CELEX: 62014CJ0023
Begäran om förhandsavgörande
Artikel 82 EG
Missbruk av dominerande ställning
Marknaden för distribution av massbrev
Direktreklam
System med retroaktiva rabatter
Utestängningseffekt
Kriteriet om lika effektiv konkurrent
Sannolikheten för en konkurrensbegränsande verkan och allvaret av denna verkan

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 82 EG.
Begäran har framställts i ett mål mellan Post Danmark A/S (nedan kallat Post Danmark) och Konkurrencerådet (konkurrensmyndigheten), angående ett system med retroaktiva rabatter som Post Danmark tillkämpade under åren 2007 och 2008 för adresserad direktreklam som skickades i stora volymer.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna, det vill säga under åren 2007 och 2008, kontrollerades Post Danmark av danska staten och ansvarade för den samhällsomfattande tjänsten att, i hela Danmark, inom en dag distribuera brev och paket, bland annat massbrev, med en högsta vikt på 2 kg. Bolaget var skyldigt att tillämpa ett system med enhetlig prissättning för de tjänster som utgjorde samhällsomfattande tjänster oberoende av var försändelserna skulle delas ut.
Som kompensation för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och den enhetliga prissättningen hade Post Danmark en lagstadgad ensamrätt till distribution av försändelser med en vikt på högst 50 g, inbegripet massbrev och däribland direktreklam.
Direktreklam är ett segment inom marknaden för massbrev bestående i distribution, i samband med marknadsföringskampanjer, av adresserade reklamutskick med enhetligt innehåll.
Det framgår av beslutet om hänskjutande att Post Danmark under år 2003 införde ett rabattsystem avseende direktreklam. Vid den tiden förekom inte någon konkurrens på marknaden för distribution av massbrev och distributionsmonopolet gällde samtliga brev med en högsta vikt på 100 gram.
Kunderna hade rätt till rabatterna om de lämnade in minst 3000 försändelser åt gången och det krävdes att den sammanlagda volymen under ett år antingen uppgick till minst 30000 försändelser eller motsvarade en årlig portokostnad på minst 300000 danska kronor (DKK) brutto (omkring 40200 euro). Rabattsystemet följde en skala på mellan 6 och 16 procent, varvid den högsta procentsatsen gällde för kunder vars volym översteg två miljoner försändelser per år, eller motsvarade en portokostnad på mer än 20 miljoner DKK (omkring 2680426 euro). Rabattskalan var ”standardiserad”, det vill säga alla kunder kunde erhålla samma rabatt i förhållande till deras kumulerade köp under referensperioden som var ett år.
I början av varje år slöt Post Danmark avtal med sina kunder i vilka den beräknade mängden försändelser under året angavs. Rabatterna beviljades och periodiska fakturor utfärdades på grundval av avtalen. Vid årets slut gjorde Post Danmark en justering när de inlämnade volymerna inte motsvarade de ursprungligen uppskattade volymerna. De priser som varje kund skulle betala justerades i slutet av året med retroaktiv verkan till början av samma år, på grundval av den mängd försändelser som faktiskt inlämnats. Den slutliga rabattsatsen tillämpades således på samtliga försändelser som lämnats in under den aktuella perioden och inte endast på det antal försändelser som överskred den ursprungligen uppskattade volymen. På samma sätt var en kund återbetalningsskyldig gentemot Post Danmark om den verkliga volymen försändelser visade sig vara mindre än prognoserna.
Det rabattsystem som var aktuellt i det nationella målet var tillämpligt på samtliga adresserade reklamförsändelser, oavsett om de omfattades av Post Danmarks ensamrätt och oavsett om distribution skett i zoner som inte täcktes av andra aktörer. Det framgår av beslutet om hänskjutande att det progressiva rabattssystem som gällde direktreklamtjänster var mer fördelaktigt för medelstora kunder, eftersom den volym som mycket stora kunder lämnade in vida översteg tröskeln för den högsta rabattnivån.
Bring Citymail Danmark A/S (nedan kallat Bring Citymail), som är ett dotterbolag till Posten Norge AS – tillhandahållare av samhällsomfattande posttjänster i Norge – började den 1 januari 2007 att dela ut företagsbrev, inbegripet direktreklam, i Danmark. Bring Citymail erbjöd inte utdelning inom en dag från avsändandet utan inom tre dagar. Tjänsten tillhandahölls omkring en miljon hushåll i och runt Köpenhamn (Danmark), vilket motsvarade ungefär 40 procent av samtliga berörda hushåll.
Under den relevanta perioden var Bring Citymail den enda konkurrenten av betydelse till Post Danmark på marknaden för massbrev.
År 2010 drog sig Bring Citymail tillbaka från den danska marknaden på grund av stora förluster. Enligt vad som uppgetts i detta avseende led bolaget en förlust med 500 miljoner DKK (omkring 67010654 euro) till följd av etableringskostnader och negativa resultat under räkenskapsåren 2006–2009.
Bring Citymail inkom med klagomål till Konkurrencerådet som, i beslut av den 24 juni 2009, fann att Post Danmark hade missbrukat sin dominerande ställning på marknaden för massbrev genom att, under åren 2007 och 2008, tillämpa rabatter för direktreklam vilka var lojalitetsskapande och ledde till avskärmning av markaden, utan att kunna visa på några effektivitetsvinster som hade kunnat komma konsumenterna tillgodo och neutralisera rabatternas konkurrensbegränsande verkan.
Konkurrencerådet fann bland annat att Post Danmark var en oundviklig handelspartner på marknaden för massbrev, eftersom bolaget hade en marknadsandel på 95 procent av en marknad på vilken inträde försvårats till följd av betydande hinder och vilken kännetecknades av stordriftsfördelar. Dessutom åtnjöt Post Danmark stora strukturella fördelar bland annat genom den lagstadgade ensamrätten. Under den relevanta perioden omfattades nämligen mer än 70 procent av alla massbrev av Post Danmarks ensamrätt. Bolagets geografiska täckningsområde var också unikt i och med att det omfattade hela Danmark.
Enligt Konkurrencerådet medförde dessa omständigheter att kunderna till denna typ av tjänster var tvungna att vända sig till Post Danmark med avseende på 70 procent av de försändelser för vilka Post Danmark hade ensamrätt och med avseende på merparten av de massbrev som skulle skickas utanför Bring Citymails geografiska täckningsområde, varför Bring Citymail, inom sitt eget geografiska område, endast kunde konkurrera i fråga om omkring 30 procent av alla försändelser.
Konkurrencerådet framhöll också rabattsystemets struktur och innehåll, bland annat den omständigheten att det verkade retroaktivt, med en ettårsperiod under vilken rabatträttigheter förvärvades, och att rabattskalan var omfattande. Enligt Konkurrencerådet kunde omkring två tredjedelar av den volym direktreklam som distribuerades utanför det område där Post Danmark hade ensamrätt inte överföras från Post Danmark till Bring Citymail utan negativa verkningar på rabattskalan.
Konkurrencerådet drog härav slutsatsen att nämnda system hade en konkurrensbegränsande utestängningseffekt på marknaden. I motsats till Post Danmark ansåg Konkurrencerådet att det inte var relevant att grunda bedömningen av den konkurrensbegränsande utestängningseffekt som rabattsystemet hade haft på marknaden på det så kallade ”lika effektiv konkurrent”-kriteriet, vilket skulle innefatta en jämförelse av priserna med det dominerande företagets kostnader. Mot bakgrund av den relevanta marknadens särskilda beskaffenhet kunde det nämligen inte krävas, med avseende på en sådan jämförelse, att en ny konkurrent på kort sikt skulle vara lika effektiv som Post Danmark.
Konkurrenceankenævnet (överklagandemyndighet i konkurrensärenden) fastställde, genom beslut av den 10 maj 2010, Konkurrencerådets beslut av den 24 juni 2009.
Post Danmark överklagade till Sø- og Handelsretten (domstol för sjö- och handelsrättsliga mål) som angav att ett sådant rabattsystem som det här aktuella förvisso ska vara ägnat att ha en viss utestängningseffekt på marknaden för att det ska strida mot artikel 82 EG. Sø- og Handelsretten fann emellertid att det förelåg tvivel om vilka kriterier som ska tillämpas vid bedömningen av om ett rabattsystem konkret är ägnat att ha utestängningseffekt i strid med artikel 82 EG.
Mot denna bakgrund beslutade Sø- og Handelsretten att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1)
Enligt vilka riktlinjer ska det avgöras om ett dominerande företags tillämpning av ett rabattsystem med en standardiserad volymtröskel med de i punkterna 10 och 11 i begäran om förhandsavgörande nämnda särdragen utgör missbruk av dominerande ställning i strid med artikel 82 EG?
Som ett led i besvarandet av frågan ombeds domstolen klargöra vilken betydelse det har för bedömningen huruvida rabattsystemets trösklar fastställts på sådant sätt, att rabattsystemet är tillämpligt på merparten av kunderna på marknaden.
Som ett led i besvarandet av frågan ombeds domstolen vidare klargöra vilken betydelse, om alls någon, det dominerande företagets priser och kostnader har för bedömningen enligt artikel 82 EG av ett sådant rabattsystem (betydelsen av ett kriterium om ’en lika effektiv konkurrent’).
Domstolen ombeds även klargöra vilken betydelse marknadens särdrag har i det sammanhanget, bland annat om marknadens särdrag kan motivera att det får anses föreligga en utestängningseffekt genom andra undersökningar och analyser än ett kriterium om en ’lika effektiv konkurrent’ (se, angående detta, punkt 24 i kommissionens meddelande med rubriken ’Vägledning om kommissionens prioriteringar vid tillämpningen av artikel 82 i EG-fördraget på företags missbruk av dominerande ställning genom utestängande åtgärder’ (
EUT C 45, 2009, s. 7
)).
2)
Hur sannolik och allvarlig ska den konkurrensbegränsande verkan av ett rabattsystem, med de i punkterna 10 och 11 i begäran om förhandsavgörande nämnda särdragen, vara för att artikel 82 EG ska vara tillämplig?
3)
Vilka är de närmare omständigheter som den nationella domstolen, med hänsyn till svaret på frågorna 1 och 2, ska beakta vid bedömningen av om ett rabattsystem under sådana omständigheter som de som beskrivs i förevarande begäran om förhandsavgörande (marknadens och rabattsystemets särdrag), konkret har eller är ägnat att ha en sådan utestängningseffekt på marknaden att det utgör ett missbruk som omfattas av artikel 82 EG?
Är det i det sammanhanget ett krav att utestängningseffekten på marknaden är märkbar?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan, första och andra styckena, och den tredje frågan, första stycket
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan, första och andra styckena och den tredje frågan, första stycket, vilka ska prövas gemensamt, för att få klarhet i vilka kriterier som ska tillämpas vid bedömningen av om ett sådant rabattsystem som det här aktuella kan ha en utestängningseffekt på marknaden i strid med artikel 82 EG. Den hänskjutande domstolen önskar även få klarhet i vilken betydelse det har vid bedömningen att rabattsystemet är tillämpligt på merparten av kunderna på marknaden.
Av de handlingar som getts in till domstolen framgår att det rabattsystem som Post Danmark tillämpade under åren 2007 och 2008 utmärktes av följande tre huvuddrag.
För det första var rabattskalan, som omfattade rabattsatser på mellan 6 och 16 procent, ”standardiserad”, det vill säga alla kunder kunde erhålla samma rabatt i förhållande till sina kumulerade köp under en referensperiod som var ett år.
För det andra var rabatterna ”villkorliga” i så måtto att Post Danmark i början av varje år slöt avtal med sina kunder i vilka den beräknade mängden försändelser under året angavs. Vid årets slut gjorde Post Danmark en justering när de inlämnade volymerna inte motsvarade de ursprungligen uppskattade volymerna.
För det tredje var rabatterna ”retroaktiva” på så sätt att när den volym som ursprungligen beräknats överskridits tillämpades den rabattsats som fastställdes i slutet av året på samtliga försändelser som lämnats in under den aktuella perioden och inte endast på det antal försändelser som överskred den ursprungligen uppskattade volymen.
När det gäller tillämpningen av artikel 82 EG på ett rabattsystem erinrar domstolen om att den bestämmelsen, genom förbudet mot missbruk av en dominerande ställning på marknaden i den mån det skulle kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna, avser beteenden som kan påverka strukturen på en marknad där konkurrensen redan är försvagad just till följd av närvaron av ett företag med dominerande ställning och som hindrar att den konkurrens som fortfarande föreligger på marknaden upprätthålls eller utvecklas (se, för ett liknande resonemang, dom Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin/kommissionen,
322/81
,
EU:C:1983:313
, punkt
, och dom British Airways/kommissionen,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
, punkt
).
Det framgår likaså av fast rättspraxis att en lojalitetsrabatt – till skillnad från en mängdrabatt som enbart är knuten till volymen inköp hos en viss tillverkare och som i princip inte utgör en överträdelse av artikel 82 EG – vilken genom ekonomiska förmåner syftar till att hindra att det dominerande företagets kunder gör alla eller en betydande del av sina inköp hos konkurrerande tillverkare utgör missbruk i den mening som avses i den bestämmelsen (se dom Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin/kommissionen,
322/81
,
EU:C:1983:313
, punkt
, och dom Tomra Systems m.fl./kommissionen,
C‑549/10 P
,
EU:C:2012:221
, punkt
).
Det rabattsystem som är aktuellt i det nationella målet kan inte anses vara endast en mängdrabatt som enbart är knuten till volymen inköp, eftersom rabatterna inte beviljas för varje enskild beställning – och således motsvarar tjänsteleverantörens kostnadsbesparing – utan i förhållande till samtliga beställningar som gjorts under en viss period. Inte heller var systemet förenat med en skyldighet eller ett löfte från kundernas sida att täcka hela eller en viss del av sina behov genom inköp hos Post Danmark, vilket särskiljer det från lojalitetsrabatter i den mening som avses i den rättspraxis som nämnts i föregående punkt.
För att under dessa omständigheter avgöra huruvida företaget med en dominerande ställning har missbrukat denna ställning genom att tillämpa ett sådant rabattsystem som det som är aktuellt i det nationella målet, har domstolen vid flera tillfällen angett att det är nödvändigt att bedöma samtliga omständigheter, särskilt kriterierna och villkoren för beviljandet av rabatten, samt att undersöka om rabatten, genom att ge en förmån som inte baserar sig på någon ekonomisk motprestation som motiverar den, är ägnad att frånta eller inskränka köparens möjlighet att välja sina inköpskällor, att hindra konkurrenternas tillträde till marknaden, att gentemot handelspartner tillämpa olika villkor för likvärdiga prestationer eller att stärka den dominerande ställningen genom att snedvrida konkurrensen (dom British Airways/kommissionen,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
, punkt
, och dom Tomra Systems m.fl./kommissionen,
C‑549/10 P
,
EU:C:2012:221
, punkt
).
Mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i förevarande mål ska dessutom omfattningen av Post Danmarks dominerande ställning och de särskilda konkurrensvillkoren på den relevanta marknaden ingå i bedömningen av samtliga relevanta omständigheter.
I det avseendet ska det först avgöras huruvida rabatterna kan leda till en utestängningseffekt, det vill säga om de är ägnade att försvåra eller till och med omöjliggöra för det dominerande företagets konkurrenter att få tillträde till marknaden och för företagets avtalsparter att välja sina inköpskällor eller handelspartner. Därefter ska det undersökas huruvida de beviljade rabatterna objektivt sett är ekonomiskt motiverade (dom British Airways/kommissionen,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
, punkterna
och
).
Vad för det första gäller kriterierna och villkoren för beviljandet av rabatterna påpekar domstolen att de här aktuella rabatterna var ”retroaktiva”, i så måtto att om den volym försändelser som ursprungligen beräknats vid årets början överskreds var den rabattsats som fastställdes i slutet av året tillämplig på samtliga försändelser som lämnats in under referensperioden och inte endast på det antal försändelser som överskred den ursprungligen uppskattade volymen. I gengäld blev en kund återbetalningsskyldig gentemot Post Danmark om den verkliga volymen försändelser visade sig vara mindre än prognoserna.
Det följer emellertid av rättspraxis att de skyldigheter som åligger det dominerande företagets avtalsparter enligt avtalet kan vara särskilt omfattande och pressen på dessa särskilt stark när en rabatt inte bara hänför sig till ökningen av avtalsparternas inköp av företagets produkter under den period som beaktas, utan även omfattar samtliga dessa inköp. På så sätt kan förhållandevis oansenliga variationer i försäljningen av det dominerande företagets produkter få oproportionerliga effekter för avtalsparterna (se, för ett liknande resonemang, dom British Airways/kommissionen,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
, punkt
).
Det ska dessutom framhållas att det här aktuella rabattsystemet byggde på en referensperiod på ett år. Alla system för rabatter som beviljas i förhållande till sålda kvantiteter under en relativt lång referensperiod ökar pressen på köparen mot slutet av referensperioden att uppnå den omsättning som krävs för att uppnå de fördelar som står på spel eller att undvika den förutsedda förlusten för hela perioden (dom Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin/kommissionen,
322/81
,
EU:C:1983:313
, punkt
).
Såsom generaladvokaten har angett i punkterna 37 och 38 i sitt förslag till avgörande kan ett sådant rabattsystem följaktligen göra det lättare för det dominerande företaget att binda sina egna kunder och att locka till sig konkurrenternas kunder och på så vis suga upp den del av efterfrågan som är öppen för konkurrens på den relevanta marknaden. Denna uppsugningseffekt förstärktes ytterligare genom att rabatterna i det nationella målet tillämpades utan åtskillnad på den del av efterfrågan som var öppen för konkurrens och på den del av efterfrågan som inte var öppen för konkurrens, det vill säga i sistnämnda fall på adresserade direktreklamförsändelser med en vikt på mindre än 50 gram, vilka omfattades av Post Danmarks lagstadgade monopol.
Det framgår av de handlingar som getts in till domstolen att det i fråga om 25 av Post Danmarks största kunder, vilka motsvarade ungefär hälften av transaktionsvolymen på den relevanta marknaden under den aktuella perioden, var omöjligt att från Post Danmark till Bring Citymail överföra omkring två tredjedelar av de försändelser som delades ut som direktreklam utanför det område där Post Danmark hade ensamrätt, utan negativa verkningar på rabattskalan. Om det visar sig att det förhåller sig på det sättet, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva, är incitamentet att göra samtliga eller en stor del av inköpen hos Post Danmark särskilt starkt, vilket i betydande mån inskränker kundernas frihet att välja leverantör
Vad vidare gäller den standardiserade rabattskalan som innebar att alla kunder kunde erhålla samma rabatt i förhållande till sina kumulerade köp under referensperioden kan det av ett sådant särdrag visserligen dras den slutsatsen att det rabattsystem som Post Danmark genomförde i princip inte innebar att olika villkor för likvärdiga transaktioner tillämpades med vissa handelspartner i den mening som avses i artikel 82 c EG.
Enbart den omständigheten att ett rabattsystem inte är diskriminerande hindrar emellertid inte att systemet anses kunna leda till en utestängningseffekt på marknaden i strid med artikel 82 EG. I dom Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin/kommissionen (
322/81
,
EU:C:1983:313
, punkterna
och
), slog domstolen nämligen fast – efter att ha underkänt kommissionens anmärkning att det rabattsystem som Michelin tillämpade var diskriminerande – att systemet likväl stred mot artikel 82 EG, eftersom det innebar att återförsäljarna hamnade i en beroendeställning gentemot Michelin.
Vad vidare gäller omfattningen av Post Danmarks dominerande ställning och de särskilda konkurrensvillkoren på den relevanta marknaden för massbrev framgår det av beslutet om hänskjutande att Post Danmark hade en marknadsandel på 95 procent av en marknad som skyddades mot inträde genom betydande hinder och som kännetecknades av stordriftsfördelar. Post Danmark åtnjöt även strukturella fördelar bland annat genom den lagstadgade ensamrätten till distribution av försändelser med en vikt på högst 50 gram, vilken omfattade 70 procent av alla massbrev. Dessutom hade Post Danmark ett unikt geografiskt täckningsområde som omfattade hela Danmark.
Ett företag som har särskilt stora marknadsandelar befinner sig i en maktposition som gör det till en oundgänglig handelspartner och som ger företaget i fråga handlingsfrihet (dom Hoffmann-La Roche/kommissionen,
85/76
,
EU:C:1979:36
, punkt
). Under dessa förhållanden är det särskilt svårt för det dominerande företagets konkurrenter att bjuda över sådana rabatter som grundar sig på den totala försäljningsvolymen. Företaget med dominerande ställning är på grund av sin betydligt större marknadsandel som regel en oundviklig handelspartner på marknaden (se dom British Airways/kommissionen,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
, punkt
).
Denna omständighet, sammantagen med de omständigheter som angetts i punkt 39 ovan, vilka bidrar till att klargöra de befintliga konkurrensförhållandena på den relevanta marknaden, möjliggör slutsatsen att konkurrensen på den marknaden redan var starkt begränsad.
Mot denna bakgrund ska det anses att ett sådant rabattsystem som det som är aktuellt i det nationella målet vilket, utan att det berörda företaget binder kunderna till sig genom en formell förpliktelse, likväl är ägnat att försvåra för företagets kunder att göra inköp hos konkurrerande företag, leder till en konkurrensbegränsande utestängningseffekt (se, för ett liknande resonemang dom Tomra Systems m.fl./kommissionen,
C‑549/10 P
,
EU:C:2012:221
, punkt
).
Den hänskjutande domstolen önskar vidare få klarhet i vilken betydelse det har vid bedömningen av det rabattsystem som Post Danmark har genomfört att rabattsystemet är tillämpligt på merparten av kunderna på marknaden.
Den omständigheten att de rabatter som Post Danmark tillämpade rörde en stor del av kunderna på marknaden är inte i sig ett tecken på att företaget har gjort sig skyldigt till missbruk.
Domstolen har nämligen i ett mål som bland annat rörde bedömning av lojalitetsrabatter som ett dominerande företag tillämpat slagit fast att det inte var nödvändigt att undersöka hur stor andel av avtalen som hade innehållit respektive saknat den omtvistade klausulen (dom Suiker Unie m.fl./kommissionen,
40/73‑48/73, 50/73, 54/73–56/73, 111/73, 113/73 och 114/73
,
EU:C:1975:174
, punkt
).
Den omständigheten att ett rabattsystem, såsom det här aktuella, är tillämpligt på merparten av kunderna på marknaden kan emellertid ge användbar vägledning om beteendets omfattning och dess påverkan på marknaden och kan medföra att sannolikheten för att det föreligger en konkurrensbegränsande utestängningseffekt ökar.
För det fall den nationella domstolen skulle konstatera att det förekommer konkurrensbegränsande verkningar som ska tillskrivas Post Danmark ska det erinras om att ett företag med dominerande ställning inte desto mindre kan rättfärdiga sådana ageranden som kan omfattas av förbudet i artikel 82 EG.
I synnerhet kan ett dominerande företag visa att den utestängningseffekt som dess beteende ger upphov till kan motvägas eller rentav uppvägas av fördelar i effektivitetshänseende som även gynnar konsumenterna (se dom British Airways/kommissionen,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
, punkt
, och dom TeliaSonera Sverige,
C‑52/09
,
EU:C:2011:83
, punkt
).
Det ankommer därvid på det företag som har en dominerande ställning att visa att de effektivitetsvinster som kan följa av det aktuella beteendet neutraliserar de sannolika skadliga verkningarna på konkurrensen och på konsumenternas intressen på de berörda marknaderna, att dessa effektivitetsvinster har uppnåtts eller kan uppnås tack vare nämnda beteende, att beteendet är en nödvändig förutsättning för att effektivitetsvinsterna ska kunna uppnås och att företaget inte eliminerar en reell konkurrens genom att undanröja alla eller nästan alla befintliga källor till faktisk eller potentiell konkurrens (dom Post Danmark,
C‑209/10
,
EU:C:2012:172
, punkt
).
Mot bakgrund av vad ovan anförts ska den första frågan, första och andra styckena, samt den tredje frågan, första stycket, besvaras enligt följande. Vid bedömningen av om ett sådant rabattsystem som det som är aktuellt i det nationella målet kan ha en utestängningseffekt på marknaden i strid med artikel 82 EG ska samtliga omständigheter i det enskilda fallet beaktas, särskilt kriterierna och villkoren för beviljandet av rabatten, omfattningen av det berörda företagets dominerande ställning och de särskilda konkurrensvillkoren på den relevanta marknaden. Den omständigheten att rabattsystemet är tillämpligt på merparten av kunderna på marknaden kan ge användbar vägledning om beteendets omfattning och dess påverkan på marknaden, som kan öka sannolikheten för att det föreligger en konkurrensbegränsande utestängningseffekt.
Den första frågan, tredje och fjärde styckena
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan, tredje och fjärde styckena, för att få klarhet i vilken betydelse som ska tillmätas kriteriet om en lika effektiv konkurrent, vid bedömningen av ett rabattsystem mot bakgrund av artikel 82 EG.
Den hänskjutande domstolen hänvisade i den första frågan, fjärde stycket, till kommissionens meddelande med titeln ”Vägledning om kommissionens prioriteringar vid tillämpningen av artikel [82 EG] på företags missbruk av dominerande ställning genom utestängande åtgärder”. Domstolen påpekar inledningsvis att detta dokument endast innebär att kommissionen definierar sin strategi när den fastställer vilka ärenden den ska prioritera. Kommissionens administrativa praxis är således inte bindande för nationella konkurrensmyndigheter eller domstolar.
En tillämpning av kriteriet om en lika effektiv konkurrent innebär en bedömning av huruvida ett dominerande företags prissättning medför en risk för att en konkurrent som är lika effektiv som det dominerande företaget utestängs från marknaden.
Kriteriet grundar sig på en jämförelse mellan de priser som ett företag med dominerande ställning tillämpar och vissa av det företagets kostnader samt på en analys av dess strategi (se dom Post Danmark,
C‑209/10
,
EU:C:2012:172
, punkt
).
Domstolen har specifikt tillämpat kriteriet om en lika effektiv konkurrent på lågprisstrategier i form av selektiv prispolitik eller underprissättning i konkurrensbegränsande syfte (se, med avseende på selektiv prispolitik, dom Post Danmark,
C‑209/10
,
EU:C:2012:172
, punkterna
–
, och, med avseende på underprissättning i konkurrensbegränsande syfte, dom AKZO/kommissionen,
C‑62/86
,
EU:C:1991:286
, punkterna
–
, och dom France Télécom/kommissionen,
C‑202/07 P
,
EU:C:2009:214
, punkterna
och
), samt marginalpress (dom TeliaSonera Sverige,
C‑52/09
,
EU:C:2011:83
, punkterna
–
).
När det gäller jämförelsen av priser och kostnader i samband med en tillämpning av artikel 82 EG på ett rabattsystem har domstolen slagit fast att fakturering av ”negativa” priser, det vill säga priser under självkostnadspris, inte är en förutsättning för att kunna fastställa att ett dominerande företags system med retroaktiva rabatter utgör missbruk (dom Tomra Systems m.fl./kommissionen,
C‑549/10 P
,
EU:C:2012:221
, punkt
). I samma mål preciserade domstolen att det inte föreligger felaktig rättstillämpning på grund av att det inte har gjorts en jämförelse av ett företags priser och kostnader (dom Tomra Systems m.fl./kommissionen,
C‑549/10 P
,
EU:C:2012:221
, punkt
).
Såsom generaladvokaten har angett i punkterna 61 och 63 i sitt förslag till avgörande är det följaktligen inte möjligt att ur artikel 82 EG eller domstolens praxis härleda en rättslig skyldighet att i samtliga fall grunda bedömningen av om ett dominerande företags rabattsystem utgör missbruk på kriteriet om en lika effektiv konkurrent.
Den slutsatsen ska emellertid inte leda till att kriteriet om en lika effektiv konkurrent i princip inte får tillämpas i ärenden där det ska bedömas huruvida ett rabattsystem är förenligt med artikel 82 EG.
I en situation som den i det nationella målet, i vilken det dominerande företaget har en mycket stor marknadsandel och åtnjuter strukturella fördelar bland annat genom en lagstadgad ensamrätt som omfattar 70 procent av alla försändelser på den relevanta marknaden, är kriteriet om en lika effektiv konkurrent däremot inte relevant, eftersom marknadens struktur är sådan att det är praktiskt taget omöjligt för en lika effektiv konkurrent att träda in på marknaden.
På en sådan marknad som den här aktuella, vilken skyddas mot inträde genom betydande hinder, skulle dessutom förekomsten av en mindre effektiv konkurrent kunna bidra till att konkurrenstrycket på marknaden blir starkare och därigenom till att lägga press på det dominerande företagets beteende.
Kriteriet om en lika effektiv konkurrent ska således anses utgöra ett av flera medel att använda vid bedömningen av huruvida ett företag missbrukar sin dominerande ställning i samband med tillämpningen av ett rabattsystem.
Den första frågan, tredje och fjärde styckena, ska således besvaras enligt följande. Det är inte absolut nödvändigt att tillämpa kriteriet om en lika effektiv konkurrent för att kunna konstatera att ett rabattsystem utgör missbruk enligt artikel 82 EG. I en sådan situation som den som är aktuell i det nationella målet är kriteriet om en lika effektiv konkurrent inte relevant.
Den andra frågan och den tredje frågan, andra stycket
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan och den tredje frågan, andra stycket, vilka ska prövas gemensamt, för att få klarhet i huruvida artikel 82 EG ska tolkas så, att den konkurrensbegränsande verkan av ett sådant rabattssystem som det som är aktuellt i det nationella målet måste vara dels sannolik, dels allvarlig eller märkbar, för att systemet ska omfattas av tillämpningsområdet för artikel 82 EG.
Vad för det första gäller sannolikheten av en konkurrensbegränsande verkan, framgår det av den rättspraxis som nämnts i punkt 29 ovan att det, för att avgöra huruvida ett företag med en dominerande ställning har missbrukat denna ställning genom att tillämpa ett rabattsystem, bland annat ska undersökas om rabatten är ägnad att frånta eller inskränka köparens möjlighet att välja sina inköpskällor, att hindra konkurrenternas tillträde till marknaden, att gentemot handelspartner tillämpa olika villkor för likvärdiga prestationer eller att stärka den dominerande ställningen genom att snedvrida konkurrensen
Såsom generaladvokaten har angett i punkt 80 i sitt förslag till avgörande får den konkurrensbegränsande verkan av ett visst förfarande inte vara rent hypotetisk.
Domstolen har också slagit fast att det för att fastställa att en sådan prissättning utgör missbruk krävs att den har en konkurrensbegränsande verkan på marknaden, som dock inte nödvändigtvis måste vara konkret, utan det räcker att visa att det föreligger en potentiell, konkurrensbegränsande verkan, vilken kan medföra att konkurrenter som är minst lika effektiva som det dominerande företaget utestängs (dom TeliaSonera Sverige,
C‑52/09
,
EU:C:2011:83
, punkt
).
Av detta följer att det endast är de företag med dominerande ställning vars beteende kan ha en konkurrensbegränsande verkan på marknaden som omfattas av tillämpningsområdet för artikel 82 EG.
Det ska därvid understrykas att bedömningen huruvida ett rabattsystem kan medföra att konkurrensen begränsas ska göras med beaktande av samtliga relevanta omständigheter, särskilt villkoren och kriterierna för beviljandet av rabatten, antalet kunder som berörs och särdragen på den marknad där det dominerande företaget är verksamt.
Syftet med den bedömningen är att avgöra huruvida det dominerande företagets beteende leder till att konkurrenterna faktiskt eller sannolikt utestängs till skada för konkurrensen och därmed för konsumenternas intressen (dom Post Danmark,
C‑209/10
,
EU:C:2012:172
, punkt
).
Vad för det andra gäller frågan huruvida den konkurrensbegränsande verkan är allvarlig eller märkbar är det visserligen så, att konstaterandet av förekomsten av en dominerande ställning inte i sig innebär någon anmärkning mot det berörda företaget (dom Post Danmark,
C‑209/10
,
EU:C:2012:172
, punkt
), men till följd av att konkurrensstrukturen på marknaden redan är försvagad kan det dominerande företagets beteende utgöra missbruk av denna ställning (se, för ett liknande resonemang, dom Hoffmann-La Roche/kommissionen,
85/76
,
EU:C:1979:36
, punkt
, och dom France Télécom/kommissionen,
C‑202/07 P
,
EU:C:2009:214
, punkt
).
Domstolen har sålunda vid flera tillfällen angett att ett företag som har en dominerande ställning har ett särskilt ansvar för att inte genom sitt beteende inverka skadligt på en reell och icke snedvriden konkurrens inom den inre marknaden (se dom Post Danmark,
C‑209/10
,
EU:C:2012:172
, punkt
och där angiven rättspraxis).
I den mån konkurrensstrukturen på den relevanta marknaden redan är försvagad på grund av det dominerande företagets existens kan dessutom varje ytterligare begränsning av denna konkurrensstruktur utgöra missbruk av det dominerande företagets ställning (dom Hoffmann-La Roche/kommissionen,
85/76
,
EU:C:1979:36
, punkt
).
Av detta följer att det inte är motiverat att fastställa ett tröskelvärde för märkbar effekt (
de minimis
) när det gäller att avgöra huruvida ett företag missbrukar sin dominerande ställning. Detta konkurrensbegränsande förfaringssätt är nämligen i sig ägnat att medföra icke obetydliga konkurrensbegränsningar eller rentav sätta konkurrensen ur spel på den marknad där det berörda företaget är verksamt.
Av vad ovan anförts följer att artikel 82 EG ska tolkas så, att den konkurrensbegränsande verkan av ett sådant rabattssystem som det som är aktuellt i det nationella målet, vilket tillämpas av ett företag med en dominerande ställning, ska vara sannolik – men det behöver inte visas att den är allvarlig eller märkbar – för att omfattas av tillämpningsområdet för nämnda bestämmelse.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:

1)
Vid bedömningen av om ett sådant rabattsystem som det som är aktuellt i det nationella målet kan ha en utestängningseffekt på marknaden i strid med artikel 82 EG ska samtliga omständigheter i det enskilda fallet beaktas, särskilt kriterierna och villkoren för beviljandet av rabatten, omfattningen av det berörda företagets dominerande ställning och de särskilda konkurrensvillkoren på den relevanta marknaden. Den omständigheten att rabattsystemet är tillämpligt på merparten av kunderna på marknaden kan ge användbar vägledning om beteendets omfattning och dess påverkan på marknaden, som kan öka sannolikheten för att det föreligger en konkurrensbegränsande utestängningseffekt.

2)
Det är inte absolut nödvändigt att tillämpa det så kallade ”lika effektiv konkurrent”-kriteriet för att kunna konstatera att ett rabattsystem utgör missbruk enligt artikel 82 EG. I en sådan situation som den som är aktuell i det nationella målet är det så kallade ”lika effektiv konkurrent”-kriteriet inte relevant.

3)
Artikel 82 EG ska tolkas så, att den konkurrensbegränsande verkan av ett sådant rabattssystem som det som är aktuellt i det nationella målet, vilket tillämpas av ett företag med en dominerande ställning, ska vara sannolik – men det behöver inte visas att den är allvarlig eller märkbar – för att omfattas av tillämpningsområdet för nämnda bestämmelse.

Underskrifter
(
*
)   Rättegångsspråk: danska.