CELEX: 62011CJ0100
Обжалване
Марка на Общността
Регламент (ЕО) № 40/94
Член 8, параграф 5
Словни марки на Общността "BOTOLIST" и "BOTOCYL"
Фигуративни и словни марки на Общността и национални марки "BOTOX"
Обявяване на недействителност
Относителни основания за отказ
Увреждане на добрата репутация

Със своята жалба Helena Rubinstein SNC (наричано по-нататък „Helena Rubinstein“) и L’Oréal SA (наричано по-нататък „L’Oréal“) искат отмяната на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2010 г. по дело Rubinstein и L’Oréal/СХВП — Allergan (BOTOLIST и BOTOCYL) (T-345/08 и T-357/08, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което Общият съд отхвърля по дело T-345/08 жалбата на Helena Rubinstein за отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 май 2008 г. (преписка R 863/2007-1) относно производство по обявяване на недействителност между Allergan, Inc. и Helena Rubinstein SNC и по дело T-357/08 — жалбата на L’Oréal за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 5 юни 2008 г. (преписка R 865/2007-1) относно производство по обявяване на недействителност между Allergan, Inc. и L’Oréal SA (наричани заедно по-нататък „спорните решения“).
Правна уредба
Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (
ОВ L 11, стp. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) е отменен и заменен от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (
ОВ L 78, стp. 1
), влязъл в сила на 13 април 2009 г. Предвид момента на настъпване на събитията обаче, настоящият спор се урежда от Регламент № 40/94.
Член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, озаглавен „Относителни основания за отказ“, гласи:
„При възражение на притежателя на по-ранна марка по смисъла на параграф 2, марката, за която е била подадена заявката, не се регистрира, когато е идентична или подобна на по-ранна марка и трябва да бъде регистрирана за стоки или услуги, които не са подобни на тези, за които по-ранната марка е регистрирана, когато, в случай на по-ранна марка на Общността, тя се ползва с добра репутация в Общността, а в случай на по-ранна национална марка, тя се ползва с добра репутация в съответната държава членка, и когато ползването без основателна причина на марка, за която е била подадена заявка, се ползва неоснователно от отличителните белези или от добрата репутация на по-ранната марка, или ще ѝ нанесе вреда“.
Член 52 от този регламент, озаглавен „Относителни основания за недействителност“, посочва в параграф 1, буква а), че марката на Общността се обявява за недействителна въз основа на искане, подаденo до СХВП, „когато съществува по-ранна марка, както е посочено в член 8, параграф 2, и условията, установени в параграф 1 или в параграф 5 от посочен[ия] член, са изпълнени“.
Член 63 от Регламент № 40/94, озаглавен „Обжалване пред Съда“, посочва в параграфи 1—3:
„1.   Жалби срещу решенията на апелативните състави могат да се подават пред Съда.
2.   Основанията за обжалване могат да бъдат липса на компетентност, нарушаване на съществени процедурни изисквания, нарушаване на [Д]оговора, на настоящия регламент или на всяка правна норма, отнасяща се до тяхното прилагане или злоупотреба с власт.
3.   Съдът може както да отмени, така и да измени обжалваното решение“.
Член 73 от същия регламент предвижда, че решенията на СХВП съдържат мотивите, на които са обосновани, и че те се основават единствено на мотиви или доказателства, по които заинтересованите страни са имали възможност да представят своите коментари.
Член 115, параграф 2 от Регламент № 40/94, предвижда, че езиците на СХВП са немски, английски, испански, френски и италиански. Параграф 5 от същия член посочва, че възражението и искането за отмяна или за обявяване на недействителност се подават на един от езиците на СХВП.
Съгласно правило 38, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 (
ОВ L 303, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189):
„В случай че доказателствата, предоставени в подкрепа на искането, не са изготвени на езика на процедурата за отмяна или за обявяване на недействителност, заявителят трябва да ги представи на този език в двумесечен срок, считано от датата на подаване на доказателствата“.
Обстоятелства в основата на спора
На 6 май 2002 г. на основание Регламент № 40/94 Helena Rubinstein подава в СХВП заявка за регистрация на словния знак „BOTOLIST“ като марка на Общността. На 19 юли 2002 г. L’Oréal подава подобна заявка относно словния знак „BOTOCYL“.
Стоките, за които е поискана регистрацията, са от клас 3 по смисъла на Ницската спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г., ревизирана и допълнена, и отговарят на следното описание: „Парфюми, тоалетни води; гелове и соли за вана и душ за немедицински цели; тоалетни сапуни; дезодоранти за тяло; козметика и по-конкретно кремове, млека, лосиони, гелове и пудри за лице, тяло и ръце; млека, гелове и масла за потъмнявне на кожата и за след слънце (козметика); продукти за гримиране; шампоани; гелове, пяни, балсами и продукти под формата на аерозол за прически и грижа за косата; лакове за коса, оцветители и продукти за обезцветяване на косата; продукти за къдрене и ситно къдрене на коса; етерични масла“.
Марките на Общността „BOTOLIST“ и „BOTOCYL“ (наричани заедно по-нататък „спорните марки“) са регистрирани съответно на 14 октомври и 19 ноември 2003 г.
На 2 февруари 2005 г. Allergan Inc. (наричано по-нататък „Allergan“) подава искане за обявяване на недействителността на регистрацията на спорните марки за стоките, посочени в точка 10 от настоящото решение.
Исканията за обявяване на недействителност се основават на съществуването на няколко по-ранни марки — фигуративни и словни, на Общността и национални, свързани със знака „BOTOX“ — регистрирани по-специално за стоки от клас 5 по смисъла на посочената по-горе Ницска спогодба и отговарящи на следното описание: „фармацевтични продукти за лечение на неврологични заболявания, мускулна дистония, заболявания на гладките мускули, заболявания на самостоятелната нервна система, болки в главата, бръчки, хиперхидроза, спортни контузии, церебрална парализа, спазми, тремори и болки“. Най-старата от тези марки е регистрирана на 12 април 1991 г., а най-новата — на 7 август 2003 г.
В подкрепа на посочените искания за обявяване на недействителност са изтъкнати основанията по член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 40/94 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграфи 4 и 5 от същия регламент.
С решения от 28 март и 4 април 2007 г. отделът по заличаването [отдел по отмяна съгласно Регламент № 207/2009] отхвърля двете искания за обявяване на недействителност.
На 1 юни 2007 г. Allergan подава жалба до СХВП срещу всяко от двете решения на отдела по отмяната.
С оспорваните решения първи апелативен състав на СХВП уважава тези две жалби. По-специално той приема, че макар спорните марки да не създават объркване с „по-ранната марка“, исканията за обявяване на недействителност въз основа на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94 са основателни.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд съответно на 22 август и 1 септември 2008 г. Helena Rubinstein и L’Oréal искат отмяната — по отношение на едното — на решението на СХВП, постановено на 28 май 2008 г., а по отношение на другото — на решението на СХВП, постановено на 5 юни 2008 г.
С Определение на председателя на трети състав на Общия съд от 11 май 2010 г. дела T-345/08 и T-357/08 са съединени за целите на устната фаза на производството и на съдебното решение.
По всяко от делата в подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват две идентични правни основания. Първото правно основание е изведено от нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, а второто — от нарушение на член 73 от същия регламент.
По отношение на първото правно основание, в предварителни бележки в точки 38—41 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва, че исканията за обявяване на недействителност се основават на съществуването на няколко марки — на Общността, национални, фигуративни и словни, — свързани със знака „BOTOX“, които в по-голямата си част са регистрирани преди подаването на заявките за марките „BOTOLIST“ и „BOTOCYL“, съответно на 6 май и 19 юли 2002 г.
Общият съд отбелязва, че апелативният състав „се отдалечава от подхода на отдела по отмяната, който е основал решенията си само на регистрацията на по-ранната фигуративна марка на Общността № 2015832 за фигуративния знак „BOTOX“, като апелативният състав приема, че добрата репутация е придобита както от фигуративните марки, така и от словните марки „BOTOX“, които са регистрирани преди май 2002 г., независимо дали са марки на Общността или национални“. Според Общия съд подходът на апелативния състав може да се илюстрира с факта, че в спорните решения той не се позовава на фигуративния елемент на марката на Общността „BOTOX“.
При това положение в точка 40 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че анализът му може да се ограничи до двете по-ранни национални марки, регистрирани на 14 декември 2000 г. в Обединеното кралство за лечение на бръчки и съдържащи знака „BOTOX“ (наричани по-нататък „по-ранните марки“), защото това е територията, за която Allergan е представил най-много доказателства, и тъй като сам по себе си фактът, че в една държава членка е установено относително основание за отказ, е достатъчен, за да се обоснове прилагане на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94.
Така в точка 41 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва, че ще провери дали условията за прилагане на тази разпоредба са изпълнени в случая, а именно, първо, „дали тези [по-ранни марки] се ползват с добра репутация в Обединеното кралство“, второ, „дали [спорните] марки имат сходство с тези по-ранни марки“ и накрая, трето, „дали от използване без основателна причина на [спорните] марки би се извлякла неоснователно полза от отличителния характер или от добрата репутация на по-ранните марки или то би ги увредило“. Общият съд добавя, че тъй като тези условия са кумулативни, отсъствието на някое от тях би било достатъчно разпоредбите на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94 да се окажат неприложими.
Първо, по отношение на добрата репутация на по-ранните марки в точки 46—63 от обжалваното съдебно решение Общият съд анализира представените от Allergan различни доказателства в подкрепа на исканията за обявяване на недействителност и на жалбите до апелативния състав, а именно обемът на продажбите на пазара на стоките с марката „BOTOX“ в периода 1999—2003 г. в четиринадесет държави членки; популяризирането на марката в статии, публикувани на английски език в научни списания през 1999 г. и 2001 г.; широкото информиране в медиите от 2001 г. насам за продаваните на пазара стоки с посочената марка, по-специално в английския печат; включването на думата „BOTOX“ в няколко речника на английски език, признаващи тази дума като марка; решение от 26 април 2005 г. на United Kingdom Intellectual Property Office, постановено по искане за обявяване на недействителността на регистрацията на марката „BOTOMASK“ в Обединеното кралство за козметика, и декларация на ръководител на Allergan, както и пазарно проучване, извършено през септември и октомври 2004 г. в Обединеното кралство.
Що се отнася по-специално до допустимостта на съставените на английски език статии в печата, които жалбоподателите оспорват пред Общия съд с довода, че тяхното публикуване е последващо спрямо датата на подаване на заявката за спорните марки, в точка 52 от обжалваното съдебно решение Общият съд напомня съдебната практика, според която, „макар че добрата репутация на по-ранна марка трябва да бъде установена към датата на подаване на заявката за оспорваната марка, последващите спрямо тази дата документи все пак не са лишени от доказателствена стойност, ако позволяват да се направи извод за положението към същата дата“.
Също така в точка 54 от това съдебно решение Общият съд отхвърля доводите на жалбоподателите, изведени от недопустимостта на статиите, публикувани в научните списания и в общия печат, тъй като не били преведени на френски език, който е езикът на производството в СХВП. Общият съд приема, че самото съществуване на тези статии е „релевантно, за да се установи добрата репутация [на] марката „BOTOX“ сред широк кръг потребители, независимо от положителното или отрицателното съдържание [на тези статии]“.
Като се позовава на съдебната практика, цитирана в точка 52 от обжалваното съдебно решение, Общият съд отхвърля довода на жалбоподателите, изведен от недопустимостта на решението от 26 април 2005 г. на United Kingdom Intellectual Property Office, тъй като то било последващо спрямо датата на подаване на заявката за спорните марки.
Освен това, що се отнася до довода на жалбоподателите, изведен от недопустимостта на декларацията на ръководителя на Allergan и на пазарното проучване, тъй като тези доказателства били представени за първи път пред апелативният състав, в точка 62 от това съдебно решение Общият съд напомня, че съгласно член 74, параграф 2 от Регламент № 40/94 „[СХВП] може да пренебрегне фактите, на които страните не са се позовали, и доказателствата, които те не са представили навреме“, поради което апелативният състав разполага с широко право на преценка. Общият съд постановява, че липсата на изрично произнасяне на апелативния състав по допустимостта на тези доказателства означава, че последният имплицитно, но неизбежно е приел, че те са допустими.
В точка 64 от обжалваното съдебно решение Общият съд прави извода, че предвид всички представени от Allergan доказателства апелативният състав не е нарушил член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, приемайки, че към датата на подаване на заявката за спорните марки марката „BOTOX“ се е ползвала с добра репутация в Обединеното кралство по отношение на „фармацевтичните продукти за лечение на бръчки“ в Обединеното кралство.
Второ, по отношение на сходството на разглежданите марки, в точки 69—79 от обжалваното съдебно решение Общият съд проверява дали апелативният състав не е допуснал грешка при прилагане на правото като приема, че поради съществуващата степен на сходство между по-ранните марки и спорните марки потребителите правят връзка между тези марки.
По същество Общият съд потвърждава съображенията на апелативния състав, който за целите на преценката на сходство на разглежданите марки взема предвид обстоятелството, че представката „boto“ е обща за тях. Обратно на твърденията на жалбоподателите, според Общия съд сричката „bot“ нямо особено значение и не прави връзка с активното вещество на продавания от Allergan фармацевтичен продукт, а именно ботулиновия токсин. Общият съд посочва още, че не е бил изтъкнат нито един довод, позволяващ да се разбере защо тази сричка е трябвало да бъде предпочетена пред представката „boto“, която се взема предвид от апелативния състав.
Общият съд приема, че дори да се допусне възможността за разделяне на знака „BOTOX“ на „bo“ за „botulinum“ и „tox“ за „toxine“ като позоваване на използваното активно вещество, поне в Обединеното кралство този знак е придобил отличителен характер поради своето естество или използване.
В точка 76 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че „размерът на пазарния дял на „BOTOX“ в Обединеното кралство от 74,3 % през 2003 г., както и степента на познаване на марката от 75 % от специализираните потребители, използващи фармацевтични лечения срещу бръчки, е достатъчен, за да се докаже наличието на значителна степен на познаване на марката на пазара“.
Според Общия съд апелативният състав основателно констатира, че стоките, свързани с разглежданите марки, спадат към „съседни пазарни отрасли“, въпреки че са различни, тъй като Allergan продава на пазара фармацевтични продукти за лечение на бръчки, а жалбоподателите — козметични продукти.
Поради това Общият съд прави извода, че апелативният състав основателно приема, че съответните потребители по естествен път правели връзка между спорните марки и марката с добра репутация „BOTOX“ още преди да я свържат с „botulinum“.
Трето, по отношение на преценката на последиците от използването на спорните марки за по-ранните марки, в точка 81 от обжалваното съдебно решение Общият съд напомня, че в това отношение има три различни вида опасности. Така, най-напред, ползването без основателна причина на марка, чиято регистрация е заявена, може да увреди отличителния характер на по-ранната марка. По-нататък, това използване може да увреди и добрата репутация на по-ранната марка. Накрая, чрез използването на марката си притежателят на заявената марка може да извлече неоснователно полза от отличителния характер или добрата репутация на по-ранната марка. Достатъчно е една от тези три вида опасности да съществува, за да се приложи член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94.
Макар в точка 87 от обжалваното съдебно решение Общият съд да признава, че апелативният състав е доста лаконичен при установяването на последиците от използването на спорните марки, той отбелязва, че посочената от апелативния състав причина за тази непълнота — а именно фактът, че съответните потребители неизбежно ще направят връзка между враждуващите марки — е била разгледана в достатъчна степен в хода на административното производство и пред Общия съд.
В точка 88 от обжалваното съдебно решение Общият съд отбелязва довода на Allergan, че със спорните марки се иска конкретно да се извлече полза от отличителния характер и от добрата репутация, придобита от марката „BOTOX“ в областта на лечението на бръчки, което би довело до намаляване стойността на последната. Според Общия съд тези опасности не са хипотетични, а достатъчно сериозни, за да се обоснове прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94. Общият съд подчертава, че в съдебното заседание жалбоподателите са признали, че макар продуктите им да не съдържат ботулинов токсин, те все пак имат намерение да се възползват от представата, с която се свързва този продукт, съдържаща се в марката „BOTOX“, като последната е единствената в това отношение марка.
Поради това Общият съд отхвърля изцяло първото правно основание.
По отношение на второто правно основание в точка 93 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че в спорните решения апелативният състав излага мотивите, позволяващи да се разберат причините за добрата репутация на марката „BOTOX“.
В точка 94 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема също, че спорните решения съдържат достатъчно мотиви относно последиците от използването без основателна причина на спорните марки, което следвало да позволи на жалбоподателите да разполагат с цялата релевантна информация за оспорването на мотивите на апелативния състав пред Общия съд.
Поради това Общият съд отхвърля изцяло както второто правно основание, така и жалбата.
Искания пред Съда
С жалбата си жалбоподателите искат от Съда:
—
да отмени обжалваното съдебно решение,
—
да отхвърли жалбите за отмяна, подадени от Allergan срещу решенията на отдела по отмяната от 28 март и 4 април 2007 г.,
—
да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, направени в производството по обжалване, в производството пред Общия съд, както и в производството пред апелативния състав на СХВП.
СХВП и Allergan искат от Съда да отхвърли жалбата и да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
По жалбата
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват четири правни основания. Първото правно основание е изведено от нарушение на член 52, параграф 1 и член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94. С второто правно основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд е нарушил член 115 от Регламент № 40/94 във връзка с правило 38, параграф 2 от Регламент № 2868/95. Третото и четвъртото правно основание са изведени от нарушения съответно на членове 63 и 73 от Регламент № 40/94.
По първото правно основание
Първото правно основание се състои от четири части.
По първата част
– Доводи на страните
С първата част от първото правно основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, приемайки, че разглеждането на искането за обявяване на недействителност може да се извърши предвид две по-ранни марки, регистрирани в Обединеното кралство, на които спорните решения не се основават. Апелативният състав на СХВП бил основал решенията си единствено на по-ранната марка на Общността № 2015832, състояща се от фигуративния знак „BOTOX“.
СХВП и Allergan твърдят, че първата част от първото правно основание трябва да се отхвърли като неоснователна, тъй като в спорните решения апелативният състав не се позовал изрично на регистрацията на тази по-ранна фигуративна марка на Общността.
– Съображения на Съда
В точка 38 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че направените от Allergan искания за обявяване на недействителност се основават на съществуването на няколко марки — на Общността, национални, фигуративни и словни, — свързани със знака „BOTOX“, които в по-голямата си част са регистрирани преди подаването на заявките за регистрация на марките „BOTOLIST“ и „BOTOCYL“, съответно на 6 май и 19 юли 2002 г. В това отношение Общият съд се позовава на точка 2 от спорните решения, в която тези марки се изброяват.
В точка 39 от обжалваното съдебно решение Общият съд постановява, че апелативният състав не следва подхода на отдела по отмяната, който основал решенията си само на регистрацията на по-ранната фигуративна марка на Общността № 2015832, като апелативният състав приема, че добрата репутация е придобита, както от фигуративните марки, така и от словните марки „BOTOX“, които са регистрирани преди 6 май 2002 г., независимо дали са марки на Общността или национални. Общият съд отбелязва също, че подходът на апелативния състав може да се илюстрира с факта, че в спорните решения той не се позовава на фигуративния елемент на по-ранната марка на Общността № 2015832.
Предвид тези обстоятелства Общият съд основателно е могъл да ограничи анализа си до по-ранните национални марки, регистрирани в Обединеното кралство на 14 декември 2000 г. за лечение на бръчки, тъй като това е територията, за която Allergan е представил най-много доказателства.
Освен това трябва да се констатира, че жалбоподателите само най-общо посочват, че апелативният състав също като отдела по отмяната основава преценката си само на по-ранната фигуративна марка на Общността, без да излагат никакъв довод, който би могъл да подкрепи твърдението им.
Следователно първата част от първото правно основание трябва да бъде отхвърлена.
По втората част
– Доводи на страните
С втората част от първото правно основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че по-ранните марки имат добра репутация.
По отношение на съответните потребители — макар че жалбоподателите не оспорват извършената в това отношение преценка от Общия съд, а именно че съответните потребители в случая са широкият кръг потребители и здравните специалисти — те твърдят, че той обаче не извършва никакъв конкретен анализ за наличието на добра репутация на посочените марки във всяка от двете категории лица, съставляващи съответните потребители.
По отношение на съответната територия обжалваното съдебно решение не съдържало никаква информация относно територията, на която се счита, че по-ранните марки се ползват с добра репутация.
По отношение на доказването на добрата репутация жалбоподателите оспорват доказателствената стойност на някои представени от Allergan доказателства, а именно обема на продажбите на пазара на стоките с марката „BOTOX“, посочен в точки 46 и 47 от обжалваното съдебно решение, както и популяризирането на марката „BOTOX“ в посочените в точки 48 и 49 от същото съдебно решение научни списания. По отношение на посоченото в точки 50—54 от същото съдебно решение широко информиране в медиите за въпросните стоки жалбоподателите твърдят, че Общият съд изопачава това доказателство, тъй като то не се подкрепя от доказателства относно разпространението в Обединеното кралство на вестници или списания, в които са публикувани статиите за продаваните на пазара стоки с марката „BOTOX“. Жалбоподателите считат, че извършената от Общия съд преценка в точки 55 и 56 от обжалваното съдебно решение относно включването на термина „BOTOX“ в няколко речника се основава на изопачаване на фактите. Жалбоподателите считат също, че в точки 60—63 от обжалваното съдебно решение Общият съд е изопачил доказателства по отношение на пазарното проучване, извършено през септември и октомври 2004 г. в Обединеното кралство. В това отношение те оспорват релевантността на проучването, тъй като същото не съдържало доказателства, които Allergan трябвало да представи, за да се установи връзка между съдържащите се в проучването данни и съществуващото положение към датата на подаване на заявката за регистрация на спорните марки.
Относно решението от 26 април 2005 г. на United Kingdom Intellectual Property Office жалбоподателите считат, че това доказателство трябвало да се обяви за недопустимо от Общия съд, тъй като се отнася до различен спор, по който жалбоподателите не били страни.
СХВП счита, че втората част от първото правно основание трябва да се отхвърли отчасти като недопустима и отчасти като неоснователна.
Първо, що се отнася до степента на общоизвестност на по-ранните марки по отношение на всяка от категориите лица, съставляващи съответните потребители, СХВП твърди, че всяка марка, която се ползва с добра репутация сред широк кръг потребители, трябва да се счита за известна на специалистите.
Второ, по отношение на съответната територия СХВП счита, че ограничавайки анализа си до двете по-ранни марки, регистрирани в Обединеното кралство, Общият съд ясно посочва, че съответната територия е Обединеното кралство.
Трето, що се отнася до доказването на добрата репутация, СХВП и Allergan твърдят, че доводите на жалбоподателите в това отношение, от една страна, са погрешни, тъй като целят да оспорят доказателствената стойност на всяко от доказателствата, при положение че същите трябва да се преценяват в тяхната цялост, а от друга страна, са недопустими, тъй като се отнасят до фактически въпроси.
– Съображения на Съда
На първо място, трябва да се констатира, че доводът на жалбоподателите, изведен от твърдяна грешка на Общия съд при прилагане на правото по отношение на добрата репутация на по-ранните марки сред двете категории лица, съставляващи съответните потребители, се основава на неправилен прочит на обжалваното съдебно решение.
Всъщност от точки 48, 49 и 54 от обжалваното съдебно решение следва, че като доказателство за установяването на добрата репутацията на по-ранните марки Общият съд разглежда популяризирането на марката „BOTOX“, извършено по-специално чрез статии, съставени на английски език и публикувани както в научни списания, предназначени за практикуващите специалисти, така и в общия печат.
По-нататък, както отбелязва СХВП, ако дадена марка има добра репутация сред широк кръг потребители, по принцип се приема, че тя е известна на специалистите. Следователно предвид значителното информиране в медиите сред широкия кръг потребители за продаваните на пазара стоки с тази марка или включването на термина „BOTOX“ в речници на английски език, е неоснователно да се твърди, че е възможно добрата репутация на марката „BOTOX“ да не е била известна на здравните специалисти.
Следователно с направените от него констатации, от които е видно, че взема предвид както широкия кръг потребители, така и здравните специалисти, Общият съд не допуска грешка при прилагане на правото, като постановява в точка 64 от обжалваното съдебно решение, че към датата на подаване на заявката за спорните марки, а именно 6 май или 19 юли 2002 г., марката „BOTOX“ се е ползвала с добра репутация в Обединеното кралство по отношение на „фармацевтичните продукти за лечение на бръчки“ във всяка от категориите, съставляващи съответните потребители.
Поради това трябва да се отхвърли доводът, че Общият съд не е извършил никакъв конкретен анализ за наличието на добра репутация на посочените по-ранни марки във всяка от двете категории лица, съставляващи съответните потребители.
На второ място, що се отнася до отсъствието на информация относно територията, на която се счита, че по-ранните марки се ползват с добра репутация, следва да се отбележи, от една страна, че от ограничаването на анализа от страна на Общият съд до двете национални марки, регистрирани в Обединеното кралство на 14 декември 2000 г., ясно може да се направи изводът, че той приема като съответна територия Обединеното кралство.
От друга страна, от различни доказателства, които Общият съд взема предвид — като например съставените на английски език статии в печата, публикувани в научни списания или в английски всекидневници; включването на думата „BOTOX“ в речници на английски език и решението на United Kingdom Intellectual Property Office, — следва, че анализът на добрата репутация на по-ранните марки е извършен по отношение на цялата територия на Обединеното кралство.
Следователно доводът, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при определянето на съответната територия, трябва да се отхвърли.
На трето място, относно доказването на добрата репутацията на марката „BOTOX“ най-напред трябва да се отбележи, че както следва от точка 64 от обжалваното съдебно решение, в това отношение Общият съд извършва обща преценка на представените от Allergan доказателства. Доводите на жалбоподателите, целящи да оспорят доказателствата за тази добра репутация, обаче се отнасят до всяко от посочените доказателства, взети поотделно. Поради това, както отбелязва генералният адвокат в точка 20 от своето заключение, дори ако Съдът приеме, че някои от представените от жалбоподателите доводи са основателни, това няма непременно да обезсили извършената от Общия съд преценка, тъй като трябва да се прецени и тежестта на доказателството, което трябва да се изключи, в общата преценка на Общия съд. Нито един довод в този смисъл обаче не се посочва от жалбоподателите при обжалването.
При това положение, тъй като жалбоподателите оспорват доказателствената стойност на доказателства като например обема на продажбите на пазара на стоките с марката „BOTOX“, както и популяризирането на тази марка в научни списания, достатъчно е да се констатира, че с тези доводи жалбоподателите в действителност целят в Съда да се извърши нова преценка на тези доказателства.
Съгласно постоянната съдебна практика обаче Съдът не е компетентен да установява фактите, нито по принцип да проверява доказателствата, които Общият съд е приел в подкрепа на тези факти. Всъщност, щом като тези доказателства са били редовно събрани, общите принципи на правото и приложимите процесуални правила относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата са били спазени, само Общият съд може да преценява значението, което трябва да бъде дадено на доказателствата, които са му били представени. Следователно, освен в случай на изопачаване на тези доказателства, тази преценка не представлява правен въпрос, който в това си качество подлежи на контрол от Съда (Решение от 8 май 2008 г. по дело Eurohypo/СХВП,
C-304/06 P, Сборник, стр. I-3297
, точка 33 и цитираната съдебна практика).
Следователно, тъй като в разглеждания случай не се твърди, че има каквото и да било изопачаване, доводът на жалбоподателите, целящ да оспори доказателствената стойност на някои доказателства, трябва да се отхвърли като недопустим.
Тъй като жалбоподателите твърдят, че Общият съд изопачава доказателствата, които са свързани със значението на информирането в медиите за продаваните на пазара стоки с марката „BOTOX“ и с пазарното проучване, извършено през септември и октомври 2004 г. в Обединеното кралство, и че Общият съд основава преценката си относно включването на термина „BOTOX“ в няколко речника върху изопачаване на фактите, следва да се констатира, че когато изтъкват изопачаване на тези доказателства или факти, жалбоподателите само оспорват тяхната релевантност с общи и неподкрепени твърдения, като в действителност целят Съдът да извърши нова преценка на тези доказателства.
Както обаче следва от постоянната практика на Съда, която бе припомнена в точка 74 от настоящото решение, тези доводи трябва да се отхвърлят като недопустими.
Накрая, що се отнася до твърдяната от жалбоподателите недопустимост на решението от 26 април 2005 г. на United Kingdom Intellectual Property Office, тъй като то се отнасяло до различен спор, следва да се отбележи, че съдържащите се в това решение констатации сами по себе си съставляват факт, който, ако е релевантен, може да бъде взет предвид от Общия съд при упражняване на правото му на самостоятелна преценка на фактите за установяване на добрата репутация на по-ранните марки в Обединеното кралство. Освен това, както следва от точка 58 от обжалваното съдебно решение, жалбоподателите не посочват нито един довод, който може да оспори верността на съдържащите се в това решение констатации нито пред СХВП, нито пред Общия съд.
Поради това доводът на жалбоподателите, изведен от твърдяна недопустимост на решението от 26 април 2005 г. на United Kingdom Intellectual Property Office, трябва да се отхвърли като неоснователен.
Следователно втората част от първото правно основание трябва да бъде отхвърлена отчасти като недопустима и отчасти като неоснователна.
По третата част
– Доводи на страните
С третата част от първото правно основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото като потвърждава наличието на връзка между по-ранните марки „BOTOX“ и спорните марки въз основа на общия елемент „bot“ или „boto“, доколкото този общ елемент е описателен или родов, тъй като препраща към „ботулиновия токсин“. Такава връзка не следвало да се прави, защото заявителят на марка трябвало да получи разрешение, за да включи такъв описателен елемент в марката си.
Според СХВП и Allergan тази трета част трябва да бъде отхвърлена като недопустима, тъй като се отнася до фактически въпрос, който е предоставен за самостоятелната преценка на Общия съд.
– Съображения на Съда
Доколкото с третата част от първото правно основание жалбоподателите искат да оспорят анализа, извършен от Общия съд в точки 70—73 от обжалваното съдебно решение, за да докажат, че представката „bot“ или „boto“ не е описателна, трябва да се констатира, че тази преценка е фактическа.
От член 256 ДФЕС и член 58 от Статута на Съда на Европейския съюз обаче следва, че обжалването се ограничава само до правни въпроси и поради това единствено Общият съд е компетентен да установява фактите — освен в случаите, когато материалната неточност на неговите констатации следва от представените пред него доказателства по делото — и да преценява тези факти. Следователно, освен в случай на изопачаване на представените пред Общия съд доказателства, преценката на фактите не представлява правен въпрос, който в това си качество подлежи на контрол от Съда (вж. по-специално Решение от 5 юни 2003 г. по дело O’Hannrachain/Parlement,
C-121/01 P, Recueil, стр. I-5539
, точка 35 и Решение от 2 април 2009 г. по дело Bouygues и Bouygues Télécom/Комисия,
C-431/07 P, Сборник, стр. I-2665
, точка 137).
След като не се твърди, че има каквото и да било изопачаване на представените на Общия съд факти или доказателства относно преценката в точки 70—73 от обжалваното съдебно решение, тази трета част трябва да се отхвърли като недопустима, тъй като тя цели да оспори въпросната преценка.
От друга страна, с посочената част жалбоподателите твърдят също, че заявителят на марка трябва да може да включи в марката, чиято регистрация иска, елемент, който съставлява част от по-ранната марка на трето лице, ако този общ елемент има описателен характер. Трябва да се констатира, че този довод поставя правен въпрос, който подлежи на контрол от Съда в рамките на производство по обжалване.
В това отношение е важно да се отбележи, че този довод почива на предпоставката, че общият елемент „bot“ или „boto“ бил описателен.
От една страна обаче, съгласно точки 70—73 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че представката „bot“ или „boto“ не е описателна. От друга страна, както следва от точки 83—85 настоящото решение, изтъкнатите от жалбоподателите доводи, целящи да оспорят тази преценка, не могат да бъдат разгледани от Съда в рамките на производство по обжалване.
При това положение третата част от първото правно основание е неотносима, доколкото жалбоподателите твърдят, че имат право да включат в спорните марки елемент, който е общ с по-ранна марка, ако този елемент има описателен характер.
От изложеното по-горе следва, че третата част от първото правно основание трябва да бъде отхвърлена.
По четвъртата част
– Доводи на страните
С четвъртата част от първото правно основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото като приема за установена опасността от увреждане на добрата репутация на по-ранните марки. Преценката на Общия съд в точка 88 от обжалваното съдебно решение, съгласно която със спорните марки се иска конкретно да се извлече полза от отличителния характер и от добрата репутация, придобита от по-ранните марки „BOTOX“ в областта на лечението на бръчки, не била подкрепена с никакво доказателство. Жалбоподателите твърдят също, че макар спорните марки евентуално да са съдържали препращане към ботулиновия токсин, с тях не се целяло, не се търсело, нито се искало свързването им с марката „BOTOX“, регистрирана за фармацевтични продукти, които се отпускат само по лекарско предписание.
Според СХВП и Allergan тази част трябва да се отхвърли като неоснователна. Всъщност свързването на по-ранните марки със спорните марки можело да доведе до злоупотреба с добрата репутация на по-ранните марки, тъй като внушавало, че ефектът на козметичните продукти на жалбоподателите бил сравним с постигания такъв с продукта „BOTOX“. Това водело до намаляване на стойността на по-ранните марки.
– Съображения на Съда
Трябва да се припомни, че за да се възползва от въведената от член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94 защита, притежателят на по-ранната марка трябва да докаже, че от използването на марката, чиято регистрация се иска, би се извлякла неоснователно полза от отличителния характер или от добрата репутация на по-ранната марка или то би я увредило. За тази цел притежателят на по-ранната марка не е длъжен да доказва съществуването на действително и настоящо нарушение на правата върху марката по смисъла на член 8, параграф 5. Всъщност, когато от начина, по който притежателят на по-късната марка би могъл да я използва, е възможно да се предвиди, че ще последва подобно нарушение, притежателят на по-ранната марка не би следвало да е длъжен да чака това реално да стане, за да може да забрани споменатото използване. Притежателят на по-ранната марка трябва все пак да установи съществуването на обстоятелства, които позволяват да се направи изводът за сериозен риск от настъпването на подобно нарушение в бъдеще (вж. по аналогия член Решение от 27 ноември 2008 г. по дело Intel Corporation,
C-252/07, Сборник, стр. I-8823
, точки 37 и 38).
Освен това, за да се установи дали употребата на знака води до несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или от добрата репутация на марката, следва да се направи обща преценка, която да отчита всички относими към случая фактори (Решение от 18 юни 2009 г. по дело L’Oréal и др.,
C-487/07, Сборник, стр. I-5185
, точка 44).
Така в точка 82 от обжалваното съдебно решение Общият съд основателно приема, че притежателят на по-ранната марка не е длъжен да доказва съществуването на действително и настоящо нарушение на правата върху марката му, но трябва да представи доказателства, позволяващи prima facie да се направи извод за наличие на бъдеща опасност от неоснователно ползване или от вреда, която не е само предполагаема, и че такъв извод може да се направи по-специално въз основа на логически изводи от анализ на вероятностите и при отчитане на обичайните практики в съответния търговски сектор, както и на всяко друго обстоятелство в конкретния случай.
Също така трябва да се констатира, че Общият съд прави извод за наличието на връзка между по-ранните марки и спорните марки след анализа на различни доказателства. Така по-специално той установява: в точки 70—72 от обжалваното съдебно решение — общото естество за разглежданите марки на представката „boto“, която не може да се счита за съкращение на „botulique“ или „botulinum“; в точки 73 и 74 от това съдебно решение — придобиването на отличителен характер от знака „BOTOX“; в точка 76 от посоченото съдебно решение — значението на добрата репутацията на по-ранните марки; и в точка 78 от същото съдебно решение — факта, че съответните стоки спадат към „съседни пазарни отрасли“. Общият съд уточнява също, че съответните потребители ще правят тази връзка дори преди да свържат спорните марки с „botulinum“. В точка 88 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва още, че в съдебното заседание жалбоподателите признават, че макар продуктите им да не съдържат ботулинов токсин, те все пак искат да се възползват от представата, която се свързва с този продукт, съдържаща се в марката „BOTOX“.
При това положение, както отбелязва генералният адвокат в точка 36 от своето заключение, Общият съд извършва цялостна преценка на относимите в случая доказателства, за да направи извода в точка 88 от обжалваното съдебно решение, че със спорните марки се възнамерява конкретно извличането на полза от отличителния характер и добрата репутация, придобита от по-ранните марки „BOTOX“. Поради това доводът на жалбоподателите, съгласно който изводът за съществуването на паразитно намерение не е подкрепен от никакво доказателство, е неоснователен.
Освен това трябва да се отхвърли доводът на жалбоподателите, според който дори в случай че спорните марки съдържат евентуално препращане към ботулиновия токсин, с това не се целяло те да бъдат свързвани с марката „BOTOX“. Всъщност този довод цели да оспори преценката на Общия съд, според която представката „boto“ не е описателна и не може да се счита за препращане към ботулиновия токсин и на която се основава констатацията на Общия съд в точка 88 от обжалваното съдебно решение. Тъй като обаче тази преценка е от фактическо естество, съгласно съдебната практика, припомнена в точка 84 от настоящото решение, тя не подлежи на контрол от Съда в рамките на производство по обжалване.
Следователно четвъртата част от първото правно основание трябва да бъде отхвърлена. Поради това първото правно основание трябва да се отхвърли изцяло.
По второто правно основание
Доводи на страните
С второто си правно основание жалбоподателите упрекват Общия съд в нарушение на член 115 от Регламент № 40/94 и правило 38, параграф 2 от Регламент № 2868/95, тъй като отхвърлил правното основание, насочено срещу решението на апелативния състав, с което се обявяват за допустими съставените на английски език статии от пресата, при положение че те трябвало да бъдат преведени на езика на производството пред апелативния състав, и по специално на френски език.
СХВП, която се подкрепя от Allergan, счита, че второто правно основание трябва да се отхвърли като неоснователно, тъй като правило 38, параграф 2 от Регламент № 2868/95, което се отнася за процедурата за обявяване на недействителност, не предвижда санкции, в случай че заявителят, който иска обявяването на недействителност, не представи превод на езика на производството на доказателствата, представени в подкрепа на неговото искане.
Съображения на Съда
Следва да се припомни, че според съдебната практика правилото, съгласно което доказателствата в подкрепа на исканията на възразяващия или на заявителя на недействителността или на отмяната на марката трябва да бъдат представени на езика на производството или да бъдат придружени от превод на този език, се обосновава от необходимостта от спазване на принципа на състезателност, както и на принципа на равните процесуални възможности на страните в производствата inter partes (вж. в този смисъл Решение на Общия съд от 30 юни 2004 г. по дело GE Betz/СХВП — Atofina Chemicals (BIOMATE),
T-107/02, Recueil, стр. II-1845
, точка 72 и Решение от 6 ноември 2007 г. по дело SAEME/СХВП — Racke (REVIAN’s),
T-407/05, Сборник, стр. II-4385
, точка 35).
В разглеждания случай не може да се приеме, че липсата на превод на представените на английски език статии от печата е засегнала упражняването на правото на защита на жалбоподателите, тъй като те са имали възможност да оспорят пред Общия съд доказателствената стойност на посочените статии, като освен това в точка 112 от жалбата си признават, че са разбрали съдържанието на статиите, и тъй като езикът на производството по обжалване пред Общия съд е английски.
Освен това трябва да се констатира, както Общият съд посочва в точка 54 от обжалваното съдебно решение, че нито пред отдела по отмяната, нито пред апелативния състав жалбоподателите по някакъв начин възразяват или оспорват вземането предвид на доказателствата, които са представени на английски език и са приложени към искането за обявяване на недействителността на спорните марки.
Поради това второто правно основание трябва да се отхвърли като неоснователно.
По четвъртото правно основание
В интерес на доброто правораздаване четвъртото правно основание трябва да се разгледа преди третото.
Доводи на страните
С четвъртото си правно основание жалбоподателите упрекват Общия съд, че нарушава член 73 от Регламент № 40/94 като отхвърля правното им основание, изведено от липсата на мотиви на спорните решения относно извода за наличието на добра репутация на по-ранните марки „BOTOX“, както и на опасност те да бъдат увредени.
СХВП твърди, че четвъртото правно основание трябва да се отхвърли като недопустимо, тъй като жалбоподателите само повтаряли вече изтъкнатото от тях правно основание пред Общия съд.
Според СХВП и Allergan във всеки случай това правно основание трябва да се отхвърли като неоснователно, тъй като апелативният състав не бил длъжен изрично да мотивира преценките си относно тежестта на всяко представено му доказателство, нито да подкрепя мотивите си с факти.
Съображения на Съда
Най-напред трябва да се отбележи, че с твърдението си за нарушение на член 73 от Регламент № 40/94 от страна на Общия съд поради отхвърляне на тяхното правно основание, изведено от липсата на мотиви на спорните решения, жалбоподателите оспорват извършеното от Общия съд тълкуване или прилагане на правото на Съюза. Така разгледаните в първоинстанционното производство правни въпроси могат отново да бъдат обсъдени в хода на производството по обжалване. Всъщност, ако жалбоподателят не може да основе жалбата си на вече изложени пред Общия съд основания и доводи, посоченото производство отчасти би се обезсмислило (вж. по-специално Решение от 6 март 2003 г. по дело Interporc/Комисия,
C-41/00 P, Recueil, стр. I-2125
, точка 17 и Решение от 18 декември 2008 г. по дело Les Editions Albert René/СХВП,
C-16/06 P, Сборник, стр. I-10053
, точка 110). Поради това четвъртото правно основание е допустимо.
По-нататък трябва да се напомни, както основателно отбелязва Общият съд в точка 92 от обжалваното съдебно решение, че задължението за мотивиране на решенията на СХВП, съдържащо се в член 73 от Регламент № 40/94, има двойната цел, от една страна, да даде възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за приетата мярка, за да защитят правата си, и от друга страна, да даде възможност на Общия съд да упражни контрола си за законосъобразност на решението.
Това задължение може да се изпълни и без да е необходимо изрично и изчерпателно да се отговаря на всички изтъкнати от даден жалбоподател доводи.
В разглеждания случай, в точка 93 от обжалваното съдебно решение, Общият съд посочва, че в спорните решения апелативният състав е изложил основанията, поради които марката „BOTOX“ има добра репутация. В това отношение Общият съд отбелязва, че тези „основания всъщност следват както от краткото изложение на фактите, които са релевантни за анализа, така и от самия правен анализ, извършен от апелативния състав в [спорните] решения“.
Трябва да се констатира, че представените от жалбоподателите пред Общия съд подробни доводи, обобщени в точка 27 от обжалваното съдебно решение, с които целят да оспорят доказателствената стойност на различните доказателства за добрата репутация на посочената марка или тяхната допустимост, показват, че жалбоподателите са могли да упражнят правото си на защита.
Следователно, без да допуска грешка при прилагане на правото, Общият съд е могъл да отхвърли правното основание, изведено от непълнотата на мотивите на спорните решения относно наличието на добра репутация на марката „BOTOX“.
По отношение на мотивите относно опасността от увреждане на по-ранните марки, макар наистина Общият съд да посочва, че те са лаконични, той все пак констатира, че спорните решения съдържат мотиви, които позволяват да се установи, че със спорните марки жалбоподателите са целели неоснователно да извлекат полза от отличителния характер на по-ранните марки. В това отношение Общият съд се позовава на точки 42—44 от решението относно Helena Rubinstein и на точки 43—45 от решението относно L’Oréal, които са възпроизведени в точка 86 от обжалваното съдебно решение. Той добавя, че жалбоподателите са разполагали с всичката релевантна информация, позволяваща им да оспорят тези мотиви в рамките на производството по обжалване пред него.
Освен това следва да се констатира, че жалбоподателите единствено твърдят категорично, че в това отношение спорните решения не са мотивирани, без обаче да изтъкват никакъв довод в подкрепа на твърдението си, нито да посочват как твърдяната липса на мотиви е засегнала упражняването на правото им на обжалване.
При това положение Общият съд не допуска грешка при прилагане на правото, като отхвърля правното основание, изведено от липсата на мотиви на спорните решения относно опасността от увреждане на по-ранните марки.
Следователно четвъртото правно основание трябва да се отхвърли като неоснователно.
По третото правно основание
Доводи на страните
С третото си правно основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд е нарушил член 63 от Регламент № 40/94. Това правно основание се състои от две части.
С първата част от посоченото правно основание жалбоподателите твърдят, че при анализа на добрата репутация на по-ранните марки Общият съд, от една страна, взема предвид марки, които са различни от разгледаните от отдела по отмяната и от апелативния състав, и от друга страна, извършва специфичен анализ на представените от Allergan доказателства при отсъствие на какъвто и да било анализ на апелативния състав в това отношение.
С втората част от същото правно основание жалбоподателите упрекват Общия съд, че неправилно взема предвид доказателства за добрата репутация на по-ранните марки „BOTOX“, които за пръв път били представени пред апелативния състав и чиято допустимост била оспорвана от жалбоподателите, и по-специално декларация на ръководител на Allergan и пазарно проучване. Апелативният състав не взел предвид тези доказателства, тъй като се основал единствено на непряката реклама и на широкото информиране в медиите.
СХВП, която се подкрепя от Allergan, счита, че третото правно основание трябва да се отхвърли като неоснователно, тъй като Общият съд не е надхвърлил границите на съдебния си контрол.
По отношение на първата част на това правно основание СХВП напомня, че апелативният състав не е длъжен изрично да мотивира преценките си за тежестта на всяко представено му доказателство. Общият съд само разгледал всеки от изтъкнатите в жалбата на жалбоподателите доводи.
По отношение на втората част от посоченото правно основание трябвало да се предполага, че апелативният състав е приел декларацията на ръководителя на Allergan и пазарното проучване като допустими доказателства, тъй като, ако бил счел, че тези доказателства са представени със закъснение, е трябвало изрично да се произнесе по тяхната допустимост в съответствие с член 74, параграф 2 от Регламент № 40/94.
Съображения на Съда
Що се отнася до първата част от третото правно основание, въз основа на съображенията, изложени при анализа на първата част от първото правно основание, трябва да се отхвърли оплакването, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като се основал на по-ранни марки, и по-специално на двете национални марки, регистрирани в Обединеното кралство, които са различни от разгледаните от отдела по отмяната и от апелативният състав.
Що се отнася до оплакването относно извършения от Общия съд специфичен анализ на всяко от представените от Allergan доказателства за добрата репутация на по-ранните марки, от една страна, трябва да се констатира, че то почива на предпоставката, че апелативният състав не е извършил самостоятелен анализ на тези доказателства, която от своя страна се основа на констатацията, че спорните решения не са мотивирани по отношение на доказателствената стойност на всяко доказателство. Както обаче следва от анализа на четвъртото правно основание, спорните решения са надлежно мотивирани по отношение на установяването на добрата репутация на по-ранните марки и поради това апелативният състав не е бил длъжен изрично да мотивира преценките си относно доказателствената стойност на всяко доказателство.
От друга страна, тъй като жалбоподателите оспорват доказателствената стойност и/или допустимостта на всяко доказателство, Общият съд е трябвало да разгледа доводите на жалбоподателите и да им отговори. Вследствие на това, както посочва генералният адвокат в точка 50 от своето заключение, при анализа на тези доказателства Общият съд постановява, че спорните решения не са опорочени от каквато и да било грешка при прилагане на правото. Поради това тази част трябва да бъде отхвърлена.
Що се отнася до втората част от третото правно основание, трябва да се отбележи, че жалбоподателите само твърдят, че апелативният състав се е основал единствено на непряката реклама и на голяма медийна кампания, за да установи добрата репутация на марката „BOTOX“. Достатъчно е обаче да се констатира, че според апелативния състав добрата репутация на тази марка е резултат най-вече от непряката реклама на продукта от страна на медиите. Използвайки термина „най-вече“, апелативният състав дава предпочитание на доказателство, свързано с голямата медийна кампания, започнала в началото на настоящото столетие, за да установи добрата репутация на марката „BOTOX“, без обаче да изключва представените от Allergan други доказателства.
Следователно жалбоподателите не посочват никакъв довод, който може да оспори констатацията на Общия съд, че апелативният състав е взел предвид декларацията на ръководителя на Allergan и пазарното проучване като доказателства за добрата репутация на марката „BOTOX“. Напротив, както следва от точки 44 и 45 от подадените до Общия съд жалби, пред него жалбоподателите са твърдели, че тези доказателства неправилно са били взети предвид от апелативният състав.
При тези обстоятелства Общият съд не може да се упреква в нарушение на член 63 от Регламент № 40/94 и поради това втората част от третото правно основание трябва да бъде отхвърлена като неоснователна.
В резултат третото правно основание трябва да бъде отхвърлено като неоснователно.
Следователно по всички изложени по-горе съображения жалбата трябва да бъде отхвърлена изцяло.
По съдебните разноски
Съгласно член 69, параграф 2 от Процедурния правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 118 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като са загубили делото, Helena Rubinstein и L’Oréal следва да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски в съответствие с искането на СХВП.

По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Helena Rubinstein SNC и L’Oréal SA да заплатят съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.