CELEX: 62009CJ0511
Обжалване
Дъмпинг
Внос на механизми с дъгов лост с произход от Китай
Регламент (ЕО) № 1136/2006
Определяне на дъмпинговия марж
Сравнение между нормалната стойност и експортната цена
Регламент (ЕО) № 384/96
Член 2, параграф 7, буква a) и параграф 10

С жалбата си Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd (наричано по-нататък „Dongguan“) иска, от една страна, отмяна на
Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности [понастоящем Общият съд] от 23 септември 2009 г. по дело Dongguan
Nanzha Leco Stationery/Съвет (T‑296/06, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), в частта, в която се отхвърля
първата част от първото правно основание, повдигнато от Dongguan, и от друга страна, иска от самия Съд да се произнесе по
спора, като отмени Регламент (ЕО) № 1136/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година относно налагането на окончателно антидъмпингово
мито и окончателното събиране на временно мито, наложено върху вноса на механизми с дъгов лост с произход от Китайска народна
република (ОВ L 205, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 47, стр. 89, наричан по-нататък „окончателният
регламент“), доколкото той налага върху произведените от Dongguan механизми с дъгов лост (наричани по-нататък „МДЛ“) мито,
надвишаващо по размер митото, което би било изискуемо без направената оспорвана корекция на експортната цена.

Правна уредба
Разпоредбите относно налагането на антидъмпингови мерки в Европейския съюз се съдържат в Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета
от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ
L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), изменен с Регламент (ЕО)
№ 2117/2005 на Съвета от 21 декември 2005 година (ОВ L 340, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11,
том 44, стр. 15, наричан по-нататък „основният регламент“).
В член 2, параграфи 1—7 от основния регламент се определя нормалната стойност на продуктите, за които се счита, че са предмет
на дъмпинг. Съгласно тази разпоредба:
„1.      Нормалната стойност [обикновено] се определя на основата на реално платената или подлежаща на плащане цена от независими купувачи
в страната на износа при обичайни търговски условия.
[…]
3.      Когато няма продажби или има нисък обем на продажби на сходен продукт при обичайни търговски условия или когато поради специфичната
пазарна ситуация не може да се направи точно сравнение, нормалната стойност на сходен продукт се определя на основата на разходите
за производство в страната на произхода, при отчитане на обосновани по размер разходи за реализация, общи и административни
разходи и реализиране на печалба или на основата на експортни цени, при обичайни търговски условия, при износ за съпоставима
трета страна, при условие че тези цени са представителни. […]
[…]
7.      a)      В случай на внос от страни без пазарна икономика нормалната стойност се определя на основата на цената или изградената стойност
в трета страна с пазарна икономика или цената от такава трета страна към други страни, включително Общността, или ако това
не е възможно, на всяка друга разумна основа, включително и цената, действително платена или платима в Общността за подобни
продукти, подходящо коригирана, ако е необходимо, за да се включи разумен марж на печалба.
[…]
б)      В антидъмпингови разследвания, които се отнасят до внос от Китайската народна република, Виетнам и Казахстан и всяка страна
с непазарна икономика, която е член на [Световната търговска организация (СТО)] към датата на [започване на] разследване[то],
нормална[та] стойност ще се определя в съответствие с параграфи от 1 до 6, ако е [д]оказано, въз основа на надлежно мотивирани
искания от един или повече производители, [по отношение на] които [се води] разследване и в съответствие с критериите и процедурите,
посочени в буква в), че преобладават условия на пазарна икономика за този производител или производители по отношение на производството
и търговията на въпросните подобни стоки. Когато случаят не е такъв, ще се прилагат правилата, описани в буква a).
[…]“.
Член 2, параграф 8 от основния регламент предвижда:
„Експортна цена е цената, реално платена или подлежаща на плащане при продажба на стока, предназначена за износ от страната
на износа за Общността“.
Член 2, параграф 10 от основния регламент гласи:
„Извършва се обективно сравнение между експортната цена и нормалната стойност. Това сравнение се прави на едно и също ниво
на търговията по отношение на продажби, колкото е възможно по-близки по време и като се вземат под внимание други разлики,
които засягат сравнимостта на [цените]. Когато нормалната стойност и експортната цена не са определени на сравнима основа,
се правят съответни намаления — за всеки конкретен случай съобразно особеностите му — под формата на корекции за отчитане
на разлики в онези фактори, за които се твърди [и] се установи, че засягат цените и тяхната сравнимост. Корекции, които дублират
вече извършените, не се допускат, особено при отчитане на отстъпки, рабати, количества [или] ниво на търговията. Когато са
изпълнени упоменатите условия, корекции могат да се правят за посочените по-долу фактори.
[…]
и)      Комисионни възнаграждения
Корекция се прави за разлики в комисионните възнаграждения, заплащани във връзка с разглежданите продажби. Терминът „комисионни
[възнаграждения]“ се приема, че включва надценката, получена от търговеца на продукта или на подобен продукт, ако функциите
на този търговец са подобни на тези на агент, работещ на базата на комисионно възнаграждение.
[…]“.

Обстоятелства, предхождащи спора
В точки 8—24 от обжалваното съдебно решение е изложена фактическата обстановка, намираща се в основата на спора:
„Първоначална процедура по разследване
8      Жалбоподателят, Dongguan […], е дружество по китайското право със седалище в Dongguan (Китай). То произвежда [МДЛ], които
обикновено се използват за закачане на листове или други документи в класьори или папки.
9      Жалбоподателят продава цялата си продукция на World Wide Stationery Ltd (наричано по-нататък „WWS“) с посредничеството на
Leco Stationery Manufacturing Co. Ltd (наричано по-нататък „LECO“), негов основен акционер, като и WWS, и LECO са установени
в Хонконг (Китай). По-нататък WWS препродава продукцията на жалбоподателя на клиенти на китайския пазар, а също и извън Китай,
като я изнася за Европейската общност и трети държави извън нея.
10      На 11 март 2005 г. Комисията на Европейските общности е сезирана с жалба от трима производители от Общността — Interkov spol.
s r.o., MI.ME.CA. Srl и NIKO — kovinarsko podjetje, d.d., Železniki, които заедно представляват над 50 % от общото производство
на МДЛ в Общността. Жалбата се поддържа от IML Industria Meccanica Lombarda Srl (наричано по-нататък „IML“). В нея се твърди,
че вносът на МДЛ с произход от Китай е дъмпингов и поради това причинява съществена вреда на промишлеността на Общността.
11      На 28 април 2005 г. в съответствие с член 5 от основния регламент в
Официален вестник на Европейския съюз
(ОВ C 103, стр. 18) е публикувано известие за започване на процедура по разследване на дъмпинг във връзка с вноса на МДЛ от
Китай.
12      След откриването на тази процедура по разследване Комисията изпраща въпросник до всички страни, за които е известно, че ще
бъдат засегнати от разследването. Жалбоподателят отговаря на този въпросник, след което в приложение на член 2, параграф 7,
букви б) и в) от основния регламент прави искане за получаването на статут на дружество, действащо в условията на пазарна
икономика, и при условията на евентуалност искане за индивидуално третиране в приложение на член 9, параграф 5 от същия регламент.
Комисията отхвърля първото му искане, но приема второто.
13      С електронно писмо от 16 септември 2005 г. Комисията иска от жалбоподателя да ѝ помогне да подготви посещение в Dongguan и
Хонконг от 17 до 19 октомври 2005 г., за да може да извърши там проверки в рамките на разследването. С факс от 4 октомври
2005 г. Комисията изпраща на жалбоподателя официално потвърждение за посещението си. С електронно писмо от 5 октомври 2005 г.
обаче Комисията уведомява жалбоподателя, че поради непредвидени обстоятелства трябва да отмени заплануването посещение.
Временният регламент и продължението на процедурата по разследване
14      На 26 януари 2006 г. Комисията приема Регламент (ЕО) № 134/2006 за въвеждане на временно антидъмпингово мито върху вноса на
МДЛ от Китайската народна република (ОВ L 23, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 177,
наричан по-нататък „временният регламент“). Регламентът установява временно антидъмпингово мито в размер на 33,3 % за вноса
на произведени от жалбоподателя МДЛ, считано от 28 януари 2006 г., и в размер на 48,1 % за целия останал внос на МДЛ с произход
от Китай.
15      По отношение на производителите износители, които нямат статут на дружество, осъществяващо дейност в условията на пазарна
икономика, подобно на жалбоподателя, в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент нормалната стойност
се установява на основата на проверена информация, получена от производител в страна аналог. В това отношение Комисията временно
приема, че Иран е най-подходящият и най-разумен избор. Следователно нормалната стойност е била установена като съответстваща
на среднопретеглената продажна цена на вътрешния пазар на Иран, прилагана от оказалия съдействие ирански производител по отношение
на независими клиенти.
16      Експортната цена на МДЛ при продажбите за износ в Общността от получили индивидуално третиране износители и осъществявани
посредством установени извън Общността свързани дружества се определя на основата на цените за препродажба на независими клиенти
в Общността в съответствие с член 2, параграф 8 от основния регламент. По-специално експортната цена на МДЛ на жалбоподателя
е определена въз основа на цените, прилагани от WWS по отношение на първия независим клиент в Общността, с приспадане на 12,6 %,
което отговаря на някои разходи, направени между завода и границата на Общността, а именно транспорт, застраховане, обработка
и т.н.
17      Съгласно временния регламент сравнението на нормалната стойност с експортната цена е извършено на база франко завод и на едно
и също ниво на търговията. За целите на обективно сравнение между нормалната стойност и експортната цена в съответствие с
член 2, параграф 10 от основния регламент са отчетени разликите, за които се твърди и е доказано, че се отразяват на цените
и тяхната съпоставимост. По отношение на жалбоподателя е направена корекция на основание член 2, параграф 10, буква и) от
основния регламент, тъй като експортните продажби са извършени с посредничеството на свързано дружество, установено в страна,
различна от разглежданата, или извън Общността. Корекцията се изразява в приспадане от експортната цена на МДЛ на 18,6 % като
разходи за реализация, общи и административни разходи на WWS, на 1,8 % като разходи на LECO и на 5 % като разумен марж на
печалбата за тези две дружества.
18      С писмо от 3 март 2006 г. жалбоподателят представя писменото си становище относно прилагането на временния регламент. Жалбоподателят
изтъква, първо, че не е правилно от прилаганата от WWS експортна цена да се приспада известна сума за разходи за реализация,
за общи и административни разходи, както и за печалбите на LECO и на WWS, с мотива че в този случай сравнението на нормалната
стойност и на експортната цена не е било направено на едно и също ниво на търговия. Второ, жалбоподателят посочва, че са допуснати
грешки по отношение на изчисляването на разходите за реализация, на общите и административни разходи на WWS, и по-специално
че някои разходи за пряка реализация са били отчетени два пъти.
19      На 21 април 2006 г. се провежда изслушване на жалбоподателя. След това изслушване на 26 април 2006 г. жалбоподателят представя
допълнително писмено становище.
20      С писмо от 24 май 2006 г. Комисията, в приложение на член 20, параграф 1 от основния регламент, изпраща на жалбоподателя окончателното
изложение на основните факти и съображения, на които възнамерява да се позове, за да предложи определянето на окончателните
изравнителни мита. Жалбоподателят представя писмено становище по този документ с писмо от 5 юни 2006 г. Освен това той излага
устно становище в хода на изслушване, провело се на 21 юни 2006 г. Накрая, с писмо от 3 юли 2006 г., Комисията отговаря на
становището на жалбоподателя с допълнителни коментари.
Окончателният регламент
21      На 24 юли 2006 г. Съветът на Европейския съюз приема [окончателния регламент]. Приложимият по отношение на жалбоподателя окончателен
дъмпингов марж се определя на 27,1 %, а за останалите производители — на 47,4 %.
22      Що се отнася до изчисляването на нормалната стойност на МДЛ, в окончателния регламент Съветът установява, че след по-нататъшния
анализ на цялата информация, получена от производителя в Иран, следва да се заключи, че информацията е непълна и/или противоречива
и поради това не може да се използва за изчисляване на нормалната стойност на МДЛ на крайното ниво. Затова е използвана друга
приемлива база за изчисляване на нормалната стойност в съответствие с член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент.
В това отношение в окончателния регламент е посочено, че поради липсата на информация от други трети страни, където се произвеждат
МДЛ, е счетено, че данните от жалбата и от промишлеността на Общността представляват най-приемливата база за установяване
на нормалната стойност на МДЛ на крайното ниво. Освен това от окончателния регламент е видно, че са извършени корекции, за
да се отразят проверените конкретни данни, получени по време на разследването, по-конкретно данните за цените на суровините
и навлото.
23      Експортната цена е определена в съответствие с метода, изложен във временния регламент (вж. точка 16 по-горе).
24      Съгласно окончателния регламент сравнението на нормалната стойност с експортната цена е извършено на база франко завод и на
едно и също ниво на търговията. За целите на обективно сравнение между нормалната стойност и експортната цена, що се отнася
до жалбоподателя, противно на първото му твърдение, изложено в писмото от 3 март 2006 г., корекцията на експортната цена на
WWS е запазена в съответствие с член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент. Общностните институции потвърждават становището
си, че отношенията между жалбоподателя, от една страна, и LECO и WWS, от друга, са подобни на тези на агент, работещ на базата
на комисионни възнаграждения. Въпреки това разглеждането на второто твърдение на жалбоподателя в писмото от 3 март 2006 г.
относно двойното отчитане на някои разходи за реализация на LECO и WWS потвърждава, че при изчисляването на тези разходи е
допусната техническа грешка. Това води до намаляване на приспадането на разходите за реализация, общите и административните
разходи от 18,6 % на 3,2 %. В крайна сметка, извършената от общностните институции корекция се състои в приспадане на 3,2 %
от експортната цена, по-специално като разходи за пряка реализация, общи и административни разходи на WWS, 1,8 % като разходи
на LECO и 5 % като марж на печалба за двете дружества“.

Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
На 19 октомври 2006 г. Dongguan подава жалба за частична отмяна пред Общия съд. С определение от 16 февруари 2007 г. председателят
на пети състав на Общия съд допуска Комисията да встъпи в съдебното производство в подкрепа на исканията на Съвета. С определение
19 април 2007 г. председателят на пети състав на Общия съд допуска IML да встъпи в съдебното производство в подкрепа на искания
на Съвета.
В подкрепа на жалбата си Dongguan изтъква две правни основания.
Първата част от първото правно основание е изведена от нарушение на член 2, параграф 10 от основния регламент, тъй като институциите
сравнили нормалната стойност и експортните цени на МДЛ на различни нива на търговия, а втората част — от нарушение на принципите
на добра администрация и на „усърден контрол“, тъй като институциите не извършили подходяща проверка на предоставените им
данни. Второто правно основание е изведено от нарушение на член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент, поради това
че в окончателния регламент институциите изменили метода за изчисляване на нормалната стойност на МДЛ в сравнение с предвидения
във временния регламент метод, без това да е обосновано от наличието на сериозни причини.
Що се отнася до първата част от първото правно основание, единствено засегната от настоящото производство по обжалване, Общият
съд стига до извода, че корекцията на основание член 2, параграф 10 от основния регламент, състояща се в приспадането от експортната
цена на разходите за реализация, произтичащи от продажбата на общностния пазар на произвежданите от Dongguan МДЛ, е била необходима,
за да се избегне нарушаване на равновесието при сравняването на нормалната стойност и експортната цена на посочените МДЛ.
В точки 40—53 от обжалваното съдебно решение Общият съд по-специално констатира:
„40      В самото начало следва да се напомни, че в сферата на мерките за търговска защита институциите разполагат с широко право на
преценка поради сложността на икономическите, политическите и правните положения, които трябва да разглеждат (Решение на Съда
от 27 септември 2007 г. по дело Ikea Wholesale, C‑351/04, Сборник, стр. I‑7723, точка 40 и Решение на Общия съд от 8 юли 2008 г.
по дело Huvis/Съвет, T‑221/05, непубликувано в Сборника, точка 38).
41      Освен това според постоянната съдебна практика в областта на мерките за търговска защита упражняваният от общностния съд контрол
върху преценките на институциите се свежда до проверка дали са спазени процесуалните норми, дали са точно установени фактите,
взети предвид при извършване на оспорвания избор, дали не е налице явна грешка в преценката на фактите или злоупотреба с власт
(вж. Решение на Общия съд от 28 октомври 2004 г. по дело Shanghai Teraoka Electronic/Съвет, T‑35/01, Recueil, стр. II‑3663,
точки 48 и 49 и цитираната съдебна практика, както и Решение на Общия съд от 4 октомври 2006 г. по дело Moser Baer India/Съвет,
T‑300/03, Recueil, стр. II‑3911, точка 28 и цитираната съдебна практика). Този ограничен съдебен контрол се простира по-специално
до избора между различните методи на изчисляване на дъмпинговия марж, както и до преценката на нормалната стойност на един
продукт (вж. Решение по дело Ikea Wholesale, точка 40 по-горе, точка 41 и цитираната съдебна практика).
42      Освен това съгласно съдебната практика както от текста, така и от структурата на член 2, параграф 10 от основния регламент
следва, че корекция на експортната цена или на нормалната стойност може да се извърши само за да се отчетат разликите по отношение
на фактори, които се отразяват на цените и следователно на тяхната сравнимост (Решение на Общия съд от 21 ноември 2002 г.
по дело Kundan и Tata/Съвет, T‑88/98, Recueil, стр. II‑4897, точка 94). Иначе казано, това означава, че корекцията има за
цел да се възстанови симетрията между нормалната стойност и експортната цена на даден продукт, поради което, ако корекцията
е надлежно извършена, това предполага тя да е възстановила симетрията между нормалната стойност и експортната цена. Обратно,
ако корекцията не е надлежно извършена, това предполага тя да е създала асиметрия между нормалната стойност и експортната
цена (Решение на Общия съд от 10 март 2009 г. по дело Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP/Съвет, T‑249/06, [Сборник, стр. II‑383],
точки 194 и 195).
43      Именно в тези рамки Общият съд трябва да разгледа въпроса дали избраното от институциите ниво на сравнение е спазено при изчисляване
на нормалната стойност и на експортната цена, след което да провери дали направената корекция е довела до възстановяване на
симетрията при сравняването на тези два фактора, или напротив, е приключила със сравнение на различните нива на търговията.
44      В случая от съображение 22 от окончателния регламент се установява, че сравнението между нормалната стойност и експортната
цена на МДЛ от Китай е извършено от институциите на едно и също ниво на търговия, а именно франко завод. Що се отнася по-специално
до произведените от жалбоподателя МДЛ, в писмото от 3 юли 2006 г. се уточнява, че както нормалната стойност, така и експортната
цена на тези продукти са установени преди в процеса на реализация да се включи евентуален търговец посредник, т.е. преди намесата
на LECO и на WWS в продажбата на произведените от жалбоподателя МДЛ.
45      По-нататък, що се отнася, от една страна, до експортната цена, следва да се отбележи, че жалбоподателят не оспорва, че тя
е изчислена в съответствие с член 2, параграф 8 от основния регламент. Както институциите, той всъщност приема, че експортната
цена на неговите МДЛ отговаря на цените, прилагани от WWS за независими клиенти на пазара на Общността, както сe установява
в съображение 21 от окончателния регламент, и чрез препращането, което се прави в тази разпоредба, към съображения 41 и 42
от временния регламент.
46      Що се отнася, от друга страна, до нормалната стойност, жалбоподателят обаче счита, че тя е трябвало да се определи в съответствие
с член 2, параграфи 1 и 3 от основния регламент и при това положение да отговаря на цената на неговите МДЛ, прилагана от WWS
на китайския национален пазар.
47      В това отношение следва да се напомни, че от текста на член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент следва, че определянето
на нормалната стойност на продуктите с произход от Китай в приложение на установените в член 2, параграфи 1—6 от същия регламент
правила, се ограничава до конкретни отделни случаи, при които съответните производители, всеки за себе си, представят надлежно
мотивирани искания в съответствие с критериите и процедурите, посочени в член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент,
за да докажат, че за тях преобладават условия на пазарна икономика (вж. в този смисъл Решение на Общия съд от 23 октомври
2003 г. по дело Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures и Zhejiang Yankon/Съвет, T‑255/01, Recueil, стр. II‑4741, точка 40).
48      В случая обаче следва да се отбележи, че съгласно съображение 14 от окончателния регламент направеното от жалбоподателя въз
основа на член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент искане е отхвърлено. При това положение не е можело да се приеме,
че нормалната стойност на МДЛ на жалбоподателя съответства на цената на тези продукти на националния пазар на жалбоподателя,
а именно на цените, прилагани от WWS на китайския пазар, доколкото е било установено, че тези продукти не са били обект на
обичайни търговски операции.
49      Впрочем следва да се отбележи, че позоваването от страна на жалбоподателя на точки 15—18 от Решение [на Съда от 5 октомври
1988 г. по дело Brother Industries/Съвет, [(250/85, Recueil, стр. 5683)] в случая не е уместно. Всъщност, независимо че в
това решение Съдът приема, че институциите правилно са изчислили нормалната стойност на вноса с произход от Япония въз основа
на цените за препродажба, прилагани от дистрибутора на националния пазар, тази преценка се основава на обстоятелството, че
Япония е страна с пазарна икономика.
50      По-нататък, следва да се отбележи, че съгласно съображение 17 от окончателния регламент нормалната стойност на произвежданите
от жалбоподателя МДЛ се изчислява на разумна основа в съответствие с член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент. Съгласно
съдебната практика целта на тази разпоредба е именно да се избегне вземането под внимание на цените и разходите, прилагани
в страните, които нямат пазарна икономика, доколкото там тези параметри не са нормален резултат на действащите на пазара сили
(вж. по аналогия Решение на Съда от 11 юли 1990 г. по дело Neotype Techmashexport/Комисия и Съвет, C‑305/86 и C‑160/87, Recueil,
стр. I‑2945, точка 26 и Решение на Съда от 22 октомври 1991 г. по дело Nölle, C‑16/90, Recueil, стр. I‑5163, точка 10). Що
се отнася по-специално до МДЛ на жалбоподателя, от писмото от 3 юли 2006 г. се установява, че нормалната стойност е изчислена
въз основа на разходите за производство, на общите и административни разходи на сходните производители в Общността и на преценка
на разумната печалба. При изчисляването обаче не е можело да се включат никакви разходи за пряка реализация, тъй като — както
жалбоподателят неколкократно признава, по-специално в отговорите на въпросника, изпратен от Комисията по време на разследването,
както и в писмото от 5 юни 2006 г. — продажбата на продуктите на жалбоподателя е била възложена на LECO и WWS.
51      Следователно от начина, по който е изчислена нормалната стойност на МДЛ на жалбоподателя, и по-специално от това, че при изчисляването
не се включват разходите за реализация, следва, че при сравнението на нормалната стойност и експортната цена на МДЛ на жалбоподателя
би се стигнало до нарушаване на равновесието, ако институциите не бяха извършили корекция на основание член 2, параграф 10
от основния регламент, приспадайки от експортната цена разходите за реализация, произтичащи от продажбата на общностния пазар
на произвежданите от жалбоподателя МДЛ.
52      Поради това следва да се приеме, че институциите не са допуснали явна грешка в преценката, правейки корекция на основание
член 2, параграф 10 от основния регламент на експортната цена на произвежданите от жалбоподателя МДЛ.
53      С оглед на посоченото по-горе първата част от първото правно основание на жалбоподателя трябва да се отхвърли“.

Производство пред Съда и искания на страните
С жалбата си Dongguan моли Съда:
–        да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която отхвърля първата част от първото правно основание на Dongguan в първоинстанционното
производство,
–        да се произнесе по спора, като отмени окончателния регламент, доколкото същият въвежда антидъмпингово мито върху произвежданите
от Dongguan МДЛ, надвишаващо по размер митото, което би било изискуемо без направената оспорвана корекция на експортната цена,
и
–        да осъди Съвета да заплати съдебните разноски по настоящото и по първоинстанционното производство.
В писмения си отговор Съветът моли Съда:
–        да отхвърли жалбата срещу съдебното решение,
–        при условията на евентуалност да отхвърли жалбата до Общия съд и
–        във всички случай да осъди Dongguan да заплати съдебните разноски по обжалването.
Комисията заявява, че възприема позицията на Съвета.
IML поддържа исканията на Съвета.

По жалбата
Като изтъква едно-единствено правно основание, Dongguan иска отмяната на обжалваното съдебно решение в частта, в която Общият
съд отхвърля първата част от първото правно основание, изведена от нарушение на член 2, параграф 10 от основния регламент,
тъй като институциите сравнили нормалната стойност и експортните цени на МДЛ на различни нива на търговия.

Доводи на страните
Според Dongguan Общият съд не е придал правилния юридически ефект на понятието за аналогична нормална стойност, както е определено
в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент.
Следователно според Dongguan Общият съд неправилно е стигнал до извода, че такава аналогична нормална стойност отговаря на
нивото, на което МДЛ напускат производствената верига на Dongguan в Китай, въпреки че в самото обжалвано съдебно решение е
констатирано, че разходите за реализация, общите разходи и административните разходи за вътрешните и експортните продажби
са били понесени не от дружеството в Китай, а от свързани дружества в страна с пазарна икономика, а именно Хонконг.
По-нататък, при съвместен прочит на точки 38, 50, 60 и 63 от обжалваното съдебно решение Dongguan поддържа като безспорно,
че разходите за реализация и общите и административните разходи, направени от LECO и WWS в Хонконг, са били разходи за експортни
продажби и продажби в Китай и че не се оспорва обстоятелството, че Dongguan е нямало разходи за реализация в Китай. В това
отношение според Dongguan нарушението на член 2, параграф 10 от основния регламент произтича директно от довода, свързан с
член 2, параграф 7, буква а) от този регламент.
Според Dongguan обстоятелството, че LECO и WWS са били натоварени с продажбата на неговите продукти, е нямало никаква връзка
с определянето на нормалната стойност, тъй като тя е била аналогична нормална стойност и поради това не се е основавала на
направените от него разходи. Следователно направената от Общия съд в точка 50 от обжалваното съдебно решение констатация,
че при това изчисляване не е можело да се включат никакви разходи за пряка реализация, тъй като продажбата на продуктите на
Dongguan е била възложена на LECO и WWS, била неправилна.
За разлика от това констатацията, че LECO и WWS са натоварени с продажбата на продуктите на Dongguan, била от значение при
определяне на нивото в дистрибуторската верига на жалбоподателя, за което нормалната стойност, определена в съответствие с
член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, представлява правилна аналогична нормална стойност. Според Dongguan в
конкретния случай нивото в дистрибуторската верига на жалбоподателя, което следва да се вземе предвид, отговаряло на нивото
„от WWS“, тоест на нормалната стойност, на която продуктът се доставя за първи път на несвързано лице на вътрешния пазар.
Съветът напомня, че фактите, до които се отнася това правно основание, не са оспорени. Той поддържа, че институциите надлежно
са изчислили нормална стойност, конструирана на равнище „франко завод“ за дружество, което е нямало никакви разходи за пряка
реализация във връзка с продажбите на своите продукти на вътрешния пазар, въз основата на данни от промишлеността на Общността.
Експортната цена била определена въз основа на цените, фактурирани от WWS на първия независим клиент.
В съответствие с член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент обаче институциите направили корекция на експортната
цена, прилагана от Dongguan, тъй като то не е продавало пряко продуктите си на независими клиенти, а е извършвало всички свои
експортни продажби с посредничеството на своите две свързани дружества за продажби, а именно LECO и WWS. В това отношение
институциите стигат до извода, че отношенията между Dongguan, от една страна, и неговите свързани дружества LECO и WWS, от
друга страна, са били подобни на тези на агент, работещ на базата на комисионни възнаграждения.
Според Съвета Dongguan не е твърдяло, че институциите са нарушили член 2, параграфи 1—3 и параграф 7, буква а) от основния
регламент, тъй като не са включили разходите за реализация в конструираната нормална стойност. На последно място, Съветът
счита, че твърденията за нарушение на член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент се основават изключително на изявлението,
че нормалната стойност е отговаряла на ниво „от WWS“. Това изявление било явно погрешно и във всички случаи недопустимо, тъй
като поставяло под съмнение фактическите констатации на Общия съд. Следователно твърдението за нарушение на член 2, параграф 10,
буква и) от основния регламент също трябвало да се отхвърли.

Съображения на Съда
Следва да се посочи, че определянето на нормалната стойност и на експортната цена се подчиняват на различни правила и че следователно
разглежданите разходи за реализация и общите и административните разходи не трябва непременно да се третират по един и същ
начин в единия и в другия случай. Евентуални разлики между двете стойности обаче биха могли да се вземат предвид в рамките
на предвидените в член 2, параграф 10 от основния регламент корекции (вж. в този смисъл Решение от 7 май 1991 г. по дело Nakajima/Съвет,
C‑69/89, Recueil, стр. I‑2069, точка 73).
В това отношение както от текста, така и от структурата на член 2, параграф 10 от основния регламент следва, че корекция на
експортната цена или на нормалната стойност може да се извърши само за да се отчетат разликите по отношение на факторите,
които засягат цените, и следователно тяхната сравнимост, за да се осигури сравнение, извършено на едно и също ниво на търговията.
В настоящото дело Dongguan поддържа по същество, че аналогичната нормална стойност, определена в съответствие с член 2, параграф 7,
буква а) от основния регламент, трябвало да бъде аналогична на нормалната стойност, която в случая отговаря на нивото „от
WWS“. Поддържа се, че тъй като в конкретния случай разглежданата страна е без пазарна икономика, нормалната стойност, определена
в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, трябвало да бъде аналогична на нормална стойност, определена
в условията на пазарна икономика, съответстваща на нормалната стойност, на която продуктът се доставя за първи път на несвързано
лице на вътрешния пазар, тоест на първия независим клиент.
Според Dongguan с обжалваното съдебно решение Общият съд е одобрил намалението на експортната цена до ниво, предхождащо нивото
„от WWS“ и следователно е нарушил принципа на симетрия между нормалната стойност и експортната цена, която трябвало да отговаря
на нивото „от WWS“, което следователно представлява нарушение на член 2, параграф 10 от основния регламент.
В настоящото дело от съображение 18 от окончателния регламент следва, че нормалната стойност е била определена въз основа
на данни от промишлеността на Общността. В съответствие със съображение 21 от окончателния регламент изложената в съображения
41 и 42 от временния регламент обща методология се потвърждава.
Съгласно съображение 22 от окончателния регламент сравнението на нормалната стойност с експортната цена на тези МДЛ е извършено
на база „франко завод“ и на едно и също ниво на търговията. Според това съображение за целите на обективно сравнение между
нормалната стойност и експортната цена в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент са отчетени разлики между
факторите, за които се твърди и е доказано, че се отразяват на цените и тяхната сравнимост. Факторите, по отношение на които
са възприети корекции, се отнасят до разходите, произтичащи от продажбата на общностния пазар на произвежданите от Dongguan
МДЛ.
Като се позовава на посоченото по-горе Решение по дело Brother Industries/Съвет (точки 15—18), Dongguan обаче поддържа, на
първо място, че основният разглеждан въпрос се отнася до определянето на нивото в неговата дистрибуторска верига, на което
по силата на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент трябвало да отговаря аналогичната нормална стойност, тоест
нормална стойност, определена в условията на пазарна икономика.
От това решение несъмнено следва, че тъй като конструирането на нормалната стойност има за цел да определи продажната цена
на продукт, такава, каквато би била, ако този продукт се продаваше в неговата страна по произход или на износ, в този конкретен
случай е било оправдано да се използват цените за препродажба на свързания дистрибутор, тъй като тези цени е можело да се
считат за цени на първоначалната продажба на продукта при обичайни търговски условия. В това дело обаче разглежданата страна
е била с пазарна икономика. За разлика от това в настоящия случай нормалната стойност на разглежданите МДЛ в съответствие
с член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент е конструирана на разумна основа, описана в точка 27 от настоящото съдебно
решение, тъй като разглежданата страна е без пазарна икономика.
Макар член 2, параграф 1 от основния регламент да предвижда основния принцип, че нормалната стойност обикновено се определя
на основата на реално платената или подлежаща на плащане цена от независими купувачи в страната на износа при обичайни търговски
условия, нито от текста, нито от структурата на член 2, параграф 7 от този регламент или от практиката на Съда следва, че
когато институциите на Съюза определят нормалната стойност „на всяка друга разумна основа“, тази стойност винаги трябва да
съответства на нормалната стойност, на която продуктът е доставен на първия независим клиент. Подобно тълкуване би представлявало
посегателство срещу правото на преценка на институциите на Съюза относно определянето на нормалната стойност за страни без
пазарна икономика (вж. в този смисъл Решение по дело Ikea Wholesale, посочено по-горе, точка 40).
Този извод не се поставя под съмнение от член 2, параграф 3 от основния регламент, който се отнася единствено до изчисляването
на нормалната стойност на предприятие износител, функциониращо в условията на пазарна икономика.
С оглед на гореизложените съображения следва да се приеме, че институциите са изчислили надлежно нормалната стойност, конструирана
на база „франко завод“, тъй като дружеството няма никакви разходи за пряка реализация във връзка с продажбите си на вътрешния
пазар.
В точка 51 от обжалваното съдебно решение Общият съд стига до извода, че при сравнението на нормалната стойност и експортната
цена на МДЛ на Dongguan би се стигнало до нарушаване на равновесието, ако институциите не бяха извършили корекция на основание
член 2, параграф 10 от основния регламент, приспадайки от експортната цена разходите за реализация, произтичащи от продажбата
на общностния пазар на произвежданите от Dongguan МДЛ, тъй като разходите за реализация не са били включени при определянето
на нормалната стойност.
За да могат да извършат такава корекция, институциите трябва да се основат на елементи като разходите за реализация, произтичащи
от продажбата на общностния пазар на произвежданите от Dongguan МДЛ, които са от естество да засегнат в определена степен
сравнимостта между експортната цена и нормалната стойност.
В настоящия случай институциите са определили експортната цена въз основа на цените, фактурирани от свързани с Dongguan дружества
на първия независим клиент. В точка 45 от обжалваното съдебно решение Общият съд уточнява, че Dongguan признава, а институциите
потвърждават, че експортната цена на неговите МДЛ отговаря на цените, прилагани от WWS за независими клиенти на пазара на
Общността.
Следователно в настоящия случай конструираната нормална стойност и експортната цена са били определени на две различни нива
на търговия, което е било в състояние да обоснове извършването на корекция.
Следователно трябва да се заключи, че отчитането на липсата на преки продажби от страна на Dongguan на независими клиенти
за целите на корекцията, извършена от институциите на Съюза на основание член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент,
прави сравними, на едно и също ниво на търговията, нормалната стойност и експортната цена с оглед на определянето на дъмпинговия
марж в съответствие с изискванията за обективно сравнение по силата на същата разпоредба. От тази корекция следва, че нито
един от тези два елемента не съдържа разходи за пряка реализация.
Следователно нито институциите, нито Общият съд са допуснали грешка, като на основание член 2, параграф 10, буква и) от основния
регламент са извършили разглежданата корекция.
При тези условия единственото правно основание, повдигнато от Dongguan, следва да се отхвърли.

По съдебните разноски
По смисъла на член 69, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, приложим към производството по обжалване по силата на
член 118 от същия правилник, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
След като Съветът и IML са направили искане за осъждането на Dongguan и последното е загубило делото, то следва да бъде осъдено
да заплати съдебните разноски. Съгласно параграф 4 от посочения член 69, който също е приложим към производството по обжалване
по силата на посочения член 118, Комисията, встъпила страна в първоинстанционното производство, понася направените от нея
съдебни разноски.
По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Осъжда Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски
на Съвета на Европейския съюз и на IML Industria Meccanica Lombarda Srl.
3)
Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
Подписи
*
Език на производството: английски.