CELEX: 62011CJ0623
Žemės ūkis
Pagalba maistu
Reglamentas (EB) Nr. 111/1999
Žemės ūkio produktų tiekimo Rusijos Federacijai programa
Konkurso dėl jautienos vežimo laimėtojas
Jurisdikcijos priskyrimas
Arbitražinė išlyga

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1999 m. sausio 18 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 111/1999, nustatančio Tarybos reglamento (EB) Nr. 2802/98 dėl žemės ūkio produktų tiekimo Rusijos Federacijai programos taikymo bendrąsias taisykles (
OL L 14, p. 3
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 24 t., p. 296; toliau – Reglamentas Nr. 111/1999), iš dalies pakeisto 1999 m. gegužės 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1125/1999 (
OL L 135, p. 41
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 25 t., p. 279), 16 straipsnio išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą, kilusį tarp
Geodis Calberson GE
ir
Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer
(
FranceAgriMer
) dėl prašymo atlyginti nuostolius, kuriuos ši bendrovė patyrė dėl nacionalinės intervencinės agentūros vėlavimo tenkinant prašymus apmokėti suteiktas paslaugas ir grąžinti užstatą, šios bendrovės sumokėtą šiai agentūrai.
Teisinis pagrindas
Pagal 1998 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2802/98 dėl žemės ūkio produktų tiekimo Rusijos Federacijai programos (
OL L 349, p. 12
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 24 t., p. 235) 1 straipsnio 1 dalį:
„Vadovaujantis šio reglamento sąlygomis Rusijai nemokamai tiekiami žemės ūkio produktai, nurodyti 3 straipsnyje, kurie yra sukaupti vykdant intervenciją arba, jei jų nėra sukaupta, bus įsigyjami Bendrijos rinkoje.“
Šio reglamento 2 straipsnio 3 dalyje skelbiama:
„Tiekimo sąnaudos, įskaitant vežimą į uostus arba pasienio punktus, išskyrus iškrovimą ir atitinkamais atvejais perdirbimą Bendrijoje, nustatomos viešo konkurso tvarka arba dėl skubos ar maršrutų sunkumų – apriboto konkurso tvarka.“
Minėto reglamento 4 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Už operacijos vykdymą pagal šio Reglamento sąlygas yra atsakinga Komisija.
<...>“
Pagal Reglamento Nr. 111/1999 2 straipsnį:
„1.   Konkursas skelbiamas siekiant nustatyti iš intervencinių atsargų išimtų arba Bendrijos rinkoje įsigytų produktų tiekimo į gavėjo perėmimo jūros uostus ir pasienio punktus, nustatytus konkurso skelbime, kainą.
a)
Tokia kaina gali būti susijusi su prekių tiekimu nuo intervencinės agentūros sandėlio pakrovimo rampos, arba jau pakrautų į transporto priemonę prekių tiekimu iki nustatytos perėmimo vietos pristatymo etape.
<...>.“
Šio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje skelbiama:
„Paraiškos konkursui pateikiamos raštu intervencinei agentūrai adresu, nurodytu konkurso skelbime, iki nurodytos dienos ir valandos.
<...>“
Minėto reglamento 6 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Atitinkama intervencinė agentūra arba agentūros Komisijai faksu arba telekomunikacijomis perduotu raštu per 24 valandas nuo paraiškų padavimui skirto laikotarpio pabaigos atsiunčia pranešimą, kuriame nurodytas paraiškų konkursą skelbiantis reglamentas, kiekvienai partijai nurodydama:
a)
priimtinų pagal 3, 4 ir 5 straipsnius paraiškų pateikėjų pavadinimus ir adresus;
b)
ir kiekvienoje priimtinoje paraiškoje nurodytą sumą arba, atitinkamai, kiekį.
Atitinkama intervencinė agentūra arba agentūros per pirmesnėje pastraipoje nurodytą laiką Komisijai atsiunčia su kiekviena partija susijusių dviejų gautų palankiausių paraiškų išsamias kopijas kartu su užstato ir 5 straipsnio 1 dalies h ir i punktuose minėto finansinio įsipareigojimo kopijomis bei asmenų, įgaliotų išduoti tuos dokumentus, parašų pavyzdžiais.
2.   Remiantis pateiktomis paraiškomis, galima nuspręsti dėl kiekvienos partijos:
—
nesudaryti jokios tiekimo sutarties
ar
—
sudaryti tiekimo sutartį, remiantis, atitinkamai, pasiūlyta kaina arba kiekiu.
3.   Komisija konkurso laimėtojui kuo skubiau praneša apie konkurso laimėjimą, o intervencinei agentūrai arba agentūroms, kurios gavo paraiškas, siunčia to sprendimo kopiją.
4.   Intervencinės agentūros, gavusios paraiškas, faksu arba prireikus elektroniniu paštu paraiškas padavusiems konkurso dalyviams kuo skubiau praneša apie jų dalyvavimo konkurse rezultatus.“
Pagal Reglamento Nr. 111/1999 7 straipsnio 4 dalį:
„Tiekimo užstatas sumokamas pagal Reglamento (EEB) Nr. 2220/85 III antraštinės dalies 8 straipsnio 1 dalį intervencinės agentūros, atsakingos už mokėjimą, vardu.
Kad yra sumokėtas tiekimo užstatas, įrodoma pateikus dokumento, kurį išdavė užstatą pateikusi finansų institucija ir kuris yra parengtas pagal III priedą, originalą.“
Reglamento Nr. 111/1999 8 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„Atsiradus tiekimo vykdymo sunkumams po to, kai produktus perima konkurso laimėtojas, nurodymus, kaip padėti užbaigti tiekimą, gali duoti tik Komisija, išskyrus ypatingos skubos atvejus.“
Šio reglamento 10 straipsnio 1 dalyje skelbiama:
„Prašymai apmokėti už tiekimą paduodami 4 straipsnyje minėtai agentūrai per du mėnesius nuo konkurso skelbime tiekimui nustatyto laiko pabaigos. <...>“
Pagal minėto reglamento 12 straipsnio 2 dalį:
„Tiekimo užstatas grąžinamas, kai konkurso laimėtojas pateikia įrodymus, kad įvykdė tiekimą pagal šio reglamento ir reglamento, skelbiančio konkretų atskirą konkursą, reikalavimus.
<...>“
To paties reglamento 16 straipsnyje nustatyta:
„Europos Bendrijų Teisingumo Teismas yra kompetentingas spręsti bet kurį ginčą, kylantį dėl taisyklių, reglamentuojančių pagal šį reglamentą vykdomus tiekimo veiksmus, laikymosi, nesilaikymo arba aiškinimo.“
1999 m. rugpjūčio 16 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1799/1999 dėl jautienos tiekimo Rusijai (
OL L 217, p. 20
) 1 straipsnyje numatyta:
„Konkursas skelbiamas siekiant nustatyti iš intervencinių atsargų išimtos <...> jautienos <...> tiekimo į <...> [Rusiją] vykdant tiekimą, numatytą Reglamento (EB) Nr. 111/1999 2 straipsnio 1 dalies a punkte, kainą.
Tiekimas vykdomas remiantis minėtame reglamente ir šio reglamento nuostatose įtvirtinta tvarka.
<...>.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Pasibaigus konkursui, paskelbtam Reglamentu Nr. 1799/1999, su
Geodis Calberson GE
buvo pasirašyta sutartis dėl jautienos vežimo iš Prancūzijos teritorijos į Rusiją.
Po pervežimo minėta bendrovė paprašė nacionalinės intervencijos agentūros ‐
Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer
(
FranceAgriMer
) ‐ apmokėti suteiktas paslaugas remiantis Reglamento Nr. 111/1999 10 straipsniu ir, taikant sąlygas, numatytas minėto reglamento 12 straipsnyje, grąžinti užstatą, kurį ji turėjo sumokėti nacionalinei intervencijos agentūrai.
Kadangi
Geodis Calberson GE
reikalavimai buvo nevisiškai patenkinti, ji pateikė
Tribunal de grande instance de Paris
prašymą atlyginti nuostolius, kuriuos patyrė dėl nacionalinės intervencijos agentūros vėlavimo tenkinant jos prašymus.
Tribunal de grande instance de Paris
nusprendus, kad jis neturi jurisdikcijos nagrinėti bylą,
Geodis Calberson GE
pareiškė ieškinį Paryžiaus administraciniam teismui.
Kadangi minėtos bendrovės ieškinys buvo atmestas 2007 m. liepos 30 d. sprendimu motyvuojant tuo, kad, nesant Reglamente Nr. 111/1999 numatyto termino vežimo paslaugoms apmokėti ir užstatui grąžinti, jokia kaltė dėl vėlavimo įvykdyti šias operacijos negali būti priskirta nacionalinei intervencijos agentūrai, ji pateikė apeliacinį skundą
Cour administrative d’appel de Paris
.
Kadangi
Cour administrative d’appel de Paris
iš dalies patvirtino skundžiamą sprendimą,
Geodis Calberson GE
pareiškė kasacinį skundą
Conseil d’État
.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Teisingumo Teismas savo 1993 m. vasario 11 d. Sprendimu
Cebag prieš Komisiją
(
C-142/91, Rink. p. I-553
) nusprendė, pirma, jog konkursų dėl Europos Bendrijų nemokamo maisto produktų tiekimo laimėtojų teisės ir pareigos nėra visiškai apibrėžtos Bendrijos reglamentuose, bet išplaukia iš šiems tiekimams taikytiname reglamente numatytų sutarčių tarp Komisijos ir konkursų laimėtojų, ir, antra, Komisijos reglamento nuostatos, identiškos Reglamento Nr. 111/1999 16 straipsnio nuostatoms, turi būti laikomos arbitražine išlyga, neatsiejama nuo tiekimo sutarties.
Minėtas teismas pažymėjo, kad Pirmosios instancijos teismas savo 2002 m. spalio 9 d. Sprendime
Hans Fuchs prieš Komisiją
(byla
T-134/01, Rink. p. II-3909
) ir 2004 m. vasario 10 d. Sprendime
Calberson GE prieš Komisiją
(
T-215/01, T-220/01 ir T-221/01, Rink. p. II-587
) taip pat nusprendė, jog, pirma, iš reglamentų Nr. 2802/98 ir Nr. 111/1999 nuostatų matyti, kad teisinis santykis atsiranda tarp Komisijos ir konkurso laimėtojo ir šio santykio nepanaikina aplinkybė, kad tiekimų mobilizavimo priemones iš dalies įgyvendino valstybių narių intervencijos agentūros, ypač kiek tai susiję su mokėjimais konkurso laimėtojams, antra, šis santykis, net nesant taikytinuose reglamentuose aiškaus jo pripažinimo sutartiniu, atitinka dvišalės sutarties kriterijus ir, trečia, Reglamento Nr. 111/1999 16 straipsnis yra arbitražinė išlyga, kaip ji suprantama pagal SESV 272 straipsnį.
Šiomis aplinkybėmis
Conseil d’État
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Reglamento Nr. 111/1999] 16 straipsnio nuostatos turi būti aiškinamos kaip suteikiančios Europos Sąjungos Teisingumo Teismui jurisdikciją nagrinėti ginčus, susijusius su tuo, kokiomis sąlygomis intervencijos agentūra, paskirta organizuoti konkursą dėl nemokamo žemė ūkio produktų tiekimo į Rusiją, atsiskaito su konkurso laimėtoju ir grąžina jo šiai agentūrai sumokėtą tiekimo užstatą, visų pirma ieškinius, kuriais reikalaujama atlyginti žalą, atsiradusią dėl intervencijos agentūros vykdant šias operacijas elgesio?“
Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 111/1999 16 straipsnį reikia aiškinti taip, kad juo Teisingumo Teismui suteikiama jurisdikcija priimti sprendimą dėl visų ginčų, susijusių su konkursu, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, be kita ko, dėl ieškinių, kuriais siekiama, kad būtų atlyginti nuostoliai, atsiradę dėl intervencijos agentūros kaltės vykdant apmokėjimą konkurso laimėtojui ir grąžinant užstatą, pastarojo sumokėtą šiai agentūrai.
Norint pateikti atsakymą į pateiktą klausimą, visų pirma reikia priminti, kad pagal SESV 272 straipsnį Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso priimti sprendimus pagal bet kurią Europos Sąjungos ar jos vardu sudarytos sutarties arbitražinę išlygą, nepaisant to, ar ta sutartis reguliuojama pagal viešąją, ar pagal privatinę teisę.
Be to, reikia pažymėti, kad nagrinėjami Sąjungos teisės aktai numato sutartinio pobūdžio teisinių santykių užmezgimą tarp Sąjungos ir konkurso laimėtojo, kaip antai ieškovės pagrindinėje byloje.
Iš tiesų Komisija, remiantis Reglamento Nr. 2802/98 4 straipsnio 1 dalimi, atsakinga už žemės ūkio produktų tiekimą Rusijos Federacijai. Pagal Reglamento Nr. 111/1999 6 straipsnį ši institucija nusprendžia sudaryti tiekimo sutartį su konkurso laimėtoju, o intervencijos agentūrų vaidmuo šiame etape apsiriboja konkurso dalyvių pasiūlymų gavimu ir galiojančių pasiūlymų persiuntimu Komisijai. Be to, pagal Reglamento Nr. 111/1999 8 straipsnio 3 dalį tik Komisija gali duoti nurodymus siekiant palengvinti tiekimą. Galiausiai, remiantis to paties reglamento 9 straipsnio nuostatomis, jai tenka tiekimo kontrolė.
Iš visų šių nuostatų išplaukia, kad teisiniai santykiai susiklosto tarp Komisijos, kaip konkursą paskelbusio subjekto, ir konkurso laimėtojo.
Dėl šių teisinių santykių kvalifikavimo, jeigu jis aiškiai neišplaukia iš reglamentų Nr. 2802/98, Nr. 111/1999 ir Nr. 1799/1999, atitinkamos Komisijos ir konkurso laimėtojo teisės ir pareigos, kaip teisingai nurodė Pirmosios instancijos teismas (žr. minėtų sprendimų
Hans Fuchs prieš Komisiją
53 punktą ir
Calberson GE prieš Komisiją
86 punktą), nėra visiškai apibrėžtos šiais reglamentais, nes pagrindinis tiekimo elementas, t. y. kaina, priklauso nuo konkurso dalyvių pasiūlymų ir nuo to, ar juos priima Komisija. Remiantis tuo darytina išvada, kad šiuose reglamentuose numatytas tiekimas įgyvendinamas sutartimi, sudaryta tarp Komisijos ir konkurso laimėtojo (žr. pagal analogiją minėto Sprendimo
Cebag prieš Komisiją
12 ir 13 punktus).
Taip pat reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 1799/1999 1 straipsnyje numatyta, jog tiekimas vykdomas remiantis Reglamente Nr. 111/1999 nustatyta tvarka. Todėl pastarojo reglamento 16 straipsnyje įtvirtinta išlyga yra sudėtinė tiekimo sutarties dalis ir turi būti laikoma arbitražine išlyga, kaip tai suprantama pagal SESV 272 straipsnį (žr. pagal analogiją minėto Sprendimo
Cebag prieš Komisiją
14 punktą).
Dėl tokios arbitražinės išlygos apimties reikia pažymėti, kad remiantis nusistovėjusia teismų praktika arbitražinė išlyga iš principo įgalioja Teisingumo Teismą nagrinėti prašymus, išplaukiančius iš sutarties, kurioje yra arbitražinė išlyga, arba kurie tiesiogiai susiję su iš šios sutarties išplaukiančiomis pareigomis (žr. 1986 m. gruodžio 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Zoubek
,
426/85, Rink. p. 4057
, 11 punktą; 1997 m. vasario 20 d. Sprendimo
IDE prieš Komisiją
,
C-114/94, Rink. p. I-803
, 82 punktą ir 1998 m. gruodžio 3 d. Sprendimo
Komisija prieš Iraco
,
C-337/96, Rink. p. I-7943
, 49 punktą).
Tiekimo apmokėjimas ir užstato grąžinimas yra sutartinės pareigos. Jos iš esmės suformuluotos atitinkamai Reglamento Nr. 111/1999 10 straipsnyje ir 12 straipsnio 2 dalyje ir, remiantis Reglamento Nr. 1799/1999 1 straipsniu, pagal kurį tiekimas vykdomas „laikantis Reglamente Nr. 111/1999 nustatytos tvarkos“, tapo sudėtine ginčijamos sutarties dalimi. Todėl prašymai atlyginti patirtus nuostolius dėl vėlavimo įgyvendinant šias dvi sutartines pareigas turi būti laikomi susijusiais su ginčijama sutartimi, kurioje yra arbitražinė išlyga, arba kaip tiesiogiai susiję su iš šios sutarties išplaukiančiomis pareigomis.
Be to, gero teisingumo vykdymo reikalavimai įpareigoja, siekiant išvengti vienas kitam prieštaraujančių sprendimų priėmimo, nenumatyti kelių jurisdikcijos pagrindų vienos sutarties atžvilgiu, be kita ko, atsižvelgiant į nagrinėjamos sutartinės pareigos pobūdį (žr. pagal analogiją 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo
Gabriel
,
C-96/00, Rink. p. I-6367, 57
ir 58 punktus ir 2004 m. vasario 5 d. Sprendimo
DFDS Torline
,
C-18/02, Rink. p. I-1417
, 26 punktą).
Iš to išplaukia, kad Reglamento Nr. 111/1999 16 straipsnis turi būti aiškinamas kaip suteikiantis Teisingumo Teismui jurisdikciją nagrinėti prašymus dėl nuostolių, patirtų dėl tariamų vėlavimų apmokant vežimo paslaugas ir užstato grąžinimo, atlyginimo.
Šiuo aspektu nėra svarbu, jog būtent nacionalinė intervencijos agentūra turi įsikišti, kad būtų užtikrintas nagrinėjamo tiekimo apmokėjimo ir užstato grąžinimo sutartinių pareigų įgyvendinimas. Jos vienintelė galimybė įsikišti – tai ginčijama tiekimo sutartis, kuri saisto Komisiją ir konkurso laimėtoją. Kadangi nagrinėjami prašymai išplaukia iš minėtos sutarties, Europos Sąjungos Teisingumo Teismas turi būti pripažintas turintis jurisdikciją juos nagrinėti, nes gero teisingumo vykdymo reikalavimai draudžia numatyti kelis jurisdikcijos pagrindus vienos sutarties atžvilgiu, atsižvelgiant į sutartinių įsipareigojimų nevykdančio subjekto tapatybę.
Atsižvelgiant į visas prieš tai nurodytas aplinkybes į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: Reglamento Nr. 111/1999 16 straipsnis turi būti aiškinamas kaip suteikiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismui jurisdikciją nagrinėti ginčus, susijusius su tuo, kokiomis sąlygomis intervencijos agentūra, paskirta organizuoti konkursą dėl nemokamo žemės ūkio produktų tiekimo į Rusijos Federaciją, atsiskaito su konkurso laimėtoju ir grąžina jo šiai agentūrai sumokėtą tiekimo užstatą, visų pirma ieškinius, kuriais reikalaujama atlyginti žalą, atsiradusią dėl intervencijos agentūros kaltės vykdant šias operacijas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1999 m. sausio 18 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 111/1999, nustatančio Tarybos reglamento (EB) Nr. 2802/98 dėl žemės ūkio produktų tiekimo Rusijos Federacijai programos taikymo bendrąsias taisykles, iš dalies pakeisto 1999 m. gegužės 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1125/1999, 16 straipsnis turi būti aiškinamas kaip suteikiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismui jurisdikciją nagrinėti ginčus, susijusius su tuo, kokiomis sąlygomis intervencijos agentūra, paskirta organizuoti konkursą dėl nemokamo žemės ūkio produktų tiekimo į Rusijos Federaciją, atsiskaito su konkurso laimėtoju ir grąžina jo šiai agentūrai sumokėtą tiekimo užstatą, visų pirma ieškinius, kuriais reikalaujama atlyginti žalą, atsiradusią dėl intervencijos agentūros kaltės vykdant šias operacijas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.