CELEX: 62009CJ0511
Överklagande
Dumpning
Import av spakmekanismer med ursprung i Kina
Förordning (EG) nr 1136/2006
Fastställande av dumpningsmarginalen
Jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset
Förordning (EG) nr 384/96
Artikel 2.7 a och 2.10

Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd (nedan kallat Dongguan) har yrkat att domstolen dels ska upphäva den dom som
meddelades av Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt den 23 september 2009 i mål T‑296/06, Dongguan Nanzha Leco Stationery
mot rådet (nedan kallad den överklagade domen), i den del förstainstansrätten fann att talan inte kunde bifallas såvitt avser
den första delgrund som åberopats av Dongguan, dels att domstolen själv ska avgöra målet och ogiltigförklara rådets förordning
(EG) nr 1136/2006 av den 24 juli 2006 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av spakmekanismer med ursprung
i Folkrepubliken Kina och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import (EUT L 205,
s. 1) (nedan kallad slutförordningen), såtillvida som spakmekanismer tillverkade av Dongguan enligt denna förordning påförs
en antidumpningstull utöver den tull som skulle erläggas om den ifrågasatta justeringen av exportpriset inte hade gjorts.

Tillämpliga bestämmelser
Europeiska unionens tillämpning av antidumpningåtgärder regleras i rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995
om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EGT L 56, 1996, s. 1), i dess lydelse
enligt rådets förordning (EG) nr 2117/2005 av den 21 december 2005 (EUT L 340, s. 17) (nedan kallad grundförordningen).
I artikel 2.1–7 i grundförordningen definieras normalvärdet av produkter som betraktas som dumpade. Dessa bestämmelser har
följande lydelse:
”1.      Normalvärdet skall vanligtvis grundas på de priser som oberoende kunder i exportlandet har betalat eller skall betala vid
normal handel.
…
3.      Om försäljning av den likadana produkten vid normal handel inte förekommer eller är otillräcklig, eller om försäljningen på
grund av den särskilda marknadssituationen inte möjliggör någon riktig jämförelse, skall normalvärdet för den likadana produkten
beräknas på grundval av produktionskostnaden i ursprungslandet jämte ett skäligt belopp för att täcka försäljnings- och administrationskostnader,
andra allmänna kostnader samt vinst, eller på grundval av exportpriserna vid försäljning vid normal handel till ett lämpligt
tredje land, förutsatt att dessa priser är representativa. …
…
a)      I fråga om import från länder utan marknadsekonomi … skall normalvärdet bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade
värdet i ett tredjeland med marknadsekonomi eller priset från ett sådant tredjeland till andra länder, inbegripet gemenskapen,
eller om detta inte är möjligt, på någon annan skälig grund, exempelvis det pris som faktiskt betalas eller skall betalas
i gemenskapen för den likadana produkten, vid behov vederbörligen justerat för att inbegripa en skälig vinstmarginal.
…
b)      I fråga om antidumpningsundersökningar rörande import från Folkrepubliken Kina, Vietnam, Kazakstan och alla länder som inte
är marknadsekonomier men som är medlemmar i WTO [Väldstullorganisationen] den dag då undersökningen inleds skall normalvärdet
bestämmas i enlighet med punkterna 1–6, om det på grundval av korrekt underbyggda ansökningar från en eller flera tillverkare
som omfattas av undersökningen och i enlighet med de kriterier och förfaranden som anges i punkt c visas att marknadsekonomiska
förhållanden råder för tillverkaren eller tillverkarna i samband med produktion och försäljning av den berörda likadana produkten.
Om så inte är fallet skall de regler som anges i punkt a tillämpas.
…”
I artikel 2.8 i grundförordningen föreskrivs följande:
”Exportpriset skall vara det pris som faktiskt betalas eller skall betalas för produkten när den säljs på export från exportlandet
till gemenskapen.”
I artikel 2.10 i grundförordningen stadgas följande:
”En rättvis jämförelse ska göras mellan exportpriset och normalvärdet. Denna jämförelse ska göras i samma handelsled och avse
försäljningar som ligger så nära varandra i tiden som möjligt och med hänsyn tagen till andra olikheter som påverkar prisernas
jämförbarhet. Om normalvärdet och det fastställda exportpriset inte är direkt jämförbara ska i varje särskilt fall hänsyn
i form av justeringar tas till olikheter i de faktorer som påstås och konstateras påverka priserna och därmed prisernas jämförbarhet.
Dubblering ska undvikas vid justeringen, särskilt avseende rabatter, avdrag, kvantiteter och handelsled. Om de angivna villkoren
är uppfyllda kan justeringar göras för följande faktorer:
…
i)      Provisioner
Justering ska göras för olikheter i provisioner som utbetalas för försäljningarna i fråga. Begreppet ’provisioner’ ska anses
inbegripa handlarens pålägg för produkten eller den likadana produkten, om handlaren fyller liknande funktioner som en agent
som arbetar på provisionsbasis.
…”

Bakgrund till målet
I punkterna 8–24 i den överklagade domen sammanfattas bakgrunden till målet enligt följande:
”
Det inledande undersökningsförfarandet
8      Klagandebolaget, Dongguan …, är ett bolag bildat enligt kinesisk rätt som har sitt säte i Dongguan (Kina). Bolaget tillverkar
spakmekanismer som i allmänhet används vid arkivering av pappersark eller andra handlingar i pärmar eller mappar.
9      Dongguan säljer hela sin produktion till World Wide Stationery Ltd (nedan kallat WWS) genom Leco Stationery Manufacturing
Co. Ltd (nedan kallat LECO), som är huvudaktieägare i Dongguan, eftersom WWS och LECO båda är etablerade i Hong Kong (Kina).
WWS säljer sedan Dongguans produkter vidare till kunder på den kinesiska marknaden och även på marknaden utanför Kina, genom
att exportera de ifrågavarande produkterna till Europeiska gemenskapen och till andra tredjeländer.
10      Den 11 mars 2005 ingav tre tillverkare inom gemenskapen, Interkov spol. s r.o., MI.ME.CA. Srl och NIKO – kovinarsko podjetje,
d.d., Železniki, vilka tillsammans representerar mer än 50 procent av den totala tillverkningen av spakmekanismer i gemenskapen[,]
ett klagomål till Europeiska gemenskapernas kommission. Klagomålet stöddes av IML Industria Meccanica Lombarda Srl (nedan
kallat IML). I detta klagomål påstods det att importen av spakmekanismer från Kina hade lett till att priserna dumpats vilket
hade vållat gemenskapsindustrin väsentlig skada.
11      Den 28 april 2005 offentliggjordes, i enlighet med artikel 5 i grundförordningen, ett tillkännagivande i
Europeiska unionens officiella tidning
om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av spakmekanismer med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT C 103,
s. 18).
12      Efter att detta undersökningsförfarande hade inletts skickade kommissionen ett frågeformulär till samtliga parter som varit
uppenbart inblandade i förfarandet. Dongguan fyllde i detta formulär och lämnade sedan in en ansökan om att beviljas status
av företag som är verksamt på marknadsekonomiska villkor i enlighet med artikel 2.7 b och c i grundförordningen, och, i andra
hand, en ansökan om individuell behandling i enlighet med artikel 9.5 i samma förordning. Kommissionen avslog den första ansökan
men biföll den andra.
13      Genom e-postmeddelande av den 16 september 2005 bad kommissionen Dongguan om hjälp med att förbereda ett kontrollbesök, inom
ramen för undersökningen, hos Dongguan och i Hong Kong mellan den 17 och 19 oktober 2005. I telefax av den 4 oktober 2005
skickade kommissionen en formell bekräftelse av detta besök till Dongguan. I e-postmeddelande av den 5 oktober 2005 meddelade
kommissionen emellertid Dongguan att den på grund av oförutsedda omständigheter måste ställa in det planerade besöket.
Förordningen om preliminär tull och fortsättningen av undersökningen
14      Den 26 januari 2006 antog kommissionen förordning (EG) nr 134/2006 om införande av en preliminär antidumpningstull på import
av spakmekanismer med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT L 23, s. 13, nedan kallad förordningen om preliminär tull). Genom
denna förordning infördes en preliminär tull på 33,3 procent för import av spakmekanismer tillverkade av Dongguan från den 28 januari 2006
och på 48,1 procent för all övrig import av spakmekanismer från Kina.
15      Normalvärdet för spakmekanismer blev i enlighet med artikel 2.7 a i grundförordningen, för exporterande tillverkare utan marknadsekonomisk
status, såsom Dongguan, fastställt på grundval av kontrollerade uppgifter som lämnats in av en tillverkare i ett motsvarande
land. Kommissionen fastslog härvidlag provisoriskt att Iran var det mest lämpade och mest rimliga valet i detta avseende.
Normalvärdet fastställdes därför till ett pris som motsvarade det avvägda genomsnittliga försäljningspriset som används på
den iranska marknaden av den iranska tillverkare som hade samarbetat med avseende på icke-närstående kunder.
16      Exportpriset för spakmekanismer vad avser export till gemenskapen av exportörer som beviljats individuell behandling och som
sker via närstående företag utanför gemenskapen, fastställdes på grundval av återförsäljningspriserna till oberoende kunder
i gemenskapen i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen. Exportpriset för Dongguans spakmekanismer fastställdes på grundval
av priser som WWS tillämpade med avseende på den första oberoende kunden i gemenskapen, med ett avdrag på 12,6 procent, vilket
motsvarade vissa kostnader som uppkommit mellan fabriken och gemenskapens gräns, närmare bestämt kostnader för transport,
försäkringar, hantering med mera.
17      Enligt förordningen om preliminär tull jämfördes normalvärdet och exportpriserna på nivån fritt fabrik och i samma handelsled.
För att jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset skulle bli rättvis tog man, i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen,
hänsyn till olikheter i faktorer som påstods och konstaterades påverka priserna och prisernas jämförbarhet. Vad gäller Dongguan
gjordes en justering, i enlighet med artikel 2.10 i i grundförordningen, eftersom exportförsäljningen hade skett via ett närstående
företag som var etablerat i ett annat land än det berörda landet eller utanför gemenskapen. Denna justering bestod i att från
exportpriset för spakmekanismer dra av 18,6 procent för WWS:s försäljnings- och administrationskostnader samt allmänna kostnader,
1,8 procent för LECO:s motsvarande kostnader och 5 procent som en skälig vinstmarginal för dessa båda bolag.
18      I skrivelse av den 3 mars 2006 yttrade sig Dongguan skriftligen om tillämpningen av förordningen om preliminär tull. Dongguan
påpekade, för det första, att det inte var korrekt att dra av såväl försäljningskostnader, administrationskostnader och andra
allmänna kostnader som WWS:s och LECO:s vinst från WWS:s exportpris, eftersom normalvärdet och exportpriserna i sådana fall
inte jämförs i samma handelsled. För det andra påpekade Dongguan att det begåtts fel i samband med beräkningen av WWS:s försäljningskostnader,
administrationskostnader och andra allmänna kostnader och i synnerhet att vissa försäljningskostnader räknats med två gånger.
19      Den 21 april 2006 hördes Dongguan muntligt. Därefter inkom Dongguan med kompletterande skriftliga yttranden den 26 april 2006.
20      I skrivelse av den 24 maj 2006 meddelade kommissionen Dongguan, med stöd av artikel 20.1 i grundförordningen, de omständigheter
och väsentliga överväganden som slutgiltigt konstaterats och på grundval av vilka kommissionen avsåg att föreslå fastställandet
av slutgiltiga utjämningstullar. Dongguan inkom med skriftligt svar på denna handling i skrivelse av den 5 juni 2006. Dongguan
yttrade sig även muntligt den 21 juni 2006. I skrivelse av den 3 juli 2006 svarade kommissionen slutligen på Dongguans yttranden
och avgav härvidlag ytterligare kommentarer.
Slutförordningen
21      Den 24 juli 2006 antog Europeiska unionens råd den [slutförordning], i vilken Dongguans slutgiltiga dumpningsmarginal fastställdes
till 27,1 procent och den slutgiltiga dumpningsmarginalen för övriga tillverkare fastställdes till 47,4 procent.
22      Vad gäller beräkningen av normalvärdet för spakmekanismer slog rådet i slutförordningen fast att det efter en ny bedömning
av all tillgänglig information som inhämtats från tillverkaren i Iran kan konstateras att dessa upplysningar var ofullständiga
och/eller motsägelsefulla och således inte kunde användas som grund för beräkningen av normalvärdet för spakmekanismer i det
slutgiltiga ledet. I enlighet med artikel 2.7 a i grundförordningen användes därför en annan rimlig grund för beräkningen
av normalvärdet. I detta avseende angavs det i slutförordningen att det på grund av bristen på upplysningar från andra tredjeländer
där spakmekanismer tillverkas, ansågs att tillgängliga uppgifter från gemenskapsindustrin var den rimligaste grunden för att
fastställa normalvärdet i det slutgiltiga ledet. Dessutom framgår det av den slutförordningen att det gjordes justeringar
för att återspegla specifika, kontrollerade uppgifter som inhämtats under undersökningen, särskilt när det gäller priserna
på råvaror och frakt.
23      Exportpriset fastställdes i enlighet med den metod som redovisats i den preliminära förordningen (se punkt 16 ovan).
24      Enligt slutförordningen jämfördes normalvärdet och exportpriserna på grundval av priset fritt fabrik och i samma handelsled.
För att jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset skulle bli rättvis i Dongguans fall upprätthöll man, i motsats till
vad Dongguan gjort gällande i sin första framställning i skrivelse av den 3 mars 2006, justeringen av WWS:s exportpris i enlighet
med artikel 2.10 i i grundförordningen. Gemenskapsinstitutionerna bekräftade sin uppfattning att förhållandet mellan Dongguan
och LECO och WWS kunde jämföras med förhållandet till en agent som är verksam på provisionsbasis. Undersökningen av Dongguans
andra invändning i skrivelsen av den 3 mars 2006, avseende den omständigheten att vissa av LECO:s och WWS:s försäljningskostnader
räknats med två gånger, bekräftade emellertid att det förekommit ett skrivfel vid beräkningen av dessa kostnader. Detta medförde
att avdraget för WWS:s försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader sänktes från 18,6 procent till
3,2 procent. Den justering som gemenskapsinstitutionerna gjorde bestod slutligen i att dra av 3,2 procent för WWS:s direkta
försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, 1,8 procent för LECO:s motsvarande kostnader, och
5 procent som en skälig vinstmarginal för dessa båda bolag från exportpriset.”

Förfarandet vid förstainstansrätten och den överklagade domen
Dongguan väckte, genom ansökan som registrerades den 19 oktober 2006, talan vid förstainstansrätten om delvis ogiltigförklaring.
Kommissionen tilläts, genom beslut av ordföranden på femte avdelningen av den 16 februari 2007, att intervenera i målet till
stöd för rådets yrkanden. I beslut av den 19 april 2007 tilläts IML att intervenera till stöd för rådets yrkanden.
Dongguan anförde två grunder till stöd för sin talan.
Den första grundens första del avsåg att institutionerna hade åsidosatt artikel 2.10 i grundförordningen, genom att ha jämfört
normalvärdet och exportpriset för spakmekanismer i olika handelsled. Den första grundens andra del avsåg att institutionerna
hade åsidosatt principen om god förvaltningssed och principen om en ”ordentlig kontroll”, genom att inte ha gjort en tillräcklig
kontroll av de uppgifter som tillhandahållits dem. Den andra grunden avsåg att institutionerna hade åsidosatt artikel 2.7 a
i grundförordningen, genom att i slutförordningen ha ändrat metoden för att beräkna normalvärdet för spakmekanismer i förhållande
till förordningen om preliminär tull utan att mycket tungt vägande skäl talade för detta.
Vad gäller den första grundens första del, som är den enda delgrund som är föremål för förevarande överklagande, slog förstainstansrätten
fast att justeringen i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen, som bestod i att dra av kostnaderna för försäljningen
av Dongguans spakmekanismer på gemenskapsmarknaden från exportpriset, var nödvändig för att undvika en obalans vid jämförelsen
mellan normalvärdet och exportpriset för dessa spakmekanismer.
Förstainstansrätten fastslog i punkterna 40–53 i den överklagade domen bland annat följande:
”40      Det ska för det första erinras om att gemenskapsinstitutionerna, i fråga om handelspolitiska skyddsåtgärder, förfogar över
ett stort utrymme för skönsmässig bedömning med hänsyn till de komplicerade ekonomiska, politiska och juridiska situationer
som de ska bedöma (domstolens dom av den 27 september 2007 i mål C‑351/04, Ikea Wholesale, REG 2007, s. I‑7723, punkt 40,
och förstainstansrättens dom av den 8 juli 2008 i mål T‑221/05, Huvis mot rådet, ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 38).
41      Det följer också av fast rättspraxis att gemenskapsdomstolarnas prövning av institutionernas bedömningar, när det gäller handelspolitiska
skyddsåtgärder, endast ska avse en kontroll av att reglerna för handläggning har följts, att de faktiska omständigheter som
lagts till grund för det omtvistade valet är materiellt riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart
oriktig och att det inte förekommit maktmissbruk (se förstainstansrättens dom av den 28 oktober 2004 i mål T‑35/01, Shanghai
Teraoka Electronic mot rådet, REG 2004, s. II‑3663, punkterna 48 och 49 och där angiven rättspraxis, och av den 4 oktober 2006
i mål T‑300/03, Moser Baer India mot rådet, REG 2006, s. II‑3911, punkt 28 och där angiven rättspraxis). Denna begränsade
rättsliga kontroll omfattar i synnerhet valet mellan de olika metoderna för beräkning av dumpningsmarginalen och bedömningen
av en produkts normalvärde (se domen i det ovan i punkt 40 nämnda målet Ikea Wholesale, punkt 41 och där angiven rättspraxis).
42 Enligt rättspraxis framgår det dessutom såväl av lydelsen av artikel 2.10 i grundförordningen som av artikelns struktur
att en justering av exportpriset eller normalvärdet endast kan göras för att ta hänsyn till olikheter beträffande faktorer
som påverkar priserna och således deras jämförbarhet (förstainstansrättens dom av den 21 november 2002 i mål T‑88/98, Kundan
och Tata mot rådet, REG 2002, s. II‑4897, punkt 94). Detta innebär med andra ord att en justering vidtas för att återställa
symmetrin mellan en varas normalvärde och exportpris. Om justeringen således har gjorts på ett korrekt sätt, medför det att
symmetrin har återställts mellan normalvärdet och exportpriset. Om justeringen däremot inte har gjorts på ett korrekt sätt,
medför det att denna har skapat asymmetri mellan normalvärdet och exportpriset (förstainstansrättens dom av den 10 mars 2009
i mål T‑249/06, Interpipe Niko Tube och Interpipe NTRP mot rådet, REG 2009, [s. II‑383], punkterna 194 och 195).
43      Det är inom denna ram som förstainstansrätten ska bedöma frågan om den jämförelsenivå som institutionerna har valt har beaktats
vid beräkningen av normalvärdet och exportpriset. Förstainstansrätten ska sedan kontrollera om den vidtagna justeringen har
resulterat i att symmetrin i jämförelsen mellan dessa båda faktorer har återställts eller om den tvärtemot har lett till en
jämförelse i olika handelsled.
44      I förevarande fall följer det av skäl 22 i slutförordningen att institutionerna har jämfört normalvärdet och exportpriset
för spakmekanismer med ursprung i Kina i samma handelsled, det vill säga på grundval av priset fritt fabrik. Vad gäller de
spakmekanismer som Dongguan tillverkar påpekas det i skrivelsen av den 3 juli 2006 att såväl normalvärdet som exportpriset
för dessa produkter fastställts innan en tänkbar mellanhand deltog i försäljningsprocessen, det vill säga innan LECO och WWS
medverkade i saluföringen av Dongguans spakmekanismer.
45      Vad beträffar exportpriset ska det därefter påpekas att Dongguan inte har bestritt den omständigheten att beräkningen har
gjorts i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen. Dongguan har nämligen, liksom institutionerna, medgett att exportpriset
för företagets spakmekanismer motsvarar de priser som WWS har tagit ut av oberoende kunder i gemenskapen, såsom anges i skäl
21 i slutförordningen och, genom hänvisning i detta skäl, i skälen 41 och 42 i förordningen om preliminär tull.
46      Vad beträffar normalvärdet anser Dongguan emellertid att detta värde borde ha fastställts i enlighet med artikel 2.1 och 2.3
i grundförordningen och således motsvara det pris som WWS tar ut för Dongguans spakmekanismer på den kinesiska marknaden.
47      I detta avseende ska det erinras om att det framgår av ordalydelsen i artikel 2.7 b i grundförordningen att fastställelsen
av normalvärdet för produkter med ursprung i Kina, med tillämpning av de bestämmelser som anges i artikel 2.1–2.6 i denna
förordning, är begränsad till specifika enskilda fall, där de berörda tillverkarna har, var och en för sitt vidkommande, gett
in en korrekt underbyggd ansökan i enlighet med de kriterier och förfaranden som anges i artikel 2.7 c i grundförordningen
för att visa att marknadsekonomiska förhållanden råder för dem (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom
av den 23 oktober 2003 i mål T‑255/01, Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures och Zhejiang Yankon mot rådet, REG 2003,
s. II‑4741, punkt 40).
48      I förevarande fall ska det emellertid konstateras att det av skäl 14 i slutförordningen följer att den ansökan som Dongguan
ingett med stöd av artikel 2.7 b i grundförordningen har avslagits. Normalvärdet av Dongguans spakmekanismer kunde således
inte fastställas som motsvarande priset för dessa produkter på Dongguans hemmamarknad, det vill säga de priser som WWS tar
ut på den kinesiska marknaden, eftersom det konstaterats att dessa priser inte fastställs i normal handel.
49      Det ska dessutom påpekas att Dongguans hänvisning till punkterna 15–18 i domstolens dom [av den 5 oktober 1988 i mål 250/85,
Brother Industries mot rådet (REG 1988, s. I‑5683)] inte är relevant i förevarande fall. Även om domstolen i denna dom fann
att institutionerna med rätta beräknat normalvärdet av import från Japan på grundval av det försäljningspris som distributören
tillämpar på hemmamarknaden, gjordes bedömningen nämligen på grundval av den omständigheten att Japan var ett land med marknadsekonomi.
50      Det ska vidare konstateras att normalvärdet för Dongguans spakmekanismer, i enlighet med skäl 17 i slutförordningen, beräknats
på en rimlig grund i enlighet med artikel 2.7 a i grundförordningen. Enligt rättspraxis är syftet med denna bestämmelse nämligen
att undvika att hänsyn tas till de priser och kostnader som gäller i ett land som inte har marknadsekonomi, eftersom dessa
parametrar i sådana länder inte framstår som ett resultat av marknadskrafternas spel (se, analogt, dom av den 11 juli 1990
i de förenade målen C‑305/86 och C‑160/87, Neotype Techmashexport mot kommissionen och rådet, REG 1990, s. I‑2945, punkt 26,
och av den 22 oktober 1991 i mål C‑16/90, Nölle, REG 1991, s. I‑5163, punkt 10). Vad särskilt gäller Dongguans spakmekanismer
framgår det av skrivelsen av den 3 juli 2006 att normalvärdet beräknats på grundval av motsvarande gemenskapstillverkares
tillverkningskostnader, administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt en skälig vinstmarginal. Man har emellertid
inte kunnat ta med några direkta försäljningskostnader i beräkningen, eftersom LECO och WWS, såsom Dongguan flera gånger har
angett i bland annat sina svar i det frågeformulär som tillställts kommissionen under utredningen och i skrivelsen av den
5 juni 2006, stod för saluföringen av Dongguans produkter.
51      Mot bakgrund av det sätt på vilket normalvärdet på Dongguans spakmekanismer har beräknats, och i synnerhet mot bakgrund av
att försäljningskostnaderna inte har tagits med i denna beräkning, skulle det ha uppstått en obalans i jämförelsen mellan
normalvärdet och exportpriset för Dongguans spakmekanismer om institutionerna inte hade gjort en justering i enlighet med
artikel 2.10 i grundförordningen genom att dra av försäljningskostnader hänförliga till saluföringen av Dongguans spakmekanismer
på gemenskapsmarknaden från exportpriset.
52      Följaktligen finner förstainstansrätten att institutionerna inte har gjort någon uppenbart felaktig bedömning när de, avseende
Dongguans spakmekanismer, företog en justering av exportpriset i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen.
53      Mot bakgrund av vad som har anförts kan talan inte vinna bifall såvitt avser den första grundens första del.”

Förfarandet vid domstolen och parternas yrkanden
Klaganden har i sitt överklagande yrkat att domstolen ska
–        upphäva den överklagade domen i den mån som talan inte kunde vinna bifall i första instans såvitt avser den av Dongguan åberopade
första grundens första del,
–        döma i målet och ogiltigförklara slutförordningen i den mån som det i förordningen införs en antidumpningstull för de spakmekanismer
som Dongguan tillverkar, som är högre än den tull som skulle ha betalats om den ifrågasatta justeringen av exportpriset inte
hade företagits, och
–        förplikta rådet att ersätta rättegångskostnaderna i förevarande förfarande, inbegripet kostnaderna i första instans.
Rådet har i sin svarsinlaga yrkat att domstolen ska
–        avvisa överklagandet,
–        i andra hand ogilla talan, och
–        i vart fall förplikta Dongguan att ersätta rättegångskostnaderna.
Kommissionen har anslutit sig till rådets ståndpunkt.
IML stödjer rådets yrkanden.

Prövning av överklagandet
Dongguan har, med stöd av en enda grund, yrkat att den överklagade domen ska upphävas i den del förstainstansrätten inte kunde
bifalla talan såvitt avser den första grundens första del som avsåg institutionernas åsidosättande av artikel 2.10 i grundförordningen
genom att institutionerna hade jämfört normalvärdet och exportpriset på spakmekanismer i olika handelsled.

Parternas argument
Enligt Dongguan har förstainstansrätten gett begreppet jämförbart normalvärde, i den mening som avses i artikel 2.7 a i grundförordningen,
en felaktig rättsverkan.
Förstainstansrätten slog följaktligen fast, enligt Dongguan felaktigt, att ett sådant jämförbart normalvärde motsvarade den
nivå vid vilken spakmekanismerna lämnade Dongguans fabrik i Kina, trots att rätten i domen konstaterat att försäljnings- och
administrationskostnaderna och andra allmänna kostnader för försäljning på hemmamarknaden och exportförsäljning inte bars
av det kinesiska bolaget, utan av närstående bolag i ett land med marknadsekonomi, nämligen Hong Kong.
Dongguan har vidare hävdat att det mot bakgrund av punkterna 38, 50, 60 och 63 i den överklagade domen i förening kan konstateras
att LECO:s och WWS:s försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader i Hong Kong var kostnader som
uppkommit vid försäljning för export och i Kina, och att det inte har ifrågasatts att Dongguan inte hade några försäljningskostnader
i Kina. Enligt Dongguan är åsidosättandet av artikel 2.10 i grundförordningen således en direkt följd av argumentet avseende
artikel 2.7 a i samma förordning.
Enligt Dongguan saknar den omständigheten, att LECO och WWS stod för saluföringen av Dongguans produkter, betydelse för fastställandet
av normalvärdet, eftersom detta värde var ett jämförbart normalvärde och således inte baserat på Dongguans kostnader. Förstainstansrätten
gjorde således en felaktig bedömning när den i punkt 50 i den överklagade domen konstaterade att man inte kunnat ta med några
direkta försäljningskostnader i beräkningen, eftersom LECO och WWS stod för saluföringen av Dongguans produkter.
Däremot skulle den omständigheten, att LECO och WWS stod för saluföringen av Dongguans produkter, ha varit relevant för att
fastställa det led i klagandens distributionskedja för vilket det normalvärde som beräknats på grundval av artikel 2.7 a i
grundförordningen skulle ha varit ett korrekt jämförbart normalvärde. Enligt Dongguan skulle det korrekta ledet i klagandens
distributionskedja ha varit ”fritt WWS”, det vill säga normalvärdet på produkten när denna levereras för första gången till
en icke närstående person på den inre marknaden.
Rådet har erinrat om att de faktiska omständigheter som denna grund vilar på inte har ifrågasatts. Rådet har påpekat att institutionerna
på ett korrekt sätt har beräknat ett normalvärde på nivån ”fritt fabrik” för ett bolag som inte har några direkta kostnader
för försäljningen av sina produkter på den inre marknaden, varvid de baserat sig på uppgifter från gemenskapsindustrin. Exportpriset
fastställdes på grundval av de priser som WWS fakturerat första icke närstående kund.
Institutionerna har emellertid gjort en justering av Dongguans exportpris, i enlighet med artikel 2.10 i i grundförordningen,
eftersom Dongguan inte sålde sina produkter direkt till oberoende kunder utan lät all exportförsäljning ske via sina två närstående
bolag, det vill säga LECO och WWS. I detta avseende drog institutionerna slutsatsen att Dongguans förhållande till LECO och
WWS kunde liknas vid förhållandet till en agent som arbetar på provisionsbasis.
Enligt rådet har Dongguan inte hävdat att institutionerna åsidosatt artikel 2.1–2.3 och 2.7 a i grundförordningen genom att
de inte räknat med försäljningskostnaderna i det konstruerade normalvärdet. Rådet anser slutligen att antagandet om att institutionerna
åsidosatt artikel 2.10 i i grundförordningen endast bygger på påståendet om att normalvärdet motsvarade ”fritt WWS”. Detta
antagande är uppenbart felaktigt och kan i vilket fall som helst inte tas upp till sakprövning, eftersom det innebär ett ifrågasättande
av de av förstainstansrätten fastställda omständigheterna. Följaktligen ska överklagandet även avvisas vad avser påståendet
att artikel 2.10 i i grundförordningen har åsidosatts.

Domstolens bedömning
Domstolen erinrar om att fastställandet av normalvärdet och exportpriset styrs av olika regler och att försäljnings- och administrationskostnaderna
och andra allmänna kostnader följaktligen inte med nödvändighet ska behandlas på samma sätt i olika fall. Eventuella skillnader
mellan de båda värdena skulle emellertid kunna betraktas inom ramen för de justeringar som föreskrivs i artikel 2.10 i grundförordningen
(se, för ett liknande fall, dom av den 7 maj 1991 i mål C‑69/89, Nakajima mot rådet, REG 1991, s. I‑2069, punkt 73).
I detta avseende följer det såväl av ordalydelsen som av systematiken i artikel 2.10 i grundförordningen att en justering
av exportpriset eller normalvärdet endast kan göras för att ta hänsyn till olikheter beträffande faktorer som påverkar priserna
och således deras jämförbarhet i syfte att säkerställa en jämförelse i samma handelsled.
I detta mål har Dongguan huvudsakligen hävdat att det jämförbara normalvärdet som fastställts i enlighet med artikel 2.7 a
i grundförordningen ska vara jämförbart med det normalvärde som i förevarande fall motsvarar det på nivån ”fritt WWS”. Det
har hävdats att eftersom det, i förevarande mål, ifrågavarande landet inte är en marknadsekonomi, borde det i enlighet med
artikel 2.7 a i grundförordningen fastställda normalvärdet vara jämförbart med ett sådant normalvärde som fastställts enligt
villkoren i en marknadsekonomi som motsvarar normalvärdet på en produkt när den för första gången levereras till en icke närstående
person på den inre marknaden, det vill säga den första oberoende kunden.
Enligt Dongguan godtog förstainstansrätten i den överklagade domen ett avdrag av exportpriset på en nivå som föregår ”fritt
WWS”, och rätten åsidosatte således principen om överensstämmelse mellan det normalvärde och det exportpris som motsvarar
nivån ”fritt WWS”, vilket innebär ett åsidosättande av artikel 2.10 i grundförordningen.
I detta mål framgår det av skäl 18 i slutförordningen att normalvärdet fastställts på grundval av tillgängliga uppgifter från
gemenskapsindustrin. I enlighet med skäl 21 i slutförordningen bekräftas härmed den allmänna metod som fastställs i skälen 41
och 42 i förordningen om preliminär tull.
Enligt skäl 22 i den slutgiltiga förordningen har normalvärdet och exportpriset för spakmekanismer jämförts på grundval av
priset fritt fabrik och i samma handelsled. Enligt samma skäl togs det, för att jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset
skulle bli rättvis, i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen, hänsyn till olikheter i faktorer som påstods och konstaterades
påverka priserna och prisernas jämförbarhet. De faktorer för vilka justeringar godtogs var Dongguans marknadsföringskostnader
för spakmekanismerna på gemenskapsmarknaden.
Dongguan har för det första, med stöd av domen i det ovannämnda målet Brother Industries mot rådet, punkterna 15–18), hävdat
att huvudfrågan är i vilket led i Dongguans distributionskedja det jämförbara normalvärde ska vara motsvarande, i enlighet
med artikel 2.7 a i grundförordningen, det vill säga ett normalvärde som fastställts under sådana villkor som gäller i en
marknadsekonomi.
Det följer förvisso av ovannämnda dom att det, med hänsyn till att ett normalvärde fastställs för att bestämma en produkts
försäljningspris som motsvarar det pris som produkten skulle ha sålts för i sitt ursprungsland eller i det land till vilket
den exporteras, var motiverat att i det särskilda fallet använda närstående återförsäljares priser, eftersom dessa priser
skulle kunna betraktas som det pris som betalades första gången produkten såldes i normal handel. I det målet var det ifrågavarande
landet emellertid en marknadsekonomi. I förevarande mål har normalvärdet för de aktuella spakmekanismerna däremot fastställs
på rimliga grunder, såsom beskrivits ovan i punkt 27 i denna dom, i enlighet med artikel 2.7 a i grundförordningen, eftersom
det här aktuella landet inte är en marknadsekonomi.
Även om artikel 2.1 i grundförordningen innehåller en allmän princip enligt vilken normalvärdet normalt sett ska baseras på
de priser som oberoende köpare i exportländer har betalat eller ska betala i normal handel, framgår det varken av ordalydelsen
eller systematiken i artikel 2.7 i denna förordning eller av domstolens praxis att detta normalvärde alltid, när unionens
institutioner fastställer normalvärdet ”på andra rimliga grunder”, ska motsvara produktens normalvärde när den levereras till
den första oberoende kunden. En sådan tolkning skulle inkräkta på unionsinstitutionernas stora utrymme för skönsmässig bedömning
när de fastställer normalvärdet för länder utan marknadsekonomi (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet
Ikea Wholesale, punkt 40).
Artikel 2.3 i grundförordningen föranleder ingen annan bedömning, eftersom den enbart avser beräkningen av normalvärdet för
ett exportföretag som verkar i en marknadsekonomi.
Mot bakgrund av vad som anförts ovan finner domstolen att institutionerna på goda grunder beräknat normalvärdet på nivån ”fritt
fabrik”, eftersom det ifrågavarande bolaget inte har några direkta försäljningskostnader på den inre markanden.
I punkt 51 i den överklagade domen konstaterade förstainstansrätten att det skulle ha uppstått en obalans i jämförelsen mellan
normalvärdet och exportpriset för Dongguans spakmekanismer om institutionerna inte företagit en justering i enlighet med artikel 2.10
i grundförordningen genom att dra av kostnaderna för försäljningen av Dongguans spakmekanismer på gemenskapsmarknaden från
exportpriset, eftersom försäljningskostnaderna annars inte har tagits med i denna beräkning av normalvärdet.
För att kunna göra en sådan justering måste institutionerna grunda sig på omständigheter, såsom försäljningskostnader hänförliga
till marknadsföringen av Dongguans spakmekanismer på gemenskapsmarknaden, som i viss utsträckning kan påverka jämförbarheten
mellan exportpriset och normalvärdet.
I förevarande fall har institutionerna fastställt exportpriset på grundval av de priser som Dongguans närstående bolag fakturerat
första oberoende kund. Förstainstansrätten framhöll i punkt 45 i den överklagade domen att Dongguan hade medgett och institutionerna
hade bekräftat att exportpriset för dess spakmekanismer motsvarar det pris som WWS hade fakturerat oberoende kunder på gemenskapsmarknaden.
Det konstruerade normalvärdet och exportpriset har således i förevarande fall fastställts på grundval av två olika handelsled,
vilket skulle kunna motivera en justering.
Domstolen drar således slutsatsen att det faktum att institutionerna i samband med justeringen i enlighet med artikel 2.10
i i grundförordningen har tagit hänsyn till den omständigheten att Dongguan inte har några direkta kostnader för försäljning
till oberoende kunder har gjort att normalvärdet och exportpriset är jämförbara i samma handelsled vid fastställandet av dumpningsmarginalen,
vilket är förenligt med kravet på en rättvis jämförelse i denna bestämmelse. Justeringen har medfört att direkta försäljningskostnader
inte ingår i något av de två värdena.
Följaktligen har varken institutionerna eller förstainstansrätten gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid genomförandet
av den ifrågavarande justeringen i enlighet med artikel 2.10 i i grundförordningen.
Följaktligen kan talan inte bifallas såvitt avser den enda grund som åberopats av Dongguan.

Rättegångskostnader
Enligt artikel 69.2 i domstolens rättegångsregler, som är tillämplig på mål om överklagande enligt artikel 118, ska tappande
part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Rådet och IML har yrkat att Dongguan ska förpliktas
att ersätta rättegångskostnaderna. Dongguan har tappat målet och ska därför ersätta rättegångskostnaderna. Enligt artikel 69.4
i rättegångsreglerna, som också är tillämplig på mål om överklagande enligt artikel 118, ska kommissionen, som intervenerat
i första instans, bära sina rättegångskostnader.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande:
1)
Överklagandet ogillas.
2)
Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de rättegångskostnader som har
åsamkats Europeiska unionens råd och IML Industria Meccanica Lombarda Srl.
3)
Europeiska kommissionen ska bära sina rättegångskostnader.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: engelska.