CELEX: 62011CJ0072
Bendra užsienio ir saugumo politika
Ribojamosios priemonės, taikomos Irano Islamo Respublikai siekiant užkirsti kelią branduolinių ginklų platinimui
Reglamentas (EB) Nr. 423/2007
7 straipsnio 3 ir 4 dalys
Sustiklinimo krosnies tiekimas ir pastatymas Irane
"Netiesioginio galimybės naudotis ekonominiais ištekliais suteikimo" reglamento IV ir V prieduose nurodytam asmeniui, subjektui ar organizacijai sąvoka
Draudimo leisti naudotis "apėjimas"

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2007 m. balandžio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių
priemonių Iranui (OL L 103, p. 1) 7 straipsnio 3 ir 4 dalių išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant baudžiamąją bylą, iškeltą M. Afrasiabi, B. Sahabi ir H. U. Kessel (toliau kartu – kaltinamieji),
kurie įtariami pažeidę šias Reglamento Nr. 423/2007 nuostatas, dėl to, kad dalyvavo tiekiant ir pastatant Irane keraminę vitrifikacinę
krosnį iš Vokietijos.

Teisinis pagrindas

Tarptautinė teisė
Siekdama daryti spaudimą Irano Islamo Respublikai, kad ji nutrauktų su branduolinių ginklų platinimo rizika susijusią veiklą
ir branduolinių ginklų tiekimo sistemų kūrimo veiklą, 2006 m. gruodžio 23 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba, vadovaudamasi
Jungtinių Tautų Chartijos VII skyriaus 41 straipsniu, priėmė Rezoliuciją 1737 (2006), kuria šiai valstybei nustatomos tam
tikros ribojamosios priemonės.
Pagal šios rezoliucijos 2 ir 12 straipsnius Jungtinių Tautų Saugumo Taryba:
„2. Šiomis aplinkybėmis
nusprendžia
, kad Iranas turi nedelsdamas sustabdyti savo branduolinę veiklą, susijusią su branduolinių ginklų platinimo rizika <...>
<...>
12.
Nusprendžia
, kad visos valstybės narės turi įšaldyti lėšas, kitą finansinį turtą ir ekonominius išteklius, esančius jų teritorijoje šios
rezoliucijos priėmimo dieną ar būsimus joje vėliau, kurie priklauso ar kuriuos kontroliuoja asmenys ar subjektai, numatyti
priede, ar kiti asmenys ar subjektai, kurie, kaip nustatė Taryba arba [Sankcijų] Komitetas, dalyvauja, yra tiesiogiai susiję
ar teikia paramą, įskaitant neteisėtas priemones <...>, Irano branduolinei veiklai, susijusiai su branduolinių ginklų platinimo
rizika, ir branduolinių ginklų tiekimo sistemų kūrimo veiklai, arba asmenys ar subjektai, veikiantys pirmiau minėtų asmenų
vardu ar jų nurodymu, ar subjektai, kurie yra šių asmenų nuosavybė arba jų kontroliuojami; taip pat
nusprendžia
, kad visos valstybės turi stengtis sutrukdyti savo piliečiams ar jų teritorijoje esantiems asmenims ar subjektams, leisti
pirmiau minėtiems asmenims ar subjektams arba jų naudai naudotis lėšomis, finansiniu turtu ar ekonominiais ištekliais.“

Sąjungos teisė
Bendroji pozicija 2007/140/BUSP
Įgyvendindama Rezoliuciją 1737 (2006), 2007 m. vasario 27 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė Bendrąja poziciją 2007/140/BUSP
dėl ribojančių priemonių Iranui (OL L 61, p.49).
Šios bendrosios pozicijos 1 ir 9 konstatuojamosiose dalyse numatyta:
„(1) 2006 m. gruodžio 23 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba priėmė Rezoliuciją 1737 (2006) (toliau – JTSTR 1737 (2006)), kuria
Iranas raginamas nedelsiant nutraukti kai kurią branduolinę veiklą, susijusią su padidinta platinimo rizika, ir nustatomos
tam tikros ribojančios priemonės Iranui.
<...>
(9)       JTSTR 1737 (2006) taip pat nustatyta, kad įšaldomos lėšos, kitas finansinis turtas ir ekonominiai ištekliai, kurie tiesiogiai
ar netiesiogiai priklauso, kuriuos turi, valdo ar kontroliuoja asmenys ar subjektai, kurie, kaip nustatė Saugumo Taryba arba
[Sankcijų] Komitetas, dalyvauja, yra tiesiogiai susiję ar teikia paramą, taip pat ir neteisėtomis priemonėmis, Irano branduolinei
veiklai, susijusiai su padidinta platinimo rizika, ar branduolinių ginklų pristatymo sistemų kūrimui, arba asmenys ar subjektai,
veikiantys pirmiau minėtų asmenų vardu ar jų nurodymu, [ar] kurie yra šių asmenų nuosavybė arba yra jų kontroliuojami; joje
taip pat nustatyta, kad tokiems asmenims ar subjektams arba jų naudai neleidžiama naudotis jokiomis lėšomis, finansiniu turtu
ar ekonominiais ištekliais.“
Šios bendrosios pozicijos 5 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„1 dalyje nurodytiems asmenims ir subjektams ar jų naudai neleidžiama tiesiogiai ar netiesiogiai naudotis jokiomis lėšomis
ar ekonominiais ištekliais.“
Reglamentas 423/2007
Remdamasi Bendrąja pozicija 2007/140/BUSP, Taryba priėmė Reglamentą 423/2007, kuris įsigaliojo 2007 m. balandžio 20 d.
Pagal šio reglamento 3 konstatuojamąją dalį:
„[Bendrojoje pozicijoje 2007/140/BUSP numatytos ribojamosios priemonės] patenka į Europos bendrijos steigimo sutarties taikymo
sritį, todėl siekiant, kad ekonominės veiklos vykdytojai visose valstybėse narėse jas taikytų vienodai, būtina priimti Bendrijos
teisės aktą joms įgyvendinti Bendrijos mastu.“
Šio reglamento 1 straipsnio i punkte, be kita ko, nurodyta:
„Šiame reglamente taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
<...>
i) ekonominiai ištekliai – bet kurios rūšies materialus ar nematerialus, kilnojamasis ar nekilnojamasis turtas, kuris nėra
lėšos, tačiau gali būti panaudotas lėšoms, prekėms ar paslaugoms įsigyti.“
Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 ir 4 dalyse įtvirtinta:
„3. IV ir V prieduose nurodytiems fiziniams arba juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms, arba jų naudai neleidžiama
nei tiesiogiai, nei netiesiogiai naudotis jokiomis lėšomis arba ekonominiais ištekliais.
4. Draudžiama sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kurios tikslas arba poveikis yra tiesiogiai arba netiesiogiai apeiti
1, 2 ir 3 dalyse minimas priemones.“
Pagal šio reglamento 12 straipsnio 2 dalį „atitinkami fiziniai ar juridiniai asmenys arba subjektai nėra atsakingi, jei jie
nežinojo ir neturėjo pagrįstos priežasties įtarti, kad jų veiksmai pažeis 5 straipsnio 1 dalies c punkte ir 7 straipsnio 3 dalyje
nurodytus draudimus.“
Reglamento Nr. 423/2007 II priedo „3 straipsnyje nurodytos prekės ir technologijos“ II.A2.005 rubrikoje nurodytos „kontroliuojamos
aplinkos terminio apdorojimo krosnys, išvardytos toliau: krosnys, galinčios veikti esant didesnei kaip 400°C temperatūrai.“
Tarp šio reglamento IV priedo A dalyje išvardytų juridinių asmenų, subjektų ir organizacijų 10 punkte nurodyta
Shahid Hemmat Industrial Group
(SHIG) ir „Kita informacija: a) Gynybos pramonės organizacijai [
Aerospace Industrines Organisation
] [Aviacijos ir kosmoso pramonės organizacija] pavaldus subjektas, b) dalyvauja Irano balistinių raketų programoje.“
Šio reglamento 16 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės nustato taisykles dėl nuobaudų, taikytinų pažeidus šį reglamentą, ir imasi visų būtinų jų įgyvendinimą užtikrinančių
priemonių. Nustatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.“
2007 m. balandžio 23 d. Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2007/246/BUSP, kuria iš dalies pakeičiama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP
(OL L 106, p. 67). 2007 m. birželio 5 d. ji priėmė Reglamentą (EB) Nr. 618/2007, iš dalies keičiantį Reglamentą Nr. 423/2007
(OL L 143, p. 1). Reglamentu Nr. 618/2007, kuris įsigaliojo 2007 m. birželio 6 d., nebuvo pakeistos pagrindinei bylai taikomos
Reglamento Nr. 423/2007 nuostatos.
2010 m. liepos 26 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP
(OL L 195, p. 39). 2010 m. spalio 25 d. ji priėmė Reglamentą (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas
Reglamentas (EB) Nr. 423/2007 (OL 281, p. 1). Reglamento Nr. 961/2010, įsigaliojusio 2010 m. spalio 27 d., 16 straipsnio 3
ir 4 dalyse įtvirtinti analogiški nustatytiems Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 ir 4 dalyse draudimai.

Nacionalinė teisė
Už tokių Sąjungos aktų, kaip antai Reglamentas Nr. 423/2007, pažeidimus numatytos baudžiamosios sankcijos pagal Užsienio prekybos
ir mokėjimų įstatymo (
Außenwirtschaftsgesetz)
34 straipsnį.

Faktinės pagrindinės bylos aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
Prieš kaltinamuosius iškelta baudžiamoji byla pagrįsta
Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof
(toliau –
Generalbundesanwalt
) 2010 m. kovo 19 d. ir liepos 27 d. kaltinamaisiais aktais, kuriuose nurodytos šios faktinės aplinkybės.
Vėliausiai nuo dešimtojo dešimtmečio pabaigos Irano Islamo Respublika bando kurti didelio nuotolio raketas, kurios galėtų
būti naudojamos kaip masinio naikinimo ginklų paleidimo sistemos. Šioms raketoms gaminti reikalingos vakuuminės vitrifikacinės
krosnys, kurias naudojant valdymo sistemos komponentai ir raketų galvutės padengiamos ugniai atsparia futeruote. Irano raketų
technologijų programos kūrimu rūpinasi Aviacijos ir kosmoso pramonės organizacija (toliau – AIO) ir jos padaliniai, vienas
kurių yra SHIG – centrinė aprūpinimo įstaiga.
Vėliausiai 2004 m. pavasarį M. Afrasiabi gavo Irano slaptojo mokslo tyrimų raketų gamybos srityje centro direktoriaus užsakymą
gauti SHIG skirtą keraminę vitrifikacinę krosnį. M. Afrasiabi veikė kaip akcinės bendrovės
Emen Survey Engineering Co. Teheran
(toliau –
Emen Survey
) vadovas ir siekė įsigyti prekę, skirtą SHIG ir Irano raketų pramonei, šios bendrovės vardu ir sąskaita. Nenustatytą datą
dėl vakuuminės vitrifikacinės krosnies pirkimo jis susisiekė su senu pažįstamu B. Sahabi Vokietijoje, nes jis, kaip inžinierius,
turėjo reikiamų techninių žinių „keramikos technologijų srityje“.
B. Sahabi nukreipė M. Afrasiabi pas Vokietijos gamybos įmonės
FCT
Systeme
GmbH
(toliau – FCT) direktorių H. Kessel, su kuriuo palaikė ilgalaikius verslo santykius. 2004 m. pavasarį trys kaltinamieji susitarė,
kad FCT pristatys
Emen Survey
vakuuminę vitrifikacinę krosnį ir jos priedus. B. Sahabi buvo paskirtas koordinuoti projekto vykdymą Vokietijoje ir tarpininkauti
H. Kessel ir M. Afrasiabi. Be to, šis patarinėjo jiems rengiant tiekimo sutarties projektą ir nustatant mokėjimo tvarką.
2006 m. liepos 20 d. H. Kessel pateikė prašymą
Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle
(Vokietijos federalinė ekonomikos ir eksporto kontrolės tarnyba, toliau – BAFA) išduoti leidimą eksportuoti vitrifikacinę
krosnį
Emen Survey
. Vėliausiai tą dieną jis sužinojo, kad
Emen Survey
ketina stiklinti branduolinių raketų komponentus, skirtus galutiniam Irano raketų programos naudotojui. Šios informacijos
jis nenurodė BAFA, kuri, jos nežinodama, 2007 m. sausio 16 d. nusiuntė FCT sprendimą, kad krosnies eksportui leidimas nereikalingas
(vadinamasis „nulinis“ leidimas).
Įsigaliojus Reglamentui Nr. 423/2007, būtent įtraukus AIO ir SHIG į jo IV ir V prieduose nurodytų subjektų sąrašus, o vitrifikacinę
krosnį į jo II priedą, „nulinis“ sprendimas neteko galios ir apie tai buvo pranešta H. Kessel. H. Kessel ir M. Afrasiabi sužinojo,
kad
Emen Survey
, kaip gaminamų produktų galutinė naudotoja, iš tiesų dangstoma ginkluotės organizacija, kurios aprūpinimas raketoms tinkamomis
medžiagomis įsigaliojus Reglamentui Nr. 423/2007 yra draudžiamas.
FCT pristatė krosnį
Emen Survey
2007 m. liepos 20 dieną. 2008 m. kovo mėn. vykdydamas su M. Afrasiabi sudarytą sutartį H. Kessel išsiuntė į Teheraną du technikus,
kurie pastatė krosnį, tačiau neįdiegė jai eksploatuoti reikalingos programinės įrangos.
2008 m. kovo 13 d. BAFA informavo FCT apie tai, kad
Emen Survey
įtariama dėl to, kad aprūpino Irano raketų technologijų programą. Tuo remdamasis H. Kessel atsisakė paruošti
Emen Survey
krosnį eksploatacijai. Dėl to galutinai sužlugo M. Afrasiabi planai aprūpinti SHIG preke.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, turinčiam nuspręsti dėl baudžiamosios bylos iškelimo, kyla abejonių
dėl to, kaip reikėtų aiškinti Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 ir 4 dalis.
Pirmiausia jam kyla klausimas, ar galimybė naudotis ekonominiais ištekliais, kaip numatyta Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio
3 dalyje, jame nurodytam subjektui laikytina suteikiama ir tada, kai šiuos išteklius turi trečiasis asmuo, ketinantis juos
panaudoti produktų, kurie turi būti perduoti minėtam subjektui tik pabaigti, gamybai.
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar draudimas apeiti, kaip jis suprantamas
pagal Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalį, taikomas tik tokiems veiksmams, kurie skiriasi nuo draudimą suteikti galimybę
naudotis pažeidžiančių veiksmų ir kurių imamasi tam, kad suteiktų pastariesiems veiksmams formalų teisėtumą, ar kad jis taikomas
visiems veiksmams, kurių tikslas ar poveikis suteikti draudžiamą „galimybę naudotis“.
Pasirenkant pirmąjį aiškinimą Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalyje ir jo 7 straipsnio 4 dalyje nurodytų pažeidimų
sudėtys tarpusavyje nėra suderinamos. Antrasis aiškinimas, kaip mano prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas,
galėtų kelti abejonių dėl jo atitikties Europos Sąjungos teisės tikslumo, numatomumo ir teisinio saugumo principams ir prieštarauti
šios nuostatos tekstui.
Trečia, nacionalinis teismas abejoja dėl subjektyvaus požymio, kurį išreiškia Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje
vartojamos sąvokos „sąmoningai ir apgalvotai“. Pirma, jis nurodo, kad pagal Vokietijos baudžiamąją teisę valios aspektas būtinai
apima iš žinojimo aspektą, todėl sąvoka „sąmoningai“ sąvokos „apgalvotai“ atžvilgiu neturi savarankiškos reikšmės. Todėl už
apėjimą turi būti baudžiama, kai jis daromas sąmoningai arba apgalvotai.
Kita vertus, nacionalinis teismas abejoja, ar sąvoka „apgalvotai“ reiškia „tyčia“, ir tokiu atveju apėjimo draudimas būtų
taikomas tik tiems veiksmams, kuriuos atlikdamas kaltininkas aiškiai žinojo, kad jų tikslas arba poveikis apeiti Reglamento
Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą draudimą, ar ši sąvoka yra platesnė ir apima visus veiksmus, kuriuos atlikdamas
kaltininkas suvokia, jog įmanoma, kad jų tikslas arba poveikis yra apeiti draudimą suteikti galimybę naudotis ir sutinka su
tokia galimybe. Šiuo atveju tiek Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalies redakcija anglų kalba, tiek Reglamento Nr. 961/2010
16 straipsnio 4 dalies redakcija vokiečių kalba patvirtintų pirmąjį šios sąvokos aiškinimą, nes jose atitinkamai vartojamos
sąvokos „intentionally“ ir „absichtlich“, kurias būtų galima versti kaip „tyčia“.
Šiomis aplinkybėmis
Oberlandsgericht Düsseldorf
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar tam, kad būtų pripažintas galimybės naudoti suteikimas, kaip tai suprantama pagal Reglamento <…> Nr. 423/2007 7 straipsnio
3 dalį, reikia, kad sąraše nurodytas asmuo ir (arba) subjektas ekonominius išteklius galėtų panaudoti nedelsdamas, kad įsigytų
lėšų arba paslaugų? Arba Reglamento <…> Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad netiesioginio galimybės
naudotis suteikimo draudimas taikomas veikiančių, tačiau dar neparuoštų eksploatacijai ekonominių išteklių (šiuo atveju –
vakuuminės krosnies) tiekimui ir pastatymui trečiajam asmeniui Irane, kuriais pasinaudodamas trečiasis asmuo ketina vėliau
gaminti produktus reglamento IV ir V prieduose nurodytiems juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijai?
2.      Ar Reglamento <…> Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalį reikia aiškinti taip, kad apeinama tik tada, kai pažeidėjas savo veiksmus
formaliai – tačiau tik dirbtinai – taip suderina su Reglamento <…> Nr. 423/2007 7 straipsnio 1–3 dalyse nustatytais draudimais,
kad net plačiai aiškinami jie nebepatenka į draudimus įtvirtinančių normų taikymo sritį? Ar apėjimo draudimo sudėtis ir galimybės
naudotis suteikimo draudimo sudėtis tarpusavyje nėra suderinamos? Jeigu į klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar elgesys, kuris
(dar) nepatenka į (netiesioginio) galimybės naudotis suteikimo draudimo taikymo sritį, vis dėlto gali būti laikomas apėjimu,
kaip tai suprantama pagal Reglamento <…> Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalį?
Arba Reglamento <…> Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalis yra labai bendra nuostata, kuri gali būti taikoma visiems veiksmams,
dėl kurių sąraše nurodytam asmeniui ar subjektui galiausiai suteikiama galimybė naudotis ekonominiais ištekliais?
3.      Ar Reglamento <…> Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje numatytas subjektyvus požymis „sąmoningai ir apgalvotai“ apima žinojimą
apie padarytą ar planuojamą galimybės naudotis suteikimo draudimo apėjimą, be to, papildomą valios aspektą bent jau tiek,
kad bet kuriuo atveju pažeidėjas sutinka su galimybe apeiti draudimą? Alternatyviai – ar kaltininkas turi siekti apeiti draudimą,
taigi veikti sąmoningai?
Arba nebūtina, kad draudimas būtų apeitas sąmoningai, ir pakanka, kad kaltininkas tik manytų, jog draudimo apėjimas įmanomas,
ir sutiktų su šia galimybe?“

Dėl prejudicinių klausimų

Pirminės pastabos
Pirmiausia reikia nurodyti, kad Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 ir 4 dalyse, dėl kurių pateiktas šis prašymas priimti
prejudicinį sprendimą, įtirtintos dvi atskiros draudimo priemonės. 3 dalimi šio reglamento IV ir V prieduose nurodytiems asmenims,
subjektams arba organizacijoms draudžiama tiesiogiai ar netiesiogiai suteikti galimybę naudotis lėšomis arba ekonominiais
ištekliais arba daryti tai jų naudai. 4 dalimi draudžiama sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kurios tikslas arba
poveikis yra tiesiogiai arba netiesiogiai apeiti 3 dalyje nurodytą draudimą.
Kiekviena šių priemonių turi atskirą turinį, t. y. vienos nepaisymas sudaro atskirą pagrindą skirti sankcijas, įskaitant baudžiamąsias,
pagal taikytiną nacionalinę teisę, kaip numatyta Reglamento Nr. 423/2007 16 straipsnio 1 dalyje.
Reglamento Nr. 423/2007 12 straipsnio 2 dalimi, kurioje nurodytas atsakomybės (įskaitant baudžiamąją) už šio reglamento 7 straipsnio
3 dalyje įtvirtintos draudimo priemonės pažeidimą subjektyvus požymis, patvirtinama, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas suvokė
šios priemonės nepaisymą kaip atskirą pažeidimą šio reglamento 7 straipsnio 4 dalyje apibrėžtos draudimo priemonės pažeidimo
atžvilgiu.

Dėl pirmojo klausimo
Pateikdamas pirmąjį klausimą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori sužinoti, ar „galimybės naudotis
suteikimo“ sąvoka, aiškinama pagal Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalį, apima reikalavimą, kad šio reglamento IV ir
V prieduose nurodytas asmuo, subjektas ar organizacija atitinkamus ekonominius išteklius (šiuo atveju – vakuuminę vitrifikacinę
krosnį) galėtų panaudoti nedelsdamas, kad įsigytų lėšų arba paslaugų, ar vis dėlto ši sąvoka apima veikiančių, tačiau dar
neparuoštų eksploatacijai minėtų ekonominių išteklių tiekimą ir pastatymą trečiajam asmeniui Irane, kuriais pasinaudodamas
šis asmuo ketina vėliau gaminti produktus minėtam asmeniui, subjektui ar organizacijai.
Pirmiausia reikia nurodyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama vitrifikacinė krosnis priskiriama prie „turto“, kaip jis suprantamas
Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio i punkte labai plačiai apibrėžiant „ekonominių išteklių“ sąvoką.
Tai nurodžius, svarbu pažymėti, kad Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalyje nustatytas draudimas yra suformuluotas labai
plačiai ir tai galima spręsti iš žodžių „tiesiogiai ar netiesiogiai“ vartojimo (pagal analogiją žr. 2007 m. spalio 11 d. Sprendimo
Möllendorf ir Möllendorf-Niehuus
, C‑117/06, Rink. p. I‑8361, 50 punktą ir 2010 m. birželio 29 d. Sprendimo
E ir F
, C‑550/09, Rink. p. I‑6231, 66 punktą).
Šioje dalyje pavartotų žodžių junginio „leidžiama naudotis“ prasmė taip pat yra labai plati ir apima ne konkrečią teisinę
kategoriją, o visus veiksmus, kuriuos reikia atlikti tam, kad asmuo gautų galimybę disponuoti atitinkamu turtu (pagal analogiją
žr. minėtų sprendimų
Möllendorf ir Möllendorf-Niehuus
51 punktą ir
E ir F
67 punktą).
Šiomis aplinkybėmis, kaip teigia
Generalbundesanwalt
, Prancūzijos ir Italijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija, reikėtų manyti, kad veiksmai, kurie pasireiškia tokio turto,
kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, tiekimu iš valstybės narės ir pastatymu asmeniui Irane ir tokio turto tiekimo
ar pastatymo parengiamieji ir paskesni veiksmai, taip pat suinteresuotųjų asmenų suvedimas, gali patekti į „galimybės naudotis
suteikimo“ sąvoką, kaip suprantama pagal Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalį.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo klausime nurodo situaciją, kai tokie ekonominiai ištekliai, kaip
antai vitrifikacinė krosnis, buvo pristatyti ir pastatyti Irane, veikė, tačiau dar nebuvo paruošti eksploatacijai.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Reglamentu Nr. 423/2007, kaip numatyta jo 3 konstatuojamojoje dalyje, įgyvendinama Bendroji
pozicija 2007/140/BUSP, priimta siekiant Europos Sąjungoje Rezoliucijos 1737 (2006) tikslų, kartu siekiama įgyvendinti ir
šią rezoliuciją (pagal analogiją žr. minėtų sprendimų
Möllendorf ir Möllendorf-Niehuus
54 punktą ir
E ir F
72 punktą). Todėl aiškinant šį reglamentą reikia atsižvelgti į nurodytos rezoliucijos tekstą ir tikslus.
Tiek iš Rezoliucijos 1737 (2006), ypač 2 ir 12 punktų, tiek iš Bendrosios pozicijos 2007/140/BUSP, ypač pirmos ir devintos
konstatuojamųjų dalių, teksto nedviprasmiškai matyti, kad Irano Islamo Respublikos atžvilgiu priimtos ribojamosios priemonės
yra prevencinio pobūdžio, nes jomis siekiama užkirsti kelią branduolinių ginklų „platinimo rizikai“ šioje valstybėje. Atsižvelgiant
į tarptautinių ir Sąjungos teisės aktų, kurių dalis yra Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalies nuostatos, bendrą struktūrą
ir tikslus, tokios rizikos buvimas turi būti vertinamas tuo pačiu metu, kai atliekami atitinkami veiksmai.
Vadovaujantis būtent Irano Islamo Respublikos atžvilgiu priimtų ribojamųjų priemonių prevenciniu pobūdžiu, siekiant taikyti
Reglamentą Nr. 423/2007, jo 1 straipsnio i punkte nurodyta sąvoka „ekonominiai ištekliai“ apibrėžta kaip bet kurios rūšies
turtas, kitas nei lėšos, kuris „gali būti panaudotas“ įsigyti, be kita ko, produktus, kuriuos naudojant prisidedama prie branduolinių
ginklų platinimo Irane.
Iš to matyti, kad, taikant šią sąvoką, Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalyje įtvirtinto draudimo atveju svarbus veiksnys
yra galimybė, jog šis turtas bus naudojamas siekiant gauti lėšų, prekių ar paslaugų, kurias panaudojus galėtų būti prisidedama
prie branduolinių ginklų platinimo Irane, kovoti su kuriuo siekiama priimant Rezoliuciją 1737 (2006), Bendrąją poziciją 2007/140/BUSP
ir Reglamentą Nr. 423/2007.
Kadangi turtas, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio i punktą, tokioje situacijoje, kaip antai
nagrinėjama pagrindinėje byloje, savaime kelia apėjimo riziką, nes panaudojant jį prisidedama prie branduolinių ginklų platinimo
Irane (pagal analogiją žr. 2010 m. balandžio 29 d. Sprendimo
M ir kt.
, C‑340/08, Rink. p. I‑3913, 57 punktą ir minėto Sprendimo
E ir F
77 punktą), kad būtų galima taikyti 7 straipsnio 3 dalį, nereikia, kad šį turtą būtų galima naudoti nedelsiant atliekant
nagrinėjamus veiksmus.
Taikant Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalį, pagrindinėje byloje ekonominiai ištekliai, šiuo atveju – vitrifikacinė
krosnis, reiškia galimybę ją naudoti gaminant branduolinių raketų komponentus, taip prisidedant prie branduolinių ginklų platinimo
Irane, nepaisant to, kad jos negalima panaudoti nedelsiant po to, kai ji buvo pristatyta ir pastatyta.
Remiantis tuo darytina išvada, kad aplinkybė, jog ši krosnis po to, kai buvo pastatyta Irane, nebuvo paruošta eksploatacijai,
savaime nepašalina galimybės naudotis ekonominiais ištekliais suteikimo, kaip tai suprantama pagal kartu taikomus Reglamento
Nr. 423/2007 1 straipsnio i punktą ir 7 straipsnio 3 dalį.
Kaip aiškiai matyti iš pirmojo klausimo antros dalies, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas vartoja būtent
sąvoką „netiesioginis galimybės naudotis ekonominiais ištekliais suteikimas“ pagal Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalį.
Remiantis sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikta informacija, šis patikslinimas paaiškinamas tuo, kad
pagrindinėje byloje nagrinėjama vitrifikacinė krosnis buvo pristatyta ir pastatyta
Emen Survey
, kuriai vykstant faktinėms pagrindinės bylos aplinkybėms vadovavo M. Afrasiabi. Nors šio žmogaus pavardė neįtraukta į reglamento
IV ir V priedus,
Generalbundesanwalt
kaltinamuosiuose aktuose nurodyta, kad jis veikė SHIG, t. y. reglamento IV priedo A dalies 10 punkte nurodyto subjekto, naudai
ir vėliau ketino naudoti šią krosnį, kad gamintų šiam subjektui branduolinių raketų komponentus.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Bendrosios pozicijos 2007/140/BUSP, kurią įgyvendinti siekiama Reglamentu Nr. 423/2007,
9 konstatuojamojoje dalyje, kaip ir Rezoliucijos 1737 (2006) 12 punkte, nurodyti pagrindai, kuriais grindžiamas kitų asmenų
ar subjektų nei tie, kurie, kaip nustatė Jungtinių Tautų Saugumo Taryba arba Sankcijų Komitetas, dalyvauja, yra tiesiogiai
susiję arba remia Irano branduolinių ginklų platinimo veiklą, įtraukimas į sąrašą. Vienas iš šių pagrindų yra tas, kad atitinkamas
asmuo ar subjektas veikė Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos arba Sankcijų Komiteto nurodyto asmens ar subjekto vardu, jo nurodymu
ar jo kontroliuojamas.
Šie pagrindai taip pat svarbūs vertinant, ar ekonominių išteklių tiekimas Reglamento Nr. 423/2007 IV ir V prieduose nurodytam
asmeniui ar subjektui laikytinas „netiesioginiu galimybės naudotis suteikimu“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 7 straipsnio
3 dalį, šiuose prieduose nurodytam asmeniui ar subjektui, kad būtų galima taikyti šioje nuostatoje įtvirtintą draudimą ir
nacionalinėje teisėje, taikomoje už šio draudimo nepaisymą, nustatytas sankcijas.
Todėl jei pagrindinės bylos aplinkybėmis M. Afrasiabi veikė SHIG vardu, jos nurodymu ar jos kontroliuojamas ir siekė eksploatuoti
nurodytą turtą šios įstaigos naudai, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, šis teismas
gali nuspręsti, kad buvo netiesiogiai suteikta galimybė naudotis ekonominiais ištekliais, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 423/2007
7 straipsnio 3 dalį.
Taip pat reikia nurodyti, pirma, kad tiek atsižvelgiant į Reglamentu Nr. 423/2007 siekiamą tikslą, tiek į būtinybę užtikrinti
šio reglamento veiksmingą taikymą kovojant su branduolinių ginklų platinimu Irane, į jo 7 straipsnio 3 dalyje įtvirtinto draudimo
taikymo sritį reikia įtraukti visus asmenis, dalyvaujančius darant šia nuostata draudžiamus veiksmus.
Antra, svarbu pažymėti, kad Reglamento Nr. 423/2007 12 straipsnio 2 dalimi nuo bet kurios atsakomybės, įskaitant baudžiamąją,
atleidžiami asmenys, kurie nežinojo ir neturėjo pagrįstos priežasties įtarti, kad jų veiksmai pažeis šio reglamento 7 straipsnio
3 dalyje nurodytą draudimą suteikti galimybę naudotis.
Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, esant tam tikroms aplinkybėms, turėtų patikrinti, ar kiekvienas
iš kaltinamųjų, kuris atliko pagrindinėje byloje nagrinėjamus veiksmus ir žinojo ar bent jau turėjo pagrįstų priežasčių įtarti,
kad šie veiksmai prieštarauja tokiam draudimui.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio
3 dalis aiškintina taip, jog netiesioginio galimybės naudotis ekonominiais ištekliais, kaip jie suprantami pagal šio reglamento
1 straipsnio i punktą, suteikimo draudimas taikomas veiksmams, susijusiems su veikiančios, tačiau dar neparuoštos eksploatacijai
vitrifikacinės krosnies tiekimu ir pastatymu trečiajam asmeniui Irane, kuris, veikdamas šio reglamento IV ir V prieduose nurodyto
asmens, subjekto ar organizacijos vardu, nurodymu ar jo kontroliuojamas, ketina eksploatuoti šią krosnį, kad gamintų tokiam
asmeniui, subjektui ar organizacijai produktus, kuriuos naudojant gali būti prisidedama prie branduolinių ginklų platinimo
šioje valstybėje.

Dėl antrojo ir trečiojo prejudicinių klausimų
Pateikdamas antrąjį ir trečiąjį klausimus, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs
teismas prašo išaiškinti Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalį. Jis būtent nori sužinoti, pirma, ar šio reglamento 7 straipsnio
3 dalyje ir 4 dalyje nurodytos nusikaltimo sudėtys tarpusavyje nėra suderinamos, t. y. kad šio straipsnio 4 dalyje įtvirtintas
draudimas apeiti gali būti taikomas tik tiems veiksmams, kurie formaliai nepatenka į 3 dalyje įtvirtinto draudimo taikymo
sritį, ar vis dėlto šis draudimas apeiti taikomas visiems veiksmams, dėl kurių reglamente nurodytam asmeniui, subjektui ar
organizacijai galiausiai suteikiama galimybė naudotis ekonominiais ištekliais.
Antra, nacionalinis teismas prašo patikslinti Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje vartojamas sąvokas „sąmoningai“
ir „apgalvotai“.
Šiuo klausimu reikia nurodyti, pirma, kad Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje nurodydamas veiklą, kurios tikslas
arba poveikis yra tiesiogiai arba netiesiogiai „apeiti“ būtent 7 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą draudimą, Sąjungos teisės
aktų leidėjas nukreipia į veiklą, kurios tikslas ar poveikis – išvengti, kad ši draudimo priemonė būtų taikoma kaltininkui
(pagal analogiją žr. 1974 m. gruodžio 3 d. Sprendimo
van Binsbergen
, 33/74, Rink. p. 1299, 13 punktą; 1985 m. sausio 10 d. Sprendimo
Association des Centres distributeurs Leclerc ir Thouars Distribution
, 229/83, Rink. p. 1, 27 punktą ir 1994 m. spalio 5 d. Sprendimo
TV10
, C‑23/93, Rink. p. I‑4795, 21 punktą). Tokia veikla skiriasi nuo veiksmų, kuriais formaliai pažeidžiamas minėtoje 3 dalyje
įtvirtintas galimybės naudotis suteikimo draudimas.
Tik toks aiškinimas, pagal kurį Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje nurodyta veikla negali būti laikoma šio reglamento
7 straipsnio 3 dalimi draudžiamais galimybės naudotis suteikimo veiksmais, gali užtikrinti pirmosios nuostatos veiksmingą
taikymą ir savarankišką turinį antrosios nuostatos atžvilgiu kovojant su branduolinių ginklų platinimu Irane.
Todėl, kaip teigia
Generalbundesanwalt
, Prancūzijos ir Italijos vyriausybės, taip pat Komisija, Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje įtvirtintą draudimą
reikia suprasti kaip taikytiną veiklai, kurioje, remiantis objektyviais kriterijais, formaliai negalima įžvelgti šio reglamento
7 straipsnio 3 dalyje nurodyto pažeidimo sudėties (pagal analogiją žr. 2000 m. gruodžio 14 d. Sprendimo
Emsland-Stärke
, C‑110/99, Rink. p. I‑11569, 52 punktą ir 2006 m. vasario 21 d. Sprendimo
Halifax ir kt.
, C‑255/02, Rink. p. I‑1609, 74 ir 75 punktus), tačiau kurios tikslas ar poveikis dėl jos pobūdžio ar galimo ryšio su kita
veikla tiesiogiai ar netiesiogiai užkirsti kelią 7 straipsnio 3 dalyje įtvirtinto draudimo taikymui.
Kalbant, antra, apie Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje nurodyto dalyvavimo subjektyviąją pusę, pirmiausia reikia
pažymėti, kaip tvirtina Italijos vyriausybė ir Komisija, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką, laikantis vienodo Sąjungos
teisės taikymo reikalavimo, tuomet, kai šios teisės nuostatoje, kad būtų nustatyta jos prasmė ir taikymo sritis, nedaroma
aiški nuoroda į valstybių narių teisę, jos sąvokos visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinamos autonomiškai ir vienodai
(žr. 2011 m. spalio 18 d. Sprendimo
Brüstle
, C‑34/10, Rink. p. I‑0000, 25 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Antra, kaip nurodo, Italijos vyriausybė ir Komisija, jungtuko „ir“ vartojimas šioje nuostatoje nedviprasmiškai patvirtina
atitinkamai sąvokas „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ atitinkančių aspektų kumuliacinį pobūdį.
Trečia, turint omenyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytus Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio
4 dalies kalbinių versijų skirtumus, būtent tai, kad kai kuriose iš jų, kaip nurodė generalinis advokatas išvados 80 punkte,
vietoj termino „apgalvotai“ vartojami terminai „tyčia“ arba „sąmoningai“, siekiant užtikrinti vienodą šios nuostatos aiškinimą,
reikia ją aiškinti atsižvelgiant į teisės aktų, kurios dalis ji yra, bendrą struktūrą ir tikslus (žr. minėto Sprendimo
M ir kt.
44 ir 49 punktus).
Pagal Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalį sąvokos „apgalvotai“ ir „sąmoningai“ apima žinojimo ir valios aspektus.
Abu kumuliaciniai žinojimo ir valios aspektai egzistuoja tuomet, kai Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje nurodytoje
veikloje dalyvaujantis asmuo sąmoningai siekia tiesiogiai ar netiesiogiai apeiti (draudimą) arba jį apeina.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį ir trečiąjį pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 423/2007
7 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad:
–        ji taikytina veiklai, kurioje formaliai negalima įžvelgti šio reglamento 7 straipsnio 3 dalyje nurodyto pažeidimo sudėties,
tačiau kurios tikslas ar poveikis tiesiogiai ar netiesiogiai užkirsti kelią šioje nuostatoje įtvirtinto draudimo taikymui,
–        sąvokos „apgalvotai“ ir „sąmoningai“ apima kumuliacinius žinojimo ir valios aspektus, kurie egzistuoja tuomet, kai nurodytą
tikslą ar poveikį turinčioje veikloje dalyvaujantis asmuo sąmoningai jo siekia ar bent jau suvokia, kad jo dalyvavimas gali
turėti tokį tikslą ar poveikį, ir sutinka su tokia galimybe.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
2007 m. balandžio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui 7 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti
taip, jog netiesioginio galimybės naudotis ekonominiais ištekliais, kaip jie suprantami pagal šio reglamento 1 straipsnio
i punktą, suteikimo draudimas taikomas veiksmams, susijusiems su veikiančios, tačiau dar neparuoštos eksploatacijai vitrifikacinės
krosnies tiekimu ir pastatymu trečiajam asmeniui Irane, kuris, veikdamas šio reglamento IV ir V prieduose nurodyto asmens,
subjekto ar organizacijos vardu, nurodymu ar jo kontroliuojamas, ketina eksploatuoti šią krosnį, kad gamintų tokiam asmeniui,
subjektui ar organizacijai produktus, kuriuos naudojant gali būti prisidedama prie branduolinių ginklų platinimo šioje valstybėje.
2.
Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalį reikia aiškinti taip, kad:
–
ji taikytina veiklai, kurioje formaliai negalima įžvelgti šio reglamento 7 straipsnio 3 dalyje nurodyto pažeidimo sudėties,
tačiau kurios tikslas ar poveikis tiesiogiai ar netiesiogiai užkirsti kelią šioje nuostatoje įtvirtinto draudimo taikymui,
–
sąvokos „apgalvotai“ ir „sąmoningai“ apima kumuliacinius žinojimo ir valios aspektus, kurie egzistuoja tuomet, kai nurodytą
tikslą ar poveikį turinčioje veikloje dalyvaujantis asmuo sąmoningai jo siekia ar bent jau suvokia, kad jo dalyvavimas gali
turėti tokį tikslą ar poveikį, ir sutinka su tokia galimybe.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.