CELEX: 62011CJ0101
Odvolanie
Dizajn Spoločenstva
Nariadenie (ES) č. 6/2002
Článok 6, článok 25 ods. 1 písm. b) a e) a článok 61
Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci sediacu postavu
Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva
Odlišný celkový dojem
Miera tvorivej voľnosti pôvodcu
Informovaný užívateľ
Rozsah súdneho preskúmania
Nedostatok odôvodnenia

H. Neuman a A. Galdeano del Sel na jednej strane a Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) na druhej strane (ďalej spolu len „žalobcovia“) žiadali v obidvoch svojich odvolaniach o zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 16. decembra 2010, Baena Grupo/ÚHVT – Neuman a Galdeano del Sel (sediaca postava), T-513/09 (ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým Všeobecný súd vyhovel žalobe o neplatnosť, ktorú podala José Manuel Baena Grupo, SA (ďalej len „Baena Grupo“) proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. októbra 2009 (vec R 1323/2008-3) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi H. Neumanom a A. Galdeano del Selom na jednej strane a Baena Grupo na druhej strane (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Právny rámec
Odôvodnenie 14 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (
Ú. v. ES L 3
, 2002, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142) uvádza:
„Posúdenie, či dizajn má osobitý charakter, by malo vychádzať z toho, či celkový dojem, ktorý nadobudne informovaný užívateľ skúmajúci dizajn, sa jasne odlišuje od dojmu, ktorý nadobudne z existujúceho dizajnu, pričom sa zohľadní povaha výrobku, na ktorom je dizajn použitý alebo v ktorom je dizajn stelesnený, a najmä priemyselný sektor, do ktorého patrí a miera tvorivej voľnosti, ktorú má pôvodca pri tvorbe dizajnu.“
Článok 4 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Dizajn je chránený dizajnom spoločenstva, ak je nový a má osobitý charakter.“
Článok 5 uvedeného nariadenia znie:
„1.   Dizajn sa považuje za nový, ak žiaden zhodný dizajn nebol sprístupnený verejnosti:
a)
v prípade nezapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom, kedy sa dizajn, pre ktorý sa žiada ochrana, po prvý raz sprístupnil verejnosti;
b)
v prípade zapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom podania prihlášky na zápis dizajnu, pre ktorý sa žiada ochrana, alebo ak sa žiada o právo prednosti, pred dňom vzniku práva prednosti.
2.   Dizajny sa považujú za zhodné, ak sa ich znaky odlišujú iba v nepodstatných detailoch.“
Článok 6 rovnakého nariadenia stanovuje:
„1.   O dizajne platí, že má osobitý charakter, ak celkový dojem, ktorý vyvoláva u informovaného užívateľa, sa odlišuje od celkového dojmu vyvolaného u takéhoto užívateľa akýmkoľvek iným dizajnom, ktorý už bol sprístupnený verejnosti:
a)
v prípade nezapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom, kedy sa dizajn, pre ktorý sa žiada ochrana, po prvý raz sprístupnil verejnosti;
b)
v prípade zapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom podania prihlášky na zápis dizajnu, pre ktorý sa žiada ochrana, alebo ak sa žiada o právo prednosti, pred dňom vzniku práva prednosti.
2.   Pri posudzovaní osobitého charakteru sa zohľadňuje miera tvorivej voľnosti pôvodcu pri tvorbe dizajnu.“
V zmysle článku 7 ods. 1 a 2 nariadenia č. 6/2002:
„1.   Na účely uplatnenia článkov 5 a 6, sa dizajn považuje, že bol sprístupnený verejnosti, ak sa zverejnil po zápise, alebo ak bol vystavený, použil sa v obchodovaní alebo inak sa zverejnil pred dňom uvedeným v článkoch 5 ods. 1 písm. a) a 6 ods. 1 písm. a) alebo v článkoch 5 ods. 1 písm. b) a 6 ods. 1 písm. b), s výnimkou, ak sa tieto prípady počas bežného obchodovania nemôžu stať známymi kruhom, ktoré sa špecializujú na príslušný sektor a pôsobia v rámci spoločenstva. Dizajn sa však nepovažuje, že bol sprístupnený verejnosti iba z dôvodu, že sa sprístupnil tretej osobe pod výslovnou alebo predpokladanou podmienkou dôvernosti.
2.   Sprístupnenie verejnosti sa nezohľadňuje na účel uplatňovania článkov 5 a 6, ak dizajn, pre ktorý sa žiada ochrana podľa zapísaného dizajnu spoločenstva sprístupnil verejnosti:
a)
pôvodca, jeho právny nástupca alebo tretia osoba ako výsledok informácií, ktoré poskytol pôvodca alebo jeho právny nástupca, alebo ako výsledok opatrení, ktoré prijal pôvodca alebo jeho právny nástupca;
b)
počas 12 mesačného obdobia pred dňom podania prihlášky, alebo ak sa žiada právo prednosti, pred dňom vzniku práva prednosti.“
Článok 25 tohto nariadenia nazvaný „Dôvody výmazu“ vo svojom odseku 1 písm. b) a e), ako aj v odseku 3 stanovuje:
„1.   Dizajn spoločenstva sa môže vymazať iba v nasledujúcich prípadoch:
…
b)
ak dizajn nespĺňa požiadavky článkov 4 až 9;
…
e)
ak je na neskoršom dizajne použité označenie s rozlišovacou spôsobilosťou a právo spoločenstva alebo právo členského štátu poskytuje majiteľovi tohto označenia právo zakázať jeho používanie;
…
3.   Dôvodov uvedených v odseku 1 písm. d), e) a f) sa môže domáhať iba prvý prihlasovateľ alebo majiteľ skoršieho práva.
…“
V zmysle článku 61 ods. 1 až 3 rovnakého nariadenia:
„1.   Proti rozhodnutiam odvolacieho senátu o odvolaniach možno podať návrh na Súdny dvor.
2.   Návrhy sa môžu týkať prekročenia právomoci, porušenia podstatnej procesnej podmienky, porušenia Zmluvy, tohto nariadenia alebo akéhokoľvek pravidla práva týkajúceho sa ich použitia alebo zneužitia moci.
3.   Súdny dvor má právomoc zrušiť alebo zmeniť napadnuté rozhodnutie.“
Okolnosti predchádzajúce sporu
Baena Grupo je majiteľom dizajnu Spoločenstva č. 426895-0002 (ďalej len „spochybňovaný dizajn“):
Tento dizajn bol prihlásený 7. novembra 2005 a zapísaný 27. decembra 2005 pre tovary patriace do triedy 99-00 v zmysle dohody, ktorou sa zavádza medzinárodné triedenie priemyselných vzorov, podpísanej v Locarne 8. októbra 1968 v znení zmien a doplnení (ďalej len „Locarnská dohoda“), a to: „tričká (zdobenie na), prilby (zdobenie na), samolepky (zdobenie na), tlačené predmety vrátane reklamných materiálov (zdobenie na)“.
H. Neuman a A. Galdeano del Sel podali 18. februára 2008 na ÚHVT návrh na vyhlásenie neplatnosti sporného dizajnu založený na článku 25 ods. 1 písm. b) a e) nariadenia č. 6/2002. Vo svojom návrhu na vyhlásenie neplatnosti tvrdili jednak, že spochybňovaný dizajn nebol nový a nemal osobitý charakter v zmysle článku 4 tohto nariadenia v spojení s článkami 5 a 6 predmetného nariadenia a jednak, že na tomto dizajne bolo použité označenie s rozlišovacou spôsobilosťou v zmysle článku 25 ods. 1 písm. e) rovnakého nariadenia.
Na podporu svojho návrhu na vyhlásenie neplatnosti H. Neuman a A. Galdeano del Sel uviedli túto skoršiu obrazovú ochrannú známku Spoločenstva č. 1312651 (ďalej len „skoršia ochranná známka“):
Táto ochranná známka bola zapísaná 7. novembra 2000 pre tovary, ktoré patria do tried 25, 28 a 32 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení (ďalej len „Niceská dohoda“), ktoré zodpovedajú pre každú z týchto tried nasledujúcemu opisu:
—
trieda 25: „Oblečenie, obuv, pokrývky hlavy“,
—
trieda 28: „hry a hračky, telocvičné a športové potreby“,
—
trieda 32: „pivá, sýtené minerálne vody a iné nealkoholické nápoje, ovocné nápoje a ovocné šťavy, sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“.
Rozhodnutím z 15. júla 2008 rozhodlo výmazové oddelenie ÚHVT o výmaze spochybňovaného dizajnu na základe článku 25 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 6/2002.
Dňa 16. septembra 2008 podala Baena Grupo proti rozhodnutiu výmazového oddelenia odvolanie na ÚHVT na základe článkov 55 až 60 nariadenia č. 6/2002.
Tretí odvolací senát ÚHVT (ďalej len „odvolací senát“) v spornom rozhodnutí konštatoval, že výmazové oddelenie pochybilo, keď sa domnievalo, že na dizajne bola použitá napadnutá skoršia ochranná známka. Konštatoval však, že tento dizajn nemal osobitý charakter, keďže u informovaného užívateľa, ktorým je mládež alebo deti, ktoré obvykle nakupujú tričká, prilby a samolepky alebo užívatelia tlačených predmetov, nevyvoláva celkový dojem odlišný od dojmu vyvolaného skoršou ochrannou známkou. Na základe článku 60 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 odvolací senát tiež potvrdil neplatnosť spochybňovaného dizajnu, ale konštatovanú na základe článku 25 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia v spojení s článkom 6 ods. 1 tohto nariadenia.
Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 22. decembra 2009 podala Baena Grupo žalobu smerujúcu k zrušeniu sporného rozhodnutia. Na podporu svojej žaloby uviedla jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 6 nariadenia č. 6/2002. Baena Grupo tvrdila, že rozdiely medzi skoršou ochrannou známkou a spochybňovaným dizajnom sú také, že celkový dojem vyvolaný u informovaného užívateľa každou z týchto postáv je odlišný.
Napadnutým rozsudkom Všeobecný súd zrušil sporné rozhodnutie.
Všeobecný súd najskôr v bode 20 napadnutého rozsudku konštatoval, že treba vykonať porovnanie medzi na jednej strane celkovým dojmom, ktorý vyvoláva spochybňovaný dizajn, a na druhej strane celkovým dojmom vyvolaným u informovaného užívateľa skoršou ochrannou známkou, ktorú tvorí zverejnený dizajn.
Všeobecný súd v bodoch 21 a 22 napadnutého rozsudku poznamenal, že celkový dojem vyvolaný obidvomi dotknutými postavami u informovaného užívateľa určuje vo veľkej miere výraz tváre každej z nich. Všeobecný súd zdôraznil, že rozdiel vo výraze tváre oboch postáv predstavuje podstatnú charakteristiku, ktorú si informovaný užívateľ uchová v pamäti, ako správne určil odvolací senát.
Napokon Všeobecný súd v bode 23 napadnutého rozsudku konštatoval, že tento výraz tváre v kombinácii s polohou tela v predklone, ktorá vyvoláva dojem určitého hnevu, nabáda informovaného užívateľa, aby „skorší dizajn“ vnímal ako nahnevanú osobu. Na rozdiel od toho celkový dojem vyvolaný spochybňovaným dizajnom sa nevyznačuje nijakým citovým prejavom, či už na základe výrazu tváre alebo polohy tela, pre ktorú je príznačný záklon.
Všeobecný súd v tejto súvislosti v bode 24 napadnutého rozsudku uviedol, že „rozdiel vo výraze tváre bude pre mládež kupujúcu tričká a prilby zrejmý [a] bude ešte viditeľnejší pre deti používajúce samolepky na účely individualizovania predmetov, u ktorých je pravdepodobné, že budú ešte pozornejšie, pokiaľ ide o pocity vyjadrené každou z postáv vyobrazených na samolepke“.
Všeobecný súd v bode 25 napadnutého rozsudku nakoniec konštatoval, že odlišnosti medzi oboma postavami „sú dostatočne podstatné na to, aby u informovaného užívateľa vyvolali celkový odlišný dojem, napriek existujúcim podobnostiam týkajúcim sa iných prvkov a veľkej miere tvorivej voľnosti, ktorá patrí pôvodcovi postáv, o ktoré ide v prejednávanej veci“.
Všeobecný súd z uvedeného v bode 26 napadnutého rozsudku vyvodil, že odvolací senát pochybil, keď sa domnieval, že spochybňovaný dizajn u informovaného užívateľa nevyvoláva celkový dojem odlišný od dojmu, ktorý vyvoláva „skorší dizajn“ uvedený na podporu návrhu na vyhlásenie neplatnosti.
Konanie pred Súdnym dvorom a návrhy účastníkov konania
Uznesením predsedu Súdneho dvora z 11. apríla 2011 boli veci C-101/11 P a C-102/11 P spojené na účely písomnej časti konania, ústnej časti konania a rozsudku.
Svojím odvolaním H. Neuman a A. Galdeano del Sel navrhujú, aby Súdny dvor:
—
zrušil napadnutý rozsudok,
—
vyhlásil spochybňovaný dizajn za neplatný alebo subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu a
—
zaviazal Baena Grupo na náhradu trov konania o tomto odvolaní a trov konania pred Všeobecným súdom.
ÚHVT svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor:
—
zrušil napadnutý rozsudok,
—
vyhlásil v danej veci nový rozsudok vo veci samej a zamietol podané odvolanie proti spornému rozhodnutiu alebo vrátil vec Všeobecnému súdu a
—
zaviazal Baena Grupo na náhradu trov konania.
Baena Grupo vo svojom vyjadrení k odvolaniu navrhuje, aby Súdny dvor:
—
určil, že odvolanie podané vo veci C-101/11 P je neprípustné alebo subsidiárne toto odvolanie zamietol,
—
zamietol odvolanie podané vo veci C-102/11 P ako nedôvodné a
—
zaviazal žalobcov na náhradu trov konania.
O odvolaní
Na podporu svojich odvolaní uvádzajú H. Neuman a A. Galdeano del Sel tri žalobné dôvody. Prvé dva žalobné dôvody sú založené na nesprávnom právnom posúdení Všeobecného súdu, ktorého sa dopustil v súvislosti s uplatnením článku 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkami 4 až 9 tohto nariadenia a článku 25 ods. 1 písm. e) tohto nariadenia. Tretí žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia napadnutého rozsudku Všeobecným súdom.
ÚHVT na podporu svojho odvolania uvádza dva žalobné dôvody založené na porušení jednak článku 61 nariadenia č. 6/2002 a jednak článku 25 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia v spojení s jeho článkom 6 Všeobecným súdom. Druhý žalobný dôvod sa delí na dve časti, v ktorých ÚHVT tvrdí na jednej strane, že Všeobecný súd si zamenil osobitné kritériá práva ochranných známok s riadnymi kritériami práva dizajnov Spoločenstva a na druhej strane, že porušil svoju povinnosť odôvodnenia.
O prvom žalobnom dôvode uvádzanom ÚHVT založenom na porušení článku 61 nariadenia č. 6/2002
Argumentácia účastníkov konania
ÚHVT s odkazom na rozsudok z 15. apríla 2010, Schräder/CPVO (
C-38/09 P, Zb. s. I-3209
, bod 77), v prvom rade Všeobecnému súdu vytýka, že v rámci posúdenia zákonnosti sporného rozhodnutia vykonal príliš podrobné preskúmanie „dotknutých dizajnov Spoločenstva“.
ÚHVT sa domnieva, že preskúmanie platnosti dizajnov Spoločenstva, ktoré sa vyznačuje vysokým stupňom technickej náročnosti, sa v rámci článku 25 ods. 1 písm. b) a d) nariadenia č. 6/2002 týka výlučne stanovenia miery tvorivej voľnosti pôvodcu. ÚHVT sa domnieva, že Všeobecný súd tým, že svoje preskúmanie neobmedzil len na zjavne nesprávne posúdenie platnosti takýchto dizajnov, prekročil pôsobnosť článku 61 tohto nariadenia.
ÚHVT po druhé uvádza, že Všeobecný súd svojím konštatovaním, že vyjadrenie pocitov osôb v „dotknutých dizajnoch“ je dôležitejšie ako grafické znázornenie týchto dizajnov, nahradil svojím odôvodnením odôvodnenie odvolacieho senátu. Všeobecný súd tak nanovo posúdil skutočnosti bez toho, aby svoje posúdenie obmedzil na preskúmanie zákonnosti sporného rozhodnutia.
ÚHVT sa v tejto súvislosti domnieva, že keďže Všeobecný nespresnil povahu pochybenia, ktorého sa dopustilo odvolacie oddelenie pri uplatnení článku 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 6 tohto nariadenia, ÚHVT nemôže vyvodiť z napadnutého rozsudku záver, pokiaľ ide o správne uplatnenie citovaného článku 6 uvedeného nariadenia.
Baena Grupo sa domnieva, že tvrdenie ÚHVT nie je odôvodnené. Všeobecný súd má podľa nej pri posúdení skutkových okolností úplnú voľnosť. V tejto súvislosti cituje rozsudok z 30. marca 2000, VBA/Florimex a i. (
C-265/97 P, Zb. s. I-2061
), v ktorom Súdny dvor v rámci neskôr podaného odvolania potvrdil posúdenie dôkazných prostriedkov Všeobecným súdom.
Posúdenie Súdnym dvorom
Treba preveriť, či Všeobecný súd prekročil hranice svojho preskúmania a svojím odôvodnením nahradil odôvodnenie ÚHVT.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súlade s článkom 61 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 má Všeobecný súd právomoc konať o žalobe proti rozhodnutiam odvolacích senátov ÚHVT pre porušenia Zmluvy, tohto nariadenia alebo akéhokoľvek pravidla práva týkajúceho sa ich použitia. Z toho vyplýva, že Všeobecný súd má plnú právomoc preskúmavať zákonnosť posudzovania dôkazov ÚHVT, ktoré mu predložil prihlasovateľ (pozri rozsudky z 5. júla 2011, Edwin/ÚHVT,
C-263/09 P, Zb. s. I-5853
, bod 52, a z 20. októbra 2011, PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic,
C-281/10 P, Zb. s. I-10153
, bod 66).
Na základe tohto ustanovenia je totiž Všeobecný súd povolaný posudzovať zákonnosť rozhodnutí odvolacích senátov, pričom preskúmava uplatnenie práva Únie, ktoré odvolacie senáty vykonávajú najmä vo vzťahu ku skutočnostiam, ktoré sú im predložené (pozri analogicky rozsudok z 18. decembra 2008, Les Éditions Albert René/ÚHVT,
C-16/06 P, Zb. s. I-10053
, bod 38, a uznesenie z 28. marca 2011, Herhof/ÚHVT,
C-418/10 P, Zb. s. I-43
*, bod 47).
Všeobecný súd môže predovšetkým vykonať úplné preskúmanie zákonnosti rozhodnutí odvolacích senátov ÚHVT na účely zistenia, či tieto senáty správne právne posúdili skutkové okolnosti sporu alebo či pri posúdení skutkových okolností, ktoré boli predložené týmto senátom, nedošlo k pochybeniu (pozri analogicky rozsudok Les Éditions Albert René/ÚHVT, už citovaný, bod 39, a uznesenie Herhof/ÚHVT, už citovaný, bod 48).
Čiže keď je Všeobecný súd povolaný posudzovať zákonnosť rozhodnutia odvolacieho senátu ÚHVT, nemôže byť viazaný nesprávnym posúdením skutočností, ktoré vykonal tento senát, keďže toto posúdenie je súčasťou záverov, ktorých zákonnosť je pred Všeobecným súdom spochybnená (pozri analogicky rozsudok Les Éditions Albert René/ÚHVT, už citovaný, bod 48).
Všeobecný súd samozrejme môže ÚHVT, najmä ak má vykonať veľmi technické posúdenie, priznať istú mieru posúdenia a obmedziť sa, pokiaľ ide o rozsah svojho preskúmania rozhodnutí odvolacích senátov v oblasti priemyselných dizajnov, na preskúmanie zjavne nesprávneho posúdenia (rozsudok PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, už citovaný, bod 67).
V prejednávanej veci však ÚHVT nepreukázal, že by si dotknuté preskúmanie vyžadovalo veľmi technické posúdenie, ktoré by odôvodňovalo priznať mu istú mieru posúdenia obmedzujúcu rozsah preskúmania Všeobecným súdom, pokiaľ ide o zjavné pochybenia.
Okrem toho, Baena Grupo pred Všeobecným súdom tvrdila, že odvolací senát porušil článok 6 nariadenia č. 6/2002 keď konštatoval, že spochybňovaný dizajn nemal osobitý charakter, a teda, že u informovaného užívateľa nevyvolával celkový dojem odlišný od dojmu vyvolaného skoršou ochrannou známkou.
Z toho vyplýva, že keďže Baena Grupo spochybnila posúdenie odvolacieho senátu týkajúce sa celkového dojmu vyvolaného u informovaného užívateľa každou z dotknutých postáv, Všeobecný súd bol oprávnený preskúmať posúdenie, ktoré uvedený odvolací senát uskutočnil vzhľadom na podobnosť skoršej ochrannej známky a napadnutého dizajnu (pozri analogicky rozsudok Les Éditions Albert René/ÚHVT, už citovaný, bod 47).
Všeobecný súd preto mohol v bodoch 20 až 25 napadnutého rozsudku vykonať konkrétne preskúmanie posúdení odvolacieho senátu, ktoré viedli k zrušeniu sporného rozhodnutia bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia.
Prvý žalobný dôvod uvedený ÚHVT teda treba zamietnuť ako nedôvodný.
O prvej časti druhého žalobného dôvodu uvedeného ÚHVT a prvom žalobnom dôvode uvedenom H. Neumanom a A. Galdeano del Selom založených na porušení článku 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkami 4 až 9 rovnakého nariadenia
Argumentácia účastníkov konania
ÚHVT sa po prvé domnieva, že Všeobecný súd zamenil osobitné kritériá práva ochranných známok s riadnymi kritériami práva dizajnov Spoločenstva. Podľa ÚHVT právo ochranných známok sleduje ochranu všeobecného záujmu spotrebiteľov, aby sa títo nepomýlili v okamihu nadobudnutia tovaru alebo služieb označených ochrannou známkou, zatiaľ čo právo dizajnov Spoločenstva chráni osobné záujmy, konkrétne záujmy podnikateľa, ktorý vytvorí alebo využíva výtvor určitej formy bez ohľadu na prípadnú existenciu pravdepodobnosti zámeny týkajúcu sa obchodného pôvodu kúpeného tovaru. Všeobecnému súdu konkrétne vytýka, že porovnanie „dotknutých dizajnov“ v bodoch 22 a 23 napadnutého rozsudku založil na nedokonalej spomienke, ktorú si informovaný užívateľ uchová v pamäti.
V tomto ohľade tak H. Neuman a A. Galdeano del Sel, ako aj ÚHVT konštatujú, že uvedené porovnanie sa nemôže zakladať na nedokonalej spomienke informovaného užívateľa, ale na priamom porovnaní dotknutých postáv.
Po druhé, ÚHVT Všeobecnému súdu vytýka, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 24 napadnutého rozsudku svoje preskúmanie nezaložil na dojme vyvolanom „dotknutými dizajnmi“ vo vnímaní celej príslušnej skupiny verejnosti. Svoje posúdenie týchto dizajnov pritom obmedzil len na jedno vnímanie jednej časti príslušnej skupiny verejnosti, a to na vnímanie mladých užívateľov tričiek, prílb a samolepiek.
Po tretie, H. Neuman a A. Galdeano del Sel tvrdia, že Všeobecný súd, ktorý v bode 21 napadnutého rozsudku konštatoval, že pre celkový dojem, ktorý obe dotknuté postavy vyvolávajú u informovaného užívateľa, je určujúci výraz tváre každej z týchto postáv, sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia. Títo odvolatelia tvrdia, že spochybňovaný dizajn nemá osobitý charakter a že nepodstatné rozdiely vo výraze tváre dvoch dotknutých postáv nemajú vplyv na celkový dojem, ktorý vytvárajú. V tejto súvislosti zdôrazňujú zhodnosť označených tovarov a skupiny verejnosti, ktorej sú tieto tovary určené. Okrem toho zdôrazňujú, že Všeobecný súd v bode 25 napadnutého rozsudku pripustil, že pôvodcom postáv patrí veľká miera tvorivej voľnosti.
Baena Grupo vo svojich tvrdeniach uvádza, že H. Neuman a A. Galdeano del Sel sa v skutočnosti obmedzujú na spochybnenie analýzy skutkových otázok uskutočnenej Všeobecným súdom a od Súdneho dvora žiadajú, aby svojím vlastným posúdením nahradil posúdenie Všeobecného súdu.
Baena Grupo tiež namieta neprípustnosť výhrady ÚHVT, pokiaľ ide o príslušnú skupinu verejnosti z dôvodu, že Všeobecný súd nebol povinný sa k tejto otázke vyjadriť.
Posúdenie Súdnym dvorom
Čo sa týka, po prvé, údajného nesprávneho právneho posúdenia, ktorého sa dopustil Všeobecný súd pri porovnaní skoršej ochrannej známky a spochybňovaného dizajnu, treba v prvom rade uviesť, že nariadenie č. 6/2002 neobsahuje definíciu pojmu informovaný užívateľ, ktorý používa. Má sa však chápať ako pojem v strede medzi priemerným spotrebiteľom, na ktorého sa vzťahujú účinky predpisov o ochrannej známke, od ktorého sa nevyžadujú nijaké špecifické znalosti a ktorý priamo neporovnáva odporujúce si ochranné známky, a odborníkom s podrobnými technickými znalosťami. Pojem informovaný užívateľ tak možno chápať ako pojem opisujúci užívateľa, ktorý nie je priemerne pozorný, ale osobitne obozretný, či už z dôvodu jeho osobnej skúsenosti alebo jeho rozsahu vedomostí v danej oblasti (pozri rozsudok PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, už citovaný, bod 53).
V tomto ohľade je pravda, že zo samotnej charakteristiky informovaného užívateľa, ako ju definuje Súdny dvor, vyplýva, že ak je to možné, porovná skoršiu ochrannú známku a spochybňovaný dizajn priamo. Nedá sa však vylúčiť, že takéto porovnanie je v danej oblasti nerealizovateľné alebo nezvyčajné, najmä z dôvodu osobitných okolností alebo vlastností objektov, ktoré skoršia ochranná známka a spochybňovaný dizajn predstavujú (pozri v tomto zmysle rozsudok PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, už citovaný, bod 55).
Všeobecnému súdu však nemožno vytýkať, že vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, pretože vykonal posúdenie celkového dojmu vyvolaného skoršou ochrannou známkou a spochybňovaným dizajnom bez toho, aby vychádzal z predpokladu, podľa ktorého by informovaný užívateľ v každom prípade vykonal priame porovnanie dizajnov (pozri v tomto zmysle rozsudok PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, už citovaný, bod 56).
Tento názor je o to správnejší, že keďže nariadenie č. 6/2002 neobsahuje presnú definíciu v tomto smere, nie je možné sa domnievať, že normotvorca Únie mal zámer obmedziť posúdenie prípadných dizajnov na priame porovnanie (pozri rozsudok PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, už citovaný, bod 57).
Z toho vyplýva, že v rámci porovnania skoršej ochrannej známky a spochybňovaného dizajnu sa Všeobecný súd nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď svoje odôvodnenie v bodoch 22 a 23 napadnutého rozsudku založil na nedokonalej spomienke o celkovom dojme vyvolanom obidvomi postavami, ktorú si informovaný užívateľ uchová v pamäti.
Z týchto dôvodov treba túto výhradu zamietnuť ako nedôvodnú.
Po druhé, čo sa týka výhrady, podľa ktorej sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa pri preskúmaní skoršej ochrannej známky a spochybňovaného dizajnu obmedzil na vnímanie jednej časti príslušnej skupiny verejnosti, treba predovšetkým spresniť, že táto námietka nie je na rozdiel od toho, čo uvádza Baena Group, neprípustná. Cieľom tejto výhrady je totiž postihnutie údajného nesprávneho právneho posúdenia Všeobecného súdu pri výklade alebo uplatnení nariadenia č. 6/2002 a môže, v prípade ak sa jej vyhovie, spôsobiť neplatnosť celého odôvodnenia uskutočneného Všeobecným súdom.
Pokiaľ ide o vec samu, treba konštatovať, že táto výhrada ÚHVT sa zakladá na nesprávnom výklade napadnutého rozsudku. Všeobecný súd totiž pri porovnaní skoršej ochrannej známky a spochybňovaného dizajnu odkázal v bode 22 napadnutého rozsudku na informovaného užívateľa „tak, ako ho správne definoval odvolací senát“.
Všeobecný súd teda zohľadnil celú príslušnú skupinu verejnosti, ako ju definoval odvolací senát, čiže mládež, deti a užívateľov tlačených predmetov vrátane reklamných materiálov. Uvedené vyplýva rovnako z odôvodnenia Všeobecného súdu v bode 23 napadnutého rozsudku, v ktorom sa odvolal na takéhoto informovaného užívateľa pri preskúmaní dojmu vyvolaného skoršou ochrannou známkou a spochybňovaného dizajnu. Všeobecný súd následne v bode 24 napadnutého rozsudku predovšetkým potvrdil, že rozdiel vo výraze tváre oboch postáv je pre mládež a deti zrejmý.
Z toho vyplýva, že Všeobecnému súdu nemožno dôvodne vytýkať, že svoje posúdenie postáv nezaložil na celej príslušnej skupine verejnosti.
Po tretie, treba poznamenať, že H. Neuman a A. Galdeano del Sel v podstate Všeobecnému súdu vytýkajú, že konštatoval, že prvkom určujúcim celkový dojem skoršej ochrannej známky a spochybňovaného dizajnu u informovaného užívateľa je výraz tváre oboch postáv.
V tejto súvislosti treba konštatovať, že svojou argumentáciou sa H. Neuman a A. Galdeano del Sel v skutočnosti obmedzujú na spochybnenie analýzy skutkových otázok, z ktorej Všeobecný súd vychádzal v rámci posúdenia celkového dojmu vyvolaného skoršou ochrannou známkou a spochybňovaným dizajnom, a ich cieľom teda je, aby Súdny dvor nahradil svojím vlastným posúdením posúdenie Všeobecného súdu.
H. Neuman a A. Galdeano del Sel sa totiž bez toho, aby namietali alebo preukázali, že Všeobecný súd skreslil skutočnosti, ktoré mu boli predložené, obmedzili len na výhradu, že Všeobecný súd nesprávne posúdil skutočnosti v prejednávanej veci s cieľom určiť, že spochybňovaný dizajn vyvolával u užívateľa celkový dojem odlišný od dojmu vyvolávaného skoršou ochrannou známkou uvedenou na podporu návrhu na vyhlásenie neplatnosti.
Na základe ustálenej judikatúry má však jedine Všeobecný súd právomoc na jednej strane zistiť skutkové okolnosti, s výnimkou prípadov, že hmotnoprávna nepresnosť jeho zistení by vyplývala zo spisového materiálu, ktorý mu bol predložený, a na druhej strane posúdiť tieto skutkové okolnosti. Posúdenie týchto skutkových okolností teda nepredstavuje, s výnimkou prípadu skreslenia dôkazov, ktoré sú mu predložené, právnu otázku, ktorá ako taká podlieha preskúmaniu Súdneho dvora v rámci odvolacieho konania (pozri rozsudok zo 4. októbra 2007, Henkel/ÚHVT,
C-144/06 P, Zb. s. I-8109
, bod 49 a citovanú judikatúru).
Túto výhradu preto treba zamietnuť ako neprípustnú.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že druhý žalobný dôvod ÚHVT a prvý žalobný dôvod H. Neumana a A. Galdeano del Sela treba zamietnuť v celom rozsahu.
O druhom žalobnom dôvode uvedenom H. Neumanom a A. Galdeano del Selom založenom na porušení článku 25 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 6/2002
Argumentácia účastníkov konania
H. Neuman a A. Galdeano del Sel Všeobecnému súdu vytýkajú, že neuplatnil článok 25 ods. 1 písm. e) uvedeného nariadenia. Podľa nich sú splnené všetky podmienky vyžadované pre konštatovanie existencie pravdepodobnosti zámeny medzi skoršou ochrannou známkou a spochybňovaným dizajnom. Z tohto dôvodu sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pretože sa nevyjadril k uvedenému ustanoveniu a nezakázal používanie spochybňovaného dizajnu.
Baena Grupo zastáva názor, že tento odvolací dôvod je neprípustný, lebo smeruje k spochybneniu posúdení skutkových okolností uskutočnených Všeobecným súdom v napadnutom rozsudku.
Posúdenie Súdnym dvorom
Treba konštatovať, že ide o žalobný dôvod, ktorý nebol uplatnený pred Všeobecným súdom na účely zrušenia sporného rozhodnutia a že v žiadnom prípade nejde o dôvod verejného záujmu, na ktorý by Všeobecný súd musel prihliadnuť z úradnej povinnosti.
Podľa článku 113 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora však odvolaním nemožno meniť predmet sporu pred Všeobecným súdom. Právomoc Súdneho dvora je totiž v rámci konania o odvolaní obmedzená na posúdenie právnych riešení dôvodov prejednávaných na prvom stupni (pozri najmä rozsudky z 1. júna 1994, Komisia/Brazzelli Lualdi a i.,
C-136/92 P, Zb. s. I-1981
, bod 59; z 15. marca 2007, T.I.M.E. ART/ÚHVT, C-171/06 P, bod 24, ako aj z 20. septembra 2007, Nestlé/ÚHVT, C-193/06 P, bod 56).
Tento žalobný dôvod teda treba zamietnuť ako neprípustný.
O druhej časti druhého žalobného dôvodu uvedeného ÚHVT a treťom žalobnom dôvode uvedenom H. Neumanom a Galdeano del Selom založených na nedostatku odôvodnenia napadnutého rozsudku
Argumentácia účastníkov konania
ÚHVT sa domnieva, že Všeobecný súd tým, že jednak neuviedol dôvody, pre ktoré „odlišný výraz v tvári je pre mládež nakupujúcu tričká a prilby zrejmý“, ako konštatoval v bode 24 napadnutého rozsudku a jednak tým, že sa odvolal na skupinu verejnosti tvorenú užívateľmi „tlačených predmetov vrátane reklamných materiálov“, porušil svoju povinnosť odôvodnenia.
H. Neuman a A. Galdeano del Sel Všeobecnému súdu tiež vytýkajú, že podrobne, presne a jednotne neodôvodnil napadnutý rozsudok, čím porušil procesné práva žalobcov.
Pokiaľ ide o výhrady ÚHVT, Baena Grupo sa domnieva, že Všeobecný súd nebol povinný sa vyjadriť k príslušnej skupine verejnosti, tak ako je uvedené v bode 52 vyššie a preto rozsudok Všeobecného súdu nemôže byť postihnutý vadou nedostatku odôvodnenia.
Čo sa týka výhrad H. Neumana a A. Galdeano del Sela, Baena Grupo namieta ich neprípustnosť. Táto spoločnosť tvrdí, že H. Neuman a A. Galdeano del Sel neoznačili časti napadnutého rozsudku, ktoré by boli postihnuté vadou nedostatku odôvodnenia.
Posúdenie Súdnym dvorom
Čo sa týka porušenia povinnosti odôvodnenia uvádzanej ÚHVT, toto sa zakladá na tvrdení, že Všeobecný súd na jednej strane neuviedol dôvody, pre ktoré „odlišný výraz v tvári je pre mládež, ktorá kupuje tričká a prilby zrejmý“ a na druhej strane tým, že sa odvolal na skupinu verejnosti tvorenú užívateľmi „tlačených predmetov vrátane reklamných materiálov“.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že povinnosť odôvodňovať rozsudky vyplýva z článku 36 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ktorý sa na konanie pred Všeobecným súdom uplatňuje na základe článku 53 prvého odseku toho istého štatútu a článku 81 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu (pozri najmä rozsudok zo 4. októbra 2007, Naipes Heraclio Fournier/ÚHVT, C-311/05 P, bod 51 a tam citovanú judikatúru).
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že rozsudky Všeobecného súdu musia byť dostatočne odôvodnené, aby mal Súdny dvor možnosť vykonať svoje súdne preskúmanie (pozri najmä rozsudok Naipes Heraclio Fournier/ÚHVT, už citovaný, bod 52 a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci, najmä s ohľadom na konštatovania uskutočnené v bodoch 60 až 62 tohto rozsudku, stačí uviesť, že odôvodnenie, ktoré poskytol Všeobecný súd v napadnutom rozsudku je samo osebe jasné a zrozumiteľné a umožňuje poznať dôvody, pre ktoré Všeobecný súd vyhovel jedinému žalobnému dôvodu, ktorý pred ním uplatnila Baena Grupo. Napadnutý rozsudok teda nie je postihnutý vadou nedostatku odôvodnenia.
Tento žalobný dôvod preto treba zamietnuť ako nedôvodný.
S ohľadom na vyššie uvedené treba toto odvolanie zamietnuť ako sčasti neprípustné a sčasti nedôvodné.
O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe článku 118 uvedeného rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže H. Neuman a A. Galdeano del Sel v rámci odvolania vo veci C-101/11 P nemali úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ich na náhradu trov konania týkajúcich sa tohto odvolania v súlade s návrhmi spoločnosti Baena Grupo.
Keďže ÚHVT v rámci odvolania vo veci C-102/11 P nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania týkajúcich sa tohto odvolania v súlade s návrhmi spoločnosti Baena Grupo.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Odvolania sa zamietajú.

2.
H. Neuman a A. Galdeano del Sel znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila spoločnosť José Manuel Baena Grupo, SA, v konaní o odvolaní vo veci C-101/11 P.

3.
Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila spoločnosť José Manuel Baena Grupo, SA, v konaní o odvolaní vo veci C-102/11 P.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.