CELEX: 62009TJ0341
Bendrijos prekių ženklas
Kolektyvinio žodinio Bendrijos prekių ženklo TXAKOLI paraiška
Absoliutūs atmetimo pagrindai
Apibūdinamasis pobūdis
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas
Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnio 2 dalis
Skiriamojo požymio nebuvimas
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas

Ginčo aplinkybės
2008 m. gegužės 30 d. ieškovės
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava, Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de
Bizkaia
ir
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria
(atitinkamai
Txakoli de Álava
,
Txakoli de Bizkaia
ir
Txakoli de Getaria
kilmės vietos nuorodų reguliavimo tarybos), remdamosi iš dalies pakeistu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94
dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), kuris buvo
pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1), pateikė
Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) paraišką įregistruoti kolektyvinį Bendrijos
prekių ženklą.
Prekių ženklas, kurį prašoma įregistruoti, yra žodinis žymuo TXAKOLI.
Prekė ir paslaugos, kurioms prašoma šios registracijos, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d.
Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 33, 35, 41 ir 42 klasėms ir pagal
kiekvieną iš jų atitinka šį aprašymą:
–        33 klasė: „Txakoli (chacolí)“;
–        35 klasė: „Didmeninės prekybos, mažmeninės prekybos ir prekybos per pasaulinius kompiuterinius tinklus paslaugos, importo
ir eksporto paslaugos, reklama, pardavimo skatinimas ir išskirtinės komercinės teisės, susiję su
txakoli
“;
–        41 klasė: „Švietimo, laisvalaikio ir kultūrinė veikla, susijusi su
txakoli
“;
–        42 klasė: „Mokslo ir technologijų, pramoninių tyrimų ir kokybės kontrolės paslaugų teikimas, susijęs su
txakoli
gamyba“.
2008 m. gruodžio 11 d. sprendimu ekspertas, remdamasis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktais (dabar –
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai), registracijos paraišką atmetė.
2009 m. vasario 4 d. ieškovės dėl šio sprendimo pateikė apeliaciją VRDT pagal Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsnius (dabar
– Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniai).
2009 m. birželio 4 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT antroji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją, remdamasi
tuo, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas yra apibūdinamasis ir neturi skiriamojo požymio atitinkamos prekės ir paslaugų
atžvilgiu, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus.
Dėl Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte numatyto atmetimo pagrindo Apeliacinė taryba nurodė, kad žodis
„txakoli“ (ispanų k. „chacolí“) yra
Real Academia Española
išleistame žodyne „Diccionario de la Lengua española“ ir jame apibrėžiamas kaip „lengvas, šiek tiek rūgštus vynas, gaminamas
Baskų krašte, Kantabrijoje ir Čilėje“. Remdamasi tuo, ji padarė išvadą, jog atitinkama visuomenė šį žodį supras ne kaip prekių
ženklą, o kaip konkrečios vyno rūšies nuorodą.
Be to, nors ir nutarė, kad šis žodis atitinka tradicinius terminus „chacolí“ arba „txakolina“ ir pagal Ispanijos bei Europos
Sąjungos teisės aktus (visų pirma 2002 m. balandžio 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 753/2002, nustatančio tam tikras Tarybos
reglamento (EB) Nr. 1493/1999 nuostatų dėl kai kurių vyno sektoriaus produktų aprašymo, pavadinimo, pateikimo ir apsaugos
taikymo taisykles (OL L 118, p. 1), III priedą) yra skirtas išimtinai žymėti vyną, saugomą kilmės vietos nuorodų, kurių reguliavimo
tarybos yra ieškovės, Apeliacinė taryba taip pat nusprendė, kad, kaip ir bet kokio kito tradicinio termino, šio termino vartojimas
negali būti monopolizuotas įregistravus individualų ar kolektyvinį prekių ženklą, nes jis skirtas laisvai naudoti visoms šios
rūšies vyną gaminančioms įmonėms, turinčioms ar ateityje galinčioms turėti teisę naudoti šį tradicinį terminą.
Dėl Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkte numatyto atmetimo pagrindo Apeliacinė taryba nusprendė, kad prašomas
įregistruoti prekių ženklas neišvengiamai neturi skiriamojo požymio žymimų prekės ir paslaugų atžvilgiu, nes jį sudaro vien
konkrečios vyno rūšies, nurodytos registracijos paraiškoje ir su kuria susijusios nagrinėjamos paslaugos, tradicinis terminas.

Šalių reikalavimai
Ieškovės Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
VRDT Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
Ieškovės iš esmės pateikia du pagrindus, susijusius, pirma, su Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnio 2 dalies pažeidimu ir,
antra, su minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu. Jos taip pat remiasi tam tikrais politinio pobūdžio
pareiškimais, kurie, jų manymu, pagrindžia jų reikalavimus, ir kai kuriais argumentais dėl nediskriminavimo principo.

Dėl pirmojo (ieškinio) pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnio 2 dalies pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovės pripažįsta, kad žodis „txakoli“ yra apibūdinamasis pavadinimas, kaip tai suprantam pagal Reglamento Nr. 207/2009
7 straipsnio 1 dalies c punktą, kaip ir visi Reglamentu Nr. 753/2002 saugomi papildomi tradiciniai terminai, tačiau tvirtina,
kad šioje nuostatoje numatytas absoliutus atmetimo pagrindas nagrinėjamu atveju netaikomas. Taigi, jos teigia, kad žodis „txakoli“
iš esmės yra nuoroda, kuria prekyboje gali būti nurodoma geografinė nagrinėjamos prekės ar paslaugų kilmės vieta, ir todėl
gali būti įregistruotas remiantis Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnio 2 dalimi, kurioje numatyta, kad, nukrypstant nuo šio
reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punkto, tokie žymenys arba nuorodos gali būti Bendrijos kolektyviniai prekių ženklai.
Šiuo klausimu ieškovės, be kita ko, tvirtina: kadangi papildomi tradiciniai terminai „chacolí“ arba „txakolina“ ir „txakoli“
Reglamentu Nr. 753/2002 ir Ispanijos teisės aktais pripažįstami vien vynams, turintiems kilmės vietos nuorodas, kurių reguliavimo
tarybos jos yra, žodis „txakoli“ gali nurodyti tik šiuos vynus ir jo negali naudoti vyndariai, veikiantys už geografinių teritorijų,
su kuriomis susijusios minėtos kilmės vietos nuorodos, ribų. Jos konkrečiai teigia, jog tam, kad žodis būtų pripažintas kaip
tradicinis terminas, svarbu yra tai, kad jis kartu su vynų geografine nuoroda būtų susietas su juo žymimų vynų savybių kilme.
Ieškovės priduria, kad atitinkamai visuomenei žodis „txakoli“ dėl jo kilmės ir rašybos asocijuojasi su Baskų kraštu (Ispanija)
ir todėl ji laiko jį geografinės kilmės rodikliu.
Be to, jos nurodo kai kuriuos, jų teigimu, panašius įregistruotus prekių ženklus.
VRDT ginčija šiuos argumentus.
Teismo vertinimas
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte sakoma, kad neregistruojami „prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų
arba nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei
arba prekių pagaminimo ar paslaugų suteikimo laikui, ar kitoms prekių ar paslaugų charakteristikoms“.
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktu siekiama bendro intereso tikslo, reikalaujančio, kad prekių ir paslaugų,
kurioms prašoma registracijos, savybes apibūdinantys žymenys ir nuorodos galėtų būti laisvai naudojami visų (2003 m. spalio
23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
VRDT prieš Wrigley
, C‑191/01 P, Rink. p. I‑12447, 31 punktas ir 2009 m. kovo 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
allsafe Jungfalk prieš VRDT (ALLSAFE)
, T‑343/07, neskelbiamas Rinkinyje, 20 punktas).
Taigi, Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyti žymenys ir nuorodos yra tik tie žymenys ir nuorodos,
kurie atitinkamos visuomenės požiūriu gali būti įprastai naudojami, tiesiogiai arba paminint vieną iš pagrindinių jų savybių,
žymėti prekes arba paslaugas, kurioms prašyta įregistruoti prekių ženklą (minėto Sprendimo
ALLSAFE
21 punktas). Taip yra tuo atveju, kai atitinkama visuomenės dalis įžvelgia tiesioginį ir konkretų ryšį tarp nagrinėjamo žodinio
žymens ir juo žymimų prekių bei paslaugų (šiuo klausimu žr. 2004 m. liepos 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Lissotschenko ir Hentze prieš VRDT (LIMO)
, T‑311/02, Rink. p. II‑2957, 30 punktą ir 2004 m. lapkričio 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Geddes prieš VRDT (NURSERYROOM)
, T‑173/03, Rink. p. II‑4165, 20 punktą).
Vadinasi, apibūdinamasis pobūdis turi būti vertinamas atsižvelgiant, pirma, į prekes ir paslaugas, kurioms prašoma registracijos,
ir, antra, į tai, kaip jas suvokia atitinkama visuomenė (pagal analogiją žr. 2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Rewe‑Zentral prieš VRDT (LITE)
, T‑79/00, Rink. p. II‑705, 27 punktą ir 2002 m. lapkričio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Bosch prieš VRDT (Kit Pro ir Kit Super Pro)
, T‑79/01 ir T‑86/01, Rink. p. II‑4881, 20 punktą).
Be to, Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnyje numatyta:
„1.      Bendrijos kolektyvinis ženklas yra Bendrijos prekių ženklas, kurio paraiškoje buvo nurodyta, kad jis yra toks, ir dėl kurio
galima ženklo savininke esančios asociacijos narių prekes arba paslaugas atskirti nuo kitoms įmonėms priklausančių prekių
arba paslaugų <...>.
2.      Nukrypstant nuo 7 straipsnio 1 dalies c punkto, pagal 1 dalį Bendrijos kolektyviniais ženklais gali būti žymenys arba nuorodos,
kuriais prekyboje galima nurodyti geografinę prekių ar paslaugų kilmės vietą <...>“.
Nagrinėjamu atveju patvirtindama eksperto vertinimą Apeliacinė taryba nusprendė, kad atitinkamos visuomenės, t. y. paprasto
baskų ir Ispanijos vartotojo, požiūriu žodis „txakoli“ žymi vyno rūšį, kuriai prašoma įregistruoti prekių ženklą ir kurią
nurodo aptariamos tarnybos, todėl jam taikytinas Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte numatytas atmetimo
pagrindas.
Pirmiausia pasakytina, kad nors ieškovės ir neginčija Apeliacinės tarybos pasirinkto atitinkamos visuomenės apibrėžimo, reikia
manyti, jog nėra priežasties atitinkama visuomene laikyti vien baskų ir Ispanijos vartotoją, nes žodis „txakoli“ arba „chacolí“
žymi vyno rūšį, kuriai prašyta įregistruoti prekių ženklą (žr. šio sprendimo 3 punktą), ir nėra jo vertimo į kitas Sąjungos
kalbas. Tačiau ši pastaba neturi įtakos Apeliacinės tarybos atliktam vertinimui.
Ieškovės nurodo, kad žodis „txakoli“ iš esmės yra nuoroda, kuria prekyboje gali būti nurodoma geografinė prekės ar paslaugų,
kurioms prašyta įregistruoti prekių ženklą, kilmės vieta, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnio 2 dalį,
nes, pirma, jis yra papildomas tradicinis terminas, saugomas Reglamentu Nr. 753/2002 ir dėl to išimtinai skirtas žymėti vynus,
paženklintus jų kilmės vietos nuorodomis, ir, antra, jis yra baskų kilmės ir užrašytas baskų kalba.
Reikia pažymėti, kad laikotarpiu nuo ginčijamo sprendimo priėmimo dienos iki ieškinio pareiškimo dienos Reglamentas Nr. 753/2002,
kuriuo remiasi ieškovės, buvo panaikintas 2009 m. liepos 14 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 607/2009, kuriuo nustatomos tam
tikros išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 479/2008 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su tam tikrų vyno sektoriaus produktų
saugomomis kilmės vietos nuorodomis ir geografinėmis nuorodomis, tradiciniais terminais, ženklinimu ir pateikimu (OL L 193,
p. 60). Kaip ir Reglamentu Nr. 753/2002, Reglamentu Nr. 607/2009 pripažįstami terminai „chacolí“ ir „txakolina“ vynams, turintiems
kilmės vietos nuorodas, kurių reguliavimo tarybos yra ieškovės. Tačiau pagal naująjį pagrindų reglamentą, būtent iš dalies
pakeistą 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias
tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (OL L 299,
p. 1), sąvoka „papildomas tradicinis terminas“ nebevartojama.
Pirma, dėl ieškovių argumentų, kuriais siekiama įrodyti, jog žodis „txakoli“ yra geografinė nuoroda, reikia pažymėti, kad
net jei manytume, kaip teigia ieškovė, jog šis žodis yra ekvivalentiškas žodžiams „chacolí“ ir „txakolina“, jis, kaip ir šiedu
žodžiai, tėra papildomas tradicinis terminas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 753/2002 23 straipsnį, o ne saugoma
kilmės vietos nuoroda ar saugoma geografinė nuoroda. Saugomos kilmės vietos nuorodos, pripažįstamos vynuogininkystės teisės
aktuose, yra šios – „txakoli de Álava“, „txakoli de Bizkaia“ bei „txakoli de Getaria“, ir jose greta žodžio „txakoli“ pateikiamas
provincijos arba konkrečios vietovės pavadinimas, nurodantis konkrečią nagrinėjamo vyno geografinę kilmę, kaip tai leidžiama
pagal 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo (OL L 179, p. 1) – pagrindų
reglamento, galiojusio iki Reglamento Nr. 1234/2007 ir kuriuo buvo pagrįstas Reglamentas Nr. 753/2002, – 52 straipsnio 1 dalies
antrą pastraipą, kurioje buvo numatyta, jog valstybės narės gali leisti, kad kartu su konkretaus regiono pavadinimu vyno pavadinime
būtų pateikiama informacija, be kita ko, apie jo rūšį.
Reglamente Nr. 1493/1999 buvo aiškiai skiriamos geografinės nuorodos plačiąja prasme ir tradiciniai terminai, nes jo 47 straipsnio
2 dalies e punkte buvo nurodyta, kad taisyklės dėl tam tikrų produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, aprašymo, pavadinimo
ir pateikimo bei dėl tam tikrų nuorodų ir terminų apsaugos apima, be kita ko, nuostatas, reglamentuojančias geografinių nuorodų
ir tradicinių terminų vartojimą.
Iš pastarųjų nuostatų Reglamento Nr. 753/2002 23 straipsnyje apibrėžta, kad kiti tradiciniai terminai – „tai papildomi terminai,
tradiciškai vartojami valstybėje narėje gamintojoje, apibūdinantys [stalo vynų su geografine nuoroda ir vynų rūšių, pagamintų
konkrečiuose regionuose] gamybos ar brandinimo būdą arba jų kokybę, spalvą, vietovės tipą arba konkretų įvykį, susijusį su
konkretaus vyno istorija, ir nustatyti valstybės narės teisės aktuose vynams, kilusiems iš jos teritorijos, apibūdinti“. Taigi,
papildomi tradiciniai terminai, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 753/2002, buvo žodžiai, žymintys tam tikrus vynui,
gamybos vietai ar jo istorijai, o ne jo geografinei kilmei, būdingus elementus.
Šią išvadą patvirtina tai, kad daugelis Reglamentu Nr. 753/2002, o dabar – Reglamentu Nr. 607/2009 saugomų tradicinių terminų
yra susieti su nemažu skaičiumi kilmės vietos nuorodų, apimančių kartais visą valstybę narę ar net kelias valstybes nares,
todėl negalima manyti, kad dėl žodžio kvalifikavimo kaip „papildomo tradicinio termino“ jis tampa geografine nuoroda, ir juo
labiau manyti, kad šis kvalifikavimas tik patvirtina, jog žodis jau pats savaime buvo vynų geografinės kilmės nuoroda.
Be to, priešingai nei tvirtina ieškovės, Reglamente Nr. 753/2002 nebuvo numatyta, jog tam, kad žodis būtų pripažintas tradiciniu
terminu, jis kartu su vynų geografine nuoroda turi būti susietas su juo žymimų vynų savybės kilme.
Žinoma, pirmosios Reglamento Nr. 753/2002 redakcijos 24 straipsnio 6 dalyje buvo nurodyta, kad „tradiciniai terminai“ turi
reikšti, jog vynai yra kilę iš tos vietos, kurią nurodo juos žyminti geografinė nuoroda, jeigu atitinkama savybė, kurią jie
nurodo, iš esmės gali būti priskiriama tai geografinei kilmei. Tačiau 2004 m. vasario 20 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 316/2004,
iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 753/2002 (OL L 55, p. 16), 1 straipsnio 4 dalimi minėta straipsnio dalis, greta kitų,
buvo išbraukta nuo 2004 m. vasario 1 d. Iš Reglamento Nr. 316/2004 2 ir 3 konstatuojamųjų dalių matyti, jog ši dalis išbraukta
atsiliepiant į kai kurių trečiųjų valstybių išsakytą kritiką dėl to, kad pagal šią nuostatą teisė naudoti tam tikrus „tradicinius
terminus“, būtent terminus, esančius sąraše, kuriame buvo ir terminai „chacolí“ bei „txakolina“, suteikta vien Europos Sąjungos
vynams žymėti.
Italijos pateiktas ieškinys dėl Reglamento Nr. 316/2004, kuriame ši teigė, jog „tradiciniai terminai“ kartu su geografinėmis
nuorodomis tėra viena visuma, buvo atmestas 2006 m. kovo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu
Italija prieš Komisiją
(T‑226/04, neskelbiamas Rinkinyje).
Atsižvelgiant į šiuos elementus, reikia konstatuoti, kad nors ieškovių nurodytuose vynininkystės teisės aktuose žodžiai „chacolí“
bei „txakolina“ ar net žodis „txakoli“ siejami su vynais, turinčiais kilmės vietos nuorodas, kurių reguliavimo tarybos yra
ieškovės, juose šie žodžiai laikomi tik vynų savybės nuoroda, o ne jų geografinės kilmės nuoroda, nepaisant tariamai egzistuojančio
ryšio tarp šių žodžių, ypač žodžio „txakoli“, ir Baskų krašto.
Todėl reikia atmesti ieškovių argumentus, kad šis žodis „iš esmės“ yra geografinė nuoroda.
Bet kuriuo atveju reikia pastebėti: kadangi Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta šio reglamento 7 straipsnio
1 dalies c punkte numatyto atmetimo pagrindo išimtis, ji neturi būti aiškinama plačiai ir apimti žymenis, kurie tik iš esmės
yra geografinės nuorodos (šiuo klausimu žr. 2005 m. birželio 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Olesen prieš Komisiją
, T‑190/03, Rink. VT p. I‑A‑181 ir II‑805, 47 punktą).
Be to, pažymėtina, kad labai specifinės vyno rinkos atveju, nagrinėjant ieškovių VRDT pateiktą registracijos paraišką, pripažinti,
jog įprastai vartojamas žodis „txakoli“ atitinkamos visuomenės požiūriu nurodo ar gali nurodyti Baskų kraštą kaip aptariamo
vyno geografinę kilmę, reikštų, kad kėsinamasi į valdžios institucijų, dalyvaujančių naujų saugomų kilmės vietos nuorodų ar
geografinių nuorodų, kuriose yra šis žodis (arba jo atitikmenys „chacolí“ ar „txakolina“), kūrimo ar su šiais terminais susijusių
pavadinimų skaičiaus didinimo procedūrose, kompetencijos sritį.
Tačiau šios valdžios institucijos, įgyvendindamos savo diskreciją ir išnagrinėjusios visas reikšmingas aplinkybes, pvz., kokias
šioje byloje aptarė šalys, turi nustatyti, ar žodis „txakoli“ turi būti saugomas kaip aptariamo vyno geografinės kilmės nuoroda,
ir tai jos turi atlikti pagal Reglamente Nr. 1234/2007 tam numatytą specialią procedūrą, kurioje, be kita ko, numatytos konkrečios
suinteresuotų asmenų teisės ir kuri reiškia galimybę užginčyti Sąjungos teisme galutinį Komisijos sprendimą šiuo klausimu.
Antra, dėl ieškovių nurodomų įregistruotų prekių ženklų reikia priminti, kad iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, jog
sprendimai, kuriuos pagal Reglamentą Nr. 40/94 turi priimti VRDT apeliacinės tarybos dėl žymens registravimo kaip Bendrijos
prekių ženklo, priskiriami ribotai kompetencijai, o ne diskrecijai. Todėl minėtų sprendimų teisėtumas turi būti vertinamas
remiantis tik šiuo reglamentu, o ne ankstesne jų praktika (2007 m. balandžio 26 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Alcon prieš VRDT
, C‑412/05 P, Rink. p. I‑3569, 65 punktas ir 2005 m. lapkričio 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sadas prieš VRDT – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE)
, T‑346/04, Rink. p. II‑4891, 71 punktas).
Bet kuriuo atveju reikia konstatuoti, kad ieškovių nurodomi prekių ženklai neturi reikšmės šioje byloje, nes tai – individualūs
prekių ženklai, kuriems netaikytinas 7 straipsnio 1 dalies c punkte numatytas atmetimo pagrindas, o ne pagal Reglamento Nr. 207/2009
66 straipsnio 2 dalį įregistruoti apibūdinamieji kolektyviniai prekių ženklai. Konkrečiau tariant, pirmieji du yra vaizdiniai
prekių ženklai, kuriuose, be ieškovių nurodytų žodžių „zumo“ ir „don sabor mosto“, yra labai išskirtinių vaizdinių aspektų.
Dėl žodinio prekių ženklo MOSTO – „mosto“ ispanų kalboje reiškia vynuogių misą, – pasakytina, kad, kitaip nei teigia ieškovės,
šis prekių ženklas nebuvo įregistruotas vynuogių misai.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Apeliacinė taryba nepadarė klaidos, kai nepritaikė Reglamento Nr. 207/2009 66 straipsnio
2 dalies, kad galėtų netaikyti šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punkte numatyto atmetimo pagrindo.

Dėl antrojo (ieškinio) pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovės teigia, jog tam, kad tradicinis terminas būtų saugomas Reglamentu Nr. 753/2002, jis turi priminti geografinę nuorodą,
remiantis kuria galima būtų jį susieti su tam tikru regionu, ir tvirtina, kad skiriamasis žodžio „txacoli“ požymis kyla iš
jo tiesioginio ryšio su Baskų kraštu, o šį ryšį įrodo aplinkybė, kad jis naudotinas tik kilmės vietos nuorodose, kurių reguliavimo
tarybos jos yra. Jos priduria, kad išimtinės teisės naudoti žodį „txacoli“ kyla iš to, kad šiame reglamente jis kvalifikuojamas
kaip „tradicinis terminas“, susijęs su jų kilmės vietos nuorodomis.
Vien kaip pavyzdį jos nurodo, kad jų poziciją patvirtina 2007 m. birželio 4 d. Baskų krašto
Tribunal Superior de Justicia
(Aukštesniojo teisingumo teismo) sprendimas dėl baskų gamintojui, kuris šį žodį naudojo savo vynams nurodyti, paskirtos baudos
teisėtumo; minėtas teismas nusprendė, jog žodžio „txacoli“ negali naudoti ūkio subjektai, neturintys teisės naudoti vienos
iš ieškovių kilmės vietos nuorodų, ir kad kartu su šiomis nuorodomis jis buvo susijęs su juo apibūdinamų savybių kilme.
Remdamosi nacionalinės teisės normomis, reglamentuojančiomis kilmės vietos nuorodas, kurių reguliavimo tarybos jos yra, ieškovės
tvirtina, kad žodžiai „chacolí“, „txakoli“ arba „txakolina“ yra savaime specifiniai ir, kadangi tiksliai apibrėžti minėtose
teisės normose, turi reputaciją ir skiriamąjį požymį, kuriuos įgijo dėl šiomis kilmės vietos nuorodomis besinaudojančių vyndarių
ir gamintojų pastangų.
VRDT ginčija šiuos argumentus.
Teismo vertinimas
Reikia konstatuoti, kad ieškovės iš esmės tik pakartoja argumentus, kuriuos nurodė grįsdamos pirmąjį pagrindą ir kurie ankstesniuose
punktuose buvo atmesti.
Dėl jų argumento, jog išimtinė teisė naudoti žodį „txacoli“ kyla iš to, kad Reglamente Nr. 753/2002 jis kvalifikuojamas kaip
„tradicinis terminas“, reikia pastebėti, kad net ir tarus, jog tokios išimtinės teisės iš tiesų yra, – o tai, be kita ko,
pripažino Apeliacinė taryba, nors VRDT nesutinka su šia nuomone, – jos nėra svarbios nagrinėjant registracijos paraišką, kurią
ieškovės pateikė VRDT ir dėl kurios priimtas ginčijamas sprendimas. Kitomis Sąjungos teisės nuostatomis suteiktos išimtinės
teisės negali automatiškai reikšti, kad nagrinėjamas žymuo turi būti įregistruotas kaip Bendrijos prekių ženklas. Tokia registracija
prekių ženklo savininkui suteikiamos specialios teisės, tarp jų – galimybė naudotis išimtinėmis teisėmis neribotą laiką (su
sąlyga, kad bus įvykdyti prekių ženklo atnaujinimo formalumai (žr. Reglamento Nr. 207/2009 46 straipsnį)), kurios nekyla iš
kitų teisės normų, kaip antai susijusių su žemės ūkio politika.
Dėl 2007 m. birželio 4 d.
Tribunal Superior de Justicia
sprendimo pasakytina, kad, ieškovių teigimu, jis nurodytas tik kaip pavyzdys. Šiaip ar taip, remiantis nusistovėjusia teismų
praktika, nacionalinių teismų praktika tėra nieko nelemianti aplinkybė, į kurią gali būti atsižvelgiama tik registruojant
Bendrijos prekių ženklą (žr. 2001 m. rugsėjo 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Henkel prieš VRDT (Raudonos ir baltos spalvų apvali tabletė)
, T‑337/99, Rink. p. II‑2597, 58 punktą; taip pat šiuo klausimu žr. 2006 m. kovo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Develey prieš VRDT (Plastikinio butelio forma)
, T‑129/04, Rink. p. II‑811, 32 punktą). Tačiau iš to, kas išnagrinėta, matyti, kad argumentai, kuriuos ieškovės grindžia
minėtu teismo sprendimu, yra arba nepagrįsti, arba nereikšmingi.
Galiausiai dėl argumento, jog žodžiai „chacolí“, „txakoli“ arba „txakolina“ yra savaime specifiniai ir turi skiriamąjį požymį
bei reputaciją, pasakytina, kad šių sąlygų buvo reikalaujama pagal Reglamento Nr. 753/2002 24 straipsnio 5 dalį tam, kad žodis
galėtų būti kvalifikuotas kaip “tradicinis terminas“, ir todėl jos taikomos visiems šiems terminams. Tačiau atsižvelgiant
į atitinkamus reglamentų Nr. 753/2002 ir Nr. 207/2009 tikslus riekia nuspręsti, kad skiriamasis požymis, nurodytas pirmajame
reglamente, buvo susijęs su žodžio gebėjimu identifikuoti konkrečią nagrinėjamo vyno savybę, o ne gebėjimu atskirti vienos
įmonės prekes ir paslaugas nuo kitų įmonių prekių ir paslaugų, kaip tai suprantama pagal antrojo reglamento 4 straipsnį. Taigi,
šioje byloje nėra svarbus žodžio skiriamojo požymio ir reputacijos pripažinimas, kvalifikuojant jį kaip „tradicinį terminą“.
Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti pagrindą, susijusį su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.

Dėl argumentų, susijusių tam tikrais politinio pobūdžio pareiškimais, ir argumentų dėl nediskriminavimo principo
Šalių argumentai
Ieškovės Teismui pateikė oficialius Baskų krašto autonominės srities parlamento,
Juntas Generales de Álava
ir Ispanijos parlamento komiteto pareiškimus, kuriuose teigiama, kad jie palaiko ieškovių reikalavimus dėl išimtinio žodžių
„txakoli“ ir „chacolí“ vartojimo jų teritorijoje. Jos tvirtina, kad šiais pareiškimais siekiama sustiprinti žodį „txakoli“,
ir reikalauja išimtinės teisės jį naudoti.
Be to, ieškovės teigia, kad ginčijamu sprendimu neigiama faktinė ir teisinė realybė, kurioje joms užtikrinama apsauga vartojant
žodį „txakoli“ kaip vieną iš Baskų krašto rodiklių, ir taip sukuriama ryški ir nepagrįsta diskriminacija, palyginti su kitais
vynais ir kitomis Ispanijos bei Sąjungos geografinėmis teritorijomis. Be to, pasibaigus žodinei proceso daliai jos pateikė
Teismui dokumentus, susijusius su Europos Parlamento pateiktu klausimu ir Komisijos atsakymu į jį, kurie, jų manymu, parodo,
kad joms bus neįmanoma ginti savo interesų prieš gamintojus, naudojančius žodį „chacolí“, jeigu prašomas įregistruoti prekių
ženklas nebus įregistruotas.
VRDT ginčija šiuos argumentus.
Teismo vertinimas
Pirma, reikia pabrėžti, kad įvairios VRDT instancijos ir Teismas sprendimus priima visiškai nepriklausomai nuo politinių institucijų
priimtų pozicijų.
Antra, reikia konstatuoti, kad atsisakymas registruoti prašomą prekių ženklą neturi poveikio išimtinei teisei naudoti žodžius
„chacolí“, „txakolina“ ir net „txakoli“, kurią pagal vynininkystės teisės aktus šiuo metu turi ieškovės, ir todėl nesuteikia
teisės šį žodį naudoti kitiems operatoriams, neturintiems tokios teisės pagal šiuos teisės aktus, ir netrukdo ieškovėms reikalauti,
kad būtų laikomasi šių teisės aktų. Atsižvelgdamas į šią aplinkybę, Teismas nutarė, kad nėra reikalo iš naujo pradėti žodinės
proceso dalies ir prie bylos medžiagos pridėti šio sprendimo 51 punkte minėtus dokumentus, ieškovių pateiktus pasibaigus šiai
daliai.
Trečia, pažymėtina, kad ieškovės nepatikslina savo argumento, susijusio su diskriminacijos buvimu, ir nenurodo, kokiems „kitiems
vynams ar geografiniams regionams“, tariamai esantiems tokioje pačioje padėtyje, yra įregistruotas prekių ženklas, sudarytas
iš žodžio, kuris yra „papildomas tradicinis terminas“, o ne saugoma kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda. Ypač dėl
ieškovių teiginio, jog visi tradiciniai terminai yra apibūdinamieji žodžiai, kuriuos naudoti galima tik tam tikrose kilmės
vietos nuorodose, reikia pastebėti, kad ši aplinkybė nėra svarbi sprendžiant ginčą šioje byloje, nes ši išimtinė naudojimo
teisė kyla vien iš vynininkystės teisės aktų, o ieškovės siekia pasinaudoti dar ir Bendrijos prekių ženklo registracijos suteikiamomis
išimtinėmis tiesėmis.
Kadangi dėl to turi būti atmesti ir šie ieškovių argumentai, ieškinį reikia atmesti.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas,
jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi ieškovės pralaimėjo bylą, jos turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT pateiktus
reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava
,
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia
ir
Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria
padengia bylinėjimosi išlaidas.
Czúcz
Labucka
O’Higgins
Paskelbta 2011 m. gegužės 17 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*
Proceso kalba: ispanų.