CELEX: 62011TJ0534
Galimybė susipažinti su dokumentais
Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001
Komisijos administracinė byla ir galutinis sprendimas dėl kartelio; nekonfidenciali šio sprendimo versija
Atsisakymas leisti susipažinti
Pareiga atlikti konkretų ir individualų nagrinėjimą
Su trečiojo asmens komercinių interesų apsauga susijusi išimtis
Su tyrimo tikslų apsauga susijusi išimtis
Viršesnis viešasis interesas

Faktinės aplinkybės
2010 m. lapkričio 9 d. Europos Komisija priėmė Sprendimą C (2010) 7694 galutinis (byla COMP/39.258 – Lėktuvų frachtavimas) dėl SESV 101 straipsnio taikymo procedūros (toliau – lėktuvų frachtavimo sprendimas). Tame pagal 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102 straipsniuose], įgyvendinimo (
OL L 1
, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 7 straipsnį priimtame sprendime Komisija konstatavo, kad kelios įmonės pažeidė SESV 101 straipsnio 1 dalį, kai dalyvavo pasauliniame kartelyje dėl lėktuvų frachtavimo paslaugų (toliau – lėktuvų frachtavimo kartelis) Europos ekonominėje erdvėje (EEE), ir šioms įmonėms skyrė baudas, kurių bendra suma yra 799445000 EUR.
2011 m. balandžio 21 d. ieškovė, logistikos paslaugų įmonė
Schenker AG
, Komisijai pateikė prašymą pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (
OL L 145, p. 43
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) leisti susipažinti su visais procedūros, per kurią buvo priimtas lėktuvų frachtavimo sprendimas, dokumentais (toliau – lėktuvų frachtavimo bylos dokumentai), jei šis prašymas nebūtų patenkintas – su išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija, o jei ir šis prašymas nebūtų patenkintas – su nekonfidencialia šio sprendimo versija. Savo prašyme ieškovė teigė esanti ypač suinteresuota gauti šiuos dokumentus, nes dvi lėktuvų frachtavimo sprendimo adresatės pareiškė jai ieškinį Nyderlandų teisme prašydamos pripažinti, kad jos nėra jai skolingos dėl konkurencijos teisės pažeidimo.
2011 m. gegužės 25 d. raštu Komisija šį prašymą atmetė.
2011 m. birželio 15 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 2 dalimi, Komisijai pateikė kartotinį prašymą persvarstyti savo poziciją (toliau – kartotinis prašymas).
2011 m. rugpjūčio 3 d. raštu (toliau – ginčijamas sprendimas) Komisija atmetė kartotinį prašymą.
Ginčijamame sprendime Komisija visų pirma apibrėžė kartotinio prašymo apimtį. Ji pažymėjo, kad šio prašymo dalykas buvo toks pats kaip pradinio prašymo (ginčijamo sprendimo 2 punkto trečia pastraipa).
Toliau Komisija atskirai išnagrinėjo, pirma, prašymus leisti susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija ir, antra, prašymą leisti susipažinti su nekonfidencialia šio sprendimo versija (žr. ginčijamo sprendimo 2 punkto ketvirtos pastraipos pirmą ir antrą įtraukas).
Kiek tai susiję su prašymais leisti susipažinti su atitinkamai lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija, Komisija, pirma, pažymėjo, kad Reglamento Nr. 1/2003 ir 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal [SESV 101 ir 102 straipsnius] tvarkos (
OL L 123, p. 18
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 81) nuostatomis jai draudžiama atskleisti informaciją, surinktą per tyrimą, susijusį su SESV 101 straipsnio ar SESV 102 straipsnio taikymu (toliau tyrimas dėl konkurencijos). Komisija laikėsi nuomonės, kad šio draudimo negalima apeiti remiantis Reglamentu Nr. 1049/2001 ir kad juo siekiama apsaugoti konkurencijos taisyklių taikymo sistemą ir atitinkamų įmonių interesą, kad Komisijai jų pateikta konfidenciali informacija nebūtų atskleista. Be to, Komisija manė, kad bendra konfidencialumo prezumpcija taikoma ir „dokumentams, kuriuos siekė gauti [ieškovė]“ (ginčijamo sprendimo 3.1 punktas).
Antra, Komisija pažymėjo, kad dėl lėktuvų frachtavimo sprendimo panaikinimo Bendrajame Teisme yra pateikti keli ieškiniai, todėl negalima manyti, kad tyrimas, kurį atlikus buvo priimtas šis sprendimas (toliau – lėktuvų frachtavimo tyrimas), galutinai baigtas. Anot Komisijos, negalima atmesti galimybės, kad per teismo procesą dėl Komisijos sprendimo teisėtumo Bendrasis Teismas paprašys jos pateikti savo bylos dokumentus. Komisija pažymėjo, kad šių dokumentų atskleidimas gali trikdyti atitinkamą teismo procesą. Komisija taip pat manė, kad, nelygu Bendrojo Teismo nagrinėjamų bylų baigtis, ji gali būti privesta atnaujinti lėktuvų frachtavimo tyrimą. Todėl „prašomų dokumentų“ atskleidimas apribotų jos galimybę priimti naują sprendimą nepatiriant išorinio poveikio ir galėtų pakenkti jos tyrimo tikslams (ginčijamo sprendimo 3.2 punkto pirma pastraipa).
Be to, Komisija konstatavo, kad per tyrimą dėl konkurencijos informaciją pateikusios įmonės turėjo teisėtą lūkestį, kad ši informacija nebus atskleista, išskyrus kiek tai susiję su sprendimu, kuriuo baigiamas tyrimas ir kuriame nepateikiamos verslo paslaptys ir kita konfidenciali informacija. Komisija nurodė, kad „su kartotiniu prašymu susiję dokumentai“ – tai „dokumentai, susiję su atleidimu nuo baudų ar jų sumažinimu“, per patikrinimus surinkti dokumentai, informacijos prašymai, atsakymai į šiuos prašymus, pranešimai apie kaltinimus, atsakymai į šiuos pranešimus apie kaltinimus ir vidiniai Komisijos dokumentai. Komisija pažymėjo, kad, nepaisant reglamentuose Nr. 1/2003 ir 773/2004 numatytų konfidencialumo garantijų, dėl tokių dokumentų atskleidimo šios garantijos netektų prasmės ir įmonės, su kuriomis būtų susiję vėlesni tyrimai, būtų paskatintos iki minimumo apriboti savo bendradarbiavimą, o tai užkirstų kelią Komisijai veiksmingai taikyti konkurencijos taisykles (ginčijamo sprendimo 3.2 punkto antra ir šešta pastraipos).
Remdamasi tuo, kas pasakyta, Komisija padarė išvadą, kad visiems „šiems dokumentams“ taikoma Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje numatyta su inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų apsauga susijusi išimtis (ginčijamo sprendimo 3.2 punkto septinta pastraipa).
Trečia, Komisija nurodė, kad „prašomuose dokumentuose“ buvo komerciniu požiūriu jautrios informacijos, kurios atskleidimas pakenktų atitinkamų įmonių komercinių interesų apsaugai, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 149/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmą įtrauką. Komisija manė, kad nebuvo galima dar tiksliau nurodyti šios informacijos turinio, nes ji būtų iš dalies atskleista, o su šia nuostata susijusi išimtis netektų veiksmingumo (ginčijamo sprendimo 3.3 punktas).
Ketvirta, Komisija pažymėjo, kad tam tikros trečiųjų šalių konkurencijos institucijos paskelbė sprendimus dėl lėktuvų frachtavimo kartelio ir keli iš jų buvo pridėti prie kartotinio prašymo. Vis dėlto Komisija padarė išvadą, kad, priešingai, nei ieškovė teigė šiame prašyme, tai neturėjo įtakos būtinybei apsaugoti lėktuvų frachtavimo bylos dokumentus ir išsamią lėktuvų frachtavimo sprendimo versiją (ginčijamo sprendimo 3.4.1 punktas).
Penkta, Komisija konstatavo, kad, priešingai, nei ieškovė teigia kartotiniame prašyme, viena vertus, nereikėjo individualiai nagrinėti kiekvieno dokumento, su kuriuo nebuvo leista susipažinti, nes vadovaujantis teismo praktika galima preziumuoti, kad jie visi yra konfidencialūs, ir, kita vertus, lėktuvų frachtavimo sprendimo priėmimas nereiškė visiškos lėktuvų frachtavimo tyrimo pabaigos (ginčijamo sprendimo 3.4.1 punktas).
Šešta, Komisija pažymėjo, kad visiems „atitinkamiems dokumentams“ taikomos Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose numatytos išimtys, todėl nebuvo galima leisti iš dalies susipažinti su šiais dokumentais (ginčijamo sprendimo 4 punktas).
Septinta, Komisija pažymėjo, kad, priešingai nei Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pabaigos atveju, pirmesniame punkte minimos išimtys neturi būti taikomos, jei atskleidimą pateisina viršesnis viešasis interesas. Vis dėlto ji manė, kad kartotiniame prašyme nėra argumentų, įrodančių tokio intereso egzistavimą (ginčijamo sprendimo 5 punktas).
Dėl prašymo leisti susipažinti su nekonfidencialia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija Komisija pažymėjo, kad ši versija rengiama. Komisija pabrėžė, kad, pirma, nekonfidencialios sprendimo dėl SESV 101 straipsnio taikymo kartelių srityje versijos priėmimas užtrunka ir, antra, ji vykdo diskusijas su atitinkamomis įmonėmis dėl lėktuvų frachtavimo sprendimo fragmentų, neįtrauktinų į nekonfidencialią šio sprendimo versiją. Galiausiai Komisija nurodė: kadangi šios versijos dar nėra, ieškovės prašymas leisti su ja susipažinti neturi prasmės. Vis dėlto ji įsipareigojo tokią versiją nusiųsti ieškovei, kai tik ji bus baigta (ginčijamo sprendimo 2 punkto ketvirtos pastraipos antra įtrauka).
Procesas ir šalių reikalavimai
Ieškovė pareiškė šį ieškinį, jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2011 m. spalio 10 d.
Dokumentais, kuriuos Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2012 m. sausio 13 ir 16 d.,
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
,
Martinair Holland NV
,
Société Air France SA
,
Cathay Pacific Airways Ltd
,
Air Canada
,
Lufthansa Cargo AG
ir
Swiss International Air Lines AG
pateikė prašymus leisti įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų. Šie prašymai buvo patenkinti 2012 m. balandžio 24 d. Bendrojo Teismo šeštosios kolegijos pirmininko nutartimi.
Pakeitus Bendrojo Teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į pirmąją kolegiją, todėl ši byla paskirta šiai kolegijai.
2014 m. sausio 16 d. raštu Bendrasis Teismas, taikydamas Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, raštu pateikė šalims tam tikrus klausimus, į kuriuos jos atsakė per nustatytą terminą.
Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį. Per 2014 m. kovo 21 d. posėdį išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij
,
Martinair Holland
,
Société Air France
,
Air Canada
,
Lufthansa Cargo
ir
Swiss International Air Lines
Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Cathay Pacific Airways
Bendrojo Teismo prašo atmesti ieškinį.
Dėl teisės
Pirminės pastabos dėl ginčijamo sprendimo turinio
Iš pradžių reikia pažymėti, kad iš šio sprendimo 2 ir 6 punktų matyti, jog kartotiniame prašyme pateikiami trys prašymai leisti susipažinti su dokumentais: pirmasis susijęs su lėktuvų frachtavimo byla ir pateiktas kaip pagrindinis prašymas, antrasis susijęs su išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija ir pateiktas, jei nebūtų patenkintas pirmasis prašymas, ir trečiasis – susijęs su nekonfidencialia šio sprendimo versija ir pateiktas, jei nebūtų patenkintas ir antrasis prašymas.
Komisija trečiąjį prašymą atmetė dėl kitų motyvų nei pirmuosius du prašymus. Ji tai padarė įžanginėje ginčijamo sprendimo dalyje, skirtoje, be kita ko, kartotinio prašymo dalykui apibrėžti (ginčijamo sprendimo 2 punktas).
Toje įžanginėje dalyje Komisija pažymėjo, kad dviejų pirmųjų prašymų susipažinti, minimų šio sprendimo 27 punkte, atmetimo motyvai bus išdėstyti paskesniuose ginčijamo sprendimo punktuose.
Vis dėlto tuose paskesniuose punktuose, t. y. ginčijamo sprendimo 3–5 punktuose, Komisija atskirai neišnagrinėjo ir nepaminėjo dviejų pirmųjų prašymų susipažinti, nurodytų šio sprendimo 27 punkte. Taigi minėtuose punktuose Komisijos išdėstytus atmetimo motyvus kiek įmanoma reikia aiškinti kaip susijusius tiek su prašymu leisti susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais, tiek su prašymu leisti susipažinti su išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija.
Toliau reikia pažymėti, kad nors Komisija aiškiai atmetė šiuos prašymus remdamasi Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirma ir trečia įtraukomis, susijusiomis atitinkamai su komercinių interesų apsauga ir tyrimo tikslų apsauga, ji taip pat du kartus paminėjo teismo proceso apsaugą ir nurodė, kad toks procesas galėtų būti sutrikdytas atskleidus dokumentus, kaip antai tokius, su kuriais ieškovė prašo leisti susipažinti (žr. ginčijamo sprendimo 3.1 punkto septintą pastraipą ir 3.2 punkto pirmą pastraipą).
Taigi, ieškovės ir kai kurios įstojusios į bylą šalys pateikė kelis argumentus savo paaiškinimuose dėl to, ar patenkinus prašymus susipažinti galėtų būti pakenkta teismo proceso apsaugai, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies antrą įtrauką. Vis dėlto ieškovė nepateikė ginčijamo sprendimo panaikinimo pagrindo, siejamo su šios nuostatos pažeidimu, o Komisija Bendrajame Teisme neteigė, kad ginčijamas sprendimas iš dalies pagrįstas šia nuostata.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad nors ginčijamame sprendime Komisija paminėjo teismo proceso apsaugą, prašymų leisti susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija atmetimą ji grindė tik Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose numatytomis išimtimis, susijusiomis atitinkamai su komercinių interesų apsauga ir tyrimo tikslų apsauga, o ne šio reglamento 4 straipsnio 2 dalies antroje įtraukoje numatyta išimtimi.
Ginčijamo sprendimo 3.2 punkto septintoje pastraipoje, 3.3 punkto penktoje pastraipoje ir 4 punkte Komisija tik padarė formalią išvadą, kad prašomiems dokumentams taikomos Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose numatytos išimtys. Be to, ginčijamo sprendimo 5 punkto dešimtoje pastraipoje Komisija, kaip išvadą, padarytą atlikus viešojo intereso prašomų dokumentų atskleidimu ir interesų, kurie saugomi ginčijamame sprendime pritaikytų išimčių, palyginimą, kurį ji privalo padaryti pagal šio reglamento 4 straipsnio 2 dalies pabaigą, konstatavo, kad svarbesnis yra interesas, susijęs su komercinių interesų apsauga ir tyrimo tikslų apsauga. Galiausiai reikia pažymėti, kad per posėdį Komisija neteigė, jog ginčijamas sprendimas pagrįstas Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies antra įtrauka.
Atsižvelgiant į išdėstytas pastabas reikia išnagrinėti pagrindus, kuriais ieškovė grindžia ieškinį.
Dėl esmės
Pirminės pastabos
Ieškovė iš esmės nurodo penkis pagrindus ieškiniui pagrįsti, kuriuos galima padalyti į dvi grupes.
Pateikdama pirmąją pagrindų grupę ieškovė ginčija ginčijamą sprendimą, nes Komisija nepatenkino jos prašymų leisti susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija. Šią pagrindų grupę sudaro pirmi keturi pagrindai. Pirmasis pagrindas siejamas su tuo, kad Komisija neatliko konkretaus ir individualaus lėktuvų frachtavimo bylos nagrinėjimo. Antrasis ir trečiasis pagrindai siejami su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmos ir trečios pastraipų pažeidimu, nes Komisija nepagrindė to, kad lėktuvų frachtavimo bylos dokumentų ir išsamios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos atskleidimas gali pakenkti konkretaus fizinio ar juridinio asmens komercinių interesų apsaugai (antrasis pagrindas) ar tyrimo tikslų apsaugai (trečiasis pagrindas). Galiausiai ketvirtasis pagrindas siejamas su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pabaigos pažeidimu, nes egzistuoja viršesnis viešasis interesas, pateisinantis šių dokumentų atskleidimą.
Antrąją grupę sudaro penktasis pagrindas. Šis subsidiariai pateiktas pagrindas iš esmės siejamas su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies pažeidimu, nes Komisija ieškovei nesuteikė galimybės susipažinti su dalimi lėktuvų frachtavimo bylos dokumentų ir neperdavė nekonfidencialios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos.
Pažymėtina, kad Europos Sąjungos institucija, siekdama įvertinti prašymą leisti susipažinti su jos turimais dokumentais, gali atsižvelgti iš karto į kelis atsisakymo motyvus, nurodytus Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje (šiuo klausimu žr. 2012 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija / Éditions Odile Jacob
, C‑404/10 P, 113 ir 114 punktus).
Taigi, kaip pažymėta šio sprendimo 27–35 punktuose, nagrinėjamu atveju Komisija padarė išvadą, kad lėktuvų frachtavimo bylos dokumentams ir išsamiai lėktuvų frachtavimo sprendimo versijai taikoma tiek Reglamento Nr. 1049 4 straipsnio 2 dalies pirmoje įtraukoje numatyta išimtis, susijusi su komercinių interesų apsauga, tiek to reglamento 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje numatyta išimtis, susijusi su Sąjungos institucijų inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų apsauga.
Kiek tai susiję su nekonfidencialia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija, Komisija nepadarė išvados, kad jai taikoma teisės susipažinti su dokumentais išimtis, o tik konstatavo, kad šios versijos dar nėra ir kad ji bus nusiųsta ieškovei, kai tik bus parengta.
Dėl ieškinio pirmojo pagrindo, siejamo su pareigos konkrečiai ir individualiai išnagrinėti lėktuvų frachtavimo bylos dokumentus pažeidimu
Iš pradžių svarbu priminti, kad pagal SESV 15 straipsnio 3 dalį visi Sąjungos piliečiai ir visi fiziniai ar juridiniai asmenys, gyvenantys ar turintys registruotą buveinę valstybėje narėje, turi teisę, laikydamiesi pagal įprastą teisėkūros procedūrą nustatytinų principų bei sąlygų, susipažinti su Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų dokumentais. Reglamentu Nr. 1049/2001 siekiama suteikti visuomenei kuo platesnę susipažinimo su institucijų dokumentais galimybę. Iš šio reglamento, būtent iš jo 4 straipsnio, kuriame numatyta šiuo atžvilgiu taikomų išimčių sistema, taip pat matyti, kad šiai teisei susipažinti vis dėlto taikomos tam tikros ribos, grindžiamos viešu ar privačiu interesu (2014 m. vasario 27 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
, C‑365/12 P, 61 punktas).
Vadovaujantis išimtimis, kuriomis Komisija remiasi ginčijamame sprendime, t. y. numatytomis Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose, Sąjungos institucijos turi atsisakyti leisti susipažinti su dokumentu, jeigu jo atskleidimas pakenktų konkretaus fizinio ar juridinio asmens komercinių interesų apsaugai ar šių institucijų inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų apsaugai, nebent dokumento atskleidimą pateisintų viršesnis viešasis interesas.
Tuo remiantis darytina išvada, kad šiame 4 straipsnyje numatyta išimčių sistema pagrįsta interesų, kurie esant atitinkamai situacijai tarpusavyje prieštarauja, pusiausvyra, t. y. viena vertus, interesų, kuriems atitinkamų dokumentų atskleidimas yra palankus, ir, kita vertus, interesų, kuriems šis atskleidimas pakenktų. Sprendimas dėl prašymo leisti susipažinti su dokumentais priklauso nuo to, koks interesas konkrečiu atveju yra svarbesnis (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
63 punktas).
Šioje byloje reikia konstatuoti, kad lėktuvų frachtavimo bylos dokumentus ir išsamią lėktuvų frachtavimo sprendimo versiją apima Sąjungos institucijų inspekcijų, tyrimų ir audito veikla, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečią įtrauką. Šiuose dokumentuose esančią informaciją surinko arba parengė Komisija vykdydama su SESV 101 straipsnio taikymu susijusį tyrimą, kuriuo siekiama surinkti pakankamai informacijos ir įrodymų, kad būtų užkirstas kelias tai nuostatai prieštaraujančiai konkrečiai praktikai.
Be to, kadangi SESV 101 straipsnio taikymo procedūros tikslas yra patikrinti, ar viena arba kelios įmonės ėmėsi slaptų veiksmų, kurie gali padaryti didelį poveikį konkurencijai, per tokią procedūrą Komisija renka komerciniu požiūriu opią informaciją, be kita ko, apie dalyvaujančių įmonių verslo strategijas, jų pardavimų apimtis, rinkos dalis ar verslo ryšius, todėl susipažinimas su tokios procedūros dokumentais gali pakenkti šių įmonių komercinių interesų apsaugai. Vadinasi, su komercinių interesų ir Sąjungos institucijų inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų apsauga susijusios išimtys nagrinėjamu atveju yra glaudžiai susijusios (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
79 punktas ir 2013 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Nyderlandai / Komisija
, T‑380/08, 34 punktas).
Be abejo, norint pagrįsti atsisakymą leisti susipažinti su dokumentu iš principo nepakanka to, kad šis dokumentas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje minima veikla ar interesu; atitinkama institucija dar privalo paaiškinti, kaip susipažinimas su šiuo dokumentu galėtų konkrečiai ir realiai pakenkti šiame straipsnyje numatyta išimtimi saugomam interesui. Vis dėlto šiuo atžvilgiu šiai institucijai leidžiama remtis kai kurių kategorijų dokumentams taikomomis bendrosiomis prezumpcijomis, nes panašūs bendro pobūdžio samprotavimai gali būti taikomi prašymams atskleisti tokio paties pobūdžio dokumentus (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
64 ir 65 punktai ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
35 punktas).
Reikia išnagrinėti, ar tokią bendrąją prezumpciją, kiek ji susijusi su SESV 101 straipsnio taikymo procedūromis, gali lemti reglamentų Nr. 1/2003 ir 773/2004 nuostatos, kuriose reglamentuojama būtent teisė susipažinti su dokumentais, esančiais su šiomis procedūromis susijusiuose Komisijos bylose.
Šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad reglamentų Nr. 1/2003 ir 773/2004 tikslai aptariamoje srityje skiriasi nuo Reglamento Nr. 1049/2001 tikslų, nes jais siekiama ne kuo labiau palengvinti teisės susipažinti su dokumentais įgyvendinimą ir skatinti gerą administracinę praktiką, užtikrinant kuo didesnį valdžios institucijų sprendimų priėmimo procedūros ir informacijos, kuria grindžiami jų sprendimai, skaidrumą, bet garantuoti atitinkamų šalių teisės į gynybą laikymąsi ir kruopštų skundų nagrinėjimą, kartu užtikrinant profesinės paslapties paisymą per SESV 101 straipsnio taikymo procedūras (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
83 punktas ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
30 punktas).
Priešingai ieškovės teiginiui, kad tuo atveju, kai yra prieštaravimas tarp Reglamento Nr. 1049/2001 ir kitos Sąjungos teisės normos, viršenybę turi minėto reglamento nuostatos, reglamentuose Nr. 1049/2001 ir 1/2003 nėra aiškiai numatyta, kad vienas reglamentas turi viršenybę kito atžvilgiu. Todėl reikia užtikrinti tokį kiekvieno iš šių reglamentų taikymą, kuris būtų suderinamas su kito taikymu, ir taip būtų sudarytos sąlygos nuosekliam taikymui (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
84 punktas ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
31 punktas).
Tiesa, teisė susipažinti su administracine byla vykstant SESV 101 straipsnio taikymo procedūrai ir teisė pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 susipažinti su institucijų dokumentais teisiškai skiriasi, tačiau jos abi lemia funkciniu požiūriu panašią situaciją. Teisė susipažinti su bylos dokumentais, neatsižvelgiant į teisinį jos suteikimo pagrindą, suinteresuotiesiems asmenims leidžia gauti pastabas ir dokumentus, kuriuos Komisijai pateikė atitinkamos įmonės ir tretieji asmenys (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
89 punktas ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
32 punktas).
Reglamento Nr. 1/2003 27 straipsnio 2 dalyje ir 28 straipsnyje bei Reglamento Nr. 773/2004 6, 8, 15 ir 16 straipsniuose nustatytas ribotas su SESV 101 straipsnio taikymo procedūra susijusių bylos dokumentų naudojimas, nes „atitinkamų šalių“ ir „pareiškėjų“, kurių pareiškimus Komisija ketina atmesti, galimybės susipažinti su byla yra ribotos, susietos su sąlyga, kad nebus atskleistos verslo paslaptys ir kita konfidenciali įmonių informacija bei Komisijos ir valstybių narių konkurencijos institucijų vidaus dokumentai, o dokumentai, su kuriais leista susipažinti, bus naudojami tik siekiant vykdyti teismines ar administracines procedūras, susijusias su SESV 101 straipsnio taikymu (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
86 punktas ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
38 punktas).
Remiantis tuo darytina išvada, kad ne tik SESV 101 straipsnio taikymo procedūros šalys neturi neribotos teisės susipažinti su Komisijos bylos dokumentais, bet ir tretieji asmenys, išskyrus pareiškėjus, vykstant tokiai procedūrai neturi jokios teisės susipažinti su Komisijos bylos dokumentais (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
87 punktas).
Į tai, kas pasakyta, turi būti atsižvelgta aiškinant Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmą ir trečią įtraukas. Jei pagal reglamentus Nr. 1/2003 ir 773/2004 teisės susipažinti su byla neturintys asmenys arba tie, kurie iš principo turi tokią teisę, bet ja nepasinaudojo arba kurių prašymai buvo atmesti, galėtų susipažinti su dokumentais pagal Reglamentą Nr. 1049/2001, kiltų pavojus reglamentais Nr. 1/2003 ir Nr. 773/2004 įtvirtintai galimybės susipažinti su byla tvarkai (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
88 punktas ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
40 punktas).
Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad Reglamentu Nr. 1049/2001 grindžiama bendro pobūdžio prieiga prie dokumentų, kuriais per SESV 101 straipsnio taikymo procedūrą pasikeitė Komisija ir su šia procedūra susijusios šalys ar tretieji asmenys, gali kelti pavojų pusiausvyrai, kurią priimdamas reglamentus Nr. 1/2003 ir 773/2004 Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė užtikrinti, tarp atitinkamų įmonių pareigos pateikti Komisijai galimai jautrią komercinę informaciją ir sustiprintos taip Komisijai pateiktos informacijos apsaugos garantijos, susijusios su profesine ir verslo paslaptimi (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
90 punktas ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
39 punktas).
Be to, darytina išvada, kad informacijos, kurią per SESV 101 straipsnio taikymo procedūras Komisija surinko pagal pranešimus apie atleidimą nuo baudų ir jų sumažinimą kartelių atvejais (atitinkamai
OL C 45
, 2002, p. 3 ir
OL C 298, 2006, p. 11
), atskleidimas galėtų atgrasyti asmenis, kuriems galėtų būti taikomas atleidimas nuo baudų, nuo parodymų pagal šį pranešimą teikimo. Jie faktiškai galėtų atsidurti nepalankesnėje padėtyje nei kitos kartelyje dalyvavusios įmonės, kurios vykstant tyrimui nebendradarbiavo arba ne taip glaudžiai bendradarbiavo (46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
41 punktas).
Todėl aiškinant Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose numatytas išimtis, priešingai, nei teigia ieškovė, reikia pripažinti egzistuojant bendrąją prezumpciją, kad dokumentų, kuriuos Komisija surinko per SESV 101 straipsnio taikymo procedūrą, atskleidimas iš principo pakenktų tiek Sąjungos institucijų inspekcijų, tyrimo ir audito tikslų, tiek su tokia procedūra susijusių įmonių komercinių interesų apsaugai (šiuo klausimu žr. 42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
92 punktą ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
42 punktą; pagal analogiją žr. 39 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Éditions Odile Jacob
123 punktą).
Atsižvelgiant į interesų, saugomų vykstat SESV 101 straipsnio taikymo procedūrai, pobūdį manytina, kad pirmesniame punkte suformuluota išvada darytina, nesvarbu, ar prašymas leisti susipažinti teikiamas dėl jau baigtos, ar dar nebaigtos procedūros. Jautrios informacijos apie dalyvaujančių įmonių ekonominę veiklą paskelbimas gali pakenkti jų komerciniams interesams, nesvarbu, ar SESV 101 straipsnio taikymo procedūra vis dar vykdoma. Be to, tokio paskelbimo užbaigus šią procedūrą perspektyva galėtų pakenkti įmonių pasirengimui bendradarbiauti per tebevykdomą procedūrą (46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
43 punktas; pagal analogiją žr. 39 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Éditions Odile Jacob
124 punktą).
Be to, reikia pažymėti, kad pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 7 dalį išimtys dėl komercinių interesų ar dokumentų, kuriuose yra jautrios informacijos, gali būti taikomos 30 metų arba prireikus net pasibaigus šiam laikotarpiui (39 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Éditions Odile Jacob
125 punktas).
Galiausiai minėta bendroji prezumpcija nepanaikina galimybės įrodyti, kad prašomam atskleisti konkrečiam dokumentui ši prezumpcija netaikoma arba kad egzistuoja viršesnis viešasis interesas, pateisinantis šio dokumento atskleidimą pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį (39 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Éditions Odile Jacob
126 punktas; 42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
100 punktas ir 46 punkte minėto Sprendimo
Nyderlandai / Komisija
45 punktas).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad, priešingai, nei iš esmės teigia ieškovė, Komisija neprivalėjo konkrečiai ir individualiai išnagrinėti lėktuvų frachtavimo bylos dokumentų.
Todėl pirmąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl ieškinio antrojo pagrindo, siejamo su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmos įtraukos pažeidimu Komisijai padarius išvadą, kad lėktuvų frachtavimo bylos dokumentams ir išsamiai lėktuvų frachtavimo sprendimo versijai taikoma teisės susipažinti su dokumentais išimtis, susijusi su konkretaus fizinio ar juridinio asmens komercinių interesų apsauga
Ieškovė teigia, kad Komisija nepagrindė to, jog galimybė susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija pakenktų konkretaus fizinio ar juridinio asmens komerciniams interesams. Ji primena, kad lėktuvų frachtavimo sprendimas susijęs su laikotarpiu nuo 1999 m. gruodžio mėn. iki 2006 m. vasario mėn. Anot ieškovės, visa komercinė informacija nebėra nei aktuali, nei saugotina. Pati Komisija savo Pranešime dėl teisės susipažinti su Komisijos dokumentais bylose pagal [SESV 101 ir 102] straipsnius, EEE sutarties 53, 54 ir 57 straipsnius bei Tarybos reglamentą (EB) Nr. 139/2004 taisyklių (
OL C 325, 2005, p. 7
) pažymėjo, kad senesnė nei 5 metų informacija paprastai yra nebekonfidenciali.
Komisija, palaikoma įstojusių į bylą šalių, nesutinka su ieškovės argumentais.
Iš pradžių reikia pažymėti, kad atsižvelgiant į tai, kas pasakyta šio sprendimo 57 punkte, Komisija galėjo preziumuoti, jog galimybė susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir konfidencialia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija gali pakenkti įmonių, su kuriomis susijęs lėktuvų frachtavimo tyrimas, komerciniams interesams. Todėl, priešingai tam, ką iš esmės teigia ieškovė, Komisija šiuo atžvilgiu nenurodė specifinių motyvų.
Toliau reikia priminti, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 7 dalies teksto ir kaip pabrėžta teismo praktikoje (žr. šio sprendimo 59 punktą), šioje nuostatoje numatytos išimtys gali būti taikomos 30 metų arba prireikus net pasibaigus šiam laikotarpiui; tai taikoma, be kita ko, išimčiai, susijusiai su komercinių interesų apsauga.
Nagrinėjamu atveju pati ieškovė pripažįsta, kad lėktuvų frachtavimo sprendimas susijęs su 1999 m. gruodžio mėn.–2006 m. vasario mėn. laikotarpiu, po kurio iki ginčijamo sprendimo priėmimo nepraėjo trisdešimt metų.
Todėl šį ieškinio pagrindą reikia atmesti.
Dėl ieškinio trečiojo pagrindo, siejamo su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečios įtraukos pažeidimu Komisijai padarius išvadą, kad lėktuvų frachtavimo bylos dokumentams ir išsamiai lėktuvų frachtavimo sprendimo versijai taikoma teisės susipažinti su dokumentais išimtis, susijusi su tyrimo tikslų apsauga
Ieškovė teigia, kad priimant ginčijamą sprendimą lėktuvų frachtavimo tyrimas buvo užbaigtas, neatsižvelgiant į tai, kad Bendrajame Teisme tebevyko tam tikri procesai, susiję su ieškiniais dėl lėktuvų frachtavimo sprendimo panaikinimo. Taigi Komisija klaidingai preziumavo, kad lėktuvų frachtavimo bylos dokumentų ir išsamios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos atskleidimas gali pakenkti jos vykdomo tyrimo tikslų apsaugai.
Kaip teisingai pažymi Komisija ir įstojusios į bylą šalys, ieškovės argumentus reikia atmesti. Kaip nurodyta šio sprendimo 57 punkte, Komisija galėjo preziumuoti, kad galimybė susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir lėktuvų frachtavimo sprendimu gali pakenkti jos vykdomo tyrimo tikslų apsaugai.
Be to, svarbu pabrėžti, kad, kaip pažymi pati ieškovė, Komisijai priimant ginčijamą sprendimą Bendrajame Teisme buvo vykdomi keli procesai dėl lėktuvų frachtavimo sprendimo teisėtumo, t. y. bylos
Air Canada / Komisija
, T‑9/11,
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij / Komisija
, T‑28/11,
Japan Airlines / Komisija
, T‑36/11,
Cathay Pacific Airways / Komisija
, T‑38/11,
Cargolux Airlines / Komisija
, T‑39/11,
Lan Airlines and Lan Cargo / Komisija
, T‑40/11,
Singapore Airlines and Singapore Airlines Cargo PTE / Komisija
, T‑43/11,
Deutsche Lufthansa ir kt. / Komisija
, T‑46/11,
British Airways / Komisija
, T‑48/11,
SAS Cargo Group ir kt. / Komisija
, T‑56/11,
Air France KLM / Komisija
, T‑62/11,
Air France / Komisija
, T‑63/11 ir
Martinair Holland / Komisija
, T‑67/11, kurių Bendrasis Teismas dar neišnagrinėjo.
Taigi reikia konstatuoti, kad Komisija, atsižvelgdama į įvairių pirmesniame punkte minėtų teisminių procesų baigtį, galėtų būti priversta atnaujinti savo veiklą tam, kad galimai būtų priimtas naujas sprendimas (šiuo klausimu žr. 39 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Éditions Odile Jacob
130 punktą). Todėl, priešingai, nei teigia ieškovė, negalima manyti, kad ginčijamo sprendimo priėmimo momentu lėktuvų frachtavimo tyrimas buvo galutinai užbaigtas.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad šis ieškinio pagrindas turi būti atmestas.
Dėl ieškinio ketvirtojo pagrindo, siejamo su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies sakinio paskutinės dalies pažeidimu tiek, kiek viršesnis viešasis interesas pateisina lėktuvų frachtavimo bylos dokumentų ir išsamios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos atskleidimą
– Pirminės pastabos
Iš Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies sakinio paskutinės dalies matyti, kad Sąjungos institucijos neturi atsisakyti leisti susipažinti su dokumentu, jeigu jo atskleidimą pateisina viršesnis viešasis interesas, net jeigu toks atskleidimas gali pakenkti, kaip šiuo atveju, konkretaus fizinio ar juridinio asmens komercinių interesų apsaugai ar Sąjungos institucijų inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų apsaugai.
Šiomis aplinkybėmis reikia palyginti, viena vertus, specifinį interesą, kuris turi būti saugomas atitinkamo dokumento neatskleidimo, ir, kita vertus, pirmiausia bendrąjį interesą padaryti šį dokumentą prieinamą, atsižvelgiant į didesnio skaidrumo teikiamą naudą, kaip tai nustatyta Reglamento Nr. 1049/2001 2 konstatuojamoje dalyje, t. y. sudaryti sąlygas piliečiams artimiau dalyvauti sprendimų priėmimo procese ir garantuoti didesnį valdymo teisėtumą ir veiksmingumą bei aukštesnį atskaitomybės piliečiui mastą demokratinėje sistemoje (2010 m. spalio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Agapiou Joséphidès / Komisija ir EACEA
, T‑439/08, neskelbiamo Rinkinyje, 136 punktas).
Kaip nurodyta šio sprendimo 16 punkte, ginčijamame sprendime Komisija padarė išvadą, kad kartotiniame prašyme nėra argumentų, kuriais būtų galima įrodyti, kad egzistuoja viršesnis viešasis interesas, pateisinantis leidimą ieškovei susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ar konfidencialia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija.
Ieškovė teigia, kad ši išvada klaidinga. Šiuo atžvilgiu ji iš esmės pateikia keturias savo pagrindo dalis. Šios dalys siejamos su, pirma, tuo, kad egzistuoja viešasis interesas atskleisti dokumentus, susijusius su tyrimu dėl konkurencijos, antra, būtinybe atskleisti dokumentus palengvinant sąlygas pareikšti ieškinius dėl žalos atlyginimo dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo (toliau – ieškiniai dėl žalos atlyginimo), trečia, tuo, kad teisė susipažinti su dokumentais yra pagrindinė, ir, ketvirta, atsižvelgimu į visus pirma nurodytus argumentus.
– Dėl pirmos dalies, siejamos su tuo, kad egzistuoja viršesnis viešasis interesas atskleisti dokumentus, susijusius su tyrimu dėl konkurencijos
Ieškovė teigia, kad viešasis interesas atskleisti dokumentus, susijusius su karteliu, dėl savo pobūdžio yra svarbus, nes piliečiai suinteresuoti, kad konkurencija nebūtų iškraipyta. Ieškovė pabrėžia, kad lėktuvų frachtavimo kartelis yra susijęs su beveik visu dideliu ekonomikos sektoriumi ir turėjo didelę įtaką vidaus rinkos veikimui, taip pat rimtų pasekmių dideliam rinkoje veikiančių subjektų skaičiui ir apskritai visuomenei. Anot ieškovės, šio viešojo intereso egzistavimas pateisina lėktuvų frachtavimo bylos dokumentų ir lėktuvų frachtavimo sprendimo atskleidimą.
Pateikdama šį argumentą, kurį Komisija ginčija, ieškovė iš esmės teigia, kad egzistuoja viršesnis viešasis interesas, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies sakinio pabaigą, žinoti priežastis, dėl kurių Komisija priėmė savo sprendimus konkurencijos srityje (arba bent jau „svarbius“ sprendimus) ir kurios yra svarbesnės už, viena vertus, atitinkamų įmonių komercinius interesus ir, kita vertus, interesą, susijusį su Komisijos vykdomo tyrimo apsauga.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad visuomenė turi turėti galimybę žinoti, kokių veiksmų Komisija imasi konkurencijos srityje, kad, pirma, įsitikintų tuo, jog elgesys, už kurį ūkio subjektams gali būti skirtos sankcijos, yra pakankamai tiksliai identifikuotas, ir, antra, suprastų Komisijos sprendimų priėmimo praktiką, kuri turi esminės reikšmės vidaus rinkos veikimui, o tai susiję su visais Sąjungos piliečiais, kurie veikia kaip ūkio subjektai arba vartotojai.
Taigi, egzistuoja viršesnis viešasis interesas visuomenei susipažinti su tam tikrais esminiais Komisijos veiksmais konkurencijos srityje.
Vis dėlto, priešingai, nei iš esmės teigia ieškovė, šio viešojo intereso egzistavimas neįpareigoja Komisijos pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 suteikti bendros prieigos prie visos per SESV 101 straipsnio taikymo procedūrą surinktos informacijos.
Reikia priminti, kad tokia bendra prieiga galėtų kelti pavojų pusiausvyrai, kurią priimdamas Reglamentą Nr. 1/2003 Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė užtikrinti tarp atitinkamų įmonių pareigos pateikti Komisijai galimai jautrią komercinę informaciją ir sustiprintos taip Komisijai pateiktos informacijos apsaugos garantijos, susijusios su profesine ir verslo paslaptimi (žr. šio sprendimo 55 punktą).
Be to, reikia pažymėti, kad iš Reglamento Nr. 1049/2001 6 konstatuojamosios dalies matyti, jog viešasis interesas laikantis skaidrumo principo susipažinti su dokumentu nėra tokios pačios svarbos, nelygu, ar tai yra administracinės procedūros dokumentas, ar dokumentas, susijęs su procedūra, per kurią Sąjungos institucija veikia kaip teisės aktų leidėjas (75 punkte minėto Sprendimo
Agapiou Joséphidès / Komisija ir EACEA
139 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
91 punktą).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, viešasis interesas susipažinti su Komisijos veiksmais konkurencijos srityje savaime nepateisina nei tyrimo bylos dokumentų atskleidimo, nei išsamios priimto sprendimo versijos atskleidimo, nes šie dokumentai nebūtini norint žinoti esminius Komisijos veiksmų elementus, kaip antai procedūros rezultatą ir jos veiksmus lėmusias priežastis. Komisija gali užtikrinti, kad šis rezultatas ir šios priežastys būtų pakankamai suprantamos, be kita ko, paskelbdama nekonfidencialią atitinkamo sprendimo versiją.
Šios išvados nepaneigia ieškovės argumentas, kad paskelbdama nekonfidencialią sprendimo dėl kartelio versiją Komisija tik įvykdo konkrečią pareigą, kuri skiriasi nuo pareigos, kylančios iš Reglamento Nr. 1049/2001. Tai, ar toks paskelbimas yra privalomas, neturi jokios įtakos tam, ar juo patenkinamas viešasis interesas.
Šio sprendimo 85 punkte padarytos išvados taip pat nepaneigia ieškovės argumentas, kad nekonfidenciali lėktuvų frachtavimo sprendimo versija dar nebuvo paskelbta praėjus metams po jo priėmimo ir šis paskelbimas vis dar gali būti atidėtas dėl atitinkamų įmonių ir Komisijos nesutarimų dėl informacijos, kuri turi būti pripažinta konfidencialia.
Šiuo atžvilgiu pakanka pažymėti, kad klausimas, ar Komisija privalėjo gavusi prašymą pateikti nekonfidencialią lėktuvų frachtavimo sprendimo versiją, bus nagrinėjamas kartu su penktuoju pagrindu.
Taigi reikia atmesti ketvirtojo pagrindo pirmą dalį.
– Dėl antros pagrindo dalies, siejamos su būtinybe atskleisti dokumentus palengvinant sąlygas pareikšti ieškinius dėl žalos atlyginimo
Ieškovė pabrėžia, kad jai reikia lėktuvų frachtavimo bylos dokumentų ir išsamios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos tam, kad būtų apsaugota galimybė gauti jos patirtos žalos atlyginimą. Ji primena, kad Komisija 2008 m. balandžio 2 d. Baltojoje knygoje dėl ieškinių atlyginti žalą, patirtą dėl EB antimonopolinių taisyklių pažeidimo (COM (2008) 165), pripažino, jog ieškiniai dėl žalos atlyginimo yra priemonė atkurti ir skatinti neiškraipytą konkurenciją ir atgrasyti nuo naujų kartelių sudarymo. Ieškovė mano, kad minėtais ieškiniais ne tik apsaugomi individualūs interesai, bet, kaip pripažinta teismo praktikoje, jie yra ir bendros su viešuoju interesu susijusios prevencijos priemonė. Anot ieškovės, viešasis interesas išlaikyti veiksmingą konkurenciją, atsižvelgiant į tai, kad galimybė susipažinti su dokumentais yra pagrindinė teisė, nagrinėjamu atveju yra svarbesnis už lėktuvų frachtavimo kartelio dalyvių interesą, kad jų komercinė informacija būtų apsaugota. Bet kuriuo atveju kartelio dalyvių interesai nėra teisėti, atsižvelgiant į jų veiksmų neteisėtumą.
Komisija, kurią palaiko įstojusios į bylą šalys, nesutinka su ieškovės argumentais.
Reikia pažymėti, kad bet kuris asmuo turi teisę reikalauti atlyginti žalą, kurią patyrė dėl SESV 101 straipsnio pažeidimo. Tokia teisė sustiprina Sąjungos konkurencijos taisyklių efektyvumą ir gali prisidėti prie veiksmingos konkurencijos Sąjungoje išlaikymo (žr. 42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
104 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Vis dėlto tokie bendri argumentai negali būti svarbesni už priežastis, pateisinančias atsisakymą atskleisti atitinkamus dokumentus (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
105 punktas).
Siekiant užtikrinti veiksmingą pareiškėjo turimos teisės į žalos atlyginimą apsaugą, nebūtina, kad kiekvienas su SESV 101 straipsnio taikymo procedūra susijęs dokumentais būtų perduotas šiam pareiškėjui tuo pagrindu, kad jis ketina pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo, nes mažai tikėtina, kad šis ieškinys turi būti grindžiamas visais bylos medžiagoje, susijusioje su šia procedūra, esančiais įrodymais (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
106 punktas).
Todėl kiekvienas asmuo, siekiantis, kad jam būtų atlyginta žala, patirta dėl SESV 101 straipsnio pažeidimo, privalo įrodyti, kad jam būtina susipažinti su vienu ar kitu Komisijos bylą sudarančiu dokumentu, kad Komisija galėtų kiekvienu konkrečiu atveju atskirai palyginti interesus, pateisinančius tokių dokumentų atskleidimą ir jų apsaugą, atsižvelgdama į visas svarbias bylos aplinkybes (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
107 punktas).
Nesant tokios būtinybės, suinteresuotumas, kad būtų atlyginta dėl SESV 101 straipsnio pažeidimo patirta žala, negali būti laikomas viršesniu viešuoju interesu, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį (42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
108 punktas).
Nagrinėjamu atveju ieškovė neįrodė, kad galimybė susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija yra būtina ir viršesnis viešasis interesas pateisina jų atskleidimą pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ši pagrindo dalis turi būti atmesta.
– Dėl trečios pagrindo dalies, siejamos su tuo, kad teisė susipažinti su dokumentais yra pagrindinė
Ieškovė teigia, kad teisė susipažinti su dokumentais yra pagrindinė teisė, kurios apsauga nėra tik jos turėtojo individualus interesas. Sąjungos teisėje įtvirtinta objektyvi valia padaryti taip, kad būtų gerbiamos pagrindinės teisės, taigi šis reikalavimas yra bendrasis viešasis interesas, į kurį turėjo būti atsižvelgta priimant Reglamentą Nr. 1049/2001.
Pateikdama šį argumentą ieškovė iš tiesų teigia, kad bet koks prašymas leisti susipažinti su dokumentais, kaip pagrindinės teisės į skaidrumą išraiška, yra susijęs su viršesniu viešuoju interesu, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies sakinio paskutinę dalį. Todėl būtų neįmanoma taikyti Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje numatytų išimčių ir jos netektų prasmės.
Taigi šią pagrindo dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Dėl ketvirtos pagrindo dalies, siejamos su atsižvelgimu į visas pirma minėtas pagrindo dalis
Ieškovė teigia, kad nors trys pirma minėtos ieškinio pagrindo dalys parodo, jog egzistuoja keli viešieji interesai, kurie kiekvienas atskirai pateisina galimybę susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija, pateisinimas yra juo labiau aiškesnis, kai atsižvelgiama į visus šiuos interesus.
Turint galvoje atsakymą į tris pirma nagrinėtas pagrindo dalis, ši pagrindo dalis taip pat turi būti atmesta.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia atmesti ketvirtąjį ieškinio pagrindą.
Dėl ieškinio penktojo pagrindo, siejamo su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies pažeidimu tiek, kiek Komisija turėjo leisti ieškovei iš dalies susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir jai perduoti nekonfidencialią lėktuvų frachtavimo sprendimo versiją
Šį pagrindą galima padalyti į dvi dalis, siejamas su atitinkamai Komisijos pareiga, pirma, leisti ieškovei iš dalies susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais ir, antra, perduoti jai nekonfidencialią lėktuvų frachtavimo sprendimo versiją.
Komisija, palaikoma
Air Canada
ir
Société Air France
, teigia, kad abi šios pagrindo dalys nepagrįstos.
– Dėl pirmos dalies, siejamos su Komisijos pareiga leisti ieškovei iš dalies susipažinti su lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais
Ieškovė teigia, kad net jeigu atsisakymas leisti susipažinti su visais lėktuvų frachtavimo bylos dokumentais būtų pateisinamas, Komisija pažeidė Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalį, kai jai nesuteikė galimybės susipažinti su šių dokumentų dalimi.
Šiuo aspektu pakanka priminti, kad lėktuvų frachtavimo bylos dokumentams taikoma šio sprendimo 57 punkte nurodyta bendroji prezumpcija ir joks viršesnis viešasis interesas nepateisina jų atskleidimo. Tokiomis aplinkybėmis šių dokumentų atžvilgiu netaikoma pareiga visiškai ar iš dalies atskleisti jų turinį pagal Teisingumo Teismo praktiką (šiuo klausimu žr. 42 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Enbw Energie Baden-Württemberg
134 punktą).
Todėl šią dalį reikia atmesti.
– Dėl antros pagrindo dalies, siejamos su Komisijos pareiga perduoti ieškovei nekonfidencialią lėktuvų frachtavimo sprendimo versiją
Ieškovė teigia, kad net jei Komisija būtų galėjusi pagrįstai atmesti jos prašymą leisti susipažinti su išsamia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija, ši institucija turėjo patenkinti jos prašymą leisti susipažinti su nekonfidencialia to sprendimo versija, o Komisija tam nepritaria.
Šiuo aspektu reikia priminti, kad, remiantis Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalimi, jei kuri nors iš tame straipsnyje numatytų išimčių yra taikoma tiktai kai kurioms dokumento dalims, likusios dokumento dalys yra atskleidžiamos. Pagal Teisingumo Teismo praktiką galimybė susipažinti su Sąjungos institucijų dokumentų dalimi turi būti nagrinėjama vadovaujantis proporcingumo principu (šiuo klausimu žr. 2001 m. gruodžio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Taryba / Hautala
,
C-353/99 P, Rink. p. I-9565, 27
ir 28 punktus).
Iš pačios Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies formuluotės matyti, kad institucija privalo ištirti, ar reikia suteikti galimybę susipažinti su prašyme leisti susipažinti nurodytų dokumentų dalimi, ir apriboti galimą atsisakymą leisti susipažinti tik tais duomenimis, kuriems taikomos toje nuostatoje numatytos išimtys. Institucija turi suteikti tokią susipažinimo su dokumentų dalimi galimybę, jei tuo atveju, kai ji atsisako leisti susipažinti, jos siekiamas tikslas gali būti pasiektas neatskleidžiant tik tų fragmentų, kurie gali pakenkti saugomam viešajam interesui (2007 m. balandžio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
WWF European Policy Programme / Taryba
,
T-264/04, Rink. p. II-911
, 50 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 111 punkte minėto Sprendimo
Taryba / Hautala
29 punktą).
Kartu aiškinant Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalį ir to reglamento 4 straipsnio 2 dalies sakinio paskutinę dalį darytina išvada, kad tuo atveju, kai pastarojoje nuostatoje minimas viršesnis viešasis interesas pateisina dalies dokumento atskleidimą, prašymą leisti susipažinti nagrinėjanti Sąjungos institucija privalo leisti susipažinti su šia dalimi.
Iš šio sprendimo 80 ir 81 punktų matyti, kad reikia pripažinti, jog egzistuoja viršesnis viešasis interesas visuomenei turėti galimybę susipažinti su tam tikrais esminiais Komisijos veiksmų konkurencijos srityje elementais, o tai įpareigoja atskleisti informaciją, leidžiančią susipažinti su, be kita ko, procedūros baigtimi ir Komisijos veiksmus lėmusiomis priežastimis.
Norint identifikuoti šiuo atžvilgiu būtiną informaciją, svarbu konstatuoti, kad remiantis Reglamento Nr. 1/2003 30 straipsnio 1 ir 2 dalimis Komisija, atsižvelgdama į teisėtą įmonių interesą apsaugoti savo verslo paslaptis, turi paskelbti sprendimus, kuriuos ji priima pagal to reglamento 7 straipsnį, nurodydama suinteresuotųjų šalių pavadinimus ir pagrindinį sprendimo turinį, įskaitant skirtas sankcijas. Turint galvoje būtinybę nuosekliai taikyti reglamentus Nr. 1049/2001 ir 1/2003 (žr. šio sprendimo 50 punktą), Komisija pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 negali atsisakyti perduoti dokumento, kurį ji bet kuriuo atveju privalėjo paskelbti pagal Reglamentą Nr. 1/2003.
Todėl šio sprendimo 114 punkte minėtas su atskleidimu susijęs viršesnis viešasis interesas negali būti patenkintas paprasčiausiai paskelbus pranešimą spaudai, kuriame informuojama apie priimtą atitinkamą sprendimą, net jeigu, kaip šiuo atveju, šiame pranešime glaustai aprašomas konstatuotas pažeidimas, identifikuotos įmonės, kurios pripažintos atsakingos už šį pažeidimą, ir nurodyta kiekvienai iš jų skirta bauda, nes tokiame pranešime nepateikiamas pagrindinis sprendimų, priimtų pagal Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnį, turinys. Šis viršesnis viešasis interesas reikalauja paskelbti nekonfidencialią tokių sprendimų versiją.
Taigi, ieškovei paprašius, Komisija privalėjo jai perduoti nekonfidencialią lėktuvų frachtavimo sprendimo versiją, o tai yra galimybė susipažinti su šio sprendimo dalimi, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalį.
Kaip nurodyta šio sprendimo 17 punkte, Komisija prašymą leisti susipažinti su nekonfidencialia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija išnagrinėjo ginčijamo sprendimo 2 punkto antroje įtraukoje. Komisija pažymėjo:
„Dėl alternatyvaus jūsų prašymo turiu jus informuoti, kad nekonfidenciali [lėktuvų frachtavimo sprendimo] versija dar neparengta. Šiuo metu Komisijos tarnybos rengia šią nekonfidencialią versiją ir vykdo diskusijas su šalimis dėl neskelbtinų fragmentų. Kaip jūs žinote, nekonfidencialios sprendimo dėl kartelio versijos rengimo procedūra ilgai užtrunka. Kadangi šiuo metu nėra jokios nekonfidencialios versijos, jūsų pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 pateiktas prašymas neturi dalyko. Tačiau mes jums atsiųsime nekonfidencialios versijos kopiją, kai tik ši versija bus pabaigta.“
Ieškovė teigia, kad šis ginčijamo sprendimo fragmentas turi būti aiškinamas pažodžiui, todėl jis reiškia, kad Komisija atmetė jos prašymą leisti susipažinti su nekonfidencialia lėktuvų frachtavimo sprendimo versija vien dėl to, kad šios versijos nebuvo.
Kaip pažymi ieškovė, jei toks atmetimo motyvas būtų pripažintas pagrįstu, Komisija galėtų nuolat atsisakyti leisti iš dalies susipažinti su bet kokiu dokumentu, kuriame yra konfidencialios informacijos. Tam, kad būtų leista susipažinti su dokumento dalimi, praktiškai reikia parengti nekonfidencialią prašomo dokumento versiją, todėl Komisija kiekvieną kartą galėtų tiesiog konstatuoti, kad tokios versijos nėra.
Tiesa, Komisija įsipareigojo perduoti nekonfidencialios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos kopiją ieškovei, kai tik ši versija bus baigta. Todėl ginčijamame sprendime Komisija ieškovės prašymą leisti susipažinti su nekonfidencialia versija iš tikrųjų atmetė ne dėl to, kad tokios versijos nebuvo, bet dėl to, kad galimybė su ja susipažinti galėjo būti sudaryta tik vėlesniu ir neapibrėžtu momentu.
Komisija teigia, kad nekonfidencialios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos ginčijamo sprendimo priėmimo dieną ieškovei ji netgi negalėjo perduoti, nes iš pradžių reikėjo pasitarti su įmonėmis, su kuriomis susijęs lėktuvų frachtavimo sprendimas, dėl informacijos, kuri turi būti pašalinta iš konfidencialios šio sprendimo versijos.
Šiuo atžvilgiu Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Kartotinė paraiška yra vykdoma nedelsiant. Per 15 darbo dienų nuo tokios paraiškos užregistravimo, institucija arba duoda leidimą susipažinti su dokumentu ir per tą laikotarpį suteikia tokią galimybę pagal 10 straipsnį, arba prašytojui raštu nurodo visiško arba dalinio atsisakymo priežastį. Visiško arba dalinio atsisakymo atveju institucija informuoja prašytoją apie tai, kokiomis priemonėmis jis gali ginti savo teises, tai yra: jis gali pradėti teisminį procesą prieš instituciją ir (arba) paduoti skundą ombudsmenui atitinkamai [SESV 263 ir 228] straipsniuose numatytomis sąlygomis.“
Šio reglamento 8 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Ypatingais atvejais, pavyzdžiui, jei prašoma labai ilgo dokumento arba paraiška susijusi su labai dideliu dokumentų skaičiumi, straipsnio 1 dalyje numatytas terminas gali būti 15 darbo dienų pratęstas su sąlyga, kad pareiškėjui pranešama iš anksto ir nurodomos konkrečios priežastys.“
Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio 1 dalyje numatytas terminas yra imperatyvus ir negali būti pratęstas kitomis nei Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio 2 dalyje numatytomis aplinkybėmis, antraip šis straipsnis taptų visiškai neveiksmingas, atsižvelgiant į tai, kad pareiškėjas tiksliai nebežinotų, nuo kurios datos jis gali pareikšti ieškinį ar pateikti skundą, numatytus šio reglamento 8 straipsnio 3 dalyje (žr. 2010 m. gruodžio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Ryanair / Komisija
,
T-494/08-T-500/08 ir T-509/08, Rink. p. II-5723
, 39 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Taigi reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 1049/2001 nuostatose, kaip jos išaiškintos teismo praktikoje, Komisijai nenumatyta galimybė atsakyti į kartotinį prašymą taip, kad galimybė susipažinti su prašomu dokumentu bus suteikta vėlesniu neapibrėžtu momentu.
Vis dėlto Sąjungos teismas nusprendė, kad tam tikras su konkurencija susijusias nuostatas, kuriose numatyta arba galimybė įmonėms, su kuriomis susijęs tyrimas, susipažinti su Komisijos bylos dokumentais, arba tai, kad Komisija turimą informaciją turi nedelsiant perduoti valstybių narių konkurencijos institucijoms, reikia aiškinti atsižvelgiant į įmonių teisės į verslo paslapčių apsaugą bendrąjį principą, kuris įtvirtintas SESV 339 straipsnyje (šiuo klausimu žr. 1986 m. birželio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
AKZO Chemie ir AKZO Chemie UK / Komisija
,
53/85, Rink. p. 1965
, 28 punktą ir 1994 m. gegužės 19 d. Sprendimo
SEP / Komisija
,
C-36/92 P, Rink. p. I-1911
, 36 punktą).
Taigi, kaip teigia Komisija ir kai kurios įstojusios į bylą šalys, iš teismo praktikos matyti, kad tuo atveju, kai įmonė teigia, jog su ja susijusiame dokumente yra verslo paslapčių ar kitos konfidencialios informacijos, Komisija gali jį perduoti tik jei prieš tai laikėsi tam tikrų etapų. Visų pirma Komisija atitinkamai įmonei turi sudaryti galimybę pareikšti savo nuomonę. Tada šiuo klausimu ji turi priimti tinkamai motyvuotą sprendimą, su kuriuo įmonė turi būti supažindinta. Galiausiai, atsižvelgdama į ypač rimtą žalą, kuri galėtų būti padaryta neteisėtai perdavus šį dokumentą, Komisija prieš įvykdydama savo sprendimą turi įmonei suteikti galimybę kreiptis į Sąjungos teismą, kad šis galėtų atlikti padarytų vertinimų kontrolę ir užkirsti kelią atskleidimui (127 punkte minėtų sprendimų
AKZO Chemie ir AKZO Chemie UK / Komisija
29 punktas ir
SEP / Komisija
38 ir 39 punktai; taip pat žr. 2008 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Varec
,
C-450/06, Rink. p. I-581
, 54 punktą).
Remiantis tuo, kas pasakyta, reikia pripažinti, kad Komisijos sprendimo konkurencijos srityje nekonfidencialiai versijai parengti gali prireikti tam tikro laikotarpio, neatitinkančio Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytų terminų atsakyti į kartotinius prašymus, tam, kad būtų tinkamai atsižvelgta į atitinkamų įmonių, kurios konkrečiai tvirtino, kad tam tikra informacija yra konfidenciali, interesus.
Vis dėlto atsižvelgiant į skaidrumo principo svarbą Sąjungos konstitucinėje sistemoje ir į pagal Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio 1 ir 2 dalis ir vykdant bendrą rūpestingumo pareigą Komisijai iš principo tenkančią pareigą kartotinius prašymus nagrinėti nedelsiant, ši institucija turi stengtis įvykdyti šio sprendimo 128 punkte nurodytų etapų veiksmus kuo greičiau ir bet kuriuo atveju per protingą laikotarpį, kuris turi būti nustatytas atsižvelgiant į konkrečias kiekvienos bylos aplinkybes. Šiuo aspektu reikia atsižvelgti į didesnį ar mažesnį atitinkamų įmonių pateiktų prašymų užtikrinti konfidencialumą skaičių ir jų techninį bei juridinį sudėtingumą.
Šiuo atveju atsakydama į rašytinius Bendrojo Teismo klausimus Komisija pateikė išsamią informaciją apie, pirma, su lėktuvų frachtavimo sprendimu susijusių prašymų užtikrinti konfidencialumą, kuriuos ji nagrinėjo priimdama ginčijamą sprendimą, skaičių ir, antra, darbo krūvį, kurį sudarė šių prašymų nagrinėjimas.
Iš šios informacijos visų pirma matyti, kad 2010 m. gruodžio 10 d. Komisija paprašė įmonių, su kuriomis susijęs lėktuvų frachtavimo sprendimas, nurodyti jai tas sprendimo dalis, kuriose, jų manymu, yra verslo paslapčių ar konfidencialios informacijos. Nuo 2010 m. gruodžio 30 d. iki 2011 m. balandžio 12 d. keturiolika šių įmonių Komisijai pateikė prašymus užtikrinti konfidencialumą, kurių dalis buvo didelės apimties.
Toliau 2011 m. liepos 20 d. Komisija pirmesniame punkte minėtoms įmonėms nusiuntė nekonfidencialios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos projektą be tam tikros informacijos, kurią buvo prašoma pripažinti konfidencialia. Ginčijamo sprendimo priėmimo dieną šešios iš šių įmonių ir toliau reikalavo konfidencialia pripažinti didelę šio projekto dalį, o kitos keturios įmonės dar nebuvo davusios sutikimo jį paskelbti. Iš tiesų tik keturios atitinkamos įmonės išreiškė tokį sutikimą.
Atsižvelgiant į Komisijai pateiktų prašymų užtikrinti konfidencialumą skaičių ir svarbą, negalima pripažinti, kad aštuonių mėnesių ir dvidešimt penkių dienų laikotarpis, praėjęs nuo lėktuvų frachtavimo sprendimo priėmimo (2010 m. lapkričio 9 d.) iki ginčijamo sprendimo priėmimo (2011 m. rugpjūčio 3 d.), yra neprotingas.
Todėl Komisija nebuvo aplaidi nagrinėdama kartotinį prašymą, kiek tai susiję su lėktuvų frachtavimo sprendimo, kurį ginčijamo sprendimo priėmimo dieną su tuo sprendimu susijusios įmonės vis dar prašė pripažinti konfidencialiu, šalimis. Taigi, kiek tai susiję su šiomis lėktuvų frachtavimo sprendimo šalimis, reikia konstatuoti, kad Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalis nebuvo pažeista, todėl šią dalį reikia atmesti.
Vis dėlto nei iš atsakant į Bendrojo Teismo rašytinius klausimus Komisijos pateiktos informacijos, nei iš per posėdį pateiktos informacijos negalima daryti išvados, kad įmonės, su kuriomis susijęs lėktuvų frachtavimo sprendimas, prašė konfidencialiu pripažinti visą šį sprendimą. Be to, remiantis vien informacija, esančia Komisijos atsakyme į šiam ginčui spręsti svarbius Bendrojo Teismo klausimus, t. y. susijusius su laikotarpiu iki ginčijamo sprendimo priėmimo, negalima daryti išvados, kad to sprendimo priėmimo momentu pateiktų prašymų užtikrinti konfidencialumą objektas buvo tokie svarbūs elementai, kad minėto sprendimo versija be šių elementų būtų nesuprantama.
Taigi Komisijai niekas nekliudė perduoti ieškovei nekonfidencialios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos dalies, kuri nebuvo pateiktų prašymų užtikrinti konfidencialumą objektas.
Toliau ieškovės prašymu Komisija jai turėjo pateikti tokią nekonfidencialią ginčijamo sprendimo versiją nelaukdama, kol bus galutinai išnagrinėti visi atitinkamų įmonių pateikti prašymai užtikrinti konfidencialumą.
Iš tiesų, viena vertus, toks požiūris atitinka Reglamento Nr. 1049/2001 esmę, kurio 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnio 1 ir 2 dalyse reikalaujama greitai išnagrinėti prašymus leisti susipažinti su dokumentais, o 4 straipsnio 6 dalyje Sąjungos institucijoms nustatyta pareiga leisti šalims susipažinti su dokumentais, kuriems netaikoma tame pačiame straipsnyje numatyta išimtis.
Kita vertus, jei Komisijai būtų leista nepateikti šalims sprendimų dėl SESV 101 straipsnio taikymo, dėl kurių nekyla su konfidencialumu susijusių abejonių, kol visos su šiais sprendimais susijusios įmonės duos sutikimą paskelbti arba bus įvykdyti visi šio sprendimo 128 punkte nurodyti etapai, šios įmonės būtų paskatintos pareikšti prieštaravimus ir juos palaikyti ne tik tam, kad apsaugotų savo teisėtus prašymus užtikrinti konfidencialumą, bet ir siekdamos atidėti paskelbimą, kad įmonės ar vartotojai, manantys, kad jų elgesys jiems padarė žalos, neturėtų galimybės nacionaliniuose teismuose pareikšti ieškinių dėl žalos atlyginimo.
Todėl reikia daryti išvadą, kad Komisija pažeidė Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalį, nes ieškovei neperdavė nekonfidencialios lėktuvų frachtavimo sprendimo versijos be informacijos, kurios pripažinimo konfidencialia klausimą vis dar kėlė atitinkamos įmonės.
Taigi, kiek tai susiję su šia informacija, šią ieškinio pagrindo dalį reikia pripažinti pagrįsta, todėl ginčijamas sprendimas turi būti iš dalies panaikintas.
Likusią šio pagrindo ir ieškinio dalį reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį, jeigu dalis kiekvienos šalies reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama arba jeigu susiklosto ypatingos aplinkybės, Bendrasis Teismas gali paskirstyti išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas.
Šiuo atveju, nors dalis ieškovės ir Komisijos reikalavimų patenkinta, o dalis atmesta, esminė ieškinio dalis atmesta. Taigi ieškovė, be savo bylinėjimosi išlaidų, turi padengti pusę Komisijos patirtų bylinėjimosi išlaidų.
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 4 dalies trečią pastraipą Bendrasis Teismas gali nurodyti kitoms įstojusioms į bylą šalims, nei įstojusios į bylą valstybės narės ir institucijos, Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo šalys, kurios nėra valstybės narės, ir Europos laisvosios prekybos asociacijos (ELPA) priežiūros institucija, pačioms padengti savo išlaidas.
Šiuo atveju įstojusios į bylą šalys turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2011 m. rugpjūčio 3 d. Komisijos sprendimą neleisti susipažinti su administracine byla, susijusia su Sprendimu C (2010) 7694 galutinis (byla COMP/39.258 – Lėktuvų frachtavimas), išsamia to sprendimo versija ir jo nekonfidencialia versija tiek, kiek Komisija nesudarė galimybės susipažinti su nekonfidencialios to sprendimo versijos dalimi, kurios pripažinimo konfidencialia klausimo su šiuo sprendimu susijusios įmonės nekėlė arba nebekėlė.

2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

3.
Schenker AG
padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir pusę Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidų.

4.
La Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
,
Martinair Holland NV
,
Société Air France SA
,
Cathay Pacific Airways Ltd
,
Air Canada
,
Lufthansa Cargo AG
ir S
wiss International Air Lines AG
padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Kanninen
Pelikánová
Buttigieg
Paskelbta 2014 m. spalio 7 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.