צח. תרבא בדיקולא, ראיית ר_א
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב וורצל / תערובות ובב_ח / חענ_נ

חולין ק. ראיית ר"א מתרבא בדיקולא

בתוס' ק. הביאו קו' ר"א לשיטת ר"ת דאמרינן חנ"נ תיקשי בסוגיא צח. גבי תרבא בדיקולא דמשערינן בשישים כנגד אותו זית ולמה לא נימא שאסר את הראשונה מטעם חנ"נ.

וברשב"א בתוה"ב (ח.) דחה דאף אם אמרינן חנ"נ וכגון בב"ח לר"א מ"מ דאין בלוע יוצא מחל"ח בלא רוטב ואין הנאסר חוזר ואוסר, ונקט הרשב"א בפשיטות דוודאי אף ר"א מודה שאין הבלוע יוצא מחל"ח בלא רוטב.

וכנראה לדברי הרשב"א ס"ל לר"א דהנאסר חוזר ואוסר היכא דאמרינן חנ"נ, וה"נ אם היה הדין חנ"נ בכל איסורין שפיר הנאסר חוזר ואוסר, וכ"נ רעק"א בהג' על השו"ע-קו.

אבל בבד"ה שם פי' דעת ר"א דס"ל שהבלוע יוצא מחל"ח, והרשב"א דחה דא"כ לעולם צלי יאסור כל קליפה את חברתה, וע"כ אף ר"א מודה ביסוד זה דאין הבלוע יוצא מחל"ח.

[והוסיף הרא"ה דקו' ר"א הוא למה שיערו כנגד הכזית והרי נבלע בקליפה וצריך לשער בכל הקליפה, והרשב"א תמה דא"כ אף החתיכה עצמה ג"כ תאסר ויצטרכו שישים כנגד כולה ולמה לקח הקליפה וזרק החתיכה].

ובחזו"א כב-ז ד"ה במה כתב דבאו"ז משמע ביאור דעת ר"א, דס"ל בעלמא אין הבלוע יוצא מחל"ח בלא רוטב, אבל שאני חלב דמפעפע וכמו שצידדו התוס', ומשה"ק התוס' דא"כ למה ייאסר והרי סופו להתפשט, ס"ל לר"א שהוא מפעפע בשאר החתיכות רק בכח שני וכבר נאסרה חתיכה הראשונה, וכעין איסור דבוק, עיי"ש באו"ז [ולא דמי לבישול דמתפשט הכל בכח אחד].

ולשיטת הרשב"א בדעת ר"א תמה רעק"א בהג'-קו, דאם ס"ל דאיירי בסל שאין בו רוטב ואין הבלוע יוצא מחל"ח לפי"ז אין בכלל ביאור לסוגיא שם דא"כ למה בכלל מצטרפות כל החתיכות להתיר אותה.

ועתוס' ק. דבאמת משמע דאם אינו מפעפע אין כל החתיכות מסייעות לבטל ורק אם הוא מפעפע מהני, וצ"ב היאך פי' הגמ' לצד זה למה בכלל מצטרפות כל החתיכות, וכנראה ס"ל דכוונת הגמ' דבעי שישים היינו בחתיכה עצמה כנגד החלב, ואין הכוונה שצריך בשאר החתיכות שישים כנגד חתיכה הראשונה, שהרי אין שאר החתיכות שייכות כלל בזה.

אבל דעת ר"א צ"ב רב, שהרי הק' דנימא חנ"נ הרי מבואר דעתו דאיירי דבחתיכה עצמה אין שישים, ונידון הגמ' ששאר החתיכות יסייעו לביטול, וצ"ע דכיון שאין הבלוע יוצא מחל"ח היאך יצטרפו שאר חתיכות?

אבל באמת הביאור כנראה כמו שמבואר ברשב"א צח. לצדד שיש לפרש דדיקולא היינו סל ודלא כרש"י דפי' קלחת, אלא דאיירי בלא נודע באיזה חתיכה נפל ובזה הכל מצטרף לבטל, כש"כ שו"ע קה-ט, וכתב שם הש"ך דבעי שישים שמא יבשלנו ככל דין יבש.

וכתב הרשב"א דרש"י הוצרך לפרש קלחת משום דס"ל דקי"ל כר"י דמין במינו לא בטיל [ואף ביבש], ואף דס"ל להרשב"א דחלב ובשר הוי מין במינו ולר"י לא בטל מ"מ לדידן לענין יבש י"ל דבעי שישים גזירה שמא יבשל דחלב ובשר טעמיהם שונים ורק לענין דינא דר"י אזלינן בתר שמא, ועיין בשו"ע צח-א בהג' יד אברהם שכ"כ.

[ובטעם דרש"י פי' קלחת ולא סל, עיין במרדכי-תרפ ואו"ז דקשיא ליה קו' ר"א נימא חנ"נ שחתיכה הראשונה נאסרה, ולכך פי' דאיירי בקלחת שהכל מתערב מיד.

ועוד כתב במרדכי בשם סה"ת דס"ל דבר שמן אינו מפעפע מחל"ח וכדחזינן במתני' דטיפת חלב דאינו מפעפע לכל הקדירה וכל דין מפעפע הוא דוקא באותה חתיכה, וא"כ איך יאסור שאר חתיכות, וכמו שצידדו התוס' ק. בחד צד].