CELEX: 62009CJ0489
Šiesta smernica o DPH
Článok 11 časť C ods. 1 a článok 27 ods. 1 a 5
Zdaniteľný základ
Zjednodušujúce postupy
Tabakové výrobky
Kontrolné známky
Výber DPH výlučne pri zdroji
Sprostredkovateľ
Úplné alebo čiastočné nezaplatenie ceny
Zamietnutie žiadosti o vrátenie DPH

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 11 C ods. 1 a článku 27 ods. 1 a 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS
zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej
hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2004/7/ES z 20. januára 2004 (Ú. v. EÚ L 27,
s. 44; Mim. vyd. 09/002, s. 7, ďalej len „šiesta smernica“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Vandoorne NV (ďalej len „Vandoorne“) a Belgickým kráľovstvom, ktorého
predmetom bolo zamietavé rozhodnutie Belgického kráľovstva vrátiť tejto spoločnosti daň z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“)
týkajúcu sa dodávok tabakových výrobkov po tom, ako zmluvný partner uvedenej spoločnosti nezaplatil cenu za dodávky.

Právny rámec

Právna úprava Únie
Článok 2 šiestej smernice stanovuje:
„[DPH] podlieha:
1.      dodávka tovaru alebo služieb za úhradu [za protihodnotu –
neoficiálny preklad
] v rámci územia štátu zdaniteľnou osobou,
2.      dovoz tovaru.“
Článok 5 ods. 1 tejto smernice stanovuje:
„Pojem ‚dodávka tovarov‘ predstavuje prevod práva nakladať s hmotným majetkom na iného majiteľa.“
Článok 10 uvedenej smernice nachádzajúci sa v hlave VII nazvanej „Zdaniteľný prípad a daňový nárok [Zdaniteľné plnenie a splatnosť
dane –
neoficiálny preklad
]“ znie:
„1.      a)      Pojem ‚zdaniteľný prípad [zdaniteľné plnenie –
neoficiálny preklad
]‘ predstavuje udalosť, na základe ktorej sú splnené právne podmienky potrebné na vznik daňového nároku [daňovej povinnosti
–
neoficiálny preklad
].
b)      ‚Daňový nárok [daňová povinnosť –
neoficiálny preklad
]‘ vzniká, keď sa daňový úrad podľa zákona stane v danom momente oprávneným požadovať daň od osoby povinnej túto daň zaplatiť,
odhliadnuc od toho, že čas platby sa môže odsunúť.
2.      Zdaniteľný prípad a daňový nárok [Zdaniteľné plnenie a daňová povinnosť –
neoficiálny preklad
] vzniknú, keď sa dodá tovar alebo poskytnú služby. ...“
Článok 11 C ods. 1 šiestej smernice, ktorý sa nachádza v hlave VIII tejto smernice nazvanej „Zdaniteľná čiastka [Zdaniteľný
základ –
neoficiálny preklad
]“, uvádza:
„V prípade zrušenia, odmietnutia [odstúpenia od zmluvy –
neoficiálny preklad
], úplného alebo čiastočného nezaplatenia alebo v prípade zníženia ceny po uskutočnení dodávky sa zdaniteľný základ primerane
zníži za podmienok, ktoré stanovia členské štáty.
Avšak v prípade úplného alebo čiastočného nezaplatenia nemusia členské štáty toto pravidlo dodržať.“
Článok 27 tejto smernice obsiahnutý v hlave XV smernice nazvanej „Zjednodušujúce postupy“ znie:
„1.      Rada konajúc jednomyseľne na návrh Komisie môže povoliť každému členskému štátu zaviesť osobitné opatrenia pre výnimku z ustanovení
tejto smernice, aby zjednodušila postup účtovania [výber –
neoficiálny preklad
] dane alebo zabránila určitým typom daňového úniku alebo vyhýbaniu sa daniam [daňovým podvodom alebo daňovým únikom –
neoficiálny preklad
]. Opatrenia na zjednodušenie postupu pre vyberanie dane, s výnimkou zanedbateľného rozsahu, nemôžu ovplyvniť celkové množstvo
zisku z dane členského štátu vybratého na stupni konečnej spotreby.
...
5.      Členské štáty, ktoré zaviedli od 1. januára 1977 špeciálne opatrenia [ktoré k 1. januáru 1977 uplatňujú osobitné opatrenia
–
neoficiálny preklad
], o ktorých sa hovorí v odseku 1 vyššie, môžu si ich ponechať v platnosti za predpokladu, že upovedomia o tom Komisiu do
1. januára 1978 s tým, že kde boli takéto derogácie [odchylné úpravy –
neoficiálny preklad
] navrhnuté kvôli zjednodušeniu postupov pri účtovaní dane [výberu dane –
neoficiálny preklad
], zodpovedajú požiadavkám uvedeným v odseku 1 vyššie.“
Smernica Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve,
pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov (Ú. v. ES L 76, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179), ktorá sa uplatňuje na tabakové výrobky,
v článku 6 ods. 1 stanovuje, že daňová povinnosť týkajúca sa spotrebnej dane vzniká uvedením výrobkov do voľného obehu, teda
najmä okamihom vyrobenia týchto výrobkov alebo ich dovozu mimo režimu podmienečného oslobodenia od dane.
Článok 10 smernice Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je
daň z obratu (Ú. v. ES L 291, s. 40; Mim. vyd. 09/001, s. 283), znie:
„1.      Pravidlá vyberania spotrebnej dane budú harmonizované najneskôr v konečnej etape. V predchádzajúcich etapách bude spotrebná
daň platená prostredníctvom daňových kolkov [V predchádzajúcich etapách sa bude spotrebná daň vyberať prostredníctvom kontrolných
známok –
neoficiálny preklad
]. Členské krajiny musia, pokiaľ vyberajú spotrebnú daň prostredníctvom daňových kolkov, tieto kolky [prostredníctvom kontrolných
známok, tieto kontrolné známky –
neoficiálny preklad
] poskytnúť k dispozícii výrobcom a obchodníkom ostatných členských krajín. Ak členské krajiny vyberajú daň [spotrebnú daň
–
neoficiálny preklad
] iným spôsobom, musia brať ohľad na to, či z tohto spôsobu nevznikajú buď prekážky v správe daní alebo technické prekážky
v obchode medzi členskými krajinami.
2.      Pre dovozcov a výrobcov tabakových výrobkov platia podrobné pravidlá pre vyberanie a platenie spotrebnej dane uvedené v odseku
1.“

Vnútroštátna právna úprava
Článok 77 § 1 bod 7 zákona o dani z pridanej hodnoty (ďalej len „zákon o DPH“) znie:
„Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie ustanovení článku 334 programového zákona z 27. decembra 2004, bude daň, ktorá je
vybraná z dodávky tovarov, z poskytovania služieb alebo z nadobúdania tovarov vo vnútri Spoločenstva, vrátená vo výške zodpovedajúcej
sume:
...
7.      pri zániku celej pohľadávky z kúpnej ceny alebo jej časti.“
Článok 58 § 1 zákona o DPH stanovuje:
„Pokiaľ ide o tabakové výrobky, ktoré sú do Belgicka dovezené, nadobudnuté podľa článku 25b alebo vyrobené v Belgicku, daň
sa vyberie vo všetkých prípadoch, v ktorých podľa ustanovení zákonov alebo iných právnych predpisov upravujúcich zdaňovanie
tabaku vzniká povinnosť zaplatiť belgickú spotrebnú daň. Daň sa vypočíta na základe ceny uvedenej na kontrolnej známke alebo,
ak nie je uvedená žiadna cena, na základe zdaniteľného základu pre spotrebnú daň.
...
Takto vybraná daň nahrádza daň, ktorej podlieha dovoz tabakových výrobkov, ich nadobudnutie vo vnútri Spoločenstva a ich dodanie.
Kráľ upraví postupy výberu dane z tabakových výrobkov a určí, kto je túto daň povinný platiť.“
V čase prijatia šiestej smernice bol už v platnosti článok 58 § 1 zákona o DPH. Na základe článku 27 ods. 5 tejto smernice
Belgické kráľovstvo 19. decembra 1997 oznámilo toto ustanovenie Komisii. Toto oznámenie znelo:
„B. Platenie dane v predchádzajúcom stupni
1.      Tabakové výrobky
S cieľom zjednodušiť kontrolu vyberania DPH v tejto oblasti sa daň splatná pri dovoze a dodaní tabakových výrobkov bude vyberať
súčasne so spotrebnou daňou. Pri kúpe kontrolných známok výrobcom alebo dovozcom sa DPH v skutočnosti zaplatí v cene, ktorú
má platiť spotrebiteľ. Neskôr sa nevyberá žiadna DPH, avšak rovnako nemožno vykonať ani nijaký odpočet. Všetky predaje tabakových
výrobkov musia byť faktúrované vrátane dane.“
Kráľovské nariadenie č. 13 z 29. decembra 1992 o dani z pridanej hodnoty z tabakových výrobkov (
Belgisch Staatsblad
, 31. decembra 1992, s. 28086) stanovuje:
„Článok 1
[DPH] z tabakových výrobkov vrátane výrobkov nahradzujúcich tabak, ktoré boli do Belgicka dovezené, nadobudnuté podľa článku
25b [zákona o DPH] alebo vyrobené v Belgicku, je splatná súčasne so spotrebnou daňou.
Sumu dane vypočítanú podľa článku 58 § 1 [zákona o DPH] je dlžník spotrebnej dane povinný zaplatiť tomu, kto je oprávnený
na výber dane.
...
Článok 2
Odchylne od článku 5 bodov 8 a 9 kráľovského nariadenia č. 1 o opatreniach na zabezpečenie platenia dane z pridanej hodnoty
musí byť na faktúrach o dodávke tabakových výrobkov vyznačená cena vrátane dane. Okrem toho musí faktúra obsahovať údaj: ‚tabakové
výrobky: DPH bola odvedená pri zdroji a nie je odpočítateľná‘.“
Článok 6 zákona z 10. júna 1997 o všeobecnom systéme pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní
takýchto výrobkov (
Belgisch Staatsblad
z 1. augusta 1997, s. 19836) stanovuje, že daňová povinnosť týkajúca sa spotrebnej dane vzniká uvoľnením výrobkov do voľného
obehu, teda najmä v okamihu vyrobenia týchto výrobkov alebo ich dovozu mimo režimu podmienečného oslobodenia od dane.
Článok 10a zákona z 3. apríla 1997 o systéme zdaňovania tabakových výrobkov (
Belgisch Staatsblad
zo 16. mája 1997, s. 12105) stanovuje, že spotrebná daň, mimoriadna spotrebná daň a DPH musia byť zaplatené pri dodaní daňových
označení.

Skutkové okolnosti vo veci samej a prejudiciálna otázka
Vandoorne je zaregistrovaná ako zdaniteľná osoba povinná platiť DPH v súvislosti s obchodnou činnosťou spočívajúcou v prevádzkovaní
veľkoobchodu s tabakovými výrobkami. V tomto postavení vstupuje ako sprostredkovateľ v obchodnom reťazci obchodu s týmito
výrobkami medzi výrobcami a/alebo dovozcami na jednej strane a predajcami alebo maloobchodnými predajcami na druhej strane.
V tejto súvislosti zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že tabakové výrobky dodané spoločnosti Vandoorne na účely
výkonu jej činností už boli označené kontrolnými známkami, ktoré prelepili jej dodávatelia ako výrobcovia alebo dovozcovia
týchto výrobkov v súlade s článkom 58 § 1 zákona o DPH a ustanoveniami kráľovského nariadenia č. 13.
Je nesporné, že faktúry o týchto dodávkach spoločnosti Vandoorne obsahujú v súlade s článkom 2 tohto kráľovského nariadenia
údaj: „tabakové výrobky: DPH bola odvedená pri zdroji a nie je odpočítateľná“, a teda neuvádzajú žiadnu osobitnú sumu DPH.
Dodávky týchto výrobkov, ktoré uskutočnila Vandoorne v prospech svojich zmluvných partnerov, obsahujú rovnaký údaj, čiže rovnako
neuvádzajú žiadnu osobitnú sumu DPH.
Vo svojom daňovom priznaní k DPH za prvý štvrťrok roku 2006 Vandoorne požiadala daňový orgán o vrátenie DPH týkajúcej sa dodávok
tabakových výrobkov v prospech spoločnosti Capitol BVBA (ďalej len „Capitol“) z dôvodu definitívneho zániku pohľadávky z uvedených
dodávok po tom, ako bol 14. marca 2005 vyhlásený konkurz na majetok tejto spoločnosti.
Túto žiadosť daňový orgán zamietol s odôvodnením, že z uvedených dodávok nebola vyrubená žiadna DPH, lebo DPH bola pre dotknuté
výrobky zaplatená výrobcom súčasne so spotrebnou daňou jednorazovo podľa článku 58 ods. 1 zákona o DPH.
Rozsudkom z 8. októbra 2008 Rechtbank van eerste aanleg te Brugge rovnako zamietol žalobu Vandoorne ako nedôvodnú.
Hof van beroep te Gent, ktorý rozhodoval v odvolacom konaní, sa rovnako ako Belgické kráľovstvo domnieval, že podľa článku
58 § 1 zákona o DPH a podľa ustanovení kráľovského nariadenia č. 13 nebola na dotknutom obchodnom stupni výmeny tovaru medzi
spoločnosťami Vandoorne a Capitol zaplatená žiadna DPH, keďže táto daň bola v celom rozsahu vybraná pri zdroji od výrobcu
alebo dovozcu, a to súčasne so spotrebnými daňami, a že k dodávkam uskutočneným v prospech spoločnosti Vandoorne bola priložená
faktúra, na ktorej nebola DPH uvedená ako osobitná zložka ceny, v dôsledku čoho táto spoločnosť ani nevykonala odpočet DPH.
Navyše na faktúre, ktorú vystavila Vandoorne spoločnosti Capitol, DPH nebola osobitne uvedená, čo naznačuje, že DPH bola odvedená
pri zdroji a nie je odpočítateľná. Článok 77 § 1 zákona o DPH stanovuje jedine možnosť „vrátiť“ DPH, ktorá bola „vyrubená
na dodávku tovarov“.
Tento súd sa však pýta, či uplatnenie zjednodušujúceho postupu v zmysle článku 27 šiestej smernice môže mať za následok, že
bude vylúčený nárok takéhoto sprostredkovateľa na vrátenie DPH, keďže táto daň je obsiahnutá v cene zaplatenej sprostredkovateľom.
Hoci tento režim spôsobuje, že DPH po označení kontrolnými známkami výrobcom alebo dovozcom stratí svoju povahu dane, nemožno
nechať nepovšimnutú skutočnosť, že na každom nasledujúcom obchodnom stupni sa táto daň platí v celom rozsahu bez toho, aby
zdaniteľná soba mala možnosť vykonať odpočet dane. Ak dodávateľovi zanikne na medzistupni pohľadávka voči jeho zmluvnému partnerovi,
nebude si môcť vymáhať príslušnú čiastku DPH napriek tomu, že túto čiastku DPH svojmu dodávateľovi zaplatil.
Za týchto okolností Hof van beroep te Gent rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Sú belgické právne predpisy, najmä článok 58 § 1 v spojení s článkom 77 § 1 bodom 7 zákona o DPH v súlade s článkom 27 šiestej
smernice..., podľa ktorého členské štáty môžu prijať zjednodušujúce postupy, a/alebo s článkom 11 C ods. 1 tej istej smernice,
ktorý v prípade úplného alebo čiastočného nezaplatenia priznáva nárok na vrátenie DPH, ak tieto vnútroštátne predpisy... pre
dodávky tabakových výrobkov zavádzajú zjednodušenie výberu DPH tým, že táto daň sa vyberá výlučne pri zdroji, a... sprostredkovateľom
v dodávateľskom reťazci podliehajúcim dani, ktorí boli zaťažení DPH z týchto tabakových výrobkov, nepriznávajú nárok na vrátenie
tejto dane pri zániku celej alebo časti pohľadávky z kúpnej ceny?“

O prejudiciálnej otázke
Na úvod je potrebné pripomenúť, že Súdny dvor nemá právomoc vyjadrovať sa v rámci konania podľa článku 267 ZFEÚ k zlučiteľnosti
ustanovení vnútroštátneho práva s právom Únie. Súdny dvor však má právomoc poskytnúť vnútroštátnemu súdu všetky výkladové
prostriedky týkajúce sa tohto práva, ktoré mu umožnia posúdiť túto zlučiteľnosť na účely rozhodnutia veci, ktorú prejednáva
(pozri najmä rozsudky z 5. júla 2007, Fendt Italiana, C‑145/06 a C‑146/06, Zb. s. I‑5869, bod 30, ako aj z 9. marca 2010,
ERG a i., C‑379/08 a C‑380/08, Zb. s. I‑2007, bod 25).
Za týchto okolností musí byť položená otázka chápaná tak, že vnútroštátny súd sa Súdneho dvora v podstate pýta, či článok
11 C ods. 1 a článok 27 ods. 1 a 5 šiestej smernice sa majú vykladať tak, že im odporuje vnútroštátna právna úprava, akou
je dotknutá právna úprava vo veci samej, ktorá vyžaduje výber DPH prostredníctvom kontrolných známok výlučne pri zdroji od
výrobcu alebo dovozcu tabakových výrobkov a sprostredkovateľov, ktorí vstúpili do dodávateľského reťazca po sebe nasledujúcich
dodávok neskôr, zbavuje nároku na vrátenie DPH v prípade úplného alebo čiastočného nezaplatenia ceny za tieto výrobky kupujúcim.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že vnútroštátne odchylné opatrenia upravené v článku 27 ods. 1 a 5 šiestej smernice,
povolené „s cieľom zjednodušiť výber dane alebo vyhnúť sa určitým daňovým podvodom alebo daňovým únikom“, sa vykladajú doslovne
a umožňujú odchýliť sa od zdaniteľného základu DPH uvedeného v článku 11 tejto smernice iba v rozsahu striktne nevyhnutnom
na dosiahnutie tohto cieľa (pozri rozsudky z 10. apríla 1984, Komisia/Belgicko, 324/82, Zb. s. 1861, bod 29, a z 29. mája
1997, Skripalle, C‑63/96, Zb. s. I‑2847, bod 24). Okrem toho musia byť tieto opatrenia primerané a nevyhnutné na dosiahnutie
osobitného cieľa, ktorý sledujú, a nesmú narušovať ciele a zásady šiestej smernice viac, ako je to nevyhnutné (rozsudok z 19. septembra
2000, Ampafrance a Sanofi, C‑177/99 a C‑181/99, Zb. s. I‑7013, bod 60, ako aj z 29. apríla 2004, Sudholtz, C‑17/01, Zb. s. I‑4243,
bod 46).
V prejednávanej veci sa to javí tak, že rovnako ako v prípade holandskej právnej úpravy, ktorá bola predmetom konania a rozsudku
z 15. júna 2006, Heintz van Landewijck (C‑494/04, Zb. s. I‑5381, body 24, 44, 54 a 62), cieľom a dôsledkom odchylných opatrení
prijatých v dotknutej vnútroštátnej právnej úprave vo veci samej a umožňujúcich výber DPH prostredníctvom kontrolných známok
je zabrániť daňovým podvodom a daňovým únikom, ako aj zjednodušiť výber dane, ktorý sa vďaka tomuto odchylnému režimu uskutočňuje
iba na jedinom stupni dodávateľského reťazca s týmito výrobkami tým, že tieto opatrenia stanovujú, že DPH sa vyberie súčasne
so spotrebnými daňami skôr, ako dôjde k zdaniteľnému plneniu v zmysle článku 10 šiestej smernice. Tento režim sa teda týka
okamihu vzniku daňovej povinnosti k DPH tak, aby sa tento okamih zhodoval s okamihom výberu spotrebných daní (pozri rozsudok
zo 14. júla 2005, British American Tobacco a Newman Shipping, C‑435/03, Zb. s. I‑7077, body 45 a 46).
Okrem toho je nesporné, že rovnako ako v prípade holandskej právnej úpravy, ktorá bola predmetom konania a už citovaného rozsudku
Heintz van Landewijck (bod 55), aj tento režim, ako vyplýva z článku 58 § 1 zákona o DPH, ako aj z obsahu oznámenia Belgického
kráľovstva podľa článku 27 ods. 5 šiestej smernice, reprodukovaného v bode 12 tohto rozsudku, viaže sumu splatnej DPH na cenu
výrobkov v štádiu ich konečnej spotreby, lebo uvedená suma sa určuje vo vzťahu k maloobchodnej cene, ktorú platí spotrebiteľ.
V tomto smere je potrebné pripomenúť, že článku 27 ods. 1 šiestej smernice odporujú iba tie opatrenia, ktoré by mohli nezanedbateľným
spôsobom ovplyvniť výšku dane splatnej v štádiu konečnej spotreby (pozri rozsudky z 12. júla 1988, Direct Cosmetics a Laughtons
Photographs, 138/86 a 139/86, Zb. s. 3937, bod 52, ako aj Heintz van Landewijck, už citovaný, bod 57).
Aj keď za určitých okolností, akými sú strata výrobkov, predaj so stratou alebo ich nezákonný predaj za inú ako maloobchodnú
cenu uvedenú na kontrolných známkach, môže mať výrobca alebo dovozca v režime, akým je dotknutý režim vo veci samej, povinnosť
zaplatiť vyššiu sumu DPH, ako je tá, ktorá by vyplynula z uplatnenia harmonizovaného systému práva Spoločenstva v oblasti
výberu DPH, samotná skutočnosť, že takéto okolnosti nastanú, však nepostačuje na tvrdenie, že tieto opatrenia by mohli nezanedbateľným
spôsobom ovplyvniť výšku dane splatnej v štádiu konečnej spotreby (pozri v tomto zmysle rozsudok Heintz van Landewijck, už
citovaný, body 56 až 58). Zjednodušujúci postup totiž svojou povahou sleduje rozsiahlejší prístup, ako sleduje pravidlo, ktoré
nahrádza, preto nevyhnutne nemusí zodpovedať presnej situácii konkrétnej zdaniteľnej osoby (rozsudok Sudholz, už citovaný,
bod 62).
Z uvedeného vyplýva, že režim, akým je dotknutý režim vo veci samej, neporušuje kritériá definované v článku 27 ods. 1 šiestej
smernice a z rovnakých dôvodov neprekračuje to, čo je nevyhnutné na účely zjednodušenia výberu DPH a boja proti daňovým podvodom
a daňovým únikom (pozri v tomto zmysle rozsudok Heintz van Landewijck, už citovaný, body 58 a 59).
Vandoorne vo svojich písomných pripomienkach v prejednávanej veci však uvádza, že tento režim je v rozpore s článkom 11 C
ods. 1 a článkom 27 ods. 1 a 5 šiestej smernice v rozsahu, v ktorom vylučuje nárok na vrátenie DPH v prípade nezaplatenia
ceny. Tým, že článok 27 šiestej smernice umožňuje členským štátom zaviesť režim výberu DPH výlučne pri zdroji odchylne od
všeobecného pravidla, podľa ktorého sa DPH vyberá na každom stupni dodávateľského reťazca, povoľuje výlučne tie vnútroštátne
opatrenia na zjednodušenie výberu DPH, ktoré majú za cieľ predchádzať daňovým podvodom a daňovým únikom. Keďže výklad každej
výnimky musí byť doslovný, takáto odchylná úprava nemôže mať na druhej strane nijaký dopad na iné pravidlá týkajúce sa DPH,
ako sú pravidlá upravujúce vrátenie tejto dane. Okrem toho zánik pohľadávky, ku ktorej v prejednávanej veci došlo, jej spôsobil
rovnakú ujmu, ako je ujma, ktorá by vznikla bežnej zdaniteľnej osobe, na ktorú sa uplatňuje režim postupne odvádzanej DPH,
keďže v rámci dotknutého odchylného režimu každý medzičlánok v dodávateľskom reťazci znáša DPH, ktorá je zahrnutá v cene zaplatenej
jeho dodávateľovi tabakových výrobkov.
Túto argumentáciu nemožno prijať.
V skutočnosti, ako vyplýva z bodu 28 tohto rozsudku, je nesporné, že v režime, akým je dotknutý režim vo veci samej, sa DPH
z tabakových výrobkov vyberá prostredníctvom kontrolných známok vopred výlučne pri zdroji od výrobcu alebo dovozcu týchto
výrobkov súčasne so spotrebnými daňami skôr, ako sa uskutoční zdaniteľné plnenie v zmysle článku 10 šiestej smernice.
Z toho vyplýva, že sprostredkovatelia, ako je spoločnosť Vandoorne vo veci samej, ktorí vstupujú do dodávateľského reťazca
po sebe nasledujúcich dodávok týchto výrobkov až po výrobcovi alebo dovozcovi, jednak nemusia za dodávky uskutočnené v ich
prospech ich vlastným dodávateľom uhradiť žiadnu DPH na vstupe, ktorá by mohla zakladať nárok na okamžitý a úplný odpočet
tejto dane podľa článku 17 ods. 2 šiestej smernice, a jednak títo sprostredkovatelia nemajú žiadnu povinnosť zaplatiť DPH
na výstupe podľa článku 10 ods. 2 uvedenej smernice za dodávky uskutočnené v prospech kupujúcich uvedených výrobkov.
V takejto situácii, akou je dotknutá situácia vo veci samej, je teda nesporné, že, ako to bolo už uvedené v bode 18 tohto
rozsudku, faktúry týkajúce sa týchto rozličných dodávok výrobkov v súlade s článkom 2 kráľovského nariadenia č. 13, reprodukovaného
v bode 13 uvedeného rozsudku, neuvádzajú žiadnu osobitnú sumu DPH, lebo tieto faktúry uvádzajú cenu zahrnujúcu sumu DPH platenú
výrobcom alebo dovozcom a obsahujú údaj: „tabakové výrobky: DPH bola odvedená pri zdroji a nie je odpočítateľná“.
Za týchto okolností sprostredkovatelia, keďže nie sú povinní platiť DPH za dodávky tabakových výrobkov, nemôžu v prípade nezaplatenia
ceny za tieto dodávky kupujúcim žiadať o vrátenie DPH podľa článku 11 C ods. 1 šiestej smernice.
Skutočnosť, že suma DPH zaplatená pri zdroji výrobcom alebo dovozcom prostredníctvom kontrolných známok je z ekonomického
hľadiska zahrnutá v cene dodávok uskutočnených v prospech týchto dodávateľov, je v tomto smere irelevantná. Táto skutočnosť
totiž nijako nespochybňuje to, že uvedení dodávatelia nemajú podľa predpisov o DPH žiadny daňový dlh.
Okrem toho, keďže v režime zjednodušeného výberu DPH, akým je dotknutý režim vo veci samej, suma DPH platená výrobcom alebo
dovozcom prostredníctvom kontrolných známok sa neviaže na protihodnotu, ktorú jednotliví dodávatelia skutočne dostali, ale
ako už bolo konštatované v bode 29 tohto rozsudku, viaže sa na cenu výrobkov v štádiu konečnej spotreby, zánik pohľadávky
sprostredkovateľa, akým je žalobkyňa v tomto konaní, voči jej zmluvnému partnerovi nemôže mať za následok zníženie zdaniteľného
základu.
Za týchto okolností je potrebné konštatovať, že vrátenie sumy DPH takémuto sprostredkovateľovi v prípade nezaplatenia ceny
za dodanie tabakových výrobkov kupujúcim by nezanedbateľným spôsobom v rozpore s požiadavkami článku 27 ods. 1 šiestej smernice
ovplyvňovalo výšku dane splatnej v štádiu konečnej spotreby, čiže aj daňové príjmy plynúce členskému štátu v tomto štádiu.
To by platilo o to viac v prípade, ak by sa žiadosť o vrátenie DPH mala týkať celej sumy zaplatenej výrobcom alebo dovozcom
tabakových výrobkov z dôvodu, že daň, ktorú tieto osoby vopred zaplatili, ovplyvňuje celkovú cenu, ktorú vyfaktúruje sprostredkovateľ
pre svojho zmluvného partnera.
Je pritom pravdepodobné, ako to uviedla Komisia vo svojich pripomienkach, že dotknuté výrobky vzhľadom na svoju povahu môžu
byť ešte predané konečným spotrebiteľom, napríklad ako je to prejednávanej veci, prostredníctvom zástupcu kupujúceho, na ktorého
majetok bol vyhlásený konkurz. Tým by sa nedalo vylúčiť, že uvedené výrobky budú v rozpore so zásadou zavedenou spoločným
systémom DPH spotrebované bez toho, aby bola do štátnej pokladnice zaplatená časť dlhovanej dane alebo celá daň.
Okrem toho je potrebné zdôrazniť, že ak by bolo sprostredkovateľovi v takomto režime umožnené čiastočné vrátenie DPH alebo
dokonca vrátenie celej DPH, tak v prípade, že kupujúci odvolávajúc sa napríklad na platobnú neschopnosť nezaplatí cenu za
dodávky, by hrozilo jednak výrazné sťaženie výberu DPH a jednak, ako to uviedli belgická a česká vláda vo svojich písomných
pripomienkach, podporovanie daňových podvodov a daňových únikov, hoci zjednodušenie výberu DPH a predchádzanie týmto daňovým
podvodom a daňovým únikom sú práve cieľmi, ktoré sleduje tento režim v súlade s článkom 27 ods. 1 šiestej smernice (pozri
analogicky rozsudky Heintz van Landewijck, už citovaný, body 43, 62 a 65, ako aj z 13. decembra 2007, BATIG, C‑374/06, Zb.
s. I‑11271, bod 39).
Trh s cigaretami je, ako už Súdny dvor uviedol, osobitne náchylný na to, aby sa tam rozvíjal protiprávny obchod [pozri rozsudky
z 10. decembra 2002, British American Tobacco (Investments) a Imperial Tobacco, C‑491/01, Zb. s. I‑11453, bod 87; z 29. apríla
2004, British American Tobacco, C‑222/01, Zb. s. I‑4683, bod 72, ako aj BATIG, už citovaný, bod 34].
Z toho vyplýva, že vylúčenie nároku sprostredkovateľa, akým je Vandoorne, na vrátenie DPH v prípade, že kupujúci nezaplatí
cenu za tabakové výrobky, ktoré mu boli dodané, je dôsledkom vlastným režimu, akým je dotknutý režim vo veci samej, ktorého
cieľom je v súlade s kritériami definovanými v článku 27 ods. 1 šiestej smernice zjednodušenie výberu DPH a boj proti daňovým
podvodom alebo daňovým únikom, pokiaľ ide o tieto výrobky.
V dôsledku toho je na položenú prejudiciálnu otázku potrebné odpovedať tak, že článok 11 C ods. 1 a článok 27 ods. 1 a 5 šiestej
smernice sa majú vykladať tak, že im neodporuje vnútroštátna právna úprava, akou je dotknutá právna úprava vo veci samej,
ktorá s cieľom zjednodušiť výber DPH a bojovať proti daňovým podvodom alebo daňovým únikom v súvislosti s tabakovými výrobkami
vyžaduje, aby sa táto daň vyberala prostredníctvom kontrolných známok výlučne pri zdroji od výrobcu alebo dovozcu týchto výrobkov
a vylučuje nárok sprostredkovateľov, ktorí vstupujú do dodávateľského reťazca po sebe nasledujúcich dodávok neskôr, na vrátenie
DPH v prípade nezaplatenia ceny uvedených výrobkov kupujúcim.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Článok 11 C ods. 1 a článok 27 ods. 1 a 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov
členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej
a doplnenej smernicou Rady 2004/7/ES z 20. januára 2004, sa majú vykladať tak, že im neodporuje vnútroštátna právna úprava,
akou je dotknutá právna úprava vo veci samej, ktorá s cieľom zjednodušiť výber DPH a bojovať proti daňovým podvodom alebo
daňovým únikom v súvislosti s tabakovými výrobkami vyžaduje, aby sa táto daň vyberala prostredníctvom kontrolných známok výlučne
pri zdroji od výrobcu alebo dovozcu týchto výrobkov a vylučuje nárok sprostredkovateľov, ktorí vstupujú do dodávateľského
reťazca po sebe nasledujúcich dodávok neskôr, na vrátenie DPH v prípade nezaplatenia ceny uvedených výrobkov kupujúcim.
Podpisy
*
Jazyk konania: holandčina.