון ודילמא תירקב תחתונה של קורה, נמי כ"ז הוא רק אם כל ההכשר מיוסד על הא דאמרינן קלוש, אך לדעת רבא דל"ב לההכשר למימר קלוש, אין לפסול אף משום גזירה, וזה ע"ד ד' הריטב"א שהבאנו לעיל, ז"ל, וא"ת ומאי שנא בסוכה דעלמא דלא חיישינן דילמא קלשא ולא מדכר, י"ל כיון דהכא דבריעותא אנו באים להכשירה ולעשות ממה שהוא למעלה כאלו הוא למטה יש לנו לחוש לכל מאי דאפשר, עכ"ל, ואשר ע"כ י"ל דלדעת רבא דההכשר הוא משום דחלל סוכה וחלל מבוי תנן ול"ב לדין קלוש, אין לנו למיחש לדילמא משתקיל ולא מדכר, אך בפשוטו י"ל דאה"נ, הא דאמר רבא חלל סוכה תנן וחלל מבוי תנן, הוא רק לאפוקי דלא נפסול משום הא דאי קלשת וכו', אך לא דן כלל לפסול משום גזירה, דאם הי' דן לפסול משום גזירה ל"ה מהני ע"ז הא דחלל סוכה וחלל מבוי תנן, וצ"ע בזה.

אך שו"ר בחי' המאירי בסוגיין, ז"ל, ואסיקנא כרבא דאמר אחד זה ואחד זה כשר וכו', ולא משוינן חילוק בין יחיד לרבים ולא חיישי' במבוי אי קלשת וכו' ובסוכה אי קלשת וכו', אלא אמרי' השתא מיהא קורה אינה ניטלת ברוח וסוכה צממ"ח והלכך כשרה, עכ"ל, ומ' להדיא מזה דאף לדעת רבא כל ההכשר מיוסד על הא דאמרי' קלוש, ואך דס"ל דלא חיישי' להא דאי קלשת וכו', דהשתא מיהא אינה ניטלת ברוח והסוכה צממ"ח, וזה דלא כמש"נ.

ד] והנה גרסינן בסוכה ד"ד., היתה גבוהה מכ' אמה והוצין יורדין לתוך כ', אם צלתם מרובה מחמתם כשרה ואם לאו פסולה, היתה גבוהה י' טפחים והוצין יורדין לתוך כ', סבר אביי למימר אם חמתם מרובה מצילתם פסולה, א"ל רבא הא דירה סרוחה היא ואין אדם דר בדירה סרוחה, ופירש"י סבר אביי למימר דכי היכי דבגובהה לא ממעטי להכשיר היכא שחמתן מרובה מצילתן, בנמוכה נמי לא ממעטי לפסול, ואם חמתן מרובה מצילתן כשרה, עכ"ל.

ולכאו' נ', דמה שפירש"י דהס"ד דאביי הוא משום דמדמי לה להא דלא ממעטי להכשיר בגבוהה מכ', הוי זה לטעמי', שנת' לעיל סק"ב שדעתו דהא דחלל סוכה תנן היינו שכל הסכך הוי סכך כשר היכא שאין החלל יותר מכ', ואשר ע"כ מהא דבהיתה גבוהה מכ' אמה והוצין יורדין לתוך כ' וחמתן מרובה מצילתן פסולה, יש ללמוד שאין בכח ההוצין למעט חלל הסוכה, וחשבי' דחלל הסוכה הוי יותר מכ', וכאשר כן פירש"י שם דהא דאם צלתן מרובה מחמתן כשרה, הוא משום דמנינן עשרים מהן ולמטה, ומכלל דהא דאם חמתן מרובה מצילתן פסולה הוא משום שאין בכחן למעט החלל, ומנינן מעיקר הסכך ולמטה, ואשר ע"כ ס"ד דאביי דה"נ בהוצין יורדין לתוך י' וחמתן מרובה מצילתן, אין בכחן למעט החלל וחשבי' דחלל הסוכה יש בו י'.

אך לדעת תוס' ודעימייהו, הרי לכאו' הא דבהוצין יורדין לתוך כ' וחמתן מרובה מצילתן פסולה, אי"ז כלל משום דאין בכח ההוצין למעט החלל, אלא אף אם בכח ההוצין למעט החלל, מ"מ הסוכה פסולה, כיון שההוצין הכשרים לסיכוך הוו חממ"צ, ועיקר הסכך שצילתו מרובה מחמתו, מסכך על למעלה מכ' ואינו כשר לסיכוך, וא"כ אין ללמוד מזה כלל דאין בכח הוצין שחממ"צ למעט החלל, ולכאו' צ"ל לפ"ז דאה"נ, הא דס"ד דאביי דבהוצין יורדין לתוך י' אם חמתן מרובה מצילתן כשרה, אי"ז משום דמדמי לה לההיא דהוצין יורדין לתוך כ', אלא מסברא דנפשי' ס"ל לאביי כן דהוצין שחמתן מרובה מצילתן אין ממעטין חלל הסוכה לפחות מי'.

ה] אמנם באמת משמעות ריהטת סוגית הגמ' היא, דהא דמכשר אביי היכא שחמתן מרובה מצילתן, הוא מחד טעמא עם הא דפסלי' בהוצין יורדין לתוך כ' וחמתן מרובה מצילתן, ולכאו' אי"ז מתישב לדעת התוס' ודעימיהו.

והפשוט בזה, דהנה בפי' הר"ן בסוכה שם הק' במש"א דבהוצין יורדין לתוך כ' אם חמתן מרובה מצילתן פסולה, מהא דאמרי' בסוגיין דבמקצת סכך בתוך כ' ומקצתו למעלה מכ' כשרה אפי' היכא דכי שקלת לי' כלומר שתטול כל מה שלמעלה מכ' פשו לי' מה שבתוך כ' חמתו מרובה מצילתו אפ"ה כשרה וכו' וה"נ נימא הכי, ותירץ די"ל דל"ד דהוצין יורדין לא חשיבי כסכך, הלכך כל שחמתן מרובה מצילתן כמאן דליתנהו דמי, עכ"ל, וכ"ה ל' הרא"ש שם, ואם לאו פסולה דכמאן דליתנהו דמי נמצא שאין הסכך מגיע עד חלל כ', עכ"ל,[[9]](#footnote-10) וע' עוד במאירי שם מה שהביא לחלק דהוצין גריעי, עיי"ש, ויל"פ כן טעם הראשונים הנז', וע' גם בפי' ראמ"ה באופן אחר קצת.

ולדעתם א"ש בפשיטות הא דמדמי לה אביי דה"נ בהוצין יורדין לתוך י' וחממ"צ אינם ממעטין החלל, דכיון דהא דהיכא שהוצין יורדין לתוך כ' וחממ"צ פסולה הוא משום דכמאן דליתנהו דמי, הרי דמה"ט גופא יש לנו לומר דאף אינם ממעטין החלל משום דכמאן דליתנהו דמי, והיינו שהגם שהנידון בהוצין יורדין לתוך כ' והנידון בהוצין יורדין לתוך י' ב' נידונים הם, דביורדין לתוך כ' הנידון הוא אם מהני הוצין אלו להכשיר הסוכה, וביורדין לתוך י' הנידון הוא אם מהני הוצין אלו למעט החלל, מ"מ מחד טעמא הוא דלא מהני ההוצין לב' הנידונים, משום דכמאן דליתנהו דמי.

והדברים מפורשים כן בד' הראשונים, ז"ל הר"ן שם, ואביי גופי' מודה דאילו הי' מקצת סכך בתוך י' פסולה, דודאי פשיטא לן דחלל י' בעינן, אלא דהוא ס"ל בהוצין דכל שחמתן מרובה מצילתן כמאן דליתנהו דמי וכו', וכ"ה ל' הרא"ש שם, סבר אביי למימר אם חממ"צ כשירה דכמאן דליתנהו דמי ואיכא חללה י', עכ"ל, וכ"ה ל' הריטב"א שם, ואע"ג דהתם לכו"ע מקצת סכך למטה מי' טפחים פסולה דהא ליכא חלל י', אלא דסבר אביי דשאני הני הוצין שהן נופלין מלמעלה וכי היכי דלא חשיבי בהא דלעיל ה"נ בהא לא חשיבי וכמאן דליתנהו דמי, עכ"ל, וכ"ה גם בחי' הרא"ה ובפי' ראמ"ה שם, עיי"ש.

ו] אמנם לדעת התוס' בסוכה שם וכמה מן הראשונים, דאף הכא לא מכשרינן במקצת סכך בתוך כ', אלא היכא שהמקצת שבתוך כ' הוי צממ"ח, אך היכא שחממ"צ אין להכשירו, דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, אשר לפ"ז הרי הא דבהוצין יורדין לתוך כ' וחממ"צ פסולה, ל"ב להא דהוצין כמאן דליתניהו דמי, אלא אף אי כמאן דאיתניהו דמי נמי אין להכשיר, כיון שהסכך הכשר חמתו מרובה מצילתו ומצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, אשר מה"ט אף בסכך גמור שמקצתו למטה מכ' וחממ"צ ה"ז פסול, א"כ הדר צ"ב היאך מדמי לה אביי דה"נ בהוצין יורדין לתוך י' ל"מ למעט חלל הסוכה, הרי הא דבהוצין יורדין לתוך כ' ל"מ להכשיר, אי"ז כלל משום דל"מ למעט החלל, אלא היינו משום דמצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר.

ואף למה שדנו התוס' בסוגיין דמכשרינן אף היכא שהמקצת שבתוך כ' הוי חממ"צ, נמי לא ניחא, שהרי התוס' בסוגיין הק' מהא דגבי הוצין אם חממ"צ פסולה, וכתבו דללישנא קמא ניחא, א"נ גבי הוצין יש לפסול יותר הואיל ואגודים עליונים ותחתונים זב"ז דאי קלשת יפול הכל, עכ"ל, והנה לא מיבעיא לשנויא קמא דלא א"ש, שהרי סוגיא דסוכה ס"ל דאף במקצת סכך בתוך כ' וחממ"צ פסולה, ואי"ז פסול מיוחד בהוצין, אלא אף לשנויא בתרא נמי לא א"ש, שהרי לא פירשו דהא דהוצין גרע הוא משום דכמאן דליתניהו דמי וכמש"כ הראשונים בסוכה, אלא פירשו דהוא משום דאי קלשת יפול הכל, והוי זה טעם דל"ש למימר בזה קלוש, והיינו משום דכל ההכשר מיוסד על הא דאמרי' קלוש וכמש"נ לעיל, וע"כ היכא דאי קלשת יפול הכל ל"ש למימר קלוש, והדר דינא דפסול, וזה ל"ה טעם כלל דמה"ט לא ימעטו ההוצין מחלל י'.

ואולי י"ל בזה, לפמש"נ לעיל, דלפ"מ שאמר רבא דחלל סוכה תנן, הרי ודאי דעיקר הדין דלמעלה מכ' הוי שלא יסכך הסכך על חלל דלמעלה מכ', והא דס"ל לתוס' ודעימיהו דהיכא שמקצת סכך בתוך כ' ומקצת סכך למעלה מכ' ליכא הכשר להסכך העליון, הגם שחלל הסוכה ל"ה יותר מכ', הוא משום דלא דייני' להסכך כולו כחדא, אלא דייני' לכל חלק וחלק בפנ"ע, והסיכוך העליון מסכך על חלל דלמעלה מכ', וע"כ חשיב סיכוך זה כסכך דלמעלה מכ' ופסול.

ונ' דזהו דנתחדש בהך מימרא דהוצין יורדין לתוך כ' אם חמתן מרובה מצילתן פסולה, דהי' מקום לומר דדייני' לכל הסיכוך כחדא ואינו מסכך על חלל שלמעלה מכ', ומה"ט יש להכשיר כל הסיכוך, וזהו דקמ"ל דאי"ז כן, אלא דייני' על הסיכוך שלמעלה מכ' בפנ"ע, ואיהו מסכך על חלל שלמעלה מכ' והוי סכך פסול, וע"כ כה"ג שההוצין שבתוך כ' חמתן מרובה מצילתן ולא סגי בהו להכשיר, ובעי' לצרף הסכך שלמעלה מכ', מיפסלא הסוכה, משום דהסכך שלמעלה מכ' נידון בפנ"ע והוא מאהיל על חלל למעלה מכ' והוי סכך פסול.

וי"ל לפ"ז דמזה הוא שלמד אביי דבהוצין יורדין לתוך י' אם חמתן מרובה מצילתן כשרה, שהרי דינא דסוכה שאינה גבוהה י' טפחים פסולה מבו' בסוכה ד"ה: דהוי זה נמי הלכה בהסיכוך שיסכך על חלל י' טפחים, ואשר ע"כ היכא שהסכך למעלה מי' והוצין יורדין לתוך י', הרי הי' מקום לומר דכל הסכך נידון כחדא ואינו מסכך על חלל י' ומיפסלא הסוכה, וזהו דמדמי אביי דכ"ה דבהוצין יורדין לתוך כ' חשבי' להסכך העליון כמסכך על חלל יותר מכ', ה"נ בהוצין יורדין לתוך י' חשבינן להסכך העליון כמסכך על חלל יותר מי' וכשרה.

ועכ"פ נ' פשוט לפ"ז, דמש"כ הראשונים דאביי מודה במקצת סכך בתוך י' דפסולה כיון דליכא חלל י', ולא מכשר אלא בהוצין יורדין לתוך י', היינו רק לטעמייהו דמצינו דהוצין שחממ"צ גריעי וכמאן דליתנהו דמי, ומה"ט ל"ד למקצת סכך בתוך כ' דכשר, אך לדעת התוס' בסוכה ובסוגיין דלא מצינו דהוצין שחממ"צ גריעי משאר סכך שחממ"צ, אין מקור לומר כן, וודאי לדעת אביי ה"נ במקצת סכך בתוך י' היכא דחממ"צ כשרה, ואמנם נ' פשוט דהיכא שהסכך שלמעלה מי' הוי חממ"צ ודאי אין להכשיר, (וע' שפ"א בסוכה שם), ורק היכא שהסכך שלמעלה מי' הוי צממ"ח, בזה שפיר סבר אביי שאנו דנים דחלל הסוכה הוי בגובה י', והסכך היורד לתוך י' אינו ממעט מחלל הסוכה, וז"ב.

ז] והנה לעיל סק"ב נתבאר, במה שפירש"י בסוכה ד"י: דהא דנויי סוכה אין ממעטין בסוכה דהיינו דאין ממעטין בגבוהה מכ' להכשירה דלאו מין סככה נינהו, אשר מבו' מזה דאילו היו ממעטין היתה הסוכה כשרה, וזה צ"ע, דמה יהני הא שהן ממעטין הסוכה, הרי הן פסולין לסיכוך, והכשר הסוכה בע"כ הוא משום הסכך שלמעלה מכ' שהוא פסול, ונת' בזה דרש"י ס"ל כדעת הרשב"א ודעימי' דכל היכא שחלל הסוכה אינו למעלה מכ', הוי כל הסכך סכך כשר, כיון שאינו מאהיל על חלל יותר מכ', ואשר ע"כ אם היו נויי סוכה ממעטין בחלל הסוכה, הי' לנו להכשיר אף הסכך שלמעלה מכ' כיון שאינו מאהיל על חלל יותר מכ', והי' הסוכה מתכשרת מכח הסכך דלמעלה מכ' לבדו.

אמנם צ"ע בזה בד' הרא"ש בסוכה שם סי' י"ז, שפי' ג"כ דהא דנויי סוכה אין ממעטין היינו להכשירה אם גבוה יותר מכ', וצ"ע רב, דלדעתו שם סי' י"ד דאף היכא שהסכך התחתון הוי בתוך כ' מ"מ חשיב הסכך העליון כסכך שלמעלה מכ', ולא מכשרינן רק היכא שהסכך התחתון צממ"ח, או דמכשרינן אף היכא שהסכך התחתון חממ"צ, משום דסכך למעלה מכ' ל"ח סכך פסול, הרי דלפ"ז תמוה דמאי קמ"ל דנוי סוכה אין ממעטין בסוכה הגבוהה יותר מכ', הרי אף אם היו ממעטין נמי ל"ה לנו להכשיר, שהרי אינהו גופייהו פסולין לסיכוך, והסכך הכשר כולו הוי למעלה מכ', וליכא כלל סכך כשר בתוך כ', וכה"ג ודאי אין להכשיר.

ואולי י"ל בזה, דהנה בהא דפירס סדין לנאותה כשרה, מצינו שנחלקו הראשונים, דדעת רש"י בסוכה ד"י. דהוא משום דאין שם סכך עלי', כיון שלא פרסו לסיכוך, אך דעת הרא"ש והר"ן שם מבוארת דהוא משום דכל שפרסו לנוי ה"ז בטל לגבי הסוכה.[[10]](#footnote-11)

ולפ"ז אולי י"ל, דע"כ שפיר איצטריך לאשמועינן דנוי סוכה אין ממעטין בשגבוהה למעלה מכ', שהרי כבר נת' לעיל שאף לדעת התוס' והרא"ש ודעימיהו פסולא דלמעלה מכ' הוא בשהסכך מסכך על חלל למעלה מכ', והא דס"ל דהיכא שמקצת סכך בתוך כ' ומקצת סכך למעלה מכ' ליכא הכשר להסכך העליון, הוא משום שאנו דנים כל מקצת מן הסכך בפנ"ע, ומקצת הסכך העליון מסכך על למעלה מכ', ולפ"ז יל"ד ולומר דבנוי סוכה דבטיל לגבה, הרי הי' מקום לומר שימעט מחלל הסוכה ונחשוב שאין הסכך מסכך על חלל יותר מכ', דכיון שהנוי בטיל לגבי הסכך לא דייני' את הסכך בפנ"ע, אלא אנו דנים אותו בצירוף הנוי, ואינו מסכך על למעלה מכ', וע"כ הי' מקום להכשירו, וזהו דקמ"ל דל"מ הנוי למעט החלל כיון שהוא בטל, וחשיב דהסכך מסכך על חלל דלמעלה מכ', וצ"ע בזה.

אמנם לדעת רש"י אין לפרש כן, שהרי לדעתו הא דנוי אינו פוסל אינו כלל משום דבטיל לגבה, אלא משום שלא פרסו לשם סיכוך, אך לדעתו ניחא בלא"ה הא דהי' לנו להכשיר בסוכה שלמלה מכ' אם הי' הנוי ממעט, משום דס"ל דכל שחלל הסוכה ל"ה יותר מכ' מיכשר כל הסכך, ואף מה שלמעלה מכ', וע"כ ה"נ אם הי' הנוי ממעט החלל, הי' לנו להכשיר הסוכה מכח הסכך שהוא למעלה מכ', וכמש"נ לעיל.

ח] בחי' הריטב"א בסוגיין פירש לסוגיין דאיירי היכא שהמקצת שבתוך כ' הוי חממ"צ, והק' ע"ז, ז"ל, וא"ת ובר מהכי לימא לי' דלא דמו לפי שיטתנו דהכא גבי קורה שיעור יש לנו אלא שמחוסר קיום והרי יש דבר שמעמידה ונחשוב מה שלמעלה כאלו הי' בנין עליו של אריחים ואלו גבי סוכה אין לנו למטה סכך כשר, ועיי"ש מה שתירץ בזה וצ"ב, וז"ל הריטב"א בסוכה ד"ד., דההיא לאו דסכך שלמטה בעצמו חמתו מרובה מצלתו ואפילו הוא עומד קיים, דאם כן היכי הוה מדמינן לה לקורה דאי קלשת לה ניטלת ברוח דאלו קורה מה שבתוך עשרים הרי יש בו שיעור ראוי להכשיר המבוי אלא דהוה מיחסר קביעתא והשתא מיהא הא קביעא ואין מה שלמעלה בא אלא לתת קביעות למה שלמטה, ואילו גבי סוכה אין במה שלמטה שיעור להכשר סוכה דהא חמתה מרובה מצלתה ונמצא עיקר הכשר הסוכה עם מה שלמעלה, עכ"ל.

וגם בחי' הר"ן הק' כן על פי' זה, ז"ל, ותמיהני עליו, דאי הכי מאי קא מקשי' ממבוי לסוכה ואמרי' אלא ע"כ נעשה כשפוד של מתכת ה"נ ע"כ צממ"ח, דהא ל"ד כלל, דגבי מבוי כיון שמה שיש ממנו בתוך כ' בריא הוא, אע"פ שמה שהוא למעלה מכ' גורם לו על כרחך נעשה כשפודין של מתכת, אבל בגבי סוכה מה שלמטה מכ' אין צממ"ח לא מחמת עצמו ולא כנדצ"ל ע"י גרמת מה שלמעלה ממנו, והיכי אמרי' אלא ע"כ נעשה צממ"ח, והא כיון דאמרי' קלוש ע"כ חממ"צ, עכ"ל, ועיי"ש שמכח זה הכריח כפי' התוס' דאיירי היכא שהסכך התחתון צממ"ח.

אמנם הנה בתוס' הרא"ש בסוגיין, הביא פי' התוס' דאיירי שהסכך התחתון צממ"ח, והק' ע"ז, ז"ל, וקשיא לי א"כ מאי פריך ה"נ אי קלשת לה הו"ל קורה הניטלת ברוח, כיון דנשאר בה שיעור הכשר קורה כדמפרש גבי סוכה שנשאר בה שיעור הכשר סוכה, אלא דחיישי' לפיזור הרוח ובקורה ליכא למיחש, עכ"ל, ומבו' דעת הרא"ש, דהיכא שאין בתחתונה של קורה שבתוך כ' שיעור כדי לקבל אריח, דמי זה להיכא שהסכך התחתון חממ"צ, וע"כ נקט דאי סוגיין איירי בשהסכך התחתון צממ"ח, ע"כ גם גבי קורה דמדמי לה איירי היכא שיש בתחתונה של קורה שבתוך כ' בפנ"ע כדי לקבל אריח, וזהו שהק' דא"כ מאי פריך דהו"ל קורה הניטלת ברוח.

ולמדנו בזה פלוגתת הראשונים, דדעת הריטב"א והר"ן, דמקצת קורה בתוך כ' ואין בה כדי לקבל אריח דמיא למקצת סכך בתוך כ' שצממ"ח, ולדעת הרא"ש דמיא למקצת סכך שחממ"צ.

וכנראה טעם הפלוגתא בזה, הוא ביסוד הדין דבעי' בקורה שיהא בה כדי לקבל אריח, דלדעת הריטב"א והר"ן הוי זה תנאה בעלמא, אך שיעור הכשר הקורה הוי במשהו, אך לדעת הרא"ש הוי זה שיעור בהכשר הקורה, דשיעורה הוא כדי לקבל אריח, וכל דלי"ב בפנ"ע כדי לקבל אריח ל"מ מה שמכח שאר הקורה יש בה כדי לקבל אריח, אא"כ מצטרפת שאר הקורה להכשר.

והיינו, דאם נבא לדון במקצת קורה בתוך כ' ומקצת קורה למעלה מכ' ואין בתחתונה של קורה כדי לקבל אריח בפנ"ע, ומ"מ ה"ז כשר, ונבא לדון מה היא הקורה המכשרת להמבוי, הרי דתליא זה בפלוגתת הראשונים הנ"ל, דלדעת הריטב"א והר"ן הקורה המכשרת היא רק מה שבתוך כ', וסגי בה להכשיר, (כיון שבפועל היא מקבלת אריח מכח גרמת מה שלמעלה הימנה), אך לדעת הרא"ש הקורה המכשרת היא כל הקורה ואף מה שלמעלה מכ' מצטרף להכשיר, (שאם ל"ה מצטרף להכשיר, ל"ה מצינו להכשיר מכח תחתונה של קורה שבתוך כ', כיון דלי"ב שיעור קורה).

ט] שם ד"ג:, והא למטה קתני, הא קמ"ל למטה כלמעלה, מה למעלה חללה כ' אף למטה חללה י'.

כתב השו"ע באו"ח סי' שס"ג סכ"ד, אבל אם הניח קורה רחבה כ' ונמשכת קצת למטה מי' כשרה, ובביאור הגר"א שם, ז"ל, שם וכו' כ"כ הרא"ש ודחה ד' הרשב"א, ולי נראה כד' הרשב"א שפ' דאם נמשך פסול, כמ"ש בהדיא בגמ' שם חללה עשרה וכו', עכ"ל.[[11]](#footnote-12)

ובאבן העוזר שם, ז"ל, כתב ב"ח וכו', סבר הב"ח דאם קורה מקצתה מגיע למטה מי' באמת כשרה וכן מפורש יותר בד' הט"ז, אבל באמת שגגה היא בידם דש"ס ערוך הוא בעירובין דף ג' למטה כלמעלה דחלל י' תחת הקורה בעי', וכן פסק הרשב"א בעבוה"ק ש"א ס"ג וז"ל, קורה צריך שלא יהא חלל שתחתי' יותר מכ' ולא פחות מי', הי' חלל שתחתי' פחות מי' מגבי' או חוקק וזהו כוונת הב"י וכו', עכ"ל, ועיי"ש שפירש דאף הרא"ש לא נחלק בזה, וע' גם בד' המג"א שנר' כן, וע' בית מאיר שם ומ"ב סקפ"ב, וע' עוד בס' שפ"א בסוגיין מש"כ בענין זה.

אמנם הנה בעבוה"ק ש"א פ"ה, ז"ל, היתה קורה עצמה רחבה ומשולשלת י' טפחים, אם גבוה מן הקרקע ג' טפחים יראה לי שצריך להביא קורה אחרת, שכל משולשלת עשרה יצאה מתורת קורה ומחיצה היא וכו', עכ"ל, ומבו' להדיא דאלמלי הא דמשולשלת היא י' טפחים, שפיר היתה מכשרת מתורת קורה, הגם שהיא בתוך י' לקרקע, שאינה גבוהה מן הקרקע אלא ג' טפחים, וכן נ' גם בל' חי' הרשב"א לקמן די"ד. עיי"ש.

וכבר עמד בזה הגאו"י לקמן די"ד. דמד' הרשב"א שם מוכח דאין לפסול משום הא דאימעוט חללה מי', ועיי"ש שפירש הטעם בזה, ז"ל, והא דאמרי' התם למטה כלמעלה וכו', למעוטי הניח הקורה משפת י' ולמטה, דכי קלשת לי' עד י' הו"ל קורה הניטלת ברוח, ונמצא מקצת שיעור הכשרה בתוך י' דומיא דמקצתה למעלה מכ' דאמרי' התם כי קלשת לי' הו"ל קורה הניטלת ברוח, ובהא הוא דאיכא דפסל במבוי דמקצת שיעור הכשרה למעלה מכ', אבל היכא דאיכא שיעור למעלה מי', אע"ג דמשכא נמי למטה מי', אימא אמרי' קלוש, וכדאמרי' בעקמימותה נוטה לתוך י' רואין כל שאילו ינטל, עכ"ל, וע' כעי"ז באבנ"ז סי' רצ"ה כעי"ז.

והנה מה שחילק הגאו"י בין היכא דליכא שיעור בהקורה שלמעלה מי' לבין היכא דאיכא בזה שיעור, מוכח לומר כן בד' הרשב"א, כי היכי שלא יסתרו דבריו זל"ז, שהרי בדבריו בעבוה"ק ש"א פ"ג מפורש דבעי' שיהא החלל שתחתי' י', ונ' להדיא דאם הוי החלל פחות מי' ל"מ, ואף שמקצת הקורה למעלה מי', וכמו שהוכיח כן האבהעו"ז, ואילו בדבריו שם פ"ה מפורש דקורה המשולשלת לתוך י' כשרה, ובע"כ דשאני היכא שיש שיעור קורה במה שלמעלה מי' מהיכא דליכא שיעור, וכמש"כ הגאו"י.

י] ונ' להוסיף עוד בזה, דהנה בעיקר מה שלמדו הגר"א והאבהעו"ז מסוגיין דיש לפסול היכא שמקצת הקורה בתוך י', יל"ד דזה תלוי בפלוגתת הראשונים בסוגיין, שנת' בדברינו לעיל סק"א.

דהנה דעת הרשב"א ודעימי' דמכוון ד' רבא, דמה"ט דחלל סוכה תנן וחלל מבוי תנן, הרי דהיכא דמקצת הסכך בתוך כ' ומקצתו למעלה מכ', הוי כולו סכך כשר, כיון שהוי סיכוך א' שמאהיל על חלל שאינו יותר מכ', וה"נ במקצת קורה בתוך כ' ומקצתה למעלה מכ', הויא כולה קורה כשרה, כיון שהחלל שתחתי' אינו יותר מכ', ולפ"ז הרי דה"נ במקצת קורה למטה מי' יש לפסול, דכיון דפסולא דלמטה מי' תליא נמי בהחלל, הרי שכל דמקצת הקורה הויא בתוך י' חשבינן דכל הקורה אין החלל שתחתי' י' טפחים, דומיא דהא דהיכא שמקצתה בתוך כ' ומקצתה למעלה מכ' חשבינן דכל הקורה אין החלל שתחתי' כ' אמה, ואין להכשירה, וכמש"כ הגר"א והאבהעו"ז, אמנם אולי יש מקום לדון בזה, דהגם דבמקצת סיכוך בתוך כ' ומקצת סיכוך למעלה מכ' חשבי' לכולו כסכך כשר, כיון שכולו מסכך על חלל כ', היינו משום דמצינו לדון כל הסיכוך כדבר א' ולהכשירו, אך מאידך בקורה שמקצתה בתוך י' ומקצתה למעלה מי', שפיר מצינו לדון עליונה של קורה בפנ"ע ולהכשירו, וצ"ע בזה.

אמנם לדעת תוס' ודעימיהו דמפרשי דאף לדעת רבא דחלל סוכה תנן, מ"מ הסכך העליון שהלל שתחתיו יותר מכ' הוי סכך פסול, אשר היינו משום דהגם דהחלל שתחת הסיכוך אינו יותר מכ', מ"מ אנו דנים על הסיכוך העליון בפנ"ע, והחלל שתחתיו הוי יותר מכ', וע"כ הוי זה סכך פסול, א"כ הרי כאשר נדון במקצת קורה בתוך י' ומקצתה למעלה מי' יש לנו להכשיר, דהגם דתחתונה של קורה אין החלל שתחתי' י' טפחים, אך יש לנו לדון על עליונה של קורה בפנ"ע, והוי החלל שתחתיו י' טפחים, ושפיר יש להכשירה.[[12]](#footnote-13)

אמנם יל"ד אי נימא דהא דאמר רבא חלל סוכה וחלל מבוי תנן, היינו דמזה מוכח דכה"ג דמקצת בתוך כ' ומקצת למעלה מכ' כשר, כיון דסתימת מתני' משמע דכל שחללה כ' כשרה, אף שמקצת הסיכוך ומקצת הקורה גבוהים טפי, ולפ"ז הרי לכאו' ה"נ יש לדקדק ממש"א דהחלל למטה הוי י', דכל שהוי החלל פחות מי' יש לפסול הגם שמקצתה למעלה מי', אך למש"נ לעיל סוסק"ג לפרש ד' רבא באופ"א, שאין כונתו כלל להוכיח מלישנא דמתני', אין לנו מקור לדקדק מלישנא דחלל י', אך נ' שאין לדקדק מזה, שהרי לא תנן במתני' דחלל המבוי למטה הוי י', אלא מפרשי' דזהו דקמ"ל הברייתא, וע"כ ל"ש לדייק מזה, ועוד, דהאמנם אי הוה תני דמבוי שחללו פחות מי' יגבי', הי' מקום לדקדק דמשמע דאף דמקצת הקורה למעלה מי' צריך להגבי', אך מלישנא דלמטה חללו י', אין לדקדק דכל שחללו פחות מי' ל"מ אף אם מקצת הקורה למעלה מי', וז"פ.

ולפ"ז נ', דהרשב"א בעבוה"ק ש"א פ"ג, שנ' מדבריו דהיכא דהוי החלל פחות מי' ל"מ ואף שמקצת הקורה למעלה מי', אזיל לטעמי', וכמש"נ שלדעתו בפי' ד' רבא יש לפסול בכה"ג, אך להתוס' ודעימייהו באמת אין לפסול בזה.

ולפ"ז נמצא, דלמה שפי' הגר"א דהרשב"א והרא"ש פליגי בהך דינא, הדברים מתאימים, דאזלי לטעמייהו בפי' ד' רבא, אך כבר הבאנו ד' הגאו"י שלמד מד' הרשב"א דלא משום זה הוא דפסל, ולפ"ז אי"ז שייך לנידו"ד.

ולפ"ז נ' גם במה שחילק הגאו"י בין היכא שהקורה שלמעלה מי' יכולה לעמוד ברוח בפנ"ע להיכא שאינה יכולה לעמוד בפנ"ע, הוא משום דרבא דאמר דחלל סוכה תנן וחלל מבוי תנן, אשר היינו לדעת הרשב"א דמשו"ז כל הסיכוך כשר וכל הקורה כשרה, אך אלמלי זה הוה פסלינן במקצת סכך למעלה מכ' ובמקצת קורה למעלה מכ', ובע"כ הוא משום דס"ל לרבא דלא אמרי' קלוש כיון דאי קלשת הו"ל חממ"צ והו"ל קורה הניטלת ברוח, וע"כ אין להכשיר רק משום דחלל סוכה וחלל מבוי תנן, אמנם יש מקום לפרש דאלמלי הא דחלל סוכה וחלל מבוי תנן הי' לנו לפסול משום גזירה, אך אי"ז ברור, עמש"נ בזה לעיל סוסק"ג, ואשר ע"כ ה"נ במקצת קורה למעלה מי' ומקצת קורה למטה מי', אין להכשיר משום קלוש רק היכא שהמקצת שלמעלה מי' הויא קורה העומדת ברוח בפנ"ע, אך משא"כ היכא שאינה עומדת ברוח בפנ"ע אין להכשיר משום קלוש, דקי"ל דלא אמרי' קלוש היכא דאי קלשת הו"ל קורה הניטלת ברוח, וכנ"ל.

ואמנם מסברא יש לדון, דכיון שלדעת הרשב"א דייני' על כל הקורה יחד וכולה אין חללה י', הרי ע"ז לא מצינו דמהני קלוש, וע"כ אף בדעליונה של קורה אינו ניטל ברוח ל"מ, וכנ' זהו דעת הגר"א והאבהעו"ז שנקטו דפשיטא דפסול בכה"ג ולא אמרי' קלוש.

יא] ויש להוסיף עוד בזה, דהנה הראשונים בריש מכילתין כתבו דדין קורה פחות מי' דמי לדין סוכה פחותה מי' דפסולה, וע"כ לא תני לה במכילתין.

והנה לגבי סוכה חזינן דכל שהוצין שצממ"ח יורדין לתוך י' ה"ז פסול, והיינו משום דכה"ג ליכא חלל י', ולכאו' א"כ גם בקורה נימא הכי, דכל שהיא יורדת לתוך י', הגם שלמעלה איכא שיעור הכשר קורה, מ"מ יהא זה פסול דליכא חלל י', וכדעת הגר"א והאבהעו"ז.

ובאמת צריךפירוש מ"ט לגבי סוכה כה"ג פסול, נימא קלוש, ולכאו' הי' צ"ל דל"ש ע"ז קלוש דסו"ס אין חללה י', וזה כדעת האבהעו"ז והגר"א.

אך אולי י"ל עוד, דבסוכה כל דאיכא סיכוך צממ"ח למטה לא מצינו לדון להכשיר רק משום הסיכוך שלמעלה, שהרי הוא בפנ"ע אינו המסכך על מקום זה, שהרי סיכוך הסוכה הוא הסכך התחתון, וע"כ ל"ש בזה קלוש, ומשא"כ בקורה שפיר מצינו לדון על עליונה של קורה בפנ"ע ואיהו הוי חללו י', וצ"ע עוד בזה.

1. ובחי' הריטב"א בסוכה ד"ד., ז"ל, שכיון שהכל גוף אחד ויש לתחתון חשיבות וראוי לסכך הרי הוא גורר אחריו שלמטה ממנו את שלמעלה ממנו לעשותו כמוהו דהא חלל סוכה תנן, עכ"ל, וצ"ב אם כונתו כד' הרשב"א, שבדבריו מבו' דרק משום שבסכך התחתון יש לו חשיבות וראוי לסכך ע"כ הוא גורר את העליון, ועיי"ש בדבריו שנ' דהוא רק משום דהתחתון צממ"ח ואולי יל"פ כונתו כמש"כ בחי' הר"ן בסוגיין, עיי"ש, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-2)
2. ונ' דהיינו, דאף דודאי פסולא דיותר מכ' הוי פסול בהסכך, ואינו פסול בהסוכה, מ"מ שורש פסולא דהסכך אינו במה שהוא מונח בגובה למעלה מכ', אלא במה שהוא מאהיל ומסכך על חלל יותר מכ', וע"כ הכא כל הסכך כשר, כיון דהוי כולו חד סיכוך אשר הוא מסכך על חלל כ', וע' לקמן סק"ב שנתבאר, דמה"ט היכא דהוו ב' סיכוכים נפרדים, אשר התחתון הוא בתוך כ' והעליון למעלה מכ', יש מקום לפסול משום מצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, הגם דחלל הסוכה התחתונה אינו למעלה מכ', אלא כיון דהסכך העליון מסכך על חלל יותר מכ' ה"ה פסול, וראיתי להוכיח כן מסוגיא דסוכה ד"י. דאמרי' בכה"ג דמהו דתימא ניגזור דילמא מצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, ומוכח דכה"ג דהוו ב' סככים הוי הסכך העליון סכך פסול, הגם דחלל הסוכה התחתונה ל"ה יותר מכ'. [↑](#footnote-ref-3)
3. ומוכח כן, שהרי לא גזרו רבנן בכל סכך דילמא משתקיל מקצתו והו"ל חממ"צ וא"כ מ"ט גזרו הכא, וע' גאו"י שכתב שהטעם הוא דהכא איירי שהסכך העליון צממ"ח, וע"כ שפיר יש לחוש דילמא משתקיל התחתון ולא יתן אל לבו, אך בעלמא אין לחוש דילמא משתקיל התחתון ויפסל, דכה"ג חזי דחמתה מרובה מצילתה ולא ישב בה, ועיי"ש שכתב לפ"ז דכל הא דפסיל רבה מפרזיקא הוא רק היכא שהסכך שלמעלה מכ' צממ"ח, אך אם חממ"צ אין לפסול, אך הנה מד' הרשב"א נ' להוכיח לא כן, שהרי הרשב"א הק' על פי' התוס' דאיירי הכא שהסכך התחתון צממ"ח, ז"ל, דהא ודאי כי קאמרינן מקצת סכך למעלה מעשרים ומקצת סכך למטה מעשרים, השיעור הצריך לסכך בצמצום קאמר, דהיינו שיש בין כולו כדי שיהא צלתו מרובה מחמתו, עכ"ל, ומזה הוכיח הרשב"א דאיירי היכא שהסכך התחתון חממ"צ, והרי מוכח מינה ג"כ שהסכך העליון חממ"צ, ואפ"ה גזרינן בזה דילמא מישתקיל, וי"ל דלא פלוג רבנן, ולכאו' בע"כ צל"פ הטעם כמש"נ למעלה עפי"ד הריטב"א, דלא גזרו רבנן אלא בסוכה דאיתרעא. [↑](#footnote-ref-4)
4. ואין לפרש דזהו גופא מכוון ה"ט דסכך למעלה מכ' ל"ח סכך פסול, דהיינו דאין פסולו רק מכח החלל שמסכך עליו, וע"כ היכא שהחלל אינו יותר מכ' כל הסכך כשר, שהרי הרא"ש שם סי' ג' דימה לזה, דה"נ יש להכשיר סכך שלמעלה מכ' מכח דינא דפסל היוצא מן הסוכה ול"ד לסכך פסול כיון שאין פסולו אלא מחמת גובה, והתם הרי סכך זה מסכך על חלל יותר מכ', ול"ש להכשיר מה"ט דהכא, ובע"כ מכוון הדברים דפסול שאינו בגוף הסכך עדיף, ובכי האי פסול לא אמרי' מצטרף סכ"פ בהדי סכך כשר, ובכי האי פסול מהני הכשירא דפסל היוצא מן הסוכה, וז"פ [↑](#footnote-ref-5)
5. אך כן קשיא גם ע"ד הריב"א שהביא האו"ז, דקשיא לי' בההיא דהוצין מ"ט לא מיפסל משום מצטרף סכ"פ, ותירץ דחלל סוכה תנן ואף הסכך העליון כשר הוא, וקשיא דאכתי לא נתישב בזה דעת אידך אמוראי בסוגיין דלא ס"ל להא דחלל סוכה תנן, ואפ"ה לא פסלו בזה משום הא דמצטרף סכ"פ, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-6)
6. והתוס' בסוגיין פי' בפי' קמא, דאיירי היכא שבמקצת שבתוך כ' צממ"ח, וע"כ אין לפסול בזה משום מצטרף סכ"פ, והעירוני דצ"ע בזה, שהרי במתני' סוכה ד"י. תנן דפירס עלי' סדין מפני החמה או תחתי' מפני הנשר פסולה, ועיי"ש בתוס' וברא"ש בשם ר"ת דאע"פ דהיכא דהסכך הכשר צממ"ח אינו נפסל משום מצטרף סכ"פ, הכא מיפסל, משום דאיירי שאלמלי הסדין היתה החמה מייבשת את הסכך והי' נושר הסכך והי' חממ"צ, ופירש בזה התרוה"ד סי' צ"א, ז"ל, וי"ל דשאני התם דהסדין נמי עושה צל. ואע"ג דבלא צילתה צילתה מרובה מחמתה, כיון שאותו הצל גופי' הסדין מחזיקתה, שלא יהא פחות מחמתה, חשיב שהסדין עושה רוב הצל, עכ"ל, וא"כ הי' בדין שאף הכא כיון דאיירי שבלא הסכך העליון יבא הרוח ויפזר, יהא חשוב שהסכך העליון עושה רוב הצל ויפסול, וצ"ע רב בזה, ואולי י"ל עפי"ד התרוה"ד, דרק התם שהסדין יש לו קיום בפנ"ע והסכך אין לו קיום בפנ"ע, הוא דאמרי' דחשיב שהסדין עושה רוב הצל ופסול, אך משא"כ הכא דכי היכי שהסכך התחתון אין לו קיום בלא העליון ה"נ העליון אין לו קיום בלא התחתון, וע"כ בכה"ג אין לנו לחשוב שהעליון עושה רוב הצל, וע"כ לא פסיל, וצ"ע אם י"ל כן, אך לפי הנראה מד' ר"ת בספה"י סי' רס"ד דהפסול במתני' דהתם הוא משום מעמיד בדבר המקב"ט, ניחא דהכא ל"ש לפסול מה"ט, דליכא פסול מעמיד בסכך שלמעלה מכ', אך רחוק לפרש כן בד' ר"ת, שהרי בפסול מעמיד נחלקו בסוכה דכ"ב:, והיאך נפרש כן טעמא דמתני'.

   שוב שמעתי מהגרא"א שליט"א לישב בזה, דהא דפירס עלי' סדין מפני החמה ותחתי' מפני הנשר פסול לפי' התוס', אי"ז משום פסולא דמצטרף סכ"פ, אלא היינו דבעלי' מפני הנשר הויא כסוכה תחת סוכה, ובתחתי' מפני הנשר הוי אהל מפסיק, ואך דאם אי"ז נצרך לקיום הסכך הוי זה כלנאותה וה"ז בטל לסיכוך, אך היכא שה"ז מקיים הסכך, אי"ז בטל לסיכוך, והדר דינא דפסול משום סוכה תחת סוכה ומשום אהל מפסיק, ול"ב הפלגה כיון דהוי סכך פסול ואכמ"ל, והוכיח כן מד' הטור שמבו' דאף היכא שאי"ז נצרך לקיום הסכך יש לפסול אם איכא הפלגת ד' טפחים, וצ"ב שהרי בסוכה תחת סוכה השיעור הוא י' טפחים, ומה ענין ד' טפחים לכאן, אך לפי הנ"ל ניחא, דכיון דמעיקר דינא יש לפסול אף בלא הפלגה כלל, כיון דהוי סכך פסול, ואך דכל שאי"ז נצרך לקיום הסכך ה"ז בטל דומיא דלנאותה, ע"כ כל שאינו בתוך ד' טפחים דאינו בטל, הדר דינא דפסיל משום סוכה תחת סוכה, ועכ"פ לפ"ז א"ש היטב דע"כ בסוגיין אין לפסול משו"ז, דהוי הכל סיכוך א', ול"ח כסוכה תחת סוכה, וז"ב. [↑](#footnote-ref-7)
7. ואמנם י"ל, דכ"ז הוא רק משום דהסכך התחתון אינו מתקיים בלא הסיכוך העליון, ותחתונה של קורה אינה עומדת ברוח בלא עליונה, ואשר ע"כ בלא דנימא קלוש חשיב כל הסכך סכך שלמעלה מכ', וחשיבא כל הקורה קורה דלמעלה מכ', אך אילו ל"ה הסכך התחתון צריך כלל להעליון, ול"ה תחתונה של קורה צריכה כלל לעליונה, אין לנו לחשבן כלל כסכך וכקורה דלמעלה מכ', ול"ב למימר קלוש, וכן נ' מסברא.

   אך אין מ' כן מסוגיית הגמ', שאין משמע דמה שאמרו מתחילה "קלוש" מיוסד על מש"א אח"כ דבסכך אי קלשת הו"ל חממ"צ ובקורה אי קלשת הו"ל ניטלת ברוח, וצ"ע בזה. [↑](#footnote-ref-8)
8. אמנם יש לדון ולומר, דלמה שפירשו התוס' בסוגיין בדרך השני' דסוגיין איירי היכא שהסכך שבתוך כ' הוי חממ"צ, י"ל דרק משו"ז הוא דבעי' למימר קלוש, והיינו דכיון דאף הסכך שלמעלה מכ' הוי בכלל הסיכוך המכשיר דהסוכה, ע"כ בלא דנימא קלוש יש לנו לומר דאדרבה כל הסכך פסול, דחשיב כולו כסכך דלמעלה מכ', וע"ז הוא דמהני הא דאמרי' קלוש, דמשו"ז מתכשר הסכך שבתוך כ', ותו אף מצטרף הסכך שלמעלה מכ' להכשר הסוכה, אמנם מד' הריטב"א מבו' לא כן, עיי"ש שפי' בתי' קמא דהא דפרכי' בסוגיין דבסוכה נמי לימא קלוש, הוא משום דס"ד דאיירי היכא שהסיכוך שבתוך כ' הוי צממ"ח, והרי דאף בכה"ג בעי' למימר קלוש ובלא זה אין להכשיר.

   וארוחנא לפ"ז, דהנה ילה"ק בד' התוס' בסוף דבריהם, שהק' לדרך זו, דמ"ט בהוצין יורדין לא מכשרי' היכא שחממ"צ, ותירצו בתי' בתרא דגבי הוצין יש לפסול יותר, הואיל ואגודים עליונים ותחתונים זב"ז דאי קלשת יפול הכל, עכ"ל, וצ"ע דא"כ מ"ט היכא שההוצין צממ"ח כשרה, הרי ל"ש למימר בזה קלוש כיון דאי קלשת יפול הכל, ואטו משום מעט ההוצין שנוספו לעשותן צממ"ח, כבר לא יפול הכל אי קלשת, אך אי נימא דלדרך זו דהתוס' היכא שהסכך שבתוך כ' צממ"ח ל"ב כלל למימר קלוש, כיון שהסכך העליון אינו בכלל הסיכוך המכשיר להסוכה, א"ש דע"כ היכא שההוצין צממ"ח כשרה, הגם דל"ש למימר בזה קלוש כיון דאי קלשת יפול הכל, דכה"ג ל"ב כלל למימר קלוש כדי להכשיר הסיכוך.

   וארוחנא עוד לפ"ז, דהנה יש להסתפק לדרך זו דסוגיין איירי היכא שהסכך התחתון חממ"צ, אם אף לפ"מ דאמר רבה מפרזיקא דסוכה דליחיד לא מדכר, אשר היינו דהוי זה גזירה דרבנן דילמא משתקיל מקצת עובי הסכך הנכנס לתוך כ' והויא כולה למעלה מכ', אם הוי גזירה זו רק היכא שהסכך התחתון חממ"צ, או גזרינן אף היכא דהוי צממ"ח, ונ' להוכיח בזה ממש"כ התוס' דללישנא קמא דהכא ניחא ההיא דהוצין, והנה הרי בההיא דהוצין אמרי' דאם צילתן מרובה מחמתן כשרה, ויש ללמוד מזה דאף לל"ק דבסוכה פסולה משום גזירה, הוי זה רק היכא דשהסכך התחתון חממ"צ, ולא היכא שצממ"ח, וצ"ב הטעם בזה דלכאו' הגזירה שייכת שפיר אף היכא שהסכך התחתון צממ"ח, אמנם י"ל דכשיש סיכוך רב שצממ"ח, לא חיישי' דילמא משתקיל כ"כ סיכוך וקאי כולו למעלה מכ', שו"ר בגאו"י שעמד אההיא דהוצין, ופי' הטעם כן, אך אי נימא דהיכא דהסיכוך התחתון צממ"ח ל"ב למימר קלוש להכשירו, י"ל דע"כ נמי לא גזרו בו רבנן, וכמש"נ בדברינו למעלה עפ"ד הריטב"א, דלא גזרו רבנן רק היכא דההכשר מיוסד על דין קלוש, אך י"ל דאף אם בעי' אף בכה"ג לדין קלוש, מ"מ לא גזרו רבנן רק היכא דמצינו למימר אי קלשת הו"ל חממ"צ, אשר בכה"ג אף דאמרי' ע"כ נעשה צממ"ח, מ"מ כבר גזרו בו רבנן, וע"כ היכא דהסכך התחתון צממ"ח לא גזרו בו רבנן, (ולפ"ז העירוני לבאר תי התוס' בסוכה ד"ד. אף למ"ד דהא דפסיל הוא משום דחיישי' דילמא משתקיל, עיי"ש ואכמ"ל), וצ"ע עוד בזה. [↑](#footnote-ref-9)
9. אך צ"ע, שהרי בד' הרא"ש שם לעיל מינה מבו' דמפרש לסוגיין היכא דהסכך שבתוך כ' הוי צממ"ח, וא"כ מה הוצרך לפרש דהוצין כמאן דליתנהו דמי, וי"ל דבא לפרש גם לדעת ר"ת דלמעלה מכ' ל"ח סכך פסול, אשר לדידי' יל"פ לסוגיין בשהסכך התחתון חממ"צ, ואולי יתכן עוד דמפרש דסוגיין איירי בין היכא שהסכך התחתון צממ"ח ובין היכא שחממ"צ, וכאשר כן נ' מד' הט"ז בסי' תרל"ג סק"ב, עיי"ש בגליון יד אפרים, [↑](#footnote-ref-10)
10. והרא"ש סי' ט"ז הק' על פירש"י למה תיפסל אם פירס טליתו להגן עליו מפני החמה או מפני הקיסמין מ"ש מלנאותה, אך לדעת רש"י ניחא בפשיטות, דהכשירא דלנאותה הוא משום דלא פרסו לסיכוך, אך במפני החמה ומפני הקיסמין דפרסו לסיכוך, יש שם סכך עלי' ופסולה, וכ"ה מפורש בפירש"י שם ד"ה ל"ש אלא מפני הנשר, ובפי' הר"ן שם הוכיח מסוגיא שם דהיכא דפירס לצורך הבגד הו"ל כלנאותה, והביא דאחרים אומרים דלצורך הבגד לא בטיל לגבי סוכה ופוסל אותה, ומסיק דראוי להחמיר לענין מעשה, אמנם בשיטת ריב"ב שם כתב להיפך דאם לנוי כשרה כ"ש אם הוא פרוס שלא לנוי ושלא לשם סיכוך כעובדא דמנימין דכשרה, וכבר עמדו בזה דפלוגתייהו תליא בהנ"ל, דהר"ן דס"ל דהכשירא דלשם נוי הוא משום דבטיל לגבה, הרי די"ל דהיכא דפירס לצורך הבגד לא בטיל לגבי סוכה ופוסל אותה, אך הריב"ב דמפורש בדבריו דאזיל בשיטת רש"י דהכשירא דנוי הוא משום דלא פרסו לשם סיכוך, הרי דמכ"ש היכא דפירסו אף שלא לנוי דליכא עליו תורת סכך ולא פסיל, וז"ב, ובמק"א נת' עוד דלרש"י לטעמי' אין לפרש כלל דהכשרא דלנאותה הוא משום דבטל לגבה, משום דאדרבה הא דבטל לגבה הוי טעם לפסול טפי, ואכמ"ל. [↑](#footnote-ref-11)
11. וע' חזו"א שהק' ע"ד הגר"א, מההיא דלקמן די"ד דעקמימותה בתוך י', עיי"ש מש"כ בזה, ולכאו' י"ל דכיון דאמרי' דל על חלק הקורה שלמטה מי', ע"כ אי"ז מגרע, דליכא הלכה בהמבוי שיהא בו חלל י', אלא הוי זה דין בקורה שתאהיל על חלל י', דומיא דסוכה, וכדמדמו הראשונים זל"ז, וע"כ כיון שהעקמימות אינה חלק מהקורה, שפיר דמי. [↑](#footnote-ref-12)
12. אמנם לכאו' כל ההכשר בכה"ג הוא משום דאמרי' קלוש לתחתונה של קורה, דבלא דנימא קלוש אין להכשיר, כיון שהקורה מקצתה למטה מי', וכ"ה דמבו' בסוגיין דבמקצת קורה למעלה מכ' אין להכשיר רק משום דאמרי' קלוש, אמנם אפ"ה יש להכשיר אף היכא שעליונה של קורה בפנ"ע אינה עומדת ברוח, דהרי קי"ל דבמקצת קורה למטה מכ' ומקצתה למעלה מכ' כשר, ולדעת התוס' ודעימייהו בפשוטו הוי ההכשר בזה משום דאמרי' קלוש, והגם דאי קלשת הו"ל קורה הניטלת ברוח, וא"כ ה"נ יש להכשיר במקצת קורה למעלה מי' ומקצתה למטה מי' אף היכא שמקצתה שלמעלה מי' אינה עומדת ברוח בפנ"ע, ולמש"נ לעיל סק"ג לדון לפרש דלדעת רבא ל"ב לההכשר לדין קלוש, אלא בלא"ה מתכשר כיון שתחתונה של קורה אינו מאהיל על חלל יותר מכ', הרי דמה"ט אף הכא בשמקצת קורה למעלה מי' יש להכשיר אף בלא דנימא קלוש, כיון דעליונה של קורה מאהיל על חלל י' טפחים, וז"ב.

    ועכ"פ לפ"ז, הרי גם בלא מש"נ למעלה נמי מת' היטב הא דס"ל להרשב"א דפסול היכא שעליונה של קורה הוי ניטל ברוח, דהרי לדעת הרשב"א נ' דלמסקנא לרבא לא אמרי' כלל קלוש היכא דאי קלשת וכו', וע"כ כיון דהכא כל ההכשר מיוסד על דין קלוש וכנ"ל, אין להכשיר בכה"ג שעליונה של קורה ניטל ברוח, וז"פ. [↑](#footnote-ref-13)