CELEX: 62009TJ0341
Kopienas preču zīme
Kopienas kolektīvās vārdiskas preču zīmes "TXAKOLI" reģistrācijas pieteikums
Absolūti atteikuma pamatojumi
Aprakstošs raksturs
Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts
Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkts
Atšķirtspējas neesamība
Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

Tiesvedības priekšvēsture
2008. gada 30. maijā prasītājas
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava
,
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia
un
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria
saskaņā ar grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)
(aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)) iesniedza
Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Kopienas kolektīvās vārdiskās preču zīmes reģistrācijas
pieteikumu.
Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir vārdisks apzīmējums “TXAKOLI”.
Preces un pakalpojumi, attiecībā uz kuriem tika lūgta reģistrācija, ietilpst 33., 35., 41. un 42. klasē atbilstoši pārskatītajam
un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas
vajadzībām un attiecībā uz katru no šīm klasēm atbilst šādam aprakstam:
–        33. klase: “txakoli (chacolí)”;
–        35. klase: “vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības pakalpojumi, kā arī tirdzniecība, izmantojot globālos datortīklus, importa
un eksporta pakalpojumi, reklāma, veicināšana un ekskluzīvas tirdzniecības licences, viss minētais saistībā ar
txakoli
”;
–        41. klase: “izglītības, atpūtas un kultūras pasākumi saistībā ar
txakoli
”;
–        42. klase: “zinātniskie un tehnoloģiskie pakalpojumi, rūpnieciskās izpētes un kvalitātes kontroles pakalpojumi, viss minētais
saistībā ar
txakoli
ražošanu”.
Ar 2008. gada 11. decembra lēmumu pārbaudītājs ir noraidījis reģistrācijas pieteikumu saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 7. panta
1. punkta b) un c) apakšpunktu (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts).
2009. gada 4. februārī prasītājas par šo lēmumu iesniedza apelācijas sūdzību ITSB, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 57.–62. pantu
(tagad – Regulas Nr. 207/2009 58.–64. pants).
Ar 2009. gada 4. jūnija lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) ITSB Apelāciju otrā padome ir noraidījusi apelācijas
sūdzību, pamatojoties uz to, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir aprakstoša un tai nav atšķirtspējas attiecībā uz konkrētu
preci un pakalpojumiem Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta izpratnē.
Saistībā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto atteikuma pamatojumu Apelāciju padome ir norādījusi,
ka vārds “txakoli” (“chacolí” spāņu valodā) ir iekļauts
Real Academia Española
[Spānijas Karaliskās akadēmijas] izdotajā
Diccionario de la Lengua española
[Spāņu valodas vārdnīcā] un tajā ir definēts kā “viegls, nedaudz skābs vīns, ko ražo Basku zemē, Kantabrijā un Čīlē”. No tā
Apelāciju padome ir secinājusi, ka konkrētā sabiedrības daļa uztvers šo vārdu nevis kā preču zīmi, bet kā konkrētā vīnu veida
apzīmējumu.
Turklāt, lai gan tā ir uzskatījusi, ka šis vārds atbilst tradicionālajiem apzīmējumiem “chacolí” vai “txakolina” un saskaņā
ar Spānijas tiesību aktiem un Savienības tiesību aktiem (tostarp III pielikumu Komisijas 2002. gada 29. aprīļa Regulai (EK)
Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna
nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 118, 1. lpp.)) ir rezervēts vīniem, kas aizsargāti
ar cilmes vietu nosaukumiem, attiecībā uz kuriem prasītājas ir regulatīvās padomes, tā ir norādījusi arī, ka tāpat kā jebkādu
citu tradicionālu apzīmējumu to nevar monopolizēt, izmantojot individuālu vai kolektīvu preču zīmi, jo tas ir paredzēts, lai
to brīvi izmantotu visi šā veida vīnu ražošanas uzņēmumi, kuriem ir vai nākotnē varētu būt tiesības izmantot šo tradicionālo
apzīmējumu.
Saistībā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto atteikuma pamatojumu Apelāciju padome ir norādījusi,
ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei noteikti nav atšķirtspējas attiecībā uz konkrēto preci un pakalpojumiem, jo to veido
tikai un vienīgi tradicionālais apzīmējums īpašajam vīnu veidam, kas minēts reģistrācijas pieteikumā un ar kuru ir saistīti
attiecīgie pakalpojumi.

Lietas dalībnieku prasījumi
Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai būtībā ir šādi:
–        atcelt apstrīdēto lēmumu;
–        piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
ITSB prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        noraidīt prasību;
–        piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums
Prasītājas būtībā izvirza divus pamatus, kas saistīti, pirmkārt, ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkta pārkāpumu un,
otrkārt, ar minētās regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Turklāt tās atsaucas uz dažām politiskā rakstura
deklarācijām savu prasījumu atbalstam, kā arī uz noteiktiem argumentiem saistībā ar nediskriminācijas principu.

Par pirmo pamatu – Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītājas atzīst, ka vārds “txakoli” esot aprakstošs apzīmējums Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē
tāpat kā visi ar Regulu Nr. 753/2002 aizsargātie citi [papildu] tradicionālie apzīmējumi, bet norāda, ka minētajā tiesību
normā paredzētais absolūtais atteikuma pamatojums aplūkojamajā lietā neesot piemērojams. Tādējādi tās apgalvo, ka vārds “txakoli”
būtībā esot norāde, kas tirdzniecībā varot būt kā norāde par attiecīgās preces un pakalpojumu ģeogrāfisko izcelsmi un ka tātad
tas varot tikt reģistrēts atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktam, kurā paredzēts, ka, atkāpjoties no minētās
regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, šādi apzīmējumi vai norādes var būt Kopienas kolektīvās preču zīmes.
Šajā sakarā prasītājas tostarp norāda, ka, tā kā ar Regulu Nr. 753/2002 un Spānijas tiesisko regulējumu papildu tradicionālie
apzīmējumi “chacolí” vai “txakolina” un “txakoli” esot atzīti tikai tādu cilmes vietu nosaukumu vīniem, attiecībā uz kuriem
prasītājas esot regulatīvās padomes, vārds “txakoli” tiekot izmantots, lai identificētu vienīgi šos vīnus, un to nevarot izmantot
vīnu ražotāji ārpus apgabaliem, uz kuriem attiecas minētie cilmes vietu nosaukumi. Tostarp tās apgalvo, ka, lai kāds vārds
tiktu atzīts par tradicionālu apzīmējumu, esot svarīgi, lai tas kopā ar vīnu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi tiktu asociēts
ar vīnu, ko tas apzīmē, īpašības izcelsmi. Tās piebilst, ka konkrētā sabiedrības daļa asociējot vārdu “txakoli” – tā izcelsmes
un ortogrāfijas dēļ – ar Basku zemi (Spānija) un līdz ar to uzskatot šo vārdu par norādi uz ģeogrāfisko izcelsmi.
Turklāt prasītājas atsaucas uz dažu preču zīmju, kas – kā tiek apgalvots – ir salīdzināmas, reģistrāciju.
ITSB apstrīd šos argumentus.
Vispārējās tiesas vērtējums
Saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu nereģistrē “preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējuma
vai norādes, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu veidu, kvalitāti, daudzumu, paredzēto nolūku, vērtību, preču ražošanas
vai pakalpojumu sniegšanas ģeogrāfisko izcelsmi vai laiku un citas preču un pakalpojumu īpašības”.
Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir izvirzīts vispārējo interešu mērķis, kas prasa, lai ikviens varētu
brīvi izmantot reģistrācijai pieteikto preču vai pakalpojumu īpašības aprakstošos apzīmējumus vai norādes (Tiesas 2003. gada
23. oktobra spriedums lietā C‑191/01 P ITSB/
Wrigley
,
Recueil
, I‑12447. lpp., 31. punkts, un Vispārējās tiesas 2009. gada 25. marta spriedums lietā T‑343/07
allsafe Jungfalk
/ITSB (“ALLSAFE”), Krājumā nav publicēts, 20. punkts).
Tātad Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētie apzīmējumi un norādes ir tikai tādi, ko parastā izmantošanā,
no konkrētās sabiedrības daļas viedokļa raugoties, var lietot, lai apzīmētu – vai nu tieši, vai ar norādi uz kādu to būtisku
īpašību – preces vai pakalpojumus, attiecībā uz kuriem ir pieteikta reģistrācija (iepriekš minētais spriedums lietā “ALLSAFE”,
21. punkts). Tas tā ir gadījumā, ja konkrētās sabiedrības daļas uztverē pastāv tieša un konkrēta saikne starp attiecīgo vārdisko
apzīmējumu un attiecīgajām precēm un pakalpojumiem (šajā ziņā skat. Vispārējās tiesas 2004. gada 20. jūlija spriedumu lietā
T‑311/02
Lissotschenko
un
Hentze
/ITSB (“LIMO”), Krājums, II‑2957. lpp., 30. punkts, un 2004. gada 30. novembra spriedumu lietā T‑173/03
Geddes
/ITSB (“NURSERYROOM”), Krājums, II‑4165. lpp., 20. punkts).
Līdz ar to aprakstošs raksturs ir jāvērtē, pirmkārt, saistībā ar precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem pieteikta reģistrācija,
un, otrkārt, saistībā ar to, kā tos uztver konkrētā sabiedrības daļa (skat. pēc analoģijas Vispārējās tiesas 2002. gada 27. februāra
spriedumu lietā T‑79/00
Rewe‑Zentral
/ITSB (“LITE”),
Recueil
, II‑705. lpp., 27. punkts, un 2002. gada 20. novembra spriedumu apvienotajās lietā T‑79/01 un T‑86/01
Bosch
/ITSB (“Kit Pro” un “Kit Super Pro”),
Recueil
, II‑4881. lpp., 20. punkts).
Turklāt Regulas Nr. 207/2009 66. pantā ir paredzēts:
“1.      Kopienas kolektīvā preču zīme ir Kopienas preču zīme, kuru tā raksturo, kad iesniedz pieteikumu par to, un kas spēj nošķirt
tās apvienības locekļu, kas ir šīs preču zīmes īpašnieki [īpašniece], preces vai pakalpojumus no citu uzņēmumu precēm vai
pakalpojumiem. [..]
2.      Atkāpjoties no 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, Kopienas kolektīvās preču zīmes 1. punkta nozīmē var būt apzīmējumi vai
norādes, kas tirdzniecībā var kalpot kā norādes par preču vai pakalpojumu ģeogrāfisko izcelsmi. [..]”
Aplūkojamajā lietā Apelāciju padome, apstiprinot pārbaudītāja vērtējumu, ir norādījusi, ka no konkrētās sabiedrības daļas,
proti, Basku zemes un Spānijas vidusmēra patērētāja, viedokļa vārds “txakoli” apzīmē vīnu veidu, attiecībā uz kuru ir pieteikta
reģistrācija un kas minēts attiecīgo pakalpojumu aprakstā, un ka tādēļ uz to attiecas Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta
c) apakšpunktā paredzētais atteikuma pamatojums.
Pirmām kārtām, lai gan prasītājas neapstrīd konkrētās sabiedrības daļas definīciju, ko izmantojusi Apelāciju padome, ir jānorāda,
ka, tā kā vārds “txakoli” vai “chacolí” apzīmē vīnu veidu, attiecībā uz kuru ir pieteikta reģistrācija (skat. iepriekš 3. punktu),
un tas nav tulkojams citās Savienības valodās, nav iemesla ierobežot konkrēto sabiedrības daļas jēdzienu, iekļaujot tajā tikai
Basku zemes un Spānijas patērētājus. Tomēr šis precizējums neietekmē Apelāciju padomes sniegto vērtējumu.
Prasītājas norāda, ka vārds “txakoli” būtībā esot norāde, kas tirdzniecībā varot būt kā norāde par preču un pakalpojumu, attiecībā
uz kuriem ir pieteikta reģistrācija, ģeogrāfisko izcelsmi Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkta izpratnē, jo, pirmkārt,
tas esot ar Regulu Nr. 753/2002 aizsargātais papildu tradicionālais apzīmējums un līdz ar to esot rezervēts tikai vīniem,
uz kuriem ir to ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, un, otrkārt, ka tam esot izcelsme Basku zemē un tas esot rakstīts basku valodā.
Ir jāprecizē, ka laikposmā starp apstrīdētā lēmuma pieņemšanu un prasības celšanu prasītāju minētā Regula Nr. 753/2002 tika
atcelta ar Komisijas 2009. gada 14. jūlija Regulu (EK) Nr. 607/2009, ar ko paredz konkrētus sīki izstrādātus noteikumus Padomes
Regulas (EK) Nr. 479/2008 piemērošanai attiecībā uz aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm,
tradicionālajiem apzīmējumiem, konkrētu vīna nozares produktu marķēšanu un noformēšanu (OV L 193, 60. lpp.). Ar Regulu Nr. 607/2009
– tāpat kā ar Regulu Nr. 753/2002 – ir atzīti apzīmējumi “chacolí” un “txakolina” saistībā ar to cilmes vietu nosaukumu vīniem,
attiecībā uz kuriem prasītājas ir regulatīvās padomes. Turpretim, saskaņā ar jauno pamatregulu, proti, Padomes 2007. gada
22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus
dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula, OV L 299, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem izteiciens “cits [papildu]
tradicionālais apzīmējums” vairs nav izmantojams.
Pirmkārt, saistībā ar prasītāju argumentiem, kuru mērķis ir pierādīt, ka vārds “txakoli” ir ģeogrāfiskās izcelsmes norāde,
ir jāatzīmē, ka, pat ja pieņemtu, ka tas – kā to apgalvo prasītājas – ir vienlīdzīgs vārdiem “chacolí” un “txakolina”, šis
vārds tāpat kā minētie vārdi ir tikai papildu tradicionāls apzīmējums Regulas Nr. 753/2002 23. panta izpratnē, nevis aizsargāts
cilmes vietas nosaukums vai aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. Ar vīna nozares tiesisko regulējumu ir atzīti aizsargātie
cilmes vietu nosaukumi “txakoli de Álava”, “txakoli de Bizkaia” un “txakoli de Getaria”, kuros blakus vārdam “txakoli” ir
ietverts noteiktas provinces vai vietas nosaukums, kas norāda uz attiecīgā vīna konkrētu ģeogrāfisko izcelsmi, kā tas atļauts
ar Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju (OV L 179, 1. lpp.) – kas bija
pamatregula pirms Regulas Nr. 1234/2007 un uz kuru bija balstīta Regula Nr. 753/2002 – 52. panta 1. punkta otro daļu, saskaņā
ar kuru dalībvalstis drīkst atļaut kāda noteikta apvidus nosaukumam pievienot informāciju, kas tostarp attiecas uz produkta
veidu.
Atšķirība starp ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm plašākā nozīmē un tradicionālajiem apzīmējumiem skaidri izrietēja no Regulas
Nr. 1493/1999, jo tās 47. panta 2. punkta e) apakšpunktā bija norādīts, ka noteikumi, kas attiecas uz noteiktu produktu, uz
kuriem attiecas minētā regula, aprakstu, nosaukumu, noformējumu un noteiktu apzīmējumu, norāžu un terminu aizsardzību ietver
cita starpā tiesību normas, kas reglamentē ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un tradicionālo apzīmējumu lietošanu.
Vienā no pēdējām minētajām tiesību normām, proti, Regulas Nr. 753/2002 23. pantā, cits [papildu] tradicionālais apzīmējums
ir definēts kā “papildapzīmējumi, ko tradicionāli lieto ražotājā dalībvalstī, lai attiecībā uz [galda vīniem ar ģeogrāfiskās
izcelsmes norādi un noteiktos apvidos ražotajiem kvalitatīvajiem vīniem] norādītu [tostarp] ražošanas vai nogatavināšanas
metodi vai kvalitāti, krāsu, vietas veidu vai konkrētu notikumu, kas saistīts ar attiecīgā vīna vēsturi, un kas dalībvalstu
tiesību aktos paredzēti kā apzīmējumi attiecīgiem vīniem, kuru izcelsme ir šo valstu teritorijā”. Līdz ar to papildu tradicionālie
apzīmējumi Regulas Nr. 753/2002 izpratnē bija vārdi, ar kuriem apzīmēja noteiktus vīna, ražošanas vietas vai tās vēstures
raksturlielumus, nevis tā ģeogrāfisko izcelsmi.
Šo secinājumu apstiprina apstāklis, ka daudzi tradicionālie apzīmējumi, kas bija aizsargāti ar Regulu Nr. 753/2002 un pašlaik
ir aizsargāti ar Regulu Nr. 607/2009, ir saistīti ar lielo skaitu cilmes vietu nosaukumu, reizēm aptverot visu dalībvalsti
vai pat vairākas dalībvalstis, tādējādi liedzot uzskatīt, ka kāda vārda kvalificēšana par “papildu tradicionālo apzīmējumu”
to pārvērš par ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, un – vēl jo mazāk – uzskatīt, ka šī kvalifikācija tikai apstiprina to, ka šis
vārds pats par sevi jau ir vīnu ģeogrāfiskās izcelsmes norāde.
Turklāt pretēji prasītāju apgalvojumiem Regulā Nr. 753/2002 nebija paredzēts, ka, lai kāds vārds tiktu atzīts par tradicionālu
apzīmējumu, tam kopā ar vīnu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi ir jābūt asociētam ar vīnu, ko tas apzīmē, īpašības izcelsmi.
Ir tiesa, ka Regulas Nr. 753/2002 pirmās redakcijas 24. panta 6. punktā bija norādīts, ka “tradicionālajiem apzīmējumiem”
jāidentificē vīns kā tajā vietā, kas paredzēta šā vīna ģeogrāfiskās izcelsmes norādē, cēlies, ja attiecīgā tradicionālā apzīmējuma
izteiktā īpašība var būt galvenokārt saistīta ar šo ģeogrāfisko izcelsmi. Tomēr šis punkts kopā ar dažiem citiem punktiem
no 2004. gada 1. februāra tika svītrots ar 1. panta 4. punktu Komisijas 2004. gada 20. februāra Regulā (EK) Nr. 316/2004,
ar kuru groza Regulu Nr. 753/2002 (OV L 55, 16. lpp.). No Regulas Nr. 316/2004 preambulas 2. un 3. apsvēruma izriet, ka šī
svītrošana bija domāta, lai atbildētu uz dažu trešo valstu izteikto kritiku saistībā ar to, ka minētā norma bija rezervējusi
noteiktus “tradicionālus apzīmējumus”, proti, tos, kas bija iekļauti tajā pašā sarakstā, kurā bija arī apzīmējumi “chacolí”
un “txakolina”, tikai Eiropas Savienības vīniem.
Prasība, ko par Regulu Nr. 316/2004 bija cēlusi Itālijas Republika, norādot, ka “tradicionālie apzīmējumi” var tikai veidot
vienu veselumu ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, tika noraidīta ar Vispārējās tiesas 2006. gada 15. marta spriedumu lietā
T‑226/04 Itālija/Komisija (Krājumā nav publicēts).
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jākonstatē, ka, pat ja prasītāju minētais vīna nozares tiesiskais regulējums saista vārdus
“chacolí” vai “txakolina” vai pat vārdu “txakoli” ar vīniem ar cilmes vietas nosaukumiem, attiecībā uz kuriem prasītājas ir
regulatīvās padomes, šajā regulējumā minētie vārdi tiek uzskatīti tikai par vīnu īpašības apzīmējumu, nevis par to ģeogrāfiskās
izcelsmes norādi, neraugoties uz saikni, kas – kā tiek apgalvots – pastāvot starp šiem vārdiem, tostarp vārdu “txakoli”, un
Basku zemi.
Līdz ar to ir jānoraida prasītāju argumenti, ka šis vārds “būtībā” esot ģeogrāfiskās izcelsmes norāde.
Katrā ziņā ir jānorāda, ka, tā kā Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktā ir noteikta atkāpe no minētās regulas 7. panta
1. punkta c) apakšpunktā paredzētā atteikuma pamatojuma, tas nav jāinterpretē plaši tādējādi, ka tas attiektos arī uz apzīmējumiem,
kas ir norādes uz ģeogrāfisko izcelsmi tikai būtībā (šajā ziņā skat. Vispārējās tiesas 2005. gada 30. jūnija spriedumu lietā
T‑190/03
Olesen
/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑181. un II‑805. lpp., 47. punkts).
Turklāt ir jāatzīmē, ka ļoti specifiskā vīnu tirgus kontekstā, ja, izskatot prasītāju ITSB iesniegto reģistrācijas pieteikumu,
tiktu pieļauts, ka vārds “txakoli” parastā izmantošanā, no konkrētās sabiedrības daļas viedokļa raugoties, apzīmē vai varētu
tikt izmantots, lai apzīmētu Basku zemi kā attiecīgā vīna ģeogrāfisko izcelsmi, tas nozīmētu iejaukšanos to iestāžu kompetencē,
kas iesaistītas procedūrās, kuru mērķis ir izveidot jaunus aizsargātus cilmes vietas nosaukumus vai ģeogrāfiskās izcelsmes
norādes, kas ietvertu šo vārdu (vai tā ekvivalentus “chacolí” vai “txakolina”), vai palielināt ar šiem apzīmējumiem saistīto
nosaukumu skaitu.
Tomēr tieši šīm iestādēm, ievērojot to rīcības brīvības robežas un pārbaudot visus atbilstošus apstākļus, tādus kā tie, ko
apsprieduši lietas dalībnieki šajā lietā, ir jānosaka, vai vārds “txakoli” būtu jāaizsargā kā attiecīgā vīna ģeogrāfiskās
izcelsmes norāde, ievērojot īpašo procedūru, kas šim mērķim ir paredzēta Regulā Nr. 1234/2007, kurā tostarp ir noteiktas īpašas
tiesības ieinteresētajām personām un paredzēta iespēja apstrīdēt Savienības tiesā Komisijas šajā sakarā pieņemto lēmumu.
Otrkārt, saistībā ar prasītāju norādītajām reģistrētajām preču zīmēm ir jāatgādina, ka atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai
lēmumi, kas ITSB Apelāciju padomēm saskaņā ar Regulu Nr. 40/94 ir jāpieņem attiecībā uz apzīmējuma reģistrāciju par Kopienas
preču zīmi, ietilpst saistošās kompetences, nevis diskrecionāras varas jomā. Tādēļ minēto lēmumu tiesiskums ir jāizvērtē,
vienīgi pamatojoties uz šo regulu, nevis uz Apelāciju padomju iepriekšējo lēmumu pieņemšanas praksi (Tiesas 2007. gada 26. aprīļa
spriedums lietā C‑412/05 P
Alcon
/ITSB, Krājums, I‑3569. lpp., 65. punkts, un Vispārējās tiesas 2005. gada 24. novembra spriedums lietā T‑346/04
Sadas
/ITSB –
LTJ Diffusion
(“ARTHUR ET FELICIE”), Krājums, II‑4891. lpp., 71. punkts).
Katrā ziņā ir jākonstatē, ka prasītāju minētajām preču zīmēm nav nozīmes aplūkojamajā lietā, jo tās ir individuālas preču
zīmes, uz kurām neattiecas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais atteikuma pamatojums, nevis aprakstošā rakstura kolektīvās
preču zīmes, kas reģistrētas saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu. Konkrēti, pirmās divas ir grafiskas preču
zīmes, kas papildus prasītāju minētajiem vārdiem ietver “zumo” un “don sabor mosto”, kuri ir ļoti atšķirīgi grafiski elementi.
Saistībā ar vārdisku preču zīmi “MOSTO”, tā kā spāņu valodā “mosto” nozīmē vīnogu misu, ir jānorāda, ka pretēji prasītāju
apgalvojumiem šī preču zīme nav reģistrēta attiecībā uz vīnogu misu.
No iepriekš minētā izriet, ka Apelāciju padome nav pieļāvusi kļūdu, nepiemērojot Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu,
lai izvairītos no atteikuma pamatojuma, kas paredzēts minētās regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā.

Par otro pamatu – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītājas norāda, ka, lai “tradicionāls apzīmējums” būtu aizsargāts ar Regulu Nr. 753/2002, tam esot jāatgādina ģeogrāfiskā
norāde, kas ļauj to saistīt ar kādu apgabalu, un apgalvo, ka vārda “txakoli” atšķirtspēja izrietot no tā tiešās saiknes ar
Basku zemi, par ko liecinot apstāklis, ka tas ir rezervēts tiem cilmes vietu nosaukumiem, attiecībā uz kuriem prasītājas ir
regulatīvās padomes. Tās piebilst, ka vārda “txakoli” izmantošanas ekskluzīvs raksturs izrietot no fakta, kas minētajā regulā
tas ir kvalificēts kā “tradicionāls apzīmējums” saistībā ar prasītāju cilmes vietas nosaukumiem.
Tikai un vienīgi informācijai prasītājai norāda, ka to nostāja ir apstiprināta ar Basku zemes
Tribunal Superior de Justicia
(Augstākā tiesa) 2007. gada 4. jūnija spriedumu, kas attiecas uz basku ražotājam, kurš izmantojis šo vārdu savu vīnu apzīmēšanai,
uzliktā naudas soda tiesiskumu un kurā minētā tiesa nospriedusi, ka vārdu “txakoli” nedrīkst izmantot uzņēmēji, kuriem nav
tiesību uz vienu no prasītāju cilmes vietas nosaukumiem, un ka kopā ar minētajiem cilmes vietas nosaukumiem šis vārds tiek
asociēts ar īpašību, ko tas apraksta, izcelsmi.
Atsaucoties uz valsts tiesību normām par cilmes vietas nosaukumiem, attiecībā uz kuriem prasītājas ir regulatīvās padomes,
tās norāda, ka vārdi “chacolí”, “txakoli” vai “txakolina” ir specifiski paši par sevi un, tā kā tie ir precīzi definēti minētajās
tiesību normās, tiem ir reputācija un atšķirtspēja, kas iegūtas, vīnkopju un vīndaru, kas izmanto šos cilmes vietas nosaukumus,
pielikto pūļu dēļ.
ITSB apstrīd šos argumentus.
Vispārējās tiesas vērtējums
Ir jākonstatē, ka prasītājas būtībā tikai atkārto argumentus, kurus tās izvirzījušas sava pirmā prasības pamata atbalstam
un kuri ir tikuši noraidīti iepriekš.
Saistībā ar prasītāju argumentu, ka vārda “txakoli” izmantošanas ekskluzīvs raksturs izriet no apstākļa, ka Regulā Nr. 753/2002
tas ir kvalificēts kā “tradicionāls apzīmējums”, ir jānorāda, ka, pat ja pieņemtu, ka tam patiešām ir ekskluzīvs raksturs
– ko turklāt atzinusi Apelāciju padome, lai gan ITSB nepiekrīt šim vērtējumam –, šim ekskluzīvajam raksturam nav nozīmes saistībā
ar reģistrācijas pieteikuma, ko prasītājas iesniegušas ITSB un kas ir apstrīdētā lēmuma priekšmets, izskatīšanu. Ekskluzīvais
raksturs, kas piešķirts ar citām Savienības tiesību normām, nevar būt pamats automātiski reģistrēt attiecīgu apzīmējumu kā
Kopienas preču zīmi. Šāda reģistrācija dod tās īpašniekam īpašas tiesības, tostarp iespēju baudīt ekskluzivitāti neierobežotu
laiku – ja vien tiek izpildītas ar preču zīmes reģistrācijas pagarināšanu saistītās formalitātes (skat. Regulas Nr. 207/2009
46. pantu) –, kas neizriet no citām tiesību normām, piemēram, lauksaimniecības politikas jomā.
Saistībā ar
Tribunal Superior de Justicia
2007. gada 4. jūnija spriedumu ir jānorāda, ka prasītājas apgalvo, ka tas ir minēts tikai informācijai. Katrā ziņā saskaņā
ar pastāvīgo judikatūru valsts tiesu prakse ir vienīgi viens elements, kas, nebūdams noteicošais, var tikai tikt ņemts vērā
Kopienas preču zīmes reģistrācijas nolūkā (Vispārējās tiesas 2001. gada 19. septembra spriedums lietā T‑337/99
Henkel
/ITSB (Sarkana un balta apaļa tablete),
Recueil
, II‑2597. lpp., 58. punkts, šajā ziņā skat. arī Vispārējās tiesas 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T‑129/04
Develey
/ITSB (Plastmasas pudeles forma), Krājums, II‑811. lpp., 32. punkts). No iepriekš veiktās pārbaudes izriet, ka argumenti,
ko prasītājas izsecinājušas no minētā sprieduma, vai nu nav pamatoti, vai arī tiem nav nozīmes.
Visbeidzot saistībā ar argumentu, ka vārdi “chacolí”, “txakoli” vai “txakolina” esot specifiski paši par sevi un tiem esot
atšķirtspēja un reputācija, ir jāatzīmē, ka saskaņā ar Regulas Nr. 753/2002 24. panta 5. punktu šiem nosacījumiem ir jābūt
izpildītiem, lai vārds varētu tikt kvalificēts kā “tradicionāls apzīmējums”, un tātad tie ir kopīgi visiem šiem apzīmējumiem.
Tomēr, ņemot vērā attiecīgi Regulas Nr. 753/2002 un Regulas Nr. 207/2009 mērķus, ir jānorāda, ka pirmajā no šīm regulām minētā
atšķirtspēja attiecas uz vārda spēju identificēt konkrētu attiecīga vīna īpašību, nevis uz spēju nošķirt kāda uzņēmuma preces
vai pakalpojumus no citu uzņēmumu precēm vai pakalpojumiem otrās minētās regulas 4. panta nozīmē. Tādējādi apstāklim, ka kādam
vārdam ir atzīta atšķirtspēja un reputācija saistībā ar tā kvalifikāciju par “tradicionālu apzīmējumu”, nav nozīmes aplūkojamajā
lietā.
Šajos apstākļos ir jānoraida prasības pamats, kas saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.

Par argumentiem, kas saistīti ar dažām politiskā rakstura deklarācijām un ar nediskriminācijas principu
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītājas ir iesniegušas Vispārējai tiesai Basku zemes autonomās kopienas parlamenta,
Juntas Generales de Álava
, kā arī vienas Spānijas parlamenta komisijas oficiālās deklarācijas, kurās šīs iestādes atbalstījušas prasītāju prasījumus
par tiesībām uz vārdu “txakoli” un “chacolí” ekskluzīvo izmantošanu to teritorijā. Tās norāda, ka šo deklarāciju mērķis esot
pastiprināt apzīmējumu “txakoli”, un prasa atzīt ekskluzīvās tiesības uz šo apzīmējumu.
Papildus tās norāda, ka apstrīdētajā lēmumā esot noliegta faktiskā un juridiskā situācija, kurā tās esot aizsargātas attiecībā
uz vārda “txakoli” kā vienas no norādēm uz Basku zemi izmantošanu, un tādējādi esot pieļauta būtiska un nepamatota diskriminācija
salīdzinājumā ar citiem vīniem un ģeogrāfiskajām zonām Spānijā un Savienībā. Turklāt pēc mutvārdu procesa pabeigšanas prasītājas
iesniedza Vispārējai tiesai dokumentus, kas attiecas uz vienu Parlamenta uzdoto jautājumu un Komisijas atbildi uz šo jautājumu
un kuri, viņuprāt, liecina, ka gadījumā, ja reģistrācijai pieteiktā preču zīme netiek reģistrēta, neesot iespējams aizsargāt
to intereses attiecībā pret ražotājiem, kas izmanto vārdu “chacolí”.
ITSB apstrīd šos argumentus.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, ir jāuzsver, ka dažādas ITSB instances un Vispārējā tiesa, pieņemot savus lēmumus, ir pilnībā neatkarīgas no politiskām
nostājām.
Otrkārt, ir jākonstatē, ka atteikums reģistrēt pieteikto preču zīmi neietekmē ekskluzīvās tiesības, kas pašlaik ir prasītājām,
izmantot vārdus “chacolí”, “txakolina” un pat “txakoli” saskaņā ar tiesisko regulējumu vīna nozarē un tā rezultātā netiek
atļauts izmantot šo vārdu uzņēmējiem, kam nav šo tiesību saskaņā ar minēto regulējumu, un prasītājām nav liegts prasīt minētā
regulējuma ievērošanu. Ņemot vērā šo apstākli, Vispārējā tiesa uzskata, ka nav atkārtoti jāsāk mutvārdu process un nav jāpievieno
lietas materiāliem iepriekš 51. punktā minētie dokumenti, ko prasītājas iesniegušas pēc mutvārdu procesa pabeigšanas.
Treškārt, ir jānorāda, ka prasītājas nav precizējušas savu argumentu par diskrimināciju un nav norādījušas, kādi “citi vīni
vai ģeogrāfiskās zonas” ir, kā tiek apgalvots, tādā pašā situācijā un ir panākuši tādas preču zīmes reģistrāciju, ko veido
viens vārds, kas ir “papildu tradicionāls apzīmējums”, nevis aizsargātais cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes
norāde. Konkrēti attiecībā uz prasītāju apgalvojumu, ka visi tradicionālie apzīmējumi ir aprakstoša rakstura vārdi, kuru izmantošana
ir rezervēta noteiktiem cilmes vietas nosaukumiem, ir jānorāda, ka šim apstāklim nav nozīmes saistībā ar šā strīda risinājumu,
jo šis ekskluzīvais raksturs izriet tikai no vīna nozares tiesiskā regulējuma, savukārt prasītājas mēģina papildus tam iegūt
ekskluzīvās tiesības, ko piešķir Kopienas preču zīmes reģistrācija.
Tā kā līdz ar to šie pēdējie prasītāju argumenti ir arī jānoraida, prasība ir noraidāma.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājām spriedums
ir nelabvēlīgs, tām jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar ITSB prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)
nospriež:
1)
prasību noraidīt;
2)
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava
,
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia
un
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria
atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Czúcz
Labucka
O’Higgins
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2011. gada 17. maijā.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – spāņu.