ח - תחילתו בפשיעה וסופו באונס ב
קטגוריות: ש_ס / לב בבא מציעא / ב_מ עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ / שומרים / מהדו_ב

**ע"ח א' - השוכר את החמור להוליכו בהר והוליכו בבקעה וכו', - דעת התוס' בד"ה הוחמה ובד"ה ריב"ח בתחילת דבריהם, דשינוי מהר לבקעה או מבקעה להר חשיב כפשיעה, וע"כ לדעת אביי ה"ה חייב אף בשמתה כדרכה, דאמרינן דאוירא דההוא מקום קטלה, וכולהו אמוראי דגמ' ס"ל כדעת רבה, ודעת הריטב"א דחשיב כתחילתו בפשיעה, ואך דבמתה כדרכה פטור וליכא בזה לדינא דאביי דתלינן שמתה מחמת אויר מקום זה, משום דאי"ז פשיעה גמורה אלא כעין גניבה ואבידה, ומבו' בדבריו, דעיקר דינא דתחילתו בפשיעה הוא אף בתחילתו בגנו"א, ורק דינא דאביי דתלינן במה דאפשר לתלות, הוא רק בשתחילתו בפשיעה גמורה, וצ"ב.**

**ומסקנת התוס' דשינוי מהר לבקעה ומבקעה להר לא חשיב כפשיעה גמורה, וע"כ מודה אביי דאינו חייב כשמתה כדרכה, והמהרש"א פירש דהא דחייב כשהוחלקה והוחמה, הוא משום דהוי כעין גנו"א דחייב בה שוכר, ותחילתו בגנו"א וסופו באונס פטור, וצ"ע דלקמן פ' ב' אמרינן דמתניתין אתיא נמי כר"מ דשוכר כשומר חנם, וכמו שעמד ע"ז הרמב"ן בסוגיין, ובחי' הגרנ"ט סימן קנ"ז בתו"ד פירש דכל הא דלא חשיב כפשיעה הוא משום דיכול לשמרה וכמש"כ התוס', וע"כ כל שהחליקה או הוחמה ולא שמרה מכך, חשיב כפשיעה, עיי"ש. - ועי' בחי' הגרע"א שם ובמערכה אות כ"ח כ"ט מש"כ בדעת הרי"ף בזה.**

**ודעת הרמב"ן והר"ן דשינוי מהר לבקעה לא חשיב כלל כפשיעה, וע"כ לי"ב לדינא דתחילתו בפשיעה, אלא דאי"ז שמירה למה שאמר משכיר, וע"כ כל שמתה מחמת השינוי חייב, ובגל' הגרע"א סימן ש"ט כתב דלפ"ז לא יהא בזה לפטורא דבעליו עמו, כיון דחיובו הוא משום תנאו, ועי' חי' הגרנ"ט סימן קנ"ז וברכ"ש סימן ל"א מש"כ לפרש בזה, וצ"ב דמ"ט בכל מפקיד שהתנה עם השומר לשמרה כראוי, לא אמרינן דכל שפשע בה ולא שמרה כראוי, יהא חייב משום תנאו ואף בבעליו עמו, - ועי' רמב"ן לקמן פ' א' מש"כ לחלק מהא דס"ל דבהוסיף על המשאוי ומת אינו חייב.**

**דעת התוס' דכשהוחמה בהר או הוחלקה בבקעה אינו חייב משום תחילתו בפשיעה, משום דכ"ש אם לא שינה שהי' הוחמה והוחלקה, וכ"כ הרא"ש והריטב"א, ועי' רמב"ן שנחלק ע"ז שחלקה של בקעה ושל הר ב' דברים הם ושמא לא יארע לה חלקה בהר אע"פ שמצוי בו יותר, וצ"ב הפלוגתא בזה.**

**גמ', רישא שמתה מחמת אויר וכו', - משמעות ד' רש"י דאף בדלא ידעינן שמתה מחמת אויר, יכול לומר דשמא מתה מחמת אויר או מחמת אובצנא, ועי' ריטב"א שתמה ע"ז, ועי' בחי' הרמב"ן לקמן פ' א' ובקונט' הראיות להריא"ז מש"כ בדעת רש"י, - ודעת התוס' והרא"ש דהיינו בדידעינן שהי' אויר משונה במקום זה, וידעינן שמתה מחמת אובצנא, וידעינן שהיו נחשים מצויין במקום זה, ובד' תוס' הרא"ש מבו' דבכה"ג דאין נחשים מצויין יותר במקום זה, אין לחייב משום תחילתו בפשיעה, וצ"ב הטעם בזה, - ובד' הריטב"א נראה דל"ב שיהיו נחשים מצויין יותר במקום זה, וכן נראה בד' הרמב"ן, ועי' עוד בד' הרמב"ן לקמן פ' א' בזה.**

**צ"ג ב' - אי הכי אמאי פטור תחילתו בפשיעה וסופו באונס הוא, - הרי"ף לעיל ל"ו ב' כתב דאף דל"ה האונס מחמת הפשיעה, היינו לאביי לטעמי' דל"ב שיהא האונס מחמת הפשיעה, אך התוס' לעיל ע"ח א' כתבו דחשיב כאונס מחמת הפשיעה, ועי' שטמ"ק בשם הראב"ד וריטב"א וחי' הרמב"ן לעיל ל"ו ב' מש"כ בזה.**

**התוס' כתבו דבעל בעידנא דעיילי אינשי, אינו חייב משום תחילתו בפשיעה, דהוי כתחילתו בגניבה ואבידה, ותחילתו בגנו"א וסופו באונס פטור, וכ"כ הרמב"ן והריטב"א, ועי' בחי' הגרע"א לעיל ל"ו א' וע"ח א' מש"כ בזה בדעת הרי"ף, ועי' ביאור הגר"א סימן רצ"א סקמ"ז שנראה שנקט בדעת הרמב"ם דתחילתו בגנו"א וסופו באונס חייב, ובישוב סוגיין י"ל כד' הגרע"א.**

**ב"ק נ"ו א' - כי חתרה אמאי פטור תחילתו בפשיעה וסופו באונס הוא, - התוס' לעיל נ"ב ב' כתבו דחשיב כאונס מחמת הפשיעה, ועי' שטמ"ק בשם הרא"ש ובשם הרא"ה, ועי' בחי' הגרע"א.**

**וכי איתמר דרבה וכו' מהו דתימא הו"ל תחילתו בפשיעה וסופו באונס, - רש"י פירש דהוי תחילתו בפשיעה אצל פתיחת הדלת דכל תחבולות וכו', והרא"ש פירש דפירכת הגמ' היא למ"ד דתחילתו בפשיעה וסופו באונס פטור, אך בשטמ"ק בשם הרא"ה כתב דהכא חשיב כאונס שלא מחמת הפשיעה, עיי"ש, וצריך לחלק ממש"כ הרא"ה לעיל מינה דחשיב כאונס מחמת הפשיעה דפשיעתו היא במה שהניחה שם, אך בביאור הגר"א סימן שצ"ו סק"ו כתב לפרש בע"א, ועי' חזו"א ב"ק סימן י"ב סק"ה שפירש לדבריו, ועי' בחי' הגרע"א.**

**הרמב"ם בפ"ד מנז"מ ה"ו כתב דבמסרה לחש"ו וחתרה ויצאה והזיקה חייב, וכתב המ"מ דהוא מדינא דתחילתו בפשיעה, ועי' פרישה סימן שצ"ו ובסמ"ע שם סקי"א שכתב דכיון דהוי אותו ההיזק, ל"ב שיהא האונס מחמת הפשיעה, וצ"ע ממש"כ בשו"ע שם דבכותל רעוע וחתרה פרצה ויצאה משם פטור, משום דאין האונס מחמת הפשיעה, ובחי' הגרע"א בסוגיין עמד כן ע"ד היש"ש, ועי' ביאור הגר"א שם סקי"ד וסקי"א, ונקט הגר"א שם דהראב"ד פליג בהך מילתא ע"ד הרמב"ם, ועי' חזו"א ב"ק סימן י"ב סק"ה שתמה ע"ז.**

**שם כ"א ב', כגון דמקרבי כלים לגבי כותל וכו', - דעת הרשב"א דאם קפצו ושברו כלים אלו ה"ה חייב, ומ"מ לא חשיב כתחילתו בפשיעה משום דאי"ז פשיעה גמורה, ונתחדש בדבריו דגם לגבי נזיקין איכא ב' מיני פשיעה, וכ"כ הנימו"י, ואך שכתב דאינו חייב אלא ח"נ דהוי משונה, אך בשטמ"ק בשם ר"פ ותלמיד הר"פ ורבינו ישעי' כתב דאינו חייב בקפיצה אלא בכלים רחוקין, וכתבו דאף דאיכא כלים רחוקים, אינו חייב על הכלים הקרובים מכח דתחילתו בפשיעה על הכלים הרחוקים, ובשטמ"ק נראה שפירש דר"פ פליג ע"ז וס"ל דבכה"ג חייב, ועי' תוס' תלמיד ר"ת.**

**ובחי' הראב"ד כתב דאונס דנפילה בקרוב הוי אונסא דלא שכיח, ואינו חייב ע"ז מדין תחילתו בפשיעה, וכ"כ בעה"ע אות פיקדון ע:, ועי' ש"ך סימן רצ"א סקי"ד, וגל' הגרע"א החדש סימן ת"י לסמ"ע סקל"ח וחי' הגרע"א לקמן נ"ו א'.**

**סו"ס לא נפל ארחי ונפל אינהו תחילתו בפשיעה וסופו באונס הוא, - עי' רשב"א, ועי' נחל"ד שהאריך בזה, וד' היש"ש שהביא מחודשים מאד, דמשום דפשע בהיזק הלבנים יתחייב בהיזק הכלב והגדי.**

**דאפיך מיפך, - התוס' כתבו דאינו חייב משום תחילתו בפשיעה, כיון דאפי' פושע גמור אינו חייב אלא ח"נ, ועי' או"ש פי"ב מנז"מ ה"י, ובתוס' תלמיד ר"ת כתב לישב עוד דלא אמרינן תחילתו בפשיעה מאב לאב, וכ"כ בהג"א סימן ז', וביש"ש סימן כ' נראה שפירש כן גם בד' התוס', ועי' תור"פ, ושטמ"ק בשם הר"ר ישראל.**

**התוס' שם כ"ג א' ד"ה סתם, כתבו דאם בהיזק שע"י הפשיעה הי' מתחייב אחר עמו, אינו חייב באונס אלא כשיעור זה, וצ"ב, ועיי"ש בשטמ"ק שדנו אם אמרינן תחילתו בפשיעה מאב לאב, ועי' מהרש"א שם.**

**התוס' וש"ר שם נ"ב ב' דנו בדין כיסהו כראוי לגמלים וכו', דמ"ט אינו חייב משום תחילתו בפשיעה, ועי' תוס', בעה"מ, מלחמות, רשב"א, שטמ"ק בשם תוס' שאנץ, - ובעה"ע אות פיקדון ע: הוכיח מזה דבאונס דלא שכיח אינו חייב, - ועי' ראב"ד פי"ב מנז"מ ה"ה שכתב דמה"ט השמיט הרי"ף לדין זה, ועי' לח"מ שם וחי' הגרע"א לקמן נ"ו א' שתמהו ע"ז דלדעת הרי"ף לא מחייבינן באונס שלא מחמת הפשיעה.**