CELEX: 62013CJ0498
Ennakkoratkaisupyyntö
Maatalous
Yhteinen maatalouspolitiikka Asetus (ETY) N:o 2078/92
Ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuiset maatalouden tuotantomenetelmät
Pitkäaikainen viljelykäytöstä poistaminen ympäristöön liittyvistä syistä
Maataloustuottajille maksetut, Euroopan unionin yhteisrahoittamat maatalouden ympäristötuet
Tällaisten tukien saajan asema

Ennakkoratkaisupyyntö koskee ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (
EYVL L 215, s. 85
) ja asetuksen N:o 2078/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24.4.1996 annetun komission asetuksen (EY) N:o 746/96 (
EYVL L 102, s. 19
) tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa valittajana on Agrooikosystimata EPE (jäljempänä Agrooikosystimata) ja vastapuolina Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (talous- ja valtiovarainministeri), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (maaseudun kehitys- ja elintarvikeministeri) ja Perifereia Thassalias (Perifereaki Enotita Magnisias) (Thessalian alue, Magnesian alueyksikkö) ja joka koskee sitä, että Agrooikosystimatan vuokralle ottamat maatalousmaat on suljettu pitkäaikaista viljelykäytöstä poistamista koskevan ohjelman (jäljempänä kesannointiohjelma) ulkopuolelle.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Asetus N:o 2078/92
Asetuksen N:o 2078/92 johdanto-osan 2., 4., 10., 11. ja 12. perustelukappaleessa todettiin seuraavaa:
”Yhteisön maataloustuotannon vähentämiseen tähtäävistä toimenpiteistä on oltava hyötyä ympäristölle,–
–– –
soveltuvan tukijärjestelmän avulla maanviljelijät voivat merkittävästi palvella koko yhteiskuntaa ottamalla käyttöön tai ylläpitämällä tuotantomenetelmiä, jotka ovat sopusoinnussa kasvavien ympäristönsuojelun ja luonnonvarojen suojelun vaatimusten kanssa tai maaseutuympäristön ja maiseman hoidon vaatimusten kanssa;–
–– –
ongelmien laajuuden vuoksi on tarpeen soveltaa järjestelmiä kaikkiin yhteisön maanviljelijöihin, jotka sitoutuvat viljelemään maata siten, että he suojelevat, hoitavat ja parantavat ympäristöä ja maaseutuympäristöä ja välttävät kaikenlaista maataloustuotannon voimaperäistämisen lisäämistä,
näyttää – – suotavalta ottaa käyttöön pitkäaikaisen kesannoinnin mahdollistava järjestelmä ympäristöön ja luonnonvarojen suojeluun liittyvistä syistä,
tässä asetuksessa tarkoitetuilla toimenpiteillä on kannustettava maanviljelijöitä sitoutumaan ympäristönsuojelun ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusoinnussa olevaan maatalouteen ja siten edistämään markkinoiden tasapainoa; toimenpiteillä on korvattava maanviljelijöille tuotannon vähenemisestä ja/tai tuotantokustannusten kasvamisesta aiheutuvat tulonmenetykset sekä heidän työnsä ympäristön parantamisessa.”
Asetuksen N:o 2078/92 1 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”Perustetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosaston yhteisrahoittama yhteisön tukijärjestelmä:
—
yhteisissä markkinajärjestelyissä säädettyjen muutosten täydentämiseksi,
—
yhteisön maatalous- ja ympäristöpolitiikan tavoitteiden toteutumisen edistämiseksi,
—
kohtuullisen tulotason turvaamiseksi maanviljelijöille.
Tämä yhteisön tukijärjestelmä on tarkoitettu:
a)
suosimaan maatalouden ympäristöhaittoja vähentävää maataloustuotantoa, jolloin tuotannon vähentyessä markkinoiden tasapaino paranee;
b)
suosimaan ympäristölle suotuisaa kasvintuotannon ja nautojen ja lampaiden kasvatuksen laajaperäistämistä, mukaan lukien maatalousmaiden muuttamista laajaperäisesti viljellyiksi laitumiksi;
c)
suosimaan sellaista maatalousmaiden hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön, maaseutuympäristön, maiseman, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen;
d)
kannustamaan viljelemättömien maatalous- ja metsämaiden hoitoa siellä, missä se näyttää välttämättömältä ekologisista syistä, luonnontuhojen tai tulipalovaaran vuoksi, ja estämään tästä syystä maatalousalueiden väestökatoon liittyvät uhat;
e)
kannustamaan maatalousmaiden pitkäaikaista kesannointia ympäristöllisistä syistä;
f)
kannustamaan maankäytön suunnittelua julkiseen käyttöön ja virkistystarkoituksiin;
g)
suosimaan maanviljelijöiden perehdyttämistä ja kouluttamista ympäristönsuojelun ja maaseutuympäristön hoitamisen vaatimusten kanssa sopusointuiseen maatalouteen.”
Saman asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa säädettiin seuraavaa:
”Jos tuella on myönteisiä vaikutuksia ympäristöön ja maaseutuympäristöön, järjestelmään voi sisältyä tukia maataloustuottajille, jotka sitoutuvat:
– –
e)
hoitamaan viljelemättömiä maatalous- tai metsämaita;
f)
edistämään pitkäaikaista viljelykäytöstä poistamista vähintään 20 vuodeksi ympäristön käyttöön liittyvistä syistä, erityisesti biotooppien suojelualueiden tai luonnonpuistojen perustamiseksi tai vesien suojelemiseksi;
– –”
Mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa säädettiin seuraavaa:
”Maanviljelijöille, jotka tekevät vähintään viideksi vuodeksi yhden tai useamman 2 artiklassa tarkoitetun sopimuksen, myönnetään vuosittainen palkkio tuotannosta poistettua hehtaaria tai eläinyksikköä kohti kyseiseen alueeseen sovellettavan ohjelman mukaisesti. Maan viljelykäytöstä poistamisen osalta tämä sopimus tehdään 20 vuodeksi.”
Asetuksen N:o 2078/92 5 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”1.   Tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi 3 artiklan 4 kohdassa ja/tai alueohjelmissa tarkoitettujen yleissäännösten yhteydessä jäsenvaltioiden on määritettävä:
a)
tuen myöntämisedellytykset;
b)
tukien määrä edunsaajan tekemän sopimuksen perusteella ja tulonmenetysten sekä toimenpiteen kannustavuuden perusteella;
c)
edellytykset, joiden mukaisesti tuki 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetun viljelemättömän maanpinnan hoitamiseksi voidaan myöntää muille kuin maanviljelijöille, jos tehtävän hoitamiseen ei ole maanviljelijää;
– –
2.   Tämän asetuksen nojalla tukea ei voida myöntää aloille, jotka kuuluvat yhteisön järjestelmään maan poistamiseksi viljelykäytöstä ja joita käytetään muuhun kuin elintarviketuotantoon.
– –”
Asetus N:o 2078/92 kumottiin Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (
EYVL L 160, s. 80
) 55 artiklan 1 kohdalla.
Asetuksen N:o 1257/1999 55 artiklan 3 kohdan nojalla kyseisen 55 artiklan 1 ja 2 kohdassa kumottuja asetuksia sovelletaan edelleen toimiin, jotka Euroopan yhteisöjen komissio on niiden nojalla hyväksynyt ennen 1.1.2000.
Asetus N:o 746/96
Asetuksen N:o 746/96 1 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”Asetuksen (ETY) N:o 2078/92 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuet maatiloille myönnetään ympäristöön sekä maaseutuympäristöön myönteisesti vaikuttavia sitoumuksia vastaan. Huomioon ottaen mainitun asetuksen 1 artiklassa esitetyt tavoitteet näiden sitoumusten on lisättävä tuotantomenetelmien yhteensopivuutta ympäristönsuojelun vaatimusten kanssa sekä osaltaan edistettävä hyvää maanviljelykäytäntöä.”
Päätös 2000/115/EY
Ominaisuuksien määritelmistä, maataloustuoteluettelosta, määritelmäluettelon poikkeuksista ja maatilojen rakennetta koskevien tilastotietojen keruuseen kuuluvista alueista ja tutkimusalueista 24.11.1999 tehdyn komission päätöksen 2000/115/EY (
EYVL 2000, L 38, s. 1
) liitteessä I, jonka otsikko on ”Ominaisuusluettelon määritelmät ja selitykset yhteisön maatilojen rakennetutkimuksia varten”, määritellään maatila seuraavasti:
”Teknisesti ja taloudellisesti itsenäinen yksikkö, jolla on yksi johto ja joka tuottaa maataloustuotteita. Maatilalla voidaan tuottaa myös muita (kuin maatalouteen liittyviä) sivutuotteita ja ‑palveluita.”
Tämän liitteen B/01 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tilan haltija (luonnollinen henkilö, luonnollisista henkilöistä koostuva ryhmä tai oikeushenkilö) on se henkilö, jonka lukuun ja nimissä tilaa hoidetaan ja joka on oikeudellisesti ja taloudellisesti tilasta vastuussa eli ottaa tilasta taloudellisen riskin. Haltija voi olla tilan omistaja tai vuokralainen, hänellä voi olla tilaan pitkäaikainen vuokraoikeus tai nautintaoikeus tai hän hoitaa tilaa uskottuna miehenä. Kaikkia tilan maataloustöihin osallistuvia tilayhtymän osakkaita pidetään haltijoina.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Agrooikosystimata muodostettiin rajavastuuyhtiöksi, jonka toimialana on erityisesti maatalous- ja luonnonympäristön suojelua, parantamista ja hyödyntämistä koskevien ohjelmien ja hankkeiden suunnitteleminen ja täytäntöönpano, ympäristönsuojelua koskevien aloitteiden ja toimien kehittäminen, ympäristövaikutuksia koskevien tutkimusten suorittaminen sekä maaseudun kehittämisohjelmien tutkiminen ja täytäntöönpano.
Vuonna 1997 Agrooikosystimata otti vuokralle 237,4 hehtaarin suuruisen maa-alueen Magnesian alueyksiköstä perustaakseen sinne muun muassa biotooppeja ja luonnonpuistoja.
Agrooikosystimata teki 26.1.1998 Magnesian itsehallintoalueen maaseudun kehittämisyksikön johtajan kanssa, joka toimi maaseudun kehitys- ja elintarvikeministerin edustajana, asetuksessa N:o 2078/92 säädetyn kesannointiohjelman puitteissa hyödyntämissopimuksen.
Kyseessä olevat maa-alueet sisällytettiin vuodesta 1998 lähtien tähän ohjelmaan 20 vuodeksi. Agrooikosystimata antoi eri sitoumuksia, jotka liittyivät mainitussa ohjelmassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamiseen valvonnan alaisena, ja se sai vastikkeeksi hehtaarikohtaisen perustuen sekä täydentävän tuen viideksi vuodeksi luonnonpuiston perustamista varten.
Kesäkuussa 2005 Kreikan alueen kesannointiohjelman keskusvalvontalautakunta katsoi, että siitä huolimatta, että nämä maa-alueet olivat tukikelpoisia tässä ohjelmassa, Agrooikosystimata ei täyttänyt mainittujen tukien saamista koskevia edellytyksiä.
Tämän lautakunnan mukaan kesannointiohjelmaan voivat osallistua ainoastaan luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joilla silloin, kun niiden maatalousmaa sisällytettiin tähän ohjelmaan, oli niiden tukikelpoisilla alueilla harjoittamasta maataloustoiminnasta tuloja, jotka ne saattoivat menettää tuotannon suunnitellun vähenemisen taikka tuotantokustannusten kasvamisen takia.
Sitä vastoin sen mukaan mainittuun ohjelmaan eivät voi osallistua luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka silloin, kun niiden maatalousmaat sisällytettiin mainittuun ohjelmaan, eivät ole kärsineet niiden tuotantosuunnan vaihtamisesta johtuvia tulon menetyksiä, eivätkä sitä suuremmalla syyllä oikeushenkilöt, jotka on perustettu tavoitteena päästä mainitussa ohjelmassa säädettyjen tukien piiriin sen ansiosta, että niiden tätä varten vuokraamat maatalousmaat taikka maatalousmaat, jotka ne aikovat vuokrata tätä varten, sisällytetään kyseiseen ohjelmaan.
Kesannointiohjelman keskusvalvontalautakunta katsoi, että Agrooikosystimata oli perustettu kaupalliseksi yhtiöksi, ettei sille ollut aiheutunut mitään tulonmenetyksiä siitä, että kyseiset maa-alueet oli sisällytetty kesannointiohjelmaan, ja että näiden maa-alueiden vuokraamisella sekä niiden sisällyttämisellä kyseiseen ohjelmaan oli lisäksi asetuksen N:o 2078/92 säännösten kanssa ristiriidassa oleva kaupallinen ja voittoa tavoitteleva tavoite, ja se katsoi, että mainitut maa-alueet oli virheellisesti sisällytetty kyseiseen ohjelmaan ja ne pitäisi siitä poistaa.
Näin ollen Magnisian itsehallintoalueen maaseudun kehittämisyksikön johtajan 14.11.2007 tekemällä päätöksellä maaseudun kehitys- ja elintarvikeministerin ja Agrooikosystimatan välinen sopimus irtisanottiin ja kyseiset maa-alueet poistettiin kesannointiohjelmasta.
Agrooikosystimata nosti kanteen tästä päätöksestä. Se väittää Dioikitiko Efeteio Larisasissa (Larisan hallintoasioita käsittelevä muutoksenhakutuomioistuin), että sekä asetuksen N:o 2078/92 2 artiklan 1 kohdasta että asetuksen N:o 746/96 2 artiklan 1 kohdasta ja ominaisuuksien määritelmistä ja maataloustuoteluettelosta vuosina 1988–1997 tehtävää maatilojen rakennetta koskevaa perustutkimusta varten 26.10.1989 tehdystä komission päätöksestä 89/651/ETY (
EYVL L 391, s. 1
) ja päätöksestä 2000/115 ilmenee, että kesannointiohjelman tuensaajia ovat haltijat, luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, ovatpa ne omistajia tai vuokraviljelijöitä, riippumatta siitä, harjoittavatko nämä maataloustoimintaa jo toiminnassa olevilla tiloilla, jotka tuottavat maataloustuloja. Agrooikosystimatan mukaan haltijalle maksetaan asetuksessa N:o 2078/92 säädettyä taloudellista korvausta sen vuoksi, että siltä on poistettu mahdollisuus käyttää kyseessä olevia maa-alueita niiden käyttötarkoituksen mukaisesti.
Dioikitiko Efeteio Larisas katsoo, että asetuksista N:o 2078/92 ja N:o 746/96 ilmenee, että ainoastaan henkilöt, joiden pääasiallinen ammatti on maanviljely ja joiden tulot, joita he saavat tukikelpoisista tiloista, pienenevät niiden sitoumusten ja sopimusten vuoksi, joita he ovat allekirjoittaneet, voivat osallistua kesannointiohjelmaan. Mainittu tuomioistuin katsoo, että koska Agrooikosystimata ei harjoittanut mitään maataloustoimintaa eikä sille ole aiheutunut mitään maataloustulon menetystä kyseisten maa-alojen kesannoinnin vuoksi, tämä yhtiö ei täyttänyt edellytyksiä hyötyä tästä ohjelmasta näiden maa-alueiden perusteella.
Dioikitiko Efeteio Larisas on näin ollen hylännyt Agrooikosystimatan nostaman kanteen.
Pääasian valittaja, joka moittii mainittua tuomioistuinta siitä, että se on perustanut tuomionsa asetusten N:o 2078/92 ja N:o 746/96 virheelliseen tulkintaan, on tehnyt valituksen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa.
Koska Symvoulio tis Epikrateias on katsonut, että pääasian ratkaisu riippuu mainittujen asetusten tulkinnasta, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko asetusten N:o 2078/92 ja N:o 746/96 järjestelmän mukaiseen kesnnointiohjelmaan pääsyyn oikeutettujen oltava maanviljelijöitä vai riittääkö, että heillä on taloudellinen riski ohjelman piiriin kuuluvasta tilasta, jonka hoitamisesta he ovat vastuussa?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy kysymyksellään lähtökohtaisesti, onko asetuksella N:o 2078/92 käyttöön otetun kesannointiohjelman tuensaajien oltava maanviljelijöitä vai riittääkö, että heillä on taloudellinen riski ohjelman piiriin kuuluvasta maatilasta, jonka hoitamisesta he ovat vastuussa.
Agrooikosystimata riitauttaa ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa Dioikitiko Efeteio Larisasin asetuksille N:o 2078/92 ja N:o 746/96 antaman tulkinnan, jonka mukaan mainittuun ohjelmaan voivat osallistua ainoastaan henkilöt, joiden pääasiallinen ammatti on maanviljely ja joiden tulot, jotka he saavat ohjelman piiriin kuuluvista maatiloista, pienenevät niiden sitoumusten ja sopimusten vuoksi, jotka he ovat allekirjoittaneet.
Agrooikosystimatan mukaan asetuksen N:o 2078/92 2 artiklan 1 kohdasta, jonka kreikankielisessä versiossa määritellään asetuksella käyttöön otetun tukijärjestelmän tuensaajien olevan ”κατόχους γεωργικών εκμεταλλεύσεων” (maataloustuottajia), ilmenee, että maanviljelijän asema ei ole edellytys kesannointiohjelmaan osallistumiseksi.
Agrooikosystimata väittää tältä osin, että mainitussa asetuksessa tehdään ero käsitteen ”γεωργоί” (maanviljelijät) ja käsitteen ”κατόχους γεωργικών εκμεταλλεύσεων” (maataloustuottajat) välillä. Viimeksi mainitun käsitteen, joka on laajempi kuin ensin mainittu, pitäisi vastata päätöksen 2000/115 liitteessä I olevassa B/01 kohdassa olevaa käsitettä, jonka mukaan ”(luonnollinen henkilö, luonnollisista henkilöistä koostuva ryhmä tai oikeushenkilö) on se henkilö, jonka lukuun ja nimissä tilaa hoidetaan ja joka on oikeudellisesti ja taloudellisesti tilasta vastuussa eli ottaa tilasta taloudellisen riskin”.
On todettava, että asetuksen N:o 2078/92 2 artiklan 1 kohdan eri kieliversioiden välillä on eroavaisuuksia.
Kun tämän säännöksen kreikan-, ranskan-, italian- ja hollanninkielisissä versioissa viitataan maataloustuottajan käsitteeseen tässä asetuksessa säädetyn tukijärjestelmän edunsaajien yksilöimiseksi, mainitun säännöksen saksan-, espanjan- ja englanninkielisissä versioissa viitataan maanviljelijän käsitteeseen.
Tästä on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksiä on tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti ottaen huomioon kaikki unionin virallisilla kielillä laaditut versiot ja että unionin oikeuden säädöksen erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen lainsäädännön systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on (ks. tuomio GSV, C-74/13,
EU:C:2014:243
, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Vaikka nyt käsiteltävässä asiassa asetuksen N:o 2078/92 kreikan-, ranskan-, italian- ja hollanninkielisten versioiden 2 artiklan 1 kohdassa käytetään ilmaisua ”maataloustuottaja” ilmaisun ”maanviljelijä” sijaan nimeämään kyseessä olevan tukijärjestelmän edunsaajat, näillä käsitteillä on toisiaan vastaava merkitys, kuten mainitun asetuksen rakenteesta ilmenee.
Tämä käy ilmi sekä asetuksen N:o 2078/92 johdanto-osasta, jonka kussakin edellä tämän tuomion 32 kohdassa mainituista kieliversioista käytetään ilmaisua ”maanviljelijä”, eikä ilmaisua ”tuottaja”, silloinkin, kun sen 4. ja 12. perustelukappaleessa yksilöidään siinä käyttöön otettavan tukijärjestelmän edunsaajiksi ”maanviljelijät”, sekä tämän asetuksen 1 artiklasta, jonka mukaan kyseisen asetuksen tavoitteena on kohtuullisen tulotason turvaaminen ”maanviljelijöille”.
Tätä tulkintaa tukee asetuksen N:o 2078/92 5 artiklan 1 kohdan c alakohta, joka koskee viljelemätöntä maanpintaa ja josta ilmenee, että kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa säädettyä tukea voitiin myöntää muille kuin maanviljelijöille vain, jos viljelemättömien maatalous- tai metsämaiden hoitamiseen ei ollut maanviljelijöitä.
Edellä esitetyistä päätelmistä johtuva tulkinta, jonka mukaan ainoastaan henkilöt, jotka olivat maanviljelijöitä, saattoivat osallistua kesannointiohjelmaan, on myös asetuksen N:o 2078/92 tavoitteiden mukainen.
Kuten kyseisen asetuksen 2, 10 ja 12 perustelukappaleesta ilmenee, tällä asetuksella otettiin käyttöön yhteisön tukijärjestelmä, jonka pääasiallisena tavoitteena oli maataloustuotteiden tuotannon ohjaaminen (ks. vastaavasti tuomio Huber, C-336/00,
EU:C:2002:509
, 35 kohta).
Tämä oli erityisesti kesannointiohjelman tavoite; ohjelman mukaan maanviljelijöille, jotka sitoutuivat poistamaan maataloustoiminnastaan osan maatalousmaastaan ympäristöön ja luonnonvarojen suojeluun liittyvistä syistä, maksetaan korvaus.
Tältä osin on täsmennettävä, että yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (
EUVL L 270, s. 1
ja oikaisu
EUVL 2004, L 94, s. 70
) 2 artiklan c alakohdassa määriteltyä käsitettä ”maataloustoiminta”, joka sisältää maan säilyttämisen viljelyn ja ympäristön kannalta hyvässä kunnossa, ei voida käyttää asetuksen N:o 2078/92 tulkitsemisessa, koska tämä käsite on määritelty maataloustuotantotukien tuotantomääristä irrottamisen yhteydessä, eli täysin eri asiayhteydessä kuin johon pääasian tosiseikat kuuluvat. Mainitussa asiayhteydessä maataloustukia nimittäin myönnettiin vielä olennaisin osin tuotantomäärän perusteella.
Edellä esitetyistä päätelmistä johtuu, että ainoastaan henkilöt, joilla oli aiemmin maataloustuotantoa, saattoivat osallistua kesannointiohjelmaan.
Tätä tulkintaa tukee päätöksen 2000/115 liite I, jonka mukaan ”kaikkia tilan maataloustöihin osallistuvia osakkaita pidetään haltijoina” ja jossa maatilan määritellään olevan ”teknisesti ja taloudellisesti itsenäinen yksikkö, jolla on yksi johto ja joka tuottaa maataloustuotteita”.
Lisäksi on niin, että vaikka unionin tuomioistuin on katsonut, että ympäristönsuojelulliset tavoitteet ovat osa asetuksen N:o 2078/92 tavoitteita, se on myös täsmentänyt, että vaikka ympäristön paremmin huomioon ottavien tuotantomenetelmien edistäminen on toki yhteisen maatalouspolitiikan todellinen tavoite, se on kuitenkin liitännäinen (ks. vastaavasti tuomio Huber,
EU:C:2002:509
, 32 ja 36 kohta).
Näissä olosuhteissa ei voida Agrooikosystimatan tavoin väittää, että asetuksessa N:o 2078/92 tarkoitettujen maatalouden ympäristötavoitteiden toteuttaminen riittää yksinään oikeuttamaan sen, että siinä säädettyä tukea myönnettäisiin muille kuin maanviljelijöille.
Kaikkien edellä esitettyjen päätelmien perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetusta N:o 2078/92 on tulkittava siten, että ainoastaan henkilöt, joilla oli aiemmin ollut maataloustuotantoa, saattoivat osallistua sen 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuun kesannointiohjelmaan.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30.6.1992 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2078/92 on tulkittava siten, että ainoastaan henkilöt, joilla oli aiemmin ollut maataloustuotantoa, saattoivat osallistua sen 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuun pitkäaikaista viljelykäytöstä poistamista koskevaan ohjelmaan.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: kreikka.