CELEX: 62010CJ0392
Määrus (EÜ) nr 800/1999
Artikli 15 lõiked 1 ja 3
Põllumajandussaadused
Eksporditoetuste süsteem
Diferentseeritud eksporditoetused
Saamise tingimused
Toote import sihtkohaks olevasse kolmandasse riiki
Imporditollimaksu maksmine

Eelotsusetaotlus puudutab seda, kuidas tõlgendada artikli 15 lõikeid 1 ja 3 komisjoni 15. aprilli 1999. aasta määruses (EÜ) nr 800/1999, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (
EÜT L 102, lk 11
; ELT eriväljaanne 03/25, lk 129), muudetud komisjoni 11. märtsi 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 444/2003 (
EÜT L 67, lk 3
; ELT eriväljaanne 03/38, lk 301; edaspidi „määrus nr 800/1999”).
Taotlus esitati äriühingu Danisco Zucker GmbH (edaspidi „Danisco Zucker”) õigusjärglase Suiker Unie GmbH – Zuckerfabrik Anklami (edaspidi „Suiker Unie”) ja Hauptzollamt Hamburg-Jonase (Hamburg-Jonase tolliamet, edaspidi „Hauptzollamt”) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on Hauptzollamti poolt Danisco Zuckerile ettemaksena makstud eksporditoetuse tagasimaksmise nõue.
Õiguslik raamistik
Määrus (EMÜ) nr 3665/87
Komisjoni 27. novembri 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 3665/87, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (
EÜT L 351, lk 1
), artikli 17 lõige 3 sätestas, et põllumajandustoodet, mille suhtes taotletakse diferentseeritud eksporditoetust, „peetakse impordituks, kui on täidetud kolmandas riigis tarbimiseks ringlusse lubamist puudutavad tolliformaalsused” [mitteametlik tõlge].
Määrus nr 800/1999
Põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal kehtinud redaktsioonis määruse nr 800/1999 – mis asendas määruse nr 3665/87 – põhjenduses 17 on märgitud, et „tuleb tõendada, et kõnealune toode on imporditud kolmandasse riiki; impordiga seotud tolliformaalsuste lõpuleviimine seisneb eriti nende imporditollimaksude tasumises, mis võimaldavad kauba turustamist kõnealuses kolmandas riigis”.
Nimetatud määruse artikkel 15 on sõnastatud nii:
„1.   Tooted imporditakse muutmata kujul kolmandasse riiki või ühte kolmandatest riikidest, millele kohaldatakse toetust, 12 kuu jooksul alates ekspordideklaratsiooni vastuvõtmise kuupäevast; vastavalt artiklile 49 võib siiski lubada kõnealuse tähtaja pikendamist.
2.   Tooteid peetakse muutmata kujul impordituiks, kui ei ole mingit tõendit nende töötlemise kohta.
Sellegipoolest:
– […]
—
peetakse enne importimist töödeldud tooteid muutmata kujul impordituks tingimusel, et töötlemine toimub kolmandas riigis, kuhu kõik sellise töötlemisega saadud tooted imporditakse.
3.   Toodet peetakse impordituks, kui on täidetud impordiga seotud tolliformaalsused, eriti need, mis käsitlevad tollimaksude kogumist kolmandates riikides.
[…]”
Nimetatud määruse artikli 16 lõige 1 sätestab:
„1.   Impordiga seotud tolliformaalsuste täitmist tõendatakse eksportija valikul ühega järgmistest dokumentidest:
a)
tollidokument, selle ärakiri või valguskoopia; […]
b)
vastavalt VI lisa III peatükis kehtestatud eeskirjadele ning VII lisas kehtestatud näidist kasutades […] koostatud lossimis- ja imporditõend. Kõnealusel tõendil peavad olema impordiga seotud tollidokumendi kuupäev ja number.”
Nimetatud määruse VI lisa III peatüki punkt 2 näeb muu hulgas ette, et selle määruse artikli 16 lõike 1 punktis b nimetatud tõend sisaldab ka „kinnitust, et kaubad on lõplikul importimisel tollis vormistatud”.
Määruse nr 800/1999 II jaotise 1. peatüki 3. jaos „Ühenduse finantshuvide kaitse erimeetmed” asuv artikkel 20 näeb ette:
„1.   Kui:
a)
on tõsiseid kahtlusi toote tegeliku sihtkoha suhtes;
või
b)
kui toodet võidakse ühendusse reimportida erinevuste tõttu eksporditud toote toetussumma ja identsele tootele kohaldatava soodustusteta imporditollimaksu vahel ekspordideklaratsiooni vastuvõtmise päeval;
või
c)
kui on kindlaid kahtlusi, et toode reimporditakse ühendusse muutmata kujul või pärast töötlemist kolmandas riigis tollimaksuvabalt või imporditollimaksu vähendatud määraga,
makstakse ühtse määraga toetust või artikli 18 lõikes 2 osutatud toetuse osa ainult juhul, kui toode on lahkunud ühenduse tolliterritooriumilt vastavalt artiklile 7, ja:
i)
diferentseerimata toetuse puhul on toode imporditud kolmandasse riiki 12 kuu jooksul alates ekspordideklaratsiooni vastuvõtmise kuupäevast või on selle aja jooksul läbinud olulise töötlemise või toimingu [nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta] määruse (EMÜ) nr 2913/92, [millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik [
EÜT L 302, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307; edaspidi „tolliseadustik”] artikli 24 tähenduses,
ii)
vastavalt sihtkohale diferentseeritud toetuse puhul on toode muutmata kujul imporditud konkreetsesse kolmandasse riiki 12 kuu jooksul alates ekspordideklaratsiooni vastuvõtmise kuupäevast.
Importimisel kolmandatesse riikidesse kohaldatakse artikleid 15 ja 16.
Peale selle võivad liikmesriikide pädevad asutused nõuda kõikide toetuste suhtes täiendavaid tõendeid, mis neile rahuldavalt tõendaksid, et toode on importivas kolmandas riigis tegelikult turule saadetud või läbi teinud olulise töötlemise või toimingu [tolliseadustiku] artikli 24 tähenduses.
[...]
4.   Lõiget 1 kohaldatakse enne toetuse maksmist.
Toetust peetakse siiski põhjendatamatuks ja see makstakse tagasi, kui pädevad asutused leiavad kas või pärast toetuse väljamaksmist, et:
a)
kõnealune toode on hävinud või seda on kahjustatud enne kolmandas riigis turule saatmist või enne olulise töötlemise või toimingu läbitegemist kolmandas riigis [tolliseadustiku] artikli 24 tähenduses, välja arvatud juhul, kui eksportija saab pädevatele asutustele rahuldavalt tõendada, et eksport leidis aset sellistes majanduslikes oludes, et toodet võinuks kolmandas riigis põhjendatult turustada, ilma et sealjuures oleks piiratud artikli 21 lõike 2 teise lõigu kohaldamist;
b)
kõnealusele tootele on kolmandas riigis kohaldatud tollimaksu peatamise korda 12 kuud pärast ühendusest lahkumise kuupäeva, ilma et see oleks läbi teinud olulist töötlemist või toimingut [tolliseadustiku] artikli 24 tähenduses, ja eksporti ei teostatud tavalise äritehinguna;
c)
kõnealune eksporditud toode reimporditakse ühendusse, ilma et see oleks läbi teinud olulist töötlemist või toimingut [tolliseadustiku] artikli 24 tähenduses, ning impordile kohaldatav soodustusteta tollimaks on väiksem kui antud toetus ja eksporti ei teostatud tavalise äritehinguna;
d)
V lisas loetletud tooted reimporditakse ühendusse:
—
pärast kolmandas riigis töötlemise või toimingu läbimist, ilma et oleks saavutatud [tolliseadustiku] artiklis 24 osutatud töödelduse aste, ja
—
neile kohaldatakse soodustusteta määra asemel imporditollimaksu vähendatud või nullmäära.
[...]”
Tolliseadustik
Tolliseadustiku artikkel 24 näeb ette:
„Kaupa, mille tootmine on toimunud rohkem kui ühes riigis, loetakse pärinevaks riigist, kus toimus selle viimane oluline majanduslikult põhjendatud töötlemine või toiming selleks seadmestatud ettevõttes, mille tulemusena valmis uus toode või mis oli tähtis valmistamisetapp.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Danisco Zucker deklareeris 16. mai 2003. aasta deklaratsiooniga 23000 kg valget suhkrut ekspordiks Leetu ja esitas selleks Hauptzollamtile eksporditoetuse ettemakse saamise taotluse. Viimane rahuldas selle taotluse 2. juuni 2003. aasta otsusega.
Danisco Zucker esitas 29. augusti 2003. aasta kirjaga Hauptzollamtile vaidlusaluse ekspordisaadetise kohta Leedu tolliasutuse dokumendid, mille lahtrisse 37 oli kantud protseduurikood 5100, mis tähistab „ajutist importi koos kompensatsioonitoote reekspordiga” ilma imporditollimaksu kohaldamata. Kõnealune suhkur töödeldi Leedus karastusjookideks ning eksporditi seejärel Lätisse ja Eestisse.
Hauptzollamt esitas 25. novembri 2003. aasta parandusotsusega Danisco Zuckerile nõude tagastada eksporditoetuse ettemakse ja täiendavalt 10 % kogusummas 12180,18 eurot, viidates sellele, et valget suhkrut ei suunatud Leedus vabasse ringlusse, mistõttu diferentseeritud toetuse maksmise tingimused ei olnud täidetud.
Danisco Zucker esitas pärast edutut vaidemenetlust 2. novembril 2007 kaebuse Finanzgericht Hamburgile. Ta väitis, et määruse nr 800/1999 artikli 15 lõike 1 kohaselt tuleb tooted importida kolmandasse riiki muutmata kujul, kuid sama artikli lõike 3 kohaselt peetakse toodet impordituks, kui on täidetud impordiga seotud tolliformaalsused, eriti need, mis käsitlevad tollimaksude kogumist kolmandates riikides. Kui määruse nr 3665/87 artikli 17 lõige 3 sisaldas veel tingimust, et toodet peetakse impordituks, kui on täidetud vajalikud tolliformaalsused kõnealuses kolmandas riigis vabasse ringlusse lubamiseks, siis käesolevas asjas kohaldatava määruse nr 800/1999 artiklis 15 on vabasse ringlusse lubamise tingimusest teadlikult loobutud.
Danisco Zucker kinnitas, et kuna mõiste „import” ei ole õigusaktides määratletud, on eksporditoetuse eesmärk asjaomaste toodete koguse vähendamine liidu turul, kusjuures oluline on üksnes see, et tolliformaalsused oleksid täidetud. Tollimaksu maksmise või mittemaksmise aspekt on seevastu ebaoluline.
Lõpuks väidab Danisco Zucker, et kauba tollivormistusprotseduur kolmandas riigis ei oma tähtsust, olgu siis tegemist seestöötlemise tolliprotseduurile suunamisega tollimaksu tagasimaksmise süsteemi raames või – nagu käesoleval juhul – tollimaksu peatamismenetlusega. Euroopa Kohus on juba sedastanud, et impordi tõendamiseks on piisav kauba suunamine seestöötlemise tolliprotseduurile tollimaksu tagasimaksmise süsteemi raames. Kaebuse esitaja, kellest on vahepeal saanud Danisco Zuckeri õigusjärglane, palus tühistada 25. novembri 2003. aasta parandusotsuse ja 1. oktoobri 2007. aasta vaideotsuse.
Hauptzollamt palus jätta kaebuse rahuldamata. Ta märkis, et käesoleval juhul oli valge suhkur, mis oli suunatud vaid seestöötlemise tolliprotseduurile ilma imporditollimaksu kohaldamata, kuni seestöötlemise protseduuri lõpetamiseni kompensatsioonitoodete reekspordi ajal tollijärelevalve all. Seega ei jõudnud valge suhkur kolmanda riigi turul vabasse ringlusse.
Neil asjaoludel otsustas Finanzgericht Hamburg menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas diferentseeritud eksporditoetuse saamise tingimused, mis on sätestatud […] määruse […] nr 800/1999 […] artikli 15 lõikes 1 koostoimes lõikega 3, nimelt impordiga seotud tolliformaalsused on täidetud juhul, kui asjaomane toode on sihtkohaks olevas kolmandas riigis pärast seestöötlemise tolliprotseduurile suunamist ilma imporditollimaksu kohaldamata läbinud olulise töötlemise või toimingu [tolliseadustiku] artikli 24 tähenduses ja töötlemise või toimingu tulemusel saadud toode eksporditakse järgmisesse kolmandasse riiki?”
Eelotsuse küsimus
Oma küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus teada sisuliselt seda, kas määruse nr 800/1999 artikli 15 lõikeid 1 ja 3 peab tõlgendama nii, et selles sättes ette nähtud diferentseeritud eksporditoetuse saamise tingimused – nimelt impordiga seotud tolliformaalsused – on täidetud juhul, kui asjaomane toode on sihtkohaks olevas kolmandas riigis pärast seestöötlemise tolliprotseduurile suunamist ilma imporditollimaksu kohaldamata läbinud olulise töötlemise või toimingu tolliseadustiku artikli 24 tähenduses ja töötlemise või toimingu tulemusel saadud toode eksporditakse järgmisesse kolmandasse riiki.
Sellega seoses tuleb märkida, et nagu põhikohtuasja kaebaja õigesti rõhutab, ei ole mõiste „import” määruses nr 800/1999 määratletud. Seega tuleb selle mõiste ulatus kindlaks määrata nimetatud määruse artikli 15 kontekstis, võttes arvesse esiteks „diferentseeritud” eksporditoetuse eesmärki ja teiseks määruse nr 800/1999 sätete sõnastust.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on diferentseeritud eksporditoetuste eesmärk avada või hoida Euroopa Liidu ekspordi jaoks avatuna asjaomaste kolmandate riikide turgusid, kusjuures toetuste diferentseerimine tuleneb tahtest võtta arvesse kõigi nende imporditurgude erilisi tunnuseid, kus liit soovib osaleda (18. märtsi 2010. aasta otsus kohtuasjas
C-218/09: SGS Belgium jt, EKL 2010, lk I-2373
, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
Samuti nähtub kohtupraktikast, et toetuste diferentseerimise süsteemi olemasolul puuduks mõte, kui muutmata kujul eksporditud kauba eest toetuse maksmiseks piisaks üksnes kauba mahalaadimisest kolmandas riigis (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus SGS Belgium jt, punkt 39). Nagu rõhutab komisjon, eeldab toetuste diferentseerimise süsteem vastupidi seda, et asjaomane toode jõuaks tegelikult ja lõplikult sihtkoha turule selles mõttes, et seda saab seal turustada. Niisiis erineb see süsteem ühtse määraga toetuste süsteemist.
Erinevalt määruse nr 800/1999 artikli 15 lõigetest 1 ja 3 mainis määruse nr 3665/876 – mis ei ole käesolevas kohtuasjas kohaldatav – artikli 17 lõige 3 selles osas tõesti veel sõnaselgelt, et „kolmandas riigis tarbimiseks ringlusse lubamist puudutavad tolliformaalsused” pidid olema täidetud. Määruse nr 800/1999 põhjendus 17 teatab siiski esiteks, et impordiga seotud tolliformaalsuste lõpuleviimine seisneb eelkõige nende imporditollimaksude tasumises, mis võimaldavad kauba turustamist kõnealuses kolmandas riigis.
Teiseks näeb määruse nr 800/1999 artikli 15 lõige 3 ette, et toodet peetakse kolmandasse riiki impordituks vaid siis, kui on täidetud impordiga seotud tolliformaalsused, „eriti need, mis käsitlevad tollimaksude kogumist kolmandates riikides”. Lõpuks sätestab selle määruse VI lisa III peatüki punkt 2, et määruse artikli 16 lõike 1 punktis b nimetatud tõend sisaldab ka kinnitust, et kaubad on „lõplikul importimisel” tollis vormistatud.
Eeltoodut arvestades on seega selge, et määruse nr 800/1999 artiklit 15 sätestades loobus liidu seadusandja nõudest, et selleks, et imporditavat toodet saaks kolmanda riigi turul turustada, peab see olema lõplikult sellele turule jõudnud.
Tuleb tõdeda, et „seestöötlemine” ei viita selle toote turustamisele kõnealuse kolmanda riigi territooriumil. Vastupidi, selle tolliprotseduuri eesmärk on vabastada tollimaksust üksnes need kaubad, mis on liikmesriigi tolliterritooriumile toodud vaid ajutiselt, selleks et neid töödelda, parandada või ümber kujundada, ning mis seejärel reeksporditakse (vt 4. juuni 2009. aasta otsus kohtuasjas
C-158/08: Pometon, EKL 2009, lk I-4695
, punkt 24).
Järelikult ei saa pelgalt toote tollivormistust kolmandas kõnealuses riigis ja „seestöötlemise” protseduuri alusel niisuguse toote puhul, mille suhtes taotletakse diferentseeritud eksporditoetust, käsitada „impordina” sellesse kolmandasse riiki määruse nr 800/1999 artikli 15 lõike 3 tähenduses.
Seda järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu, et asjaomane toode on kolmandas riigis läbi teinud olulise töötlemise tolliseadustiku artikli 24 tähenduses. Piisab, kui selle kohta märkida, et „seestöötlemise” tolliprotseduur tähendab, et ei toodet ennast ega ka seda sisaldavat kompensatsioonitoodet ei turustata kõnealuses kolmandas riigis.
Samuti ei sea seda järeldust kahtluse alla argument, mille kohaselt määruse nr 800/1999 artikli 15 niisugune tõlgendamine on vastuolus selle määruse artikliga 20, kuna see artikkel näeb ette, et teatavatel juhtudel võib toote oluline töötlemine tolliseadustiku artikli 24 tähenduses kõrvaldada kahtlused selle suhtes, kas toetuse andmise tingimused on täidetud.
Nagu komisjon rõhutas, on määruse nr 800/1999 artiklil 20 kuritarvituste vastase klauslina teine eesmärk kui selle määruse artiklil 15. Nimetatud artikkel 20 võimaldab ennetada seda, et õigustatult makstud toetuse tagasimaksmise nõue esitatakse põhjendamatult, kuid ei kehtesta uusi või koguni erinevaid tingimusi eksporditoetuse saamiseks. Seega ei ole see säte kohaldatav niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, kus on ette teada, et eksporditoetuse maksmise tingimused ei ole täidetud.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 800/1999 artikli 15 lõikeid 1 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et diferentseeritud eksporditoetuse saamise tingimused – nimelt impordiga seotud tolliformaalsused – ei ole täidetud juhul, kui asjaomane toode on sihtkohaks olevas kolmandas riigis pärast seestöötlemise tolliprotseduurile suunamist ilma imporditollimaksu kohaldamata läbinud „olulise töötlemise või toimingu” tolliseadustiku artikli 24 tähenduses ja töötlemise või toimingu tulemusel saadud toode eksporditakse järgmisesse kolmandasse riiki.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:

Komisjoni 15. aprilli 1999. aasta määruse (EÜ) nr 800/1999, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (muudetud komisjoni 11. märtsi 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 444/2003), artikli 15 lõikeid 1 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et diferentseeritud eksporditoetuse saamise tingimused – nimelt impordiga seotud tolliformaalsused – ei ole täidetud juhul, kui asjaomane toode on sihtkohaks olevas kolmandas riigis pärast seestöötlemise tolliprotseduurile suunamist ilma imporditollimaksu kohaldamata läbinud „olulise töötlemise või toimingu” nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 24 tähenduses ja töötlemise või toimingu tulemusel saadud toode eksporditakse järgmisesse kolmandasse riiki.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.