CELEX: 62013CJ0445
Обжалване
Марка на Общността
Регламент (ЕО) № 207/2009
Член 7, параграф 1, буква б)
Абсолютно основание за отказ
Липса на отличителен характер
Триизмерен знак, състоящ се от формата на цилиндрична бутилка

С жалбата си Voss of Norway ASA (наричано по-нататък „Voss“) иска отмяната на решението на Общия съд на Европейския съюз Voss of Norway/СХВП — Nordic Spirit (Форма на цилиндрична бутилка) (T‑178/11,
EU:T:2013:272
, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което се отхвърля жалбата му срещу решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 12 януари 2011 г. (преписка R 785/2010‑1), постановено в производство за обявяване на недействителност между Nordic Spirit AB (publ) (наричано по-нататък „Nordic Spirit“) и Voss (наричано по-нататък „спорното решение“).
Правна уредба
Регламент (ЕО) № 207/2009
Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (
ОВ L 78, стр. 1
), влязъл в сила на 13 април 2009 г., отменя и заменя Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (
ОВ L 11, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).
Съгласно член 7 от Регламент № 207/2009, озаглавен „Абсолютни основания за отказ“:
„1.   Отказва се регистрацията на:
[…]
б)
марките, които нямат отличителен характер;
[…]“.
Член 52 от този регламент, озаглавен „Абсолютни основания за недействителност“, предвижда в параграф 1:
„Марка на Общността се обявява за недействителна въз основа на искане, подадено до Службата, или въз основа на насрещен иск, предявен в производство за нарушение:
а)
когато марката на Общността е била регистрирана в противоречие с разпоредбите на член 7;
[…]“.
Член 55, параграф 2 от посочения регламент предвижда:
„Счита се, че марката на Общността не е имала, от самото начало, действието, посочено в настоящия регламент, в зависимост от това дали марката е била обявена за недействителна напълно или частично“.
Член 99 от същия регламент предвижда:
„1.   Съдилищата за марките на Общността приемат марката на Общността за валидна, освен ако ответникът не оспори валидността ѝ чрез насрещен иск за отмяна или за обявяване на недействителност.
2.   Валидността на марка на Общността не може да бъде оспорена чрез иск за констатиране на ненарушение.
3.   При исковете, посочени в член 96, букви а) и в), възражение за отмяна или за недействителност на марката на Общността, направено не чрез насрещен иск, а по друг начин, е допустимо доколкото ответникът се позовава на това, че правата на притежателя на марката на Общността биха могли да бъдат прекратени поради недостатъчно използване, или че марката на Общността би могла да бъде обявена за недействителна поради съществуването на по-ранно право на ответника“.
Регламент (ЕО) № 2868/95
Съгласно правило 37 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент № 40/94 (
ОВ L 303, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189), изменен с Регламент (ЕО) № 355/2009 на Комисията от 31 март 2009 г. (
ОВ L 109, стр. 3
):
„Искането до Службата за отмяна или за обявяване на недействителност на марка на Общността по силата на член [56 от Регламент № 207/2009], съдържа следните данни:
[…]
б)
по отношение на основанията, на които се позовава искането:
[…]
iv)
фактите, доказателствата и аргументите, представени в подкрепа на искането;
[…]“.
Обстоятелствата, предхождащи спора и спорното решение
На 3 декември 2004 г. въз основа на Регламент № 40/94 Voss получава от СХВП регистрация под номер 3156163 на възпроизведената по-долу триизмерна марка на Общността (наричана по-нататък „оспорваната марка“):
Стоките, за които е регистрирана оспорената марка, спадат към класове 32 и 33 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година и за всеки от тези класове отговарят на следното описание:
—
клас 32: Бири; безалкохолни напитки, вода,
—
клас 33: Алкохолни напитки, с изключение на бира.
На 17 юли 2008 г. Nordic Spirit представя искане за обявяване на недействителност на оспорваната марка, от една страна, на основание член 51, параграф 1, буква а) от Регламент № 40/94 във връзка с член 7, параграф 1, букви а)—д), подточки i)—iii) от този регламент и от друга страна, на основание член 51, параграф 1, буква б) от посочения регламент.
С решение от 10 март 2010 г. отделът по отмяна на СХВП отхвърля искането за обявяване на недействителност в неговата цялост.
Той приема по-специално, че формата на оспорваната марка не е „обичайна“ на пазара на напитки и че поради контраста между прозрачното тяло и капачката се различава до голяма степен от съществуващите бутилки и на това основание може да служи за марка.
На 6 май 2010 г. Nordic Spirit подава жалба пред СХВП на основание членове 58—64 от Регламент № 207/2009 срещу това решение на отдела по отмяна.
Със спорното решение първи апелативен състав на СХВП (наричан по-нататък „апелативният състав“) отменя посоченото решение и уважава искането за обявяване на недействителност.
Той приема по същество, че с оглед на съдебната практика, съгласно която потребителите на първо място приписват на бутилките, в които се съдържат продуктите, обикновена функция на опаковки (решение Develey/СХВП (Форма на пластмасова бутилка), T‑129/04,
EU:T:2006:84
), следва да се приеме, че потребителите ще прочетат поставения на бутилката етикет, за да идентифицират произхода на стоката и да я разграничат от други стоки.
Освен това апелативният състав приема, че изобщо не са подкрепени с доказателства твърденията на жалбоподателя, че средният потребител е способен да възприеме формата на опаковката на съответните стоки като указание за техния търговски произход, доколкото тази форма има характеристики, които са достатъчни, за да задържат вниманието му.
От друга страна, апелативният състав счита, че Voss не е представило доказателства за неправилността на твърдението на Nordic Spirit, че върху бутилките, съдържащи минерална вода или друга напитка, неизменно са налице словни или фигуративни елементи и че поради тази причина потребителите имат навик да идентифицират търговския произход на съответната стока въз основа не на дизайна на бутилката, а на тези елементи.
Накрая, апелативният състав приема, че формата на разглежданата бутилка не се различава съществено от формата на другите съдове, използвани за алкохолни или за безалкохолни напитки в Европейския съюз, а е само нейна разновидност.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
На 18 март 2011 г. Voss подава в секретариата на Общия съд жалба за отмяна на спорното решение.
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири основания.
Първото от тях е изведено от нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009, тъй като по същество апелативният състав е основал съображенията си на доказателства, с които жалбоподателят не е бил запознат и по които той не е имал възможност да вземе отношение.
Второто основание е изведено от нарушение на член 99 от Регламент № 207/2009 и на правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент № 2868/95, тъй като апелативният състав неправилно е възложил на жалбоподателя тежестта на доказване на отличителния характер на оспорваната марка, въпреки че тя е била регистрирана и следователно за нея се прилагала презумпция за валидност.
Третото основание е изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 и от неправилно тълкуване на съдебната практика относно отличителния характер на триизмерните марки, тъй като апелативният състав е заместил предвидената в съдебната практика проверка при преценката на отличителния характер на триизмерна марка, когато става въпрос за опаковането на стока, която е в течно състояние, и тази марка се състои от външния вид на самата стока, проверка, която се изразява в това да се прецени дали марката значително се различава от стандартите или от обичайното в съответния сектор, с друга проверка, основаваща се на значението, което следва да се отдава на етикетите или на другите практики на маркировка, прилагани в посочения сектор.
Накрая, четвъртото основание е изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 и от изопачаване на доказателствата за наличието на значителна разлика в сравнение със стандартите или обичайното в сектора на напитките, тъй като апелативният състав е стигнал до неправилния извод за липсата на отличителен характер на оспорваната марка.
На заседанието пред Общия съд обаче жалбоподателят посочва, че се отказва от първото си основание.
Преди всичко Общият съд приема, че спорното решение се основава на съображения, съдържащи две самостоятелни и независими една от друга опорни точки.
В точка 27 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва, че в точки 18—35 от спорното решение, съответстващи на частта от съображенията, която той квалифицира като „първа опорна точка“, апелативният състав е приел по същество, че е общоизвестен факт, че напитките се продават почти винаги в бутилки, кутии или други опаковки, върху които има етикет или словен или графичен елемент, че тези указания позволяват на потребителя да разграничи стоките на пазара и че Voss не е представило никакво доказателство в подкрепа на твърдението си, че това не е вярно.
В точка 28 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че в точки 36—41 от спорното решение, съответстващи на частта от съображенията, която той квалифицира като „втора опорна точка“, апелативният състав е извършил самостоятелен анализ на отличителния характер на оспорваната марка, за да стигне по същество до извода, че разглежданата бутилка не се различава значително от формата на други бутилки на пазара на алкохолни и безалкохолни напитки и е само нейна разновидност и че, поради това, тя не се различава значително от стандартите и от обичайното в съответния сектор.
В точка 29 от обжалваното съдебно решение Общият съд уточнява, че по поставения на съдебното заседание въпрос в това отношение страните са потвърдили, че спорното решение се основава на съображения, съдържащи две отделни и независими опорни точки. Освен това в точка 30 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва, че в съдебното заседание Voss е уточнило, че второто му основание е насочено само срещу първата опорна точка.
Общият съд е разгледал третото основание, доколкото то се отнася до втората опорна точка, и е разгледал четвъртото основание.
На първо място, Общият съд е отхвърлил третото основание, доколкото се отнася до тази втора опорна точка.
По-специално, в точка 55 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че оспорваната марка се състои от съчетание от елементи, всеки от които може да бъде обичайно използван в търговията за опаковането на посочените в заявката за регистрация стоки, поради което е лишен от отличителен характер по отношение на тези стоки.
Що се отнася до триизмерната форма на оспорваната марка, в точка 51 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че е общоизвестен факт, че при повечето от наличните на пазара бутилки е налице цилиндрична част. От това той заключава, че за средния потребител е естествено бутилките с алкохолни или безалкохолни напитки да имат най-общо такава форма. От това Общия съд заключава, че формата на „идеален цилиндър“ на разглежданата бутилка, дори да се приеме, че този елемент е в известна степен оригинален, не може да се счита за значително различна от стандартите или от обичайното в съответния сектор.
Що се отнася до непрозрачната капачка, в точка 52 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че този елемент трудно може да се смята за значително различен в сравнение със стандартите и обичайното в съответния сектор, тъй като е общоизвестен факт, че много бутилки се затварят с капачки, които по материала, от който са изработени, и по цвета си се различават от тялото на бутилката.
Що се отнася до диаметъра на капачката, еднакъв с този на бутилката, Общият съд приема в точка 53 от обжалваното съдебно решение, че той е само разновидност на съществуващите форми и не може да се счита за значително различен от стандартите и от обичайното в посочения сектор, дори да се приеме, че този елемент е в известна степен оригинален.
В точка 57 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че обстоятелството, че комбинирана марка е съставена само от елементи, лишени от отличителен характер по отношение на съответните стоки, позволява поначало да се направи изводът, че разгледана в нейната цялост, тази марка е лишена от отличителен характер. Той добавя, че подобен извод може да бъде опроверган само в хипотезата, при която конкретни индиции, като например начинът, по който са съчетани тези различни елементи, сочат, че разгледана в нейната цялост, комбинираната марка представлява нещо повече от сбора на съставящите я елементи.
В точка 58 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че в случая липсват подобни индиции, като се има предвид че начинът, по който са съчетани елементите, съставляващи триизмерния знак, за който е регистрирана оспорваната марка, не представлява нещо повече от сбора на съставляващите я елементи, а именно бутилка с непрозрачна капачка, подобно на повечето бутилки, съдържащи алкохолни или безалкохолни напитки на съответния пазар.
От това Общият съд заключава в точка 59 от обжалваното съдебно решение, че апелативният състав не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че средният потребител в Съюза би възприел оспорваната марка в нейната цялост единствено като разновидност на формата на стоките, за които е поискана регистрацията на посочената марка.
В точка 60 от обжалваното съдебно решение Общият съд заключава, че в точка 36 и следващите от спорното решение апелативният състав конкретно е извършил предвидената в съдебната практика проверка за преценката на отличителния характер на триизмерните знаци, която предполага да се разгледа въпросът дали знакът се различава значително от стандартите и от обичайното в съответния сектор, когато става дума за опаковка на стока в течно състояние и този знак се състои от външния вид на самата стока.
На второ място, в точки 62—91 от обжалваното съдебно решение Общият съд е отхвърлил четвъртото основание, изтъкнато от Voss в подкрепа на жалбата му. Всъщност той е приел, че е правилен изводът на апелативния състав, че оспорваната марка е лишена от отличителен характер и че тя в действителност не се различава от най-често използваните в сектора на напитките форми на опаковката на стоката, а представлява по-скоро разновидност на тези форми.
Общият съд е приел и че доводите на жалбоподателя не позволяват да се опровергае този извод.
Що се отнася по-специално до довода на Voss, че като е сравнил цилиндрична форма със „секция“ [„section“] на цилиндър, апелативният състав е изопачил съдържащите се в преписката доказателства, като се има предвид, че „цилиндричната секция“ е отклонение от математическа гледна точка, Общият съд приема, че нищо не позволява да се смята, че в точка 37 от спорното решение апелативният състав е имал намерението да придаде математическо значение на израза „цилиндрична секция“ в смисъл на „изобразяване на разрез на геометрична форма“. Напротив, според Общия съд думата „секция“ трябва да се разбира в смисъл на „една от повече или по-малко обособените части, на които е разделено или може да се раздели нещо, или от които това нещо е съставено“ („any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up“, Oxford Dictionary).
В точки 92—96 от обжалваното съдебно решение Общият съд е отхвърлил като неотносими второто и третото основание, доколкото последното е насочено към първата опорна точка от съображенията, на които се основава спорното решение.
Всъщност той приема, че съгласно постоянната съдебна практика, тъй като разпоредителната част на решение на СХВП се основава на съображения, съдържащи няколко опорни точки, всяка от които би била достатъчна сама по себе, за да обоснове тази разпоредителна част, посоченият акт следва да се отмени по принцип само ако всяка от тези опорни точки е опорочена от незаконосъобразност. Според Общия съд обаче, дори да се счете, че следва да се приемат основанията, насочени срещу първата опорна точка на съображенията, на които се основава спорното решение, това не би повлияло на разпоредителната част на посоченото решение, тъй като втората опорна точка на тези съображения не е опорочена от незаконосъобразност.
В това отношение Общият съд уточнява в точка 95 от обжалваното съдебно решение, че „дори да се приеме, че апелативният състав неправилно е счел, че е общоизвестен факт, че напитките се продават почти винаги в бутилки, върху които има етикет или словен или графичен елемент, че тези указания позволяват на потребителя да разграничи стоките на пазара и че жалбоподателят не е представил никакво доказателство в подкрепа на твърдението си, че това не е вярно, тези съображения не влияят по никакъв начин на извода за липсата на отличителен характер на оспорваната марка, основаващ се на преценката, приета за законосъобразна в точки 46—91 [от обжалваното съдебно решение]“.
Предвид всички тези съображения Общият съд отхвърля жалбата, подадена пред него от Voss.
Искания на страните пред Съда
Voss моли Съда:
—
да отмени обжалваното съдебно решение и
—
да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
СХВП моли Съда:
—
да отхвърли жалбата и
—
да осъди Voss да заплати съдебните разноски.
International Trademark Association (наричана по-нататък „INTA“), която е допусната да встъпи в подкрепа на исканията на Voss с определение на председателя на Съда Voss of Norway/СХВП (C‑445/13 P,
EU:C:2014:202
), моли Съда:
—
да отмени обжалваното съдебно решение и
—
да реши тя да понесе направените от нея съдебни разноски.
По жалбата
В подкрепа на жалбата си Voss изтъква шест основания.
По първото основание
Доводи на страните
С първото си основание жалбоподателят упреква Общия съд, че не е разгледал второто основание, изтъкнато в подкрепа на жалбата му в първоинстанционното производство, което се изразява в обстоятелството, че апелативният състав неправилно е възложил на жалбоподателя тежестта на доказване на отличителния характер на оспорваната марка, въпреки че последната е била регистрирана и за нея се прилагала презумпция за валидност.
В това отношение жалбоподателят твърди, че Общият съд е отхвърлил това второ основание само поради обстоятелството, че произволно е приел, че същото основание е насочено срещу първата опорна точка на съображенията, на които се основава спорното решение, докато жалбоподателят ясно посочил, че то е насочено срещу втората опорна точка, както е определена в точка 28 от обжалваното съдебно решение.
СХВП оспорва твърденията на жалбоподателя и моли да се отхвърли първото основание.
Съображения на Съда
По същество Voss упреква Общия съд, че е изменил възприетото в съдебното заседание съдържание на разграничението между двете опорни точки на изложените в спорното решение съображения.
Според жалбоподателя в точки 27 и 28 от обжалваното съдебно решение първата и втората опорна точка са определени в обратен ред в сравнение с определението, което им е дадено в заседанието пред Общия съд.
От това следвало, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не е разгледал второто основание, изтъкнато от Voss в подкрепа на жалбата му в първоинстанционното производство, което се изразява в обстоятелството, че апелативният състав неправилно е възложил на жалбоподателя тежестта на доказване на отличителния характер на оспорваната марка.
В това отношение следва да се отбележи, че както е видно от протокола от проведеното пред Общия съд заседание, съобщен на жалбоподателя по факс на 13 март 2013 г., жалбоподателят е приел, от една страна, че спорното решение се основава на съображения, съдържащи две независими опорни точки, първата, съдържаща се в точки 18—35 от спорното решение, а втората — в точки 36 à 41 от него, и от друга страна, че второто му основание не е било насочено срещу съображенията, изложени в тези точки 36—41.
Освен това, дори да се приеме, че това второ основание, изтъкнато пред Общия съд, е било насочено, както твърди жалбоподателят, срещу посочената втора опорна точка, налага се изводът, че както е видно от точки 28 и 50 от обжалваното съдебно решение, в точки 36—41 от спорното решение апелативният състав е извършил самостоятелен анализ на отличителния характер на оспорваната марка и не е възложил на Voss тежестта на доказване за наличието на отличителен характер.
Ето защо първото основание, изтъкнато от Voss в подкрепа на жалбата му, е необосновано и следва да се отхвърли.
По второто основание
Доводи на страните
С второто си основание жалбоподателят упреква Общия съд, че не е спазил член 99 от Регламент № 207/2009 и правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент № 2868/95, тъй като в точки 57 и 58 от обжалваното съдебно решение е разместил тежестта на доказване, която носело изключително Nordic Spirit в качеството си на страна, инициирала производство за обявяване на недействителност на оспорваната марка, като наложил на жалбоподателя задължението да докаже отличителния характер на посочената марка, въпреки липсата на каквото и да било доказателство от страна на Nordic Spirit в подкрепа на твърдението за липса на отличителен характер на марката.
В това отношение Voss поддържа, че съдебната практика, цитирана от Общия съд в точка 57 от обжалваното съдебно решение, съгласно която обстоятелството, че комбинирана марка е съставена само от елементи, лишени от отличителен характер, позволява поначало да се направи изводът, че разгледана в нейната цялост, тази марка е лишена от отличителен характер, освен в хипотезата, при която „конкретни индиции, като например начинът, по който са съчетани тези различни елементи, сочат, че разгледана в нейната цялост комбинираната марка представлява нещо повече от сбора на съставящите я елементи“, се отнася до заявките за регистрация на марки на Общността и няма приложение за регистрирани марки, за които, подобно на оспорваната марка, се прилага презумпция за валидност.
INTA се позовава на членове 52, 55 и 99 от Регламент № 207/2009, от които следвало, че за регистрираните марки на Общността се прилага презумпция за валидност, и на правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент № 2868/95 в подкрепа на твърдението, че Общият съд неправилно е разместил тежестта на доказване на отличителния характер на разглеждания знак.
Според INTA, ако бъде уважена заявка за регистрация на марка, регистрираната марка се презумира валидна, освен ако се докаже противното, и не следва да се изисква от заявителя да доказва отново валидността на неговата марка освен когато страната, която се стреми да докаже недействителността на същата марка, посочи факти и представи доказателства в подкрепа на противното.
В случая обаче подателят на искането за обявяване на недействителност изобщо не е посочил достоверен факт, нито е представил доказателства пред СХВП. От това INTA заключава, че Общият съд е нарушил Регламенти № 207/2009 и № 2868/95, като не е отменил решението на апелативния състав, който е приел, че твърдението на Voss, че потребителите са в състояние да определят търговския произход на стоките, като гледат формата на тяхната опаковка, не е подкрепено с доказателства и поради това не е достатъчно, „за да се гарантира спазването на определените в съдебната практика стандарти“.
СХВП оспорва твърдението на жалбоподателя, че направената от Общия съд преценка водела до неправилно разпределяне на доказателствената тежест за отличителния характер на разглеждания знак и поддържа, че доколкото разпоредба на Регламент № 207/2009 не предвижда друго, прилагането на абсолютни основания за отказ зависи от същия критерий, както относно марките, чиято регистрация е поискана, така и що се отнася до вече регистрираните марки.
Съображения на Съда
Доколкото упреква Общия съд, че в точки 57 и 58 от обжалваното съдебно решение е разместил доказателствената тежест, като е наложил на жалбоподателя задължението да докаже отличителния характер на оспорваната марка, независимо от липсата на каквото и да било доказателство от страна на Nordic Spirit в подкрепа на твърдението за липса на отличителен характер на марката, второто основание за отмяна трябва да се отхвърли по същество.
Всъщност в точки 51—58 от обжалваното съдебно решение Общият съд е преценил отделно въпроса дали оспорваната марка е лишена от отличителен характер.
След като е приел в резултат на отделното разглеждане на всеки от елементите, съставляващи оспорваната марка, че тя се състои от съчетание на елементи, всеки от които е лишен от отличителен характер в сравнение със стоките, за които тя е регистрирана, в точка 57 от обжалваното съдебно решение Общият съд е посочил, че това обстоятелство „позволява поначало да се направи изводът, че разгледана в нейната цялост тази марка е лишена от отличителен характер“, освен когато „конкретни индиции, като например начинът, по който са съчетани тези различни елементи, сочат, че разгледана в нейната цялост комбинираната марка представлява нещо повече от сбора на съставящите я елементи“.
В точка 58 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че „[в] случая не е видно да са налице подобни индиции“. В това отношение той отбелязва, че „оспорваната марка се характеризира със съчетание на триизмерна форма на прозрачна цилиндрична бутилка и непрозрачна капачка със същия диаметър като самата бутилка [и че] начинът, по който са съчетани елементите в случая, не представлява нещо повече от сбора на елементите, от които се състои оспорваната марка, а именно бутилка с непрозрачна капачка, подобно на повечето бутилки, съдържащи алкохолни или безалкохолни напитки на съответния пазар[, като подобна] форма може всъщност да бъде обичайно използвана в търговията за опаковането на посочените в заявката за регистрация стоки“.
По този начин самият Общ съд е проверил дали са налице конкретни индиции, които да показват, че разглеждана в нейната цялост, комбинираната марка представлява нещо повече от сбора на съставляващите я елементи, и противно на твърденията на INTA и на жалбоподателя, не е възложил на последния тежестта на доказване за наличието на подобни индиции.
При тези обстоятелства се налага изводът, че доводите на Voss и на INTA почиват на неправилно тълкуване на обжалваното съдебно решение, поради което следва да бъдат отхвърлени.
Що се отнася до довода на INTA, че като не е отменил спорното решение, с което е прието, че изобщо не са подкрепени с доказателства твърденията на жалбоподателя, че средният потребител е способен да възприеме формата на опаковката на съответните стоки като указание за техния търговски произход, Общият съд не се е съобразил с Регламенти № 207/2009 и № 2868/95, следва да се отбележи, че както е видно от точка 12 от обжалваното съдебно решение, тази преценка на апелативния състав се съдържа в точка 31 от спорното решение.
Както следва от точка 27 от обжалваното съдебно решение, посочената преценка се отнася до първата опорна точка от съображенията, на които се основава спорното решение, съгласно приетото от Общия съд. В точка 96 от обжалваното съдебно решение обаче Общият съд отхвърля като ирелевантни основанията, изтъкнати против посочената опорна точка.
Ето защо INTA няма основание да поддържа, че Общият съд е трябвало да отмени спорното решение, доколкото апелативният състав е приел, че твърденията на Voss, че средният потребител е способен да възприеме формата на опаковката на съответните стоки като указание за техния търговски произход, изобщо не са подкрепени с доказателства.
С оглед изложените по-горе съображения второто основание за отмяна следва да се отхвърли по същество.
По третото основание
Доводи на страните
С третото си основание Voss поддържа, че Общият съд е нарушил член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, като е приел, че формата на разглежданата бутилка е лишена от отличителен характер, без да определи предварително стандартите и обичайното в съответния сектор.
Освен това INTA твърди, че Общият съд не е имал законово основание да направи извода, че бутилката на жалбоподателя не се различава значително от стандартите и обичайното в съответния сектор, доколкото в точка 72 от обжалваното съдебно решение е приел, че „не е доказано, че на пазара съществуват и други сходни бутилки“, че може да се предположи, че тази бутилка е „единствена по рода си“, и в точка 51 от това съдебно решение, че тя „е в известна степен оригинална“.
При това Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като противопоставил „обикновена разновидност“ и „значителна разлика“ по отношение на приложимите стандарти и обичаи. В това отношение INTA твърди, че Общият съд е надхвърлил границите, изведени в практиката на Съда, съгласно която единственият определящ фактор е отговорът на въпроса дали регистрираната като марка триизмерна форма се отклонява от формите, които се използват обичайно или стандартно в съответния сектор за дадените стоки, до такава степен, че потребителите са способни да ѝ отдадат определено значение.
Накрая INTA поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е сравнил обикновените елементи на форма с елементи на обичайни или стандартни форми в посочения сектор, вместо да сравни с последните регистрираната форма в нейната цялост.
СХВП оспорва тези доводи и поддържа, че това основание трябва да се отхвърли по същество.
Съображения на Съда
Съгласно постоянната съдебна практика само марка, която значително се различава от стандартното или обичайното в сектора и поради това може да изпълнява основната си функция да указва произхода, не е лишена от отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (решения Mag Instrument/СХВП, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, т. 31 и Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/СХВП, C‑98/11 P,
EU:C:2012:307
, т. 42).
В случая в точки 51—53 от обжалваното съдебно решение Общият съд е преценил отличителния характер на оспорваната марка по отношение на стандартите и обичайното в сектора на алкохолните и безалкохолните напитки.
Що се отнася до триизмерната форма на оспорваната марка, в точка 51 от това съдебно решение Общият съд приема преди всичко, „че е общоизвестен факт, че повечето от наличните на пазара бутилки имат цилиндрична част“.
По-нататък в точка 52 от посоченото съдебно решение Общият съд е счел, що се отнася до непрозрачната капачка, „че е общоизвестен факт, че много бутилки се затварят с капачки, които по материала, от който са изработени, и по цвета си се различават от тялото на бутилката“.
Накрая, в точка 53 от същото съдебно решение Общият съд приема, че диаметърът на капачката, еднакъв с този на бутилката, „е само разновидност на съществуващите форми и не може да се счита за значително различен от стандартите и от обичайното в сектора, дори да се приеме, че този елемент е в известна степен оригинален“.
По този начин Общият съд е извършил анализ на отличителния характер на съставните елементи на разглеждания триизмерен знак по отношение на стандартите в съответния сектор, като се е позовал на общоизвестни факти.
Ето защо Voss и INTA нямат основание да поддържат, че Общият съд е пропуснал да определи предварително стандартите и обичайното в сектора на стоките, за които е регистрирана оспорваната марка.
Относно довода на INTA, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като противопоставил „обикновена разновидност“ и „значителна разлика“ по отношение на приложимите стандарти и обичаи, вместо да провери дали оспорваната марка се отклонява от формите, които обичайно или стандартно са използвани в съответния сектор, доколкото потребителите ще могат да ѝ отдадат определено значение, следва да се напомни, че отличителният характер на марка по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 означава, че тя позволява да се идентифицират стоките, за които е поискана регистрация, като произхождащи от определено предприятие и така дава възможност те да се отграничат от стоките на други предприятия (решение Freixenet/СХВП, C‑344/10 P и C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, т. 42 и цитираната съдебна практика).
Този отличителен характер трябва да се преценява, от една страна, по отношение на стоките и услугите, за които е поискана регистрацията, и от друга страна, по отношение на възприемането им от съответните потребители (решение Freixenet/СХВП, C‑344/10 P и C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, т. 43 и цитираната съдебна практика).
Съгласно постоянната съдебна практика критериите за преценка на отличителния характер на триизмерните марки, състоящи се от формата на самата стока, не се различават от приложимите към останалите категории марки (решения Mag Instrument/СХВП, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, т. 30 и Freixenet/СХВП, C‑344/10 P и C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, т. 45). Все пак при прилагането на тези критерии средният потребител невинаги възприема по един и същ начин триизмерна марка, състояща се от външния вид на самата стока, и словна или фигуративна марка, която представлява знак, независещ от начина, по който изглеждат обозначените с нея стоки. Всъщност средният потребител няма навик да предполага какъв е произходът на стоките, изхождайки от тяхната форма или формата на тяхната опаковка, в отсъствие на какъвто и да било графичен или текстов елемент, вследствие на което може да се окаже по-трудно да се установи отличителният характер по отношение на такава триизмерна марка, отколкото по отношение на словна или фигуративна марка (решения Mag Instrument/СХВП, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, т. 30 и Freixenet/СХВП, C‑344/10 P и C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, т. 46).
При тези обстоятелства колкото повече формата, която се иска да бъде регистрирана като марка на Общността, се доближава до най-вероятната форма, която ще има съответната стока, толкова по-вероятно е тази форма да бъде лишена от отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009. Само марка, която значително се различава от стандартното или обичайното в сектора и поради това може да изпълнява основната си функция да указва произхода, не е лишена от отличителен характер по смисъла на посочената разпоредба (Решения Mag Instrument/СХВП, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, т. 31 и Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/СХВП, C‑98/11 P,
EU:C:2012:307
, т. 42).
Следователно, когато триизмерна марка се състои от формата на стоката, за което е поискана регистрацията, обикновеният факт, че тази форма е „разновидност“ на една от обичайните форми на този вид стоки, не е достатъчен, за да се установи, че посочената марка не е лишена от отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009. Необходимо е винаги да се проверява дали подобна марка позволява на средния потребител на стоката, който е относително осведомен и в разумни граници е наблюдателен и съобразителен, да разграничи съответната стока от стоките на други предприятия, без да извършва анализ и да проявява особено внимание (решение Mag Instrument/СХВП, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, т. 32).
В случая, след като в точки 37—44 от обжалваното съдебно решение Общият съд е напомнил приложимата съдебна практика, той е извършил проверка в точки 51—58 от посоченото съдебно решение дали оспорваната марка се различава значително от стандарта или обичайното в съответния сектор.
Въз основа на тази проверка в точка 59 от обжалваното съдебно решение Общият съд стига до извода, че апелативният състав не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че средният потребител в Съюза би възприел оспорваната марка в нейната цялост единствено като разновидност на формата на стоките, за които е поискана регистрацията на посочената марка. По-нататък, в точка 62 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че по начина, по който оспорваната марка е възприемана от съответните потребители, тя не може да индивидуализира обхванатите от посочената марка стоки и да ги разграничи от стоките с различен търговски произход.
От изложените по-горе съображения следва, че Общият съд правилно е идентифицирал и приложил критериите, изведени в относимата в това отношение съдебна практика.
Освен това, доколкото INTA упреква Общия съд, че е приел, че бутилката на жалбоподателя не се различава значително от стандартите и обичайното в съответния сектор, следва да се посочи, че този анализ попада в сферата на преценките от фактическо естество.
В това отношение е необходимо да се напомни, че съгласно член 256, параграф 1 ДФЕС и член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз обжалването е само по правни въпроси. Всъщност единствено Общият съд е компетентен да установява и преценява относимите факти и да преценява доказателствата. Следователно преценката на фактите и на доказателствата освен в случай на тяхното изопачаване не представлява правен въпрос, който в това си качество да подлежи на контрол от Съда в рамките на производство по обжалване (решение Louis Vuitton Malletier/СХВП, C‑97/12 P,
EU:C:2014:324
, т. 61).
Налага се обаче изводът, че в подкрепа на твърдението си INTA не е изтъкнала довод, въз основа на който да може да се установи, че Общият съд е изопачил доказателствата.
Що се отнася до довода, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е сравнил обикновените елементи на форма с елементи на обичайни или стандартни форми в съответния сектор, вместо да съпостави регистрираната форма в нейната цялост със стандартите и обичайното в сектора, този довод следва да бъде разгледан в рамките на четвъртото основание.
С оглед на изложеното по-горе третото основание за отмяна следва да се отхвърли като отчасти необосновано и отчасти недопустимо.
По четвъртото основание
Доводи на страните
С четвъртото си основание Voss упреква Общия съд, че е нарушил член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, като при преценката на отличителния характер на оспорваната марка е оценил поотделно всеки от съставните елементи на разглеждания триизмерен знак, без обаче да разгледа последния в неговата цялост.
Жалбоподателят поддържа, че след като е разгледал поотделно съставните елементи на посочения триизмерен знак в пет точки от обжалваното съдебно решение, Общият съд само е посочил, че начинът, по който са съчетани тези елементи „не представлява нещо повече от сбора на елементите, от които се състои оспорваната марка“, което според Voss не съставлява изискваната в съдебната практика задълбочена проверка на общото впечатление, което създава марката.
СХВП твърди, че Общият съд е приложил правилно правото и съдебната практика, що се отнася до начина, по който се преценява отличителният характер на триизмерен знак.
Съображения на Съда
С това основание жалбоподателят поддържа, че при преценката на отличителния характер на оспорваната марка Общият съд не е анализирал, както е трябвало да направи, общото впечатление, което създава тази марка.
В това отношение следва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика средният потребител обикновено възприема дадена марка като едно цяло и не се впуска в изследване на различните ѝ детайли. Освен това, за да се прецени дали марката е лишена от отличителен характер, следва да се вземе предвид общото впечатление, създадено от нея (вж. по-специално решение Eurocermex/СХВП, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, т. 22 и цитираната съдебна практика).
Това обаче не означава, че компетентният орган, който проверява дали марката, чиято регистрация е поискана, може да бъде възприета от потребителите като указание за произход, не следва първоначално да извърши последователна проверка на различните елементи, използвани за нейното представяне. Всъщност в хода на извършваната от този орган цялостна преценка може да е от полза разглеждането на всеки от съставните елементи на съответната марка (вж. по-специално решение Eurocermex/СХВП, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, т. 23 и цитираната съдебна практика).
В точка 55 от обжалваното съдебно решение Общият съд, въз основа на отделното разглеждане на всеки от съставните елементи на оспорваната марка, приема, че тя „се състои от съчетание от елементи, всеки от които може да бъде обичайно използван в търговията за опаковането на посочените в заявката за регистрация стоки, поради което е лишен от отличителен характер по отношение на тези стоки“. Общият съд продължава анализа си, като проверява дали разглеждана в нейната цялост, посочената марка има такъв характер.
Така Общият съд установява в точка 58 от обжалваното съдебно решение, че „начинът, по който са съчетани в случая [триизмерната форма на прозрачна цилиндрична бутилка и непрозрачната капачка със същия диаметър като самата бутилка], не представлява нещо повече от сбора на елементите, от които се състои оспорваната марка, а именно бутилка с непрозрачна капачка, подобно на повечето бутилки, съдържащи алкохолни или безалкохолни напитки на съответния пазар“, че „[п]одобна форма може всъщност да бъде обичайно използвана в търговията за опаковането на посочените в заявката за регистрация стоки“ и че поради това „и начинът, по който са съчетани елементите на настоящата комбинирана марка, не може да ѝ придаде отличителен характер“. В точка 62 от обжалваното съдебно решение Общият съд заключава, че „по начина, по който оспорваната марка е възприемана от съответните потребители, тя не може да индивидуализира обхванатите от посочената марка стоки и да ги разграничи от стоките с различен търговски произход“.
Следователно Общият съд правилно е основал преценката си за отличителния характер на оспорваната марка на общото впечатление, което се създава от формата и комбинирането на съставните елементи на тази марка, както се изисква съгласно съдебната практика, напомнена в точка 105 от настоящото решение.
Освен това Общият съд не може да бъде упрекнат, че не е извършил достатъчно задълбочен анализ на общото впечатление, което се създава от оспорваната марка, тъй като разглежданата триизмерна форма се състои от два елемента, а именно основна цилиндрична форма и непрозрачна капачка със същия диаметър като посочения цилиндър, и са трудно мислими други възможности за съчетаване на тези елементи в една-единствена триизмерна структура (вж. в този смисъл решение Eurocermex/СХВП, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, т. 29).
Ето защо четвъртото основание за отмяна трябва да се отхвърли по същество.
По петото основание
Доводи на страните
С петото си основание Voss поддържа, че подобно на апелативния състав Общият съд е изопачил съдържащите се в преписката доказателства, като е сравнил идеалния цилиндър на разглеждания триизмерен знак с двуизмерна „цилиндрична секция“. Според жалбоподателя, тъй като „цилиндричната секция“ е отклонение от математическа гледна точка, с този израз апелативният състав и Общият съд са имали предвид „кръгъл разрез“. По този начин Общият съд е сравнил триизмерен знак с двуизмерна характеристика, присъща на повечето бутилки, така че преценката му относно стандартите и обичайното в съответния сектор била изцяло неправилна.
СХВП поддържа, че това основание трябва да се отхвърли по същество, тъй като то почива на неправилно тълкуване на обжалваното съдебно решение.
Според СХВП Общият съд е приел не че кръглата част е единственият общ елемент на повечето бутилки, а че много от тях имат, по смисъла на точка 66 от обжалваното съдебно решение, цилиндрична „част“, въпреки че други части не са цилиндрични, като например при бутилките, които се стесняват нагоре под формата на гърло или са извити в средата си.
Освен това, противно на твърдението на Voss, Общият съд не е ограничил анализа си на оспорвания триизмерен знак до сравнение на неговата форма с двуизмерна характеристика.
Съображения на Съда
Следва да се приеме, че твърдението на Voss, че когато в точка 67 от обжалваното решение е стигнал до извода, че при повечето от бутилките на пазара е налице „цилиндрична секция“, с този израз Общият съд е имал предвид „кръгъл разрез“, който по естеството си е двуизмерен, почива на неправилно тълкуване на това съдебно решение.
Всъщност, след като в точка 65 от обжалваното съдебно решение е напомнил, че „апелативният състав е установил [в точка 37 от спорното решение], че „при повечето от наличните на пазара бутилки [е налице] „цилиндрична секция“, в следващата точка от посоченото съдебно решение Общият съд е приел, че „[н]ищо обаче не позволява да се смята, че в контекста на спорното решение апелативният състав е имал намерението да придаде математическо значение на тези думи в смисъл на „изобразяване на разрез на геометрична форма“ [и че, напротив,] думата трябва да се разбира в смисъл на „една от повече или по-малко обособените части, на които е разделено или може да се раздели нещо, или от които това нещо е съставено“ („any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up“, Oxford Dictionary).
Така Общият съд е приел, че терминът „секция“, използван от апелативния състав в точка 37 от спорното решение, трябва да се разбира в смисъл на „част“, като според Общия съд повечето бутилки имат цилиндрична част.
Следователно, противно на твърдението на жалбоподателя, Общият съд не е ограничил анализа си на разглеждания триизмерен знак до сравнение на неговата форма с двуизмерна характеристика.
Ето защо петото основание за отмяна следва да се отхвърли по същество.
По шестото основание
Доводи на страните
Voss упреква Общия съд, че е приел, че тъй като оспорваната марка се състои от елементи, които поотделно са лишени от отличителен характер, тя е лишена от такъв характер в нейната цялост. Според жалбоподателя вследствие на тези съображения се възпрепятства възможността да се признае отличителен характер на опаковката на стока едновременно в нейната цялост и като съчетание от съставляващите я елементи, което било в противоречие с целта, преследвана от Регламент № 207/2009.
Освен това жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приложил към триизмерните марки изведения в практиката на Съда критерий относно комбинираните словни марки, съгласно който „съчетание на елементи, всеки от които е лишен от отличителен характер, може да има такъв характер, при условие че представлява нещо повече от обикновения сбор на съставляващите го елементи“.
СХВП поддържа, че това основание трябва да се отхвърли по същество.
Съображения на Съда
Следва да се напомни, че по повод на триизмерен знак Съдът вече се е произнесъл, че евентуалният отличителен характер може да се разглежда частично за всеки от елементите му поотделно, но той трябва във всички случаи да се основава на общото възприятие на марката от съответните потребители, а не на предположението, че елементите, лишени поотделно от отличителен характер, не могат да имат такъв характер и когато са съчетани. Всъщност самото обстоятелство, че всеки от тези елементи, разглеждан самостоятелно, е лишен от отличителен характер, не изключва възможността образуваното от тях съчетание да има такъв характер (определение Timehouse/СХВП, C‑453/11 P,
EU:C:2012:291
, т. 40).
В случая Общият съд несъмнено приема в точка 57 от обжалваното съдебно решение, че „обстоятелството, че комбинирана марка е съставена само от елементи, лишени от отличителен характер по отношение на съответните стоки, позволява поначало да се направи изводът, че разгледана в нейната цялост тази марка е лишена от отличителен характер“.
Той обаче веднага уточнява, че този извод може да бъде опроверган при наличието на конкретни индиции, като например начинът, по който са съчетани различните елементи, показващ, че разглеждана в нейната цялост, комбинираната марка представлява нещо повече от сбора на съставящите я елементи.
Следователно, доколкото с шестото си основание Voss упреква Общия съд, че е приел, че тъй като оспорваната марка се състои от елементи, които поотделно са лишени от отличителен характер, тя е лишена от такъв характер в нейната цялост, това основание трябва да се отхвърли като почиващо на неправилно тълкуване на обжалваното съдебно решение.
Що се отнася до довода на жалбоподателя, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приложил към оспорваната марка съдебната практика, съгласно която съчетание на елементи, всеки от които е лишен от отличителен характер, може да има такъв характер, при условие че представлява нещо повече от обикновения сбор на съставляващите го елементи, трябва да се напомни, че както следва от точки 107—109 от настоящото решение, Общият съд правилно е основал преценката си за отличителния характер на оспорваната марка върху общото впечатление, което се създава от формата и комбинирането на съставните елементи на посочената марка, както изисква съдебната практика, напомнена в точки 105 и 124 от настоящото решение.
При тези обстоятелства следва да се отхвърли по същество шестото основание за отмяна и вследствие на това жалбата трябва да бъде отхвърлена.
По съдебните разноски
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като СХВП е направила искане за осъждането на Voss и последното е загубило делото, то трябва да бъде осъдено да заплати разноските.
Съгласно член 140, параграф 3 от посочения правилник, също приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, Съдът може да реши встъпила страна, различна от посочените в член 140, параграфи 1 и 2 от Процедурния правилник, да понесе направените от нея съдебни разноски. Ето защо Съдът решава INTA да понесе направените от нея съдебни разноски.

По изложените съображения Съдът (шести състав) реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Voss of Norway ASA да заплати съдебните разноски.

3)
International Trademark Association понася направените от нея съдебни разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.