CELEX: 62012CJ0067
Neizpolnitev obveznosti države
Direktiva 2002/91/ES
Energetska učinkovitost stavb
Členi 3, 7 in 8
Nepopoln prenos

Evropska komisija s tožbo predlaga Sodišču, naj ugotovi, da Kraljevina Španiji s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členi 3, 7 in 8 Direktive 2002/91/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 168), ali vsekakor s tem, da je o teh ukrepih ni obvestila, ni izpolnila obveznosti iz teh členov in člena 29 Direktive 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb (
UL L 153, str. 13
).
Pravni okvir
Pravo Unije
Člen 3 Direktive 2002/91 določa:
„Države članice uporabljajo na nacionalni ali regionalni ravni na podlagi splošnega okvira, določenega v prilogi, metodologijo za izračun energijske učinkovitosti stavb. Dela 1 in 2 tega okvira se ob upoštevanju standardov ali norm, uporabljenih v zakonodaji države članice, prilagajata tehničnemu napredku v skladu s postopkom iz člena 14(2).“
Člen 7(1) te direktive, naslovljen „Energetska izkaznica“, določa:
„Države članice zagotovijo, da ob izgradnji, prodaji ali oddaji stavb, odvisno od primera, lastnik dobi energetsko izkaznico oziroma jo da morebitnemu kupcu ali najemniku. Veljavnost izkaznice ne sme biti daljša od 10 let.
[…]“
Člen 8 te direktive z naslovom „Pregled kotlov“ določa:
„Države članice zaradi zmanjševanja porabe energije in omejevanja emisij ogljikovega dioksida:
(a)
določijo potrebne ukrepe za uvedbo rednih pregledov kotlov na neobnovljiva tekoča ali trdna goriva z nazivno toplotno močjo od 20 kW do 100 kW. Opravljajo se lahko tudi tovrstni pregledi kotlov, ki uporabljajo druga goriva.
Kotli z nazivno toplotno močjo nad 100 kW se pregledajo vsaj vsaki dve leti. Za plinske kotle se to obdobje lahko podaljša na štiri leta.
Za ogrevalne sisteme s kotli z nazivno toplotno močjo nad 20 kW, ki so starejši od 15 let, države članice določijo potrebne ukrepe za uvedbo enkratnega pregleda celotnega ogrevalnega sistema. Na podlagi tega pregleda, ki vključuje oceno učinkovitosti kotla in njegove velikosti v primerjavi z ogrevalnimi zahtevami stavbe, strokovnjaki uporabnikom svetujejo glede zamenjave kotla, drugih sprememb ogrevalnega sistema in alternativnih rešitev; ali
(b)
sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo svetovanje uporabnikom glede zamenjave kotlov, drugih sprememb ogrevalnega sistema in alternativnih rešitev, ki lahko vključujejo preglede zaradi ocene učinkovitosti in ustrezne velikosti kotla. Celovit vpliv tega pristopa mora biti v glavnem enakovreden vplivu ukrepov iz določb pod (a). Države članice, ki izberejo to možnost, Komisiji vsaki dve leti predložijo poročilo o enakovrednosti njihovega pristopa.“
V skladu s členom 15(1) Direktive 2002/91 države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 4. januarja 2006 in o tem takoj obvestijo Komisijo. Z Direktivo 2010/31 je bila Direktiva 2002/91 razveljavljena 1. februarja 2012, vendar brez poseganja v obveznosti držav članic v zvezi z roki za prenos teh direktiv v nacionalno pravo in izvajanje Direktive 2002/91.
Špansko pravo
Točka 8 obrazložitvenega memoranduma kraljevega odloka 1027/2007 z dne 20. julija 2007 o odobritvi uredbe o toplotnih inštalacijah v stavbah (RITE) določa:
„S pravilom, ki je odobreno s tem odlokom, se delno prenaša Direktiva 2002/91 […], ki določa minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti, ki jih morajo izpolnjevati toplotne inštalacije v novih in obstoječih stavbah, in redne preglede kotlov in klimatskih sistemov.“
Tehnično navodilo 3.4.4 kraljevega odloka 1027/2007 določa:
„1.
Podjetje za vzdrževanje imetniku svetuje in mu priporoča izboljšave oziroma spremembe v zvezi z inštalacijo, kakor tudi z njeno uporabo in delovanjem, kar bo omogočalo večjo energetsko učinkovitost.
2.
Poleg tega podjetje za vzdrževanje pri napravah z vhodno toplotno močjo nad 70 kW redno spremlja gibanje porabe energije in vode pri toplotnih inštalacijah, da bi se lahko odkrila morebitna odstopanja in sprejeli primerni popravni ukrepi. Ti podatki se hranijo najmanj 5 let.“
Tehnično navodilo 4.3.1 kraljevega odloka 1027/2007, naslovljeno „Periodičnost pregledov generatorjev toplote“, določa:
„1.
Pregled generatorjev toplote, ki so bili dani v uporabo po začetku veljavnosti te RITE in ki imajo vhodno toplotno moč enako ali večjo od 20 kW, se opravi glede na periodičnost, določeno v tabeli 4.3.1.“
Razpredelnica 4.3.1 Periodičnost pregledov generatorjev toplote
2.
Prvi pregled generatorjev toplote pri inštalacijah, ki so obstajale ob začetku veljavnosti te RITE, se opravi v skladu s časovnim razporedom, ki ga določi pristojni organ avtonomne skupnosti glede na njihovo moč, vrsto goriva in starost.“
Predhodni postopek
Komisija je z dopisom z dne 24. februarja 2009 Kraljevini Španiji očitala, da v zvezi z obstoječimi stavbami ni prenesla členov 3 in 4 Direktive 2002/91.
Kraljevina Španija je z dopisom z dne 7. aprila 2009 priznala, da v zvezi z energetsko izkaznico obstoječih stavb ta direktiva čaka na prenos.
Komisija je 29. januarja 2010 Kraljevini Španiji poslala dodaten uradni opomin, v katerem je navedla, da še ni bila obveščena o ukrepih za prenos členov 7 in 8 Direktive 2002/91. Glede člena 8 te direktive je Komisija poudarila, da je kraljevi odlok 1027/2007 določal periodičnost pregledov kotlov le za kotle, ki so bili dani v uporabo po začetku njene veljavnosti, in avtonomnim skupnostim prepuščal odločitev o časovnem razporedu pregledov kotlov pri že obstoječih inštalacijah. Komisija je zato menila, da Kraljevina Španija dodatno k uradnemu opominu z dne 24. februarja 2009 ni izpolnila obveznosti na podlagi členov 7 in 8(a) Direktive 2002/91.
Kraljevina Španija je z dopisom z dne 22. julija 2010 pojasnila vzroke za zamudo pri sprejetju osnutka kraljevega odloka o energetski izkaznici obstoječih stavb in v zvezi s prenosom člena 8 Direktive 2002/91 navedla, da so tri avtonomne skupnosti že objavile odloke o pravilih za izvajanje kraljevega odloka 1027/2007 na svojih zadevnih ozemljih in da so drugi odloki v postopku sprejemanja.
Komisija je 25. novembra 2010 izdala obrazloženo mnenje, v katerem je odločila, da ker Kraljevina Španija členov 3, 7(1) in 8(a) Direktive 2002/91 ni v celoti prenesla v španski pravni red, ni izpolnila obveznosti na podlagi te direktive, in jo pozvala, naj v dveh mesecih od njegove vročitve sprejme potrebne ukrepe.
Kraljevina Španija je v dopisu z dne 31. januarja 2011 odgovorila, da naj bi se s sprejetjem osnutka kraljevega odloka o energetski izkaznici obstoječih stavb končal prenos členov 3 in 7 Direktive 2002/91. Glede člena 8 te direktive je Kraljevina Španija pojasnila, da avtonomne skupnosti niso bile zavezane Komisiji predložiti časovnega razporeda pregledov kotlov. Poleg tega je navedla, da se je odločila uporabiti obe možnosti, določeni v členu 8 navedene direktive.
Kraljevina Španija je z dopisom z dne 29. aprila 2011 Komisiji ponovno poslala osnutek kraljevega odloka o energetski izkaznici obstoječih stavb.
Ker je Komisija menila, da kršitev Kraljevine Španije obstaja še po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju, je vložila to tožbo.
Tožba
Kraljevina Španija je z ločeno vlogo z dne 20. aprila 2012 vložila ugovor nedopustnosti, s katerim je Sodišču predlagala, naj tožbo razglasi za nedopustno v delu, ki se nanaša na neizpolnitev obveznosti iz vseh določb člena 8 Direktive 2002/91, in podredno naj tožbo razglasi za nedopustno v delu, ki se nanaša na neizpolnitev obveznosti iz člena 8(b) te direktive.
S sklepom z dne 16. oktobra 2012 je bilo odločanje o ugovoru nedopustnosti pridržano za končno odločbo in Kraljevina Španija je bila pozvana, naj predloži odgovor na tožbo.
Očitek glede neprenosa členov 3 in 7 Direktive 2002/91
Trditve strank
Komisija Kraljevini Španiji očita, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za uskladitev s členoma 3 in 7 Direktive 2002/91, in vsekakor, da ji jih ni posredovala, saj kraljevi odlok 1027/2007 zajema pravila o metodi za izračun energijske učinkovitosti stavb in energetski izkaznici le za nove stavbe, in ne za obstoječe stavbe. Poudarja, da je Kraljevina Španija v odgovoru na obrazloženo mnenje v bistvu priznala, da popoln prenos v špansko pravo še ni bil izveden, in da je samo navedla, da se bo to zgodilo z dnem sprejetja osnutka kraljevega odloka o energetski izkaznici obstoječih stavb.
Komisija meni, da se je Kraljevina Španija odrekla obrambi v zvezi z neizpolnitvijo obveznosti iz členov 3 in 7 Direktive 2002/91 in da so bila stališča, ki jih je navedla v zvezi s tem v odgovoru na tožbo in dupliki, vložena po izteku roka, ker se ugovor delne nedopustnosti, vložen z ločeno vlogo, ne nanaša na neizpolnitev obveznosti iz členov 3 in 7 Direktive 2002/91.
Kraljevina Španija ugovarja temu, da bi se odrekla obrambi v zvezi s členoma 3 in 7 Direktive 2002/91. Poudarja, da člen 91 Poslovnika Sodišča določa, da mora biti ugovor nedopustnosti vložen z ločeno vlogo, in da ne razlikuje glede na to, ali se nedopustnost nanaša na celo tožbo ali del tožbe. Ugovor delne nedopustnosti bi bilo torej mogoče vložiti z ločeno vlogo brez kakršne koli negativne posledice.
Presoja Sodišča
Kraljevina Španija je z ločeno vlogo vložila ugovor nedopustnosti, ki se nanaša le na očitek v zvezi s členom 8 Direktive 2002/91, ne da bi v tej fazi podala kakršno koli trditev v zvezi z dopustnostjo ali utemeljenostjo očitka v zvezi s členoma 3 in 7 te direktive, vprašanje, ki se postavlja, pa je, ali je treba šteti, da je bila pri podajanju obrambe v zvezi z zadnjenavedenim očitkom prekludirana.
V zvezi s tem je treba spomniti, da mora tožena stranka v skladu s členom 40 Poslovnika v različici, ki je veljala na dan vložitve te tožbe, vložiti odgovor na tožbo v roku enega meseca po vročitvi tožbe. Člen 91 navedenega poslovnika pa določa možnost, da stranka v ločeni vlogi predlaga, naj Sodišče odloči o ugovoru ali drugem procesnem vprašanju, ne da bi odločalo o zadevi po vsebini.
Ugovor nedopustnosti zaradi ekonomičnosti postopka omogoča, da se razprava in preizkus v prvi fazi omejita na vprašanje dopustnosti zadevne tožbe. Tako to procesno vprašanje omogoča izognitev temu, da bi se vloge strank in preizkus sodišča nanašali na vsebino zadeve, čeprav bi bila tožba nedopustna (glej sodbo z dne 17. decembra 2009 v zadevi Preveritev sodbe M proti EMEA,
C-197/09 RX-II, ZOdl., str. I-12033
, točka 48).
Nasprotno pa mora, če je tožba razglašena za dopustno, ker je bil ugovor nedopustnosti zavrnjen, ali če je bilo odločanje o tem ugovoru pridržano za končno odločbo, priti do razprave o utemeljenosti tožbe v drugi fazi. Zgoraj navedene določbe namreč izrecno določajo, da mora predsednik določiti nove roke za obravnavanje zadeve, če je predlog za odločanje o ugovoru nedopustnosti zavrnjen ali odločanje o njem pridržano za končno odločbo (glej zgoraj navedeno sodbo Preveritev sodbe M proti EMEA, točka 49).
Iz členov 40 in 91 Poslovnika v različici, ki je veljala v času vložitve te tožbe, je razvidno, da se lahko nadaljnja razprava po vsebini nanaša le na del tožbe, na katerega se nanaša ugovor nedopustnosti, ker tožena stranka v roku enega meseca, določenem v navedenem členu 40, ni vložila dodatnega odgovora na tožbo.
Tudi če bi bil namreč ugovor nedopustnosti, ki se nanaša le na del tožbe, utemeljen, se zaradi tega ne bi zavrgla tožba v celoti in torej ni utemeljitve za to, da tožena stranka ne poda trditev v obrambo v zvezi z delom tožbe, na katero se navedeni ugovor ne nanaša, v roku, določenem v členu 40 navedenega poslovnika.
Če tožena stranka meni, da je nedopusten le del tožbe, mora torej bodisi ugovarjati njegovi dopustnosti v okviru odgovora na tožbo, bodisi v roku, določenem za predložitev odgovora na tožbo, podati ugovor delne nedopustnosti in vlogo v zvezi z utemeljenostjo dela tožbe, na katerega se navedeni ugovor ne nanaša, sicer je prekludirana v zvezi s tem.
Ker so bila stališča Kraljevine Španije v zvezi s členoma 3 in 7 Direktive 2002/91, predložena 26. decembra 2012, kar je več kot osem mesecev po izteku roka, določenega za predložitev stališč v odgovoru na tožbo, kakor je bil podaljšan, so bila predložena po izteku roka in se zato ne upoštevajo.
Vendar je vsekakor Sodišče pristojno za ugotovitev, ali je očitana neizpolnitev obveznosti podana, tudi če zadevna država članica ne prereka neizpolnitve (glej sodbi z dne 15. januarja 2002 v zadevi Komisija proti Italiji,
C-439/99, Recueil, str. I-305
, točka 20, in z dne 6. oktobra 2009 v zadevi Komisija proti Švedski,
C-438/07, ZOdl., str. I-9517
, točka 53).
V zvezi s tem je treba spomniti, da se neizpolnitev obveznosti v skladu z ustaljeno sodno prakso presoja glede na položaj države članice ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju, in da Sodišče ne sme upoštevati pozneje nastalih sprememb (glej zlasti sodbo z dne 28. februarja 2013 v zadevi Komisija proti Madžarski, C‑473/10, točka 96 in navedena sodna praksa).
V obravnavani zadevi zadostuje ugotovitev, da iz predhodnega postopka in tožbe izhaja, da je Kraljevina Španija v bistvu priznala, da bo glede obstoječih stavb, ki so edine, na katere se nanaša očitek Komisije, popoln prenos členov 3 in 7 Direktive 2002/91 v špansko pravo končan šele s sprejetjem osnutka kraljevega odloka.
Vendar to do izteka roka, določenega v obrazloženem mnenju, in sicer 25. januarja 2011, ni bilo storjeno.
Zato je očitek glede neprenosa členov 3 in 7 Direktive 2002/91 utemeljen.
Očitek glede neprenosa člena 8 Direktive 2002/91
Dopustnost
– Trditve strank
Kraljevina Španija primarno zatrjuje, da je tožba v zvezi s tem nedopustna, ker ni dosledna in krši člen 38 Poslovnika, saj ji je Komisija v predhodnem postopku Komisija zgolj očitala, da ni izpolnila obveznosti iz člena 8(a) Direktive 2002/91, medtem ko člen 8(b) te direktive določa drugo možnost za uresničitev njenega cilja. Kraljevina Španija meni, da bi se Komisija, zato da bi ji lahko očitala neizpolnitev obveznosti iz navedenega člena 8, morala prepričati, da ni prenesla Direktive 2002/91 s prvo ali drugo možnostjo.
Kraljevina Španija podredno zatrjuje, da je tožba nedopustna v delu, v katerem se nanaša na člen 8(b) Direktive 2002/91, ker se obrazloženo mnenje na nanaša nanj.
V zvezi s primarnim razlogom za nedopustnost Komisija ne izpodbija dejstva, da lahko države članice prenesejo katero koli od dveh možnosti iz člena 8 Direktive 2002/91, ampak poudarja, da je Kraljevina Španija, ko je bil poslan dodatni uradni opomin, že posredovala nekatere nacionalne ukrepe, s katerimi je bil člen 8(a) te direktive delno prenesen.
V teh okoliščinah naj bi Kraljevina Španija popolnoma razumela obseg očitane neizpolnitve obveznosti in pri tem, da se tej državi članici očita, da ni v celoti prenesla možnosti iz člena 8(a) Direktive 2002/91, ne da bi bilo navedeno, da ni sporočila nobenega ukrepa v zvezi z možnostjo iz točke (b) tega člena, naj ne bi šlo za napačno razlogovanje.
V zvezi s podrednim razlogom za nedopustnost Komisija meni, da trditve iz tožbe v zvezi s členom 8(b) Direktive 2002/91 ne spreminjajo predmeta neizpolnitve, kot je bil opredeljen v predhodnem postopku.
– Presoja Sodišča
Kraljevina Španija primarno zatrjuje, da očitek v zvezi z neprenosom člena 8 Direktive 2002/91 ni dosleden in krši člen 38 Poslovnika v različici, ki je veljala v času vložitve te tožbe, v delu, v katerem ji je Komisija v predhodnem postopku in obrazloženem mnenju očitala le nepopoln prenos člena 8(a) te direktive, čeprav ta določba določa le eno od dveh možnosti, ki jih imajo države članice za uresničitev cilja zmanjševanja porabe energije, ki mu sledi navedeni člen 8.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je iz člena 38(1)(c) Poslovnika in iz sodne prakse v zvezi s to določbo razvidno, da je treba v vsaki tožbi navesti predmet spora in kratek povzetek tožbenih razlogov ter da morajo biti te navedbe dovolj jasne in natančne, da toženi stranki omogočijo pripravo obrambe in Sodišču nadzor. Iz tega izhaja, da morajo temeljni dejanski in pravni elementi, na katerih tožba temelji, koherentno in razumljivo izhajati iz samega besedila tožbe in da morajo biti tožbeni predlogi izraženi nedvoumno, da se prepreči, da bi Sodišče odločilo
ultra petitum
ali da o nekem očitku ne bi odločilo (glej zlasti sodbi z dne 12. februarja 2009 v zadevi Komisija proti Poljski, C‑475/07, točka 43, in z dne 16. julija 2009 v zadevi Komisija proti Poljski,
C-165/08, ZOdl., str. I-6843
, točka 42).
Sodišče je prav tako presodilo, da morajo biti v tožbi na podlagi člena 258 PDEU skladno in natančno predstavljeni očitki, da bi država članica in Sodišče lahko natančno razumela obseg očitane kršitve prava Unije, kar je nujen pogoj, da lahko omenjena država uspešno uveljavlja razloge v svojo obrambo in da lahko Sodišče preveri obstoj zatrjevane neizpolnitve obveznosti (glej zlasti zgoraj navedeno sodbo z dne 16. julija 2009 v zadevi Komisija proti Poljski, točka 43).
V obravnavani zadevi je Komisija tako v dodatnem uradnem opominu z dne 29. januarja 2010, kot v obrazloženem mnenju jasno navedla, da člen 8 Direktive 2002/91 državam članicam prepušča izbiro med dvema možnostma iz te določbe. Nato je navedla, da čeprav kraljevi odlok 1027/2007, ki ga je predložila Kraljevina Španija, določa pogostost pregledov kotlov, ki so bili dani v uporabo po začetku njene veljavnosti, in prenaša možnost iz navedenega člena 8(a), pa avtonomnim skupnostim prepušča odločitev o časovnem razporedu pregledov obstoječih kotlov.
V teh okoliščinah to, da je Komisija v obrazloženem mnenju ugotovila, da ni šlo za kršitev vseh določb člena 8 Direktive 2002/91, ampak le člena 8(a) te direktive, ni niti nedosledno niti ne gre za napačno razlogovanje. Ob upoštevanju okoliščine, da je Kraljevina Španija že sporočila ukrepe za prenos člena 8(a), ki pa po mnenju Komisije niso bili zadostni, je zadnjenavedena ugotovila, da je bil prenos možnosti, določene v tej določbi, nepopoln.
Poleg tega je iz spisa razvidno, da je Kraljevina Španija lahko razumela obseg očitane neizpolnitve in v celoti uveljavljala svojo pravico do obrambe že v predhodnem postopku.
Kraljevina Španija je tako v odgovoru z dne 22. julija 2010 na dodatni uradni opomin navedla le, da so tri avtonomne skupnosti že objavile odloke o pravilih za izvajanje kraljevega odloka 1027/2007 na podlagi svojih zadevnih pristojnosti in da so drugi odloki v postopku sprejemanja. Kraljevina Španija torej ni ugovarjala presoji Komisije v zvezi z njenim namenom, da se pri prenosu člena 8 Direktive 2002/91 omeji na točko (a) tega člena.
Iz zgoraj navedenega je torej razvidno, da Komisija, s tem da je Kraljevini Španiji očitala nepopoln prenos možnosti iz člena 8(a) Direktive 2002/91, ne da bi bilo navedeno, da ta držav članica ni sporočila nobenega ukrepa v zvezi z možnostjo iz točke (b) tega člena 8, ni kršila člena 38 Poslovnika v različici, ki je veljala v času vložitve te tožbe.
Razlog za nedopustnost, naveden primarno, je torej treba zavrniti.
Razlog za nedopustnost, naveden podredno, v skladu s katerim naj bi bil očitek v zvezi s členom 8(b) Direktive 2002/91 nedopusten, je treba prav tako zavrniti.
Komisija je namreč na eni strani v obrazloženem mnenju Kraljevini Španiji očitala, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev s členom 8 Direktive 2002/91, pri čemer se je osredotočila na točko (a) tega člena, saj je ta država članica že predložila ukrepe za prenos na podlagi možnosti iz te določbe.
Na drugi strani, ker je Kraljevina Španija pozneje v odgovoru na obrazloženo mnenje navedla, da se je odločila prenesti obveznosti iz člena 8 Direktive 2002/91, s tem da bo hkrati uporabila obe možnosti iz točk (a) in (b) tega člena 8, je tako Komisija v tožbi preizkusila, ali ukrepi, ki jih je sprejela Kraljevina Španija, pomenijo popoln prenos člena 8 tako glede njegove točke (a) kot glede točke (b).
V skladu z ustaljeno sodno prakso uradni opomin, ki ga Komisija naslovi na zadevno državo članico, in obrazloženo mnenje Komisije omejujeta predmet spora, ki se zato ne more več razširiti. Obrazloženo mnenje in tožba morata zato temeljiti na istih očitkih (glej zlasti sodbi z dne 29. septembra 1998 v zadevi Komisija proti Nemčiji,
C-191/95, Recueil, str. I-5449
, točka 55, in z dne 11. julija 2002 v zadevi Komisija proti Španiji,
C-139/00, Recueil, str. I-6407
, točka 18).
Vendar ta zahteva ne more iti tako daleč, da bi morala vsekakor obstajati popolna skladnost med očitki, navedenimi v uradnem opominu, izrekom obrazloženega mnenja in tožbenimi predlogi, če se predmet spora, kot je bil opredeljen v obrazloženem mnenju, ni razširil ali spremenil (glej zlasti zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Nemčiji, točka 56, in Komisija proti Španiji, točka 19).
V obravnavani zadevi je treba ob upoštevanju celotnega predhodnega postopka ugotoviti, da se neizpolnitev, na katero se sklicuje Komisija, nanaša na člen 8 Direktive 2002/91 v celoti. Čeprav je Komisija izrecno odgovorila le na trditve v zvezi s prenosom člena 8(a) te direktive, je očitno, da je obrazloženo mnenje utemeljeno tudi na implicitni ugotovitvi, da člen 8(b) navedene direktive ni bil prenesen.
Predmet spora zato zaradi očitkov Komisije v zvezi s členom 8(b) Direktive 2002/91 ni bil razširjen.
Zato je očitek glede neprenosa člena 8 Direktive 2002/91 dopusten.
Utemeljenost
– Trditve strank
Prvič, Komisija meni, da kraljevi odlok 1027/2007 pomeni le nepopoln prenos člena 8(a) Direktive 2002/91, ker določa neposredno ukrepe, ki se nanašajo na redne preglede kotlov, le za kotle, ki so bili dani v uporabo po začetku njene veljavnosti, in avtonomnim skupnostim prepušča odločitev o časovnem razporedu pregledov kotlov pri že obstoječih inštalacijah.
Drugič, Komisija v zvezi s trditvijo Kraljevine Španije, da je izbrala tak prenos člena 8 Direktive 2002/91, da bo hkrati uporabila obe možnosti iz te določbe, najprej navaja, da sta ti možnosti alternativni.
Komisija nato navaja, da Kraljevina Španija prej ni zatrjevala, da je izbrala ta kombinirani način prenosa člena 8 Direktive 2002/91 v nacionalno pravo in da je poleg tega iz točke 8 obrazložitve kraljevega odloka 1027/2007 razvidno, da je njegov cilj prenos možnosti iz točke (a) navedenega člena 8. Poudarja, da se je Kraljevina Španija v odgovoru z dne 22. julija 2010 na dodatni uradni opomin sklicevala le na odloke avtonomnih skupnosti – nekateri med njimi so bili v postopku sprejemanja – v zvezi s pregledom kotlov, in to čeprav so določbe za prenos točke (b) tega člena 8 v špansko pravo na ta dan že obstajale.
Nazadnje, Komisija glede zatrjevanih ukrepov za prenos na podlagi člena 8(b) Direktive 2002/91 navaja, da se Kraljevina Španija ni sklicevala več na „akcijski načrt“, na katerega se je sklicevala v odgovoru na obrazloženo mnenje, in da ta ni bil predložen. Navaja tudi, da je obveznost energetskega svetovanja iz tehničnega navodila 3.4.4 kraljevega odloka 1027/2007 zelo splošna obveznost, ki je ni mogoče šteti za prenos člena 8(b) Direktive 2002/91.
Prvič, Kraljevina Španija navaja, da je bil člen 8 te direktive prenesen s kraljevim odlokom 1027/2007.
V zvezi s tem zatrjuje, da Direktiva 2002/91 določa le obveznost, da se določijo „potrebni ukrepi za uvedbo rednih pregledov kotlov“, vendar ne določa obveznosti predložitve časovnih razporedov, določenih za ta namen. Kraljevi odlok 1027/2007 naj torej ne bi določal le posebno obveznost, da se izvajajo redni pregledi, ampak naj bi določal tudi periodičnost ob upoštevanju moči kotlov in vrste goriva, ki se uporabljajo zanje, s tem da naj bi bila edina pristojnost, prenesena na avtonomne skupnosti, konkretna določitev prvega pregleda za obstoječe naprave.
Drugič, Kraljevina Španija trdi, da je izpolnila svojo obveznost iz člena 8 Direktive 2002/91, saj kraljevi odlok 1027/2007 določa obveznost opravljanja rednih pregledov in vrsto ukrepov za zmanjševanje porabe energije in omejevanja emisij ogljikovega dioksida. V zvezi s tem se sklicuje na tehnično navodilo IT 3, ki določa obveznost izvedbe letnega vzdrževanja in zagotavljanja svetovanja lastnikom inštalacije o njenih morebitnih izboljšavah.
Kraljevina Španija se je v dupliki sklicevala na skorajšnje sprejetje osnutka kraljevega odloka o spremembah nekaterih členov in tehničnih navodil iz uredbe o toplotnih inštalacijah v stavbah, ki je bila potrjena s kraljevim odlokom 1027/2007, v skladu s katerim periodičnost pregledov ogrevalnih sistemov in naprav za segrevanje vode ne določajo več avtonomne skupnosti, ampak se določa za celotno nacionalno ozemlje.
– Presoja Sodišča
Za uvod je treba spomniti, da ni sporno, da se člen 8 Direktive 2002/91 nanaša tako na nove kot na obstoječe stavbe in da Komisija Kraljevini Španiji očita le, da ni sprejela oziroma da nikakor ni predložila potrebnih ukrepov v zvezi z obstoječimi stavbami.
Prvič, v zvezi s trditvijo Kraljevine Španije, da je bil člen 8 Direktive 2002/91 prenesen s kraljevim odlokom 1027/2007, zadostuje navesti, da navedeni odlok določa neposredno ukrepe, ki se nanašajo na redni pregled, le za kotle, ki so bili dani v uporabo po začetku njene veljavnosti, in avtonomnim skupnostim prepušča odločitev o časovnem razporedu pregledov kotlov pri že obstoječih inštalacijah.
V odgovoru na dodatni uradni opomin je Kraljevina Španija v zvezi s tem navedla, da so tri avtonomne skupnosti že objavile odloke o pravilih za izvajanje kraljevega odloka 1027/2007 na svojih zadevnih ozemljih in da so drugi odloki v postopku sprejemanja.
V nasprotju s tem, kar zatrjuje Kraljevina Španija v odgovoru na tožbo, iz besedila tehničnega navodila 4.3.1 kraljevega odloka 1027/2007 izhaja, da avtonomne skupnosti določijo ne le datum prvega pregleda, ampak tudi periodičnost pregledov glede na njihovo moč, vrsto goriva in starost kotla.
Podobno trditve, da časovnega razporeda in podatkov v zvezi z njegovim izvajanjem ni treba posredovati Komisiji, ni mogoče sprejeti.
Direktiva 2002/91 namreč določa reden pregled vseh kotlov in jo je treba razlagati tako, da tudi glede kotlov, za katere ta direktiva ne določa minimalne periodičnosti pregledov, morajo države članice določiti natančno periodičnost in Komisiji posredovati sprejete ukrepe, da bi lahko preverila, ali ti ukrepi omogočajo uresničevanje ciljev navedene direktive.
Drugič, v zvezi s trditvijo Kraljevine Španije, da je bil popoln prenos člena 8 Direktive 2002/01 izveden s kombinacijo kraljevega odloka 1027/2007 in vrste ukrepov, določenih v tehničnem navodilu 3.4.4 kraljevega dekreta 1027/2007, za zmanjševanje porabe energije, je treba poudariti, da sta možnosti, določeni v točkah (a) in (b) navedenega člena 8, alternativni možnosti, tako da morajo države članice v celoti prenesti eno od njiju in ne morejo prenesti zgolj delno obe možnosti. Sprejetje nekaterih ukrepov v zvezi z navedeno točko (a) in drugih v zvezi s točko (b) torej ne more pomeniti popolnega prenosa Direktive 2002/91.
Poleg tega je obveznost energetskega svetovanja iz tehničnega navodila 3.4 kraljevega dekreta 1027/2007 zelo splošna obveznost, ki je ni mogoče šteti za prenos člena 8(b) Direktive 2002/91, ker ne vsebuje nobenega posebnega sklicevanja na obveznost svetovanja glede zamenjave kotlov niti o alternativnih rešitvah. Podobno, čeprav je za možnost iz člena 8(b) določen pogoj, da mora biti celovit vpliv tega pristopa v glavnem enakovreden vplivu ukrepov iz določb točke (a) člena 8, morajo svetovanje iz tehničnega navodila 3.4.4 kraljevega dekreta 1027/2007 opravljati podjetja za vzdrževanje, medtem ko se v točki (a) člena 8 v povezavi s členom 10 Direktive 2002/91 zahteva, da redne preglede opravljajo neodvisni strokovnjaki.
Nazadnje je treba navesti, da je Kraljevina Španija v dupliki v bistvu priznala, da do tedaj sprejeti ukrepi niso zadostovali, in je le navedla, da je osnutek kraljevega odloka o spremembah kraljevega odloka 1027/2007, s katerim bo neposredno določena periodičnost pregledov obstoječih inštalacij za celotno nacionalno ozemlje, še vedno v postopku sprejemanja.
Zato je očitek, da v zvezi z obstoječimi stavbami člen 8 Direktive 2002/91 ni bil prenesem, utemeljen.
Iz vseh zgornjih ugotovitev izhaja, da je tožba utemeljena.
Zato je treba ugotoviti, da Kraljevina Španija s tem, da v določenem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členi 3, 7 in 8 Direktive 2002/91, ni izpolnila obveznosti iz teh določb.
Stroški
V skladu s členom 138(1) Poslovnika Splošnega sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Komisija je predlagala, naj se Kraljevini Španiji naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.

Iz teh razlogov je Sodišče (deseti senat) razsodilo:

1.
Kraljevina Španija s tem, da v določenem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členi 3, 7 in 8 Direktive 2002/91/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb, ni izpolnila obveznosti iz teh določb.

2.
Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: španščina.