32 הכחשה בעדות ג - בדין הכחשה בחקירות, ובטעם דשאני מהכחשה בבדיקות
קטגוריות: ש_ס / לד סנהדרין / סנהדרין עניינים - הרב רפאל בהגר_מ שמואלביץ

יום ועש"ק וארא ער"ח שבט תשע"ג

א] סנהדרין ד"ל:, אמר רב יהודה עדות המכחשת זא"ז בבדיקות כשרה בדיני ממונות, ופירש"י, ז"ל, בבדיקות, שאינה מז' חקירות באיזו יום באיזו שעה שהזמה תלויה בהן, עכ"ל, ומבו' בדבריו, דדוקא עדות המכחשת זא"ז בבדיקות כשרה, אך עדות המכחשת זא"ז בחקירות פסולה.

ובטעם החילוק בין עדות המכחשת בבדיקות דכשרה לעדות המכחשת בחקירות דפסולה, כתב בעה"מ ב"ב דנ"ו:, ז"ל, הלכך כשהעדים מכחישין זא"ז בעדות השנים, עדות המכחשת זא"ז בחקירות היא ופסולה, דבחקירות הו"ל למידק לפי שהזמה תלויה בחקירות ולפיכך היא חמורה, משא"כ וכו' דאין כ"ז אלא בדיקות ולפיכך עדותן כשרה, והיינו דאמרינן בין חיטי לשערי לא דייקי אינשי, עכ"ל, ועד"ז כתב בחי' הר"ן בסוגיין, עיי"ש.

והראב"ד בכתוב שם בב"ב שם נחלק ע"ד בעה"מ וכתב, דביסוד הדין לא שאני חקירות מבדיקות, אלא כל שאנו יכולין לתלות אותו בטעות אין תולין אותו בהכחשה ואפי' בחקירות, ומאידך כל דבר שאין אנו יכולין לתלות אותו בטעות הוי הכחשה אף בבדיקות, וע"כ כתב שם דאפשר דאם זה אומר אכלה חטים וזה אומר עדשים עדותן בטילה, דבין חטים לעדשים ידעי אינשי אף בלא דקדוק.

ועד"ז כתב בעליות דרבינו יונה שם, ז"ל, ועוד לענין הכחשה מ"ש חקירות ומ"ש בדיקות וכו', וי"ל דהא דאמרינן התם עדות המכחשת זו את זו בבדיקות כשרה, משום דלא דייקי אינשי בבדיקות כגון מנה שחור ומנה לבן וכו', הלכך אין הכחשה פוסלת דלא איכפת להו למידק באותו צד שההכחשה בו, דמילתא דלא דייקי בה אינשי היא, וכדמפרשינן הכא טעמא דבין חיטי לשעורי לא דייקי, אלמא לאו משום דרשא דשום קרא אתיא האי מילתא אלא מסברא, ולהכי נקט רב יהודה הכשירה בבדיקות, משום דברוב ענין חקירות פסולה דדייקי בה אינשי כגון באיזה יום ובאיזה עיר וכו', הלכך כיון דדייקי, כשמכחישין זא"ז אמרינן ב' עדיות הן, וכיון שמכחישין זא"ז הו"ל כל חדא מינייהו עד אחד בהכחשה, ומיהו מדיוטא העליונה לדיוטא התחתונה לא דייקי אינשי אע"ג שהיא חקירות לגבי דיני נפשות וכו', עכ"ל.

ועכ"פ מדברי כל הני רבוותא נלמד, דטעם החילוק בין הכחשה בבדיקות דעדותן כשרה להכחשה בחקירות דעדותן בטילה, הוא משום דבבדיקות טעו אינשי ובחקירות לא טעו אינשי, ואך שנחלקו בטעמא דמילתא דבחקירות לא טעו אינשי, אם הוא משום דבחקירות הו"ל למידק משום דההזמה תלוי' בהן, או הוא משום דבאופן הרגיל דייקי בהו אינשי.

וכ"ה מבו' גם בד' הרשב"א בב"ב שם, שכתב דהא דבאחד אומר אג"ה וא' אומר בד"ו עדותן בטילה, ואילו בא' אומר אכלה חטין וא' אומר אכלה שעורין עדותן קיימת, הוא משום דבשני החזקה לא טעו אינשי, ובחטין ושעורין לא דייקי אינשי, והוי כמנה שחור ומנה לבן דעדותן קיימת, עכ"ד, ומבו' לפ"ז, דטעם החילוק בין מנה שחור ומנה לבן דהוי עדות המכחשת בבדיקות, לא' אומר אג"ה וא' אומר בד"ו דהוי עדות המכחשת בחקירות, הוא משום דבבדיקות לא דייקי אינשי, ובחקירות דייקי אינשי, וכ"ה מבו' גם בד' הריטב"א שם דמ"א: דמדמה הא דא' אומר בב' שעות וא' אומר בג' שעות דעדותן קיימת משום דטעו בה אינשי, להא דמנה שחור ומנה לבן דעדותן כשרה משום דלא דייקי בה אינשי, וגם בדבריו שם דנ"ו: מבו' דטעם החילוק בין א' אומר אג"ה וא' אומר בד"ו לבין א' אומר אכלה חטין וא' אומר אכלה שעורין, הוא משום דבזה טעו אינשי ובזה לא טעו אינשי, אך בדבריו שם לא נתפרש להדיא דחטין ושעורין הוו בדיקות, ויל"פ בדבריו שם דהוו מכלל עיקר העדות, כיון דהחזקה תלוי' באכילה בשופי, עיי"ש.

ב] אמנם הנה מד' הרמ"ה נראה ללמוד דפליג ע"ז, דהנה מד' הרמ"ה בסוגיין נראה להדיא דהא דהכחשה בבדיקות כשרה, אי"ז כלל משום דלא דייקי בהו אינשי, ונת' בזה בסימן ?, ולפ"ז הרי בע"כ דהא דשאני הכחשה בחקירות דעדותן בטילה, מהכחשה בבדיקות דעדותן קיימת, אי"ז משום דבחקירות דייקי טפי, אלא הוא משום דהכחשה בבדיקות אינה הכחשה בגוף העדות ועיקר עדותן מכוונת, וע"כ אין עדותן בטילה, ומשא"כ בהכחשה בחקירות דהויא הכחשה בגוף העדות ואין עיקר עדותן מכוונת, וע"כ עדותן בטילה.

וכ"ה מבו' להדיא בד' הרמ"ה לקמן דל"ב:, ז"ל, ברם צריך את למידע, כי אמרינן דהודאות והלואות לא בעו דו"ח, ה"מ דאי לא מסהדי וכו' לא מיבטלא סהדותייהו, אבל היכא דאסהידו באיזה יום וכו' ואתו סהדי ואוזמינהו, קיימא עלייהו הזמה, דע"כ לא תקינו רבנן אלא דלא ליבעי דו"ח וכו', אבל היכא דאמרי אינהו ביום פלוני ואיתזמו לא תקינו רבנן לאוקומי סהדותייהו וכו', ולא תימא עד דאתו סהדי ומוזמי להו, אלא אפי' היכא דמתכחשי אינהו בחקירות דתליא בהו הזמה עדותן בטלה, כדאמר רב יהודה עדות המכחשת זא"ז בבדיקות כשרה בדיני ממונות, בבדיקות אין בחקירות, לא והתם בהודאות והלואות קמיירי, עכ"ל.

והנה אי נימא דהא דעדות המכחשת זא"ז בחקירות בטלה, הוא משום דדייקי בהו אינשי, ואף בבדיקות אם הוו דייקי בהו אינשי היתה עדותן בטילה, א"כ הרי ל"ה בעינן להא דלא ביטלו דין דו"ח לענין זה, אלא אף דביטלו לדין דו"ח לגמרי, מ"מ כיון דדייקי אינשי בחקירות, ע"כ כל שמכחישין זא"ז עדותן בטילה, ובע"כ מד' הרמ"ה דהא דעדים המכחישין זא"ז בחקירות עדותן בטילה, הוא משום דחקירות הוו מכלל גוף העדות, וזהו שפירש הרמ"ה דהוא משום דלא ביטלו לדין דו"ח לגמרי, דאם הי' בטל דין דו"ח לגמרי, הרי דאף החקירות ל"ה מגוף עדותם, וממילא דאף דהן מכחישין זא"ז, הו"ל כעדים המכחישין זא"ז בבדיקות דעדותן קיימת.

וכ"ה משמעות ד' הרמ"ה בב"ב דנ"ו:, עיי"ש שפירש טעם הא דא' אומר אג"ה וא' אומר בד"ו עדותן בטילה, ול"ד לא' אומר אכלה חטין וא' אומר אכלה שעורין, ז"ל, הו"ל עדות מוכחשת, דעד כאן לא קאמר רב יהודה וכו' עדות המוכחשת בבדיקות כשרה בדיני ממונות, אלא בבדיקות דלא תליא בהו הזמה, אבל בחקירות דתליא בהו הזמה מודי דפסולה, והכא כיון דאתכחוש בחקירות דאיזו שנה פסילי וכו', הבמ"ע דחד אמר חטים וחד אמר שעורים סתמא וכו', איכא למימר דתרווייהו בחד יומא חזו ובגופה דאכילה הוא דאתכחוש, וחד מינייהו הוא דאיחלף ליה חיטי בשערי או שערי בחיטי והו"ל הכחשה בבדיקות ותו לא, עכ"ל, ומ' מדבריו דאין טעם החילוק ביניהם, משום דבזה דייקי אינשי ובזה לא דייקי אינשי, אלא דינא הוא דבהכחשה בחקירות עדותן בטילה, ובהכחשה בחקירות עדותן קיימת, ומה שהוצרכנו להא דבין חיטי לשערי לא דייקי אינשי, נת' בסימן ?, ואכמ"ל.

ג] ועיקר הך מילתא דהא דשאני הכחשה בחקירות מהכחשה בבדיקות, דינא הוא, ואי"ז משום דבחקירות דייקי אינשי ובבדיקות לא דייקי, מצינו כן גם בד' הש"ך סימן ל"ג סקט"ז, ז"ל, ועוד דגרסינן בפרק ז"ב וכו' עדות המכחשת זא"ז בבדיקות כשרה בדיני ממונות, ומשמע דבחקירות פסולה וכמ"ש הרמב"ם וכו', והיינו ע"כ מטעם שכתב רש"י, וז"ל, בבדיקות שאינו מז' חקירות וכו' שהזמה תלוי' בהן, אלא בכלים שחורים וכו' שאין דין הזמה תלויה בהן, עכ"ל, הרי בהדיא דעדות המכחשת זא"ז בחקירות פסולה מטעם דבעינן עדות שאתה יכול להזימה, דאל"כ אין טעם כלל לפסול עדות המכחשת זא"ז בחקירות, דמה בכך שמכחשת זא"ז בחקירות סוף סוף בגוף הענין עדותם מכוונת, ולמה יגרע ממכחשת זא"ז בבדיקות, אלא ודאי כדפירשתי, עכ"ל, והרי דפשיטא לי' להש"ך, דהא דשאני הכחשה בחקירות מהכחשה בבדיקות, אי"ז משום דבחקירות דייקי טפי, אלא דינא הוא, ומשום דכל שמכחישין זא"ז בחקירות בטלה חקירה זו, והו"ל עדות שאי אתה יכול להזימה, ומצאתי בנובי"ק אהע"ז סימן ע"ב ד"ה וזה ג"כ, שכבר עמד ע"ד הש"ך בזה, והביא מד' הסמ"ע סימן ל"א סק"א דמבו' בדבריו דטעם החילוק בין הכחשה בחקירות להכחשה בבדיקות, הוא משום דבחקירות דייקי טפי, עיי"ש.

והנה כבר עמדו דבדעת הרמ"ה אין לפרש כד' הש"ך, דהא דבמכחישין בחקירות עדותן בטילה הוא משום דהו"ל עדות שאי אתה יכול להזימה, שהרי כתב הרמ"ה ב"ק דע"ה: הובא בשטמ"ק שם, ז"ל, קי"ל כרבנן דעדות שאין אתה יכול להזימה ל"ה עדות, ודוקא בדיני קנסות ובדיני נפשות, אבל בהודאות והלואות כיון דתקון רבנן דלא ליבעו דו"ח הויא עדות, עכ"ל, וזה דלא כמש"כ הש"ך שם דסוגיא דב"ק שם קיימא אף בדיני ממונות, עיי"ש, ונראה לדעתו דהא דשאני הכחשה בחקירות מהכחשה בבדיקות, הוא משום דחקירות הוו מכלל גוף העדות, דאף דביטלו חכמים לדו"ח, מ"מ כל שאמרו להחקירות הו"ל מכלל גוף העדות, וע"כ קיימא עלייהו הזמה מכח החקירות, וכל שהכחישו זא"ז בחקירות חשיב דאין עדותן מכוונת, ומשא"כ בבדיקות דאינם מגוף העדות, ואף אם הכחישו עצמן בבדיקות חשיב דעדותן מכוונת.

בית אפרים אהע"ז סימן נ"ה, ז"ל, ובאמת שלפום ריהטא לא הבנתי מה שרוצה אא"ז הש"ך ז"ל ליתן טעם בהכחשה בחקירות משום עדות שאילה"ז שלא מצינו זה בש"ס כ"א גבי א"י בחקירות דבזה שייך לומר שאין בו דין הזמה שהרי א"א להזימם בעמנו הייתם כיון שזה אינו מגביל מקום וזמן כלל משא"כ היכא שהעדים ביחנו דבריהם כפי הצורך לחקירות רק שהכחישו זא"ז מניין לנו לומר דהוי עדות שאילה"ז שהרי כשזה אומר בלוד וזה אומר בירושלים הרי העדים יכולים להזימם לומר באותו היום עמנו הייתם בחברון וכה"ג לענין הזמן שזה אומר בג' וזה אומר בה' הם יכולים להזימם בג' וה' עמנו הייתם והרי הש"ס אומר כן בפסחים דף י"ב חקירות דאיזה שעה נמי עדות שאילה"ז הוא דאמר מיטעי קטעינן ומשני דיהבינן להו כולה טעותייהו כו' וא"כ אף אם יש הכחשה ביניהם יותר מכדי שהדעת טועה נמי שפיר יכולין להזימם אלא עיקר הטעם שהכחשה בחקירות פסול כדפרש"י שם דף י"א עדותן בטילה דבהא ליכא למיטעי וקרא כתיב ודרשת וחקרת והנה אמת נכון הדבר שתהא עדותו מכוונת כו' וכ"כ התוס' שם ד"ה באיזה יום כיון דז' חקירות מקראי ילפינן צריך שלא יכחישו זא"ז כו' וכן משמע לישנא דר"ח א' אומר בסייף כו' אין זה נכון ולפי דברי הש"ך דס"ל דגם בד"מ בעינן עדות שאילה"ז קשה בא' אומר בדיוט' עליונה כו' דהוי הכחשה בחקירות אמאי מצרפינן סהדותייהו וכתב הר"ן טעמא שע"י שהמקומות קרובים הוא הצד קולא בד"מ שאין העדים מדקדקים כ"כ בד"מ וכ"כ הריב"ש סימן קצ"ג ורס"ו ע"ש. ולדברי הש"ך אכתי קשה דהא מ"מ עדות שאילה"ז הוא ומה לי שיש להם מקום לטעות בד"מ או לא אע"כ דבכה"ג שפיר הוי יכול להזימן עמנו הייתם במקום שא"א לראות שני הדיוטות ואם כן אף אם אי אפשר לטעות שייך הזמה וע"כ דהכחשה בחקירות טעמא אחרינא הוא דפסול וכמ"ש דכיון דלא עבידי דטעו אין זה נכון ובב"י סימן ל' כתב על דברי הטור שכתב דמיירי ביכולין לראות מזה לזה דאז ליכא הכחשה בחקירות דטעמא דאמר א"י בחקירות בד"נ בטל משום דהו"ל עדות שאילה"ז כו' וכ"ש באחד אומר במקום פלוני ואחד אומר במקום פלוני דבטל כו'. ודבריו תמוהים קצת ונראה שהם נוטין למ"ש הש"ך דטעמא דהכחשה בחקירות משום דהוי עדות שאילה"ז ועיין בשו"ת ר"ב אשכנזי סימן שכתב בשם הרמ"ה דמפרש דמיירי שהעדים אמרו שעמדו במקום אחר אלא שהמלוה והלוה היו בדיוטא כו' ואין הפנאי מסכים עמדי לעיין היטב כי אני כותב כ"ז כמעט מבחוץ בהשקפה ראשונה וסמכתי על רוחב כונתך כעת ולעתות הפנאי אשיב אראה לתקוע בה יתד במקום נאמן כי לענ"ד דברי הש"ך צ"ע שא"ל לפי שהוכחש האחד מפי חבירו באיזה זמן היה תו לא שייכא ביה הזמה דלא עדיף מהוכחשו בגוף המעשה דקי"ל הוכחשו ולבסוף הוזמו נהרגין דהכחשה תחלת הזמה היא אלא שלא נגמרה וכאן אין הפסול בעדות מחמת הכחשת החקירות לדעת הש"ך ואין לנו לומר שתהני הכחשה זו להוציא מידי הזמה לכ"ע וצ"ע, עכ"ל, וזה כמש"נ במק"א, דגם כשהכחישו זא"ז בחקירות, מהני להזימם על ב' הזמנים יחד, אך ודאי לא סגי שיזימו כל א' על הזמן שאמר, שהרי כבר מתחילה ידענו שלא דייק א' מהם בזמן, אך מ"מ לא אמרינן שלא דייק, אלא כלפי הזמן שאמר השני, ולא אמרינן דכיון שלא דייק, א"כ שמא הי' בזמן אחר לגמרי, ודו"ק.

וכי תימא ה"מ היכא דמכחשי אהדדי בבדיקה כי הא דרבי ור' אמי דאמר רב יהודה [שם ל' ב] עדות המוכחשה בבדיקה כשרה בדיני ממונות, אבל היכא דמכחשי אהדדי בחקירה כגון באיזה יום כי הכא לא מצטרפי ועדותן פסולה. ליתה לדרב יהודה, מדרבי חנינא דא"ר חנינא [שם ב' ב] דבר תורה א' דיני ממונות וא' דיני נפשות בדרישה וחקירה ומאי טעם אמרו דיני ממונות לא בעי דרישה וחקירה כדי שלא תנעול דלת בפני לווין, וכיון דלא בעינן דרישה וחקירה הוי חקירה כבדיקה מה בדיקה אף על גב דמכחשי אהדדי כיון דאמנה קא מסהידי מצטרף אף חקירה נמי כיון דאמנה קמסהדי מצטרפין