CELEX: 62010CJ0316
EUMSZ 288. cikk, második bekezdés
1/2005/EK rendelet
Az állatok szállítás közbeni védelme
A sertésfélékhez tartozó háziállatok közúti szállítása
A rekeszek minimális magassága
Szállítás közbeni felügyelet
Rakodási sűrűség
A tagállamok részletes előírások elfogadásához való joga

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 288. cikk második bekezdésének, az állatoknak a szállítás és a kapcsolódó
műveletek közbeni védelméről, valamint a 64/432/EGK és a 93/119/EK irányelv és a 1255/97/EK rendelet módosításáról szóló,
2004. december 22‑i 2005/1/EK tanácsi rendelet. (HL L 3., 1. o.) 3. cikke második bekezdése f) és g) pontjának, 37. cikkének,
valamint ugyanezen 1/2005 rendelet I. melléklete II. fejezete 1.1. pontja f) alpontjának és 1.2. pontjának valamint VII. fejezete
D. címének értelmezésére irányul.
E kérelmet a Danske Svineproducenter, a sertéstenyésztők szakmai szervezete és a Justitsministeriet (igazságügy‑minisztérium)
között elsősorban annak tárgyában indult jogvitában terjesztették elő, hogy összeegyeztethető‑e az 1/2005 rendelettel az olyan
kiegészítő nemzeti szabályozás, amely bizonyos tekintetben pontosítja e rendelet alkalmazását, mint az állatok szállítás közbeni
védelméről szóló 2006. december 21‑i 1729. rendelet (bekendtgørelse om beskyttelse af dyr under transport,
Lovtidende
2006 A, a továbbiakban: 1729/2006 rendelet), valamint hogy összeegyeztethetők‑e a hivatkozott rendelettel ez utóbbi rendelet
bizonyos rendelkezései.

Jogi háttér

Az uniós jog
Az 1/2005 rendelet
Az 1/2005 rendelet (2), (6), (8), (10) és (11) preambulumbekezdése kimondja:
„(2)      [Az1995. június 29‑i 95/29/EK irányelvvel (HL L 148., 52. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 17. kötet, 466. o.) módosított,]
az állatok szállítás közbeni védelméről [valamint a 90/425/EGK és a 91/496/EGK irányelv módosításáról szóló] 1991. november
19‑i 91/628/EGK tanácsi irányelv [HL L 340., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 12. kötet, 133. o.; a továbbiakban:
91/628 irányelv] alapján a Tanács szabályokat fogadott el az állatok szállításának területén azon célból, hogy felszámolják
az élőállat‑kereskedelem technikai akadályait, és lehetővé tegyék a piaci szervezetek zavartalan működését, miközben biztosítják
az érintett állatok védelmének kielégítő szintjét.
[…]
.(6)      A Tanács 2001. június 19‑én felszólította a Bizottságot, hogy nyújtson be javaslatokat a hatályos közösségi előírások hatékony
végrehajtásának és szigorú érvényesítésének biztosítására az állatok védelmének és jólétének javítása, a fertőző állatbetegségek
előfordulásának és terjedésének megelőzése, valamint további szigorú követelmények meghozatala érdekében, hogy megelőzzék
az állatok fájdalmát és szenvedését abból a célból, hogy a szállítás közben és azt követően biztosítsák az állatok kíméletét
és egészségét.
[…]
(8)      Az állat‑egészségügyi és állatjóléti tudományos bizottság 2002. március 11‑én az állatok szállítás közbeni jólétére vonatkozó
véleményt fogadott el. A közösségi előírásokat ezért az új tudományos bizonyítékok figyelembevétele érdekében módosítani kell,
elsőbbséget adva egyúttal ezeknek a közvetlen jövőben való érvényesíthetőségének megfelelő biztosításának.
[…]
(10)      Az állatok szállítására vonatkozó közösségi előírások összehangolása terén a 91/628 […] irányelv alapján szerzett tapasztalatok,
valamint az irányelv nemzeti szinten való átültetésekor tapasztalt különbségek miatt bekövetkező nehézségek fényében célszerűbb
a közösségi szabályokat ezen a területen rendeletben meghatározni. Az egyes olyan állatfajokra vonatkozó részletes rendelkezések
elfogadásáig, amelyeknek különleges igényeik vannak, és a közösségi állatállománynak csak egy nagyon korlátozott részét képviselik,
helyénvaló megengedni a tagállamoknak, hogy az ilyen állatfajok szállítására vonatkozóan kiegészítő nemzeti szabályokat állapítsanak
meg vagy tartsanak fenn.
.(11) E rendeletnek a Közösségen belüli következetes és eredményes alkalmazásának biztosítása céljából annak az alapelvnek a tekintetében,
amely szerint az állatok nem szállíthatók olyan módon, amely sérülést vagy túlzott szenvedést okozhat nekik, helyénvaló a
különféle szállítási módokból fakadó különleges igényekre vonatkozó részletes rendelkezéseket megállapítani. Ezeket a részletes
rendelkezéseket a fent említett alapelvnek megfelelően kell értelmezni és alkalmazni, és időben kell frissíteni, amikor különösen
új tudományos szakvélemények fényében úgy tűnik, hogy azok már nem biztosítják a fenti alapelvnek való megfelelést egy‑egy
adott állatfaj vagy szállítási mód esetén.”
Az 1/2005 rendelet 1. cikke értelmében:
„(1)      Ezt a rendeletet az élő gerinces állatok Közösségen belüli szállítására kell alkalmazni […]
[…]
(3)      Ez a rendelet nem jelenthet akadályt az olyan szigorúbb nemzeti intézkedésekre nézve, amelyek az állatok jólétének javítását
célozzák a kizárólag a tagállam területén belüli szállítás, illetve a tagállam területéről kiinduló tengeri szállítás közben.
[…]»
E rendeletnek „Az állatok szállítására vonatkozó általános feltételek” című 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Az állatok nem szállíthatók vagy szállíttathatók oly módon, amely sérülést vagy szükségtelen szenvedést okozhat számukra.
Továbbá meg kell felelni a következő feltételeknek:
[…]
f)      […] az állatjóléti feltételek rendszeres ellenőrzése és megfelelő biztosítása;
g)      az állatok számára elegendő, a méretüknek és a tervezett szállításnak megfelelő alapterületet és magasság biztosítása;
[…]”
A szóban forgó rendelet 6. cikkének (3) bekezdése értelmében:
„A szállítmányozók az I. mellékletben meghatározott technikai szabályoknak megfelelően végzik az állatok szállítását.”
Az 1/2005 rendelet I. mellékletének II. fejezete tartalmazza a szállítóeszközökre vonatkozó technikai szabályokat. A valamennyi
szállítóeszközre vonatkozó rendelkezést magában foglaló 1. pontja a következőképpen rendelkezik:
„1.1      A szállítóeszközöket, konténereket és felszereléseiket oly módon kell megtervezni, kialakítani, karbantartani és működtetni,
hogy:
[…]
f)      biztosítsák az állatok megközelítését, hogy ellenőrzésük és ellátásuk lehetséges legyen;
[…]
1.2.      Az állatok bokszainak belsejében és a jármű belsejének minden szintjén elegendő helynek kell lennie a természetes testtartásban
álló állatok feletti megfelelő szellőztetés biztosításához, anélkül hogy az állatok természetes mozgását bármi akadályozná.
[…]”
E melléklet III. fejezete a szállítási gyakorlatra vonatkozik. „A szállítás során” című 2. pontja a következő rendelkezést
tartalmazza:
„2.1. Az említett állatok és szállítóeszközök vonatkozásában az állatok számára biztosított férőhelynek legalább a VII. fejezetben
megadott adatoknak meg kell felelnie.”
E mellékletnek az elsősorban a szállítás időtartamára vonatkozó V. fejezetének az egyéb háziállatok között a sertésfélékre
vonatkozó 1. pontja a következő szabályokat rögzíti:
„[…]
1.2.      Az […] említett fajokhoz tartozó állatok szállításának időtartama nem haladhatja meg a nyolc órát.
1.3.      A 2.1. pontban meghatározott maximális szállítási időt a VI. fejezet kiegészítő követelményeinek teljesítése esetén túl lehet
lépni.
[…]”
A hivatkozott VI. fejezet a többek között a sertésfélékhez tartozó háziállatok nagy távolságokon való szállítására vonatkozó
kiegészítő rendelkezéseket tartalmazza, négy pontban.
E fejezet 1. pontja, amely valamennyi nagy távolságon történő szállításra vonatkozik, felsorolja követelményeket a tetőt,
a padozatot, az almot és a válaszfalakat illetően, valamint a minimumkövetelményeket egyes fajok tekintetében. Ez utóbbi vonatkozásban
a sertésfélék tekintetében alkalmazandó egyetlen feltétel az, hogy a nagy távolságon szállított állatok súlyának 10 kg‑nál
nagyobbnak kell lennie, kivéve az anyaállatokkal együtt történő szállítást. A hivatkozott fejezet 2–4. pontja a konténeres
szállítás közbeni vízellátásra, szellőztetésre, valamint a hőmérséklet ellenőrzésére vonatkozik közúti szállítóeszközök és
hajózási rendszer alkalmazása esetén.
Ugyanezen I. melléklet VII. fejezete rögzíti a rakodási sűrűségre vonatkozó szabályokat. A következőképpen rendelkezik:
„Az állatok számára biztosított férőhelyeknek legalább az alábbi adatoknak meg kell felelnie:
[…]
D.      Sertés
Vasúti és közúti szállítás
Minden sertésnek képesnek kell lennie legalább a természetes testtartásban való lefekvésre és felállásra.
Ezen minimális követelmények teljesítése érdekében 100 kg körüli súlyú sertések esetében a rakodási sűrűség nem haladhatja
meg a 235 kg/m
‑t.
A sertések fajtájától, méretétől és fizikai állapotától függően előfordulhat, hogy a fenti minimálisan szükséges területet
növelni kell; az időjárási viszonyoktól és a szállítás időtartamától függően további legfeljebb 20 %‑os területnövelés is
szükséges lehet.
[…]”
Az 1/2005 rendelet 37. cikkének értelmében a fent hivatkozott rendelkezéseket – főszabály szerint – 2007. január 5‑től kell
alkalmazni. E cikk utolsó bekezdése ekképp rendelkezik:
„Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.”
A 91/628 irányelv és a 411/98/EK rendelet
A 91/628 irányelvet az 1/2005 rendelet helyezte hatályon kívül, 33. cikkének értelmében. Ezen irányelvet többek között a sertésfélékhez
tartozó háziállatok tagállamokon belüli, tagállamokból induló, illetve oda irányuló szállítása.
Különösen a sertésféléket illetően, a 91/628 irányelv I. fejezete A. címe 2. pontjának a) és b) alpontja az 1/2005 rendeletben
szereplőkkel analóg módon megfogalmazott, az állatok számára szolgáló rekeszek minimális magasságét illetően tiszteletben
tartandó követelményeket ír elő.
E melléklet VI. fejezetének 47. pontja a rakodási sűrűségre vonatkozik. E pontnak a sertésfélékre vonatkozó D. címe az 1/2005
rendelet I. melléklete VII. fejezetének a jelen ítélet 12. pontjában idézett D. címével azonos módon került megfogalmazásra.
A hivatkozott melléklet VII. fejezetének a többek között a szállítás időtartamára vonatkozó 48. pontja a következő rendelkezéseket
tartalmazza:
„[…]
2.      A [többek között a sertésfélékhez tartozó háziállatok] szállításának időtartama nem haladhatja meg a nyolc órát.
3.      A 2. pontban említett maximális szállítási idő meghosszabbítható, amennyiben a szállítóeszköz eleget tesz az alábbi kiegészítő
követelményeknek:
[…]
–        biztosított az állatokhoz való közvetlen hozzáférés,
[…]”
A 91/628 irányelv 13. cikke (1) bekezdésének végrehajtása céljából elfogadott, az élő állatok nyolc órát meghaladó időtartamú
szállítására használt közúti járművekre vonatkozó kiegészítő állatvédelmi előírásokról szóló, 1998. február 16‑i 411/98/EK
tanácsi rendelet (HL L 52., 8. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 22. kötet, 294. o.) 1999. július 1‑jén lépett hatályba.
Mellékletének 3. pontjával összefüggésben, 1. cikke értelmében e rendelet előírja, hogy ezeket a járműveket, különösen ha
sertésfélék szállítására használják, „az állatok felügyelete és megfelelő ellátása érdekében […] úgy kell felszerelni, hogy
minden szállított állat mindig közvetlenül megközelíthető legyen.”
A 411/98 rendeletet szintén hatályon kívül helyezte az 1/2005 rendelet, ez utóbbi 33. cikkének értelmében.
A C‑491/06. sz. Danske Svineproducenter ügyben 2008. május 8‑án hozott ítéletében (EBHT 2008., I‑3339. o.) a Bíróság megállapította:
„1)      Valamely olyan nemzeti szabályozás, […] amely az állatok rekeszeinek magassága vonatkozásában számszerűsített adatokat tartalmaz
a célból, hogy a szállítók a […] 91/628 […] irányelvben foglaltaknál pontosabb előírásokra támaszkodhassanak, a tagállamoknak
az EK 249. cikkben biztosított mérlegelési mozgásterébe tartozhat, azzal a feltétellel, hogy e szabályozás, amely tiszteletben
tartja az állatok szállítás közbeni védelmének e[zen] irányelv által követett célkitűzését, az arányosság elvének megsértésével
nem akadályozza az ezen […] módosított irányelv által hasonlóképpen követett, az élőállat‑kereskedelem technikai akadályainak
felszámolására és a piaci szervezetek zavartalan működésére irányuló célkitűzések megvalósítását. A nemzeti bíróság feladata
annak vizsgálata, hogy szóban forgó szabályozás tiszteletben tartja‑e ezen elveket.
2)      A […] 91/628/EGK […] irányelv melléklete VI. fejezete 47. pontjának D. szakaszát úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok jogosultak
olyan nemzeti szabályok bevezetésére, amelyek szerint a 8 óra időtartamot meghaladó szállítási műveletek esetében a 100 kg‑os
sertések tekintetében legalább 0,50 m
területet kell állatonként biztosítani.”

A nemzeti jog
Az 1729/2006 rendelet bizonyos szabályok tiszteletben tartásának kötelezettségét írja elő a sertésfélék szállítása tekintetében.
A rekeszek minimális magasságát illetően e rendelet 9. cikkének (1) bekezdése ekképp rendelkezik:
„A 40 kg vagy azt meghaladó súlyú sertések szállítása esetén az egyes fedélzetek között – a padlózat legmagasabb és a plafon
legalacsonyabb pontja ([például] keresztgerenda vagy támfa alsó része) között mért – belső magasságnak szállítás közben az
alábbi minimális követelményeknek kell megfelelnie:
Átlagsúly kg‑ban
Belső magasság mechanikus szellőztetőrendszer alkalmazása esetén
Belső magasság más szellőztetőrendszer alkalmazása esetén
74 cm
89 cm
77 cm
92 cm
84 cm
99 cm
90 cm
105 cm
92 cm
107 cm
95 cm
110 cm
99 cm
114 cm
103 cm
118 cm
106 cm
121 cm
109 cm
124 cm
111 cm
126 cm
112 cm
127 cm»
Ugyanezen cikk (5) bekezdése a nyolc órát meghaladó szállítások esetében a következőképpen szabályozza az ellenőrzési magasságot:
„Amennyiben a 40 kg vagy azt meghaladó súlyú sertések szállításának teljes időtartama meghaladja a 8 órát, olyan szállítóeszközöket
kell igénybe venni, amelyek – például emelhető tető és mozgatható fedélzet kombinálása vagy más hasonló szerkezet útján –
mindenkor biztosítják valamennyi fedélzeten a padlózat legmagasabb és a plafon legalacsonyabb pontja (például keresztgerenda
vagy támfa alsó része) között mért legalább 140 cm‑es belső ellenőrzési magasságot. A 140 cm‑es belső ellenőrzési magasság
kialakításakor az állatok több fedélzeten történő szállítása esetén a felsőbb fedélzeteken szintén meg kell lennie legalább
az (1) bekezdésben hivatkozott magasságnak.”
A rakodási sűrűségre vonatkozó követelményeket az 1792/2006 rendelet 2. melléklete rögzíti, amelynek a sertésekre vonatkozó
D. címe ekképp rendelkezik:
„Vasúti szállítás és közúti szállítás nehéz tehergépjárművekkel, beleértve a pótkocsis járműveket
1.      8 óránál rövidebb időtartamú szállítás:
Élősúly (kg)
Férőhely (m
) /állat
0,17
0,26
0,33
0,42
0,70
250 vagy több
0,80
Az állatok fajtája, mérete és fizikai állapota szerint lehetséges, hogy a fent előírt minimum alapterület növelése szükséges.
Maximum 20%‑os mértékű növelés válhat szükségessé az időjárási viszonyoktól és az utazás tartamától függően.
2.      8 órát meghaladó időtartamú szállítás:
Élősúly (kg)
Férőhely (m
) /állat
0,20
0,31
0,39
0,50
0,84
250 vagy több
0,96
[…]”
A szóban forgó rendelet 36. cikke (4) bekezdésének második albekezdése olyan átmeneti rendelkezést tartalmaz, amelyre a szállítók
2010. augusztus 15‑ig hivatkozhatnak a legkésőbb 2005. augusztus 15‑én forgalomba helyezett közúti járművek tekintetében.
E rendelkezés értelmében:
„A 40 kg vagy azt meghaladó súlyú sertések [nyolc órát meghaladó] szállítása esetében az egyes fedélzetek közötti – a padlózat
legmagasabb és a plafon legalacsonyabb pontja ([például] keresztgerenda vagy támfa alsó része) között mért – belső magasságnak
a szállítás alatt meg kell felelnie az alábbi minimális követelményeknek:
Átlagos súly kg‑ban
Belső magasság mechanikus szellőztetőrendszer alkalmazása esetén
Belső magasság egyéb szellőztetőrendszer alkalmazása esetén
40 kg‑ot meghaladó, de legfeljebb 110 kg súlyú sertések
100 cm
107 cm
110 kg‑ot meghaladó, de legfeljebb 150 kg súlyú sertések
110 cm
118 cm
150 kg‑ot meghaladó, de legfeljebb 230 kg súlyú sertések
112 cm
127 cm
230 kg‑ot meghaladó súlyú sertések
> 112 cm
> 127 cm”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra terjesztett kérdés
2005. május 14‑én a Danske Svineproducenter keresetet nyújtott be a Vestre Landsret‑hez (nyugati regionális bíróság) a Justitsministeriet
ellen, arra hivatkozva, hogy az állatok szállítására vonatkozó, az 1729/2006 rendelet előtt hatályos dán szabályozás a sertésfélék
tekintetében a rekeszek magasságát, a minimális ellenőrzési magasságot és a maximális rakodási sűrűséget illetően olyan rendelkezéseket
írt elő, amelyek a közösségi jog több szabályával, különösen pedig a 91/628 irányelv rendelkezéseivel ellentétesek voltak.
Az első előzetes döntéshozatali eljárás során a Bíróság e tekintetben a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben ezen
irányelv e vonatkozásban való értelmezéséről a jelen ítélet 20. pontjában idézett megállapításokat tette.
A kérdést előterjesztő bíróság előtt folyó ugyanezen eljárás keretében az alapügy felperese ezt követően azt állította, hogy
az 1729/2006 rendeletben szereplő hasonló rendelkezések ellentétesek az 1/2005 irányelvvel.
E körülményekre figyelemmel a Vestre Landsret újból az eljárás felfüggesztése mellett döntött, és a következő kérdést terjesztette
előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni az […] EUMSZ 288. cikk második bekezdés[ét] és az 1/2005 tanácsi rendelet I. melléklete II. fejezete
1.1. pontjának f) alpontjával és II. fejezetének 1.2. pontjával, valamint [e melléklet] VII. fejezetének D. pontjával összefüggésben
értelmezett 37. cikkét, valamint 3. cikkének f) és g) pontját, hogy a tagállamok nem fogadhatnak el a belső szállítási magassággal,
az ellenőrzési magassággal és a rakodási sűrűséggel szemben támasztott részletes követelményeket meghatározó nemzeti rendelkezéseket?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről

Előzetes észrevételek
A Danske Svineproducenter és az Union européenne du commerce de bétail et de la viande azt kérik a Bíróságtól, hogy fogalmazza
át a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett kérdést oly módon, hogy kiterjessze, illetve pontosítsa ennek terjedelmét.
Ily módon, egyfelől, az alapügy felperese ezt kéri a Bíróságtól, hogy három, a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben
hozott ítéletnek alapul szolgáló eljárásban előterjesztett kérdésnek megfelelő kérdésre adjon választ.
Másfelől, az Union européenne du commerce de bétail et de la viande szerint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést
úgy kellene átfogalmazni, hogy az az áruk szabad mozgásának, a jóhiszemű együttműködésnek az elvére, valamint az1/2005 rendelet
30. cikkének (2) bekezdésére is irányuljon E kérdésnek tehát nem a részletes követelményeket rögzítő nemzeti szabályokra,
hanem a számszerűsített adatokra kell irányulnia, amelyek nem szerepelnek e rendeletben.
E tekintetben emlékeztetni kell, hogy a Bíróság és a nemzeti bíróságok között az EUMSZ 267. cikk szerinti együttműködés keretében
egyedül az alapügyben eljáró és a meghozandó bírósági döntésért felelős nemzeti bíróság jogosult az ügy sajátosságaira figyelemmel
megítélni azt, hogy egyrészt az ítélethozatala szempontjából szükséges‑e az előzetes döntéshozatal, másrészt a Bíróság számára
feltett kérdések relevánsak‑e. A Bíróság elé terjesztendő kérdéseket tehát kizárólag a nemzeti bíróság határozhatja meg, és
a felek nem módosíthatják azok tartalmát (lásd ebben az értelemben a C‑138/08. sz., Hochtief és Linde‑Kca‑Dresden ügyben 2009.
október 15‑én hozott ítélet [EBHT 2009., I‑9889. o.] 20. és 21. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Egyébiránt, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések tartalmának megváltoztatása vagy az alapügy felperesei által
az észrevételeikben feltett további kérdések megválaszolása nem lenne összeegyeztethető a Bíróság azon feladatával, hogy biztosítsa,
hogy a tagállamok kormányai, valamint az egyéb érdekelt felek a Bíróság alapokmánya 23. cikkének megfelelően benyújthassák
észrevételeiket, figyelembe véve, hogy a fent hivatkozott rendelkezés értelmében csak az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot
kézbesítik az érdekelt feleknek (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Hochtief és Linde‑Kca‑Dresden ügyben hozott ítélet
22. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Ebből következik, hogy a Bíróság nem adhat helyt az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés újrafogalmazására irányuló,
a Danske Svineproducenter és az Union européenne du commerce de bétail et de la viande által benyújtott kérelmeknek.
Egyébiránt nem kell helyt adni a a Danske Svineproducenter álatl benyújtott, az eljárás újraindítására irányuló kérelemnek,
amely 2011. december 9‑én érkezett a Bíróság Hivatalához. Egyfelől ugyanis ez a kérelem lényegében azon ítéleten alapul, amelyben
a Højesteret (legfelsőbb bíróság) elutasította azt a keresetet, amelyet az alapeljárás e fele nyújtott be az előzetes döntéshozatalra
utaló határozattal szemben a célból, hogy az e határozatban szereplő kérdéshez viszonyítva kiegészítő kérdéseket terjesszenek
előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé. Másfelől, a C-381/10. sz., Astrid Preissl ügyben 2011. október 6‑án hozott ítéletre
(az EBHT-ban még nem tették közzé) történő hivatkozással kapcsolatban meg kell állapítani, hogy semmiféle indokolás nem jelöli
meg, hogy ezen ítélet miért igazolná az eljárás újraindítását a jelen előzetes döntéshozatali eljárás keretében.

A Bíróság válasza
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy az 1/2005 irányelvet úgy kell‑e értelmezni,
hogy ezzel ellentétes‑e, ha valamely tagállam a sertésfélék közúti szállítása tekintetében számszerűsített szabályokat rögzítő
intézkedéseket fogad el, először is az állatok számára szolgáló rekeszek magasságát, másodsorban az állatok útközben történő
ellenőrzését, harmadsorban pedig az egy állatra eső területet illetően, amennyiben, adott esetben, a szóban forgó szabályok
aszerint változnak, hogy az általuk szabályozott szállítások időtartama meghaladja‑e a nyolc órát, vagy sem. A kérdést előterjesztő
bíróság e szabályokat pontosan összeveti a hivatkozott rendelet 3. cikke második albekezdésének g) pontjával e rendelet I. melléklete
II. fejezete 1.2. pontjával összefüggésben, 3. cikke második bekezdésének f) pontjával I. melléklete II. fejezete 1.1. pontjának
f) pontjával összefüggésben, illetve 3. cikke második albekezdése g) pontjával I. melléklete VII. fejezete D. címével összefüggésben.
Ugyanakkor az előzetes döntéshozatalra utaló határozat fejtegetéseinek fényében olvasott kérdésének megfogalmazásával a szóban
forgó bíróság azt hangsúlyozza, hogy a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben hozott ítéletében a Bíróság már döntött
arról, hogy az olyan nemzeti intézkedések, mint amelyek az alapügyben szerepelnek, összeegyeztethetők‑e a 91/628 irányelvvel,
amelynek rendelkezései rendkívüli hasonlóságot mutatnak az 1/2205 rendelet rendelkezéseivel ezen intézkedések érintett szempontjai
tekintetében. Erre figyelemmel, a Vestre Landsret arra keresi a választ, hogy az a tény, hogy a területet uniós szinten már
rendelet, és nem irányelv szabályozza, hatással van‑e a tagállamok azon lehetőségére, hogy ilyen jellegű intézkedéseket fogadjanak
el.
E tekintetben ki kell emelni, hogy az EUMSZ 288. cikk második és harmadik bekezdésével összhangban az irányelv, miközben az
elérendő célokat illetően minden címzett tagállamra kötelező, a forma és az eszközök megválasztását a nemzeti hatóságokra
hagyja, a rendelet viszont teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Ily módon, az uniós jogforrások rendszerében betöltött szerepükből és jellegükből fakadóan a rendeletek előírásainak közvetlen
hatályuk van a nemzeti jogrendszerekben, anélkül hogy szükség lenne arra, hogy a nemzeti hatóságok végrehajtási intézkedéseket
fogadjanak el (a C‑278/02. sz. Handlbauer‑ügyben 2004. június 24‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑6171. o.] 25. pontja és az
ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ennek ellenére az említett rendeletek egyes rendelkezéseinek végrehajtása érdekében szükséges lehet végrehajtási intézkedések
elfogadása a tagállamok által (a fent hivatkozott Handlbauer‑ügyben hozott ítélet 26. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési
gyakorlat)
Az állandó ítélkezési gyakorlatból egyébiránt az következik, hogy a tagállamok valamely rendelet végrehajtása érdekében intézkedéseket
fogadhatnak el, ha azok nem akadályozzák annak közvetlen alkalmazását, ha azok nem rejtik el annak közösségi jellegét, és,
a rendelet rendelkezései keretei között maradva, pontosítják a rendelet által biztosított mérlegelési jogkör gyakorlását (a
C‑113/02. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2004. október 14‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑9707. o.] 16. pontja és
az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.).
Következésképpen, az a körülmény, hogy az állatok szállítás közbeni védelmére vonatkozó uniós szabályozás már rendeletben
szerepel, nem jelenti szükségszerűen azt, hogy valamennyi, e szabályozást végrehajtó nemzeti intézkedés tiltott.
Annak meghatározásához, hogy valamely, az 1/2005 rendeletet végrehajtó nemzeti rendelkezés összeegyeztethető‑e az uniós joggal,
e rendelet releváns rendelkezéseire kell hivatkozni annak megvizsgálása tekintetében, hogy e rendelkezések, a rendelet célkitűzésének
fényében értelmezve, megtiltják, kötelezővé vagy lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy végrehajtási intézkedéseket fogadjanak
el, különösen az utóbbi esetben, amennyiben az érintett intézkedése az egyes tagállamok tekintetében elismert mérlegelési
mozgástérbe illeszkedik.
Az 1/2005 rendelet célkitűzéseit illetően meg kell állapítani, hogy jóllehet az e rendelet (2) preambulumbekezdésében hivatkozott
élőállat-kereskedelem technikai akadályainak felszámolása, és a piaci szervezetek zavartalan működésének lehetővé tétele ugyanúgy
e rendelet célkitűzései közé tartozik, mint a 91/628 irányelv célkitűzései közé, amelynek ez mintegy meghosszabbítása, a szóban
forgó rendelet (2), (6) és (11) preambulumbekezdéséből ugyanakkor az következik, hogy ezen rendelet célja – akárcsak ezen
irányelvé – az állatok szállítás közbeni védelme. E tekintetben a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben hozott ítélet
29. pontjában tett megállapítás ezen irányelv célkitűzéseit illetően tehát az 1/2005 rendelet tekintetében is érvényes marad.
E megfontolások fényében kell megvizsgálni, hogy összeegyeztethetők-e e rendelettel az olyan nemzeti intézkedések, mint amelyek
az alapügyben szerepelnek, és a sertésfélék közúti szállítása tekintetében az állatok számára szolgáló rekeszek magasságát,
az állatok útközben történő ellenőrzését és az egy állatra eső területet illetően számszerűsített szabályokat írnak elő.
A rekeszek belső magassága
A sertésfélék szállítására szánt közúti járművek állatok számára szolgáló rekeszeinek belső magasságát illetően az alapügyben
szereplő szabályozás két különböző előírást tartalmaz. Egyrészt, az 1729/2006 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése – amely a
szállítás időtartamától függetlenül alkalmazandó – a szállított állatok súlyának függvényében rögzít a rekeszek magasságára
vonatkozó szabályokat. Másfelől, e rendelet 36. cikkének (4) bekezdése – átmeneti jelleggel – hasonló jellegű, de magasabb
követelményeket tartalmazó szabályokat ír elő, amelyek azonban csak a nyolc óra időtartamot meghaladó szállításokra alkalmazandók.
Ezek a szabályok azonosak a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben hozott ítélet keretében vizsgáltakkal, amint az
a jelen ítélet 14., 15. és 34. pontjából következik.
A sertésfélék közúti szállításának e szempontját az 1/2005 rendelet 3. cikke második albekezdésének g) pontja, valamint I. melléklete
II. fejezetének 1.2. pontja és VII. fejezete D. címének első mondata szabályozza. E rendelkezések összességéből az következik,
hogy a sertésfélék szállítására használt közúti járműveken az állatok számára szolgáló rekeszek belső magasságának elegendőnek
kell lennie, hogy az állatok természetes testtartásban állhassanak, méretükre és az utazás előrelátható időtartamára figyelemmel
a természetes testtartásukban álló állatok feletti megfelelő szellőztetés biztosítására, anélkül hogy az állatok természetes
mozgását bármi akadályozná. Amint az a jelen ítélet 15. pontjában megállapításra került, e rendelkezések analógiát mutatnak
a 91/628 irányelvnek a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben hozott ítéletben értelmezett rendelkezéseivel.
Mivel e rendelet nem írja elő pontosan a belső rekeszek magasságát, és e tekintetben releváns rendelkezései hasonlóságot mutatnak
a 91/628 irányelv vonatkozó rendelkezéseivel, e tekintetben bizonyos mozgásteret kell elismerni a tagállamok részére, azonosat
azzal, amelyet a hivatkozott irányelv vonatkozásában ismert el a szóban forgó ítélet.
Egyébiránt, amint azt a dán kormány állítja, az 1/2005 rendelet által általánosságban megfogalmazott követelményeket nemzeti
szinten konkrétan pontosító előírások valamely tagállam általi elfogadása erősíti a jogbiztonságot. mivel ezen előírások olyan
feltételeket állapítanak meg, amelyek növelik e rendelet követelményeinek kiszámíthatóságát, amelyek, e tényből fakadóan,
hozzájárulnak mind ahhoz, hogy az érintett gazdasági szereplők tiszteletben tartsák ezeket, mind pedig ahhoz, hogy hatékonyabbá
és objektívabbá váljanak a nemzeti hatóságok összessége által e célból elvégzendő vizsgálatok.
Következésképpen, a belső rekeszek magasságára vonatkozó számszerűsített előírásokat megállapító előírások elfogadása önmagában
nem ellentétes a szóban forgó rendelettel.
Lényeges azonban, hogy az ilyen előírások összeegyeztethetők legyenek úgy az 1/2005 rendelet rendelkezéseivel és célkitűzéseivel,
mint az Unió általános jogelveivel, különösen az arányosság elvével.
Ez az elv, amely különösen a tagállamok jogalkotó és szabályozó hatóságait köti az Uniós jog alkalmazása során, megköveteli,
hogy a valamely rendelkezéssel végrehajtott intézkedések alkalmasak legyenek a kitűzött cél megvalósítására, valamint hogy
ne haladják meg az e cél megvalósításához szükséges mértéket (lásd ebben az értelemben a C‑375/08. sz., Pontini és társai
ügyben 2010. június 24‑én hozott ítélet [EBHT 2010., I‑5767. o.] 87. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
A szóban forgó elv megköveteli többek között, hogy valamely, több olyan célkitűzést követő uniós szabályozás esetében, amelyek
közül az egyik elsődleges, valamely tagállamnak, amely az e szabályozás által ráruházott mérlegelési mozgástér keretében valamely
előírást fogad el, tiszteletben kell tartania ezt az elsődleges célkitűzést, anélkül hogy akadályozná a szóban forgó szabályozás
többi célkitűzésének megvalósulását. Következésképpen, ezen egyéb célkitűzések tekintetében Paz ilyen nemzeti előírásnak alkalmasnak
kell lennie arra, hogy biztosítsa a hivatkozott elsődleges célkitűzés megvalósítását, és hogy ne haladja meg az e célkitűzés
eléréséhez szükséges mértéket (lásd analógia útján a fent hivatkozott Danske Svineproducenter 31., 32. és 40. pontját).
Ezen eltérő vonatkozásokban kell tehát megvizsgálni a jelen ügyben szóban forgó kétfajta szabályozás mindegyikét.
Először is, a rekeszek minimális magasságát pontosító, az alapügyben szereplőkhöz hasonló rendelkezéseket illetően meg kell
állapítani, hogy az ezt előíró előírások alkalmasak az az állatok szállítás közbeni védelmének az 1/2005 rendelet által követett
elsődleges célkitűzése megvalósítására (lásd analógia útján a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben hozott ítélet
46. pontját).
Hangsúlyozni kell ugyanakkor, hogy az ilyen jellegű előírások, mivel ezeknek az a célja, hogy ezeket a sertésfélék valamennyi
olyan szállítására alkalmazzanak, amelyek – akárcsak részben – az ezeket elfogadó tagállam területén történnek, alkalmasak
arra, hogy akadályozzák az élőállat‑kereskedelem technikai akadályainak felszámolása és a piaci szervezetek zavartalan működésének
lehetővé tétele célkitűzését, amelyet az 1/2005 rendelet szintén követ. Következésképpen meg kell vizsgálni, hogy e célkitűzések
tekintetében az ilyen előírások szükségesek és arányosak‑e az állatok szállítás közbeni védelme e rendelet által követett
elsődleges célkitűzéséhez viszonyítva, anélkül hogy alkalmazásuk korlátozná az áruk szabad mozgását az export vagy az import
tekintetében (lásd analógia útján a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben hozott ítélet 43. pontját) aránytalan
módon (lásd analógia útján a C‑562/08. sz. Müller Fleisch ügyben 2010. február 25‑én hozott ítélet [EBHT 2010., I‑1391. o.]
38. és 42. pontját).
Következésképpen, az olyan, a rekeszek minimális belső magasságára vonatkozó számszerűsített előírásoknak, mint az 1729/2006
rendeletben rögzítettek, arányosnak kell lenniük az állatok szállítás közbeni védelme célkitűzésével, és nem haladhatják meg
az ennek eléréséhez szükséges mértéket.
E tekintetben különösen azt kell megvizsgálni, hogy a szóban forgó előírások tiszteletben tartják‑e azon minimális követelményeket,
amelyek értelmében, egyfelől, valamennyi sertésnek természetes testtartásban kell állni tudnia, másfelől pedig a rekesz belsejében
és minden egyes szintjén elegendő helyet kell biztosítani a természetes testtartásukban álló állatok feletti megfelelő szellőztetéshez,
anélkül hogy az állatok természetes mozgását bármi akadályozná.
Azt is meg kell továbbá vizsgálni, hogy a szóban forgó előírások nem okoznak‑e olyan többletköltségeket vagy műszaki nehézségeket,
amelyek hátrányosabb helyzetbe hoznák az ezeket elfogadó tagállam termelőit, valamint a más tagállamok azon termelőit, akik
termékeiket ez első tagállamba vagy azon keresztül kívánják exportálni (lásd analógia útján a fent hivatkozott Danske Svineproducenter
ügyben hozott ítélet 45. pontját).
Mivel a Bíróság elé terjesztett iratokból hiányoznak az értékeléshez szükséges elemek, a kérdést előterjesztő bíróság feladata,
hogy elvégezze az e tekintetben szükséges vizsgálatokat, az ezen előírásokat kibocsátótól eltérő tagállamok által az 1/2005
rendelet tiszteletben tartása mellett általában megengedett standardokra figyelemmel.
Már most ki kell mondani, hogy a nyolc órát meghaladó szállításokat illetően a rekeszek belső magasságára vonatkozó – az 1729/2006
rendelet 36. cikkének (4) bekezdésében szereplőhöz hasonló – átmeneti rendelkezések megállapítása nem tekinthető arányosnak,
figyelemmel arra a tényre, hogy a nemzeti jogrendszerben e rendelet 9. cikkének (1) bekezdése kevésbé korlátozó előírásokat
tartalmaz.
Az állatok szállítás közbeni felügyelete
A 1729/2006 rendelet 9. cikkének (5) bekezdése értelmében a 40 kg súlyt meghaladó sertésfélék szállítására használt közúti
járműveket a nyolc órát meghaladó szállításokhoz úgy kell kialakítani, hogy mindenkor biztosítható legyen valamennyi fedélzeten
a legalább 140 cm‑es belső ellenőrzési magasság.
E tekintetben az 1/2005 rendelet 3. cikke második bekezdésének f) pontja, I. melléklete II. fejezete 1.1. pontjának f) alpontjával
összefüggésben előírja, hogy az állatok szállítására használt járműveket oly módon kell kialakítani, hogy lehetővé váljék
az állatokhoz való hozzáférés az állatjóléti feltételek rendszeres ellenőrzése céljából. Márpedig meg kell állapítani, hogy
attól eltérően, amely a 91/628 irányelv és a 411/98 rendelet által bevezetett rendszert jellemezte, az 1/2005 rendeletnek
az állatok szállítás közbeni felügyeletére vonatkozó rendelkezéseit valamennyi szállítóeszközre alkalmazni kell, a szállítás
időtartamától függetlenül.
Következésképpen, az olyan nemzeti intézkedés, amely e területen kizárólag a nyolc órát meghaladó szállításokra alkalmazandó
különös követelményeket ír elő, ellentétes az 1/2005 rendelet hivatkozott rendelkezéseivel, tekintve, hogy az állatokhoz a
célból való hozzáférést, hogy rendszeresen ellenőrizni lehessen az állatjóléti feltételeket, valamennyi szállítás tekintetében
elő kell írni.
Meg kell továbbá állapítani, hogy amint az –
mutatis mutandis
– a jelen ítélet 54–59. pontjából következik, az ilyen hozzáférést lehetővé tévő belső ellenőrzési magasságra vonatkozó számszerűsített
előírásoknak összhangban kell lenniük az 1/2005 rendelet célkitűzéseivel, és ezekkel arányosnak kell lenniük.
Az állatonkénti terület
A 1729/2006 rendelet 2. melléklete D. címe 1. és 2. pontjának értelmében sertésfélék közúti szállításának esetében az állatoknak
a súlyuktól függően változó minimális térrel kell rendelkezniük, e terület 100 kg súlyú sertés esetében 0,42 m
, amennyiben a szállítás időtartama nem haladja meg nyolc órát, és 0,50 m
a nyolc órát meghaladó időtartamú szállítások esetében.
Az élőállatok szállításának e szempontját az 1/2005 rendelet 3. cikke második bekezdésének g) pontja szabályozza, amelynek
értelmében „az állatok számára elegendő, a méretüknek és a tervezett szállításnak megfelelő alapterületet és magasság biztosítása
[szükséges]”. Különösen a sertésféléket illetően, e rendelet I. mellékletének D. címe előírja, hogy ahhoz, hogy a sertések
természetes testtartásban lefekhessenek és felállhassanak, „100 kg körüli súlyú sertések esetében a rakodási sűrűség nem haladhatja
meg a 235 kg/m
‑t”, ezen minimálisnak minősített terület – különösen a szállítás időtartamától függően – további 20%‑kal megnövelhető. A
100 kg súlyú állatok esetében ezek ez értékek 0,42 m
‑nek, illetve 0,50 m
‑nek felelnek meg.
Meg kell tehát állapítani, hogy a rakodási sűrűségre vonatkozó olyan számszerűsített előírások, mint amelyek az 1729/2006
rendelet 2. mellékletének 1. és 2. pontjában szerepelnek, összeegyeztethetők az 1/2005 rendeletben rögzített minimum‑ és maximumkövetelményekkel
(lásd analógia útján a fent hivatkozott Danske Svineproducenter ügyben hozott ítélet 50. pontját).
A fenti megfontolások összességére figyelemmel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1/2005 rendeletet
úgy kell értelmezni, hogy
–        e rendelettel nem ellentétes, ha valamely tagállam a sertésfélék közúti szállítására alkalmazandó előírásokat fogad el, amelyek
a jogbiztonság erősítése céljából, az állatok jóléte védelme célkitűzésének tiszteletben tartása mellett, és e tekintetben
túlzó feltételek megállapítása nélkül pontosítják a szóban forgó rendeletben előírt, az állatok számára szolgáló rekeszek
minimális magasságára vonatkozó követelményeket, amennyiben ezen előírások nem okoznak olyan többletköltségeket vagy műszaki
nehézségeket, amelyek hátrányosabb helyzetbe hozzák a hivatkozott előírásokat elfogadó tagállam termelőit, illetve más tagállamok
azon termelőit, akik termékeiket az első tagállamba vagy azon keresztül kívánják exportálni, aminek vizsgálata a nemzeti bíróság
feladata; a nyolc órát meghaladó szállításokat illetően a rekeszek belső magasságára vonatkozó – az 1729/2006 rendelet 36. cikkének
(4) bekezdésében szereplőhöz hasonló – átmeneti rendelkezések megállapítása nem tekinthető arányosnak, amennyiben ugyanezen
tagállam az általános szabályok keretében e rendelet 9. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló, kevésbé korlátozó előírásokat fogadott
el;
–        e rendelettel ellentétes, ha valamely tagállam a sertések közúti szállítására alkalmazandó olyan előírásokat fogad el, amelyek
pontosítják az e rendeletben előírt, az állatokhoz a jólétük feltételei rendszeres ellenőrzéséhez szükséges hozzáférésre vonatkozó
követelményeket, és amelyeket csak a nyolc órát meghaladó szállításokra kell alkalmazni; és
–        e rendelettel nem ellentétes, ha valamely tagállam olyan előírásokat fogad el, amelyek értelmében sertésfélék közúti szállítása
esetén az állatoknak a súlyuktól függően változó minimális térrel kell rendelkezniük, e terület 100 kg súlyú sertés esetében
0,42 m
, amennyiben a szállítás időtartama nem haladja meg a nyolc órát, és 0,50 m
a nyolc órát meghaladó időtartamú szállítások esetében.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
Az állatoknak a szállítás és a kapcsolódó műveletek közbeni védelméről, valamint a 64/432/EGK és a 93/119/EK irányelv és a
1255/97/EK rendelet módosításáról szóló, 2004. december 22‑i 2005/1/EK tanácsi rendeletet úgy kell értelmezni, hogy
–
e rendelettel nem ellentétes, ha valamely tagállam a sertésfélék közúti szállítására alkalmazandó előírásokat fogad el, amelyek
a jogbiztonság erősítése céljából, az állatok jóléte védelme célkitűzésének tiszteletben tartása mellett, és e tekintetben
túlzó feltételek megállapítása nélkül pontosítják a szóban forgó rendeletben előírt, az állatok számára szolgáló rekeszek
minimális magasságára vonatkozó követelményeket, amennyiben ezen előírások nem okoznak olyan többletköltségeket vagy műszaki
nehézségeket, amelyek hátrányosabb helyzetbe hozzák a hivatkozott előírásokat elfogadó tagállam termelőit, illetve más tagállamok
azon termelőit, akik termékeiket az első tagállamba vagy azon keresztül kívánják exportálni, aminek vizsgálata a nemzeti bíróság
feladata; a nyolc órát meghaladó szállításokat illetően a rekeszek belső magasságára vonatkozó – az állatok szállítás közbeni
védelméről szóló 2006. december 21‑i 1729. rendelet 36. cikkének (4) bekezdésében szereplőhöz hasonló – átmeneti rendelkezések
megállapítása nem tekinthető arányosnak, amennyiben ugyanezen tagállam az általános szabályok keretében e rendelet 9. cikkének
(1) bekezdéséhez hasonló, kevésbé korlátozó előírásokat fogadott el;
–
e rendelettel ellentétes, ha valamely tagállam a sertések közúti szállítására alkalmazandó olyan előírásokat fogad el, amelyek
pontosítják az e rendeletben előírt, az állatokhoz a jólétük feltételei rendszeres ellenőrzéséhez szükséges hozzáférésre vonatkozó
követelményeket, és amelyeket csak a nyolc órát meghaladó szállításokra kell alkalmazni; és
–
e rendelettel nem ellentétes, ha valamely tagállam olyan előírásokat fogad el, amelyek értelmében sertésfélék közúti szállítása
esetén az állatoknak a súlyuktól függően változó minimális térrel kell rendelkezniük, e terület 100 kg súlyú sertés esetében
0,42 m
, amennyiben a szállítás időtartama nem haladja meg nyolc órát, és 0,50 m
a nyolc órát meghaladó időtartamú szállítások esetében.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: dán.