מראי_מקומות_שיט1
קטגוריות: שו_ע / אורח חיים / הלכות שבת - הרב יהושע ננקינסקי

**סימן שיט-א**

**עיקר דין בורר זה הסוגיא שבת עד ע"א מ-ת"ר עד ריש ע"ב, וברי"ף וברא"ש שם.**

בדברי הגמ' שמותר לברור פחות משיעור, עיין רמב"ן וז"ל "פ' מסברא קסבר רבה שאין בבורר פחות מכשיעור חיוב כאופה פחות מכשיעור שאין דרך ברירה בכך אלא כאוכל ומצא פסולת בחתיכה שהוא אוכל ומפריש פסולת מתוך אוכל הוא שמותר, וכו'.

ובביאור דברי הרמב"ן עיין בביאה"ל ס"ד ד"ה הבורר, ובחזו"א נד-א.

★במ"ב בהקדמה וז"ל "אם הוא בורר בכלי שדרך לברר בה כגון בנפה ובכברה חייב אפי' הוא בורר האוכל מן הפסולת, ודעתו לאכול מיד, שכן דרך הבורר בכלי פעמים הוא בורר האוכל מן הפסולת כגון שנקבי הכברה דקין והאוכל הוא גס" וכו'.

דהיינו דהאוכל נשאר בכלי והפסולת נופל, ובכ"ז החשיבו **אוכל מתוך פסולת**, ויל"ע היטב בדבר זה. דאכ"ל דכה"ג היות והפסולת יוצאת, זה נחשב פסולת מאוכל.

ועיין עוד באג"ט בורר סק"ה.

★בורר הותר אוכל מתוך פסולת ביד **לאלתר.**

ועיין ברמ"א "שכל מה שבורר לצורך אותה סעודה וכו', ועיין לקמן שכא ס"ק מב שמביא מג"א שהותר רק סמוך לסעודה "משעת יציאת בית הכנסת".

ולכאורה לציבור גדול שלהכנת הסעודה נצרך זמן רב יהיה מותר אפי' כמה שעות קודם, ככל הזמן הנדרש, ועיין היטב בשעה"צ תריא-ט.

וידוע דעת החזו"א [מפי הגר"א דושניצר זצ"ל] דלא התיר יותר מחצי שעה, דסמוך בכל מקום [בחז"ל] הכונה חצי שעה וכוונתו דאפי' נצרך זמן יותר גדול לא הותר רק חצי שעה אבל אם מספיק זמן פחות מחצי שעה איה"נ יאסר, ויותר כפי הזמן הנדרש בתוך חצי שעה.

לצורך סעודה הותר לאו דוקא האוכל, אלא כל הנצרך לסעודה ומותר לברור כלים לצורך מנה אחרונה, אפי' שמשעת ברירתם עד שימושם יעבור זמן רב מותר, אם בורר סמוך לסעודה.

וכן מסתבר שהותר לברור עבור כל דבר שמוגדר **דבר אחד**, כגון לימוד מתמשך, מסתבר שמותר לברור ספרים [בציור שנחשבים מעורבים] אפי' הספרים שנבררים לצורך לימוד בעוד כמה שעות, אם בורר סמוך להתחלת הלימוד.

וצריך לעיין מה מוגדר דבר אחד, דזה מסתבר שאם יחשב שני דברים, יאסר לברור סמוך, כגון אשה שמלבשת כמה ילדים למרות שהכל עיסוק של לבישה, נחשב כל ילד בפנ"ע ויאסר לברור עבור השני.

יל"ע מה מגדיר שימוש שמותר לאלתר, דהיינו האם מותר לברור בשביל להשאיל לחברו, השימוש של הבורר זה להלאות וזה מידי אבל השני ישתמש עוד זמן רב. האם נחשב לאלתר או לא.

וכן לברור במקפיא [כגון שעמוס ומונח בתוכו בתערובת] ע"מ להוציאם ולהפשירם, הברירה היא להוציא מיידית, אבל השימוש בדבר זה לא לאלתר.

כנ"ל יל"ע לברור דברים לחממם, וכדו' האם מוגדר לאלתר או לא.

וכן לברור סכו"ם לא סמוך לסעודה, רק משתמש בו ליפות את ביתו, דהיינו שבורר ועורך שולחן מיד.

השימוש העיקרי של סכו"ם זה אכילה וכלפי זה לא לאלתר, אבל יש כאן עוד שימוש לאלתר, דהיינו שמיפה את שולחנו, וזה סמוך.

★יל"ע האם מותר לברור סמוך ללימודו, אבל הדרך לביהמ"ד נמשכת זמן רב.

★בביאה"ל ד"ה "הבורר" ועיין בפמ"ג שנסתפק האם נאסר **לו** עולמית.

והנה יש לעיין אי מהני מה שיחזור ויערבם שנית, ועיין תהל"ד.

לענין לאסור בדיעבד זה רק דבר שנאסר בריבוי בודאי וא"כ "בדברים גדולים" איה"נ התהר"ד מסיק לאסור, אבל זה לא ודאי, וא"כ בדיעבד אם ברר מותר ולא נאסר מדין "מעשה שבת".

★בביאה"ל "בקנון" עיין מה שכתב לגבי חצי שיעור, וע"ע בסימן שמ-א ד"ה על "שתי שערות".

★בביאה"ל ד"ה "הבורר" שמדברי השו"ע משמע לא כשיטת תוס' "דפסולת מרובה על האוכל" הדרך בחול לברור האוכל מתוך הפסולת, וא"כ בשבת צריך לא דרך ברירה ובורר את הפסולת, ובשו"ע משמע שתמיד מותר **אוכל מתוך פסולת** ועיין בח"א טז-א שחשש לדברי התוס'.

★גם אם לא ברר את **כל** הפסולת נאסר, עיין ביאה"ל שמ-א ד"ה ומלקט [מביא ירושלמי עי"ש].

★בביאה"ל ד"ה "כדי" "ואפי' בירר רק כדי להאכיל לבהמה ועופות לאלתר ג"כ שרי" יל"ע מה הדין בורר בפסולת בכדי להאכיל הבהמה האם מותר היות ומשתמש בפסולת הוה כבורר אוכל מתוך פסולת. או דנידון כברירה שזה דרך ברירה לברור פסולת ה"נ ברר פסולת ולא מהני מה שמשתמש בפסולת הנ"ל.