בסימני עופות
קטגוריות: ש_ס / מא חולין / חולין - הרב מאיר קאופמן / עניינים

בס"ד י"ב אדר תש"ע

**בסוגיא דסימני עוף**

**א]ביאור שיטת רש"י**

**ב]שיטת ר"ת ותמיהת הרמב"ן**

**ג]שיטת הרמב"י וסיעתו**

**ד]שיטת הרמב"ם**

**ה]ביאור סוגית הגמ' לשיטות הראשונים הנ"ל**

**ו]בדברי רש"י שאין להתיר שום עוף שלא בא במסורת והאם צריך מסורת על בהמות**

**ז]בנידון לסמוך על מסורת של מקום אחר**

**ביאור שיטת רש"י**

א]עיין סוגית הגמ' והנה שיטת רש"י וגירסתו דבכל העופות הטמאים יש שלשה סימני טהרה וסימן טומאה אחד ובעורב יש שני סימני טהרה ובפרס ועזניה יש סימן טהרה אחד ובנשר אין שום סימן טהרה עוד מבואר ברש"י שלא ידעינן איזה סימן טהרה יש לעופות טמאים ולכן כתב בכמה מקומות שאין להתיר אלא עוף שיש לו ארבע סימני טהרה והוסיף שאין לאכול עוף טהור אלא במסורת כיון שבסימן הדריסה אפשר לטעות והרי צריך תמיד גם להכיר שהוא לא דורס

אמנם הראשונים הרמב"ן רשב"א ור"ן נקטו בדעתו שמוכח מכמה מקומות שבכל העופות הטמאים הסימן טומאה שיש להם הוא שהם דורסים א. דהמשנה אומרת כל שיש לו אצבע יתרה וזפק וקורקבנו נקלף טהור וביאר רש"י שזה המשך למשנה הקודמת דגם הוא לא דורס ואם נימא שכל העופות הטמאים הם לא דורסים א"כ חייב להיות שאחד מהסימני טומאה שלהם זה אחד מהשלשה שבגופם וכיון שיש להם את שלשת הסימנים בהכרח שהם טהורים והם לא דורסים ולמה צריך גם לדעת שהם לא דורסים אלא בהכרח שאדרבא הסימן טומאה שלהם שהם דורסים ולכן מצד שיש להם שלשת סימני טהרה זה לא סיבה לטהר כיון שאולי הם מהי"ט עופות הטמאים

אלא שצ"ב מנ"ל לרש"י לבאר כך המשנה אולי אדרבא כל הי"ט עופות הם לא דורסים ולפ"ז כוונת המשנה כפשוטו שכל שיש להם סימנים אלו בהכרח שהם גם לא דורסים והם כשרים וביאר הר"ן דהגמ' אומרת עוף הבא בשני סימנים כשר והוא שיכיר עורב ומשמעות הגמ' איזה שני סימנים שיהיו ורק שיתכן שזה רק לענין סימנים שבגופו ולא על הדריסה שזה דבר שקשה להכיר ולפ"ז כיון שמבואר שיודע שיש לו בגופו סימן אחד טומאה ושני סימני טהרה א"כ אם נימא שכל העופות הטמאים לא דורסים א"כ למה מספיק שהוא מכיר עורב הרי אולי זה משאר העופות הטמאים

והנה הגמ' אומרת שיש שמנה סוגי ספיקות בעוף והגמ' מבארת שאין קורקבנו נקלף וביאר רש"י שבדקו את שלשת הסימנים האחרים וראו שיש לו והקשו הראשונים שלנ"ל אין מקום להסתפק אולי זה מי"ט עופות דהרי הוא לא דורס והניחו בצ"ע ועיין בעל המאור מה שיישב

והנה הראשונים נקטו לפ"ז שהסימן החדש שיש רק בפרס או אזניה זה אינו דורס שזה אין בשאר העפות ולפ"ז כתבו שעוף שיש לו סימן שהוא לא דורס הוא וודאי טהור כיון שפרס ועזניה לא שכיחי בישוב אלא שהר"ן דן שהיום יתכן שהשתנו הדברים והם כן שכיחי בישוב

**שיטת ר"ת ותמיהת הרמב"ן**

ב]אמנם תוס' הביאו בשם ר"ת שביאר הגמ' לקמן כפשוטו שכל שיש לו שלשה סימנים בגופו בידוע שהוא טהור ולא צריך לבדוק אם הוא דורס או לא ולפ"ז מוכח איפכא שבכל הי"ט עופות הם לא דורסים ולכן כאן הוא וודאי לא דורס דאין עוף טמא שיש לו סימן טומאה דדריסה וכן נקט דעורב גם לא דורס ועיין תוס' שלפ"ז מוכח שהסימן החדש הוא קרקבנו נקלף שזה רק בפרס או אזניה ולפ"ז אם יהיה לו סימן זה ועוד סימן טהרה הוא וודאי טהור דהרי הוא לא פרס וכן הוא לא משאר מינים דהרי אין להם סימן זה ועיין בעל המאור שמכח הגירסא הסכים אם ר"ת דלא כרש"י

והרמב"ן תמה על שני מהלכים אלו דהרי עינינו רואות שבעופות הטמאים זה וודאי שרובם דורסים וזה דלא כר"ת אמנם הנה בביאור דורס ר"ת ביאר שהוא אוכל הבעל חי בחייו והרמב"ן ביאר שהוא טורף בעלי חיים אחרים ועיקר קושית הרמב"ן זה לשיטתו אבל לשיטת ר"ת יתכן שאפילו שהם הורגים אבל הם אוכלים אותו לאחר מיתתו אמנם לענין נץ הקשה הרמב"ן שהוא אוכל חי אמנם תוס' ביארו שזה לא מה שאנו קוראים נץ ע"ש עוד הקשה הרמב"ן שעינינו רואות שאין להם שלשה סימני טהרה כמו שבדק הרמב"ן ע"ש

**שיטת הרמב"י וסיעתו**

ג]ולכן הביאו הרמב"ן רשב"א ור"ן לבאר בשם הרמב"י ע"פ גירסתו שבעופות הטמאים יש להם רק סימן אחד של טהרה וכולם דורסים ובעורב יש לו שני סימני טהרה והוא דורס ופרס ואזניה אחד מהם יש לו הסימן החדש שהוא לא דורס וביארו שזה א"ש אם המציאות ע"ש

**שיטת הרמב"ם**

ד]וברמב"ם מבואר דאם אין לו סימן שהוא לא דורס לא עוזר אפילו שלשה סימנים אחרים ואם הוא דורס הוא וודאי טריפה ובלא דורס אם יש לו עוד סימן טהרה אחד הוא וודאי לא משאר עופות טמאים אלא שעדין יתכן שהוא פרס אמנם הוא מותר כי לא שכיחי בישוב ועיין בפירוש המשניות דביאר את המשנה שכל שיש לו שלשה סימנים הכוונה אחד מהם אם זה שהוא לא דורס דהיינו זה המשך של הרישא וכה"ג הוא כשר ועיין חידושי הגר"ח שביאר את לשון המשנה שמה שהוא לא דורס זה לא סימן טהרה אלא שאין לו סימן טומאה והמשנה ביארה מהו הסימן טהרה ובתחילה כתבה שצריך שלא יהיה לו סימן טומאה שהוא דורס שכה"ג בכל אופן הוא טמא וצ"ב איך ביאר הרמב"ם את כל הסוגיא ועיין פרי תואר שביאר שהרמב"ם ס"ל שעורב יש לו שני סימנים בגופו וגם הוא דורס ובשאר עופות יש שיש להם ג' סימני טהרה בגופם והם דורסים או שאינם דורסים ואין להם ג' סימני טהרה בגופם ועיין רמב"ם שהביא את רבינו חננאל שאין להתיר אלא אם הסימן של אין קורקבנו נקלף ביחד אם שהוא לא דורס וצ"ע דבפשוטו שיטת ר"ח כמו שביארו התוס' שיש שלשה סימני טהרה וזהו הסימן החדש וצ"ל כמו שהובא שם מספר המאורות שהטעם הוא מצד ששאר סימנים אפשר לטעות וזה סימן שקשה לטעות

**ביאור סוגית הגמ' לשיטות הראשונים הנ"ל**

ה]ונבאר סוגית הגמ' לשיטת הראשונים בס"ד

**א.הגמ' ס"ב. אומרת היה בקי בהן ובשמותיהן עוף הבא בסימן אחד טהור:** ולרש"י הכוונה שהוא מכיר פרס ואזניה דהרי אם יש לו סימן אחד זה רק יכול להיות פרס ואזניה ועיין בר"ן שזה מאוד דחוק בלשון הגמ' ובתוס' ד"ה בסימן משמע שביארו שהוא מכיר את כל העופות אלא שלשיטתם יש עוד סוגי עופות טמאים אלא שאין להם שום סימן טהרה ולכן אם רואה שיש להם אפילו סימן טהרה אחד הוא טהור ומדובר שלא בדק בשאר סימנים ויתכן שיש לו עוד סימנים ולכן צריך שיכיר את כל העופות דאל"כ אולי זה מהי"ט האסורים ולרמב"י ביאר הר"ן שמכיר את שמות כל העופות ורק לכן אם יש סימן אחד טהור אבל ללא זה הוא אסור דאולי זה אחד מי"ט עופות שיש להם סימן טהרה אחד אלא שצ"ב עד כמה שדעת הרמב"ן שאין עוד סוגי עופות טמאים א"כ מה צריך להכיר סימן אחד הרי הוא וודאי טהור וצריך לדחוק שאם אין לו שום סימן הוא וודאי אחד מהטמאים כמו שהגמ' לומדת מנשר שכל העופות הטהורים הקב"ה ברא אותם אם סימן טהרה אחד לפחות

**ב.לא היה בקי בהן ובשמותיהן בסימן אחד טמא בשני סימנים טהור והוא שיכיר עורב ומינו:** וברש"י ותוס' ביארו שיודע שיש לו שני סימנים ולא יותר וכה"ג הוא וודאי לא שאר מינים אלא שעדין יתכן שהוא עורב שיש לו שני סימני טהרה ולכן צריך להכיר שזה לא עורב והתוס' כתבו שלפ"ז מוכח שעורב לא דורס דהרי בהכרח מדובר שמכירים שהוא לא דורס דאל"כ הוא וודאי אסור ובכל אופן הגמ' דנה שזה יהיה עורב ומבואר שאחד מסימני טהרה של עורב שהוא לא דורס ולפ"ז הוסיפו תוס' שבהכרח שגם כל המיני עופות הטמאים לא דורסים דהרי הגמ' אומרת שהסימני טהרה של עורב נמצאים בשאר המינים אמנם תוס' הביאו מהריב"ם וכן ביאר הר"ן שמדובר שלא בדקו האם הוא דורס או לא שזה הרי לא סימן שהוא בגופו וכוונת הגמ' שבדקו את שאר הסימנים שבגופם וראו שיש לו שני סימני טהרה ואחד אין לו ולכן הוא וודאי לא שאר העופות דהרי יש להם שלשה סימנים בגופם אמנם יתכן שזה עורב והשני סימני טומאה זה מה שהוא דורס ועוד סימן ולפ"ז מבואר שעורב דורס ועוד מבואר ששאר המינים דורסים דאל"כ הרי יתכן שהוא לא דורס והוא משאר המינים וכמו שהבאינו לעיל מהר"ן שהוכיח כך ולדעת הרמב"י איירי בכל השני סימנים דהרי בכל העופות יש רק סימן טהרה אחד ורק עורב יש שני סימנים ולכן חוששים שזה עורב והוא דורס ולכן צריך להכיר עורב ולדעת הרמב"ם צ"ע שבדבריו לא מובא אפשרות שלא יודעים האם הוא דורס או לא וא"כ בהכרח מדובר שמכירים שהוא לא דורס ובכל שני סימנים בגופו לא עוזר כי אולי זה עורב והרמב"ם לא הזכיר כזה חשש אלא שתמיד התיר ביש לו סימן בגופו והוא לא דורס וצ"ע

ג. **אמר אמימר עוף הבא בסימן אחד כשר והוא דלא דריס:** ורש"י ביאר שהכוונה סימן אחד חוץ ממה שהוא לא דורס והקשו תוס' לשיטתם שס"ל כר"ת א"כ אולי זה עורב שיש לו שני סימני טהרה ואחד שהוא לא דורס ועוד הקשו שא"כ זה וודאי לא פרס גם אם הם היו שכיחי בישוב כי הרי יש לו שני סימנים ועיין חידושי הגר"ח שישב שרש"י לא כתב שיודעים שהוא לא דורס אלא שאין ידיעה שהוא דורס ולפ"ז א"ש שזה וודאי לא עורב דרש"י ס"ל כריב"ם שעורב הוא דורס וא"כ בהכרח שיש לו שני סימני טהרה אחרים וכאן הרי יש לו רק סימן אחד וכן מיושב שיתכן שזה פרס או עזניה דהרי לא ראו רק סימן אחד בגופו ואחד מהם אין לו אלא סימן אחד שהוא לא הסימן החדש ובתוס' ביארו שהכוונה שהסימן אחד הוא שהוא לא דורס ולכן הוא מותר דהרי זה לא מי"ט עופות שיש להם שלשה סימני טהרה אלא שהיה מקום לחוש שזה פרס או עזניה שיש להם רק סימן אחד וזה הגמ' מתירה כי לא שכיחי בישוב ועיין חידושי הגר"ח שהקשה למה הגמ' אומרת דווקא סימן זה הרי גם אם יהיה סימן אחר הוא מותר כי הוא לא מהי"ט עופות ובפשוטו קושיתו צ"ע דהרי לר"ת יודעים תמיד גם על הדריסה ומזה הוכיח את כל שיטתו וכנ"ל וא"כ ממ"נ אם הוא דורס הוא וודאי אסור ואם הוא לא דורס א"כ יש כאן שני סימני טהרה ויתכן שזה עורב דלר"ת הוא לא דורס וכן ביאר בביאור הגר"א אמנם יש מקום להקשות שאם יהיה הסימן שיודעים שאינו בעורב [עיין תוס' שדנו שהיה עורב ביניהם וידעו מה זה] שכה"ג אפשר להכשירו והנה לריב"ם לכאורא אפשר גם לבאר שהכוונה שהסימן האחד הוא שהוא לא דורס והטעם כנ"ל שאם זה סימן אחר ולא יודעים אם הוא דורס או לא זה וודאי לא עורב שהוא דורסודו"ק ולרמב"י בהכרח לבאר כנ"ל שהרי תמיד סימן אחד של טהרה זה אחד מי"ט עופות ורק שהם כולם דורסים וכאן שהוא לא דורס זה סיבה לטהרו ולדעת הרמב"ם צריך לבאר כפשוטו שיש לו סימן אחד בגופו וגם הוא לא דורס וכה"ג זה וודאי לא מהי"ט מינים ובאמת לא משנה מהו הסימן הנוסף ויתכן שאדרבא מכאן הוא מקורו

ד.**עיין לקמן ס"ה. תניא ר"ג אמר דורס ואכל בידוע שהוא טמא יש לו אצבע יתרה וזפק וקרקבנו נקלף בידוע שהוא טהור:** ורש"י ביאר שהכונה שזה נוסף לסימן הטהרה שהוא לא דורס וזה לשיטתו שהסימן טומאה של הי"ט עופות שהם דורסים אמנם לר"ת הביאור כפשוטו שאם יש שלשה סימני טהרה האלו בהכרח שזה לא מי"ט עופות דהרי הם כולם לא דורסים וחסר להם באחד מסימני טהרה שבגופם ולרמב"י א"ש שכיון שיש להם שלשה סימנים בגופם בהכרח שזה לא עורב ולא פרס ואזניה ולא שאר מינים

ה.**בגמ' ס"ב. לענין זרזיר** שרבנן התירוהו ור"א ס"ל שהוא מין עורב ורבנן הוכיחו ממקום שאכלו אותו כיון שיש לו זפק ובבריתא אחרי זה לענין סנונית לבנה שהיה מקום שהתירו אותו מחמת שקורקבנו נקלף ובפשוטו לפ"ז מוכח שעורב אין קורקבנו נקלף ואין לו זפק ובהכרח הסימני טהרה שלו שהוא לא דורס ויש לו אצבע יתרה וכל זה א"ש לר"ת שעורב לא דורס אבל לשאר הראשונים צ"ע ועיין תוס' שהביאו מהריב"ם שמדובר בגמ' שהוא לא היה דורס ולכן ידעו שהוא לא עורב ומה שהזכירו זפק וקוקרבן מצד שגם אחרי שהוא לא עורב אבל צריך הרי סימן טהרה אחד וזה הזכירו קורקבן או זפק וצ"ע עד כמה שהוא לא דורס רק יתכן שהוא פרס ועזניה והרי לא מצוים בישוב וצ"ל ששם היו מצוים וצ"ע

ו.**הגמ' אומרת שיש שמנה סוגי עופות שלא יודעים האם קורקבנו נקלף** ורש"י ביאר שיש להם שאר סימני טהרה ורק השאלה על סימן זה והקשו הראשונים שהרי אם הוא לא דורס א"כ הוא וודאי לא מהי"ט עופות טמאים וצ"ע. ולשיטת ר"ת א"ש שהיה לו שאר סימני טהרה ואם אין קורקבנו נקלף יתכן שהוא מין טמא ואם לא הוא וודאי מין טהור ולשיטת הרמב"י מדובר שהיה לו עוד סימן טהרה אחד ואם אין קורקבנו נקלף א"כ יש לו שני סימנים והוא טהור ואם לא יתכן שהוא מין טמא וצ"ל שהכירו שהוא לא מין עורב

**בדברי רש"י שאין להתיר שום עוף שלא בא במסורת והאם צריך מסורת על בהמות**

ו]עיין רש"י שכתב שהיום אין להתיר שום עוף ללא מסורת שמא יטעו שהוא לא דורס והאמת שהוא דורס והנה משמעות דבריו שכל החשש טעות זה בסימן הדריסה שבזה מצאנו שגם בזמן הגמ' הם טעו אבל בשאר דברים אין סיבה לטעות וכן הוא בראשונים שלאחר שהביאו את רש"י הביאו מהבעל המאור שעוף שיש לו חרטום ורגל רחבה הוא וודאי לא דורס וצ"ע אבל עדין אולי אין לו שאר סימני טהרה אמנם הביאור פשוט ששאר סימנים אנחנו יודעים לבדוק וצ"ע למה שלא נתיר עוף הבא בסימן אחד שבגופו דלרש"י הוא וודאי לא מהי"ט עופות וצ"ל שחוששים אולי זה עורב אמנם הרי רש"י ביאר שעורב אין לו זפק ואין קורקבנו נקלף וא"כ אם יש לו אחד משני סימנים אלו אפשר להתירו וצ"ל שס"ל שהיום פרס ואזניה מצוים ואולי זה אחד מהם וכמבואר חשש זה בר"ן

והנה הרמ"א כתב שאין לסמוך על סימנו של הבעל המאור שיש לו מקור ארוך ורגל רחבה ויש לדון בטעמו האם כי זה לא סימן מובהק ויתכן שגם כזה עוף דורס או שזה למיגדר מילתא שלא לאכול אלא עוף שנאכל במסורת ובפשוטו כצד הראשון והנה מבואר בגמ' לעיל סימני חיה ובהמה וכתב הש"ך שאין לנו נפק"מ דאין נאכל אלא דבר שיש עליו מסורת ועיין פמ"ג שאין הכוונה לגבי להתירו באכילה שבזה יש סימנים ברורים שהוא מעלה גרה ומפריס פרסה אלא הכונה כדי להתיר חלבו שבזה צריך את סימני הקרנים שבזה אפשר לטעות בקל אמנם הערוך השולחן והחכמת אדם נקטו שלא אוכלים בהמה אלא אם יש לה מסורת וכן האריך החזו"א בספרו [לענין ג'אבו] שכן הוא המנהג וצ"ע הרי כאן אין מה לטעות וצ"ל שס"ל שברמ"א מבואר שאפילו אם אין מה לטעות לא אוכלים אלא במסורת ויתכן עוד שזה מנהג יותר מאוחר מזמן הש"ך וצ"ע

**בנידון לסמוך על מסורת של מקום אחר**

ז]עיין בשו"ע שהובא נידון מה הדין במקום שאין מסורת על עוף מסוים האם מי שמגיע לשם יכול לאכול את זה על סמך המסורת וכן האם בני מקום אחר יכולים לסמוך על מסורת זו ובשו"ע נקט שזה מחלוקת דהרא"ש מתיר והרשב"א אוסר דחוששים אולי בני המקום שלא אכלו כי חששו שזה יוחלף בעוף טמא שהיה במקומם ובש"ך כתב שאין בזה מחלוקת אלא שאם המקום הראשון היה להם מסורת לאיסור אסור ואם לא היה להם מסורת להיתר מותר וגם בהיה להם מסורת לאיסור אם מגיע למקום שאוכלים יכול לאכול דיתכן שלא אכלו בגלל שלא היה להם מסורת להיתר וביאר הפמ"ג שהדין שעושה כמנהג מקומו הוא מדרבנן ולכן אפשר להקל ושמעתי להעיר כיון שיש הרבה שיטות בסימני עופות וככל הנ"ל א"כ איך אפשר לסמוך על מסורת של מקום מסוים הרי יתכן שהם סברו כרמב"י וממילא כיון שיש לו שני סימנים אכלו את זה אבל לדידן שמחמירים כרש"י זה אסור או נפק"מ אחרות שבין הראשונים והיה מקום לומר שכל דברי הרמ"א רק במקום שיש לו את כל סימני טהרה ורק שאנו חוששים שהוא דורס ובזה סומכים על המסורת שאוכלים את זה במקומות אחרים ולא חוששים שזה מחמת שס"ל כר"ת או יתכן שמדובר שאין להתירו אלא מחמת שזה נחשב שהוא לא דורס אמנם עיין ש"ך שגם בעוף שאין לו שום סימן טהרה אלא שהוא לא דורס גם בזה אפשר לסמוך על המסורת וצ"ע אולי הם סברו כראשונים שכל העופות הטמאים דורסים אבל לר"ת אינו כן וצ"ע בזה