CELEX: 62013CJ0445
Apelācija
Kopienas preču zīme
Regula (EK) Nr. 207/2009
7. panta 1. punkta b) apakšpunkts
Absolūts atteikuma pamats
Atšķirtspējas neesamība
Trīsdimensiju apzīmējums, kuru veido cilindriskas pudeles forma

Ar savu apelācijas sūdzību
Voss of Norway ASA
(turpmāk tekstā – “
Voss
”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu
Voss of Norway
/ITSB –
Nordic Spirit
(Cilindriskas pudeles forma) (T‑178/11, EU:T:2013:272; turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja tās prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 785/2010‑1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp
Nordic Spirit AB
(
publ
) (turpmāk tekstā – “
Nordic Spirit
”) un
Voss
(turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Atbilstošās tiesību normas
Regula (EK) Nr. 207/2009
Ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (
OV L 78, 1. lpp.
), kas stājās spēkā 2009. gada 13. aprīlī, tika atcelta un aizstāta Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (
OV 1994, L 11, 1. lpp.
).
Saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. pantu “Absolūta atteikuma pamatojums [Absolūti atteikuma pamati]”:
“1.   Nereģistrē:
[..]
b)
preču zīmes, kam nav atšķirīgu īpašību [atšķirtspējas];
[..].”
Šīs regulas 52. panta “Absolūt[i] spēkā neesamības pamat[i]” 1. punktā ir paredzēts:
“Kopienas preču zīmi paziņo [atzīst] par spēkā neesošu, ja [ITSB] iesniegts attiecīgs iesniegums vai pamatojoties uz pretprasību lietas izskatīšanas procesā attiecībā uz pārkāpumu:
a)
Kopienas preču zīme reģistrēta pretrunā 7. panta noteikumiem;
[..].”
Minētās regulas 55. panta 2. punktā ir paredzēts:
“Uzskata, ka Kopienas preču zīmei jau no paša sākuma nav bijis šajā regulā noteikto seku, ja preču zīme ir paziņota [atzīta] par [daļēji vai pilnībā] spēkā neesošu.”
Šīs pašas regulas 99. pantā ir noteikts:
“1.   Kopienas preču zīmju tiesas uzskata Kopienas preču zīmi par derīgu [spēkā esošu], ja vien atbildētājs tās derīgumu [spēkā esamību] neapstrīd ar pretprasību par atcelšanu vai spēkā neesamības paziņošanu [atzīšanu].
2.   Jautājumu par Kopienas preču zīmes derīgumu [spēkā esamību] neceļ prasībā par paziņošanu, ka pārkāpuma nav [prasībā par pārkāpuma neesamības konstatēšanu].
3.   Prasībās, kas minētas 96. panta a) un c) punktā, prasība par preču zīmes atcelšanu vai spēkā neesamību, kas iesniegta citādi nekā pretprasības ceļā, ir pieņemama, ciktāl atbildētājs norāda, ka Kopienas preču zīmes īpašnieka tiesības varētu atcelt neizmantošanas dēļ vai šo Kopienas preču zīmi varētu paziņot par spēkā neesošu sakarā ar atbildētāja agrākām tiesībām.”
Regula (EK) Nr. 2868/95
Saskaņā ar Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94 (
OV L 303, 1. lpp.
), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2009. gada 31. marta Regulu (EK) Nr. 355/2009 (
OV L 109, 3. lpp.
), 37. noteikumu:
“Pieteikums [ITSB] par atcelšanu vai spēkā neesamības pasludināšanu [atzīšanu], ievērojot [Regulas Nr. 207/2009 56. pantu], ietver:
[..]
b)
attiecībā uz iemesliem, uz ko pamatojas pieteikums [kas minēti pieteikumā]:
[..]
iv)
norādi par faktiem, pierādījumiem un argumentiem, kas uzrādīti [izvirzīti] minētā pamatojuma atbalstam;
[..].”
Tiesvedības priekšvēsture un apstrīdētais lēmums
2004. gada 3. decembrī
Voss
procesā ITSB saskaņā ar Regulu Nr. 40/94 ieguva šādi atveidotas Kopienas trīsdimensiju preču zīmes (turpmāk tekstā – “apstrīdētā preču zīme”) reģistrāciju ar numuru 3156163:
Preces, attiecībā uz kurām tika reģistrēta apstrīdētā preču zīme, ietilpst 32. un 33. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam:
—
32. klase: alus; bezalkoholiskie dzērieni, ūdens;
—
33. klase: alkoholiskie dzērieni, izņemot alu.
2008. gada 17. jūlijā
Nordic Spirit
iesniedza pieteikumu par apstrīdētās preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu, pamatojoties, pirmkārt, uz Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 7. panta 1. punkta a) līdz e) apakšpunkta i) līdz iii) daļu, un, otrkārt, uz minētās regulas 51. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
ITSB Anulēšanas nodaļa ar 2010. gada 10. janvāra lēmumu pilnībā noraidīja šo pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu.
Tā tostarp uzskatīja, ka apstrīdētās preču zīmes forma nav “parasta” dzērienu tirgū un ka kontrasta starp caurspīdīgo pudeles korpusu un vāciņu dēļ tā lielā mērā atšķiras no pastāvošajām pudelēm un tādējādi var tikt izmantota kā preču zīme.
2010. gada 6. maijā
Nordic Spirit
saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 58.–64. pantu par šo Anulēšanas nodaļas lēmumu iesniedza apelācijas sūdzību ITSB.
ITSB Apelāciju pirmā padome (turpmāk tekstā – “Apelāciju padome”) ar apstrīdēto lēmumu atcēla minēto lēmumu un apmierināja pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu.
Tā būtībā uzskatīja, ka, ņemot vērā judikatūru, saskaņā ar kuru patērētāji pudelēm, kuras satur pārtikas produktus, pirmām kārtām piedēvē vienkāršu iepakojuma funkciju (spriedums
Develey
/ITSB (Plastmasas pudeles forma), T‑129/04,
EU:T:2006:84
), ir jāuzskata, ka patērētāji lasīs uz pudeles izvietoto etiķeti, lai identificētu preces izcelsmi un to nošķirtu no citām precēm.
Apelāciju padome turklāt uzskatīja, ka nav norādīts neviens pierādījums, kas pamatotu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvojumus, saskaņā ar kuriem vidusmēra patērētājs konkrēto preču iepakojuma formu spēj uztvert kā to komerciālās izcelsmes norādi, ja vien šai formai ir pietiekamas raksturīpatnības, lai pievērstu šī patērētāja uzmanību.
Papildus tam šī padome uzskatīja, ka
Voss
nav iesniegusi nevienu pierādījumu, kas ļautu konstatēt, ka
Nordic Spirit
kļūdaini norādījusi, ka minerālūdens pudeles vai jebkādu citu dzērienu saturošas pudeles nemainīgi ietver vārdiskus un grafiskus elementus un ka šī iemesla dēļ patērētāji ir ieraduši konkrētās preces komerciālo izcelsmi identificēt, balstoties nevis uz pudeles dizainu, bet uz šiem elementiem.
Visbeidzot minētā padome norādīja, ka konkrētās pudeles forma būtiski neatšķiras no citu trauku, kurus Eiropas Savienībā izmanto alkoholiskajiem vai bezalkoholiskajiem dzērieniem, formām, bet ka tā ir tikai viens no to variantiem.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2011. gada 18. martā,
Voss
cēla prasību atcelt apstrīdēto lēmumu.
Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirzīja četrus pamatus.
Pirmais no tiem bija saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpumu, jo Apelāciju padome savu argumentāciju būtībā esot balstījusi uz apstākļiem, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai neesot tikuši darīti zināmi un attiecībā uz kuriem tā neesot varējusi paust savu nostāju.
Otrais pamats attiecās uz Regulas Nr. 207/2009 99. panta un Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunkta pārkāpumu, jo Apelāciju padome apelācijas sūdzības iesniedzējai esot nepamatoti noteikusi apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas pierādīšanas pienākumu, lai gan šī preču zīme bija reģistrēta un uz to līdz ar to attiecās spēkā esamības prezumpcija.
Trešais pamats bija saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un judikatūras attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmju atšķirtspēju kļūdainu interpretāciju, jo judikatūrā definēto trīsdimensiju preču zīmes atšķirtspējas vērtēšanas pārbaudi – ja runa ir par šķidra produkta iepakojumu un ja šo preču zīmi veido pašas preces forma – pārbaudi, kas ietver vērtējumu, vai preču zīme būtiski atšķiras no konkrētās nozares normām un ieražām, Apelāciju padome esot aizstājusi ar citu pārbaudi, kas balstās uz nozīmi, kas būtu jāpiešķir etiķetēm vai pārējai minētajā nozarē pastāvošajai marķēšanas praksei.
Visbeidzot ceturtais pamats bija saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un pierādījumu sagrozīšanu par būtiskas atšķirības salīdzinājumā ar dzērienu nozares normām vai ieražām esamību, jo Apelāciju padome esot kļūdaini secinājusi, ka apstrīdētajai preču zīmei nav atšķirtspējas.
Tiesas sēdē Vispārējā tiesā apelācijas sūdzības iesniedzēja tomēr norādīja, ka tā savu pirmo pamatu atsauc.
Vispirms Vispārējā tiesa konstatēja, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz argumentāciju, kuru veido divi nošķirti un viens no otra neatkarīgi pīlāri.
Pārsūdzētā sprieduma 27. punktā Vispārējā tiesa norādīja, ka apstrīdētā lēmuma 18.–35. punktā, kas atbilst tai argumentācijas daļai, kuru tā nodēvēja par “pirmo pīlāru”, Apelāciju padome būtībā ir uzskatījusi, ka ir vispārzināms, ka dzērieni gandrīz vienmēr tiek pārdoti pudelēs, skārda bundžās vai citādos iepakojumos, uz kuriem izvietota etiķete vai vārdisks vai grafisks elements; ka šīs norādes ir tās, kas patērētājam ļauj nošķirt tirgū esošās preces un ka
Voss
nav iesniegusi nevienu pierādījumu, lai pamatotu savu apgalvojumu, atbilstoši kuriem tas tā neesot.
Pārsūdzētā sprieduma 28. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka apstrīdētā lēmuma 36.–41. punktā, kas atbilst tai argumentācijas daļai, kuru tā identificējusi kā “otro pīlāru”, Apelāciju padome ir veikusi patstāvīgu apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas analīzi, būtībā secinot, ka attiecīgā pudele būtiski neatšķiras no pārējo alkoholisko un bezalkoholisko dzērienu tirgū esošo pudeļu formas un ir tikai viens no to variantiem, un ka tādējādi tā būtiski neatšķiras no konkrētās nozares normām un ieražām.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 29. punktā ir precizējusi, ka pēc tam, kad lietas dalībnieki par šo punktu tika aicināti izteikties tiesas sēdē, tie apstiprināja, ka apstrīdētais lēmums balstās uz argumentāciju, kuru veido divi nošķirti un neatkarīgi pīlāri. Turklāt pārsūdzētā sprieduma 30. punktā tā norādīja, ka
Voss
tiesas sēdē precizēja, ka tās otrais pamats ir vērsts vienīgi pret pirmo no šiem pīlāriem.
Vispārējā tiesa ir veikusi trešā pamata pārbaudi, ciktāl tas attiecas uz otro pīlāru, kā arī ceturtā pamata pārbaudi.
Pirmkārt, Vispārējā tiesa noraidīja trešo pamatu, ciktāl tas attiecas uz šo otro pīlāru.
It īpaši pārsūdzētā sprieduma 55. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka apstrīdēto preču zīmi veido elementu kombinācija, katram no kuriem – tā kā tos var plaši izmantot tirdzniecībā, lai iepakotu ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi apzīmētās preces – attiecībā uz šīm precēm nav atšķirtspējas.
Attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes trīsdimensiju formu Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 51. punktā uzskatīja, ka ir vispārzināms, ka lielākajai daļai tirgū pieejamajām pudelēm ir kāda cilindriska daļa. Tā no tā secināja, ka vidusmēra patērētāja skatījumā ir dabiski, ka alkoholisko un bezalkoholisko dzērienu pudelēm parasti ir tāda forma. Vispārējā tiesa no tā secināja, ka konkrētās pudeles “perfektā cilindra” forma – pat pieņemot, ka šim elementam piemīt zināma oriģinalitāte – nevar tikt uzskatīta par tādu, kas būtiski atšķiras no konkrētās nozares normām un ieražām.
Attiecībā uz necaurspīdīgo vāciņu Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 52. punktā nosprieda, ka šo elementu ar grūtībām var uzskatīt par tādu, kam ir būtiskas atšķirības salīdzinājumā ar šajā nozarē pastāvošajām normām vai ieražām, jo ir vispārzināms, ka ļoti daudzas pudeles tiek noslēgtas ar vāciņu, kas izgatavots no attiecībā pret pudeles korpusu atšķirīga materiāla un no tā atšķirīgā krāsā.
Attiecībā uz vāciņa diametru, kas ir identisks pudeles diametram, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 53. punktā nosprieda, ka tas ir tikai viens no pastāvošo formu variantiem un to nevar uzskatīt par tādu, kas būtiski atšķiras no minētās nozares normām un ieražām, pat pieņemot, ka tiktu atzīts, ka šim elementam piemīt zināma oriģinalitāte.
Pārsūdzētā sprieduma 57. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka tas, ka kombinētu preču zīmi veido vienīgi elementi, kuriem attiecībā uz konkrētajām precēm nav atšķirtspējas, vispārīgi ļauj secināt, ka šai preču zīmei, vērtējot to kopumā, nav atšķirtspējas. Tā piebilda, ka šāds secinājums var tikt atspēkots vienīgi gadījumā, ja konkrētas norādes, tostarp veids, kādā šie dažādie elementi ir kombinēti, ļauj konstatēt, ka minētā kombinētā preču zīme, vērtējot to kopumā, ir kaut kas vairāk nekā vienīgi to veidojošo elementu summa.
Pārsūdzētā sprieduma 58. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka tādas norādes šajā lietā nav, ņemot vērā, ka veids, kādā ir kombinēti trīsdimensiju apzīmējumu, attiecībā uz kuru reģistrēta apstrīdētā preču zīme, veidojošie elementi, nav nekas vairāk kā šo preču zīmi veidojošo elementu summa, proti, pudele ar necaurspīdīgu vāciņu tāpat kā lielākā daļa pudeļu, kas paredzētas alkoholisko vai bezalkoholisko dzērienu konkrētajā tirgū pildīšanai.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 59. punktā no tā secināja, ka Apelāciju padome nav pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Savienības vidusmēra patērētājs apstrīdēto preču zīmi uztveršot kopumā tikai kā vienu no preču, attiecībā uz kurām iesniegts minētās preču zīmes reģistrācijas pieteikums, [iepakojumu] formas variantiem.
Tā pārsūdzētā sprieduma 60. punktā secināja, ka Apelāciju padome apstrīdētā lēmuma 36. un turpmākajos punktos ir konkrēti piemērojusi judikatūrā paredzēto pārbaudi trīsdimensiju apzīmējumu atšķirtspējas vērtēšanai, saskaņā ar kuru ir jāpārbauda, vai konkrētais apzīmējums būtiski atšķiras no konkrētās nozares normām un ieražām, ja runa ir par šķidra produkta iepakojumu un ja šo apzīmējumu veido šīs pašas preces izskats.
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 62.–91. punktā Vispārējā tiesa noraidīja ceturto
Voss
savas prasības atbalstam izvirzīto pamatu. Tā faktiski atzina, ka Apelāciju padome pamatoti ir uzskatījusi, ka apstrīdētajai preču zīmei nav atšķirtspējas un ka tā īsti neatšķiras no dzērienu nozarē bieži izmantoto preču iepakojuma formām, bet drīzāk ir viens no šo formu variantiem.
Vispārējā tiesa arī nosprieda, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītie argumenti neļauj apšaubīt šādu secinājumu.
Tostarp attiecībā uz
Voss
argumentu, saskaņā ar kuru Apelāciju padome, cilindrisko formu salīdzinot ar cilindra posmu, esot sagrozījusi lietas materiālos esošos pierādījumus, ņemot vērā, ka no matemātikas viedokļa “cilindrisks posms” ir absurds, Vispārējā tiesa norādīja, ka nekas neļauj uzskatīt, ka šī padome apstrīdētā lēmuma 37. punktā ir vēlējusies izteicienam “cilindrisks posms” piešķirt matemātisku nozīmi “ģeometriskas formas posma attēla” izpratnē. Vispārējās tiesas ieskatā, tieši pretēji, vārds “posms” ir jāsaprot kā “kāda no vairāk vai mazāk nošķirtām daļām, kurās kaut kas ir vai var tikt sadalīts vai no kurām tas sastāv” (“any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up”,
Oxford Dictionary
).
Pārsūdzētā sprieduma 92.–96. punktā Vispārējā tiesa kā tādus, kam nav nozīmes, noraidīja otro un arī trešo pamatu, ciktāl šis trešais pamats ir vērsts pret argumentācijas, uz kuru balstīts apstrīdētais lēmums, pirmo pīlāru.
Tā faktiski nosprieda, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tad, kad ITSB lēmuma rezolutīvā daļa balstās uz argumentāciju, ko veido vairāki pīlāri, no kuriem katrs pats par sevi ir pietiekams, lai pamatotu šo rezolutīvo daļu, šis tiesību akts principā ir jāatceļ tikai tad, ja katrs no šiem pīlāriem ir prettiesisks. Vispārējās tiesas ieskatā, pat pieņemot, ka pamati, kas vērsti pret argumentācijas, uz kuru balstās apstrīdētais lēmums, pirmo pīlāru, ir pamatoti, tam neesot ietekmes uz šī lēmuma rezolutīvo daļu, jo šīs argumentācijas otrais pīlārs nav prettiesisks.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 95. punktā precizēja, ka, “pat pieņemot, ka Apelāciju padome nepamatoti uzskatīja, ka ir vispārzināms, ka dzērieni gandrīz vienmēr tiek pārdoti pudelēs, uz kurām izvietota etiķete vai vārdisks vai grafisks elements; ka tās ir šīs norādes, kas patērētājam ļauj nošķirt tirgū esošās preces, un ka prasītāja nav iesniegusi nevienu pierādījumu, lai pamatotu savus apgalvojumus, atbilstoši kuriem tas tā nav, šie apsvērumi nekādi neskar secinājumu, ar kuru konstatēta apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas neesamība, kas balstās uz [pārsūdzētā sprieduma] 46.–91. punktā izklāstītajiem juridiski korektiem vērtējumiem”.
Ņemot vērā visus šos apsvērumus, Vispārējā tiesa noraidīja tajā celto
Voss
prasību.
Lietas dalībnieku prasījumi Tiesā
Voss
lūdz Tiesu:
—
atcelt pārsūdzēto spriedumu un
—
piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
ITSB lūdz Tiesu:
—
noraidīt apelācijas sūdzību un
—
piespriest
Voss
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
International Trademark Association
[Starptautiskā Preču zīmju asociācija] (turpmāk tekstā – “
INTA
”), kurai ar Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu
Voss of Norway
/ITSB (C‑445/13 P,
EU:C:2014:202
) tika atļauts iestāties lietā
Voss
prasījumu atbalstam, lūdz Tiesu:
—
atcelt pārsūdzēto spriedumu un
—
nolemt, ka tā sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
Par apelācijas sūdzību
Voss
savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza sešus pamatus.
Par pirmo pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
Ar savu pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā neesot pārbaudījusi tās prasības pirmajā instancē pamatojumam izvirzīto otro pamatu, kas saistīts ar to, ka Apelāciju padome tai esot nepamatoti noteikusi pierādīšanas pienākumu par apstrīdētās preču zīmju atšķirtspēju, lai gan šī preču zīme jau bija reģistrēta un uz to attiecās spēkā esamības prezumpcija.
Tā šajā ziņā norāda, ka Vispārējā tiesa šo otro pamatu esot noraidījusi vienīgi tādēļ, ka tā esot patvaļīgi uzskatījusi, ka šis pamats ir vērsts pret argumentācijas, uz kuru balstās apstrīdētais lēmums, pirmo pīlāru, lai gan tas ir skaidri vērsts pret otro pīlāru, kāds tas definēts pārsūdzētā sprieduma 28. punktā.
ITSB apstrīd šos apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvojumus un lūdz noraidīt pirmo pamatu.
Tiesas vērtējums
Voss
būtībā pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir grozījusi noteikumus par abu apstrīdētajā lēmumā izklāstītās argumentācijas pīlāru nošķiršanu, par kuru tika panākta vienošanās tiesas sēdē Vispārējā tiesā.
Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā pārsūdzētā sprieduma 27. un 28. punktā pirmais un otrais pīlārs tikuši formulēti pretēji tam, kā tie tika formulēti tiesas sēdē Vispārējā tiesā.
Līdz ar to Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nevērtējot
Voss
savas prasības pirmajā instancē pamatojumam izvirzīto otro pamatu, kas saistīts ar to, ka Apelāciju padome tai esot nepamatoti noteikusi apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas pierādīšanas pienākumu.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka, kā izriet no Vispārējā tiesā notikušās tiesas sēdes protokola, kas prasītājai paziņots ar 2013. gada 13. marta faksu, tā ir pieļāvusi, pirmkārt, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz argumentāciju, kuru veido divi neatkarīgi pīlāri, no kuriem pirmais ir ietverts apstrīdētā lēmuma 18.–35. punktā un otrais – tā 36.–41. punktā, un, otrkārt, ka tās otrais pamats nav vērsts pret šajā 36.–41. punktā izklāstīto argumentāciju.
Turklāt, pat pieņemot, ka šis otrais Vispārējā tiesā izvirzītais pamats, kā apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzēja, ir vērsts pret minēto otro pīlāru, ir jākonstatē, ka – kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 28. un 50. punkta –, Apelāciju padome apstrīdētā lēmuma 36.–41. punktā ir veikusi neatkarīgu apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas analīzi un nav noteikusi
Voss
pierādīšanas pienākumu par šādas atšķirtspējas esamību.
No tā izriet, ka pirmais
Voss
izvirzītais pamats tās apelācijas sūdzības pamatojumam nav pamatots un līdz ar to ir jānoraida.
Par otro pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
Ar savu otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā neesot ņēmusi vērā Regulas Nr. 207/2009 99. pantu, kā arī Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunktu, jo tā pārsūdzētā sprieduma 57. un 58. punktā ir apvērsusi pierādīšanas pienākumu, kas gulstas vienīgi uz
Nordic Spirit
kā lietas dalībnieci, kas uzsākusi apstrīdētās preču zīmes spēkā neesamības atzīšanas procesu, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzējai pienākumu pierādīt minētās preču zīmes atšķirtspēju, lai gan
Nordic Spirit
nav iesniegusi nekādus pierādījumus, lai pamatotu tās apgalvoto atšķirtspējas neesamību.
Voss
šajā ziņā apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma 57. punktā Vispārējās tiesas minētā judikatūra – saskaņā ar kuru tas, ka kombinētu preču zīmi veido tikai elementi, kuriem nav atšķirtspējas, vispārīgi ļauj secināt, ka šai preču zīmei, vērtējot to kopumā, nav atšķirtspējas, izņemot gadījumu, ja “tādas konkrētas norādes kā tostarp veids, kādā kombinēti dažādi elementi, norādītu, ka kombinētā preču zīme, vērtējot to kopumā, ir kas vairāk nekā tikai to veidojošo elementu summa” – attiecas uz Kopienas preču zīmju reģistrācijas pieteikumiem un nav piemērojama reģistrētām preču zīmēm, uz kurām tāpat kā uz apstrīdēto preču zīmi attiecas spēkā esamības prezumpcija.
INTA
balstās uz Regulas Nr. 207/2009 52., 55. un 99. pantu, no kuriem izrietot, ka uz reģistrētajām Kopienas preču zīmēm attiecas spēkā esamības prezumpcija, kā arī Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunktu, lai apgalvotu, ka Vispārējā tiesa ir nepamatoti apvērsusi konkrētā apzīmējuma atšķirtspējas pierādīšanas pienākumu.
Šīs asociācijas ieskatā, ja preču zīmes reģistrācijas pieteikums tiek apmierināts, tiek prezumēts, ka reģistrētā preču zīme ir spēkā esoša, ja vien nav pierādījumu par pretējo, un reģistrācijas pieteikuma iesniedzējam nevar prasīt no jauna pierādīt savas preču zīmes spēkā esamību, izņemot, ja lietas dalībnieka, kas tiecas pierādīt šīs preču zīmes spēkā neesamību, norādītie fakti un iesniegtie pierādījumi norāda uz pretējo.
Šajā gadījumā pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzēja neesot ITSB norādījusi nevienu pārbaudāmu faktu, ne arī iesniegusi pierādījumus.
INTA
no tā secina, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 un Nr. 2868/95, neatceļot Apelāciju padomes lēmumu, kurā norādīts, ka
Voss
apgalvojums, saskaņā ar kuru patērētāji var noteikt preču komerciālo izcelsmi, aplūkojot to iepakojumu formu, nav balstīts uz pierādījumiem un tādējādi nav pietiekams, “lai nodrošinātu judikatūrā definēto prasību ievērošanu”.
ITSB apstrīd apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvojumu, saskaņā ar kuru Vispārējās tiesas vērtējums ir izraisījis konkrētā apzīmējuma atšķirtspējas pierādīšanas pienākuma kļūdainu sadalīšanu, un apgalvo, ka, ja vien Regulā Nr. 207/2009 skaidri nav paredzēts pretējais, absolūtu atteikumu pamatu piemērošana ir pakļauta šim pašam kritērijam gan attiecībā uz preču zīmēm, kuru reģistrācija ir lūgta, gan attiecībā uz tām, kuras jau ir reģistrētas.
Tiesas vērtējums
Ciktāl Vispārējai tiesai tiek pārmests, ka tā pārsūdzētā sprieduma 57. un 58. punktā ir apvērsusi pierādīšanas pienākumu, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzējai pienākumu pierādīt apstrīdētās preču zīmes atšķirtspēju, lai gan
Nordic Spirit
nav iesniegusi nekādus pierādījumus par tās apgalvoto atšķirtspējas neesamību, apelācijas sūdzības otrais pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Proti, pārsūdzētā sprieduma 51.–58. punktā Vispārējā tiesa ir patstāvīgi vērtējusi, vai apstrīdētajai preču zīmei piemīt atšķirtspēja.
Pēc tam, kad Vispārējā tiesa pēc katra apstrīdēto preču zīmi veidojošā elementa individuāla vērtējuma konstatēja, ka to veido tādu elementu kombinācija, no kuriem katram nav atšķirtspējas attiecībā uz precēm, attiecībā uz kurām tā ir reģistrēta, tā pārsūdzētā sprieduma 57. punktā norādīja, ka šis apstāklis “ļauj vispārīgi secināt, ka šai preču zīmei, vērtējot to kopumā, nav atšķirtspējas”, ja vien “tādas konkrētas norādes kā tostarp veids, kādā kombinēti dažādi elementi, liecina par to, ka kombinētā preču zīme, vērtējot to kopumā, ir kas vairāk nekā tikai to veidojošo elementu summa”.
Pārsūdzētā sprieduma 58. punktā Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka “šajā lietā nešķiet, ka pastāv tādas norādes”. Tā šajā ziņā ir precizējusi, ka “apstrīdēto preču zīmi raksturo caurspīdīgas cilindriskas pudeles un necaurspīdīga vāciņa tādā pašā diametrā kā pati pudele trīsdimensiju formu kombinācija un ka veids, kādā šie elementi šajā lietā ir kombinēti, nav nekas vairāk kā apstrīdēto preču zīmi veidojošo elementu summa, proti, pudele ar necaurspīdīgu vāciņu tāpat kā lielākā daļa tirgū esošo pudeļu, kas paredzētas alkoholisko un bezalkoholisko dzērienu pildīšanai, jo šāda forma faktiski tiek plaši izmantota tirdzniecībā ar reģistrāciju aptverto preču iepakošanai”.
Vispārējā tiesa tādējādi pati ir pārbaudījusi konkrētu norāžu esamību, kas liecinātu par to, ka kombinētā preču zīme, kopumā vērtējot, ir kas vairāk nekā tikai to veidojošo elementu summa, un nav – pretēji tam, ko apgalvo
INTA
un apelācijas sūdzības iesniedzēja – noteikusi apelācijas sūdzības iesniedzējai pierādīšanas pienākumu par šādu norāžu esamību.
Šajos apstākļos ir jākonstatē, ka
Voss
un
INTA
argumentācija balstās uz pārsūdzētā sprieduma kļūdainu interpretāciju un ka tā līdz ar to ir jānoraida.
Attiecībā uz
INTA
izvirzīto argumentu, atbilstoši kuram Vispārējā tiesa, neatceļot apstrīdēto lēmumu, kurā norādīts, ka prasītāja nav iesniegusi nevienu pierādījumu, lai pamatotu savus apgalvojumus, saskaņā ar kuriem vidusmēra patērētājs spēj uztvert konkrēto preču iepakojumu kā norādi uz to komerciālo izcelsmi, ir pārkāpusi Regulu Nr. 207/2009 un Regulu Nr. 2868/95, ir jānorāda, ka, kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 12. punkta, šis Apelāciju padomes vērtējums ir ietverts minētā lēmuma 31. punktā.
Tādējādi, kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 27. punkta, minētais vērtējums līdz ar to izriet no argumentācijas, uz kuru balstīts apstrīdētais lēmums, pirmā pīlāra, kādu to formulējusi Vispārējā tiesa. Šī tiesa pārsūdzētā sprieduma 96. punktā ir noraidījusi pret minēto pīlāru izvirzītos pamatus kā tādus, kuriem nav nozīmes.
Tātad
INTA
nepamatoti apgalvo, ka Vispārējai tiesai bija jāatceļ apstrīdētais lēmums, ciktāl Apelāciju padome šajā lēmumā konstatēja, ka
Voss
apgalvojumu, atbilstoši kuriem vidusmēra patērētājs konkrēto preču iepakojuma formu spēj uztvert kā norādi uz to komerciālo izcelsmi, pamatojumam nebija iesniegts neviens pierādījums.
Ievērojot iepriekš minētos apsvērumus, otrais apelācijas sūdzības pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Par trešo pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
Saistībā ar trešo pamatu
Voss
apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, nospriežot, ka konkrētās pudeles formai nav atšķirtspējas, pirms tam nedefinējot, kādas ir konkrētās nozares normas un ieražas.
INTA
turklāt norāda, ka Vispārējā tiesa nevarēja tiesiski secināt, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas pudele būtiski neatšķiras no konkrētās nozares normām un ieražām, ciktāl pārsūdzētā sprieduma 72. punktā tā jau ir nospriedusi, ka “nav pierādīts, ka tirgū pastāvētu citas līdzīgas pudeles”, ka var tikt pieņemts, ka šī pudele ir “savā veidā unikāla” un 51. punktā – ka tai “piemīt zināma oriģinalitāte”.
Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, attiecībā uz piemērojamajām normām un ieražām “vienkāršu variantu” pretnostatot “būtiskai atšķirībai”. Šajā ziņā
INTA
norāda, ka Vispārējā tiesa esot pārsniegusi robežas, kas noteiktas Tiesas judikatūrā, saskaņā ar kuru vienīgais noteicošais faktors, kas jānoskaidro, ir tas, vai trīsdimensiju forma, kas reģistrēta kā preču zīme, atšķiras no parasti vai ļoti bieži attiecībā uz konkrētajām precēm minētajā nozarē izmantotajām formām tādā mērā, ka patērētāji var tam piešķirt nozīmi.
Visbeidzot,
INTA
apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, salīdzinot minētajā nozarē parastu vai ļoti bieži sastopamu formu elementus ar kādas formas vienkāršiem elementiem tā vietā, lai to salīdzinātu ar reģistrēto formu tās kopumā.
ITSB apstrīd šo argumentāciju un apgalvo, ka trešais pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Tiesas vērtējums
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tikai tādai preču zīmei, kas būtiski atšķiras no attiecīgās nozares normas vai ieražām un tāpēc var pildīt tās pamata funkciju norādīt izcelsmi, netrūkst atšķirtspējas Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē (spriedumi
Mag Instrument
/ITSB, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, 31. punkts, un
Chocoladefabriken Lindt
&
Sprüngli
/ITSB, C‑98/11 P,
EU:C:2012:307
, 42. punkts).
Šajā lietā pārsūdzētā sprieduma 51.–53. punktā Vispārējā tiesa ir vērtējusi apstrīdētās preču zīmes atšķirtspēju attiecībā uz alkoholisko un bezalkoholisko dzērienu nozares normām un ieražām.
Šī sprieduma 51. punktā tā vispirms attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes trīsdimensiju formu ir norādījusi, “ka ir vispārzināms, ka lielākajai daļai tirgū pieejamo pudeļu ir kāda cilindriska daļa”.
Turpinot, pārsūdzētā sprieduma 52. punktā Vispārējā tiesa attiecībā uz necaurspīdīgo vāciņu ir nospriedusi, ka ir vispārzināms, “ka ļoti daudzas pudeles ir noslēgtas ar vāciņu, kas izgatavots no attiecībā pret pudeles korpusu atšķirīga materiāla un no tā atšķirīgā krāsā”.
Visbeidzot, šī paša sprieduma 53. punktā Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka vāciņa diametrs, kas ir identisks pudeles diametram, “ir tikai viens no pastāvošo formu variantiem un nevar tikt uzskatīts par tādu, kas būtiski atšķiras no nozares normām un ieražām, pat pieņemot, ka tiktu konstatēts, ka šim elementam piemīt zināma oriģinalitāte”.
Tādējādi Vispārējā tiesa konkrēto trīsdimensiju apzīmējumu veidojošo elementu atšķirtspējas analīzi saistībā ar konkrētās nozares normām ir izdarījusi, balstoties uz vispārzināmiem faktiem.
Līdz ar to
Voss
un
INTA
nepamatoti apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav definējusi preču, attiecībā uz kurām reģistrēta apstrīdētā preču zīme, nozares normas un ieražas.
Attiecībā uz
INTA
argumentu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, attiecībā uz piemērojamajām normām un ieražām “vienkāršu variantu” pretnostatot “būtiskai atšķirībai” tā vietā, lai noskaidrotu, vai apstrīdētā preču zīme atšķiras no konkrētajā nozarē parasti vai ļoti bieži izmantotajām formām tādā mērā, ka patērētāji varēs tam piešķirt nozīmi, ir jāatgādina, ka preču zīmes atšķirtspēja Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē nozīmē, ka šī preču zīme ļauj identificēt preces, attiecībā uz kurām ir iesniegts reģistrācijas pieteikums, kā noteikta uzņēmuma preces un tādējādi nošķirt šīs preces no citu uzņēmumu precēm (spriedums
Freixenet
/ITSB, C‑344/10 P un C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šī atšķirtspēja ir jāvērtē, pirmkārt, saistībā ar precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem ir iesniegts reģistrācijas pieteikums, un, otrkārt, saistībā ar attiecīgās sabiedrības daļas uztveri (spriedums
Freixenet
/ITSB, C‑344/10 P un C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru trīsdimensiju preču zīmes, ko veido pašas preces forma, atšķirtspējas vērtējuma kritēriji nav atšķirīgi no tiem, kurus piemēro citām preču zīmju kategorijām (spriedumi
Mag Instrument
/ITSB, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, 30. punkts, un
Freixenet
/ITSB, C‑344/10 P un C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, 45. punkts). Tomēr, piemērojot šos kritērijus, vidusmēra patērētāja uztvere attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmi, ko veido pašas preces izskats, ne vienmēr ir tāda pati, kāda tā ir attiecībā uz vārdisku vai grafisku preču zīmi, ko veido apzīmējums, kas nav atkarīgs no ar to aptverto preču veidola. Proti, vidusmēra patērētāji nav pieraduši prezumēt preču izcelsmi, balstoties uz preču vai to iepakojuma formu bez jebkādiem grafiskiem vai teksta elementiem, un šādas trīsdimensiju preču zīmes atšķirtspēja varētu būt grūtāk nosakāma nekā vārdiskas vai grafiskas preču zīmes atšķirtspēja (spriedumi
Mag Instrument
/ITSB, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, 30. punkts, un
Freixenet
/ITSB, C‑344/10 P un C‑345/10 P,
EU:C:2011:680
, 46. punkts).
Šajos apstākļos jo vairāk forma, attiecībā uz kuru ir iesniegts pieteikums to reģistrēt kā preču zīmi, līdzinās formai, kuru, visdrīzāk, ieņems konkrētā prece, jo lielāka ir iespējamība, ka minētajai formai nav atšķirtspējas Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Atšķirtspēja minētās normas izpratnē ir tikai preču zīmei, kas būtiski atšķiras no nozarē pastāvošas normas un ieražām un kura tādēļ var pildīt būtisko izcelsmes norādes funkciju (spriedumi
Mag Instrument
/ITSB, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, 31. punkts, un
Chocoladefabriken Lindt
&
Sprüngli
/ITSB, C‑98/11 P,
EU:C:2012:307
, 42. punkts).
No tā izriet, ka, ja trīsdimensiju preču zīmi veido preces, attiecībā uz kuru ir iesniegts reģistrācijas pieteikums, forma, tas vien, ka šī forma ir tikai viens no šāda veida preču parasti sastopamo formu “variantiem” nav pietiekami, lai konstatētu, ka minētajai preču zīmei nav atšķirtspējas Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Vienmēr ir jāpārbauda, vai šāda preču zīme ļauj šīs preces vidusmēra patērētājam, kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, neveicot analīzi un īpaši uz to nevēršot uzmanību, atšķirt attiecīgo preci no citu uzņēmumu precēm (spriedums
Mag Instrument
/ITSB, C‑136/02 P,
EU:C:2004:592
, 32. punkts).
Vispārējā tiesa šajā lietā pēc tam, kad pārsūdzētā sprieduma 37.–44. punktā bija atgādinājusi piemērojamo judikatūru, šī sprieduma 51.–58. punktā pārbaudīja, vai apstrīdētā preču zīme būtiski atšķiras no konkrētās nozares normas un ieražām.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 59. punktā no tā ir secinājusi, ka Apelāciju padome nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Savienības vidusmēra patērētājs uztvers apstrīdēto preču zīmi kopumā kā tikai vienu no preču, attiecībā uz kurām ir iesniegts minētās preču zīmes reģistrācijas pieteikums, formas variantiem. Pēc tam tā pārsūdzētā sprieduma 62. punktā ir uzskatījusi, ka apstrīdētā preču zīme, kādu to uztver konkrētā sabiedrības daļa, nevar individualizēt preces, kuras aptver minētā preču zīme, un nošķirt tās no precēm, kurām ir cita komerciāla izcelsme.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka Vispārējā tiesa ir pareizi identificējusi un piemērojusi atbilstošajā judikatūrā šajā ziņā noteiktos kritērijus.
Turklāt, ciktāl
INTA
Vispārējai tiesai pārmet, ka tā ir nospriedusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas pudele būtiski neatšķiras no konkrētās nozares normas un ieražām, ir jākonstatē, ka šī analīze ietilpst faktu vērtējuma jomā.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar LESD 256. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 58. panta pirmo daļu apelācijas sūdzības iesniedz tikai par tiesību jautājumiem. Proti, tikai Vispārējās tiesas kompetencē ir konstatēt un vērtēt atbilstošos faktus, kā arī vērtēt pierādījumus. Faktu un pierādījumu vērtējums, izņemot to sagrozīšanas gadījumus, tātad nav tiesību jautājums, kas kā tāds būtu pakļauts pārbaudei Tiesā apelācijas ietvaros (spriedums
Louis Vuitton Malletier
/ITSB, C‑97/12 P,
EU:C:2014:324
, 61. punkts).
Ir jākonstatē, ka
INTA
šī apgalvojuma pamatojumam nav izvirzījusi nevienu argumentu, kas pierādītu, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi pierādījumus.
Arguments – saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kādas formas vienkāršus elementus salīdzinot ar attiecīgajā nozarē parastu vai ļoti bieži sastopamu formu elementiem tā vietā, lai salīdzinātu reģistrēto formu kopumā ar šajā nozarē pastāvošajām normām un ieražām – ir jāanalizē saistībā ar ceturto pamatu.
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, trešais apelācijas pamats ir jānoraida kā daļēji nepamatots un daļēji nepieņemams.
Par ceturto pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
Saistībā ar savu ceturto pamatu
Voss
Vispārējai tiesai pārmet, ka tā ir pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas vērtējuma mērķiem katru konkrētā trīsdimensiju apzīmējumu veidojošo elementu analizējot individuāli, tomēr neveicot šī apzīmējuma atšķirtspējas pārbaudi kopumā.
Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, pēc tam, kad piecos pārsūdzētā sprieduma punktos atsevišķi bija izvērtējusi minēto trīsdimensiju apzīmējumu veidojošos elementus, ir vienīgi norādījusi, ka veids, kādā šie elementi ir kombinēti, “nenozīmē neko vairāk kā vienīgi apstrīdētās preču zīmes veidojošo elementu summu”, kas
Voss
ieskatā nav uzskatāms par judikatūrā prasīto preču zīmes radītā kopējā iespaida padziļinātu pārbaudi.
ITSB norāda, ka Vispārējā tiesa ir pareizi piemērojusi tiesības un judikatūru saistībā ar veidu, kādā jāvērtē trīsdimensiju apzīmējuma atšķirtspēja.
Tiesas vērtējums
Saistībā ar šo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa tās veiktajā apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas vērtējumā nav analizējusi, kā tas tai bija jādara, šīs preču zīmes radīto kopējo iespaidu.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vidusmēra patērētājs preču zīmi parasti uztver kopumā un neveic dažādu tās elementu pārbaudi. Tāpat arī, lai noteiktu, vai preču zīmei ir vai nav atšķirtspēja, ir jāņem vērā tās radītais kopējais iespaids (skat. tostarp spriedumu
Eurocermex
/ITSB, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, 22. punkts un tajā minētā judikatūra).
Tas tomēr nenozīmē, ka kompetentā iestāde, kuras pienākums ir pārbaudīt, vai reģistrācijai pieteikto preču zīmi sabiedrība var uztvert kā izcelsmes norādi, nevarētu sākumā secīgi pārbaudīt dažādos elementus, kas izmantoti šīs preču zīmes attēlošanai. Proti, veicot visaptverošu vērtējumu, minētajai iestādei varētu būt lietderīgi pārbaudīt katru attiecīgās preču zīmes sastāvdaļu (skat. tostarp spriedumu
Eurocermex
/ITSB, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, 23. punkts un tajā minētā judikatūra).
Pēc katra apstrīdēto preču zīmi veidojošo elementu individuālas pārbaudes Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 55. punktā ir uzskatījusi, ka to “veido tādu elementu kombinācija, katram no kuriem – tā kā tos var plaši izmantot tirdzniecībā, lai iepakotu reģistrācijas pieteikumā norādītās preces – attiecībā uz šīm precēm nav atšķirtspējas”. Tā turpināja savu analīzi, pārbaudot, vai minētajai preču zīmei, vērtējot to kopumā, ir vai nav atšķirtspēja.
Attiecīgi Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 58. punktā ir konstatējusi, ka “veids, kādā kombinētas [caurspīdīgas cilindriskas pudeles un tāda paša diametra kā pašas pudeles diametrs necaurspīdīga vāciņa trīsdimensiju formas] šajā lietā nenozīmē neko vairāk kā apstrīdēto preču zīmi veidojošo elementu summu, proti, pudeli ar necaurspīdīgu vāciņu tāpat kā lielākā daļa tirgū esošo pudeļu, kas paredzētas alkoholisko un bezalkoholisko dzērienu pildīšanai”, ka “šāda forma faktiski var tikt plaši izmantota tirdzniecībā, lai iepakotu ar reģistrāciju aptvertās preces”, un ka līdz ar to “veids, kādā izkārtoti šīs kombinētās preču zīmes elementi, nevar tai piešķirt atšķirtspēju”. Vispārējā tiesa minētā sprieduma 62. punktā ir secinājusi, ka “apstrīdētā preču zīme, kādu to uztver konkrētā sabiedrības daļa, nevar individualizēt preces, kuras aptver minētā preču zīme, un nošķirt tās no citas komerciālās izcelsmes precēm”.
No tā izriet, ka Vispārējā tiesa, vērtējot apstrīdētās preču zīmes atšķirtspēju, pareizi ir balstījusies uz kopējo iespaidu, ko rada šīs preču zīmes forma un to veidojošo elementu izkārtojums, kā arī tas noteikts šī sprieduma 105. punktā atgādinātajā judikatūrā.
Turklāt Vispārējai tiesai nevar pārmest, ka tā nav veikusi apstrīdētās preču zīmes radītā kopējā iespaida pietiekami padziļinātu analīzi, ciktāl konkrēto trīsdimensiju formu veido divi elementi, proti, vienkārša cilindriska forma un tāda paša diametra kā minētais cilindrs necaurspīdīgs vāciņš, un ir grūti iztēloties, ka šos elementus varētu sakombinēt citādi kā tikai trīsdimensiju formā (šajā ziņā skat. spriedumu
Eurocermex
/ITSB, C‑286/04 P,
EU:C:2005:422
, 29. punkts).
Līdz ar to ceturtais apelācijas sūdzības pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Par piekto pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
Saistībā ar savu piekto pamato
Voss
apgalvo, ka Vispārējā tiesa tāpat kā Apelāciju padome esot sagrozījusi lietas materiālos esošos pierādījumus, konkrētā trīsdimensiju apzīmējuma perfekto cilindru salīdzinot ar divdimensiju “cilindrisku posmu”. Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā, tā kā “cilindrisks posms” no matemātikas viedokļa ir absurds, Vispārējā tiesa un Apelāciju padome patiesībā ar šo izteicienu esot vēlējusies apzīmēt “riņķveida šķērsgriezumu”. Tādējādi Vispārējā tiesa trīsdimensiju apzīmējumu esot salīdzinājusi ar divdimensiju iezīmi, kas piemīt lielākajai daļai pudeļu, kā rezultātā tās vērtējums attiecībā uz konkrētās nozares normām un ieražām esot pilnībā kļūdains.
ITSB apgalvo, ka šis pamats nav pamatots, jo tas balstās uz kļūdainu pārsūdzētā sprieduma interpretāciju.
Tāpat arī ITSB ieskatā Vispārējā tiesa ir nospriedusi nevis, ka riņķveida daļa ir vienīgais lielākās daļas pudeļu kopīgais elements, bet ka vairumam pudeļu ir kāda cilindriska “daļa” pārsūdzētā sprieduma 66. punkta izpratnē, lai gan citas daļas nav cilindriskas, kā, piemēram, gadījumā, ja pudele virsdaļā ir sašaurināta, lai veidotu kakliņu, vai ja tās vidusdaļa ir ieliekta.
Turklāt pretēji tam, ko apgalvo
Voss
, Vispārējā tiesa nav ierobežojusi apstrīdētā trīsdimensiju apzīmējuma analīzi, salīdzinot tās formu ar divdimensiju iezīmi.
Tiesas vērtējums
Ir jākonstatē, ka
Voss
argumentācija, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 67. punktā apgalvojot, ka vairumam tirgū pieejamo pudeļu ir kāds “cilindrisks posms”, ar šo izteicienu esot vēlējusies norādīt uz “riņķveida posmu”, kuram noteikti ir divdimensiju raksturs, balstās uz šī sprieduma kļūdainu interpretāciju.
Proti, pēc tam, kad Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 65. punktā bija atgādinājusi, ka “Apelāciju padome [apstrīdētā lēmuma 37. punktā] konstatēja, ka “vairumam tirgū pieejamo pudeļu ir kāds cilindrisks posms””, tā šī sprieduma nākamajā punktā nosprieda, ka “nekas tomēr neļauj uzskatīt, ka Apelāciju padome apstrīdētā lēmumā kontekstā šiem vārdiem ir vēlējusies piešķirt matemātisku nozīmi “ģeometriskas formas posma attēla” nozīmē”, un ka, tieši pretēji, šis vārds ir jāsaprot kā “kāda no vairāk vai mazāk nošķirtām daļām, kurās kaut kas ir vai var tikt sadalīts vai no kurām tas sastāv” [“any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up”,
Oxford Dictionary
].
Vispārējā tiesa tādējādi ir uzskatījusi, ka apstrīdētā lēmuma 37. punktā Apelāciju padomes izmantotais termins “posms” ir jāsaprot kā tāds, kas nozīmē “daļu”, jo tās ieskatā lielākajai daļai pudeļu ir kāda cilindriska daļa.
No tā izriet, ka pretēji tam, ko apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzēja, Vispārējā tiesa nav ierobežojusi konkrētā trīsdimensiju apzīmējuma analīzi, salīdzinot tā formu ar kādu divdimensiju iezīmi.
Līdz ar to piektais apelācijas sūdzības pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Par sesto pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
Voss
pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir nospriedusi, ka, tā kā apstrīdēto preču zīmi veido elementi, kuriem atsevišķi nav atšķirtspējas, tai kopumā nav šādas atšķirtspējas. Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā šādas argumentācijas rezultātā tiek radīts šķērslis tam, ka preces iepakojumam, vienlaikus gan kopumā, gan kā to veidojošo elementu kombinācijai, varētu tikt atzīta atšķirtspēja, kas esot pretrunā ar Regulu Nr. 207/2009 sasniedzamajam mērķim.
Apelācijas sūdzības iesniedzēja turklāt apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmi piemērojot Tiesas izstrādāto kritēriju attiecībā uz kombinētām vārdiskām preču zīmēm, saskaņā ar kuru “elementu, kuriem atsevišķi nav atšķirtspējas, kombinācijai var būt šī atšķirtspēja ar nosacījumu, ka tā, aplūkota kopumā, ir kas vairāk nekā vienkārša to veidojošo elementu summa”.
ITSB uzskata, ka šis pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Tiesas vērtējums
Ir jāatgādina, ka Tiesa attiecībā uz trīsdimensiju apzīmējumu jau ir nospriedusi, ka iespējamo atšķirtspēju daļēji var novērtēt katram no tās elementiem individuāli, bet ka katrā ziņā šim novērtējumam ir jābalstās uz konkrētās sabiedrības daļas uztveri attiecībā uz šīs preču zīmes radīto kopējo iespaidu, nevis uz prezumpciju, saskaņā ar kuru elementiem, kuriem atsevišķi nav atšķirtspējas, tāda nevar būt, tos kombinējot. Proti, tikai tas apstāklis vien, ka katram no šiem elementiem atsevišķi nav atšķirtspējas, neizslēdz, ka šo elementu veidotajai kombinācijai var būt atšķirtspēja (rīkojums
Timehouse
/ITSB, C‑453/11 P,
EU:C:2012:291
, 40. punkts).
Šajā lietā Vispārējā tiesa, protams, pārsūdzētā sprieduma 57. punktā ir nospriedusi, ka “tas, ka kombinētu preču zīmi veido vienīgi elementi, kuriem attiecībā uz konkrētajām precēm nav atšķirtspējas, vispārīgi ļauj secināt, ka šai preču zīmei, kopumā vērtējot, nav atšķirtspējas”.
Tomēr tā nekavējoties ir precizējusi, ka šādu secinājumu var atspēkot vienīgi tādas konkrētas norādes kā tostarp veids, kādā šie dažādie elementi ir kombinēti, norādot, ka kombinētā preču zīme, vērtējot to kopumā, ir kas vairāk nekā vienīgi to veidojošo elementu summa.
No tā izriet, ka, ciktāl
Voss
saistībā ar savu sesto pamatu Vispārējai tiesai pārmet, ka tā ir nospriedusi, ka, tā kā apstrīdēto preču zīmi veido elementi, kuriem atsevišķi nav atšķirtspējas, tai kopumā nav atšķirtspējas, šis pamats ir jānoraida kā tāds, kas balstās uz pārsūdzētā sprieduma kļūdainu interpretāciju.
Attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju, atbilstoši kurai Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, attiecībā uz apstrīdēto preču zīmi piemērojot judikatūru, saskaņā ar kuru elementu, no kuriem katram atsevišķi nav atšķirtspējas, kombinācijai var būt atšķirtspēja, ar nosacījumu, ka tā ir kas vairāk nekā vienkārša to veidojošo elementu summa, ir jāatgādina, ka, kā izriet no šī sprieduma 107.–109. punkta, Vispārējā tiesa ir pareizi balstījusi savu apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas vērtējumu uz kopējo iespaidu, ko rada minēto preču zīmi veidojošo elementu forma un izkārtojums, kā tas paredzēts šī sprieduma 105. un 124. punktā atgādinātajā judikatūrā.
Šajos apstākļos sestais pamats ir jānoraida kā nepamatots un līdz ar to apelācijas sūdzība ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktam, kas apelācijas tiesvedībā piemērojams saskaņā ar šī paša reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tā kā ITSB ir lūdzis piespriest
Voss
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā spriedums tai ir nelabvēlīgs, tai ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Saskaņā ar minētā reglamenta 140. panta 3. punktu, kas arī ir piemērojams apelācijas tiesvedībā saskaņā ar šī reglamenta 184. panta 1. punktu, Tiesa var nolemt, ka persona, kas iestājusies lietā un kas nav reglamenta 140. panta 1. un 2. punktā minētā persona, savus tiesāšanās izdevumus sedz pati. Līdz ar to ir jānolemj, ka
INTA
savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:

1)
apelācijas sūdzību noraidīt;

2)
Voss of Norway ASA
atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

3)
International Trademark Association
sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.