CELEX: 62013TJ0547
Ochranná známka Spoločenstva
Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Spoločenstva
Tvar škatuľky na hru
Absolútny dôvod zamietnutia
Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti
Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009
Povinnosť odôvodnenia
Právo byť vypočutý
Článok 75 nariadenia č. 207/2009

Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 11. septembra 2012 podala žalobkyňa, Rosian Express SRL, prihlášku ochrannej známky Spoločenstva na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) podľa nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 78, s. 1
).
Prihlasovanou ochrannou známkou je nasledujúce trojrozmerné označenie:
Výrobky, na ktoré sa vzťahovala prihlasovaná ochranná známka, sú zaradené do tried 28 a 35 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú triedu tomuto opisu:
—
trieda 28: „Hry a hračky; predmety na gymnastiku a šport nezaradené do iných tried; ozdoby na vianočné stromčeky“,
—
trieda 35: „Reklama; obchodný manažment; obchodná administratíva; kancelárske práce“.
Dňa 1. februára 2013 prieskumový pracovník zamietol žiadosť o zápis pre „hry a hračky“ zaradené do triedy 28, a to na základe článku 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2 nariadenia č. 207/2009.
Dňa 28. marca 2013 sa žalobkyňa proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka odvolala na ÚHVT na základe článkov 58 až 64 nariadenia č. 207/2009.
Piaty odvolací senát ÚHVT odvolanie zamietol rozhodnutím z 11. júla 2013 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) z dôvodu, že pokiaľ ide o predmetné výrobky, trojrozmerné označenie, pre ktoré sa žiadal zápis ako ochrannej známky Spoločenstva, nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.
Návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zrušil napadnuté rozhodnutie a nariadil zápis prihlasovanej ochrannej známky pre všetky prihlasované výrobky a služby,
—
zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
ÚHVT navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
Právny stav
Žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody, pričom prvý je založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 a druhý, predložený v štádiu repliky, je založený na porušení povinnosti odôvodnenia a práva byť vypočutý v zmysle článku 75 uvedeného nariadenia.
Všeobecný súd považuje za vhodné, aby sa najprv zaoberal druhým žalobným dôvodom, založeným na porušení článku 75 nariadenia č. 207/2009.
O druhom dôvode, založenom na porušení článku 75 nariadenia č. 207/2009
Po prvé žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát porušil svoju povinnosť odôvodnenia. V tejto súvislosti sa opiera o dve tvrdenia. V prvom rade v napadnutom rozhodnutí nebolo vysvetlené, s akými tvarmi je prihlasovaná ochranná známka porovnávaná na účely určenia, že nemá rozlišovaciu spôsobilosť. Ďalej nebolo spresnené, s ohľadom na ktorú príslušnú skupinu verejnosti bola posudzovaná rozlišovacia spôsobilosť prihlasovanej ochrannej známky.
Po druhé žalobkyňa v podstate tvrdí, že odvolací senát porušil jej právo byť vypočutá. Tvrdí, že odvolací senát založil svoje rozhodnutie na informáciách, ktoré sa nachádzali na internetových stránkach, napriek tomu, že tento obsah bol alebo mohol byť od preskúmania prieskumovým pracovníkom alebo odvolacím senátom zmenený.
Najskôr je potrebné zdôrazniť, že žalobný dôvod založený na porušení článku 75 nariadenia č. 207/2009 uviedla žalobkyňa až v štádiu repliky. Je však potrebné pripomenúť, že z judikatúry vyplýva, že nedostatok odôvodnenia alebo nedostatočné odôvodnenie predstavujú dôvod týkajúci sa verejného poriadku, ktorý musí byť súdom Únie vznesený
ex offo
[rozsudky z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C‑367/95 P, Zb.,
EU:C:1998:154
, bod 67, a z 12. marca 2014, Tubes Radiatori/ÚHVT– Antrax It (Radiátor), T‑315/12,
EU:T:2014:115
, bod 96]. K preskúmaniu takého žalobného dôvodu teda môže dôjsť v ktoromkoľvek štádiu konania (rozsudok z 20. februára 1997, Komisia/Daffix, C‑166/95 P, Zb.,
EU:C:1997:73
, bod 25).
V zmysle článku 75 nariadenia č. 207/2009 sú rozhodnutia ÚHVT odôvodnené a vychádzajú z dôvodov, ku ktorým mali účastníci konania možnosť predložiť svoje pripomienky.
Pokiaľ ide o povinnosť odôvodnenia, má ten istý rozsah, aký má povinnosť, ktorá vyplýva z článku 296 ZFEÚ, podľa ktorej odôvodnenie autora aktu musí byť jasné a jednoznačné. Táto povinnosť má dvojaký cieľ, a to jednak oboznámiť dotknuté osoby s dôvodmi prijatého opatrenia, aby mohli brániť svoje práva, a jednak umožniť súdu Únie preskúmať zákonnosť rozhodnutia [rozsudky z 19. mája 2010, Zeta Europe/ÚHVT (Superleggera), T‑464/08,
EU:T:2010:212
, bod 47, a z 21. mája 2014, Eni/ÚHVT – Emi (IP) (ENI), T‑599/11,
EU:T:2014:269
, bod 29].
Z bodu 12 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát vychádza najmä z normy alebo zo zvykov dotknutého odvetvia, v tomto prípade tých, ktoré súvisia s hrami a hračkami, na určenie, či má prihlasovaná ochranná známka rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. Z tohto bodu tiež vyplýva, že vzhľad hry, ako aj obal z dreva sú známymi tvarmi a materiálom v tomto odvetví.
V bode 13 napadnutého rozhodnutia odvolací súd pripomína, že na účely určenia rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky môže vychádzať zo všeobecne známych skutočností.
V bode 14 napadnutého rozhodnutia používa odvolací senát výraz „v každom prípade“, čím nepriamo odkazuje na informácie, ktoré sa nachádzali na internetových stránkach predávajúcich identické výrobky, a spresňuje, že „odvolateľka sama pripúšťa, že na základe vyhľadávania na internete bolo možné objaviť dva výrobky, ktoré mali tvar identický s tvarom, pre ktorý bola podaná prihláška“.
Je preto potrebné usudzovať, že z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát, vychádzajúc zo všeobecne známych skutočností, sa domnieval, že obal z dreva, ako aj tvar prihlasovanej ochrannej známky sú v tomto odvetví bežné a že prihlasovaná ochranná známka nemala rozlišovaciu spôsobilosť. Rozhodnutie bolo preto odôvodnené takým spôsobom, aby žalobkyňa pochopila dôvody a aby Všeobecný súd mohol v tejto súvislosti vykonať preskúmanie.
Pokiaľ ide o údajnú neexistenciu definície príslušnej skupiny verejnosti a jej stupeň pozornosti, je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry povinnosť odôvodnenia predstavuje podstatnú formálnu náležitosť, ktorá sa musí odlišovať od otázky dôvodnosti odôvodnenia. Prípadná nesprávnosť odôvodnenia nemá za následok neexistenciu odôvodnenia [rozsudky zo 17. mája 2011, Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon „Ygeia“/ÚHVT (υγεία), T‑7/10,
EU:T:2011:221
, bod 59, a z 12. septembra 2012, Duscholux Ibérica/ÚHVT – Duschprodukter i Skandinavien (duschy), T‑295/11,
EU:T:2012:420
, bod 41].
Je potrebné konštatovať, že príslušná skupina verejnosti a jej stupeň pozornosti boli definované v bode 11 napadnutého rozhodnutia (pozri bod 42 nižšie) a že žalobkyňa sama na pojednávaní uznala, že napadla dôvodnosť tejto definície.
Z toho vyplýva, že napadnuté rozhodnutie je bez toho, aby bolo dotknuté preskúmanie jeho dôvodnosti, ktoré bude vykonané v rámci žalobného dôvodu založeného na porušení článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, dostatočne odôvodnené, pokiaľ ide o príslušnú skupinu verejnosti a jej stupeň pozornosti.
V zmysle toho, čo bolo uvedené vyššie, je potrebné rozhodnúť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nebol porušený článok 75 nariadenia č. 207/2009, podľa ktorého sú v rozhodnutiach ÚHVT uvedené dôvody, z ktorých sa vychádzalo.
Druhá veta článku 75 nariadenia č. 207/2009 sa v rámci práva ochranných známok Spoločenstva venuje všeobecnej zásade ochrany práva na obranu, ktorá zahŕňa právo byť vypočutý. Podľa tejto všeobecnej zásady práva Únie sa musí adresátom rozhodnutí orgánov verejnej moci, ktoré výrazným spôsobom ovplyvňujú ich záujmy, umožniť účinne uviesť svoje stanovisko [rozsudok zo 7. februára 2007, Kustom Musical Amplification/ÚHVT (Tvar gitary), T‑317/05, Zb.,
EU:T:2007:39
, bod 26].
V súlade s týmto ustanovením môže odvolací senát ÚHVT vychádzať pri svojom rozhodovaní iba zo skutkových alebo právnych okolností, ku ktorým účastníci konania mohli predložiť svoje pripomienky. V dôsledku toho v prípade, keď odvolací senát
ex offo
zistí skutkové okolnosti, z ktorých chce vychádzať pri svojom rozhodnutí, je povinný oznámiť ich účastníkom konania, aby im umožnil uviesť pripomienky (rozsudok z 21. októbra 2004, KWS Saat/ÚHVT, C‑447/02 P, Zb.,
EU:C:2004:649
, body 42 a 43).
V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, ako vyplýva aj z bodov 16 až 19 vyššie, že napadnuté rozhodnutie sa nezakladá na obsahu predmetných internetových stránok, ale na všeobecne známych skutočnostiach. Preto je potrebné zamietnuť tvrdenia založené na porušení práva byť vypočutý.
Okrem toho z rozhodnutia prieskumového pracovníka vyplýva, že doň zahrnul obrázky výrobkov, ktoré považuje za zhodné s prihlasovanou ochrannou známkou, získaných z predmetných internetových stránok. Je preto potrebné usudzovať, že hoci napadnuté rozhodnutie bolo založené na porovnaní medzi prihlasovanou ochrannou známkou a výrobkami nachádzajúcimi sa na predmetných internetových stránkach a že obsah týchto stránok bol medzičasom zmenený, žalobkyňa mala príležitosť predložiť pripomienky k dotknutým obrázkom, keďže boli reprodukované v rozhodnutí prieskumového pracovníka. Je teda správne, že odvolací senát v bode 13 napadnutého rozhodnutia pripomína, že samotná žalobkyňa uznáva existenciu identických výrobkov na trhu. Zo spisu a tvrdení žalobkyne pred Všeobecným súdom vyplýva, že podala pripomienky, pokiaľ ide o obsah, ktorý sa nachádza na predmetných internetových stránkach, zdôrazňujúc, že uvedené stránky boli známe predajom napodobenín. Žalobkyňa teda mala možnosť predložiť pripomienky k obsahu týchto stránok, čo následne aj urobila.
Vzhľadom na všetko, čo bolo uvedené vyššie, je potrebné rozhodnúť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nebol porušený článok 75 nariadenia č. 207/2009.
O porušení článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009
Žalobkyňa odvolaciemu senátu vytýka, že nezohľadnil fakt, že spoločenské hry, ako je kartová hra rummy, nie sú výrobkami bežnej spotreby, ale trvanlivými výrobkami na dlhodobé používanie a že v momente ich nákupu sa príslušná skupina verejnosti musí považovať za verejnosť s vyšším stupňom pozornosti.
Pokiaľ ide o rozlišovaciu spôsobilosť prihlasovanej ochrannej známky, žalobkyňa nesúhlasí s odôvodnením odvolacieho senátu, podľa ktorého priemerní spotrebitelia nemajú pri absencii akéhokoľvek grafického alebo slovného prvku vo zvyku odvodzovať pôvod tovarov od ich tvaru alebo tvaru ich balenia. Zdôrazňuje, že z nariadenia č. 207/2009 v žiadnom prípade nevyplýva, že s trojrozmernými ochrannými známkami sa musí zaobchádzať odlišne než s inými typmi ochranných známok, a že ak by sa sledoval tento prístup, bolo by potrebné zamietnuť akýkoľvek zápis trojrozmernej ochrannej známky.
Žalobkyňa na podloženie tvrdenia, podľa ktorého má prihlasovaná ochranná známka rozlišovaciu spôsobilosť, uvádza rozhodovaciu prax ÚHVT, ktorá podľa nej preukazuje, že trojrozmerné ochranné známky podobné prihlasovanej ochrannej známke boli zapísané pre tovary zaradené do triedy 28 a že odvolací senát to mal zohľadniť. Taktiež zdôrazňuje, že na rozdiel od záveru, ku ktorému dospel odvolací senát v bode 12 napadnutého rozhodnutia, teda že prihlasovaná ochranná známka bola obyčajnou variáciou typu vzhľadu a obalu, ktoré sú pre predmetné tovary bežné, prihlasovaná ochranná známka sa významným spôsobom odlišuje od noriem a zvykov v odvetví hier. V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát nevysvetlil, čo chápal pod pojmom „základné tvary“, a že pre kartovú hru rummy v žiadnom prípade neexistujú „základné tvary“, ale množstvo spôsobov, ako prezentovať a skladať tento typ hry. Preto sa domnieva, že odvolací senát mal venovať osobitnú pozornosť spôsobu, akým sú v prejednávanom prípade rôzne prvky kartovej hry vyhotovené a skladané.
Žalobkyňa taktiež namieta, že odvolaciemu senátu sa nepodarilo dôkazmi podporiť záver, ktorý sa nachádza v bode 12 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého „je bežné, že spoločenské hry a hračky (napríklad verzia kartovej hry rummy pre deti) sú balené a predávané v obaloch vyhotovovaných z rôznych typov materiálov, vrátane škatuliek z dreva“, a podľa ktorého „obal a vzhľad tohto typu sú spoločné namietaným hrám a nebudú zamieňané príslušnou skupinou verejnosti s ničím iným než s hrou a jej obalom“. Odvolací senát taktiež nezohľadnil všetky relevantné faktory prejednávaného prípadu a najmä situáciu na trhu, ktoré preukazujú, že tvar prihlasovanej ochrannej známky sa odlišuje významným spôsobom od iných tvarov, ktoré sú na ňom prezentované.
Podľa žalobkyne predmetné výrobky, najmä kartová hra rummy, nevyžadujú osobitný tvar balenia. Je teda nesprávne, že odvolací senát dospel k záveru, že tvar prihlasovanej ochrannej známky vyplýva z povahy predmetného výrobku.
Nakoniec sa odvolaciemu senátu vytýka, že porovnával prihlasovanú ochrannú známku s identickými výrobkami predávanými na internete, aby dospel k záveru, že existovali podobné tvary na trhu, hoci išlo o napodobeniny. Na preukázanie týchto tvrdení žalobkyňa predložila po prvýkrát pred Všeobecným súdom v prílohe repliky články pochádzajúce z renomovaných špecializovaných publikácií uvedené na internetových stránkach, ktoré sa zaoberajú napodobeninami, na ktoré odkazujú prieskumový pracovník a odvolací senát.
V tejto súvislosti treba predovšetkým pripomenúť, že podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 sa do registra nezapíšu „ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť“.
Rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 znamená, že táto ochranná známka je spôsobilá identifikovať výrobok, pre ktorý sa zápis požaduje, ako výrobok pochádzajúci od určitého podniku, a teda odlíšiť ho od výrobkov iných podnikov [pozri rozsudok z 9. decembra 2010, Wilo/ÚHVT (Fazetový plášť elektrického motora a vyobrazenie zeleného fazetovania), T‑253/09 a T‑254/09,
EU:T:2010:507
, bod 17 a citovanú judikatúru].
Táto rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky sa musí na jednej strane posudzovať vo vzťahu k výrobkom a službám, pre ktoré sa zápis žiada, a na druhej strane vo vzťahu k jej vnímaniu príslušnou skupinou verejnosti, ktorú predstavuje priemerný, riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný spotrebiteľ predmetných výrobkov a služieb (pozri rozsudok Fazetový plášť elektrického motora a vyobrazenie zeleného fazetovania, už citovaný v bode 36 vyššie,
EU:T:2010:507
, bod 18 a citovanú judikatúru).
Podľa ustálenej judikatúry kritériá posudzovania rozlišovacej spôsobilosti ochranných známok tvorených vzhľadom samotného výrobku nie sú odlišné od kritérií uplatniteľných na iné kategórie ochranných známok (pozri rozsudok Fazetový plášť elektrického motora a vyobrazenie zeleného fazetovania, už citovaný v bode 36 vyššie,
EU:T:2010:507
, bod 19 a citovanú judikatúru).
V rámci uplatnenia týchto kritérií však vnímanie príslušnou skupinou verejnosti v prípade trojrozmernej ochrannej známky, ktorú tvorí tvar samotného výrobku, nie je nevyhnutne rovnaké ako v prípade slovnej alebo obrazovej ochrannej známky, ktorá spočíva v označení nezávislom od vzhľadu výrobkov, ktoré predstavuje. Priemerní spotrebitelia totiž pri absencii akéhokoľvek grafického alebo slovného prvku nemajú vo zvyku odvodzovať pôvod výrobkov od ich tvaru alebo tvaru ich obalu, a preto by mohlo byť náročnejšie preukázať rozlišovaciu spôsobilosť vo vzťahu k takejto trojrozmernej ochrannej známke než vo vzťahu k slovnej či obrazovej ochrannej známke (pozri rozsudok Fazetový plášť elektrického motora a vyobrazenie zeleného fazetovania, už citovaný v bode 36 vyššie,
EU:T:2010:507
, bod 20 a citovanú judikatúru).
Navyše podľa judikatúry čím viac sa tvar, ktorý je prihlasovaný ako ochranná známka, podobá tvaru predmetného výrobku, tým je pravdepodobnejšie, že uvedený tvar nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. Za týchto podmienok jedine ochranná známka, ktorá sa výrazne líši od normy alebo zvykov v odvetví, čím je spôsobilá plniť svoju základnú funkciu označenia pôvodu, nie je zbavená rozlišovacej spôsobilosti v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (pozri rozsudok Fazetový plášť elektrického motora a vyobrazenie zeleného fazetovania, už citovaný v bode 36 vyššie,
EU:T:2010:507
, bod 21 a citovanú judikatúru).
Napadnuté rozhodnutie je potrebné preskúmať vzhľadom na vyššie uvedené úvahy.
Čo sa týka príslušnej skupiny verejnosti, odvolací senát správne usúdil, že ide o skupinu verejnosti tvorenú v zásade priemerným, riadne informovaným a primerane pozorným a obozretným spotrebiteľom a že vzhľadom na povahu a cenu predmetných výrobkov sa úroveň vnímania príslušnej skupiny verejnosti môže líšiť od strednej až po vysokú (bod 11 napadnutého rozhodnutia). Predmetné výrobky vzhľadom na ich opis patria do oblasti hier a hračiek. Sú určené na všeobecnú spotrebu a nie výlučne profesionálom alebo amatérom, keďže tieto výrobky môže pravidelne alebo len jednorazovo kedykoľvek nadobudnúť akákoľvek osoba [pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. marca 2011, Cybergun/ÚHVT – Umarex Sportwaffen (AK 47), T‑419/09,
EU:T:2011:121
, bod 37 a citovanú judikatúru]. Žalobkyňa teda nesprávne tvrdí, že odvolací senát bol povinný usúdiť, že príslušná skupina verejnosti má iba vysoký stupeň pozornosti.
Okrem toho tvrdenie na podporu názoru, že odvolací senát pochybil, keďže nepredložil dôkazy preukazujúce, aká bola príslušná skupina verejnosti a jej stupeň pozornosti, sa musí tiež zamietnuť. Nie je možné od ÚHVT požadovať, aby vykonal ekonomickú analýzu trhu, najmä prieskum u spotrebiteľov, aby určil, v akom rozsahu zohľadňujú vzhľad výrobkov patriacich do určitej skupiny [rozsudok z 5. marca 2003, Unilever/ÚHVT (Oválna tableta), T‑194/01, Zb.,
EU:T:2003:53
, bod 48].
Pokiaľ ide o rozlišovaciu spôsobilosť ochrannej zámky, ktorej zápis sa požaduje, je potrebné najprv prevziať opis žalobkyne, podľa ktorého ochranná známka, ktorej zápis sa požaduje, je obdĺžniková škatuľka vyrobená z dreva vybavená posuvným systémom doštičiek, ktoré uschovávajú herné časti, a uzatváracím systémom týchto doštičiek do obidvoch koncov škatuľky. Ochranná známka, ktorej zápis sa požaduje, má posuvný systém, ktorý umožňuje vložiť štyri doštičky hry do škatuľky, a herné časti, ako aj pomocné časti doštičiek sú vložené medzi štyri doštičky, ktoré tvoria podporné steny škatuľky, ktorá má dve malé platničky pripevnené skrutkami tvoriacimi systém uzatvárania, bez toho, aby bol potrebný vonkajší obal. Každá bočná stena má vnútri dve drážky získané frézovaním, ktoré umožňujú posúvanie dvoch párov doštičiek. Malé platničky slúžiace na uzatváranie škatuľky majú obdĺžnikový tvar so zaoblenými hranami a skosenými hranami, upevnenými k rámu skrutkami.
V súvislosti s týmto opisom dospel odvolací senát v bode 12 napadnutého rozhodnutia správne k záveru, že sa prihlasovaná ochranná známka „výrazne nelíši od normy alebo zvykov odvetvia“ a že „je bežné, že spoločenské hry a hračky (napríklad kartová hra rummy pre deti) sú balené a predávané v baleniach vyhotovených z rôznych typoch materiálov, vrátane škatuliek z dreva“.
Je všeobecne známe, že predmetné výrobky sú často prezentované v obdĺžnikovej škatuľke z dreva. Rovnako spôsob roztvárania a poskladania škatuľky, ktorej tvar predstavuje spornú ochrannú známku, teda posuvný systém doštičiek umožňujúcich vyložiť hru alebo poskladať ju, sa výrazne nelíši od normy alebo zvykov odvetvia. Je všeobecne známe, že existujú podobné posuvné systémy na účely vyloženia alebo poskladania predmetného výrobku. V celku odlišné vlastnosti prihlasovanej ochrannej známky, ako sú opísané v bode 44 vyššie, takisto neumožňujú domnievať sa, že prihlasovaná ochranná známka sa výrazne líši od normy alebo zvykov dotknutého odvetvia. Preto je potrebné rozhodnúť, že prihlasovaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť a neumožňuje príslušnej skupine verejnosti identifikovať predmetné výrobky ako výrobky pochádzajúce od určitého podniku, a teda odlíšiť tieto výrobky od výrobkov iných podnikov.
Pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého odvolací senát počas posudzovania rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky nevysvetlil, čo chápal pod pojmom „základné tvary“, a nepodložil svoje závery v tejto súvislosti dôkazmi, je potrebné pripomenúť, že v zmysle článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 musí ÚHVT
ex offo
preskúmať skutočnosti týkajúce sa absolútnych dôvodov zamietnutia upravených v článku 7 ods. 1 toho istého nariadenia. Z toho vyplýva, že ÚHVT môže byť vedený k odôvodneniu svojich rozhodnutí skutočnosťami, ktoré prihlasovateľ neuviedol [pozri v tomto zmysle rozsudky z 19. apríla 2007, ÚHVT/Celltech, C‑273/05 P, Zb.,
EU:C:2007:224
, bod 38 a citovanú judikatúru, a zo 14. júla 2014, BSH/ÚHVT (Wash & Coffee), T‑5/12,
EU:T:2014:647
, bod 46].
Hoci v zásade prislúcha ÚHVT preukázať vo svojich rozhodnutiach správnosť takýchto skutočností, neplatí to, ak opisuje všeobecne známe skutočnosti (pozri rozsudok ÚHVT/Celltech, už citovaný v bode 47 vyššie,
EU:C:2007:224
, bod 39 a citovanú judikatúru; rozsudok Wash & Coffee, už citovaný v bode 47 vyššie,
EU:T:2014:647
, bod 47). ÚHVT teda nič nebráni zohľadniť vo svojom posúdení všeobecne známe skutočnosti [pozri rozsudok z 25. marca 2014, Deutsche Bank/ÚHVT (Passion to Perform), T‑291/12,
EU:T:2014:155
, bod 51 a citovanú judikatúru]. Z toho v prejednávanom prípade vyplýva, že odvolací senát môže tiež konštatovať, že prihlasovaná ochranná známka má nedostatok rozlišovacej spôsobilosti, vychádzajúc zo všeobecne známych skutočností, ktoré vyplývajú z praktickej skúsenosti obchodovania s výrobkami všeobecnej spotreby, bez toho, aby bolo potrebné predložiť osobitné dôkazy [pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. novembra 2004, Storck/ÚHVT (Motýľovitý tvar), T‑402/02, Zb.,
EU:T:2004:330
, bod 58]. Okrem toho je potrebné konštatovať, že z bodu 12 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát nezaložil posúdenie prihlasovanej ochrannej známky na porovnaní medzi ňou a „základnými tvarmi“, ale na porovnaní vzťahu k norme alebo zvykom dotknutého odvetvia, vychádzajúc z judikatúry, ktorú cituje v bode 9 napadnutého rozhodnutia. Odvolací senát v bode 10 napadnutého rozhodnutia uvádza „základné tvary predmetných výrobkov“. Avšak toto uvedenie je iba súčasťou odkazu na zásady vyjadrené v judikatúre, ktorú treba zohľadniť na posúdenie rozlišovacej spôsobilosti trojrozmerných ochranných známok. Odvolací senát už na ne pri posudzovaní rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky neodkazuje.
Pokiaľ ide o dôkazy poskytnuté žalobkyňou s cieľom dokázať, že neexistujú tvary podobné tvaru prihlasovanej ochrannej známky, je potrebné pripomenúť, že nedostatok rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky nemožno spochybniť tým, že sa na trhu vyskytuje väčší alebo menší počet podobných tvarov výrobkov [rozsudky z 29. apríla 2004, Henkel/ÚHVT, C‑456/01 P a C‑457/01 P, Zb.,
EU:C:2004:258
, bod 62, a z 23. mája 2007, Procter & Gamble/ÚHVT (Štvorcové biele tablety s farebným kvetinovým vzorom), T‑241/05, T‑262/05 až T‑264/05, T‑346/05, T‑347/05 a T‑29/06 až T‑31/06, Zb.,
EU:T:2007:151
, bod 81], ani tým, že sa na trhu nevyskytujú tvary totožné s tvarom výrobku, ktorého sa zápis týka [pozri v tomto zmysle rozsudok z 31. mája 2006, De Waele/ÚHVT (Tvar salámy), T‑15/05, Zb.,
EU:T:2006:142
, bod 40].
V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že priemerný spotrebiteľ, ktorý nerobí prieskum trhu, nebude vedieť, že predmetný tovar v určitom type obalu predáva len jediný podnik, zatiaľ čo jeho konkurenti používajú pre tento tovar iné spôsoby balenia (rozsudok z 12. januára 2006, Deutsche SiSi‑Werke/ÚHVT, C‑173/04 P, Zb.,
EU:C:2006:20
, bod 34).
Z uvedeného tiež vyplýva, bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o prípustnosti dôkazov predkladaných v tejto súvislosti, že tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého odvolací senát pochybil, keď odkázal na iné výrobky existujúce na trhu, hoci sú to napodobeniny, nie je rozhodujúce.
Pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého ÚHVT povolil zápis trojrozmerných ochranných známok podobných s prihlasovanou ochrannou známkou pre tovary zaradené do triedy 28, je potrebné pripomenúť, že ÚHVT musí vykonávať svoje právomoci v súlade so všeobecnými zásadami práva Únie. S ohľadom na zásadu rovnosti zaobchádzania a na zásadu riadnej správy veci verejných je ÚHVT povinný zohľadňovať už prijaté rozhodnutia o podobných prihláškach a s mimoriadnou pozornosťou skúmať, či je potrebné rozhodnúť v rovnakom zmysle. Uplatňovanie týchto zásad však musí byť uvedené do súladu s dodržiavaním zásady zákonnosti. Preto sa osoba, ktorá podá prihlášku označenia ako ochrannej známky, nemôže vo svoj prospech odvolávať na prípadnú nezákonnosť, ku ktorej došlo voči inej osobe, aby tak dosiahla rovnaké rozhodnutie. Navyše z dôvodov právnej istoty a konkrétne riadnej správy vecí verejných musí byť preskúmanie každej prihlášky veľmi prísne a úplné, aby sa predišlo tomu, že ochranné známky budú zapísané nenáležite. Takéto preskúmanie sa tak musí vykonať v každom konkrétnom prípade. Zápis označenia ako ochrannej známky totiž závisí od špecifických kritérií uplatniteľných v rámci skutkových okolností konkrétneho prípadu, ktoré majú preveriť, či sa na dotknuté označenie vzťahuje niektorý z dôvodov zamietnutia [pozri v tomto zmysle rozsudok Všeobecného súdu zo 14. januára 2015, Melt Water/ÚHVT (Tvar priehľadnej valcovitej fľaše), T‑70/14,
EU:T:2015:9
, bod 39 a citovanú judikatúru].
V tejto veci odvolací senát na základe úplného preskúmania a s prihliadnutím na vnímanie príslušnej skupiny verejnosti dospel k záveru, že prihlasovaná ochranná známka nemala rozlišovaciu spôsobilosť. Ako vyplýva z bodov 42 až 51 vyššie, tento záver sám osebe stačí na to, aby sa uznalo, že zápisu predmetného trojrozmerného označenia ako ochrannej známky Spoločenstva bráni, pokiaľ ide o predmetné tovary, absolútny dôvod zamietnutia podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.
Preto pokiaľ je zákonnosť napadnutého rozhodnutia týkajúceho sa nezapísateľnosti prihlasovanej ochrannej známky ako ochrannej známky Spoločenstva pre predmetné tovary preukázaná priamo na základe článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, z judikatúry citovanej v bode 52 vyššie vyplýva, že napadnuté rozhodnutie nemožno spochybniť len na základe skutočnosti, že odvolací senát sa v tomto prípade nepripojil k rozhodovacej praxi ÚHVT.
Z toho vyplýva, že odvolací senát správne konštatoval, že prihlasovaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 v prípade všetkých dotknutých výrobkov.
Prvý žalobný dôvod je preto potrebné zamietnuť a bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o časti návrhu, ktorou žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd nariadil zápis ochrannej známky pre všetky prihlasované výrobky a služby, zamietnuť žalobu ako celok.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže žalobkyňa nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania v súlade s návrhom ÚHVT.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora)
rozhodol a vyhlásil:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Rosian Express SRL je povinná nahradiť trovy konania.

Gratsias
Kănčeva
Wetter
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 8. októbra 2015.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: rumunčina.