CELEX: 62013CJ0445
Odvolanie
Ochranná známka Spoločenstva
Nariadenie (ES) č. 207/2009
Článok 7 ods. 1 písm. b)
Absolútny dôvod zamietnutia
Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti
Trojrozmerná ochranná známka znázorňujúca tvar valcovitej fľaše

Spoločnosť Voss of Norway ASA (ďalej len „Voss“) svojím odvolaním navrhuje zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie Voss of Norway/ÚHVT – Nordic Spirit (Tvar valcovitej fľaše) (T‑178/11,
EU:T:2013:272
, ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým tento súd zamietol jej žalobu proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 12. januára 2011 (vec R 785/2010‑1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Nordic Spirit AB (publ) (ďalej len „Nordic Spirit“) a Voss (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Právny rámec
Nariadenie (ES) č. 207/2009
Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 78, s. 1
), ktoré nadobudlo účinnosť 13. apríla 2009, a zrušilo a nahradilo nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 146).
Podľa článku 7 nariadenia č. 207/2009 s názvom „Absolútne dôvody zamietnutia“:
„1.   Do registra sa nezapíšu:
…
b)
ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť;
…“
Článok 52 tohto nariadenia, nazvaný „Absolútne dôvody neplatnosti“, vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Ochranná známka Spoločenstva sa vyhlási za neplatnú na základe návrhu podaného úradu alebo na základe vzájomného návrhu v konaní o porušení práv:
a)
ak bola ochranná známka Spoločenstva zapísaná v rozpore s ustanoveniami článku 7;
…“
Článok 55 ods. 2 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Platí, že ochranná známka Spoločenstva nemá od začiatku účinky uvedené v tomto nariadení v rozsahu, v akom bola ochranná známka vyhlásená za neplatnú.“
V článku 99 tohto nariadenia sa ustanovuje:
„1.   Súdy pre ochranné známky Spoločenstva zaobchádzajú s ochrannou známkou Spoločenstva ako s platnou, pokiaľ jej platnosť nebude spochybnená odporcom formou vzájomného návrhu na zrušenie alebo na vyhlásenie neplatnosti.
2.   Platnosť ochrannej známky Spoločenstva nemôže byť spochybnená podaním žaloby na určenie, že nedochádza k porušovaniu.
3.   V prípade žalôb uvedených v článku 96 písm. a) a c) je námietka týkajúca sa zrušenia alebo neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva predložená inak ako formou vzájomného návrhu prípustná, pokiaľ odporca uplatňuje nárok, aby práva majiteľa ochrannej známky Spoločenstva boli zrušené z dôvodu nedostatočného používania alebo aby ochranná známka Spoločenstva bola vyhlásená za neplatnú z dôvodu skoršieho práva na strane odporcu.“
Nariadenie (ES) č. 2868/95
Podľa pravidla 37 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 (
Ú. v. ES L 303, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 189), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 355/2009 z 31. marca 2009 (
Ú. v. EÚ L 109, s. 3
):
„Návrh úradu na výmaz alebo na vyhlásenie o neplatnosti na základe článku [56 nariadenia č. 207/2009] predložený úradu obsahuje:
…
b)
pokiaľ ide o dôvody, z ktorých sa vychádzalo pri návrhu:
…
iv)
označenie faktov, dôkazov a argumentov predložených na podporu týchto dôvodov;
…“
Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie
ÚHVT povolil 3. decembra 2004 zápis trojrozmernej ochrannej známky Spoločenstva spoločnosti Voss pod číslom 3156163 v podobe znázornenej nižšie (ďalej len „namietaná ochranná známka“):
Výrobky uvedené v prihláške ochrannej známky patria do tried 32 a 33 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z týchto tried tomuto opisu:
—
Trieda 32: Pivo, nealkoholické nápoje, voda,
—
Trieda 33: Alkoholické nápoje okrem piva.
Nordic Spirit podala 17. júla 2008 návrh na vyhlásenie neplatnosti namietanej ochrannej známky podľa článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94 v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. a) až e) bodmi i) až iii) tohto nariadenia na jednej strane a článku 51 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia na druhej strane.
Rozhodnutím z 10. januára 2010 zrušovacie oddelenie ÚHVT zamietlo tento návrh na vyhlásenie neplatnosti v celom rozsahu.
Toto oddelenie predovšetkým konštatovalo, že tvar namietanej ochrannej známky nie je „bežný“ na trhu s nápojmi a že s ohľadom na kontrast medzi priesvitným telom fľaše a uzáverom sa tento tvar výrazne líši od existujúcich fliaš, a preto ho možno zapísať ako ochrannú známku.
Dňa 6. mája 2010 podala spoločnosť Nordic Spirit proti tomuto rozhodnutiu zrušovacieho oddelenia na ÚHVT odvolanie podľa článkov 58 až 64 nariadenia č. 207/2009.
Prvý odvolací senát ÚHVT (ďalej len „odvolací senát“) sporným rozhodnutím zrušil uvedené rozhodnutie a vyhovel návrhu na vyhlásenie neplatnosti.
Odvolací senát v podstate konštatoval, že s ohľadom na judikatúru, podľa ktorej spotrebitelia pripisujú fľašiam, do ktorých sú plnené takéto výrobky, v prvom rade jednoduchú obalovú funkciu [rozsudok Develey/ÚHVT (Tvar plastovej fľaše), T‑129/04,
EU:T:2006:84
], bolo potrebné vysloviť záver, že na to, aby určili pôvod výrobku a odlíšili ho od iných výrobkov, by si spotrebitelia museli prečítať etiketu umiestnenú na fľaši.
Odvolací senát sa okrem iného domnieval, že tvrdenia odvolateľky, podľa ktorých je priemerný spotrebiteľ schopný vnímať tvar balenia dotknutých výrobkov ako označenie ich obchodného pôvodu, ak má tento tvar vlastnosti, ktoré sú dostatočné na to, aby pritiahli pozornosť spotrebiteľa, neboli ničím podložené.
Tento senát okrem toho konštatoval, že spoločnosť Voss nepredložila nijaký dôkaz, ktorým by preukázala, že spoločnosť Nordic Spirit mylne tvrdila, že všetky fľaše s minerálkou alebo s akýmkoľvek iným druhom nápoja obsahujú bez rozdielu slovné a obrazové prvky, a preto spotrebitelia obvykle neidentifikujú obchodný pôvod dotknutého výrobku podľa vzhľadu fľaše, ale na základe týchto prvkov.
Uvedený senát napokon zastával názor, že tvar spornej fľaše sa výrazne nelíši od tvaru iných obalov používaných pre alkoholické alebo nealkoholické nápoje v Európskej únii, ale že ide len o jeden z variantov.
Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok
Návrhom predloženým kancelárii Všeobecného súdu 18. mája 2011 podala spoločnosť Voss žalobu, ktorou sa domáhala zrušenia sporného rozhodnutia.
Na podporu svojej žaloby uviedla žalobkyňa štyri žalobné dôvody.
Prvý z týchto dôvodov bol založený na porušení článku 75 nariadenia č. 207/2009 v podstate z dôvodu, že odvolací senát založil svoje odôvodnenie na skutočnostiach, ktoré neboli oznámené žalobkyni, a ku ktorým nemala možnosť sa vyjadriť.
Druhý žalobný dôvod bol založený na porušení článku 99 nariadenia č. 207/2009 a pravidla 37 písm. b) bodu iv) nariadenia č. 2868/95, pretože odvolací senát neoprávnene žiadal, aby dôkazné bremeno o rozlišovacej spôsobilosti namietanej ochrannej známky znášala žalobkyňa, hoci bola zapísaná, a preto sa v jej prípade uplatnila domnienka platnosti.
Tretí žalobný dôvod sa zakladal na porušení článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 a nesprávnom výklade judikatúry vo veci rozlišovacej spôsobilosti trojrozmerných ochranných známok, pretože odvolací senát namiesto testu, ktorý sa podľa judikatúry uplatňuje v prípade posúdenia rozlišovacej spôsobilosti trojrozmernej ochrannej známky, ak ide o balenie tekutého výrobku a táto ochranná známka je tvorená vzhľadom samotného výrobku, a ktorý pozostáva z posúdenia, či sa ochranná známka výrazne odlišuje od noriem a zvyklostí v dotknutom odvetví, vykonal iný test vychádzajúci z významu, ktorý sa má pripísať etiketám a iným spôsobom označovania používaným v uvedenom odvetví.
Napokon štvrtý žalobný dôvod bol založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 a na skreslení dôkazov o existencii výraznej odlišnosti vo vzťahu k normám a zvyklostiam v nápojovom odvetví, pretože odvolací senát nesprávne rozhodol, že namietaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť.
Na pojednávaní pred Všeobecným súdom však odvolateľka uviedla, že svoj prvý žalobný dôvod berie späť.
Všeobecný súd v úvode konštatoval, že sporné rozhodnutie sa zakladá na posúdení pozostávajúcom z dvoch odlišných a samostatných pilierov.
Všeobecný súd v bode 27 napadnutého rozsudku uviedol, že v bodoch 18 až 35 patriacich do odôvodnenia, ktoré Všeobecný súd označil ako „prvý pilier“, odvolací senát v podstate konštatoval, že je všeobecne známou skutočnosťou, že nápoje sú takmer vždy predávané vo fľašiach, plechovkách alebo v iných obaloch opatrených etiketou alebo slovným alebo obrazovým prvkom, že ide o údaje, ktoré spotrebiteľovi umožňujú odlíšiť výrobky na trhu a že spoločnosť Voss nepredložila nijaký dôkaz na podporu svojich tvrdení, v zmysle ktorých tomu tak nie je.
V bode 28 napadnutého rozsudku Všeobecný súd konštatoval, že v bodoch 36 až 41 sporného rozhodnutia patriacich do odôvodnenia, ktoré Všeobecný súd označil ako „druhý pilier“, odvolací senát nezávisle preskúmal rozlišovaciu spôsobilosť namietanej ochrannej známky a následne konštatoval, že dotknutá fľaša sa výrazne nelíši od tvaru ostatných fliaš na trhu s alkoholickými a nealkoholickými nápojmi, a ide len o jeden z variantov, a z tohto dôvodu sa výrazne neodlišuje od noriem a zvyklostí v dotknutom odvetví.
Všeobecný súd v bode 29 napadnutého rozsudku spresnil, že účastníci konania v rámci výpovede na pojednávaní potvrdili, že napadnuté rozhodnutie je založené na odôvodnení pozostávajúcom z dvoch rôznych a nezávislých pilierov. Všeobecný súd navyše v bode 30 napadnutého rozsudku poznamenal, že spoločnosť Voss počas pojednávania spresnila, že jej druhý žalobný dôvod bol namierený len proti prvému z týchto pilierov.
Všeobecný súd preskúmal tretí žalobný dôvod v rozsahu, v akom sa týkal druhého z týchto pilierov, a tiež štvrtý žalobný dôvod.
Všeobecný súd najskôr zamietol tretí žalobný dôvod v rozsahu, v akom sa týka druhého piliera.
Všeobecný súd predovšetkým v bode 55 napadnutého rozsudku rozhodol, že namietanú ochrannú známku tvorí kombinácia prvkov, z ktorých každý sa v obchodnom styku bežne môže používať ako obal výrobkov uvedených v prihláške ochrannej známky, a preto nemá vo vzťahu k týmto výrobkom rozlišovaciu spôsobilosť.
Čo sa týka trojrozmerného tvaru namietanej ochrannej známky, Všeobecný súd v bode 51 napadnutého rozsudku konštatoval, že je všeobecne známou skutočnosťou, že väčšina fliaš dostupných na trhu má valcovitú časť. Z toho vyvodil, že pre priemerného spotrebiteľa je prirodzené, že fľaše alkoholických alebo nealkoholických nápojov majú vo všeobecnosti takýto tvar. Všeobecný súd z toho vyvodil, že aj keď by sa pripustilo, že tento prvok je do istej miery originálny, tvar „dokonalého valca“ dotknutej fľaše nemožno posúdiť ako výrazne odlišný od noriem a zvyklostí v dotknutom odvetví.
Čo sa týka nepriehľadného uzáveru, Všeobecný súd v bode 52 napadnutého rozsudku rozhodol, že tento prvok možno ťažko považovať za výraznú odlišnosť od noriem a zvyklostí v tomto odvetví, keďže je všeobecne známe, že veľmi veľa fliaš je uzatvárateľných uzáverom vyrobeným z odlišného materiálu a v odlišnej farbe ako telo fľaše.
S ohľadom na priemer uzáveru, ktorý je rovnaký ako priemer fľaše, Všeobecný súd v bode 53 napadnutého rozsudku rozhodol, že ide len o variant existujúcich tvarov a nemožno ho posúdiť ako výrazne odlišný od noriem alebo zvyklostí v predmetnom odvetví, aj keď by sa pripustilo, že tento prvok je do istej miery originálny.
V bode 57 napadnutého rozsudku Všeobecný súd vyslovil záver, že na základe skutočnosti, že kombinovaná ochranná známka je zložená len z prvkov, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť vo vzťahu k dotknutým výrobkom, možno vo všeobecnosti konštatovať, že táto ochranná známka posudzovaná ako celok nemá rozlišovaciu spôsobilosť. Dodal, že takýto záver možno vyvrátiť len v prípade, že z konkrétnych skutočností, akými je najmä spôsob kombinácie týchto rozličných prvkov, by vyplývalo, že táto kombinovaná ochranná známka posudzovaná ako celok predstavuje viac ako len súhrn prvkov, ktoré ju tvoria.
V bode 58 napadnutého rozsudku Všeobecný súd rozhodol, že o takéto skutočnosti v prejednávanej veci nejde, keďže spôsob kombinácie prvkov tvoriacich trojrozmerné označenie, ktoré bolo zapísané ako ochranná známka, nepredstavuje viac ako súhrn prvkov, ktoré tvoria túto ochrannú známku, konkrétne fľašu s nepriehľadným uzáverom, podobne ako väčšinu fliaš určených na plnenie alkoholickými alebo nealkoholickými nápojmi na relevantnom trhu.
Všeobecný súd z toho v bode 59 napadnutého rozsudku vyvodil, že odvolací senát sa nedopustil nesprávneho posúdenia, keď predpokladal, že priemerný spotrebiteľ Únie by namietanú ochrannú známku ako celok vnímal len ako jeden z variantov tvaru výrobkov uvedených v prihláške ochrannej známky.
V bode 60 napadnutého rozsudku konštatoval, že odvolací senát v bode 36 a nasledujúcich sporného rozhodnutia konkrétnym spôsobom uplatnil test vyplývajúci z judikatúry s cieľom posúdiť rozlišovaciu spôsobilosť trojrozmerných označení, ktorý predpokladá preskúmanie otázky, či sa predmetné označenie podstatným spôsobom odlišuje od noriem a zvyklostí v dotknutom odvetví, ak ide o balenie tekutého výrobku a toto označenie je tvorené vzhľadom samotného výrobku.
Po druhé Všeobecný súd v bodoch 62 až 91 napadnutého rozsudku zamietol štvrtý žalobný dôvod uvádzaný spoločnosťou Voss na podporu svojej žaloby. Domnieval sa totiž, že odvolací senát správne konštatoval, že namietaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť a že sa v skutočnosti neodlišuje od často používaných tvarov obalov výrobkov v nápojovom odvetví, ale ide skôr o variant týchto tvarov.
Všeobecný súd tiež rozhodol, že tvrdenia uvádzané žalobkyňou nemôžu spochybniť tento záver.
Čo sa týka najmä tvrdenia spoločnosti Voss, že odvolací senát skreslil dôkazy nachádzajúce sa v spise tým, že porovnal valcový tvar s valcovitým dielom, keďže valcovitý diel predstavuje z matematického pohľadu odchýlku, Všeobecný súd zastával názor, že neexistujú skutočnosti, na základe ktorých by bolo možné dospieť k záveru, že odvolací senát mal v bode 37 sporného rozhodnutia v úmysle pripísať pojmu „valcovitý diel“ matematický význam v zmysle „znázornenia výrezu geometrického tvaru“. Podľa Všeobecného súdu treba naopak slovo „diel“ chápať v tom význame, že ide o „jednu z viacerých viac či menej odlišných častí, na ktoré je nejaká vec rozdelená alebo ju tak možno rozdeliť a ktoré sú jej súčasťou“ („any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up“,
Oxford Dictionary
).
V bodoch 92 až 96 napadnutého rozsudku Všeobecný súd zamietol ako neúčinný druhý žalobný dôvod a tiež tretí žalobný dôvod v rozsahu, v akom sa týka prvého piliera odôvodnenia, na ktorom je založené sporné rozhodnutie.
Všeobecný súd teda rozhodol, že podľa ustálenej judikatúry, v prípade, ak je výrok rozhodnutia ÚHVT založený na odôvodnení, ktoré zahŕňa viacero pilierov, z ktorých každý samostatne by mal postačovať na odôvodnenie tohto výroku, je potrebné zrušiť tento akt v zásade len vtedy, ak je každý z týchto pilierov nezákonný. Podľa Všeobecného súdu aj za predpokladu, že by dôvody namierené proti prvému pilieru odôvodnenia, na ktorom je sporné rozhodnutie založené, boli podložené, táto skutočnosť by nemala vplyv na výrok tohto rozhodnutia, keďže druhý pilier tohto odôvodnenia nie je nezákonný.
V tejto súvislosti Všeobecný súd v bode 95 napadnutého rozsudku spresnil, že „aj v prípade, ak by konštatovanie odvolacieho senátu o tom, že je všeobecne známou skutočnosťou, že nápoje sú takmer vždy predávané vo fľašiach opatrených etiketou alebo slovným alebo obrazovým prvkom, že tieto údaje umožňujú spotrebiteľovi odlíšiť výrobky na trhu a že spoločnosť Voss nepredložila nijaký dôkaz na podporu svojich tvrdení, podľa ktorých v tejto veci nejde o vyššie uvedené skutočnosti, bolo nesprávne, toto konštatovanie nijako neovplyvňuje záver o neexistencii rozlišovacej spôsobilosti namietanej ochrannej známky vychádzajúci z úvah, ktoré boli posúdené ako zákonné v bodoch 46 až 91 [napadnutého rozsudku]“.
Vzhľadom na tieto konštatovania Všeobecný súd zamietol žalobu podanú spoločnosťou Voss.
Návrhy účastníkov konania pred Súdnym dvorom
Spoločnosť Voss Súdnemu dvoru navrhuje:
—
zrušiť napadnutý rozsudok a
—
zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.
ÚHVT navrhuje, aby Súdny dvor:
—
zamietol odvolanie a
—
zaviazal Voss na náhradu trov konania.
International Trademark Association (ďalej len „INTA“), ktorej predseda Súdneho dvora uznesením vo veci Voss of Norway/ÚHVT (C‑445/13 P,
EU:C:2014:202
) povolil vstup do konania na podporu tvrdení spoločnosti Voss, navrhuje, aby Súdny dvor:
—
zrušil napadnutý rozsudok a
—
rozhodol, že znáša svoje vlastné trovy konania.
O odvolaní
Na podporu svojho odvolania uvádza spoločnosť Voss šesť odvolacích dôvodov.
O prvom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Vo svojom prvom odvolacom dôvode odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že nepreskúmal druhý žalobný dôvod uvedený na podporu svojej žaloby v prvostupňovom konaní, ktorý bol založený na tvrdení, že odvolací senát od nej neoprávnene žiadal, aby znášala dôkazné bremeno v súvislosti s preukázaním rozlišovacej spôsobilosti namietanej ochrannej známky napriek tomu, že táto bola zapísaná a uplatňovala sa na ňu domnienka platnosti.
Odvolateľka v tomto ohľade tvrdí, že Všeobecný súd zamietol tento druhý žalobný dôvod len preto, že ho svojvoľne posúdil ako namierený proti prvému pilieru odôvodnenia, z ktorého vychádza sporné rozhodnutie, hoci bol tento dôvod zjavne namierený proti druhému pilieru tak, ako bolo uvedené v bode 28 napadnutého rozsudku.
ÚHVT spochybňuje tvrdenia odvolateľky a navrhuje tento odvolací dôvod zamietnuť.
Posúdenie Súdnym dvorom
Spoločnosť Voss v zásade Všeobecnému súdu vytýka, že zmenil vymedzenie dvoch pilierov odôvodnenia uvedeného v spornom rozhodnutí, ktoré bolo dohodnuté počas pojednávania pred Všeobecným súdom.
Podľa žalobkyne boli prvý a druhý pilier v bodoch 27 a 28 napadnutého rozsudku definované opačne, ako počas pojednávania pred Všeobecným súdom.
Všeobecný súd sa preto dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nepreskúmal druhý žalobný dôvod uvedený spoločnosťou Voss na podporu svojej žaloby v prvostupňovom konaní, ktorý bol založený na tvrdení, že odvolací senát od nej neoprávnene žiadal, aby znášala dôkazné bremeno, pokiaľ ide o preukázanie rozlišovacej spôsobilosti namietanej ochrannej známky.
V tomto ohľade treba zdôrazniť, že tak, ako vyplýva zo zápisnice z pojednávania, ktoré sa konalo pred Všeobecným súdom, doručenej odvolateľke v elektronickej podobe 13. marca 2013, táto pripustila, že sporné rozhodnutie vychádzalo z odôvodnenia pozostávajúceho z dvoch samostatných pilierov, pričom prvý pilier zahŕňal body 18 až 35 sporného rozhodnutia a druhý body 36 až 41 tohto rozhodnutia, a jednak, že jej druhý žalobný dôvod nebol namierený proti odôvodneniu uvedenému v týchto bodoch 36 až 41.
Okrem toho, aj keby bol tento druhý žalobný dôvod uvedený pred Všeobecným súdom, tak ako tvrdí odvolateľka, namierený proti druhému pilieru, je potrebné konštatovať, ako vyplýva z bodov 28 a 50 napadnutého rozsudku, že odvolací senát v bodoch 36 až 41 sporného rozhodnutia posúdil nezávisle rozlišovaciu spôsobilosť namietanej ochrannej známky a od spoločnosti Voss nepožadoval, aby znášala dôkazné bremeno, pokiaľ ide o existenciu takejto rozlišovacej spôsobilosti.
Z toho vyplýva, že prvý odvolací dôvod uvádzaný spoločnosťou Voss na podporu svojho odvolania nie je podložený a musí sa zamietnuť.
O druhom odvolacom dôvode
Tvrdenia účastníkov konania
Svojím druhým dôvodom odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že nezohľadnil článok 99 nariadenia č. 207/2009 a tiež pravidlo 37 písm. b) bod iv) nariadenia č. 2868/95, pretože v bodoch 57 a 58 napadnutého rozsudku obrátil dôkazné bremeno, ktoré mala znášať výlučne spoločnosť Nordic Spirit ako účastník konania, ktorý podal návrh na začatie konania o vyhlásenie neplatnosti namietanej ochrannej známky, keďže jej uložil povinnosť preukázať rozlišovaciu spôsobilosť uvedenej ochrannej známky, pričom spoločnosť Nordic Spirit nepredložila nijaký dôkaz, ktorým by preukázala, že táto ochranná známka rozlišovaciu spôsobilosť nemá.
Spoločnosť Voss v tomto ohľade tvrdí, že judikatúra citovaná Všeobecným súdom v bode 57 napadnutého rozsudku, v zmysle ktorej skutočnosť, že kombinovaná ochranná známka je tvorená len prvkami, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť, vo všeobecnosti umožňuje vysloviť záver, že táto ochranná známka posudzovaná ako celok nemá rozlišovaciu spôsobilosť, ibaže „z konkrétnych skutočností, akými je najmä spôsob kombinácie týchto rôznych prvkov, vyplýva, že táto kombinovaná ochranná známka posudzovaná ako celok predstavuje viac ako len súhrn prvkov, ktoré ju tvoria“, sa týkala prihlášok ochranných známok Spoločenstva a nemožno ju uplatniť na zapísané ochranné známky, na ktoré sa tak, ako v prípade namietanej ochrannej známky, uplatňuje domnienka platnosti.
INTA sa odvoláva na články 52, 55 a 99 nariadenia č. 207/2009, z ktorých vyplýva, že na zapísané ochranné známky Spoločenstva sa vzťahuje domnienka platnosti, a tiež na pravidlo 37 písm. b) bod iv) nariadenia č. 2868/95 s cieľom podporiť záver, že Všeobecný súd pochybil, keď obrátil dôkazné bremeno v súvislosti s rozlišovacou spôsobilosťou dotknutého označenia.
Podľa tohto združenia, ak sa vyhovie prihláške ochrannej známky, táto ochranná známka sa považuje za platnú, kým sa nepreukáže opak, a od prihlasovateľa nemožno požadovať, aby opäť preukázal platnosť svojej ochrannej známky, ibaže účastník konania, ktorý sa snaží preukázať neplatnosť tejto ochrannej známky, predloží skutočnosti a dôkazy o opaku.
V prejednávanej veci však osoba, ktorá podala návrh na vyhlásenie neplatnosti neuviedla nijakú overiteľnú skutočnosť a ÚHVT nepredložila ani žiadne dôkazy. INTA z toho vyvodzuje záver, že Všeobecný súd nezohľadnil nariadenia č. 207/2009 a č. 2868/95, keďže nezrušil rozhodnutie odvolacieho senátu, ktorý konštatoval, že tvrdenie spoločnosti Voss, v zmysle ktorého sú spotrebitelia schopní určiť obchodný pôvod výrobkov pri pohľade na tvar ich obalu, nebolo podložené dôkazmi, a teda nepostačovalo na to, aby „zabezpečilo ochranu pravidiel stanovených v judikatúre“.
ÚHVT spochybňuje tvrdenie odvolateľky, v zmysle ktorého posúdenie vykonané Všeobecným súdom viedlo k nesprávnemu rozdeleniu dôkazného bremena týkajúceho sa rozlišovacej spôsobilosti dotknutého označenia a tvrdí, že okrem prípadu, keď nariadenie č. 207/2009 výslovne stanovuje inak, podlieha uplatnenie absolútnych dôvodov zamietnutia rovnakým kritériám v prípade ochranných známok, o ktorých zápis sa žiada, ako aj ochranných známok, ktoré už sú zapísané.
Posúdenie Súdnym dvorom
Druhý odvolací dôvod v rozsahu, v akom sa ním Všeobecnému súdu vytýka, že v bodoch 57 a 58 napadnutého rozsudku obrátil dôkazné bremeno, pretože žalobkyni uložil povinnosť preukázať rozlišovaciu spôsobilosť namietanej ochrannej známky, pričom spoločnosť Nordic Spirit nepredložila nijaký dôkaz, ktorým by preukázala údajný nedostatok rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky, treba zamietnuť ako nedôvodný.
V bodoch 51 až 58 napadnutého rozsudku totiž Všeobecný súd nezávisle posúdil otázku, či namietaná ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť.
Všeobecný súd jednotlivo posúdil každý z prvkov tvoriacich namietanú ochrannú známku, konštatoval, že ju tvorí kombinácia prvkov, z ktorých ani jeden nemá vo vzťahu k výrobkom, pre ktoré bola zapísaná, rozlišovaciu spôsobilosť, a následne v bode 57 napadnutého rozsudku uviedol, že táto skutočnosť „vo všeobecnosti umožňuje vysloviť záver, že táto ochranná známka posudzovaná ako celok, nemá rozlišovaciu spôsobilosť“ ibaže „z konkrétnych skutočností, akými je najmä spôsob kombinácie týchto rôznych prvkov, vyplýva, že táto kombinovaná ochranná známka posudzovaná ako celok predstavuje viac ako len súhrn prvkov, ktoré ju tvoria“.
V bode 58 napadnutého rozsudku Všeobecný súd rozhodol, že „v prejednávanej veci sa nezdá, že existujú takéto skutočnosti“. V tomto ohľade zdôraznil, že „namietaná ochranná známka sa vyznačuje kombináciou trojrozmerného tvaru priehľadnej valcovitej fľaše a nepriehľadného uzáveru s rovnakým polomerom ako má samotná fľaša, [a že] spôsob kombinácie týchto prvkov v prejednávanej veci nepredstavuje viac ako len súhrn prvkov tvoriacich namietanú ochrannú známku, konkrétne fľašu s nepriehľadným uzáverom, podobne ako väčšina fliaš určených na plnenie alkoholickými alebo nealkoholickými nápojmi na trhu, [keďže] takýto tvar sa bežne v obchodnom styku používa na balenie výrobkov uvedených v prihláške“.
Všeobecný súd teda sám preskúmal, či existujú konkrétne skutočnosti, ktoré by preukazovali, že kombinovaná ochranná známka posudzovaná ako celok predstavuje viac ako len súhrn prvkov, ktoré ju tvoria a na rozdiel od tvrdení INTA a odvolateľky, od poslednej uvedenej nepožadoval, aby v súvislosti s týmito skutočnosťami znášala dôkazné bremeno.
Za týchto podmienok treba konštatovať, že argumentácia spoločnosti Voss a združenia INTA vychádza z nesprávneho výkladu napadnutého rozsudku, a je preto potrebné ju odmietnuť.
Čo sa týka tvrdenia INTA, že Všeobecný súd, ktorý nezrušil sporné rozhodnutie, podľa ktorého tvrdenia odvolateľky o tom, že priemerný spotrebiteľ dokáže vnímať tvar balenia dotknutých výrobkov ako údaj o ich obchodnom pôvode, neboli podložené nijakým dôkazom, nezohľadnil nariadenia č. 207/2009 a č. 2868/95, je potrebné zdôrazniť, ako vyplýva z bodu 12 napadnutého rozsudku, že toto posúdenie odvolacieho senátu sa uvádza v bode 31 uvedeného rozhodnutia.
Ako vyplýva z bodu 27 napadnutého rozsudku, uvedené posúdenie je teda súčasťou prvého piliera odôvodnenia, na ktorom je sporné rozhodnutie založené, v zmysle definície Všeobecného súdu. Všeobecný súd pritom v bode 96 napadnutého rozsudku zamietol dôvody namierené proti uvedenému pilieru ako neúčinné.
Tvrdenie INTA, že Všeobecný súd bol povinný zrušiť sporné rozhodnutie, v ktorom odvolací senát usúdil, že tvrdenia spoločnosti Voss, podľa ktorých priemerný spotrebiteľ dokáže tvar balenia dotknutých výrobkov vnímať ako údaj o ich obchodnom pôvode, neboli podložené nijakým dôkazným prostriedkom, teda nie je správne.
Vzhľadom na uvedené úvahy treba zamietnuť druhý odvolací dôvod ako nepodložený.
O treťom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Svojim tretím odvolacím dôvodom spoločnosť Voss namieta, že Všeobecný súd nezohľadnil článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, keď rozhodol, že tvar dotknutej fľaše nemá rozlišovaciu spôsobilosť bez toho, aby najskôr definoval normy a zvyklosti v dotknutom odvetví.
INTA okrem toho tvrdí, že Všeobecný súd nemohol právom dospieť k záveru, že fľaša odvolateľky sa podstatným spôsobom nelíši od noriem a zvyklostí v danom odvetví, keďže v bode 72 napadnutého rozsudku rozhodol, že „sa nepreukázalo, že na trhu existujú iné podobné fľaše“, že možno predpokladať, že táto fľaša je vo „svojom druhu výnimočná“ a v bode 51 tohto rozsudku, že „je do istej miery originálna“.
Všeobecný súd vec navyše nesprávne právne posúdil, keď v súvislosti s uplatňovanými normami a zvyklosťami porovnal „obyčajný variant“ a „výraznú odlišnosť“. V tomto ohľade INTA tvrdí, že Všeobecný súd prekročil hranice stanovené v judikatúre Súdneho dvora, podľa ktorej jediným rozhodujúcim hľadiskom je otázka, či sa trojrozmerný tvar, ktorý je zapísaný ako ochranná známka, odlišuje od tvarov, ktoré sú zvyčajne a bežne používané v dotknutom odvetví pre relevantné výrobky, v takom rozsahu, aby im spotrebitelia dokázali pripísať určitý význam.
INTA napokon tvrdí, že Všeobecný súd vec nesprávne právne posúdil, keď s prvkami obvyklých alebo bežných tvarov v uvedenom odvetví porovnal len samotné prvky tvaru namiesto zapísaného tvaru ako celku.
ÚHVT túto argumentáciu spochybňuje a tvrdí, že tento tretí dôvod treba zamietnuť ako neopodstatnený.
Posúdenie Súdnym dvorom
Podľa ustálenej judikatúry jedine ochrannej známke, ktorá sa výrazným spôsobom líši od noriem alebo zvyklostí v odvetví, a tým je spôsobilá plniť svoju základnú funkciu označenia pôvodu, nechýba rozlišovacia spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (rozsudky Mag Instrument/ÚHVT, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, bod 31, a Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/ÚHVT, C‑98/11 P,
EU:C:2012:307
, bod 42).
Všeobecný súd v prejednávanej veci v bodoch 51 až 53 napadnutého rozsudku posúdil rozlišovaciu spôsobilosť namietanej ochrannej známky v porovnaní s normami a zvyklosťami v odvetví alkoholických a nealkoholických nápojov.
V bode 51 tohto rozsudku Všeobecný súd predovšetkým konštatoval, že pokiaľ ide o trojrozmerný tvar namietanej ochrannej známky, je „všeobecne známou skutočnosťou, že väčšina na trhu dostupných fliaš má valcovitý tvar“.
V bode 52 uvedeného rozsudku Všeobecný súd v súvislosti s nepriehľadným uzáverom rozhodol, že „je všeobecne známe, že veľmi veľa fliaš je uzatvárateľných uzáverom vyrobeným z odlišného materiálu a v odlišnej farbe ako má telo fľaše“.
Napokon v bode 53 tohto rozsudku Všeobecný súd konštatoval, že priemer uzáveru, ktorý je rovnaký ako priemer fľaše, je „len jedným variantom existujúcich tvarov a nemožno ho považovať za výrazne odlišný od noriem alebo zvyklostí v predmetnom odvetví, aj keby sa pripustilo, že tento prvok je do istej miery originálny“.
Všeobecný súd preto posúdil rozlišovaciu spôsobilosť prvkov tvoriacich dotknuté trojrozmerné označenie s ohľadom na normy dotknutého odvetvia, pričom vychádzal zo všeobecne známych skutočností.
Spoločnosť Voss a INTA preto nemajú pravdu, keď tvrdia, že Všeobecný súd nedefinoval normy a zvyklosti v odvetví výrobkov, pre ktoré bola namietaná ochranná známka zapísaná.
Čo sa týka tvrdenia INTA, podľa ktorého sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď porovnal „jednoduchý variant“ a „výraznú odlišnosť“ v súvislosti s uplatňovanými normami a zvykmi namiesto toho, aby zisťoval, či sa namietaná ochranná známka odlišuje od tvarov, ktoré sú obvykle a bežne používané v dotknutom odvetví v takom rozsahu, že by im spotrebitelia mohli pripisovať význam, treba pripomenúť, že rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 znamená, že táto ochranná známka umožňuje identifikovať výrobky, o ktorých zápis sa žiada ako výrobky pochádzajúce od konkrétneho výrobcu, a teda odlíšiť tieto výrobky od výrobkov iných výrobcov (rozsudok Freixenet/ÚHVT, C‑344/10 P a C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, bod 42 a citovaná judikatúra).
Táto rozlišovacia spôsobilosť sa musí posudzovať na jednej strane vo vzťahu k výrobkom a službám, ktoré sú uvedené v prihláške ochrannej známky, a na druhej strane vo vzťahu k tomu, ako tieto výrobky vníma príslušná skupina verejnosti (rozsudok Freixenet/ÚHVT, C‑344/10 P a C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, bod 43 a citovaná judikatúra).
Podľa ustálenej judikatúry kritériá posudzovania rozlišovacej spôsobilosti trojrozmerných ochranných známok tvorených tvarom samotného výrobku nie sú odlišné od kritérií uplatniteľných na iné kategórie ochranných známok (rozsudky Mag Instrument/ÚHVT, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, bod 30 a Freixenet/ÚHVT, C‑344/10 P a C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, bod 45). V rámci uplatnenia týchto kritérií však vnímanie priemerného spotrebiteľa nie je nevyhnutne rovnaké v prípade trojrozmernej ochrannej známky tvorenej vzhľadom samotného výrobku ako v prípade slovnej alebo obrazovej ochrannej známky, ktorú tvorí označenie nezávislé od vzhľadu výrobkov, ktoré označuje. Priemerní spotrebitelia totiž pri absencii akéhokoľvek grafického alebo slovného prvku nemajú vo zvyku usudzovať o pôvode tovarov na základe ich tvaru alebo tvaru ich balenia, a preto môže byť náročnejšie stanoviť rozlišovaciu spôsobilosť vo vzťahu k takejto trojrozmernej ochrannej známke než vo vzťahu k slovnej alebo obrazovej ochrannej známke (rozsudky Mag Instrument/ÚHVT, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, bod 30, a Freixenet/ÚHVT, C‑344/10 P a C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, bod 46).
Za týchto podmienok, čím viac sa tvar, ktorý je prihlasovaný ako ochranná známka, približuje najpravdepodobnejšiemu tvaru predmetného výrobku, tým je pravdepodobnejšie, že uvedený tvar nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. Iba ochranná známka, ktorá sa výrazne odlišuje od noriem alebo zvyklostí v odvetví, a preto môže plniť svoju pôvodnú základnú funkciu, má rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle uvedeného ustanovenia (rozsudky Mag Instrument/ÚHVT, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, bod 31, a Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/ÚHVT, C‑98/11 P,
EU:C:2012:307
, bod 42).
Z toho vyplýva, že v prípade, ak je trojrozmerná ochranná známka tvorená tvarom výrobku, pre ktorý sa prihlasuje, samotná skutočnosť, že tento tvar je „variantom“ obvyklých tvarov tohto druhu výrobkov nepostačuje ako dôkaz o tom, že uvedená ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. Vždy je potrebné overiť, či takáto ochranná známka priemernému spotrebiteľovi tohto výrobku, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný, umožňuje odlíšiť dotknutý výrobok od výrobkov iných výrobcov bez toho, aby ho musel skúmať, a bez potreby preukázať osobitnú pozornosť (rozsudok Mag Instrument/ÚHVT, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, bod 32).
V prejednávanej veci Všeobecný súd najskôr v bodoch 37 až 44 napadnutého rozsudku pripomenul uplatniteľnú judikatúru a následne v bodoch 51 až 58 uvedeného rozsudku preskúmal, či sa namietaná ochranná známka výrazne odlišuje od noriem alebo zvyklostí v príslušnom odvetví.
Na základe tohto preskúmania v bode 59 napadnutého rozsudku Všeobecný súd konštatoval, že odvolací senát nepochybil, keď usúdil, že priemerný spotrebiteľ Únie vníma namietanú ochrannú známku ako celok len ako variant tvaru výrobkov, pre ktoré sa má uvedená ochranná známka zapísať. Následne v bode 62 napadnutého rozsudku vyslovil záver, že namietaná ochranná známka, tak ako ju vníma príslušná skupina verejnosti, nie je spôsobilá individualizovať výrobky označené uvedenou ochrannou známkou a odlíšiť ich od výrobkov s iným obchodným pôvodom.
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že Všeobecný súd správne stanovil a uplatnil kritériá vyplývajúce v tomto ohľade z relevantnej judikatúry.
Okrem toho, pokiaľ INTA Všeobecnému súdu vytýka rozhodnutie, podľa ktorého sa fľaša žalobkyne výrazne neodlišuje od noriem a zvyklostí v dotknutom odvetví, je potrebné konštatovať, že toto preskúmanie patrí do oblasti skutkových posúdení.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že v súlade s článkom 256 ods. 1 ZFEÚ a článku 58 ods. 1 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie sa odvolanie obmedzuje na právne otázky. Všeobecný súd je preto ako jediný oprávnený konštatovať a posúdiť relevantné skutočnosti a posúdiť dôkazné prostriedky. Posúdenie skutočností a dôkazov, s výnimkou prípadu ich skreslenia, teda nepredstavuje právnu otázku, ktorá sama osebe podlieha preskúmaniu Súdneho dvora v rámci odvolania (rozsudok Louis Vuitton Malletier/ÚHVT, C‑97/12 P,
EU:C:2014:324
, bod 61).
Treba preto konštatovať, že INTA na podporu tejto námietky neuviedla nijaké tvrdenie, ktorým by preukázala, že Všeobecný súd skreslil dôkazy.
Čo sa týka tvrdenia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď porovnal jednoduché tvarové prvky s prvkami obvyklých a bežných tvarov v dotknutom odvetví namiesto toho, aby porovnal zapísaný tvar ako celok s normami a zvyklosťami v tomto odvetví, je potrebné ho preskúmať v rámci štvrtého dôvodu.
S ohľadom na vyššie uvedené úvahy je potrebné tretí odvolací dôvod zamietnuť sčasti ako neopodstatnený a sčasti ako neprípustný.
O štvrtom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Svojím štvrtým odvolacím dôvodom spoločnosť Voss Všeobecnému súdu vytýka, že nezohľadnil článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, pretože na účely posúdenia rozlišovacej spôsobilosti namietanej ochrannej známky preskúmal samostatne každý z prvkov tvoriacich dotknuté trojrozmerné označenie, pričom ho však neposúdil ako celok.
Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd samostatne preskúmal prvky tvoriace uvedené trojrozmerné označenie v piatich bodoch napadnutého rozsudku, a následne sa obmedzil len na konštatovanie, že spôsob, akým sú tieto prvky skombinované „nepredstavuje viac ako len súhrn prvkov tvoriacich namietanú ochrannú známku“, čo podľa spoločnosti Voss nepredstavuje dostatočne podrobné posúdenie celkového dojmu vyvolávaného ochrannou známkou vyžadované judikatúrou.
ÚHVT tvrdí, že Všeobecný súd správne uplatnil právo a judikatúru, pokiaľ ide o spôsob posúdenia rozlišovacej spôsobilosti trojrozmerného označenia.
Posúdenie Súdnym dvorom
Týmto dôvodom odvolateľka namieta, že Všeobecný súd v rámci svojho posúdenia rozlišovacej spôsobilosti napadnutej ochrannej známky nepreskúmal v súlade so svojou povinnosťou celkový dojem vyvolaný ochrannou známkou.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry priemerný spotrebiteľ zvyčajne vníma ochrannú známku ako celok a neskúma jej jednotlivé detaily. Taktiež na účely posúdenia, či ochranná známka má, alebo nemá rozlišovaciu spôsobilosť, treba vziať do úvahy celkový dojem, ktorý vyvoláva (pozri najmä rozsudok Eurocermex/ÚHVT, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, bod 22 a citovanú judikatúru).
To však neznamená, že príslušný orgán, ktorý skúma, či verejnosť vníma prihlasovanú ochrannú známku ako označenie pôvodu, nemôže najprv skúmať postupne jednotlivé prvky vzhľadu použité pri tejto ochrannej známke. Môže byť totiž účelné, ak uvedený orgán v rámci celkového posúdenia preskúma každý jednotlivý prvok tvoriaci dotknutú ochrannú známku (pozri najmä rozsudok Eurocermex/ÚHVT, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, bod 23 a citovanú judikatúru).
V bode 55 napadnutého rozsudku Všeobecný súd na základe jednotlivého preskúmania každého z prvkov tvoriacich namietanú ochrannú známku konštatoval, že túto „tvorí kombinácia prvkov, pričom každý z týchto prvkov možno v obchodnom styku bežne použiť na účely balenia výrobkov, pre ktoré sa ochranná známka prihlasuje, a preto nemá vo vzťahu k týmto výrobkom rozlišovaciu spôsobilosť“. V rámci svojej analýzy ďalej preskúmal, či takúto spôsobilosť má alebo nemá uvedená ochranná známka posudzovaná ako celok.
Všeobecný súd preto v bode 58 napadnutého rozsudku konštatoval, že „spôsob, akým sú [trojrozmerný tvar valcovitej priehľadnej fľaše a nepriehľadného uzáveru s rovnakým priemerom ako má samotná fľaša] v prejednávanej veci skombinované, nepredstavuje viac ako súhrn prvkov, ktoré tvoria namietanú ochrannú známku, konkrétne fľašu s nepriehľadným uzáverom, podobne ako väčšinu fliaš určených na plnenie alkoholickými alebo nealkoholickými nápojmi na trhu“, že „takýto tvar sa môže bežne v obchodnom styku používať na balenie výrobkov uvedených v prihláške ochrannej známky“, a preto „ani spôsob, akým sú prvky tejto kombinovanej ochrannej známky usporiadané, jej nemôže priznať rozlišovaciu spôsobilosť“. Všeobecný súd v bode 62 uvedeného rozsudku konštatoval, že „namietaná ochranná známka, tak ako ju vníma príslušná skupina verejnosti, nie je spôsobilá individualizovať výrobky označené touto ochrannou známkou a odlíšiť ich od výrobkov s iným obchodným pôvodom“.
Z toho vyplýva, že Všeobecný súd vo svojom posúdení rozlišovacej spôsobilosti namietanej ochrannej známky správne vychádzal z celkového dojmu, ktorý vyvoláva tvar a usporiadanie prvkov tvoriacich túto ochrannú známku v súlade s požiadavkami judikatúry spomenutej v bode 105 tohto rozsudku.
Okrem toho Všeobecnému súdu nemožno vytýkať, že dostatočne podrobne nepreskúmal celkový dojem, ktorý vyvoláva namietaná ochranná známka, keďže dotknutý trojrozmerný tvar pozostáva z dvoch častí, konkrétne z valcovitej základne a nepriehľadného uzáveru, ktorý má rovnaký polomer ako uvedený valec, a je ťažké si v jeho prípade predstaviť iné možnosti kombinácie týchto prvkov do jedného trojrozmerného celku (v tomto zmysle pozri rozsudok Eurocermex/ÚHVT, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, bod 29).
Štvrtý odvolací dôvod sa preto musí zamietnuť ako neopodstatnený.
O piatom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Vo svojom piatom dôvode spoločnosť Voss tvrdí, že Všeobecný súd rovnako ako odvolací senát skreslil dôkazy nachádzajúce sa v spise, pretože porovnal dokonalý valec v dotknutom trojrozmernom označení s „valcovitým dielom“, ktorý je dvojrozmerný. Odvolateľka zastáva názor, že „valcovitá časť“ predstavuje z matematického hľadiska odchýlku, a preto Všeobecný súd a odvolací senát v skutočnosti týmto pojmom chceli označiť „kruhovitú časť“. Všeobecný súd teda porovnal trojrozmerné označenie s dvojrozmernou funkciou, ktorá je charakteristická pre väčšinu fliaš, a preto je jeho posúdenie týkajúce sa noriem a zvyklostí v dotknutom odvetví v celom rozsahu nesprávne.
ÚHVT tvrdí, že tento dôvod nie je opodstatnený, pretože vychádza z nesprávneho výkladu napadnutého rozsudku.
Podľa tohto úradu Všeobecný súd nedospel k záveru, že kruhovitá časť je jediným spoločným prvkom prevažnej väčšiny fliaš, ale že väčšina fliaš má valcovitú „časť“ v zmysle bodu 66 napadnutého rozsudku, aj keď ostatné časti nie sú valcovité, napríklad ak sa fľaša smerom nahor zužuje a vytvára tak úzke hrdlo, alebo má v strede zakrivený tvar.
Okrem toho, na rozdiel od tvrdení spoločnosti Voss, Všeobecný súd neobmedzil svoju analýzu namietaného trojrozmerného označenia len na porovnanie jeho tvaru s dvojrozmernou funkciou.
Posúdenie Súdnym dvorom
Treba konštatovať, že argumentácia spoločnosti Voss, podľa ktorej Všeobecný súd v bode 67 napadnutého rozsudku prostredníctvom konštatovania, že väčšina fliaš dostupných na trhu má „valcovitú časť“, zamýšľal týmto výrazom označiť „kruhovitú časť“, ktorá je dvojrozmerná, vychádza z nesprávneho výkladu tohto rozsudku.
Všeobecný súd v bode 65 napadnutého rozsudku pripomenul, že „odvolací senát [v bode 37 sporného rozhodnutia] konštatoval, že ‚prevažná väčšina fliaš dostupných na trhu má valcovitú časť‘“ a následne v nasledujúcom bode tohto rozsudku rozhodol, že „neexistujú skutočnosti, na základe ktorých by bolo možné dospieť k záveru, že odvolací senát mal v rámci sporného rozhodnutia v úmysle pripísať týmto pojmom matematický význam v zmysle ‚znázornenia výrezu geometrického tvaru‘ [a že] naopak treba toto slovo chápať v tom význame, že ide o ‚jednu z viacerých viac či menej odlišných častí, na ktoré je nejaká vec rozdelená alebo ju tak možno rozdeliť, a ktoré sú jej súčasťou‘ [‚any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up‘,
Oxford Dictionary
]“.
Všeobecný súd tiež konštatoval, že pojem „diel“, ktorý použil odvolací senát v bode 37 sporného rozhodnutia, treba chápať vo význame „časť“, keďže prevažná väčšina fliaš má podľa neho valcovitú časť.
Z toho vyplýva, že na rozdiel od tvrdení odvolateľky Všeobecný súd svoju analýzu dotknutého trojrozmerného označenia neobmedzil na porovnanie jeho tvaru s dvojrozmernou funkciou.
Piaty odvolací dôvod preto treba zamietnuť ako neopodstatnený.
O šiestom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Spoločnosť Voss kritizuje rozhodnutie Všeobecného súdu, že namietaná ochranná známka ako celok nemá rozlišovaciu spôsobilosť, keďže sa skladá z prvkov, ktoré samostatne nemajú takúto spôsobilosť. Takéto odôvodnenie podľa odvolateľky bráni tomu, aby bolo baleniu výrobku možné pripísať rozlišovaciu spôsobilosť ako celku, a jednak ako kombinácii prvkov, ktoré ju tvoria, čo je v rozpore s cieľmi nariadenia č. 207/2009.
Odvolateľka okrem toho tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď na trojrozmerné ochranné známky uplatnil kritérium stanovené Súdnym dvorom v súvislosti s kombinovanými slovnými ochrannými známkami, podľa ktorého „kombinácia prvkov, z ktorých nijaký nemá rozlišovaciu spôsobilosť, môže mať takúto spôsobilosť pod podmienkou, že predstavuje viac ako len obyčajný súhrn prvkov, ktoré ju tvoria“.
ÚHVT tvrdí, že tento dôvod musí byť zamietnutý ako neopodstatnený.
Posúdenie Súdnym dvorom
Je potrebné pripomenúť, že Súdny dvor už v súvislosti s trojrozmerným označením rozhodol, že prípadná rozlišovacia spôsobilosť sa môže sčasti preskúmať pre každý z jej prvkov samostatne, ale v každom prípade musí byť založená na celkovom dojme, ktorý ochranná známka vyvoláva v príslušnej skupine verejnosti, a nie na domnienke, v zmysle ktorej prvky, ktoré samostatne nemajú rozlišovaciu spôsobilosť, nemôžu mať vo vzájomnej kombinácii takúto povahu. Samotná okolnosť, že každý z týchto prvkov posudzovaný samostatne nemá rozlišovaciu spôsobilosť, totiž nevylučuje, že kombinácia, ktorú vytvoria, môže mať rozlišovaciu spôsobilosť (uznesenie Timehouse/ÚHVT, C‑453/11 P,
EU:C:2012:291
, bod 40).
V prejednávanej veci je pravda, že Všeobecný súd v bode 57 napadnutého rozsudku rozhodol, že „na základe skutočnosti, že kombinovaná ochranná známka je tvorená výlučne prvkami, ktoré vo vzťahu k dotknutým výrobkom nemajú rozlišovaciu spôsobilosť, možno vo všeobecnosti konštatovať, že táto ochranná známka posudzovaná ako celok nemá rozlišovaciu spôsobilosť“.
Ihneď potom však spresnil, že tento záver možno vyvrátiť v prípade, ak existujú konkrétne skutočnosti, ako napríklad spôsob kombinácie jednotlivých prvkov, z ktorých možno vyvodiť, že kombinovaná ochranná známka posudzovaná ako celok predstavuje viac ako len súhrn prvkov, ktoré ju tvoria.
Z toho vyplýva, že v rozsahu, v akom spoločnosť Voss vo svojom šiestom odvolacom dôvode kritizuje rozhodnutie Všeobecného súdu, podľa ktorého nemá namietaná ochranná známka ako celok rozlišovaciu spôsobilosť, keďže sa skladá s prvkov, ktoré samostatne nemajú takúto spôsobilosť, sa tento dôvod musí zamietnuť z dôvodu, že vychádza z nesprávneho výkladu napadnutého rozsudku.
Čo sa týka argumentácie odvolateľky, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď na namietanú ochrannú známku uplatnil judikatúru, podľa ktorej kombinácia prvkov, z ktorých žiadny nemá rozlišovaciu spôsobilosť, môže mať takúto spôsobilosť pod podmienkou, že predstavuje viac ako len obyčajný súhrn prvkov, ktoré ju tvoria, treba pripomenúť, že ako vyplýva z bodov 107 až 109 tohto rozsudku, Všeobecný súd svoje posúdenie rozlišovacej spôsobilosti namietanej ochrannej známky správne založil na celkovom dojme, ktorý vyvoláva tvar a usporiadanie prvkov tvoriacich túto ochrannú známku, ako to vyplýva z požiadaviek judikatúry pripomenutej v bodoch 105 a 124 tohto rozsudku.
Za týchto podmienok je potrebné šiesty odvolací dôvod zamietnuť ako nepodložený a zároveň zamietnuť odvolanie.
O trovách
Podľa článku 138 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. 1 toho istého rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže ÚHVT navrhol uložiť spoločnosti Voss povinnosť nahradiť trovy konania a spoločnosť Voss nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené jej uložiť povinnosť nahradiť trovy konania.
Podľa článku 140 ods. 3 uvedeného poriadku, ktorý je uplatniteľný na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. tohto poriadku, Súdny dvor môže rozhodnúť, že vlastné trovy konania znášajú aj iní vedľajší účastníci konania než vedľajší účastníci uvedení v článku 140 ods. 1 a 2 rokovacieho poriadku. Je teda potrebné rozhodnúť, že združenie INTA znáša svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol:

1.
Odvolanie sa zamieta.

2.
Voss of Norway ASA je povinná nahradiť trovy konania.

3.
International Trademark Association znáša svoje vlastné trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.