CELEX: 62009CJ0494
Ennakkoratkaisupyyntö
Tutkittavaksi ottaminen
Tullit
Tariffikiintiö
Tullikoodeksi
239 artikla
Asetus (ETY) N:o 2454/93
308 a, 308 b ja 905 artikla
Asetus (EY) N:o 975/2003
Tonnikala
Kiintiön loppuun käyttäminen
Avaamispäivä
Sunnuntai

Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302,
s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, s. 1; jäljempänä
tullikoodeksi), 239 artiklan sekä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen
(ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o
214/2007 (EUVL L 62, s. 6; jäljempänä soveltamisasetus), 308 a–308 c ja 905 artiklan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jos kantajana on Bolton Alimentari SpA (jäljempänä Bolton) ja vastaajana Agenzia delle Dogane
– Ufficio delle Dogane di Alessandria (jäljempänä Agenzia) ja joka koskee sitä, että Bolton jätettiin sunnuntaina 1.7.2007
avatun tullikiintiön ulkopuolelle; Italian tullitoimipaikat olivat tuolloin suljettuina, ja kyseinen tullikiintiö käytettiin
loppuun jo sen avaamispäivänä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
Tullikoodeksin 239 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tuonti- tai vientitullit voidaan palauttaa taikka peruuttaa muissa kuin 236, 237 ja 238 artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa,
jotka
–        määritetään komiteamenettelyä noudattaen
–        johtuvat olosuhteista, joissa ei voida osoittaa asianomaisen syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin.
Tilanteet, joissa tätä säännöstä voidaan soveltaa, sekä tällöin noudatettavaa menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt
määritellään komiteamenettelyä noudattaen. Palauttamiselle tai peruuttamiselle voidaan asettaa erityisehtoja.
2.      Tullit on palautettava tai peruutettava 1 kohdassa tarkoitetuista syistä hakemuksesta, joka on esitettävä kyseiselle tullitoimipaikalle
12 kuukauden määräajassa siitä päivästä, jona tullit on annettu tiedoksi velalliselle.
– –”
Soveltamisasetuksen 308 a artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Jos tariffikiintiöt avataan yhteisön säännöksellä ja jollei muutoin ole säädetty, tariffikiintiöitä hallinnoidaan niiden
päivien aikajärjestyksen mukaisesti, [joina] vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevat ilmoitukset on vastaanotettu.
– –
4.      Jollei 8 kohdasta muuta johdu, komissio myöntää luvan tariffikiintiön jakamiseen asianomaisen vapaaseen liikkeeseen luovutusta
koskevan ilmoituksen vastaanottamispäivän perusteella ja kyseisessä tariffikiintiössä jäljellä olevan määrän mukaisesti. Ensisijaisuusjärjestys
vahvistetaan asianomaisten päivämäärien aikajärjestyksen mukaisesti.
5.      Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä kaikista tariffikiintiöön lukemista koskevista hyväksyttävissä olevista
pyynnöistä. Ilmoituksissa on mainittava 4 kohdassa tarkoitettu päivämäärä ja kyseisessä tulli-ilmoituksessa haettu tarkka
määrä.
– –
7.      Jos tariffikiintiöön luettavaksi pyydetyt määrät ovat suurempia kuin käytettävissä oleva määrä, jako on suoritettava suhteessa
pyydettyihin määriin.
8.      Tätä artiklaa sovellettaessa tulliviranomaisten 1, 2 tai 3 päivänä tammikuuta vastaanottama ilmoitus katsotaan vastaanotetuksi
3 päivänä tammikuuta. Jos kuitenkin jokin kyseisistä päivistä on lauantai tai sunnuntai, kyseisen vastaanottamisen katsotaan
tapahtuneen 4 päivänä tammikuuta.
– –”
Soveltamisasetuksen 308 b artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Komissio suorittaa jaon jokaisena työpäivänä, lukuun ottamatta
–        yhteisön toimielinten vapaapäiviä Brysselissä tai
– –
2.      Jollei 308 a artiklan 8 kohdan säännöksistä muuta johdu, jakamisessa otetaan huomioon kaikki ilman vastausta olevat pyynnöt,
jotka liittyvät vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeviin ilmoituksiin, jotka on vastaanotettu viimeistään kahta päivää aikaisemmin
ja jotka on ilmoitettu komissiolle.”
Soveltamisasetuksen 308 c artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tariffikiintiötä pidetään kriittisenä, kun 90 prosenttia sen alkuperäisestä määrästä on käytetty, tai toimivaltaisten viranomaisten
päätöksellä.
2.      Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tariffikiintiötä pidetään kriittisenä sen avaamispäivästä asti, jos
– –
c)      edellisen kahden vuoden aikana avattu vastaava tariffikiintiö on käytetty loppuun viimeistään sen kiintiökauden kolmannen
kuukauden viimeisenä päivänä tai sen alkuperäinen määrä oli suurempi kuin kyseisellä tariffikiintiöllä.
– –”
Soveltamisasetuksen 899 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jos [tulli]koodeksin 239 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua palautus- tai peruutushakemusta käsittelevä päätöksen tekevä tulliviranomainen
toteaa, että
–        hakemuksen tueksi esitetyt perustelut vastaavat jotakin 900–903 artiklassa tarkoitetuista olosuhteista ja ettei kyseisissä
olosuhteissa voida osoittaa asianomaisen syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin, se myöntää kyseisten
tuonti- tai vientitullien palautuksen tai peruutuksen
–        hakemuksen tueksi esitetyt perustelut vastaavat jotakin 904 artiklassa tarkoitetuista olosuhteista, se ei myönnä kyseisten
tuonti- tai vientitullien palautusta tai peruutusta.
2.       Muissa tapauksissa, lukuun ottamatta niitä, jotka on 905 artiklan mukaan siirrettävä komission käsiteltäv[i]ksi, päätöksen
tekevä tulliviranomainen päättää itse hyväksyä tuonti- tai vientitullien palautuksen tai peruutuksen, jos kyseessä on erityistilanne,
jonka taustalla olevissa olosuhteissa ei voida osoittaa asianomaisen syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen
laiminlyöntiin.
Koodeksin 905 artiklan 2 kohdan toista luetelmakohtaa sovellettaessa tulliviranomaiset voivat kuitenkin tehdä päätöksen tullien
palauttamisesta tai peruuttamisesta vasta, kun 906–909 artiklan mukaisesti jo aloitettu menettely on saatu päätökseen.
– –”
Soveltamisasetuksen 905 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jos [tulli]koodeksin 239 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tullien palautusta tai peruutusta koskevaan hakemukseen on liitetty
näyttö mahdollisesta erityistilanteesta, jonka taustalla olevissa olosuhteissa ei voida osoittaa asianomaisen syyllistyneen
vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin, se jäsenvaltio, jonka tulliviranomainen päätöksen tekevä viranomainen
on, siirtää tapauksen komissiolle, jotta se ratkaistaisiin 906–909 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos
–        kyseinen viranomainen katsoo erityistilanteen johtuvan siitä, ettei komissio ole täyttänyt velvoitteitaan, tai
– –
2.       Tapauksen käsittelyä ei tule siirtää 1 kohdan nojalla komissiolle, jos
–        komissio on jo tehnyt 906–909 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti päätöksen tapauksesta, johon liittyi yhdenveroisia
tosiasioita ja oikeudellisia seikkoja
–        komission käsiteltäväksi on jo saatettu tapaus, johon liittyy yhdenveroisia tosiasioita ja oikeudellisia seikkoja.
– –”
CN-koodeihin 1604 14 11, 1604 14 18 ja 1604 20 70 kuuluvien tonnikalasäilykkeiden tuontia koskevan tariffikiintiön avaamisesta
ja hallinnoinnista 5.6.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 975/2003 (EUVL L 141, s. 1) 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”CN-koodeihin 1604 14 11, 1604 14 18 ja 1604 20 70 kuuluvien, mistä tahansa maasta peräisin olevien tonnikalasäilykkeiden
tuontiin sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen 12 prosentin tullia tämän asetuksen mukaisesti avatun tariffikiintiön
rajoissa.”
Asetuksen N:o 975/2003 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tariffikiintiö avataan vuosittain aluksi viiden vuoden ajan. Sen määrä on kahtena ensimmäisenä vuonna seuraava:
–        25 000 tonnia 1 päivän heinäkuuta 2003 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 välisenä aikana
–        25 750 tonnia 1 päivän heinäkuuta 2004 ja 30 päivän kesäkuuta 2005 välisenä aikana.”
Saman asetuksen 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tätä asetusta voidaan tarkistaa toisena vuonna tariffikiintiön avaamisen jälkeen kiintiön määrän mukauttamiseksi yhteisön
markkinoiden tarpeisiin. Jos tarkistusta ei kuitenkaan ole saatu päätökseen kolmea kuukautta ennen 30 päivää kesäkuuta 2005,
kiintiön voimassaoloa jatketaan ilman eri toimenpiteitä yhdellä vuodella siten, että kiintiön määrä on 25 750 tonnia. Tämän
jälkeen tariffikiintiön voimassaoloa jatketaan säännöllisesti yhdeksi vuodeksi kerrallaan ja samalle määrälle, paitsi jos
asetuksen tarkistus hyväksytään viimeistään kolmea kuukautta ennen silloisen kiintiön sulkemispäivää.”
Mainitun asetuksen 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Komissiota avustaa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 – – 247 a artiklalla perustettu tullikoodeksikomitea – –”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Thaimaasta peräisin olevien tonnikalasäilykkeiden kiintiöt, joiden mukaisesti Bolton oli tuonut vuosina 2005 ja 2006 tonnikalaa,
avattiin asetuksen N:o 975/2003 perusteella.
Hyötyäkseen tariffikiintiöstä ajalla 1.7.2007–30.6.2008 Bolton teki Thaimaasta peräisin olevien tonnikalasäilykkeiden vapaaseen
liikkeeseen luovutusta koskevat ilmoitukset, jotka Italian tullitoimipaikat vastaanottivat vasta 2.7.2007 siksi, että ne ovat
suljettuina sunnuntaisin.
Komissio jakoi kirjallisten huomautustensa mukaan 4.7.2007 kyseisen tariffikiintiön tulli-ilmoitusten vastaanottamispäivien
aikajärjestyksen perusteella. Koska tariffikiintiö jaettiin kiintiöön lukemista koskeville pyynnöille, joita koskevat ilmoitukset
oli vastaanotettu 1.7.2007, se oli käytetty loppuun jo sen avaamispäivänä. Siksi Boltonin tariffikiintiöön lukemista koskevaa
pyyntöä ei otettu huomioon, ja sen täytyi näin ollen maksaa tuonneistaan täysi tulli.
Kuten komission huomautuksista ilmenee, Agenzia pyysi 16.7.2007 komissiota korjaamaan tilanteen niiden tariffikiintiöön lukemista
koskevien pyyntöjen osalta, jotka oli jätetty tullikiintiön jakamisen ulkopuolelle siksi, että Italian tullitoimipaikat olivat
vastaanottaneet ne vasta maanantaina 2.7.2007. Tässä Agenzia tukeutui tullikoodeksikomitean tariffikiintiöiden hallinnoinnista
30.10.2007 tekemään hallinnolliseen sopimukseen (TAXUD/3439/2006-rev.1IT, jäljempänä hallinnollinen sopimus). Se väitti, että
komission olisi pitänyt käsitellä sopimuksen 15 kohdan mukaan muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisten sunnuntaina 1.7.2007
vastaanottamat ilmoitukset Italiassa maanantaina 2.7.2007 vastaanotettujen ilmoitusten kanssa. Lisäksi se vetosi siihen, että
nyt käsiteltävässä asiassa olisi pitänyt analogisesti soveltaa soveltamisasetuksen 308 a artiklan 8 kohdan säännöksiä, jotka
koskevat vuoden kolmena ensimmäisenä päivänä vastaanotettujen hakemusten käsittelyä.
Komissio vastasi 16.8.2007 päivätyllä kirjeellä TAXUD B4 D (2007) 9241 (jäljempänä TAXUD:n kirje), että tilannetta oli mahdotonta
korjata sellaisten tariffikiintiöön lukemista koskevien pyyntöjen suhteen, joiden vastaanottamispäivä oli 2.7.2007. Komission
mukaan tariffikiintiöt jaetaan soveltamisasetuksen 308 a artiklan 4 kohdan perusteella aikajärjestyksessä eikä hallinnollinen
sopimus muuta tätä.
Bolton pyysi niiden tullien lisämäärän palautusta, jotka sen oli maksettava tuonneistaan, vetoamalla siihen, ettei sillä ollut
tilaisuutta kilpailla unionin muiden tuojien kanssa kyseisestä tariffikiintiöstä hyötymiseksi oikeudenmukaisesti ja ilman
syrjintää. Direzione regionale per il Piemonte e la Valle d’Aosta – Ufficio delle Dogane di Alessandria epäsi pyydetyn palautuksen
17.11.2008 tekemällään päätöksellä. Tämän päätöksen kumoamiseksi Bolton saattoi asian ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen
käsiteltäväksi.
Näin ollen Commissione tributaria provinciale di Alessandria on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle
seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko [tullikoodeksin] 239 artiklaa tulkittava siten, että nyt käsiteltävän asian kaltaisessa tapauksessa, jossa jäsenvaltio
katsoo, ettei Euroopan komissio ole syyllistynyt minkäänlaiseen lainvastaiseen tekoon eikä kyseessä ole muukaan [soveltamisasetuksen]
905 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilanne, jäsenvaltio voi itsenäisesti päättää velallisen tullimaksun palautusta koskevasta
hakemuksesta [soveltamisasetuksen] 899 artiklan 2 kohdan nojalla?
2)      Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko [tullikoodeksin] 239 artiklassa esiintyvä erityistilanteen käsite
viitata yhteisön alueella toimivan tuojan jättämiseen sellaisen tariffikiintiön ulkopuolelle, jonka avaamispäivä on sunnuntai,
kyseisen jäsenvaltion tullitoimipaikkojen sunnuntaisen kiinniolon vuoksi?
3)      Onko [soveltamisasetuksen] 308 a–308 c artiklaa ja [hallinnollista sopimusta] tulkittava siten, että nyt käsiteltävän asian
kaltaisessa tapauksessa jäsenvaltion olisi pitänyt pyytää komissiolta etukäteen tariffikiintiön avaamisen lykkäystä italialaisten
tuojien oikeudenmukaisen ja syrjimättömän kohtelun takaamiseksi muiden jäsenvaltioiden tuojiin nähden?
4)      Voidaanko komission päätöksestä johtuvaa Boltonin – – jättämistä tariffikiintiön ulkopuolelle ja TAXUD:n kirjettä pitää [soveltamisasetuksen]
308 a–308 c artiklan ja [hallinnollisen sopimuksen] asiaankuuluvien säännösten mukaisina ja siten pätevinä?”

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu

Tutkittavaksi ottaminen
Ranskan hallituksen mukaan ennakkoratkaisupyyntöä ei voida ottaa tutkittavaksi. Boltonin olisi pitänyt riitauttaa unionin
yleisessä tuomioistuimessa komission päätös, jolla komissio sulki sen tariffikiintiön ulkopuolelle, sekä tämän kannan vahvistava
TAXUD:n kirje. Asiassa C-188/92, TWD Textilwerke Deggendorf, 9.3.1994 annetusta tuomiosta (Kok., s. I-833, Kok. Ep. XV, s.
I-67) johtuvan oikeuskäytännön perusteella ei voida sallia, että Bolton vetoaa kansallisissa tuomioistuimissa komission väitettyihin
virheisiin unionin oikeuden soveltamisessa.
Tästä väitteestä on todettava, että kysymykset 1–3 eivät koske komission toimenpiteiden pätevyyttä vaan liittyvät ainoastaan
unionin säännöksiin perustuviin kansallisten viranomaisten velvollisuuksiin. Näin ollen Italian hallituksen esiin tuoman kaltaisella
Boltonin mahdollisuudella saattaa asia unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi voi olla vaikutusta vain neljännen kysymyksen
eikä koko ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamiseen.
Juuri neljännen kysymyksen tutkittavaksi ottamisesta on todettava, että oikeussubjektin mahdollisuus vedota asiaa käsittelevässä
tuomioistuimessa unionin säädöksiin sisältyvien säännösten pätemättömyyteen edellyttää sitä, ettei kyseisellä asianosaisella
ollut oikeutta nostaa SEUT 263 artiklan nojalla kannetta kyseisistä säännöksistä, joiden seuraukset kohdistuvat tähän asianosaiseen
mutta joiden kumoamista tämä ei olisi voinut vaatia (ks. em. asia TWD Textilwerke Deggendorf, tuomion 23 kohta ja asia C-550/09,
E ja F, tuomio 29.6.2010, 45 ja 46 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Samasta oikeuskäytännöstä johtuu kuitenkin myös se, että tällaisen kanteen on epäilyksettä täytettävä tutkittavaksi ottamisen
edellytykset (ks. em. asia E ja F, tuomion 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnössä
esitettyjen seikkojen sekä Italian hallituksen esittämien seikkojen perusteella unionin tuomioistuin ei kuitenkaan voi päätellä,
että tällainen kanne olisi epäilyksettä otettava tutkittavaksi.
Erityisesti komission ”päätöksestä”, jolla Bolton on Italian hallituksen mukaan suljettu tariffikiintiön ulkopuolelle, on
todettava, ettei ennakkoratkaisupyynnöstä eikä asianosaisten huomautuksista ilmene, onko päätös saatettu Boltonin tietoisuuteen,
ja jos on, milloin ja missä määrin. Kyseistä päätöstä ei myöskään ole esitetty unionin tuomioistuimelle, joten se ei voi edes
tarkistaa, oliko päätös osoitettu Boltonille, tai jos näin ei ollut, koskiko se mainittua yhtiötä suoraan ja erikseen SEUT
263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla. Näin ollen unionin tuomioistuin ei voi arvioida, olisiko Boltonin
kyseisestä päätöksestä nostama kanne voitu epäilyksettä ottaa tutkittavaksi.
Tällaisessa tilanteessa ennakkoratkaisukysymykset on otettava tutkittaviksi kokonaisuudessaan.

Asiakysymys
Neljäs kysymys
Neljännellä kysymyksellään, joka on tutkittava ensimmäiseksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähtökohtaisesti
sitä, onko soveltamisasetuksen 308 a–308 c artiklaa sekä hallinnollisen sopimuksen asiaa koskevia määräyksiä tulkittava niin,
että niiden kanssa on ristiriidassa se, että komissio voi tehdä päätöksen, jolla suljetaan talouden toimija tariffikiintiön
ulkopuolelle siksi, että kyseinen kiintiö on käytetty loppuun jo sen avaamispäivänä, joka osuu sunnuntaille, jolloin tullitoimipaikat
ovat suljettuina siinä jäsenvaltiossa, johon kyseessä oleva talouden toimija on sijoittautunut.
Soveltamisasetuksen 308 a artiklan 1 kohdan mukaan tariffikiintiöitä hallinnoidaan niiden päivien aikajärjestyksen mukaisesti,
joina vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevat ilmoitukset on vastaanotettu, ”jollei muutoin ole säädetty”.
Soveltamisasetuksen 308 a artiklan 4 kohdassa säädetään, että ”jollei 8 kohdasta muuta johdu”, komissio myöntää luvan tariffikiintiön
jakamiseen asianomaisen vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottamispäivän perusteella. Tämän säännöksen
toisessa virkkeessä täsmennetään, että ensisijaisuusjärjestys vahvistetaan asianomaisten päivämäärien aikajärjestyksen mukaisesti.
Mainitun 8 kohdan mukaan 308 a artiklaa sovellettaessa tulliviranomaisten 1., 2. tai 3. tammikuuta vastaanottama ilmoitus
katsotaan vastaanotetuksi 3. tammikuuta. Samassa 8 kohdassa täsmennetään, että jos jokin kyseisistä päivistä on lauantai tai
sunnuntai, vastaanottamisen katsotaan tapahtuneen 4. tammikuuta.
Näiden säännösten sanamuodosta johtuu, että lupa tariffikiintiön jakamiseen myönnetään yleensä vapaaseen liikkeeseen luovutusta
koskevien ilmoitusten vastaanottamispäivämäärien aikajärjestyksen mukaisesti riippumatta viikonpäivästä, jona nämä ilmoitukset
on vastaanotettu.
Koska soveltamisasetuksen 308 a artiklan 8 kohdan toisessa virkkeessä säädetään lisäksi nimenomaisesti poikkeussäännöstä niitä
tapauksia varten, joissa 1., 2. ja 3. tammikuuta ovat lauantai tai sunnuntai, tämä säännös edellyttää välttämättä sitä, että
on olemassa yleinen sääntö, jonka mukaan aikajärjestys määritetään yksinomaan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoituksen
vastaanottamispäivän perusteella riippumatta viikonpäivästä, jona ilmoitus on vastaanotettu.
Soveltamisasetuksen 308 a artiklan rakenne tukee tätä tulkintaa, koska artiklan 4 kohdassa täsmennetään, että poikkeus tästä
yleisestä säännöstä tehdään vain saman artiklan 8 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa eli sellaisten vapaaseen liikkeeseen
luovutusta koskevien ilmoitusten osalta, jotka on vastaanotettu 1., 2. tai 3. tammikuuta.
Se seikka, että hallinnollisen sopimuksen 15 kohdan mukaan komissio käsittelee kansallisten viranomaisten vastaanottamat vapaaseen
liikkeeseen luovutusta koskevat ilmoitukset maanantaina, ei voi horjuttaa soveltamisasetuksen 308 a artiklan tulkinnasta nimenomaisesti
ja yksiselitteisesti johtuvaa tulosta. Hallinnollinen sopimus ei voi luonteensa vuoksi poiketa kyseisessä artiklassa vahvistetuista
säännöistä eikä sitä näin ollen voida tulkita artiklan vastaisesti (ks. analogisesti yhdistetyt asiat C-75/05 P ja C-80/05
P, Saksa ym. v. Kronofrance, tuomio 11.9.2008, Kok., s. I-6619, 61 kohta ja asia C-369/07, komissio v. Kreikka, tuomio 7.7.2009,
Kok., s. I-5703, 112 kohta).
Samoin soveltamisasetuksen 308 a artiklan tulkinnan kannalta on merkityksetön se Boltonin mainitsema seikka, että komissiolla
oli pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikaan tiedossaan se, että Italian tullitoimipaikat olivat sunnuntaisin suljettuina ja
että kyseessä oleva kiintiö todennäköisesti käytettäisiin loppuun heti sen avaamista seuraavina päivinä.
Boltonin mukaan komission olisi pitänyt joko lykätä kiintiön avaamista maanantaihin tai käsitellä Italiassa maanantaina vastaanotetut
tariffikiintiöön lukemista koskevat pyynnöt muissa jäsenvaltioissa sunnuntaina vastaanotettujen pyyntöjen kanssa taatakseen
näin syrjimättömällä tavalla kaikkien unionin talouden toimijoiden pääsyn kyseiseen tariffikiintiöön.
On todettava, etteivät Italian tullitoimipaikkojen sunnuntaiset kiinniolot ole luettavissa komission syyksi ja ettei komissiolla
ole pelkästään tämän vuoksi velvollisuutta korjata italialaisten talouden toimijoiden erilaista kohtelua, joka johtuu siitä,
että Italian tullitoimipaikkojen aukiolopäivät eroavat muiden jäsenvaltioiden tullitoimipaikkojen aukiolopäivistä.
Edellä todetun perusteella neljänteen kysymykseen on vastattava, että soveltamisasetuksen 308 a–308 c artiklaa on tulkittava
niin, ettei niiden kanssa ole ristiriidassa se, että komissio voi tehdä päätöksen, jolla suljetaan talouden toimija tariffikiintiön
ulkopuolelle siksi, että kyseinen kiintiö on käytetty loppuun jo sen avaamispäivänä, joka osuu sunnuntaille, jolloin tullitoimipaikat
ovat suljettuina siinä jäsenvaltiossa, johon kyseessä oleva talouden toimija on sijoittautunut.
Kolmannen kysymyksen tarkastelu
Kolmannella kysymyksellään, jota on tarkasteltava seuraavaksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähtökohtaisesti
sitä, onko soveltamisasetuksen 308 a–308 c artiklaa ja hallinnollisen sopimuksen asiaa koskevia määräyksiä tulkittava niin,
että niissä velvoitetaan jäsenvaltiot pyytämään komissiolta tariffikiintiön lykkäystä tuojien oikeudenmukaisen ja syrjimättömän
kohtelun varmistamiseksi, kun tämän tariffikiintiön avaaminen osuu sunnuntaille, jolloin kyseessä olevan jäsenvaltion tullitoimipaikat
ovat suljettuina, ja kun kiintiö todennäköisesti käytetään loppuun heti avaamispäivänään, koska muiden jäsenvaltioiden tullitoimipaikat
ovat avoinna sunnuntaisin.
Tästä kysymyksestä on todettava, että jäsenvaltion mahdollinen velvollisuus pyytää tariffikiintiön lykkäystä edellyttää sitä,
että komissio voi tosiasiallisesti lykätä tariffikiintiön avaamista siksi, että jäsenvaltion tullitoimipaikat ovat sunnuntaisin
suljettuina.
Soveltamisasetuksen 308a–308 c artiklassa ei kuitenkaan säädetä tariffikiintiön avaamisen lykkäyksestä tällaisissa olosuhteissa.
Kuten komissio on todennut, tällaista tariffikiintiön lykkäystä ei voida sallia, koska se merkitsisi välttämättä sitä, että
tällaisen kiintiön avaaminen riippuisi koko unionissa yhdessä jäsenvaltiossa vallitsevista erityisolosuhteista.
Hallinnollisen sopimuksen säännöistä on muistutettava, etteivät ne voi poiketa soveltamisasetuksen säännöksistä, kuten tämän
tuomion 33 kohdassa on todettu.
Edellä todetun perusteella kolmanteen kysymykseen on vastattava, että soveltamisasetuksen 308 a–308 c artiklaa on tulkittava
niin, ettei niissä velvoiteta jäsenvaltiota pyytämään komissiolta tariffikiintiön lykkäystä tuojien oikeudenmukaisen ja syrjimättömän
kohtelun varmistamiseksi, jos tariffikiintiön avaaminen osuu sunnuntaille, jolloin kyseisen jäsenvaltion tullitoimipaikat
ovat suljettuina, ja jos kyseinen kiintiö todennäköisesti käytetään loppuun jo sen avaamispäivänä, koska muiden jäsenvaltioiden
tullitoimipaikat ovat avoinna sunnuntaisin.
Ensimmäisen kysymyksen tarkastelu
Ensimmäisellä kysymyksellään, jota on tutkittava kolmanneksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähtökohtaisesti
sitä, voiko jäsenvaltion tulliviranomainen ratkaista itse tullikoodeksin 239 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun palautushakemuksen,
jos se katsoo, ettei komission syyksi voida lukea minkäänlaista säännönvastaisuutta, ja kun kyseinen hakemus ei kuulu mihinkään
soveltamisasetuksen 905 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista muista tapauksista.
Tässä yhteydessä on muistutettava, että soveltamisasetuksen 899 artiklan 2 kohdan mukaan kansalliset tulliviranomaiset ovat
toimivaltaisia ratkaisemaan hakemuksen tullimaksujen palautuksesta kaikissa muissa kuin saman artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa
tapauksissa, jotka eivät ole merkityksellisiä nyt käsiteltävässä asiassa, ”lukuun ottamatta niitä, jotka on 905 artiklan mukaan
siirrettävä komission käsiteltäv[i]ksi”.
Koska toimivaltaisen Italian tulliviranomaisen mukaan Boltonin erityistilanne ei johdu siitä, että komissio ei ole täyttänyt
velvoitteitaan, eikä kyseessä oleva palautushakemus kuulu muihin soveltamisasetuksen 905 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin
tapauksiin, tästä seuraa välttämättä, että Italian tulliviranomainen, jonka käsiteltäväksi Boltonin hakemus on tullut tullikoodeksin
239 artiklan 2 kohdan perusteella, oli toimivaltainen ratkaisemaan, onko haettu tullimaksun palautus myönnettävä vai ei.
Edellä todetun perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että muissa kuin soveltamisasetuksen 899 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa jäsenvaltion tulliviranomainen on toimivaltainen ratkaisemaan itse tullikoodeksin 239 artiklan
2 kohdassa tarkoitetun palautushakemuksen, jos se katsoo, ettei komission syyksi voida lukea minkäänlaista säännönvastaisuutta
eikä kyseinen hakemus kuulu mihinkään soveltamisasetuksen 905 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista muista tapauksista.
Toisen kysymyksen tarkastelu
Toisella kysymyksellään, jota on tarkasteltava viimeisenä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähtökohtaisesti
sitä, onko tullikoodeksin 239 artiklaa tulkittava niin, että siinä tarkoitetaan unionin tuojan sulkemista sellaisen tariffikiintiön
ulkopuolelle, jonka avaamispäivä osuu sunnuntaille, siitä syystä, että tullitoimipaikat ovat suljettuina sunnuntaisin jäsenvaltiossa,
johon kyseinen tuoja on sijoittautunut.
Tähän vastaamiseksi on aluksi määritettävä, voidaanko tullikoodeksin 239 artiklaa lähtökohtaisesti soveltaa pääasian kaltaisissa
olosuhteissa.
Italian hallituksen mukaan tullikoodeksin 239 artiklaa ei voida soveltaa, koska sen seurauksena tariffikiintiötä laajennettaisiin
yli asetuksen N:o 975/2003 2 ja 6 artiklassa vahvistetun määrällisen rajan eli 25 750 tonnin.
Tuontitullien palauttaminen tullikoodeksin 239 artiklan nojalla merkitsisi tosin pääasiassa sitä, että kyseessä olevan tariffikiintiön
loppuun käyttämisestä huolimatta Boltonin kaltaisten tuojien toteuttamiin tuonteihin sovellettaisiin tosiasiallisesti etuuskohtelua
normaalien tuontitullien ja tähän tariffikiintiöön sovellettavasta etuustullikannasta johtuvan tuontitullien välisen erotuksen
palauttamisen vuoksi.
Tällainen seuraus ei kuitenkaan voi sulkea pois tullikoodeksin 239 artiklan soveltamista pääasian kaltaisissa olosuhteissa,
kuten kyseisen säännöksen sanamuodon, rakenteen ja tavoitteen tarkastelusta ilmenee.
Ensinnäkään tullikoodeksin 239 artiklan sanamuodossa ei ole mitään, minkä perusteella voitaisiin päätellä, ettei artiklaa
voitaisi soveltaa pääasian kaltaisissa olosuhteissa.
Toiseksi on muistettava, että tullikoodeksin 239 artikla sisältää yleisen kohtuullistamissäännöksen (ks. asia C-230/06, Militzer
& Münch, tuomio 3.4.2008, Kok., s. I-1895, 50 kohta ja asia C-204/07 P, C.A.S. v. komissio, tuomio 25.7.2008, Kok., s. I-6135,
85 kohta).
Koska tuojien, jotka ovat sijoittautuneet jäsenvaltioon, jonka tullitoimipaikat ovat suljettuina tariffikiintiön avaamispäivänä,
on kuitenkin mahdotonta saada vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevat ilmoitukset vastaanotetuiksi samana päivänä kuin muihin
jäsenvaltioihin sijoittautuneiden talouden toimijoiden ilmoitukset, on kohtuullistamisperiaatteen mukaista korjata tämä epäsuotuisa
tilanne soveltamalla tullikoodeksin 239 artiklaa.
Kolmanneksi on huomattava, että jos katsottaisiin, ettei kyseistä säännöstä voida soveltaa pääasian kaltaisissa olosuhteissa,
unionin tullisäännöstön perusteella ei olisi mahdollista ottaa huomioon sitä epäedullista tilannetta, jossa jäsenvaltion talouden
toimijat ovat toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin kilpailijoihinsa nähden, mikä olisi ristiriidassa säännöksen tavoitteen
kanssa.
Näin ollen tämän tuomion 50 ja 51 kohdassa kuvaillut taloudelliset seuraukset, jotka seuraavat vääjäämättömästi tullikoodeksin
239 artiklan soveltamisesta, eivät voi lähtökohtaisesti estää kyseisen säännöksen sovellettavuutta pääasian kaltaisissa olosuhteissa.
Siitä, täyttyvätkö tullikoodeksin 239 artiklan soveltamisedellytykset pääasiassa, on todettava, että SEUT 267 artiklassa vahvistetun
yhteistyöjärjestelmän puitteissa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on ratkaista sen käsiteltäväksi saatettu
asia, kun taas unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa sille unionin oikeudesta kaikki tätä varten tarvittavat tiedot (ks.
vastaavasti asia C-14/09, Genc, tuomio 4.2.2010, 31 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Tätä varten on todettava, että tullikoodeksin 239 artiklan 1 kohdan mukaan, luettuna yhdessä soveltamisasetuksen 899 artiklan
2 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, tuontitullit voidaan palauttaa, jos asian olosuhteet muodostavat erityistilanteen,
joka johtuu olosuhteista, joissa ei voida osoittaa asianomaisen syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan erityistilanteen toteaminen edellyttää, että tullien maksamiseen velvollinen on poikkeuksellisessa
tilanteessa suhteessa muihin samaa toimintaa harjoittaviin toimijoihin (ks. vastaavasti em. asia C.A.S. v. komissio, tuomion
82 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tässä yhteydessä on todettava, että Bolton on toki samassa tilanteessa kuin muut Italiaan sijoittautuneet tonnikalantuojat.
Tämä seikka ei kuitenkaan sulje pois sitä, että Boltonin ja muiden Italiaan sijoittautuneiden tonnikalantuojien katsotaan
olevan erityistilanteessa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin tonnikalantuojiin nähden, koska yhteinen tullialue merkitsee
väistämättä sitä, että kaikki asianomaiset tuojat unionissa otetaan huomioon.
Vilpillistä menettelyä tai ilmeistä laiminlyöntiä koskevista edellytyksistä on todettava, ettei pääasiassa ole minkäänlaisia
viitteitä Boltonin tällaisesta menettelystä tai laiminlyönnistä.
Jos ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin katsoo näiden päätelmien perusteella, että Boltonin esittämä palautushakemus
on hyväksyttävä, on vielä täsmennettävä, ettei palautettava määrä voi vastata normaalien tullimaksujen ja tariffikiintiöön
sovellettavan etuustullin välistä erotusta vaan se voi olla vain osa siitä, koska kyseiseen tariffikiintiöön lukemista koskevat
pyynnöt on otettu huomioon vain 73,89302 prosentin osalta, kuten komission huomauksista ilmenee.
Edellä todetun perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että tullikoodeksin 239 artiklaa on tulkittava niin, että siinä
voidaan tarkoittaa unionin tuojan sulkemista sellaisen tariffikiintiön ulkopuolelle, jonka avaamispäivä osuu sunnuntaille,
sen vuoksi, että tullitoimipaikat ovat sunnuntaisin suljettuina siinä jäsenvaltiossa, johon kyseinen tuoja on sijoittautunut.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993
annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella
(EY) N:o 214/2007, 308 a–308 c artiklaa on tulkittava niin, ettei niiden kanssa ole ristiriidassa se, että Euroopan komissio
voi tehdä päätöksen, jolla suljetaan talouden toimija tariffikiintiön ulkopuolelle siksi, että kyseinen kiintiö on käytetty
loppuun jo sen avaamispäivänä, joka osuu sunnuntaille, jolloin tullitoimipaikat ovat suljettuina siinä jäsenvaltiossa, johon
kyseessä oleva talouden toimija on sijoittautunut.
2)
Asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 214/2007, 308 a–308 c artiklaa on tulkittava niin,
ettei niissä velvoiteta jäsenvaltiota pyytämään Euroopan komissiolta tariffikiintiön lykkäystä tuojien oikeudenmukaisen ja
syrjimättömän kohtelun varmistamiseksi, jos kyseisen tariffikiintiön avaaminen osuu sunnuntaille, jolloin kyseisen jäsenvaltion
tullitoimipaikat ovat suljettuina, ja jos kyseessä oleva kiintiö todennäköisesti käytetään loppuun jo sen avaamispäivänä,
koska muiden jäsenvaltioiden tullitoimipaikat ovat avoinna sunnuntaisin.
3)
Muissa kuin asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 214/2007, 899 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa
tapauksissa jäsenvaltion tulliviranomainen on toimivaltainen ratkaisemaan itse yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o
1791/2006, 239 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun palautushakemuksen, jos se katsoo, ettei Euroopan komission syyksi voida lukea
minkäänlaista säännönvastaisuutta eikä kyseinen hakemus kuulu mihinkään asetuksen N:o 2454/93 905 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista
muista tapauksista.
4)
Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, 239 artiklaa on tulkittava niin, että siinä
voidaan tarkoittaa Euroopan unionin tuojan sulkemista sellaisen tariffikiintiön ulkopuolelle, jonka avaamispäivä osuu sunnuntaille,
sen vuoksi, että tullitoimipaikat ovat sunnuntaisin suljettuina siinä jäsenvaltiossa, johon kyseinen tuoja on sijoittautunut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: italia.