הקל הקל
קטגוריות: ש_ס / יב שבת / רפואה ופיקוח נפש / פיקוח נפש - הרב שמואל פרידמן

בס"ד

**השלמות מראה מקומות לענין הקל הקל תחילה**

מה שחקרנו אם זה חיוב דאו' או אם הוא דין לכתחילה או דחייב כרת, בקרית ספר להמבי"ט סוף פי"ד ממאכ"א כתב שנ"ל שזהו רק מדרבנן, שהרי אין לך דבר העומד בפני פיקו"נ, וסברא זו צ"ב דהא לפיקו"נ יכול באיסור קל ומה הראיה שזהו רק מדרבנן, ורק דמסברא כתב כן.

ובקובץ שיעורים כתובות אות יג כתב דמסתבר שאם ההיתר או האיסור הקל לפנינו חייב מדאו' אבל אם אינו מזומן לפנינו החיוב מדרבנן, וכתב דלפ"ז סברת הר"ן לשחוט משום דבנבילה רבו האיסורים זהו רק היתר לשחוט, אבל לא שחייב.

ובשאגת ארי' סי' נט פשיטא ליה דבהיו ב' תאנים באילן וקצר בקצירה אחת והי' סגי לי' בתאנה אחת והי' שם גם אילן עם תאנה אחת שאם קצרה לשתיים חיב חטאת עיי"ש ולפ"ד הקוב"ש היינו כיוון ששניהם לפנינו וכנ"ל.

[ןלפ"ז במה שהוכחנו משבועות כו: י"ל דהתם אינו חשוב לפנינו כיוון שצריך להישאל, אולם לפרוש באבר מת זהו נקרא לפנינו שבידו להמתין].

ובאמת התשב"ץ חילק שכל קו' הראב"ד לא היתה כלל שנאמר לגוי לנחור שהרי בלא"ה אין מחללין שבת ע"י עכו"ם אלא ע"י גדולי ישראל, וכל הנידון הי' כשנבילה מזומנת לפנינו

ןעי' בבעל המאור שהשיג על הרי"ף שהשמיט את כל דין הקל הקל, והרמב"ן כתב שסמך עמש"כ את דין עוברה שהריחה, ולכאורה להקרי"ס שזה דרבנן אי"ז נכלל בזה כלל, וצ"ע. [ובשש"כ פרק לב הערה כ בשם הגרשז"א זצ"ל דכצריך לאכול פחות פחות מכשיעור זהו ג"כ רק מדרבנן עיי"ש].

1. בטעם הר"ן דעדיף לשחוט משום דהוי איסור אחד הערנו דלפ"ז אם אי"ז אלא לכזית יהי' צריך לאכול הנבילה, ומצאנו שבתשב"ץ בח"ג סי' לז והרדב"ז בח"ג סי' תקצח נתקשו בזה ובמג"א שכ"ח סק"ט כתב דאף בפחות מכזית מ"מ עדיף לשחוט משום שיאכל הרבה איסורים דחצי שיעור, [ויל"ע לר"ל דהוא מדרבנן ועי' להלן אות ג], ויל"ע דבלשון המג"א כתב ואפי' פחות מכזית, ויתכן דבכזית מצומצם אינו עובר על איסורי ח"ש, וא"כ בזה יודה המג"א, אולם שמעתי להוכיח דז"א שהרי א"כ לעולם הי' עדיף לאכול כזית שלם כדי למעט האיסורים הרבים דהח"ש, אולם אינו מוכרח די"ל דלהוסיף בכמות אינו יכול כיוון שזה לא נצרך לפיקו"נ, ורק בכה"ג שמאכל איסור אחד סגי אם יאכל כזית ומאכל איסור אחר פחות מכשיעור דלא מסתבר שיאכל הכזית וע"כ דגם בכזית לא פקע האיסורים הרבים של הח"ש וזהו מחודש, והמג"א הביא דהעולת שבת ס"ל דבכזית אין היתר לשחוט.

התשב"ץ שם הקשה עוד על הר"ן שהרי האיסור דשחיטה אף שהוא אחד זהו אחרים עוברים ואילו את הנבילה אף שהם הרבה זה החולה עצמו עובר, ולכאו' בזה מהני סברת האשר לשלמה שאם זה הותרה אי"ז נחשב כאמירת חטא כדי שיזכה חבירך שהרי אי"ז חטא כלל.

[ובתשב"ץ שם בתחילה כתב לבאר סברת ההיתר לשחוט משום דהותרה משא"כ הנבילה הוי בכלל לפנ"ע, וצ"ב איזה לפנ"ע שייך כשיש כאן פיקו"נ, ואין מחוור כוונת התשב"ץ וצ"ע].

עוד הקשה התשב"ץ שם מהגמ' דטבל ותרומה שלדעת רבי מאכילין אותו טבל כיוון שאסור לעשר בשבת אף שהתיקון הוא במעשה אחד, ובבאר היטב סי' שכח סק"ז הביא שהפר"ד הק' כן ותי' בפלפול חריף ודרוש נחמד ע"ז, ואין הספר תח"י.

1. במשנ"ב סי' שכח ס"ק לט כתב דלטעם הר"ן א"כ באיסור דרבנן ודאי צריך לאכול ואין היתר לשחוט, ואף לטעם הראב"ד משום דקץ החולה באיסור וחיישי' שלא יאכל, באיסור דרבנן ס"ל שאינו קץ אך המיקל יש לו לסמוך על הט"ז עייי"ש.
2. בשער המלך פיד ממאכ"א הקשה קו' חריפה על הר"ן דקיי"ל במשנה בנזיר מז. דנזיר וכה"ג שראו מת מצוה שהנזיר מטמא ולא הכה"ג משום דכה"ג חמיר דקדושתו קדושת עולם, והרי כה"ג לוקה אחת ואילו נזיר לוקה ד' מלקות, ואף דהכא זהו בזמן אחד ולא בזאח"ז מ"מ מאי שנא עכת"ד השעה"מ. [ולפ"ד הקוב"ש שזהו היתר להחשיבו כאינו מזומן לפנינו א"ש].
3. במג"א סי' תרי"ח סק"ט כתב: תרומה חמורה מטבל וטבל מנבילה ונבילה משביעית, עכ"ל ובאמת בגמ' אין מפורש שנבילה חמורה משביעית רק דטבל חמור מנבילה, אולם נבילה ושביעית זה לאו וזה עשה, ופשיטא ליה למג"א דלאו חמור מעשה ואף שעשה דוחה ל"ת מ"מ לאו חמיר טפי, עי' אמרי בינה שבת סי' כ"ח שהאריך בזה.

עוד הקשה שם המג"א על הרמב"ם שכ' דטבל שאי אפשר לתקן מאכילין אותו טבל ולא חילק בין מעשר ירק לפירות דבירק קיי"ל כרבי שגם כשאפשר לתקן לא יתקן בשבת, וכתב דאפשר דהרמב"ם מיירי בחול, וע"ע בשו"ת נובי"ק או"ח לו מה שהאריך בדבריו, ועיי"ש עוד שהק' דהרמב"ם כתב דטבל ונבילה נבילה, משום דטבל במיתה ביד"ש והרי קיי"ל דטבל בזה"ז דרבנן, ודוחק לומר שהרמב"ם מיירי בזמן הבית עיי"ש מה שהאריך, ועי' בחזו"א שביעית סי' יג ס"ק יד דנקט בפשטות כדוחק זה דאיירי בזמן הבית עיי"ש

ובדין שביעית רש"י פירש אחר זמן הביעור ובתורי"ד תמה שאי"ז אסור באכילה וכעי"ז

הקשו תוס' פסחים נב: ד"ה מתבערין ופירש במשומר והרמב"ם בפי"ד ממאכ"א פי' דמיירי בספיחים.