CELEX: 62013CJ0047
Begäran om förhandsavgörande
Gemensam jordbrukspolitik
Gemensamma bestämmelser för system för direktstöd
Systemet för samlat gårdsstöd
Begreppet ’permanent betesmark’
Areal som utnyttjas till att odla gräs och annat örtartat foder och som under fem år eller mer inte ingår i växtföljden på jordbruksföretaget
Mark som under denna period plöjts och såtts med ett annat örtartat foder än det som tidigare odlades på marken

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 2.2 i kommissionens förordning (EG) nr 796/2004 av den 21 april 2004 om närmare föreskrifter för tillämpningen av de tvärvillkor, den modulering och det integrerade administrations- och kontrollsystem som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare (
EUT L 141, s. 18
, och rättelse i
EUT 2005, L 37, s. 22
).
Begäran har framställts i ett mål mellan Martin Grund, som är jordbrukare, och Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein (myndighet med ansvar för jordbruk, miljö och landsbygd i delstaten Schleswig-Holstein) (nedan kallad LLUR), rörande klassificeringen av viss jordbruksmark tillhörande Martin Grund som ”permanent betesmark”.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
Skäl 4 i rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2019/93, (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001, (EG) nr 1454/2001, (EG) nr 1868/94, (EG) nr 1251/1999, (EG) nr 1254/1999, (EG) nr 1673/2000, (EEG) nr 2358/71 och (EG) nr 2529/2001 (
EUT L 270, s. 1
, och rättelse i
EUT 2004, L 94, s. 70
), hade följande lydelse:
”Eftersom permanent betesmark har positiva miljöeffekter bör det antas bestämmelser för att främja bevarandet av befintlig permanent betesmark och undvika en storskalig omvandling till åkermark.”
Artikel 2.2 i förordning nr 796/2004 innehöll en definition av uttrycket ”permanent betesmark” vilken i sin ursprungliga version hade följande lydelse:
”permanent betesmark: areal som utnyttjas till att odla gräs och annat örtartat foder naturligt (självsådd) eller genom odling (insådd) och som under fem år eller mer inte ingår i växtföljden på jordbruksföretaget”.
Genom kommissionens förordning (EG) nr 239/2005 av den 11 februari 2005 om ändring och rättelse av förordning (EG) nr 796/2004 (
EGT L 42, s. 3
), vilken är tillämplig från den 1 januari 2005, ändrades denna definition till följande:
”permanent betesmark: areal som utnyttjas till att odla gräs och annat örtartat foder naturligt (självsådd) eller genom kultivering (insådd) och som under fem år eller mer inte har ingått i växtföljden på jordbruksföretaget, dock inte areal uttagen enligt artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 1251/1999 …, artikel 54.2 och artikel 107 i förordning … nr 1782/2003, rådets förordning (EEG) nr 2078/92 … eller artiklarna 22, 23 och 24 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 …”.
Genom förordning nr 239/2005 infördes också en definition av uttrycket ”gräs och annat örtartat foder” i artikel 2.2a i förordning nr 796/2004, i dess ändrade lydelse enligt den första förordningen, med följande innehåll:
”gräs och annat örtartat foder: örtartade växter som är vanliga i naturliga betesmarker eller brukar ingå i fröblandningar för betes- eller ängsmark i medlemsstaten, oavsett om sådana marker används för bete. Medlemsstaterna får inbegripa växter som anges i bilaga IX till förordning … nr 1782/2003”.
I artikel 3 i förordning nr 796/2004 redogjordes det för medlemsstaternas skyldigheter att bevara permanent betesmark, i enlighet med vad som föreskrevs i artikel 5.2 i förordning nr 1782/2003.
I artikel 4 i förordning nr 796/2004, i dess lydelse enligt förordning nr 239/2005, med rubriken ”Bevarandet av permanent betesmark på individuell nivå”, föreskrevs följande:
”1.   Om det konstateras att den andelen som avses i artikel 3.1 i den här förordningen minskar skall den berörda medlemsstaten på nationell eller regional nivå införa en skyldighet för jordbrukare som ansöker om stöd enligt något av de system för direktstöd som förtecknas i bilaga I till förordning … nr 1782/2003 att inte ställa om permanent betesmark utan förhandsgodkännande.
…
2.   Om det konstateras att den skyldighet som avses i artikel 3.2 i den här förordningen inte kan uppfyllas skall den berörda medlemsstaten, utöver de åtgärder som skall vidtas i enlighet med punkt 1, på nationell och regional nivå införa en skyldighet för jordbrukare som ansöker om stöd enligt något av de system för direktstöd som förtecknas i bilaga I till förordning … nr 1782/2003 och som förfogar över mark som har ställts om från permanent betesmark till annan användning att återställa mark till permanent betesmark.
…”
Förordning nr 1782/2003 har ersatts av rådets förordning (EG) nr 73/2009 av den 19 januari 2009 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare, om ändring av förordningarna (EG) nr 1290/2005, (EG) nr 247/2006 och (EG) nr 378/2007 samt om upphävande av förordning … nr 1782/2003 (
EUT L 30, s. 16
, och rättelse i
EUT 2010, L 43, s. 7
), vilken trädde i kraft den 1 januari 2009. I skäl 7 i förordning nr 73/2009 anges följande:
”I förordning … nr 1782/2003 erkändes de positiva miljöeffekterna av permanent betesmark. Åtgärderna i den förordningen för att främja bevarandet av befintlig permanent betesmark och se till att omvandling till åkermark i stor skala kan undvikas bör bibehållas.”
Förordning nr 796/2004 har ersatts av kommissionens förordning (EG) nr 1122/2009 av den 30 november 2009 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 73/2009 vad gäller tvärvillkor, modulering och det integrerade administrations- och kontrollsystem inom de system för direktstöd till jordbrukare som införs genom den förordningen och om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 när det gäller tvärvillkoren för stöd inom vinsektorn (
EUT L 316, s. 65
), vilken trädde i kraft den 1 januari 2010.
I artikel 2.2 i förordning nr 1122/2009 hänvisas, vad avser definitionen av uttrycket ”permanent betesmark”, till definitionen i artikel 2 c i kommissionens förordning (EG) nr 1120/2009 av den 29 oktober 2009 om tillämpningsföreskrifter för det system med samlat gårdsstöd som föreskrivs i avdelning III i rådets förordning (EG) nr 73/2009 (
EUT L 316, s. 1
), vilken i princip trädde i kraft den 1 januari 2010.
I artikel 4 i förordning nr 1122/2009, som har rubriken ”Bevarandet av permanent betesmark på individuell nivå”, föreskrivs följande:
”1.   Om det konstateras att den andel som avses i artikel 3.1 i denna förordning minskar ska den berörda medlemsstaten på nationell eller regional nivå införa en skyldighet för jordbrukare som ansöker om stöd enligt något av de system för direktstöd som förtecknas i bilaga I till förordning … nr 73/2009 att inte ställa om permanent betesmark utan förhandsgodkännande.
Om förhandsgodkännandet enligt första stycket bara ges på villkor att mark avsätts till permanent betesmark ska den marken utan hinder av definitionen i artikel 2.2 betraktas som permanent betesmark från och med den första omställningsdagen. Marken ska användas för odling av gräs och annat örtartat foder under fem år från omställningsdagen.
2.   Om det konstateras att den skyldighet som avses i artikel 3.2 i denna förordning inte kan uppfyllas ska den berörda medlemsstaten, utöver de åtgärder som ska vidtas i enlighet med punkt 1, på nationell eller regional nivå införa en skyldighet för jordbrukare som ansöker om stöd enligt något av de system för direktstöd som förtecknas i bilaga I till förordning … nr 73/2009 och som förfogar över mark som har ställts om från permanent betesmark till annan användning att återställa marken till permanent betesmark.
…”
I artikel 2 b i förordning nr 1120/2009 definieras uttrycket ”permanenta grödor” såsom ”grödor som inte ingår i växtföljden, utom permanent betesmark, och som odlas på marken i fem år eller mer och ger upprepade skördar, även plantskolor, samt skottskog med kort omloppstid”.
Artikel 2 c i förordning nr 1120/2009 innehåller en definition av uttrycket ”permanent betesmark” med följande lydelse:
”permanent betesmark: mark som utnyttjas till att odla gräs eller annat örtartat foder naturligt (självsådd) eller genom odling (insådd) och som under fem år eller mer inte ingår i växtföljden på jordbruksföretaget, dock inte areal uttagen enligt rådets förordning (EEG) nr 2078/92 …, artiklarna 22, 23 och 24 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 … och artikel 39 i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 … . I detta sammanhang avses med gräs eller annat örtartat foder alla örtartade växter som är vanliga i naturliga betesmarker eller brukar ingå i fröblandningar för betes- eller ängsmark i medlemsstaten, oavsett om sådana marker används för bete. Medlemsstaterna får inbegripa de jordbruksgrödor som förtecknas i bilaga I”.
I artikel 2 d i förordning nr 1120/2009 definieras uttrycket ”gräsmark” på följande sätt:
”gräsmark: åkermark som används för produktion av gräs (sått eller naturligt). Vid tillämpning av artikel 49 i förordning … nr 73/2009 ska gräsmark innefatta permanent betesmark”.
Tysk rätt
För att genomföra medlemsstaternas skyldigheter med avseende på det bevarande av permanent betesmark som föreskrivs i unionsförordningarna antog den tyska lagstiftaren lagen om förpliktelser i samband med direktstöd (Direktzahlungen-Verpflichtungengesetz). I 3 § i denna lag föreskrivs att delstaterna ansvarar för att andelen permanent betesmark i förhållande till den sammanlagda jordbruksarealen inte minskar i alltför stor omfattning inom den egna delstaten. I 5 § 3 punkt 1 i denna lag ges delstatsregeringarna rätt att genom lag förbjuda eller begränsa plöjning av permanent betesmark om andelen permanent betesmark har minskat med mer än fem procent.
Den 13 maj 2008 antog delstaten Schleswig-Holstein på denna grund lagen om bevarande av permanent betesmark (Dauergrünland-Erhaltungsverordnung) (nedan kallad DGL-VO SH). Om det mot bakgrund av de ansökningar som har inkommit inom ramen för systemet med samlat gårdsstöd kan fastställas att andelen permanent betesmark har minskat med mer än fem procent ska den behöriga myndigheten, enligt 1 § 1 i denna lag, offentliggöra detta. Därefter får arealer med permanent betesmark inte plöjas utan godkännande.
I 2 § DGL-VO SH föreskrivs följande:
”1.   Jordbrukare som ansöker om direktstöd får, efter offentliggörandet av en sådan fastställelse som avses i 1 § 1, inte plöja permanent betesmark i den mening som avses i artikel 2.2 i förordning … nr 796/2004 under den tid som de mottar direktstöd … .
2.   Med undantag från stycke 1 kan den behöriga myndigheten godkänna plöjning av permanent betesmark. …”
Det behöriga ministeriet i delstaten Schleswig-Holstein offentliggjorde i Schleswig-Holsteins officiella tidning den 23 juni 2008 ett generellt beslut enligt vilket andelen permanent betesmark hade minskat med mer än fem procent. Detta innebar att plöjningsförbudet i 1 § 1 DGL-VO SH är tillämpligt sedan dagen efter offentliggörandet.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
Martin Grund är jordbrukare. Varje år inger han en ansökan om samlat gårdsstöd. I ansökningarna har han uppgett att han, sedan åren 1998 och 1999, odlar en blandning av klöver och gräs på två av sina skiften. År 2005 sådde han, efter harvning, en blandning av klöver och gräs på dessa båda skiften och angav, med avseende på åren 2005–2008, att de utgjorde skiften på vilka en blandning av klöver och gräs odlades. År 2009 utnyttjades de båda skiftena åter för odling av åkergräs. I början av år 2010 utarrenderades ett av skiftena. Därefter ingavs en ansökan om att nämnda skifte skulle klassificeras som nyslagen gräsmark. På det andra skiftet odlar Martin Grund sedan år 2010 majs för ensilage på grundval av ett tillstånd som han hade beviljats mot att ett annat av hans skiften användes som permanent betesmark.
Genom skrivelse av den 9 januari 2009 informerade LLUR Martin Grund om att myndigheten hade omklassificerat de båda skiftena till mark som användes som permanent betesmark med anledning av att de mellan åren 1998 och 2008 oavbrutet hade använts som gräsmark under sex år eller mer. LLUR uppmärksammade dessutom Martin Grund på att nämnda skiften omfattades av plöjningsförbudet i DGL-VO SH.
Den 4 juni 2009 väckte Martin Grund, med stöd av 43 § 1 i förvaltningsprocesslagen (Verwaltungsgerichtsordnung), fastställelsetalan vid Schleswig-Holsteinische Verwaltungsgericht (förvaltningsdomstol i Schleswig-Holstein) och yrkade att nämnda domstol skulle fastställa att de båda skiften som hade omklassificerats av LLUR inte omfattades av nämnda plöjningsförbud. Till stöd för sin talan anförde Martin Grund att han hade ett berättigat intresse av en sådan fastställelse och anförde att de båda skiftena inte kunde klassificeras som permanent betesmark eftersom nämnda skiften som användes för odling av åkergräs plöjdes efter ett eller två år. Martin Grund gjorde gällande att ett byte från en blandning av klöver och gräs till åkergräs eller tvärtom under alla omständigheter utgjorde växtföljd, vilket innebar att permanent betesmark inte kunde införas och att den berörda marken inte längre kunde användas som permanent betesmark.
LLUR bestred detta resonemang med hänvisning till att mark som används för odling av åkergräs och som plöjs regelbundet ska likställas med naturlig permanent betesmark. Den omständigheten att samma gröda odlades utan uppehåll och att, i motsatt fall, fråga är om växtföljd, tillmättes avgörande betydelse. Eftersom åkergräs hade odlats oavbrutet på de båda aktuella skiftena under en period på mer än fem år var det enligt LLUR fråga om permanent betesmark trots att en blandning av klöver och gräs därefter hade såtts.
I egenskap av domstol i första instans ogillade Schleswig-Holsteinische Verwaltungsgericht talan i dom av den 13 oktober 2010, med hänvisning till att växtföljd av olika örtartade foder inte leder till att mark som redan klassificerats som permanent betesmark fråntas denna klassificering. Genom dom av den 12 maj 2011 avslog Schleswig-Holsteinische Oberverwaltungsgericht (förvaltningsdomstol i andra instans i Schleswig-Holstein), efter att ha hört parterna vid förhandlingen samma dag, Martin Grunds överklagande av den förstnämnda domen. Oberverwaltungsgericht motiverade sin dom med att oberoende av om växtföljd endast föreligger vid en övergång från odling av gräs och annat örtartat foder till andra jordbruksgrödor, påverkade inte övergången från odling av gräs till odling av annat örtartat foder den klassificering som permanent betesmark vilken redan förelåg.
Den 28 juni 2011 överklagade Martin Grund denna dom till Bundesverwaltungsgericht (federal förvaltningsdomstol).
I sin begäran om förhandsavgörande har den hänskjutande domstolen betonat att den är bunden av de faktiska omständigheter som domstolen i andra instans fastställde i sin dom av den 12 maj 2011. Den hänskjutande domstolen har, med avseende på det första skiftet som hade utarrenderats, preciserat att Martin Grund fortfarande har ett intresse av att få fastställt att det inte är fråga om permanent betesmark eftersom han, i förekommande fall, skulle kunna ta ut en högre arrendeavgift för sin mark. Det ska därför prövas huruvida denna mark var permanent betesmark den 12 maj 2011. Vad gäller det andra skiftet vilket, sedan år 2010, inte längre används som gräsmark, utan för odling av majs för ensilage, anser den hänskjutande domstolen att fastställelsetalan avser tidpunkten för omställningen. Det var nämligen skiftets klassificering som permanent betesmark, vilken upphörde samma år, som låg till grund för Martin Grunds skyldighet att, mot beviljandet av ett plöjningstillstånd, använda ersättningsareal som permanent betesmark. Med avseende på det sistnämnda skiftet ska domstolen således pröva huruvida marken utgjorde permanent betesmark år 2010.
Enligt den hänskjutande domstolen beror utgången av tvisten på tolkningen av begreppet ”permanent betesmark”, i den mening som avses i unionsrätten och, i synnerhet, i den mening som avses i artikel 2.2 i förordning nr 796/2004, eftersom den tillämpliga tyska rätten uttryckligen hänvisar till denna bestämmelse och detta oberoende av att denna sedermera har ändrats genom förordning nr 239/2005, och till och med ersatts genom förordning nr 1122/2009. Utgången av tvisten vid den nationella domstolen beror följaktligen på vilka förändringar av jordbruksmark som anses utgöra hinder för klassificeringen permanent betesmark. Den hänskjutande domstolen kan av definitionen av ”permanent betesmark” i nämnda bestämmelse inte utläsa något som helst stöd för att plöjning av gräsmark i sig skulle omöjliggöra en klassificering som ”permanent betesmark”. Nämnda domstol har också anfört att det finns mycket som talar för att en följd av olika örtartade foder inte utgör växtföljd i den mening som avses i förordning nr 796/2004. Den korrekta tolkningen av unionsrätten är likväl inte så uppenbar att något rimligt tvivel inte föreligger. Den hänskjutande domstolen har nämnt några bestämmelser i rätten om undersökningar av jordbruksföretagens strukturer vilka skulle kunna påverka tolkningen av nämnda begrepp.
Under dessa omständigheter beslutade Bundesverwaltungsgericht att förklara målet vilande och att ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
”Är det fråga om ’permanent betesmark’ i den mening som avses i artikel 2.2 i förordning nr 796/2004 när jordbruksmark för närvarande och sedan minst fem år utnyttjas till att odla gräs och annat örtartat foder men marken, under denna period, har plöjts och det örtartade fodret (här: en blandning av klöver och gräs) har ersatts med ett annat örtartat foder (här: åkergräs), eller är det i sådana fall fråga om en växtföljd, med innebörden att det inte rör sig om permanent betesmark?”
Prövning av tolkningsfrågan
Inledande synpunkter
Begäran om förhandsavgörande avser definitionen av ”permanent betesmark”, i den mening som avses i artikel 2.2 i förordning nr 796/2004. Av beslutet om hänskjutande framgår emellertid att de datum som är relevanta för fastställandet av huruvida de båda skiften som är aktuella i det nationella målet omfattas av definitionen av ”permanent betesmark” infaller år 2010 respektive år 2011. Av detta följer att det är definitionen av ”permanent betesmark” i de unionsbestämmelser som var tillämpliga dessa båda år som ska tillämpas på de faktiska omständigheterna i det nationella målet, det vill säga definitionen i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009. Domstolen ska således tillhandahålla en tolkning av definitionen ”permanent betesmark”, såsom den avses i den sistnämnda bestämmelsen. Det saknar i detta avseende betydelse att de aktuella nationella bestämmelserna fortfarande hänvisar till förordning nr 796/2004.
Såsom generaladvokaten anförde i punkt 35 i sitt förslag till avgörande föreligger det emellertid inte någon innehållsmässig skillnad mellan definitionen av ”permanent betesmark” i artikel 2.2 i förordning nr 796/2004 och motsvarande definition i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009. De beståndsdelar i definitionen som är avgörande för lösningen av tvisten i det nationella målet är nämligen i vilket fall som helst i sak identiska i de båda förordningarna. Det ska följaktligen noteras att, för det fall den hänskjutande domstolen i enlighet med nationell processrätt i slutändan konstaterar att tvisten aktualiserar definitionen av ”permanent betesmark” i artikel 2.2 i förordning nr 796/2004, kan svaret i förevarande dom på den ställda frågan även användas med avseende på denna tidigare lagbestämmelse.
Prövning i sak
Den hänskjutande domstolen har ställt sin fråga för att få klarhet i huruvida definitionen av ”permanent betesmark” i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009 ska tolkas så, att den omfattar jordbruksmark vilken för närvarande och sedan minst fem år utnyttjas till att odla gräs och annat örtartat foder, trots att marken under denna period plöjts och det örtartade fodret ersatts med ett annat örtartat foder.
Domstolen konstaterar inledningsvis att definitionen av ”permanent betesmark” i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009 inte innehåller någon uppgift om att det faktum att marken plöjts och det örtartade fodret ersatts med ett annat örtartat foder i sig omöjliggör att marken klassificeras som ”permanent betesmark”.
Det ska även noteras att det i denna definition inte görs åtskillnad mellan gräs och visst örtartat foder, varmed allt gräs och allt annat örtartat foder ingår i en och samma kategori vilken inte delas upp i underkategorier. Av formuleringen ”odla gräs eller annat örtartat foder” i nämnda definition följer nämligen att allt slags örtartat foder anses vara likvärdigt med avseende på artikel 2 c i förordning nr 1120/2009 och att valet att odla ett specifikt örtartat foder på den berörda marken inte i sig påverkar klassificeringen av marken som ”permanent betesmark”. Den omständigheten att nämnda formulering klumpar samman gräs och annat örtartat foder är sålunda en indikation på att ”växtföljd”, i den mening som avses i denna bestämmelse, endast föreligger när en annan gröda än örtartat foder har odlats.
Det system genom vilket skyldigheten att bevara permanent betesmark har införts, vilket föreskrivs i förordning nr 1122/2009, visar för övrigt också att kategorin permanent betesmark inte kan delas upp i underkategorier av olika slags gräsmark, varmed valet att odla ett visst örtartat foder saknar betydelse i detta hänseende. Av lydelsen av artikel 4.1 och 4.2 i denna förordning följer nämligen att ett förhandsgodkännande endast krävs när permanent betesmark ställs om för annan användning. Uttrycket ”annan användning” i dessa bestämmelser ställer endast ”annan användning” av marken mot användningen av marken som permanent betesmark, i egenskap av allmän och odelbar kategori. På samma sätt kan den skyldighet att ”återställa marken till permanent betesmark” som föreskrivs i nämnda artikel bara ha en mening om den berörda marken inte längre används som gräsmark efter att ha varit avsedd för ”annan användning”.
Unionslagstiftaren anser sålunda att frågan vilket örtartat foder som faktiskt odlades på den berörda marken är oväsentlig. I bestämmelserna krävs nämligen inte att marken åter används för samma slags örtartat foder som har odlats där tidigare. Det som är viktigt för klassificeringen som ”permanent betesmark”, i den mening som avses i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009, är den faktiska användningen av marken i fråga (se dom Landkreis Bad Dürkheim, C‑61/09,
EU:C:2010:606
, punkt 37). Varken ett byte av grässlag eller, för övrigt, det tekniska förfarande som används, såsom plöjning eller översådd efter harvning, kan ha någon som helst inverkan på denna klassificering.
Det i skäl 7 i förordning nr 73/2009 angivna målet att bevara befintlig permanent betesmark talar också för att den omständigheten att man på en och samma areal byter från en viss slags gräsmark till en annan inte kan anses utgöra ”växtföljd”, i den mening som avses i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009, med innebörden att klassificeringen ”permanent betesmark” i nämnda artikel inte kan användas. Det följer nämligen av detta skäl att, med beaktande av de positiva miljöeffekterna av permanent betesmark, åtgärder ska antas för att främja bevarandet av befintlig permanent betesmark och se till att omvandling till åkermark i stor skala kan undvikas.
Målet att bevara permanent betesmark kan emellertid endast uppnås om utnyttjande av mark för olika slags gräsmark efter fem år också kan ge marken ställning som permanent betesmark. För att göra detta ska omvandling av marken från gräsmark till åkermark försvåras, bland annat genom att jordbrukare förhindras att på ett enkelt sätt undandra mark som används för odling av gräs och annat örtartat foder från klassificeringen ”permanent betesmark”, i den mening som avses i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009, och på så sätt undandra sig de skyldigheter som är kopplade till bevarandet av sådan mark.
Om enbart den omständigheten att örtartat foder, under en sådan period om fem år eller mer som avses i denna bestämmelse, bytts mot ett annat slags örtartat foder omöjliggjorde en klassificering som ”permanent betesmark” skulle det emellertid vara svårt att uppnå nämnda mål att bevara permanent betesmark. Det faktum att nämnda mark plöjts och att det örtartade fodret ersatts med ett annat örtartat foder under denna period har således inte i sig någon som helst inverkan på nämnda klassificering.
För övrigt ska det preciseras att bestämmelserna i unionsrätten om undersökningar av jordbruksföretagens strukturer till vilka den hänskjutande domstolen har hänvisat inte kullkastar denna tolkning av definitionen av ”permanent betesmark” i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009, eftersom syftet med nämnda bestämmelser, såsom generaladvokaten anförde i punkt 66 i förslaget till avgörande, skiljer sig från syftet med de bestämmelser om direktstöd som begäran om förhandsavgörande avser.
Med beaktande av vad som anförts ovan ska den ställda frågan besvaras enligt följande. Definitionen av ”permanent betesmark” i artikel 2 c i förordning nr 1120/2009 ska tolkas så, att den omfattar jordbruksmark vilken för närvarande och sedan minst fem år utnyttjas till att odla gräs och annat örtartat foder, trots att marken under denna period plöjts och det örtartade fodret ersatts med ett annat örtartat foder.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:

Definitionen av ”permanent betesmark” i artikel 2 c i kommissionens förordning (EG) nr 1120/2009 av den 29 oktober 2009 om tillämpningsföreskrifter för det system med samlat gårdsstöd som föreskrivs i avdelning III i rådets förordning (EG) nr 73/2009 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare ska tolkas så, att den omfattar jordbruksmark vilken för närvarande och sedan minst fem år utnyttjas till att odla gräs och annat örtartat foder, trots att marken under denna period plöjts och det örtartade fodret ersatts med ett annat örtartat foder.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.