CELEX: 62010CJ0317
Apelācija
Kopienas preču zīme
Regula (EK) Nr. 40/94
8. panta 1. punkta b) apakšpunkts
Vārdiskas preču zīmes "UNIWEB" un "UniCredit Wealth Management"
Valsts vārdisku preču zīmju "UNIFONDS" un "UNIRAK", kā arī valsts grafiskas preču zīmes "UNIZINS" īpašnieka iebildumi
Sajaukšanas iespējas vērtējums
Asociācijas iespēja
Preču zīmju sērija vai saime

Ar savu apelācijas sūdzību
Union Investment Privatfonds GmbH
lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T‑303/06 un T‑337/06
UniCredito Italiano
/ITSB –
Union Investment Privatfonds
(“UNIWEB”) (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru tā, pirmkārt, atcēla divus Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja
(preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes lēmumus – 2006. gada 5. septembra lēmumu apvienotajās lietās
R 196/2005‑2 un R 211/2005‑2 un 2006. gada 25. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 456/2005‑2 un R 502/2005‑2 (turpmāk
tekstā – “apstrīdētie lēmumi”) – daļā, kurā ar šiem lēmumiem bija apmierināti apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumi pret
UniCredito Italiano SpA
reģistrācijas pieteikumiem par vārdisku apzīmējumu “UNIWEB” un “UniCredit Wealth Management” kā Kopienas preču zīmju reģistrāciju
attiecībā uz konkrētiem pakalpojumiem, un, otrkārt, noraidīja tās prasījumus par minēto lēmumu atcelšanu attiecībā uz pakalpojumiem
saistībā ar nekustamajiem īpašumiem.

Atbilstošās tiesību normas
Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) tika atcelta ar Padomes
2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.), kas stājās spēkā 2009. gada 13. aprīlī.
Tomēr, ņemot vērā lietas apstākļu norises laiku, izskatāmajai lietai ir piemērojama Regula Nr. 40/94.
Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā bija paredzēts:
“Ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieprasīto preču zīmi nereģistrē:
[..]
b)      ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai
līdzības dēļ pastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme; iespēja maldināt ir
asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi [ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu,
ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv
to sajaukšanas iespēja; sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi].”

Tiesvedības priekšvēsture
2001. gada 29. maijā un 7. augustā
UniCredito
iesniedza ITSB reģistrācijas pieteikumu par divu vārdisku apzīmējumu “UNIWEB” un “UniCredit Wealth Management” kā Kopienas
preču zīmju reģistrāciju attiecībā uz konkrētiem pakalpojumiem, kuri ietilpst 36. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam
1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām
(turpmāk tekstā – “Nicas nolīgums”) un atbilst šādam aprakstam:
–        attiecībā uz vārdisku preču zīmi “UNIWEB” – “banku darījumi; finanšu darījumi; naudas darījumi; apdrošināšana; darījumi ar
nekustamajiem īpašumiem; informācija un ieteikumi finanšu un apdrošināšanas jomā; kredītkaršu/debetkaršu pakalpojumi; banku
un finanšu pakalpojumi internetā”;
–        attiecībā uz vārdisku preču zīmi “UniCredit Wealth Management” – “banku darījumi; finanšu darījumi; naudas darījumi; apdrošināšana;
darījumi ar nekustamajiem īpašumiem; finanšu informācija”.
2002. gada 6. martā un 21. jūnijā apelācijas sūdzības iesniedzēja, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu,
iesniedza iebildumus pret minēto preču zīmju reģistrāciju attiecībā uz iepriekš minētajiem pakalpojumiem.
Abi iebildumi balstījās uz Vācijas vārdiskām preču zīmēm “UNIFONDS” un “UNIRAK”, kuru reģistrācijas pieteikumi iesniegti 1979. gada
2. aprīlī un kuras reģistrētas 1979. gada 17. oktobrī, kā arī uz Vācijas grafisku preču zīmi, kuras reģistrācijas pieteikums
iesniegts 1992. gada 6. martā un kura reģistrēta tā paša gada 10. jūlijā, un kura, tāpat kā abas iepriekš minētās preču zīmes,
attiecas uz minētajā 36. klasē ietilpstošajiem “fondu ieguldīšanas” pakalpojumiem un ir attēlota šādi:
Ar 2004. gada 17. decembra un 2005. gada 28. februāra lēmumiem ITSB Iebildumu nodaļa apmierināja iebildumus attiecībā uz tajos
norādītajiem pakalpojumiem, izņemot attiecībā uz “darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem”.
Iebildumu nodaļa abos gadījumos būtībā uzskatīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja bija sniegusi pierādījumus par agrāko
preču zīmju faktisko izmantošanu, kā arī par to, ka tā ir preču zīmju, kuras visas ietver salikteņa daļu “UNI” un veido preču
zīmju sēriju vai saimi, īpašniece. Tā secināja, ka starp reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm un agrākajām preču zīmēm pastāv
sajaukšanas iespēja, kas ietver asociācijas iespēju, izņemot attiecībā uz “darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem”, saistībā
ar kuriem tā uzskatīja, ka šie pakalpojumi un tie, ko aptver agrāk reģistrētās preču zīmes, nav līdzīgi.
2005. gada 17. februārī un 21. aprīlī
UniCredito
iesniedza ITSB apelācijas sūdzību par šiem Iebildumu nodaļas lēmumiem, un tāpat rīkojās arī prasītāja, iesniedzot apelācijas
sūdzības 2005. gada 11. februārī un 28. aprīlī.
Ar apstrīdētajiem lēmumiem ITSB Apelāciju otrā padome noraidīja šīs apelācijas sūdzības. Pievienojoties Iebildumu nodaļas
veiktajam vērtējumam, tā katrā no abiem lēmumiem uzskatīja tostarp, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja bija sniegusi pierādījumus
par preču zīmju, kas veido preču zīmju sēriju, faktisko izmantošanu, kā arī pierādījumu par to, ka reģistrācijai pieteiktajai
preču zīmei piemīt īpašības, kas var to saistīt ar šo sēriju tādējādi, ka konkrētā sabiedrības daļa asociē minēto salikteņa
daļu ar apelācijas sūdzības iesniedzēju gadījumos, kad šo salikteņa daļu izmanto saistībā ar ieguldījumu fondiem.

Prasība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
Ar prasības pieteikumiem, kas Vispārējās tiesas kancelejā reģistrēti 2006. gada 6. un 28. novembrī,
UniCredito
cēla prasību par apstrīdēto lēmumu atcelšanu. Tiesas sēdē Vispārējā tiesā tā precizēja, ka ar šiem prasījumiem lūdz atcelt
tos vienīgi daļā, kurā ir apmierināti iebildumi pret vārdisko apzīmējumu “UNIWEB” un “UniCredit Wealth Management” kā Kopienas
preču zīmju reģistrāciju attiecībā uz pakalpojumiem, kas Nicas nolīguma nozīmē ietilpst 36. klasē, izņemot darījumus ar nekustamajiem
īpašumiem.
Apelācijas sūdzības iesniedzēja abās lietās lūdza noraidīt prasību, kā arī daļēji atcelt apstrīdētos lēmumus, lūdzot pilnībā
apmierināt tās iebildumus, kas vērsti pret preču zīmju “UNIWEB” un “UniCredit Wealth Management” reģistrāciju, proti, lūdzot
tos apmierināt arī attiecībā uz darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem.
ITSB lūdza noraidīt prasības.
Ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa:
–        apvienoja abas lietas sprieduma taisīšanai;
–        atcēla ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 5. septembra lēmumu daļā, kurā bija noraidīta
UniCredito
apelācijas sūdzība, apmierinot iebildumus pret reģistrācijai pieteiktās preču zīmes “UNIWEB” reģistrāciju attiecībā uz “banku
darījumiem; finanšu darījumiem; naudas darījumiem; apdrošināšanu; informāciju un ieteikumiem finanšu un apdrošināšanas jomā;
kredītkaršu/debetkaršu pakalpojumiem; banku un finanšu pakalpojumiem internetā”, kas Nicas nolīguma nozīmē ietilpst 36. klasē;
–        atcēla ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 25. septembra lēmumu daļā, kurā bija noraidīta
UniCredito
apelācijas sūdzība, apmierinot iebildumus pret reģistrācijai pieteiktās preču zīmes “UniCredit Wealth Management” reģistrāciju
attiecībā uz “banku darījumiem; finanšu darījumiem; naudas darījumiem; apdrošināšanu un finanšu informāciju”, kas minētā nolīguma
nozīmē ietilpst 36. klasē;
–        noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus, un
–        piesprieda katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.
Izlemjot lietu šādi, Vispārējā tiesa apmierināja
UniCredito
izvirzīto vienīgo pamatu saistībā ar Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.
Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 33., 34. un 37.–40. punktā atsaucoties uz savu 2006. gada 23. februāra spriedumu lietā
T‑194/03
Il Ponte Finaziaria
/ITSB –
Marine Enterprose Projects
(“BAINBRIDGE”) (Krājums, II‑445. lpp.; turpmāk tekstā – “spriedums “BAINBRIDGE””), pārsūdzētā sprieduma 41. punktā uzskatīja,
ka izskatāmajā lietā ITSB nav veicis padziļinātu nosacījuma par reģistrācijai pieteikto preču zīmju saistīšanu ar norādīto
[preču zīmju] sēriju vērtējumu, jo Apelāciju padome ir pievērsusi uzmanību vienīgi tam, ka katru no preču zīmēm veido divu
elementu kombinācija, proti, kopīgais elements “UNI” un dažādi izteicieni – attiecīgi “web” un “credit wealth management”
–, kuriem nav atšķirtspējas attiecībā uz pakalpojumiem, ko aptver šīs preču zīmes.
Pārsūdzētā sprieduma 42. punktā tā nosprieda, ka ne salikteņa daļas “UNI” atšķirtspēja, ne citi attiecīgo preču zīmju salīdzinājuma
aspekti neļauj spriest par sajaukšanas iespējas esamību. Attiecībā uz šīs salikteņa daļas atšķirtspēju tā minētā sprieduma
43. punktā izklāstīja, ka no raksturīgo īpašību viedokļa šāda salikteņa daļa viena pati nevar radīt reģistrācijai pieteikto
preču zīmju asociāciju ar minēto [preču zīmju] sēriju. Turklāt šī paša sprieduma 44. punktā tā uzskatīja, ka sērijā ietilpstošo
preču zīmju faktiska izmantošana finanšu sektorā un regulāra informācijas publicēšana par ieguldījumu fondu kursiem alfabētiskā
secībā nevar pierādīt salikteņa daļas “UNI” spēju vienai pašai norādīt uz fondu izcelsmi.
Šajā kontekstā pārsūdzētā sprieduma 45. punktā Vispārējā tiesa norādīja, ka iebildumu procesa laikā iesniegtajos preses izgriezumos
ir minēti tādi fondi, kas neietver salikteņa daļu “UNI” un nepieder apelācijas sūdzības iesniedzējai. Tā uzskatīja, ka šajā
ziņā Apelāciju padome pamatoti ir konstatējusi, ka “gadījumos, kad fondu nosaukums sākas ar “united” [..] un “universal” [..],
runa ir par nedalāmu terminu, kura pirmie burti “uni” veido vārda struktūras sastāvdaļu”, tomēr nav acīmredzams, ka tāpat
tas ir gadījumā, kad preču zīmes sākas ar “unico”, jo konkrētā sabiedrības daļa Vācijā noteikti neasociēs šo vārdu ar itāļu
vārdu “unico” (vienīgais), bet var to saprast arī kā saīsinājumu bez nozīmes.
Turklāt pārsūdzētā sprieduma 46. punktā Vispārējā tiesa norādīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtajos preses
izgriezumos pārvaldes sabiedrības nosaukums atrodas tās pārvaldīto fondu saraksta augšdaļā tā, ka ir grūti iedomājams, ka
attiecīgā sabiedrības daļa, kurai piemīt salīdzinoši augsta uzmanības spēja, varētu uzskatīt, ka fondus, ko aptver reģistrācijai
pieteiktās preču zīmes, pārvalda cita sabiedrība, nevis tā, kuras nosaukums atrodas sabiedrību grupas, kurā tie ietilpst,
augšdaļā.
Attiecībā uz citiem salīdzinājuma aspektiem Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 47. punktā konstatēja, ka apelācijas sūdzības
iesniedzēja nav pierādījusi, ka starp attiecīgajām preču zīmēm eksistē cita līdzība kā vien kopīga salikteņa daļa “UNI” un
ka savukārt starp tām eksistē semantiskas atšķirības, jo salikteņa daļai “UNI” pievienotie termini ir atveidoti angļu valodā
preču zīmēs “UNIWEB” un “UniCredit Wealth Management” un vācu valodā – norādītajās agrākajās preču zīmēs.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 48. punktā no tā secināja, ka, neraugoties uz agrāko preču zīmju faktisko izmantošanu
un minētās kopīgās salikteņa daļas esamību, ITSB iesniegtie pierādījumi nav tādi, kas varētu apliecināt šīs salikteņa daļas
spēju – vienai pašai vai kombinācijā ar citiem faktoriem – asociēt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes ar agrāko [preču zīmju]
sēriju.
Līdz ar to Vispārējā tiesa pēc tam, kad bija apmierinājusi vienīgo pamatu, ko
UniCredito
bija izvirzījusi savu prasījumu pamatojumam, noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzīto vienīgo pamatu, kas arī
bija Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, ar kuru tā lūdza apmierināt tās celtos iebildumus arī
attiecībā uz darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem.

Lietas dalībnieku prasījumi
Ar savu apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu atcelt pārsūdzēto spriedumu un noraidīt prasību, ko
UniCredito
cēlusi Vispārējā tiesā. Tāpat tā lūdz atcelt apstrīdētos lēmumus daļā, kurā ir noraidīti tās iebildumi pret preču zīmju “UNIWEB”
un “UniCredit Wealth Management” reģistrāciju attiecībā uz darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem, un apmierināt šos iebildumus.
ITSB lūdz Tiesu apmierināt apelācijas sūdzību un piespriest
UniCredito
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

UniCredito
lūdz noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Par apelācijas sūdzību

Lietas dalībnieku argumenti
Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta
pārkāpumu. Tā apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā lietas faktisko apstākļu kopumu tādējādi, ka pārsūdzētais spriedums
balstās uz nepilnīgu un attiecīgi kļūdainu faktisko situāciju.
Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka, lai vērtētu sajaukšanas iespēju no Vācijas sabiedrības viedokļa, Vispārējai tiesai
bija jāņem vērā vairāki Vācijas tiesu nolēmumi un
Deutsche Patent- und Markenamt
(Vācijas Patentu un preču zīmju birojs) lēmumi, kas tika iesniegti Iebildumu nodaļai un no kuriem izriet šīs iespējas esamība.
Tā uzskata, ka, ja patiešām tiktu ņemts vērā Vācijas sabiedrības viedoklis, Vispārējā tiesa nebūtu nonākusi pie kļūdaina secinājuma,
saskaņā ar kuru elements “web” ir termins angļu valodā un termini, kurus tā ir pievienojusi salikteņa daļai “UNI”, vienmēr
ir vācu valodā.
Turklāt Vispārējā tiesa esot ņēmusi vērā vienīgi trīs agrākās preču zīmes, uz kurām tā balstīja savus iebildumus, lai gan
asociācijas iespējas vērtējumam esot jāizriet no tai piederošo preču zīmju sērijas kā kopuma vērtējuma. Ja šīs preču zīmes
būtu ņemtas vērā, tiktu konstatēts, ka termini angļu valodā arī tiek asociēti ar salikteņa daļu “UNI” un ka reģistrēto preču
zīmju struktūrā nav redzama nekāda atšķirība, kas varētu traucēt konkrētajai sabiedrības daļai asociēt gan preču zīmi “UNIWEB”,
gan preču zīmi “UniCredit Wealth Management” ar tās preču zīmju sēriju.
Esot kļūda, ka Vispārējā tiesa, pieņemot, ka konkrētā sabiedrības daļa atrod fondu nosaukumu vienīgi finanšu tēmai veltīto
laikrakstu lappusēs, esot konstatējusi, ka šim nosaukumam vienmēr ir pievienoti pārvaldnieku vai pārvaldes sabiedrību nosaukumi.
Tā šajā ziņā neesot ņēmusi vērā tiesas sēdē izklāstītos apstākļus.
Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka tai pieder aptuveni 90 preču zīmes, kas ietver salikteņa daļu “UNI”, saistītu ar
dažādiem elementiem, un ka šī salikteņa daļa, kas turklāt pati par sevi ir viena no tās preču zīmēm, ir atšķirtspējīgs elements.
Šādos apstākļos, tā kā vārdiskajiem apzīmējumiem “UNIWEB” un “UniCredit Wealth Management” ir viena un tā pati struktūra,
nenoliedzams esot tas, ka konkrētajai sabiedrības daļai eksistē sajaukšanas iespēja, kas izriet no minēto preču zīmju asociācijas
ar tai piederošajām preču zīmēm, un tas tā ir arī attiecībā uz citiem pārvaldītājiem, kas pārvalda fondus, kuru nosaukumā
ir ietverti elementi “united”, “universal” vai “unico”.
Attiecībā uz tās prasījumu saistībā ar darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem, ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi, apelācijas
sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pastāv saskarsme starp šo pakalpojumu veidu un ieguldījumu operācijām.
ITSB, tāpat kā apelācijas sūdzības iesniedzēja, uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā
uz Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
ITSB, atsaucoties uz spriedumu “BAINBRIDGE”, uzskata, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes skaidri demonstrē īpašības,
kas var tās saistīt ar apelācijas sūdzības iesniedzējas norādīto preču zīmju sēriju. Šajā ziņā tas uzsver, ka reģistrācijai
pieteiktajās preču zīmēs elements “UNI” ir izmantots tādā pašā izvietojumā, kā tas atrodas preču zīmēs, kuras veido minēto
sēriju, ka tam nepiemīt semantiski atšķirīgs saturs un ka tā atšķirtspēju uzsver fakts, ka tam ir pievienoti citi vārdiskie
elementi, tādi kā “web” un “Credit Wealth Management”, kuriem finanšu nozarē ir aprakstošs, nevis atšķirtspējīgs raksturs,
pat raugoties no Vācijas konkrētās sabiedrības daļas viedokļa.
Vispārējā tiesa neesot lēmusi par salikteņa daļas “UNI” raksturīgo atšķirtspēju un tādējādi esot pārkāpusi principu, saskaņā
ar kuru, lai izvērtētu sajaukšanas iespēju, ir jāņem vērā visi faktori, kuriem ir nozīme konkrētajā lietā, tostarp agrākās
preču zīmes atšķirtspēja. Tāpat Vispārējā tiesa neesot izskaidrojusi iemeslu, kādēļ salikteņa daļa “UNI” viena pati nevarot
radīt reģistrācijai pieteikto preču zīmju asociāciju ar apelācijas sūdzības iesniedzējas norādīto [preču zīmju] sēriju.
Turklāt Vispārējā tiesa neesot veikusi konkrētu vērtējumu par to, kā Vācijas sabiedrība uztver preču zīmes. Šajā ziņā tā neesot
piešķīrusi ne mazāko nozīmi vairākiem
Deutsche Patent- und Markenamt
lēmumiem, lai gan tajos esot acīmredzami atspoguļota konkrētās sabiedrības daļas uztvere un tie esot faktors, kas esot jāņem
vērā pat tad, ja šie lēmumi nav saistoši ne ITSB, ne Vispārējai tiesai.
Vispārējā tiesa spriedumā “BAINBRIDGE” esot atzinusi, ka viena un tā paša atšķirtspējīgā elementa esamības gadījumā var pastāvēt
sajaukšanas iespēja pat tad, ja preču zīmes atšķiras ar pievienotiem vārdiskiem vai grafiskiem elementiem. Līdz ar to neesot
saprotams iemesls, kādēļ izskatāmajā lietā dažādo terminu “web”, “credit”, “wealth management”, “zins”, “fonds” un “rak” nozīme
Vispārējās tiesas ieskatā ļaujot uzskatīt, ka no tās izrietošā semantiskā atšķirība izslēdz sajaukšanas iespējas esamību.
Turklāt šādā apsvērumā neesot ņemts vērā fakts, ka šie termini, kas ir skaidri aprakstoši vai ir radušies Vācijā finanšu jomā
lietotajā sarunvalodā, nedod konkrētajai sabiedrības daļai iespēju uztvert, ka tie apzīmē dažādu uzņēmumu finanšu pakalpojumus
vai produktus, jo finanšu nozarē parasti tiek izmantoti termini angļu valodā.
Attiecībā uz apstākļiem, kādos konkrētā sabiedrības daļa sastopas ar attiecīgajām preču zīmēm, ir jānorāda, ka, pat ja pirms
tām vienmēr atrodas attiecīgo fondu pārvaldītājas sabiedrības nosaukums, tas pats par sevi neizslēdz sajaukšanas iespējas
esamību, jo vācu patērētājs, kurš jau pazīst fondus, kurus piedāvā apelācijas sūdzības iesniedzēja, var domāt, ka citu fondu,
kuru nosaukumi arī ietver salikteņa daļu “UNI”, izcelsmes uzņēmumi ir ekonomiski saistīti ar apelācijas sūdzības iesniedzēju.
Turklāt, norādot, ka Apelāciju padome nav veikusi padziļinātu prasības par reģistrācijai pieteikto preču zīmju saistīšanu
ar apelācijas sūdzības iesniedzējas norādīto preču zīmju sēriju vērtējumu un ka tā nav pierādījusi citas līdzības esamību,
izņemot kopīgo elementu “UNI”, lai secinātu par sajaukšanas iespējas esamību, Vispārējā tiesa esot pārveidojusi un sagrozījusi
minētās padomes veikto vērtējumu.
Paužot lūgumu par apelācijas sūdzības noraidīšanu,
UniCredito
vispirms norāda, ka šīs sūdzības pamatojumam izvirzītie pamati ir nepieņemami, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas
uz tādiem trūkumiem pārsūdzētajā spriedumā, kas attiecas uz kļūdām faktu vērtējumā.
Turpinot,
UniCredito
apgalvo, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas kritizētie Vispārējās tiesas vērtējumi – gan attiecībā uz fondu nosaukumu, kuros
ietverta salikteņa daļa “UNI”, bet kuri nepieder apelācijas sūdzības iesniedzējai, esamību, gan attiecībā uz faktu, ka šie
nosaukumi laikrakstos tiek asociēti ar šos fondus pārvaldošo sabiedrību nosaukumiem, gan attiecībā uz šīs salikteņa daļas
asociāciju ar terminiem angļu vai vācu valodā – ir papildu un otršķirīgi salīdzinājumā ar Vispārējās tiesas visaptverošo un
faktu vērtējumu attiecībā uz sajaukšanas iespējas neesamību un līdz ar to nevarot būt pamats šī vērtējuma atzīšanai par spēkā
neesošu.
Turklāt
UniCredito
iebilst pret apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju attiecībā uz pienākumu ņemt vērā valsts administratīvo iestāžu
un tiesu lēmumus, jo valsts un Kopienas preču zīmju aizsardzības sistēmas ir autonomas un neatkarīgas viena no otras.
Tāpat arī neesot pamatots iebildums, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā sajaukšanas iespējas
vērtējuma nolūkā esot ņēmusi vērā vienīgi trīs agrākās preču zīmes, ar kurām bija pamatoti iebildumi, nevis visas tās norādītajā
sērijā ietilpstošās preču zīmes. Šis pārmetums esot pretrunīgs, jo minētie iebildumi ir balstīti uz šīm trim preču zīmēm,
un, ņemot vērā spriedumu “BAINBRIDGE”, neesot pamatots. Šajā minētajā spriedumā, kas balstās uz principu, saskaņā ar kuru
preču zīmju sērijas gadījumā sajaukšanas iespēja ir jāvērtē, ņemot vērā iespēju, ka sabiedrība uztvers reģistrācijai pieteikto
preču zīmi kā ietilpstošu sērijā, nekādi neesot paredzēts, ka šī preču zīme būtu jāsalīdzina ar katru sērijā ietilpstošo preču
zīmi, aplūkotu atsevišķi.
Visbeidzot, attiecībā uz darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem
UniCredito
norāda, pirmkārt, ka tiem nav līdzības ar finanšu darījumiem un, otrkārt, ka nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas
iespēja, pat attiecībā uz finanšu pakalpojumiem, aplūkotiem šauri.

Tiesas vērtējums

UniCredito
apgalvo, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama tiktāl, ciktāl ar to tiekot mēģināts apstrīdēt pārsūdzētajā spriedumā veiktos
faktu vērtējumus. Šajā ziņā ir jākonstatē, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā, neņemot vērā
izskatāmās lietas apstākļu kopumu un, konkrēti, neņemot vērā Vācijas sabiedrības viedokli attiecībā uz reģistrācijai pieteikto
preču zīmju asociācijas iespēju ar apelācijas sūdzības iesniedzējas norādīto preču zīmju sēriju vai saimi, nav ievērojusi
Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru sajaukšanas iespējas esamība sabiedrības apziņā ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus
faktorus, kuriem ir nozīme konkrētajā lietā (šajā ziņā skat. 1997. gada 11. novembra spriedumu lietā C‑251/95
SABEL
,
Recueil
, I‑6191. lpp., 22. punkts; 1999. gada 22. jūnija spriedumu lietā C‑342/97
Lloyd Schuhfabrik Meyer
,
Recueil
, I‑3819. lpp., 18. punkts; 2007. gada 12. jūnija spriedumu lietā C‑334/05 P ITSB/
Shaker
, Krājums, I‑4529. lpp., 34. punkts, un 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā C‑193/06 P
Nestlé
/ITSB, 33. punkts). Lai gan šo faktoru vērtējums ir faktu jautājums, kas neietilpst Tiesas kontroles jomā, visu šo faktoru
neņemšana vērā savukārt ir kļūda tiesību piemērošanā (šajā ziņā skat. 2010. gada 24. jūnija spriedumu lietā C‑51/09 P
Becker
/
Harman International Industries
, Krājums, I‑0000. lpp., 40. punkts) un uz to vien var atsaukties apelācijas tiesvedības ietvaros Tiesā.
Tas pats attiecas arī ITSB izvirzīto iebildumu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa esot sagrozījusi Apelāciju padomes veikto
vērtējumu, jo akta satura sagrozīšana arī ir kļūda tiesību piemērošanā (skat. 2000. gada 27. janvāra spriedumu lietā C‑164/98 P
DIR International Film
u.c./Komisija,
Recueil
, I‑447. lpp., 48. punkts).
No tā izriet, ka
UniCredito
izvirzītā iebilde par nepieņemamību ir jānoraida.
Attiecībā uz [lietas] būtību ir jānorāda, ka, lai atceltu apstrīdētos lēmumus, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 35., 36. un
41. punktā nosprieda šādi:
“35      Izskatāmajā lietā Apelāciju padomes vērtējums, saskaņā ar kuru [apelācijas sūdzības iesniedzējas] norādītās agrākās preču
zīmes “UNIFONDS”, “UNIRAK” un “UNIZINS” ir “sērijas” sastāvdaļa sprieduma “BAINBRIDGE” nozīmē, [..] balstās galvenokārt uz
apsvērumiem, ka trim preču zīmēm kopīgajai salikteņa daļai “UNI” piemīt atšķirtspēja finanšu pakalpojumu kontekstā un ka [apelācijas
sūdzības iesniedzēja] ir pierādījusi šo preču zīmju faktisko izmantošanu.
36      Pēc tam, kad Apelāciju padome bija konstatējusi preču zīmju “sērijas” esamību, tā gandrīz automātiski no tā secināja, ka konkrētā
sabiedrības daļa gadījumos, kad salikteņa daļa “UNI” tiek izmantota saistībā ar ieguldījumu fondiem, asociē to ar [apelācijas
sūdzības iesniedzēju] un ka tādēļ pastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.
[..]
41      Izskatāmajā lietā ITSB nav veicis padziļinātu nosacījuma par reģistrācijai pieteikto preču zīmju saistīšanu ar iebildumos
norādīto sēriju vērtējumu. Apelāciju padome ir vienīgi vērsusi uzmanību uz to, ka katru preču zīmi veido divu individuālu
elementu kombinācija, proti, kopīgs elements “UNI” un dažādi izteicieni – attiecīgi “web” un “credit wealth management” –,
kuriem nav atšķirtspējas attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajiem pakalpojumiem.”
Attiecībā uz iebildumu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa esot arī sagrozījusi Apelāciju padomes veikto vērtējumu, ir jākonstatē,
ka sava 2006. gada 5. septembra lēmuma 36. un 37. punktā Apelāciju padome ir izklāstījusi šādi:
“36      Izskatāmajā lietā
UniCredito
preču zīmēm un [apelācijas sūdzības iesniedzējas] preču zīmēm ir viena un tā pati struktūra. Tās veido divu individuālu elementu
kombinācija, proti, kopīgs elements “UNI”, kas ir visu preču zīmju sākums, kuram ikreiz seko cits vārds. Tomēr ar to nepietiek,
lai uzskatītu, ka preču zīmei “UNIWEB” piemīt īpašības, kas ļauj to asociēt ar [apelācijas sūdzības iesniedzējas] preču zīmēm
“UNI‑”. Kopīgais elements var būt vienīgi aprakstošs vai arī bez atšķirtspējas, un šajā gadījumā [apelācijas sūdzības iesniedzēja]
nevar sekmīgi izvirzīt argumentu par “preču zīmju saimi”.
37      Kopīgā elementa “UNI” atšķirtspēja ir jāvērtē saskaņā ar to, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver attiecīgos apzīmējumus un
pakalpojumus. Šī vērtējuma mērķiem ir nozīmīgas ne vien elementa “UNI” raksturīgās īpašības, bet arī, kā tas tiek izmantots.
Vācijā, kur atrodas attiecīgais vidusmēra patērētājs, vārds “uni” attiecas uz “uni” – tikai vienu krāsu – un uz “Uni” – vārda
“universitāte” saīsināto formu (sarunu valodā). Salīdzinājumā ar attiecīgajiem pakalpojumiem nešķiet, ka šim vārdam ir skaidra
un tūlītēja nozīme. Turklāt šajā gadījumā [apelācijas sūdzības iesniedzēja] ir pierādījusi, it īpaši ar savu vadības ziņojumu
un 2001. gada 30. septembra ceturkšņa ziņojumu, kā arī preses izgriezumiem, ka tā izmanto trīs preču zīmes, kuras ietver salikteņa
daļu “UNI”, attiecībā uz “fondu ieguldījumiem” Vācijā.”
2006. gada 25. septembra lēmuma 40. un 41. punkts ir formulēts līdzīgi, turklāt Apelāciju padome 40. punktā ir konstatējusi:
“Ir jāuzsver, ka [
UniCredito
] preču zīmei pievienotie termini “Wealth Management” ir termini angļu valodā, ko parasti izmanto finanšu jomā konkrētajā
teritorijā, proti, Vācijā, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietver ieteikumu sniegšanu finanšu/investīciju jomā, pakalpojumus
grāmatvedības jomā/saistībā ar nodokļu maksātājiem un juridisko finanšu plānošanu. Līdz ar to vārdu “Wealth Management” asociācijai
nav atšķirtspējas attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajiem pakalpojumiem.”
Tādēļ šķiet, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi apstrīdēto lēmumu saturu, apgalvojot, ka Apelāciju padome “gandrīz automātiski”
un bez “padziļināta vērtējuma” par reģistrācijai pieteikto preču zīmju saistīšanas nosacījumiem ar apelācijas sūdzības iesniedzējas
norādīto sēriju bija secinājusi par sajaukšanas iespējas esamību, vienīgi konstatējot šādas sērijas esamību un faktu, ka minētās
preču zīmes veido kopīgs elements “UNI” kombinācijā ar dažādiem izteicieniem, kam nav atšķirtspējas.
Šī fakta dēļ Vispārējā tiesa nav vērtējusi aspektus, attiecībā uz kuriem Apelāciju padome bija sniegusi vērtējumus, kas atgādināti
šī sprieduma 49. un 50. punktā. Tādējādi tas konkrēti attiecas uz Apelāciju padomes konstatējumiem par salīdzināmo preču zīmju
identisko struktūru, atšķirtspēju, konkrētās sabiedrības daļas viedokli, šīm preču zīmēm kopīgo elementu “UNI” un to, ka terminiem
“Wealth Management” nav atšķirtspējas. Šī fakta dēļ Vispārējā tiesa nav pietiekami pamatojusi savu spriedumu.
Runājot par iebildumu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa kļūdaini esot piemērojusi Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu,
ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta
izpratnē ir iespēja, ka sabiedrība varētu uzskatīt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumi ir no viena uzņēmuma vai, attiecīgā
gadījumā, no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem (šajā ziņā skat. 1998. gada 29. septembra spriedumu lietā C‑39/97
Canon
,
Recueil
, I‑5507. lpp., 29. punkts; iepriekš minētos spriedumus lietā
Lloyd Schuhfabrik Meyer
, 17. punkts; lietā ITSB/
Shaker
, 33. punkts, un lietā
Nestlé
/ITSB, 32. punkts).
Gadījumā, kad iebildumi ir pamatoti ar vairāku tādu preču zīmju esamību, kurām ir kopējas iezīmes, kas ļauj tās uzskatīt par
vienas un tās pašas preču zīmju saimes vai sērijas daļu, sajaukšanas iespējas esamības vērtējuma nolūkā ir jāņem vērā fakts,
ka preču zīmju saimes vai sērijas gadījumā šāda sajaukšanas iespēja izriet no fakta, ka patērētājs var kļūdīties attiecībā
uz to preču vai pakalpojumu izcelsmi, kurus aptver reģistrācijai pieteiktā preču zīme, un kļūdaini uzskatīt, ka tā ir šīs
saimes vai sērijas daļa (šajā ziņā skat. 2007. gada 13. septembra spriedumu lietā C‑234/06 P
Il Ponte Finanziaria
/ITSB, Krājums, I‑7333. lpp., 62. un 63. punkts, kā arī 2008. gada 18. decembra spriedumu lietā C‑16/06 P
Les Éditions Albert René
/ITSB, Krājums, I‑10053. lpp., 101. punkts).
Kā tas ir atgādināts šī sprieduma 45. punktā, sajaukšanas iespējas esamība sabiedrības apziņā ir jāvērtē visaptveroši, ņemot
vērā visus faktorus, kam ir nozīme konkrētajā lietā.
Izskatāmajā lietā Vispārējā tiesa ir noraidījusi sajaukšanas iespējas esamību, neņemot vērā visus faktorus, kam ir nozīme,
lai konkrēti pārbaudītu, vai pastāv iespēja, ka konkrētā sabiedrības daļa varētu domāt, ka reģistrācijai pieteiktās preču
zīmes veido apelācijas sūdzības iesniedzējas norādītās preču zīmju sērijas daļu, un tādējādi kļūdīties attiecībā uz attiecīgo
pakalpojumu izcelsmi, domājot, ka tie ir no viena un tā paša vai ekonomiski saistītiem uzņēmumiem.
Tādējādi, kā to norāda apelācijas sūdzības iesniedzēja un ITSB, pārsūdzētajā spriedumā vispirms trūkst salīdzināmo preču zīmju
struktūras vērtējuma un vērtējuma par to kopīgā elementa, proti, salikteņa daļas “UNI”, izvietojuma ietekmi uz to, kā konkrētā
sabiedrības daļa var uztvert šīs preču zīmes.
Turpinot, attiecībā uz kopīgā elementa eventuālo atšķirtspēju Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 43. punktā ir apstiprinājusi,
ka no raksturīgo īpašību viedokļa šis elements viens pats nevar radīt reģistrācijai pieteikto preču zīmju asociāciju ar apelācijas
sūdzības iesniedzējas norādīto preču zīmju sēriju. Tomēr, kā to tiesas sēdē būtībā norādīja apelācijas sūdzības iesniedzēja
un ITSB, Vispārējā tiesa nav pamatojusi šo apgalvojumu un līdz ar to nav ne analizējusi šajā ziņā Apelāciju padomes veiktos
vērtējumus attiecībā uz to, kā konkrētā sabiedrības daļa var uztvert šo elementu, ne arī pamatojusi minēto spriedumu šajā
jautājumā.
Turklāt pārsūdzētā sprieduma 44.–46. punktā, vērtējot, kā apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izmantojusi tās norādīto preču
zīmju sēriju, Vispārējā tiesa tādu iemeslu dēļ, kas attiecas uz faktu vērtējumu un neietilpst Tiesas kontroles jomā, ir uzskatījusi
tostarp, ka ir grūti iedomājams, ka konkrētā sabiedrības daļa varētu domāt, ka fondus, kurus aptver reģistrācijai pieteiktās
preču zīmes, pārvalda cita sabiedrība, nevis tā, kuras nosaukums laikrakstu izgriezumos atrodas minēto fondu saraksta augšdaļā.
Tomēr, ņemot vērā šī sprieduma 53. punktā izklāstīto principu, Vispārējā tiesa, nepieļaujot savā spriedumā kļūdu tiesību piemērošanā,
nevarēja atteikties izpētīt vismaz to, vai šī sabiedrības daļa nevar domāt, ka minētie fondi attiecas uz pakalpojumiem, kurus
piedāvā ekonomiski saistīti uzņēmumi.
Visbeidzot, attiecībā uz četriem elementiem, kas veido salīdzināmās preču zīmes, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 47. punktā
ir vienīgi norādījusi, ka salikteņa daļai “UNI” pievienotie termini visās reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs ir atveidoti
angļu valodā un katrā no agrākajām preču zīmēm, uz kurām balstās iebildumi, – vācu valodā. Turklāt papildus tam, ka Vispārējā
tiesa nav vērtējusi, vai šī atšķirība, ņemot vērā attiecīgos finanšu pakalpojumus un konkrēto sabiedrības daļu, ir tāda, kas
izslēdz iespēju, ka minētā sabiedrības daļa var domāt, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes veido daļu no apelācijas sūdzības
iesniedzējas norādīto preču zīmju sērijas, Vispārējā tiesa nav vērtējusi, vai šiem elementiem bija vai nebija aprakstošs raksturs
vai atšķirtspēja.
Tādēļ, ņemot vērā šī sprieduma 52. un 57.–60. punktā izklāstīto, Vispārējā tiesa nevarēja juridiski korekti pārsūdzētā sprieduma
48. punktā secināt, ka, “neraugoties uz agrāko preču zīmju faktisko izmantošanu un visām šīm preču zīmēm un reģistrācijai
pieteiktajām preču zīmēm kopīgās salikteņa daļas “UNI” esamību, ITSB iesniegtie pierādījumi nav tādi, kas var apliecināt šīs
salikteņa daļas spēju – vienai pašai vai kombinācijā ar citiem faktoriem – asociēt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes ar
agrāko [preču zīmju] sēriju”, un tā paša sprieduma 49. punktā juridiski korekti secināt, ka Apelāciju padome ir kļūdījusies,
uzskatot, ka konfliktējošie apzīmējumi rada sajaukšanas iespēju Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.
No tā izriet, ka, nevērtējot pārējos apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus un tostarp nelemjot par šīs argumentācijas
daļu attiecībā uz tās iebildumu noraidīšanu saistībā ar darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem, ir jāapmierina apelācijas sūdzības
vienīgais pamats un attiecīgi jāatceļ pārsūdzētais spriedums.
Atbilstoši Tiesas Statūtu 61. panta pirmās daļas otrajam teikumam Vispārējās tiesas nolēmuma atcelšanas gadījumā Tiesa var
nodot lietu atpakaļ sprieduma pieņemšanai Vispārējā tiesā.
Izskatāmajā lietā visaptverošs sajaukšanas iespējas vērtējums nozīmē sarežģītus faktu vērtējumus ar mērķi pārbaudīt, vai,
kā to ir secinājusi ITSB Apelāciju padome, pastāv iespēja, ka konkrēta sabiedrības daļa varētu domāt, ka reģistrācijai pieteiktās
preču zīmes veido daļu no apelācijas sūdzības iesniedzējas norādīto preču zīmju sērijas. Tādēļ lieta ir jānodod atpakaļ Vispārējai
tiesai, lai tā no jauna lemj par prasību, ko šajā tiesā cēlusi
UniCredito
, kā arī par apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumiem daļēji atcelt apstrīdētos lēmumus, un ir jāatliek lēmuma par tiesāšanās
izdevumiem apelācijas instancē pieņemšana.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T‑303/06 un T‑337/06
UniCredito Italiano
/ITSB –
Union Investment Privatfonds
(“UNIWEB”);
2)
nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;
3)
atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – itāļu.