CELEX: 62009CJ0424
Direktiiv 89/48/EMÜ
Artikli 3 esimese lõigu punktid a ja b
Kõrgharidusdiplomite tunnustamine
Keskkonnainsener
Tegevuse käsitamine reguleeritud kutsealana
Kohaldamisele kuuluv tunnustamismehhanism
Mõiste "erialane töökogemus"

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EMÜ vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel
antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta (EÜT 1989, L 19, lk 16; ELT eriväljaanne 05/01, lk 337), muudetud
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. mai 2001. aasta direktiiviga 2001/19/EÜ (EÜT L 206, lk 1; ELT eriväljaanne 05/04, lk 138;
edaspidi „direktiiv 89/48”), artikli 3 esimese lõigu punkti b tõlgendamist.
Taotlus esitati kohtuvaidluses, mille üheks pooleks on C. Toki, kellel on teatavad Ühendkuningriigis omandatud kutsekvalifikatsioonid
keskkonnainsenerinduse valdkonnas, ja mille teiseks pooleks on Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton (Kreeka haridus‑
ja religiooniminister) ning mille ese on Symvoulio Anagnorisis Epangelmatikis Isotimias Titlon Tritovathmias Ekpaidefsise
(kõrgharidusdiplomite vastastikuse tunnustamise nõukogu) otsused mitte lubada C. Tokil asuda tegelema keskkonnainseneri kutsetegevusega
Kreekas.

Õiguslik raamistik

Liidu õigusnormid
Direktiivi 89/48 põhjendustest 3 ja 4 ilmneb, et selle direktiivi eesmärk on võtta kasutusele kõrgharidusdiplomite tunnustamise
üldsüsteem, mis peaks kergendama Euroopa kodanikel selliste kutsealadega tegelemist, mille jaoks on vastuvõtvas liikmesriigis
vaja läbida keskharidusjärgne koolitus, kui nad on saanud muus liikmesriigis sellise tegevuse jaoks vajaliku diplomi pärast
vähemalt kolm aastat kestnud õpinguid.
Nimetatud direktiivi põhjenduste 5 ja 10 kohaselt on liikmesriikidel juhul, kui Euroopa Liit ei ole kehtestanud minimaalset
vajalikku kvalifikatsioonitaset, võimalus määrata kindlaks selline tase, mis kindlustab nende territooriumil pakutavate teenuste
kvaliteedi, ning kutsetunnistuste tunnustamise üldsüsteemi eesmärk ei ole liikmesriigi territooriumil kutsealal tegutsevate
isikute suhtes kohaldatavate reeglite, sealhulgas kutse-eetika reeglite muutmine.
Direktiivi 89/48 artikli 2 esimese lõigu kohaselt kohaldatakse seda direktiivi kõigi liikmesriikide kodanike suhtes, kes soovivad
vastuvõtvas liikmesriigis tegutseda „reguleeritud kutsealal”.
Direktiivi 89/48 artikli 1 punkti c kohaselt on „reguleeritud kutseala” reguleeritud kutsealane tegevus või tegevuste hulk,
mis moodustab liikmesriigis asjaomase kutseala.
Nimetatud direktiivi artikli 1 punktis d on sätestatud, et seal kasutatakse järgmisi mõisteid:
„reguleeritud kutsealane tegevus – kutsealane tegevus, kuivõrd sellise tegevusega tegelema hakkamine või tegelemine või üks
tegelemise moodustest liikmesriigis eeldab otseselt või kaudselt õigusnormidest tulenevalt diplomi olemasolu. Reguleeritud
kutsealase tegevusega tegelemise moodused seisnevad eelkõige järgmises:
–        kutsealaga tegelemine kutsenimetuse all, kui sellise nimetuse kasutamine on lubatud vaid neil, kellel on õigusnormidele vastav
diplom,
–        tervishoiuga seotud kutsealaga tegelemine, kui sellise tegevuse tasustamine ja/või hüvitamine eeldab siseriikliku sotsiaalkindlustussüsteemi
kohaselt diplomi olemasolu.
Kui esimest lõiku ei kohaldata, käsitatakse kutsealana reguleeritud kutsealast tegevust, kui sellega tegelevad sellise ühenduse
või organisatsiooni liikmed, mille eesmärk on eelkõige asjaomases valdkonnas kõrgete standardite edendamine ja säilitamine
ning mida liikmesriik on selle eesmärgi saavutamisel spetsiaalselt tunnustanud ja mis
–        annab oma liikmetele diplomid,
–        tagab, et liikmed peavad kinni ettenähtud ametialase käitumise reeglitest ja
–        annab oma liikmetele õiguse kasutada asjaomase diplomiga vastavuses olevat ametinimetust, seda tähistavat tähekombinatsiooni
või staatust.
Lisas on esitatud nende ühenduste ja organisatsioonide mittetäielik nimekiri, kes vastavad pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist
teise lõigu tingimustele. Kui liikmesriik annab ühendusele või organisatsioonile teises lõigus osutatud tunnustuse, teatab
ta sellest komisjonile, kes avaldab kõnealuse teabe Euroopa Ühenduste Teatajas”.
Direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d kolmandas lõigus nimetatud loetelus on ära toodud ka „Engineering Council”.
Mõiste „erialane töökogemus” on direktiivi 89/48 tarbeks selle direktiivi artikli 1 punktis e määratletud kui „tegelik ja
õiguspärane tegelemine asjaomase kutsealaga mõnes liikmesriigis”.
Direktiivi 89/48 artikkel 3 näeb ette:
„Kui vastuvõtvas liikmesriigis eeldab reguleeritud kutsealal tegutsema hakkamine või tegutsemine diplomi olemasolu, ei või
pädev asutus ebapiisava kvalifikatsiooni tõttu keelduda andmast liikmesriigi kodanikule luba asuda tegutsema või tegutseda
sellel kutsealal samadel tingimustel, mis kehtivad selle riigi oma kodanike suhtes:
a)      kui taotlejal on diplom, mida muus liikmesriigis nõutakse kõnealusel kutsealal tegutsema hakkamiseks või tegutsemiseks tolle
riigi territooriumil ja see diplom on talle antud liikmesriigis, või
b)      kui taotleja on eelmise kümne aasta jooksul kõnealusel kutsealal täistööajaga kaks aastat tegutsenud muus liikmesriigis, kus
kõnealune kutseala ei ole reguleeritud artikli 1 punkti c ja artikli 1 punkti d esimese lõigu tähenduses, ning tal on tõendid
ühe või mitme kvalifikatsiooni kohta:
–        mille on liikmesriigis välja andnud selle riigi õigus- ja haldusnormide kohaselt määratud pädev asutus,
–        mis näitab, et selle omanik on edukalt lõpetanud keskharidusjärgse koolituse kestusega vähemalt kolm aastat või samaväärse
kestusega osalise ajaga kursused ülikoolis või kõrgkoolis või muus sarnase tasemega asutuses, ning vajaduse korral seda, et
asjaomane isik on edukalt läbinud tööalase koolituse, mida nõutakse lisaks keskharidusjärgsele koolitusele, ja
–        mis on valdaja oma kutsealal tegutsemiseks ette valmistanud.
Esimeses lõigus nimetatud kaheaastast erialast töökogemust võib mitte nõuda, kui taotleja kvalifikatsioon või kvalifikatsioonid,
mis on käesolevas punktis nimetatud, omistati reguleeritud koolituse lõpetamise järel.
Esimeses lõigus osutatud kvalifikatsiooni tõendava dokumendiga samaväärsena käsitatakse järgmist: mis tahes ametlik kvalifikatsioon
või selliste ametlike kvalifikatsioonide kogum, mille on liikmesriigis andnud pädev asutus, kui see on antud pärast ühenduses
toimunud koolituse edukat lõpetamist ja kõnealuse liikmesriigi pädev asutus tunnistab seda samaväärsena ning tingimusel, et
teistele liikmesriikidele ja komisjonile on teatatud sellisest tunnustamisest.”
Olenemata direktiivi 89/48 artikli 3 sätetest võib vastuvõttev riik selle direktiivi artikli 4 alusel teatavatel selles artiklis
sätestatud tingimustel nõuda, et taotleja esitaks kindlaksmääratud kestusega töökogemuse kohta tõendid, läbiks kuni kolmeaastase
kohanemisaja või sooritaks sobivustesti.

Siseriiklik õigus
Direktiiv 89/48 on Kreeka õigusesse üle võetud presidendi 23. juuni 2000. aasta dekreedi 165/2000 (FEK A’ 149/28.6.2000) sätetega,
mida on muudetud presidendi 22. oktoobri 2001. aasta dekreediga 373/2001 (FEK A’ 251) ja 23. detsembri 2002. aasta dekreediga
385/2002 (FEK A’ 334, edaspidi „dekreet 165/2000”).
Dekreedi 165/2002 artikli 2 lõiked 3 ja 4 annavad reguleeritud kutsealale, reguleeritud kutsealasele tegevusele ja reguleeritud
kutsealana käsitatavale kutsalasele tegevusele määratlused, mille sõnastus on identne direktiivi 89/48 omaga. Direktiivi 89/48
artiklis 3 ette nähtud tunnustamise mehhanismi osas sätestab kõnealuse dekreedi artikli 4 lõike 1 punkt b siiski, et „kui
Kreekas eeldab reguleeritud kutsealal tegutsema hakkamine või tegutsemine diplomi olemasolu artikli 2 tähenduses, ei või käesoleva
dekreedi artiklis 10 ette nähtud nõukogu ebapiisava kvalifikatsiooni tõttu keelduda andmast teise liikmesriigi kodanikule
luba asuda tegutsema või tegutseda sellel kutsealal samadel tingimustel, mis kehtivad oma kodanike suhtes, kui taotleja […]
on eelmise kümne aasta jooksul kõnealusel kutsealal täistööajaga kaks aastat tegutsenud mõnes teises liikmesriigis, kus kõnealune
kutseala ei ole reguleeritud käesoleva dekreedi artikli 2 lõigete 3 ja 4 tähenduses […]”.
Niisiis, juhtude puhul, mille korral on välistatud selles sättes ette nähtud tunnustamismehhanismi kohaldamine, viitab see
säte tervikuna lisaks direktiivi 89/48 artikli 1 punkti c vastavatele sätetele ka sama direktiivi artikli 1 punkti d sätetele.
Niisuguse sätestamise tulemusel välistatakse tunnustamise mehhanismi kohaldamine, kui huvitatud isik pärineb liikmesriigist,
kus kõnealuse kutsealaga tegelemist reguleerivad selle riigi poolt vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 1 punkti d teisele
lõigule tunnustatud eraorganisatsioonid.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Kreeka kodanikul C. Tokil on keskkonnainseneri kutsealal diplomid
Bachelor of Engineering
ja
Master of Science
, mille ta omandas vastavalt 1997. aastal Sheffield Hallami ülikoolis ja 1998. aastal Portsmouthi ülikoolis. Viimati nimetatud
ülikool võttis 1. septembril 1999 C. Toki tööle teadurina. C. Toki töötas seal tsiviilehituse teaduskonnas kuni 31. augustini
2002. Lisaks üldisele teadustööle kuulusid C. Toki tööülesannete hulka üliõpilaste ja kraadiõppurite üliõpilaste tööde juhendamine
ning teatava uuendusliku jäätmekäitlusmeetodi tõhususe hindamine koostöös ühe selle valdkonnaga seotud tehnoloogiatele spetsialiseerunud
eraettevõtjaga.
Ühendkuningriigis reguleerib inseneri kutseala Engineering Council, mida on sõnaselgelt nimetatud direktiivi 89/48 artikli 1
punkti d kolmandas lõigus ette nähtud loetelus. Inseneri kutsealal tegutsemiseks ei ole tingimata vaja olla selle organisatsiooni
liige, kuid suur osa selle kutseala esindajatest on nimetatud organisatsiooni liikmed ja järgivad vabatahtlikult selle poolt
välja töötatud norme. C. Toki registreerus praktikandina Engineering Councili registris, kuid ei saanud lõpuks siiski selle
täieõiguslikuks liikmeks (
Chartered Engineer
). Lisaks astus ta akadeemilise kraadi omanikuna (
graduate
) Chartered Institution of Water and Environmental Managementi liikmeks.
Kuna Kreekas on keskkonnainseneri kutseala reguleeritud, siis esitas C. Toki taotluse, et tunnustataks tema õigust Kreekas
sellel kutsealal tegutseda, viitega oma Ühendkuningriigis omandatud kutsetunnistusele ja töökogemusele. Symvoulio Anagnorisis
Epangelmatikis Isotimias Titlon Tritovathmias Ekpaidefsis jättis selle taotluse 12. aprilli 2005. aasta otsusega rahuldamata,
põhjusel et C. Tokil ei ole Ühendkuningriigis välja antud inseneridiplomit, sest kuna C. Toki ei ole Engineering Councili
täieõiguslik liige ja tal ei ole kutsenimetust
Chartered Engineer
, siis ei laiene talle direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktis a ette nähtud tunnustamismehhanism.
C. Toki esitas selle rahuldamata jätmise otsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule kaebuse, väites, et tema taotlus
jäeti õigusvastaselt rahuldamata direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti a ülevõtmisele suunatud dekreedi 165/2000
alusel, antud juhul selle dekreedi artikli 4 lõike 1 punkti a alusel, samas kui tema taotlust oleks pidanud hinnatama selle
dekreedi nende sätete alusel, millega võetakse üle kõnealuse direktiivi artikli 3 esimese lõigu punkt b, st dekreedi 165/2000
artikli 4 lõike 1 punkti b alusel, kuna esiteks ei ole keskkonnainseneri kutseala Ühendkuningriigis reguleeritud ja teiseks
on C. Tokil nõutavad kutsetunnistused ja ta on eelmise kümne aasta jooksul omandanud selles liikmesriigis kolmeaastase töökogemuse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et C. Toki taotluse rahuldamata jätmine on kooskõlas dekreedi 165/2000 sätetega, mis
– nagu juba öeldud käesoleva kohtuotsuse punktides 13 ja 14 – välistavad direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktis b
ette nähtud tunnustamismehhanismi kohaldamise, kui kõnealune kutseala on taotleja päritoluliikmesriigis reguleeritud kutseala
või seda käsitatakse reguleeritud kutsealana sama direktiivi artikli 1 punkti d teise lõigu tähenduses.
Leides, et kohtuasjas on tekkinud tõsiseid raskusi direktiivi 89/48 tõlgendamisel, otsustas Symvoulio tis Epikrateias menetluse
peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas direktiivi 89/48 […] artikli 3 [esimese lõigu] punkti b […] tuleb tõlgendada nii, et kõnealuses õigusnormis ette nähtud
tunnustamismehhanismi kohaldatakse juhtudel, kui päritoluliikmesriigis on asjaomane kutseala [selle direktiivi] artikli 1
punkti d teise lõigu tähenduses reguleeritud, kuid asjaomane isik ei ole selles lõigus sätestatud tingimustele vastava ühenduse
või organisatsiooni täieõiguslik liige?
2.      Kas [juhul, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav,] peetakse direktiivi 89/48 […] artikli 3 [esimese lõigu] punktis b
päritoluliikmesriigis kutsealal täistööajaga tegutsemise all silmas tegutsemist füüsilisest isikust ettevõtjana või töötajana
kutsealal, millel tegutsemiseks on vastuvõtvas liikmesriigis taotletud luba direktiivi 89/48 […] alusel, või võib selle all
silmas pidada ka peamiselt mittetulunduslikus asutuses teostatud teadusuuringuid kutsealaga seotud valdkonnas?”

Eelotsuse küsimused

Esimene küsimus
Seoses direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktides a ja b ette nähtud kahe tunnustamismehhanismi kohaldamisaladega
on Euroopa Kohus juba otsustanud, et nimetatud artikli 3 ülesehitusest tuleneb, et konkreetses faktilises raamistikus saab
neist kahest mehhanismist põhimõtteliselt kohaldada ainult ühte (7. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑149/05: Price,
EKL 2006, lk I‑7691, punkt 36).
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimene küsimus puudutab direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d teises lõigus sätestatud konkreetset
olukorda ning see laieneb eelkõige Iirimaale ning Ühendkuningriigile, kus päritoluriik ei ole käsitletavat kutseala reguleerinud
sama sätte esimese lõigu tähenduses, kuid kus praktikas tegutsevad sellel kutsealal siiski niisuguse eraõigusliku ühenduse
või organisatsiooni liikmed, mida liikmesriik on spetsiaalselt tunnustanud ja mis kohaldavad oma liikmetele teatavaid eeskirju.
Selles osas tuleb direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkte a ja b mõista nii, et selle direktiivi artikli 1 punkti d
teise lõigu alla kuuluvatele kutsealadele kohaldatakse üksnes direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d teises lõigus ette nähtud
mehhanismi. Teiseks, ilmsesti ei ole direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d teises lõigus nimetatud ühenduse või organisatsiooni
liikmetel diplomit, mida „muus liikmesriigis nõutakse” kõnealusel kutsealal tegutsema hakkamiseks, nagu näeb ette selle direktiivi
artikli 3 esimese lõigu punkt a. Teiseks välistab nimetatud artikli 3 esimese lõigu punkt b sõnaselgelt oma kohaldamisalast
direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d esimeses lõigus nimetatud kutsealad, kuid ei välista selle sätte teises lõigus nimetatud
kutsealasid, vaid seda kohaldatakse nende suhtes täielikult.
Kuigi on tõsi, et direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d teine lõik näeb ette, et selles sättes nimetatud kutsealast tegevust
käsitatakse reguleeritud kutsealana, kui sellega tegelevad asjaomase ühenduse või organisatsiooni liikmed, ei saa neid siiski
täielikult samastada – sellele asjaolule on tähelepanu juhtinud ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 57 – ja nende kutsealade
puhul ei ole tegemist reguleeritud kutsealadega nimetatud direktiivi artikli 1 punkti c tähenduses. Järelikult ei saa taotlejad,
kes on niisugusel kutsealal tegutsenud, erinevalt eespool viidatud kohtuotsuse Price punktides 45 ja 47 leitust viidata direktiivi
artikli 3 esimese lõigu punktis a ette nähtud tunnustamismehhanismile. Lisaks, vastupidi sellele, mis tundub tulenevat nimetatud
kohtuotsuse Price punktidest 36, 45, 46 ja 48, on kõnealuse direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d teise lõigu kohaldamisalasse
jäävale kutsealale kohaldatav selle direktiivi artikli 3 esimese lõigu punktis b ette nähtud tunnustamismehhanism.
Seega olenemata küsimusest, kas C. Toki on Engineering Councili täieõiguslik liige või mitte, on tema olukorrale kohaldatav
ainult direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktis b ette nähtud tunnustamismehhanism, kuna see olukord ei kuulu nimetatud
direktiivi artikli 1 punkti c ja artikli 1 punkti d esimese lõigu kohaldamisalasse.
Järelikult tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti b tuleb tõlgendada nii,
et selles ette nähtud tunnustamismehhanism on kohaldatav juhul, kui asjaomane kutseala kuulub päritoluliikmesriigis sama direktiivi
artikli 1 punkti d teise lõigu kohaldamisalasse, olenemata küsimusest, kas huvitatud isik on asjaomase ühenduse või organisatsiooni
täieõiguslik liige või mitte.

Teine küsimus
Oma teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, milliseid kriteeriume tuleb kohaldada selleks,
et teha kindlaks, kas niisuguse isiku erialast töökogemust, kes taotleb luba tegutseda vastuvõtvas liikmesriigis reguleeritud
kutsealal, tuleb direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti b alusel arvesse võtta.
Selles osas määratleb direktiiv 89/48 oma artikli 1 punktis e töökogemuse mõiste selle direktiivi kohaldamise tarbeks kui
„tegelik[u] ja õiguspära[s]e tegelemi[s]e asjaomase kutsealaga mõnes liikmesriigis”.
Teisele küsimusele vastamiseks tuleb esiteks täpsustada kutsealaga tegeliku tegelemise mõiste sisu direktiivi 89/48 artikli 3
esimese lõigu punktis b ette nähtud tunnustamismehhanismi seisukohalt, ning teiseks analüüsida, millistel tingimustel võib
kutseala, millega kõnealune töökogemus on päritoluliikmesriigis seotud, pidada samaks kutsealaks kui see, millega tegelemiseks
vastuvõtvas liikmesriigis luba taotletakse.
Direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktis b ette nähtud tingimus, mis nõuab, et taotlejal, kes on pärit liikmesriigist,
kus ei ole reguleeritud ei kutseala, millel taotleja soovib teises liikmesriigis tegutsema hakata, ega sellega seotud koolitus,
peab olema vähemalt kaheaastane erialane töökogemus, seab eesmärgiks anda vastuvõtvale liikmesriigile tagatised, mis on sarnased
tagatistele, mis on olemas juhul, kui kõnealune kutseala või sellel tegutsemist ettevalmistav koolitus on päritoluliikmesriigis
reguleeritud ning kui kohaldatav on kas direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkt a või artikli 3 teine lõik.
Juhul kui kutseala ei ole liikmesriigis reguleeritud, tagavad asjaomase kutseala valdkonnas osutatavate teenuste teatava kvaliteeditaseme
üldjuhul turuseadused, selles mõttes, et ainult need asjaomase kutseala esindajad, kelle pädevuse tase on tööandjate ja klientide
hinnangul piisav, on võimelised sellel kutsealal kas palgatöötajana või füüsilisest isikust ettevõtjana kaheaastase ajavahemiku
jooksul täistööajaga tegutsema. Niisuguse kestusega erialase töökogemuse nõue viitab seega taotleja tegelikule võimalusele
tegutseda kõnealusel kutsealal päritoluliikmesriigis.
Seda nõuet ei saa seevastu mõista taotleja kutsealase kvalifikatsiooni konkreetset sisu puudutavana ega niisuguseid käesoleva
kohtuotsuse punktis 11 kirjeldatud kompensatsioonimeetmeid asendavana, nagu on ette nähtud direktiivi 89/48 artiklis 4 ning
mida võib igal juhul taotlejale kohaldada, kui esinevad olulised erinevused koolituse vahel, mis taotleja on läbinud päritoluliikmesriigis,
ja vastuvõtvas liikmesriigis tavaliselt nõutava koolituse vahel.
Mis puudutab seda, millisel kutsealal peab päritoluliikmesriigis olema tegutsetud, siis tuleb sarnaselt kohtujuristi ettepaneku
punktis 70 märgituga välja tuua, et esiteks ei ole direktiivis 89/48 ette nähtud tunnustamismehhanismi seisukohalt mingit
tähtsust küsimusel, millises organisatsioonilises ja põhikirjalises kontekstis on taotleja päritoluliikmesriigis oma kutsealal
tegutsenud, ning teiseks ei saa asjaolu, et taotleja tööandjaks nimetatud liikmesriigis oli mittetulundusühing, mõjutada direktiivi 89/48
artikli 3 esimese lõigu punkti b kohaldatavust. Samuti kohaldub see direktiiv oma artikli 2 esimese lõigu sõnastuse kohaselt
kõikidele liikmesriikide kodanikele, kes soovivad teises liikmesriigis tegutseda reguleeritud kutsealal „füüsilisest isikust
ettevõtjana või töötajana”, ning ükski selle direktiivi säte ei viita sellele, et kutsealal, millel üldjuhul tegutsetakse
füüsilisest isikust ettevõtjana, peaks päritoluliikmesriigis olema tegutsetud pigem füüsilisest isikust ettevõtjana kui palgatöötajana
selleks, et omandatud töökogemust saaks arvesse võtta.
Lisaks, kuigi direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkt b nõuab, kõnealusel kutsealal oleks tegutsetud „täistööajaga”,
ja kuigi sama direktiivi artikli 1 punkti c määratluse kohaselt on reguleeritud kutseala „reguleeritud kutsealane tegevus
või tegevuste hulk”, mis moodustab asjaomase kutseala, ei saa siiski nõuda – ilma et tekiks oht nimetatud artikli 3 esimese
lõike punktis b ette nähtud tunnustamismehhanismi kohaldamisala ülemäära piirata –, et taotleja oleks täielikult pühendunud
ainult kõnealuse kutseala alla kuuluvatele tegevustele, selleks et tema töökogemust oleks võimalik arvesse võtta.
Niisiis tuleb direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti b seisukohalt pidada piisavaks seda, et viidatud kutsealane
tegevus oleks täistööajaga töötamise raames hõlmanud püsivat ja regulaarset tegelemist teatava hulga asjaomasele kutsealale
iseloomulike kutsealaste tegevustega, ilma et oleks vajalik kõigi nende tegevuste kaetus.
Küsimuse puhul, millised kutsealased tegevused teatava kutseala alla kuuluvad, on tegemist eelkõige faktilise küsimusega,
mille peavad lahendama vastuvõtva liikmesriigi pädevad ametiasutused, kelle tegevus allub siseriiklike kohtute kontrollile,
ning kasutades vajaduse korral päritoluliikmesriigi ametiasutuste abi. Kui päritoluliikmesriigis ei ole kutsealane tegevus
sarnaselt põhikohtuasja asjaoludele reguleeritud direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d esimese lõigu tähenduses, siis tuleb
aluseks võtta selle kutseala esindajate tavaline kutsealane tegevus selles liikmesriigis.
Antava hinnangu raames peavad vastuvõtva liikmesriigi pädevad ametiasutused kontrollima, kas direktiivi 89/48 artikli 3 esimese
lõigu punktis b nimetatud kutsealane tegevus seisneb põhiliselt praktilises kogemuses, mis on seotud asjaomasele kutsealale
vastava tööturuga.
Selles osas ei saa C. Toki niisugust tegevust nagu üldine teadustöö või üliõpilaste ja kraadiõppurite tööde juhendamine, mida
on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 15, pidada omaette tegelikuks tegutsemiseks keskkonnainseneri kutsealal ja selleks
erialaseks töökogemuseks, mida tuleb arvesse võtta direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti b seisukohalt.
Seevastu käesoleva kohtuotsuse punktis 15 kirjeldatud töö tegemine koostöös ühe vedelate jäätmete käitluse tehnoloogiatele
spetsialiseerunud eraettevõtjaga võib endast kujutada niisugust kutsealast tegevust, seda siiski tingimusel, et taotleja on
sellel kutsealal vähemalt kaks aastat täistööajaga püsivalt ja regulaarselt tegutsenud; vajaduse korral kontrollivad seda
asjaolu siseriiklikud ametiasutused.
Kui peaks olema tõendatud, et C. Toki on ka tegelikult tegutsenud keskkonnainseneri kutsealal Ühendkuningriigis, siis tuleb
kindlaks teha, kas selle kutseala puhul on tegemist sama kutsealaga, millel tegutsemiseks põhikohtuasja hageja Kreekas luba
taotles. Direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktiga b kehtestatud tunnustamismehhanismi raames on vastuvõtva liikmesriigi
pädevate ametiasutuste ülesanne kindlaks teha, kas see on nii.
Selles osas ilmneb Euroopa Kohtu praktikast, et direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktis a esinevat väljendit „kõnealune
kutseala” tuleb mõista selliselt, et see puudutab kutsealasid, mis päritolu- ja vastuvõtvas liikmesriigis on nende tegevuste
osas, mida need hõlmavad, kas ühesugused, samalaadsed või teatud juhtudel lihtsalt sarnased (19. jaanuari 2006. aasta otsus
kohtuasjas C‑330/03: Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos, EKL 2006, lk I‑801, punkt 20). Nagu kohtujurist
on oma ettepaneku punktis 75 välja toonud, kehtib see tõlgendus ka seoses sama direktiivi artikli 3 esimese lõigu punktiga b,
s.o seoses sättega, mis mainib sõnaselgelt tegutsemist „kõnealusel kutsealal”.
Eelnevatest kaalutlustest tuleneb, et teisele küsimusele tuleb vastata, et selleks, et niisuguse isiku erialast töökogemust,
kes taotleb luba tegutseda vastuvõtvas liikmesriigis reguleeritud kutsealal, saaks direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu
punkti b alusel arvesse võtta, peab see vastama kolmele järgmisele tingimusele:
–        asjaomane töökogemus peab seisnema vähemalt kaheaastases täistööajaga töötamises eelmise kümne aasta jooksul;
–        kõnealune töö peab päritoluliikmesriigis olema seisnenud püsivas ja regulaarses tegelemises teatava hulga asjaomasele kutsealale
iseloomulike kutsealaste tegevustega, ilma et oleks vajalik kõigi nende tegevuste kaetus, ja
–        kõnealune kutseala peab nii, nagu sellel päritoluliikmesriigis tavaliselt tegutsetakse, olema tegevuste osas, mida see hõlmab,
võrdväärne kutsealaga, millel tegutsemise luba vastuvõtvas liikmesriigis taotletakse.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:
1.
Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EMÜ vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite
tunnustamise üldsüsteemi kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. mai 2001. aasta direktiiviga 2001/19/EÜ) artikli 3
esimese lõigu punkti b tuleb tõlgendada nii, et selles ette nähtud tunnustamismehhanism on kohaldatav juhul, kui asjaomane
kutseala kuulub päritoluliikmesriigis sama direktiivi artikli 1 punkti d teise lõigu kohaldamisalasse, olenemata küsimusest,
kas huvitatud isik on asjaomase ühenduse või organisatsiooni täieõiguslik liige või mitte.
2.
Selleks et niisuguse isiku erialast töökogemust, kes taotleb luba tegutseda vastuvõtvas liikmesriigis reguleeritud kutsealal,
saaks direktiivi 89/48 (muudetud direktiiviga 2001/19) artikli 3 esimese lõigu punkti b alusel arvesse võtta, peab see vastama
kolmele järgmisele tingimusele:
–
asjaomane töökogemus peab seisnema vähemalt kaheaastases täistööajaga töötamises eelmise kümne aasta jooksul;
–
kõnealune töö peab päritoluliikmesriigis olema seisnenud püsivas ja regulaarses tegelemises teatava hulga asjaomasele kutsealale
iseloomulike kutsealaste tegevustega, ilma et oleks vajalik kõigi nende tegevuste kaetus, ja
–
kõnealune kutseala peab nii, nagu sellel päritoluliikmesriigis tavaliselt tegutsetakse, olema tegevuste osas, mida see hõlmab,
võrdväärne kutsealaga, millel tegutsemise luba vastuvõtvas liikmesriigis taotletakse.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: kreeka.