CELEX: 62004TJ0291
Aplinka ir vartotojų apsauga
n-propilbromido klasifikavimas, pakavimas ir ženklinimas etiketėmis kaip pavojingos medžiagos
Direktyva 2004/73/EB
Direktyva 67/548/EEB
Reglamentas (EB) Nr. 1272/2008
Ieškinys dėl panaikinimo
Pavėluotas prašymas pakeisti reikalavimus
Suinteresuotumas pareikšti ieškinį
Konkrečios sąsajos nebuvimas
Nepriimtinumas
Deliktinė atsakomybė
Teisingumo Teismo sprendimas dėl Direktyvos 2004/73 galiojimo
Dalyko tapatumas

Teisinis pagrindas

Sutarties nuostatos
EB 95 straipsnyje nustatyta:
„1. Nukrypstant nuo [EB] 94 straipsnio ir išskyrus tuos atvejus, kai šioje Sutartyje nustatyta kitaip, [EB] 14 straipsnyje
iškeltiems tikslams pasiekti taikomos toliau dėstomos nuostatos. Taryba [EB] 251 straipsnyje nurodyta tvarka, pasikonsultavusi
su Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu, nustato priemones valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatoms, skirtoms
vidaus rinkos sukūrimui ir veikimui, suderinti.
<...>
3. Komisija savo pasiūlymuose, numatytuose 1 dalyje, dėl sveikatos, saugos, aplinkos apsaugos ir vartotojų apsaugos dėmesį
kreipia į aukšto lygio apsaugą ir ypač atsižvelgia į visas mokslo faktais pagrįstas naujoves. Pagal atitinkamą kompetenciją
šio tikslo taip pat siekia Europos Parlamentas ir Taryba.“

Klasifikavimas kaip pavojingos medžiagos
1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvoje 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų
klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo (OL 196, 1967, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
13 sk., 1 t., p. 27), kuri iš dalies pakeista, be kita ko, 1992 m. balandžio 30 d. Tarybos direktyva 92/32/EEB (OL L 154,
p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 11 t., p. 155) ir 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos
direktyva 2006/121/EB (OL L 396, p. 850), nustatytos kai kurių „medžiagų“, kurios reiškia „natūralius arba gamybos procese
gautus cheminius elementus ir jų junginius, įskaitant bet kokius priedus, reikalingus tų gaminių stabilumui (tvarumui) išlaikyti,
ir bet kokias naudojamame procese atsirandančias priemaišas, bet išskyrus bet kokius tirpiklius, kurie gali būti atskiriami
nepaveikiant medžiagos stabilumo ar nepakeičiant jos sudėties“, pateikimo į rinką taisyklės.
Šiuo tikslu Direktyvoje 67/548, kaip numatyta jos 4 straipsnio 1 dalyje, medžiagos klasifikuojamos esminių savybių pagrindu
pagal jos 2 straipsnio 2 dalyje nustatytas kategorijas. Medžiagą klasifikavus kaip šios direktyvos I priedo „pavojingą“ medžiagą,
reikalaujama, kad prieš ją pateikiant į rinką jos pakuotė būtų atitinkamai privalomai paženklinta, nurodant, be kita ko, pavojingumo,
susijusio su tos medžiagos naudojimu, simbolius bei standartines frazes, nurodančias specialius rizikos faktorius, atsirandančius
dėl pavojų, susijusių su medžiagos naudojimu, ir susijusias su patarimais dėl saugaus medžiagos naudojimo.
Pagal Direktyvos 67/548 2 straipsnio 2 dalį:
„Šioje direktyvoje „pavojingomis“ laikomos:
<...>
c) nepaprastai degios medžiagos ir preparatai: skystosios medžiagos ir preparatai, kurių nepaprastai žema pliūpsnio temperatūra
bei žema virimo temperatūra, ir dujinės medžiagos bei preparatai, užsidegantys nuo sąlyčio su oru aplinkos temperatūros ir
slėgio sąlygomis;
d) labai degios medžiagos ir preparatai:
–        medžiagos ir preparatai, galintys įkaisti ir galiausiai užsidegti nuo sąlyčio su oru aplinkos temperatūroje nenaudojant jokios
energijos,
arba
–        kietosios medžiagos ir preparatai, kurie gali greitai užsidegti po trumpo sąlyčio su degimo šaltiniu ir kurie, tą degimo šaltinį
pašalinus, toliau dega ar yra sunaikinami,
arba
–        skystosios medžiagos ir preparatai, kurių labai žema pliūpsnio temperatūra,
arba
–        medžiagos ir preparatai, kurie nuo sąlyčio su vandeniu ar drėgnu oru pavojingais kiekiais skleidžia labai degias dujas;
e) degios medžiagos ir preparatai: skystosios medžiagos ir preparatai, kurių žema pliūpsnio temperatūra;
<...>
n) vaisingumui kenksmingos (toksiškos) medžiagos ir preparatai: medžiagos ir preparatai, kurie įkvėpti ar praryti arba prasiskverbę
per odą gali sukelti nepaveldimų žalingų poveikių palikuonims ir (ar) vyrų ar moterų vaisingumo funkcijų ar pajėgumo sutrikimų
arba padidinti jų tikimybę.“
Dėl bandymų, kuriuos galima atlikti norint klasifikuoti medžiagas, Direktyvos 67/548 3 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Cheminių medžiagų bandymai, numatyti šios direktyvos struktūroje, iš principo yra atliekami V priede nustatytais metodais.
Fizinės ir cheminės medžiagų savybės nustatomos V. A priede nurodytais metodais <...>“
Direktyvos 67/548 V priedo A.9 skyriuje įtvirtinti pliūpsnio temperatūros nustatymo metodai. Šiam tikslui jame nurodomi du
metodai, t. y. pusiausvirasis ir nepusiausvirasis, pagal kuriuos pasirenkami matavimo įranga ir prietaisai bei atitinkami
ISO standartai. Taigi pusiausvirojo metodo atveju taikomi ISO 1516, 3680, 1523 ir 3679 standartai. Taikant nepusiausvirąjį
metodą naudojami tam tikri pliūpsnio temperatūros matavimo aparatai, kurių vienas yra vadinamas
Pensky–Martens
ir susijęs su šiais standartais: ISO 2719, EN 11, DIN 51758, ASTM D 93, BS 2000‑34 ir NF M07‑019.
Direktyvos 67/548 4 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad „medžiagų ir preparatų klasifikavimo ir ženklinimo bendrieji principai
taikomi pagal VI priede pateikiamus kriterijus, išskyrus tuos atvejus, kai atskirose direktyvose pavojingiems preparatams
konkrečiai nurodomi priešingi reikalavimai“.
Direktyvos 67/548 VI priedo 1.1 skirsnyje nurodyta:
„Klasifikavimo tikslas − identifikuoti visas fizikochemines, toksikologines ir ekotoksikologines medžiagų ir preparatų, galinčių
kelti pavojų normaliai tvarkant ar naudojant, savybes. Siekiant apsaugoti vartotojus, plačiąją visuomenę ir aplinką, medžiaga
ar preparatas, identifikavus kiekvieną pavojingą jų savybę, turi būti paženklinti pažymint pavojų (-us).“
Direktyvos 67/548 VI priedo 1.2 skirsnyje nustatyta:
„Šis priedas nustato bendruosius principus, reguliuojančius medžiagų ir preparatų, nurodytų šios direktyvos 4 straipsnyje,
Direktyvos 1999/45/EB 4 straipsnyje ir kitose atitinkamose pavojingų preparatų direktyvose, klasifikavimą ir ženklinimą.
Jis skirtas visiems (gamintojams, importuotojams, nacionalinėms valdžios institucijoms), susiduriantiems su pavojingų medžiagų
ir preparatų klasifikavimo ir ženklinimo metodais.“
Direktyvos 67/548 VI priedo 1.3 skirsnyje pažymima;
„Šios direktyvos ir Direktyvos 1999/45/EB reikalavimų tikslas − suteikti plačiajai visuomenei ir dirbantiesiems pagrindinę
priemonę būtinai informacijai apie pavojingas medžiagas ir preparatus gauti. Etiketė atkreipia medžiagas ir preparatus tvarkančių
ar vartojančių asmenų dėmesį į būdingą kai kurių tokių medžiagų pavojų.
Taip pat etiketė gali paskatinti atkreipti dėmesį į išsamesnę informaciją apie kitais pavidalais tiekiamo produkto saugą ir
naudojimą.“
Direktyvos 67/548 VI priedo 1.4 skirsnyje be kita ko numatoma:
„Etiketė nurodo visus potencialius pavojus, galinčius pasitaikyti normaliai tvarkant ir naudojant pavojingas medžiagas ir
preparatus, kurie yra į rinką pateikiamos prekės pavidalo, tačiau nebūtinai kokio nors kito jų galutinio naudojimo pavidalo,
pavyzdžiui, praskiestos medžiagos pavidalo. Didžiausi pavojai pažymimi simboliais, tokie ir kiti pavojingų savybių keliami
pavojai nurodomi standartinėmis rizikos frazėmis, o saugos frazės pataria apie būtinas atsargumo priemones.
<...>“
Direktyvos 67/548 VI priedo 1.6 skirsnis susijęs su „Klasifikavimui ir ženklinimui reikalingais duomenimis“. 1.6.1 skirsnio
b punkte nurodyta, kad duomenys, reikalingi klasifikuoti ir ženklinti, prireikus gali būti gauti iš ankstesnių bandymų rezultatų,
informacijos, gaunamos iš žinynų ir literatūros, ar pagrįstos praktiniu patyrimu. Jame taip pat nurodyta, kad apskritai „galima
atsižvelgti į <...> ir ekspertų nuomonę“.
Direktyvos 67/548 VI priedo 1.7.2 skirsnyje „Vadovavimosi kriterijų taikymas medžiagoms“ nustatyta:
„Jei svarstomi duomenys buvo gauti taikant bandymų metodus, palyginamus su aprašytais V priede, šiuo priedu nustatyti vadovavimosi
kriterijai taikomi tiesiogiai. Kitais atvejais tinkamam klasifikavimui ir ženklinimui apibrėžti turimi duomenys turi būti
įvertinti taikomus bandymų metodus, lyginant su V priede nurodytais metodais ir su šio priedo taisyklėmis.
Kartais gali būti abejonių dėl atitinkamų kriterijų taikymo, ypač jei jiems reikia eksperto nuomonės. Tokiais atvejais gamintojas,
prekybininkas ar importuotojas turi laikinai klasifikuoti ir paženklinti medžiagą remdamiesi kompetentingo asmens vertinimu,
daromu pagal turimus duomenis.
Jei taikoma anksčiau nurodyta procedūra ir jei rūpi galimo nesuderinamumo atvejai, nepažeidžiant 6 straipsnio galima pateikti
pasiūlymą įvesti laikinąjį I priedo klasifikavimą. Šis pasiūlymas turi būti pateiktas vienai iš valstybių narių ir turi būti
pridėti atitinkami moksliniai duomenys (žr. taip pat 4.1 skirsnį).
Panašią procedūrą galima taikyti, kai naujai gauta informacija verčia suabejoti I priedo įrašo tikslumu.“
Direktyvos 67/548 VI priedo 2.2.4 skirsnyje „Labai degios medžiagos ir preparatai“ pažymima:
„Medžiagos ir preparatai klasifikuojami kaip labai degūs, jiems priskiriamas simbolis, „F“ ir pavojaus nuoroda „labai degi“
pagal V priedo bandymų rezultatus. Rizikos frazės priskiriamos atsižvelgiant į šiuos kriterijus:
R11 Labai degi
–        Kietosios medžiagos ir preparatai, kurie gali lengvai užsidegti dėl trumpo sąlyčio su uždegimo šaltiniu ir kurie dega toliau
ar sudega pašalinus ugnies šaltinį.
–        Skystosios medžiagos ir preparatai, kurių pliūpsnio temperatūra yra mažesnė kaip 21 °C, bet kurie nėra ypač degūs.
–        <...>“
Direktyvos 67/548 VI priedo 2.2.5 skirsnyje „Degios medžiagos ir preparatai“ nurodyta:
„Medžiagos ir preparatai klasifikuojami kaip degūs pagal V priedo bandymų rezultatus. Rizikos frazė priskiriama atsižvelgiant
į toliau nurodytus kriterijus.
R 10 Degios
–        Skystosios medžiagos ir preparatai, kurių pliūpsnio temperatūra yra lygi ar didesnė kaip 21 °C, bet mažesnė ar lygi 55 °C.
Tačiau praktiškai buvo įrodyta, kad preparatą, kurio pliūpsnio temperatūra lygi ar didesnė kaip 21 °C ir mažesnė ar lygi 55 °C,
nebūtina klasifikuoti kaip degų, jei preparatas niekaip negali palaikyti degimo ir jei nėra jokių priežasčių bijoti pavojaus
šį preparatą tvarkantiems ar kitiems asmenims.“
Direktyvos 67/548 VI priedo 2.2.6 skirsnyje „Kitos fizikocheminės savybės“, be kita ko, numatyta:
„Papildomos rizikos frazės priskiriamos medžiagoms ir preparatams, klasifikuotiems pagal 2.2.1 ir 2.2.5 arba 3, 4 ir 5 skirsnius
taikant šiuos kriterijus (remiantis patirtimi, įgyta sudarant I priedą):
<...>
R18 Naudojama gali sudaryti degius/sprogius garų/oro mišinius
Preparatams, kurie patys neklasifikuojami kaip degūs, tačiau turi ore užsidegančių lakiųjų komponentų.
<...>“
Direktyvos 67/548 VI priedo 4.1.2 skirsnyje numatyta:
„Jei gamintojas, prekybininkas ar importuotojas turi informacijos, rodančios, kad medžiaga turėtų būti klasifikuojama ir ženklinama
pagal 4.2.1, 4.2.2 ar 4.2.3 skirsnio kriterijus, jis laikinai paženklina medžiagą pagal šiuos kriterijus remdamasis kompetentingo
asmens įrodymų vertinimu.“
Pagal Direktyvos 67/548 VI priedo 4.1.3 skirsnį „gamintojas, prekybininkas ar importuotojas vienai iš valstybių narių, kurioje
ši medžiaga pateikiama į rinką, turi kaip galima greičiau pateikti dokumentą, apibendrinantį visą reikalingą informaciją <...>“.
Direktyvos 67/548 VI priedo 4.1.4 skirsnyje patikslinama:
„Be to, gamintojas, prekybininkas ar importuotojas, kuris turi naujų duomenų, reikalingų medžiagai klasifikuoti ir ženklinti
pagal kriterijus, nurodytus 4.2.1, 4.2.2 ar 4.2.3 skirsnyje, šiuos duomenis kuo greičiau pateikia vienai iš valstybių narių,
kurioje ši medžiaga yra pateikiama į rinką.“
Direktyvos 67/548 VI priedo 4.1.5 skirsnis išdėstytas taip:
„Kad Bendrijos suderinta klasifikacija pagal šios direktyvos 28 straipsnyje apibrėžtą procedūrą būtų parengta kaip galima
greičiau, valstybės narės, turinčios gamintojo ar ne gamintojo pateiktą atitinkamą informaciją, patvirtinančią medžiagų klasifikavimą
pagal vieną iš šių kategorijų, privalo tokią informaciją kartu su pasiūlymais dėl klasifikavimo ir ženklinimo kuo greičiau
persiųsti Komisijai.
Gautus pasiūlymus dėl klasifikavimo ir ženklinimo Komisija siunčia kitoms valstybėms narėms. Kiekviena valstybė narė gali
kreiptis į Komisiją dėl jos gautos informacijos.
<...>“
VI priedo 4.2.1 skirsnyje „Kancerogeninės medžiagos“, 4.2.2 skirsnyje „Mutageninės medžiagos“ ir 4.2.3 skirsnyje „Toksiškos
reprodukcijai medžiagos“ patikslinamos žalingos pavojingų medžiagų, nurodytų minėtos direktyvos 2 straipsnio 2 dalies l ir
n punktuose, savybės ir jos suskirstomos į tris kategorijas pagal jų turimą ar įtariamą pavojingumo laipsnį.
Direktyvos 67/548 VI priedo 4.2.3.1 skirsnyje „Toksiškos reprodukcijai medžiagos“ tokį poveikį turinčios medžiagos skirstomos
taip:
„1 kategorija
Medžiagos, apie kurias žinoma, kad jos mažina žmonių vaisingumą
Yra pakankamai įrodymų priežastiniam ryšiui tarp medžiagos poveikio žmogui ir vaisingumo mažėjimo nustatyti.
Medžiagos, apie kurias žinoma, kad jos gali sukelti toksiškumo poveikius vystymuisi
Yra pakankamai įrodymų priežastiniam ryšiui tarp medžiagos poveikio žmogui ir vėlesnių toksiškumo poveikių palikuonių vystymuisi
nustatyti.
2 kategorija
Medžiagos, kurios turėtų būti laikomos mažinančiomis žmonių vaisingumą
Yra pakankamai įrodymų daryti rimtą prielaidą, kad dėl medžiagos poveikio žmogui gali sumažėti vaisingumas, remiantis:
–        aiškiais vaisingumo mažėjimo nesant kitų toksiškumo poveikių įrodymais, gautais tiriant gyvūnus, arba įrodymais, kai vaisingumas
mažėja esant maždaug tokiems dozių lygiams, dėl kurių atsiranda kiti toksiškumo poveikiai, bet vaisingumo mažėjimas nėra kitų
toksiškumo poveikių antrinis nespecifinis padarinys;
–        kita atitinkama informacija.
Medžiagos, kurios turėtų būti laikomos sukeliančiomis toksiškumo poveikius vystymuisi.
Yra pakankamai įrodymų daryti rimtą prielaidą, kad dėl medžiagos poveikio žmogui gali atsirasti toksiškumo poveikiai vystymuisi,
paprastai remiantis:
–        aiškiais atitinkamų gyvūnų tyrimų rezultatais, kai poveikiai vystymuisi buvo stebimi nesant aiškių toksiškumo motinystei požymių
arba poveikiai vystymuisi stebimi esant maždaug tokiems pat dozių lygiams, dėl kurių atsiranda kiti toksiškumo poveikiai,
bet poveikiai vystymuisi nėra kitų toksiškumo poveikių antrinis nespecifinis padarinys;
–        kita atitinkama informacija.
3 kategorija
Medžiagos, kurios kelia susirūpinimą dėl žmonių vaisingumo.
Paprastai remiantis:
–        atitinkamų gyvūnų tyrimų rezultatais, kurie pateikia pakankamai įrodymų, leidžiančių labai įtarti vaisingumo mažėjimą nesant
kitų toksiškumo poveikių arba vaisingumo mažėjimą esant maždaug tokiems pat dozių lygiams, dėl kurių atsiranda kiti toksiškumo
poveikiai, bet vaisingumo mažėjimas nėra kitų toksiškumo poveikių antrinis nespecifinis padarinys, tačiau įrodymų nepakanka,
kad būtų galima medžiagą priskirti 2 kategorijai;
–        kita atitinkama informacija.
Medžiagos, kurios kelia susirūpinimą dėl galimų toksiškumo poveikių vystymuisi.
Paprastai remiantis [ši prezumpcija paprastai grindžiama]:
–        atitinkamų gyvūnų tyrimų rezultatais, kurie pateikia pakankamai įrodymų, leidžiančių labai įtarti toksiškumo poveikius vystymuisi
nesant aiškių toksiškumo motinystei požymių arba toksiškumo poveikius vystymuisi esant maždaug tokiems pat dozių lygiams,
dėl kurių atsiranda kiti toksiškumo poveikiai, bet toksiškumo poveikiai vystymuisi nėra kitų toksiškumo poveikių antrinis
nespecifinis padarinys, tačiau įrodymų nepakanka, kad būtų galima medžiagą priskirti 2 kategorijai;
–        kita atitinkama informacija.“
Direktyvos 67/548 VI priedo 4.2.3.3 skirsnyje „Paaiškinimai dėl toksiškų reprodukcijai medžiagų skirstymo į kategorijas“ nurodyta:
„<...> 2 ar 3 kategorijai priskiriama visų pirma pagal duomenis, gautus bandymais su gyvūnais.
In vitro
tyrimų ar paukščių kiaušinių tyrimų duomenys yra laikomi „pagalbiniu įrodymu“ ir tik išimtiniais atvejais, kai nėra duomenų
in vivo
, gali būti naudojami klasifikavimui pagrįsti.
Reikia manyti, kad, kaip ir daugumos kitų toksiškumo poveikių tipų atveju, toksiškumą reprodukcijai sukeliančioms medžiagoms
turėtų būti riba, žemiau kurios neigiami poveikiai nepasireikštų. Netgi kai tiriant gyvūnus išryškėja aiškūs poveikiai, jų
taikomumas žmonėms gali kelti abejonių atsižvelgiant į duodamas dozes, pavyzdžiui, kai poveikiai aiškiai matyti tik duodant
dideles dozes arba jei yra dideli toksikokinetiniai skirtumai ar neatitinka davimo būdas. Dėl šių ar panašių priežasčių gali
būti taip, kad galima pagrįsti medžiagos priskyrimą 3 kategorijai arba medžiaga neklasifikuojama visai.
<...>
Norint dėl poveikio vaisingumui medžiagą priskirti 2 kategorijai, paprastai reikia turėti aiškių įrodymų su viena gyvūnų rūšimi
ir pagalbinių įrodymų apie poveikio mechanizmą ar veikimo vietą, arba cheminio giminingumo su kitomis vaisingumą mažinančiomis
medžiagomis įrodymų ar kitokios apie poveikį žmonėms informacijos, kurios pagrindu būtų galima daryti išvadą, kad panašūs
poveikiai gali būti ir žmonėms. Jei yra tik vienos gyvūnų rūšies tyrimų duomenys be atitinkamų papildomų įrodymų, medžiagą
tiktų priskirti 3 kategorijai.“
Pagal Direktyvos 67/548 4 straipsnio 3 dalį „I priede pateikiamas pagal [šio straipsnio] 1 ir 2 dalyse nurodytus principus
suklasifikuotų medžiagų sąrašas, kartu nurodant jų suderintą klasifikavimą ir ženklinimą. Sprendimas įtraukti medžiagą į I priedą,
kartu su jų suderintu klasifikavimu ir ženklinimu priimamas [šios direktyvos] 29 straipsnyje nustatyta tvarka“.
Pagal Direktyvos 67/548 23 straipsnio 2 dalies d ir e punktus medžiagos klasifikavimas kaip „pavojingos“ reikalauja, kaip
papildomos sąlygos medžiagai patekti į rinką, atitinkamo pakuotės ženklinimo, įskaitant pavojaus simbolius, standartines frazes
(R frazės), nurodančias konkrečią riziką, atsirandančią dėl medžiagos naudojimo, taip pat standartines frazes, numatančias
patarimus dėl saugos priemonių jas naudojant (S frazės). Dėl R frazių Direktyvos 67/548 23 straipsnio 2 dalis nurodo:
„Ant kiekvienos pakuotės aiškiai ir neišdildomai žymima:
<...>
d)      standartinės frazės (R frazės), nurodančios specialius rizikos faktorius, atsirandančius dėl pavojų, susijusių su medžiagos
naudojimu. Tų R frazių formuluotės turi būti tokios, kokios nustatytos III priede. Kiekvienai medžiagai vartotinos R frazės
turi būti tos, kurios žymimos I priede <...>“

Direktyvos 67/548 derinimo su technine pažanga tvarka
Pagal Direktyvos 67/548 28 straipsnį pataisos, reikalingos jos priedams suderinti su technine pažanga, priimamos 29 straipsnyje
numatyta tvarka. Taikant šią tvarką, pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijos naudojimosi
jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (OL L 184, p. 23; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 124),
5 straipsnio 1 dalį, skaitomą kartu su 2003 m. balandžio 14 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 807/2003, suderinančio su Sprendimu
1999/468 nuostatas, susijusias su komitetais, padedančiais Komisijai naudotis savo įgyvendinimo įgaliojimais, nustatytais
Tarybos dokumentuose, priimtuose vadovaujantis konsultavimosi tvarka (balsų vieningumu) (OL L 122, p. 36; 2004 m. specialusis
leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 335), III priedo 1 punktu, Europos Komisijai padeda iš valstybių narių atstovų sudarytas
komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas. Pagal minėto sprendimo 5 straipsnio 3 dalį Komisija patvirtina numatytas
priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę. Tačiau šio sprendimo 5 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad kai numatytos priemonės
neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, kreipiamasi į Europos Sąjungos Tarybą ir apie tai informuojamas Europos
Parlamentas.
Iš tikrųjų Komisijos taikoma tvarka patvirtinant priemones dėl Direktyvos 67/548 derinimo aprašoma toliau.
Valstybė narė arba pramonės atstovas gali pasiūlyti Europos cheminių medžiagų biurui (toliau – ECMB), Komisijos Isproje (Italija)
įsteigtai įstaigai, pradėti diskusijas dėl medžiagos ar preparato klasifikavimo. Šios diskusijos pirmiausia vyksta Medžiagų
klasifikavimo ir ženklinimo techniniame komitete (toliau – techninis komitetas), kuriam vadovauja ECMB narys ir kurį sudaro
valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų paskirti ekspertai. Šis komitetas susirenka vieną kartą per metus ir parengia
ataskaitą, kurioje prireikus siūlo klasifikuoti medžiagą ar preparatą.
Remdamasi techninio komiteto ataskaita Komisija pradeda rengti priemones, kurias reikia pateikti Reguliavimo komitetui, nurodytam
Direktyvos 67/548 29 straipsnyje, skaitomame kartu su Sprendimo 1999/468 5 straipsniu (žr. šio sprendimo 26 punktą), ir kurios
vėliau turi būti patvirtintos pagal minėtos direktyvos 28 straipsnyje nurodytą tvarką. Jei Komisija mano, kad iš techninio
komiteto ataskaitos kyla įtarimų, jog nagrinėjama medžiaga ar preparatas turi kancerogeninių, mutageninių ar toksinių reprodukcijai
savybių arba kai minėta ataskaita turi būti peržiūrėta ar papildyta, nes joje neprieinama prie tinkamos išvados dėl klasifikavimo,
ji gali kreiptis į darbo grupę CMR (
Carcinogens, Mutagens, Reproductive Toxicants working group
), tapusią specializuotu ekspertų komitetu (toliau – SEK). SEK yra nuolat neveikiantis
ad hoc
komitetas, kurį sudaro valstybių narių paskirti toksikologijos ir klasifikavimo ekspertai, ir kuriam vadovauja ECMB narys.
Be to, SEK dalyvauja ir su aptariamu produktu susijusios pramonės atstovai, kurie susirinkimo pradžioje gali išdėstyti pastabas,
po kurių užduodami klausimai ir į juos pateikiami atsakymai. Po to ekspertai posėdžiauja be pramonės atstovų.
ECMB ir CMR/SEK yra organai, kurie nenumatyti teisiškai privalomuose dokumentuose. Jie skirti padėti Komisijai prieš pateikiant
Reguliavimo komitetui, nurodytam Direktyvos 67/548 29 straipsnyje, skaitomame kartu su Sprendimo 1999/468 5 straipsniu, derinimo
priemonių projektą.
Vis dėlto šiuo klausimu prie Direktyvos 67/548 VI priedo pridėtame „Komisijos pareiškime“ nurodyta:
„Dėl 4.1.5 skirsnio, ypač dėl 4.1.5 skirsnio paskutinės pastraipos Komisija pareiškia, kad, jei ji numatytų taikyti 28 straipsnio
procedūrą, yra pasirengusi iš anksto konsultuotis su atitinkamais valstybių narių paskirtais ekspertais, turinčiais tam tikrą
kvalifikaciją kancerogeniškumo, mutageniškumo ar toksiškumo reprodukcijai klausimais.
Ši konsultacija vyks laikantis įprastos nacionalinių ekspertų konsultavimosi procedūros ir (ar) esamų komitetų tvarkos. Tai
taip pat galioja, kai į I priedą jau įtrauktos medžiagos turi būti perklasifikuojamos atsižvelgiant į jų kancerogeninį, mutageninį
poveikius ar toksiškumo reprodukcijai poveikius.“

Dalinis Direktyvos 67/548 panaikinimas, pataisymas ir pakeitimas Reglamentu (EB) Nr. 1272/2008
Direktyva 67/548 buvo iš dalies panaikinta, pataisyta ir pakeista 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu
(EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo (OL L 353, p. 1). Šiuo reglamentu
siekiama, be kita ko, įgyvendinti Jungtinių Tautų parengtą pasauliniu mastu suderintą cheminių medžiagų klasifikavimo ir ženklinimo
sistemą (Reglamento Nr. 1272/2008 5−8 konstatuojamosios dalys).
Šiuo klausimu Reglamento Nr. 1272/2008 53 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„Siekiant visapusiškai atsižvelgti į darbą ir patirtį Direktyvos 67/548/EEB srityje, įskaitant konkrečių Direktyvos 67/548/EEB
I priede išvardytų cheminių medžiagų klasifikavimą ir ženklinimą, visos galiojančios suderintos klasifikacijos turėtų būti
konvertuotos į naujas suderintas klasifikacijas naudojant naujus kriterijus. Be to, atsižvelgiant į tai, kad šio reglamento
taikymas yra atidėtas, o suderintos klasifikacijos, remiantis Direktyvoje 67/548/EEB nustatytais kriterijais, yra tinkamos
cheminėms medžiagoms ir mišiniams klasifikuoti pereinamuoju laikotarpiu, visos galiojančios suderintos klasifikacijos be pakeitimų
turėtų būti taip pat perkeltos į šio reglamento priedą. Siekiant visus būsimus klasifikacijų derinimus atlikti pagal šį reglamentą,
reikėtų vengti suderintų tos pačios cheminės medžiagos klasifikacijų pagal galiojančius ir naujus kriterijus neatitikimų.“
Reglamento Nr. 1272/2008 1 straipsnyje „Tikslas ir taikymo sritis“, be kita ko, nustatyta:
„1. Šio reglamento tikslas – užtikrinti aukšto lygio žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugą, taip pat laisvą cheminių medžiagų,
mišinių ir gaminių judėjimą, kaip nurodyta 4 straipsnio 8 dalyje:
a)      suderinant cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo kriterijus bei pavojingų cheminių medžiagų ir mišinių ženklinimo ir
pakavimo taisykles;
b)      nustatant įpareigojimą:
i)      gamintojams, importuotojams ir tolesniems naudotojams – klasifikuoti rinkai tiekiamas chemines medžiagas ir mišinius;
ii)      tiekėjams – ženklinti ir pakuoti rinkai tiekiamas chemines medžiagas ir mišinius;
iii)      gamintojams, gaminių gamintojams ir importuotojams – klasifikuoti tas chemines medžiagas, kurios rinkai netiekiamos, tačiau
kurias būtina registruoti arba apie jas pranešti pagal [2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlemento ir Tarybos] reglamentą (EB)
Nr. 1907/2006 [dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos
cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiančio Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinančio Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93,
Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB
bei 2000/21/EB (OL L 396, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 136, 2007, p. 3)];
c)      nustatant įpareigojimą cheminių medžiagų gamintojams ir importuotojams pranešti [Europos cheminių medžiagų agentūrai (ECHA)]
apie tokias klasifikacijas ir etiketės elementus, kurių [jai] dar nebuvo pateikta registruojant chemines medžiagas pagal Reglamentą
(EB) Nr. 1907/2006;
d)      Bendrijos lygiu sudarant cheminių medžiagų sąrašą, kuris pateikiamas kartu su suderintomis klasifikacijomis ir ženklinimo
elementais VI priedo 3 dalyje;
e)      sudarant cheminių medžiagų klasifikavimo ir ženklinimo inventorių, į kurį įtraukiami visi pranešimai, pateikta informacija
ir suderintos klasifikacijos bei ženklinimo elementai, nurodyti c ir d punktuose.
<...>“
Pagal Reglamento Nr. 1272/2008 3 straipsnį „Pavojingos cheminės medžiagos bei mišiniai ir pavojingumo klasių specifikacijos“:
„Cheminė medžiaga arba mišinys, atitinkantys I priedo 2–5 dalyse nustatytus fizinio pavojaus, pavojingumo sveikatai arba aplinkai
kriterijus, yra pavojingi ir klasifikuojami pagal atitinkamas tame priede numatytas pavojingumo klases.
Jei I priede nurodytos pavojingumo klasės diferencijuojamos atsižvelgiant į poveikio būdą ar pobūdį, cheminė medžiaga ar mišinys
klasifikuojami pagal tokią diferenciaciją.“
Reglamento Nr. 1272/2008 36 straipsnyje „Cheminių medžiagų klasifikavimo ir ženklinimo derinimas“, be kita ko, numatyta:
„1. Cheminei medžiagai, atitinkančiai I priede nustatytus toliau nurodytų pavojų kriterijus, paprastai taikomi klasifikavimo
ir ženklinimo derinimo reikalavimai pagal 37 straipsnį:
a)      kvėpavimo takų jautrinimas, 1 kategorija (I priedo 3.4 skirsnis);
b)      mutageninis poveikis lytinėms ląstelėms, 1A, 1B arba 2 kategorija (I priedo 3.5 skirsnis);
c)      kancerogeniškumas, 1A, 1B arba 2 kategorija (I priedo 3.6 skirsnis);
d)      toksinis poveikis reprodukcijai, 1A, 1B arba 2 kategorija (I priedo 3.7 skirsnis).
<...>
3. Jeigu cheminė medžiaga atitinka kitų pavojingumo klasių ar diferenciacijų kriterijus nei nurodytos 1 dalyje ir jai netaikoma
2 dalis, sprendžiant kiekvienu konkrečiu atveju atskirai pagal 37 straipsnį į VI priedą taip gali būti įtrauktas suderintas
klasifikavimas ir ženklinimas, jeigu pagrindžiama, kad tokių veiksmų Bendrijos lygiu imtis būtina.“
Pagal Reglamento Nr. 1272/2008 37 straipsnį „Cheminių medžiagų klasifikavimo ir ženklinimo derinimo tvarka“:
„1. Valstybės narės kompetentinga institucija gali pateikti [ECHA] pasiūlymą dėl cheminių medžiagų suderinto klasifikavimo
ir ženklinimo bei tam tikrais atvejais dėl konkrečių ribinių koncentracijų ar m faktorių, arba pasiūlymą dėl jų patikslinimo.
Pasiūlymas pateikiamas VI priedo 2 dalyje nustatyta forma, jame nurodant atitinkamą VI priedo 1 dalyje numatytą informaciją.
2. Cheminės medžiagos gamintojas, importuotojas ar tolesnis naudotojas gali pateikti [ECHA] pasiūlymą dėl tos cheminės medžiagos
suderinto klasifikavimo ir ženklinimo ir tam tikrais atvejais pasiūlymą dėl konkrečių ribinių koncentracijų ar m faktorių,
jeigu VI priedo 3 dalyje nėra įrašo apie tą cheminę medžiagą, susijusio su tame pasiūlyme nurodyta pavojingumo klase arba
diferenciacija.
Pasiūlymas parengiamas pagal Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 I priedo 1, 2 ir 3 skirsnių atitinkamas nuostatas ir pateikiamas
to priedo 7 skirsnyje nurodytos cheminės saugos ataskaitos B dalyje nustatyta forma. Jame pateikiama atitinkama šio reglamento
VI priedo 1 dalyje numatyta informacija. Taikomas Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 111 straipsnis.
3. Jeigu gamintojo, importuotojo ar tolesnio naudotojo pasiūlymas susijęs su cheminės medžiagos suderintu klasifikavimu ir
ženklinimu pagal 36 straipsnio 3 dalį, sumokamas mokestis, kurį Komisija nustato 54 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
4. [ECHA] Rizikos vertinimo komitetas, įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 76 straipsnio 1 dalies c punktą, priima
nuomonę dėl pagal 1 arba 2 dalį pateikto pasiūlymo per 18 mėnesių nuo pasiūlymo gavimo datos, suteikdamas galimybę suinteresuotosioms
šalims pateikti pastabas. Šią nuomonę ir visas pastabas [ECHA] perduoda Komisijai.
5. Jeigu Komisija nustato, kad tikslinga suderinti atitinkamos cheminės medžiagos klasifikaciją ir ženklinimą, ji nedelsdama
pateikia sprendimo projektą dėl tos cheminės medžiagos kartu su atitinkamais klasifikacijos bei ženklinimo elementais, o tam
tikrais atvejais – ir su konkrečiomis ribinėmis koncentracijomis arba m faktoriais, įtraukimo į VI priedo 3 dalies 3.1 lentelę.
Laikantis tų pačių sąlygų, iki 2015 m. gegužės 31 d. atitinkamas įrašas įtraukiamas į VI priedo 3 dalies 3.2 lentelę.
Ši priemonė, kuria siekiama iš dalies pakeisti neesmines šio reglamento nuostatas, tvirtinama pagal 54 straipsnio 3 dalyje
nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu. Dėl neišvengiamų skubos priežasčių Komisija gali taikyti 54 straipsnio 4 dalyje
nurodytą skubos procedūrą.
6. Gamintojai, importuotojai ir tolesni naudotojai, turintys naujos informacijos, dėl kurios gali prireikti keisti VI priedo
3 dalyje nurodytos cheminės medžiagos suderintą klasifikaciją ir ženklinimo elementus, pagal 2 dalies antrą pastraipą pateikia
pasiūlymą vienos iš valstybių narių, kurioje ši cheminė medžiaga tiekiama rinkai, kompetentingai institucijai.“
Pagal Reglamento Nr. 1272/2008 53 straipsnio „Derinimas su technikos ir mokslo pažanga“1 dalį:
„Komisija gali tikslinti bei derinti su technikos ir mokslo pažanga 6 straipsnio 5 dalį, 11 straipsnio 3 dalį, 12 ir 14 straipsnius,
18 straipsnio 3 dalies b punktą, 23 straipsnį, 25–29 straipsnius ir 35 straipsnio 2 dalies antrą ir trečią pastraipas bei
I–VII priedus, įskaitant deramą atsižvelgimą į tolesnius [pasauliniu mastu suderintos cheminių medžiagų klasifikavimo ir ženklinimo
sistemos] pokyčius, visų pirma į Jungtinių Tautų padarytus pakeitimus dėl informacijos apie panašius mišinius naudojimo, ir
įvertinant tarptautiniu mastu pripažintų programų cheminių medžiagų ir mišinių srityje pokyčius bei duomenis iš nelaimingų
atsitikimų duomenų bazių. Tos priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šio reglamento nuostatas, tvirtinamos pagal
54 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu. Dėl neišvengiamų skubos priežasčių Komisija gali taikyti
54 straipsnio 4 dalyje nurodytą skubos procedūrą.“
Pagal Reglamento Nr. 1272/2008 54 straipsnį „Komiteto procedūra“:
„1. Komisijai padeda Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 133 straipsniu įsteigtas komitetas.
2. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį. Sprendimo
1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra trys mėnesiai.
3. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1–4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.
4. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1, 2, 4 ir 6 dalys bei 7 straipsnis, atsižvelgiant
į jo 8 straipsnį.“
Remiantis Reglamento Nr. 1272/2008 55 straipsnio „Direktyvos 67/548/EEB pakeitimai“ 11 dalimi, „[minėtos direktyvos] I priedas
išbraukiamas“.
Pagal Reglamento Nr. 1272/2008 61 straipsnį „Pereinamojo laikotarpio nuostatos“:
„1. Iki 2010 m. gruodžio 1 d. cheminės medžiagos klasifikuojamos, ženklinamos ir pakuojamos pagal Direktyvą 67/548/EEB. Iki
2015 m. birželio 1 d. mišiniai klasifikuojami, ženklinami ir pakuojami pagal Direktyvą 1999/45/EB.
2. Nukrypstant nuo šio reglamento 62 straipsnio antros pastraipos ir papildomai prie šio straipsnio 1 dalies reikalavimų cheminės
medžiagos ir mišiniai atitinkamai iki 2010 m. gruodžio 1 d. ir 2015 m. birželio 1 d. gali būti klasifikuojami, ženklinami
ir pakuojami pagal šį reglamentą. Tuo atveju Direktyvų 67/548/EEB ir 1999/45/EB ženklinimo ir pakavimo nuostatos netaikomos.
3. Nuo 2010 m. gruodžio 1 d. iki 2015 m. birželio 1 d. cheminės medžiagos klasifikuojamos pagal Direktyvą 67/548/EEB ir šį
reglamentą. Jos ženklinamos ir pakuojamos pagal šį reglamentą.
4. Nukrypstant nuo šio reglamento 62 straipsnio antros pastraipos, cheminių medžiagų, kurios suklasifikuotos, paženklintos
ir supakuotos pagal Direktyvą 67/548/EEB ir jau patiektos rinkai iki 2010 m. gruodžio 1 d., nebūtina iš naujo paženklinti
ir supakuoti pagal šį reglamentą iki 2012 m. gruodžio 1 d.
Nukrypstant nuo šio reglamento 62 straipsnio antros pastraipos, mišinių, kurie suklasifikuoti, paženklinti ir supakuoti pagal
Direktyvą 1999/45/EEB ir jau patiekti rinkai iki 2015 m. birželio 1 d., nebūtina iš naujo paženklinti ir supakuoti pagal šį
reglamentą iki 2017 m. birželio 1 d.
5. Jeigu atitinkamai iki 2010 m. gruodžio 1 d. arba 2015 m. birželio 1 d. cheminė medžiaga ar mišinys buvo suklasifikuoti
pagal Direktyvą 67/548/EEB ar Direktyvą 1999/45/EB, gamintojai, importuotojai ir tolesni naudotojai gali keisti cheminės medžiagos
ar mišinio klasifikaciją pagal šio reglamento VII priede pateiktą konversijos lentelę.“
Reglamento Nr. 1272/2008 62 straipsnyje „Įsigaliojimas“ nurodyta:
„Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
.
II, III ir IV antraštinės dalys cheminių medžiagų atžvilgiu taikomos nuo 2010 m. gruodžio 1 d., o mišinių atžvilgiu – nuo
2015 m. birželio 1 d.“

Faktinės bylos aplinkybės
N–propilbromidas (toliau – nPB) yra lakus organinis tirpiklis, dažniausiai naudojamas metalinių detalių pramoniniam valymui
ir riebalų pašalinimui.
Ieškovių, t. y.
Enviro Tech Europe Ltd
ir
Enviro Tech International, Inc.
, vienintelė veikla yra produkto „EnSolv“, gaminamo pagal užpatentuotą technologiją ir kurį iš esmės sudaro nPB, gamyba ir
prekyba. Pirmoji ieškovė yra pagal Jungtinės Karalystės teisę įsteigta bendrovė, visiškai kontroliuojama antrosios ieškovės,
įsteigtos pagal Jungtinių Amerikos valstijų teisę. Pirmoji ieškovė turi išimtinę licenciją prekiauti Europoje produktu
EnSolv
, įskaitant ir su juo taikomą valymo aukšto slėgio garais technologiją. Šią licenciją jai suteikė 1999 m. rugsėjo 29 d. užregistruoto
Europos patento EP 0 781 842 B1 savininkas pagal 2001 m. spalio 16 d. perleidimo sutartį, leidžiančią naudoti išradimą „Detalių
valymas naudojant aplinkai nekenkiantį tirpiklį“. Minėto Europos patento 0001 punkte nurodyta:
„Šis išradimas iš esmės susijęs su molekuliniu detalių valymu pašalinant riebalus garu. Jis konkrečiai apima tirpiklių, kuriuose
yra [nPB], mišinį, t. y. terpenų mišinį ir žemos virimo temperatūros tirpiklių mišinį bei detalių valymo metodą riebalų pašalinimo
garais naudojant šį tirpiklių mišinį įrenginyje. Šio išradimo dalyku esantis tirpiklių mišinys yra nedegus, neėsdinantis ir
nepavojingas, o jo ozono ardymo potencialas (OAP) yra nuo 0,001 iki 0,046.“
Priėmus 1991 m. gegužės 1 d. Komisijos direktyvą 91/325/EEB, dvyliktąjį kartą derinančią su technikos pažanga Direktyvą 67/548
(OL L 180, p. 1), nPB Direktyvos 67/548 I priede buvo klasifikuotas kaip „dirginanti: Xn“ medžiaga, pridedant saugos frazes
R 10 „Degi“ ir R 20 „Kenksminga įkvėpus“.
Dėl frazės R10 „Degi“ ieškovės pažymi, ir to Komisija neginčija, kad iki šiol 1999 m. gegužės 31 d. Europos Parlamento ir
Tarybos direktyvos 1999/45/EB dėl pavojingų preparatų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančių valstybių narių
įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų derinimo (OL L 200, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 24 t., p. 109)
5 straipsnio 1 dalis, skaitoma kartu su Direktyvos 67/548 VI priedo 2.2.5 skirsniu, leido joms atlikus bandymus pagal minėtos
direktyvos V priedą išvengti produkto
EnSolv
ženklinimo kaip degaus produkto. Iš tikrųjų, pirma, pagal Direktyvos 1999/45 5 straipsnio 1 dalį „preparato keliami pavojai
dėl jo fizikinių ir cheminių savybių įvertinami Direktyvos 67/548/EEB V priedo A dalyje apibrėžtais metodais nustatant preparato
fizikines ir chemines savybes, kurios yra būtinos norint jį tinkamai klasifikuoti ir paženklinti pagal tos direktyvos VI priedo
kriterijus“. Antra, Direktyvos 67/548 VI priedo 2.2.5 skirsnyje nurodyta, kad „tačiau praktiškai buvo įrodyta, kad preparatą,
kurio pliūpsnio temperatūra lygi ar didesnė kaip 21 °C ir mažesnė ar lygi 55 °C, nebūtina klasifikuoti kaip degų, jei preparatas
niekaip negali palaikyti degimo ir jei nėra jokių priežasčių bijoti pavojaus šį preparatą tvarkantiems ar kitiems asmenims“.
Per 2002 m. sausio 16–18 d. darbo grupės CMR (tapusios SEK) susirinkimą
Health & Safety Executive
(Jungtinės Karalystės Sveikatos ir saugos administracija, toliau – HSE) direktorius, kaip Jungtinės Karalystės atstovas ir
minėtos darbo grupės pranešėjas, atsakingas už nPB klasifikavimą, pasiūlė, kad nPB būtų klasifikuojamas kaip 2 (R 60) ir 3
(R 63) kategorijos toksiška reprodukcijai medžiaga. Darbo grupė CMR laikinai pritarė šiam pasiūlymui, be to, paliko ir R 10
klasifikaciją, kol HSE pateiks papildomos informacijos dėl nPB degumo.
2002 m. kovo ir balandžio mėn., remdamasi naujais moksliniais bandymais „bandymas [B.] 1996 m. ir 2002 m.“, kuriuos atlikus
buvo nustatyta nPB 10 °C pliūpsnio temperatūra, HSE pasiūlė klasifikuoti nPB kaip labai degią medžiagą (R 11).
Tarptautinė bromido tirpalų asociacija (
International Brominated Solvent Association
, toliau – IBSA), kuri atstovauja daugumai nPB gamintojų ir prekybininkų, įskaitant ir patentų, pagal kuriuos nPB pagrindu
gaminami produktai, savininkus, kaip antai ieškovės, HSE, ECMB ir darbo grupėje CMR kelis kartus ginčijo šį klasifikavimo
pasiūlymą, pateikdama jiems nepritarimą patvirtinančius mokslinius duomenis ir argumentus. Be to, IBSA nurodė, kad atliekami
moksliniai tyrimai, pateiksiantys papildomos reikšmingos informacijos apie nPB savybes, įskaitant ir jo veikimo mechanizmą.
2002 m. gegužės 15–17 d. darbo grupės CMR susirinkime, atsižvelgiant į tam tikrų ekspertų, įskaitant ir Jungtinės Karalystės
ekspertą, išreikštas abejones, susijusias su nPB degumo įvertinimo ir klasifikavimo kaip R 10, R 11 ar R 18 sunkumais, buvo
nuspręsta, kad turi būti laikinai palikta R 10 klasifikacija ir sušaukta specializuotų ekspertų grupė aptarti nPB degumo klausimus.
Be to, darbo grupė CMR nusprendė toliau nPB klasifikuoti kaip toksišką reprodukcijai medžiagą, kaip tai suprantama pagal 2
(R 60) ir 3 (R 63) kategorijas.
2002 m. gruodžio 4 d. susirinko specializuotų ekspertų grupė. Šio susirinkimo protokolo 4 punkte nurodyta:
„Ekspertai sutaria, kad degumas yra medžiagos savybė esant tinkamoms sąlygoms suformuoti mišinį ore, kuris, esant uždegimo
šaltiniui, gali savaime pasklisti. Tinkamos sąlygos yra sąlygos, kurios gali egzistuoti įprastomis aplinkos klimatinėmis sąlygomis,
pavyzdžiui, nuo 20 [iki] 40 C.“
Konkrečiai kalbant, dėl nPB degumo to paties protokolo 23–30 punktuose nurodoma:
„23. Ekspertams pateikiama lentelė, kurioje nurodomi visi turimi duomenys apie nPB degumą (žr. 1 priedą). Šią lentelę parengė
HSE prieš susirinkimą <...>.
24. Visi ekspertai pritaria, kad nPB turi pliūpsnio temperatūrą ir sprogimo ribas ir dėl šios priežasties kelia degumo pavojų.
25. Ekspertai pažymi, kad pliūpsnio temperatūra buvo įrodyta tik vienos rūšies bandymu ir kad šiame bandyme buvo taikyta didesnės
temperatūros riba, nei nurodyta bandymų gairėse. Vis dėlto šiuos rezultatus jie laiko taikytinais, nes:
–        nėra esminės priežasties neatsižvelgti į bandymo metodo taikytoje temperatūroje išvadas;
–        rezultatą patvirtino dvi nepriklausomos laboratorijos, atlikusios bandymus su skirtingais nPB pavyzdžiais;
–        gauta eksperimentinė pliūpsnio temperatūros vertė panaši į apskaičiuotąją (žr. 2 priedą).
26. Remiantis kitos rūšies bandymais nebuvo nustatyta nPB pliūpsnio temperatūra.
27. Remiantis šiais įrodymais dauguma ekspertų mano, kad nPB turi būti klasifikuojama kaip R 11, priskiriant simbolį „F“;.
28. Vienas ekspertas nurodo, kad šis klasifikavimas gali būti netinkamas, nes grupė mano, jog nPB rizika yra mažesnė nei tam
tikrų kitų skysčių, klasifikuojamų kaip R 11, priskiriant simbolį „F“. Pašalinus uždegimo šaltinį nPB užgęsta.
29. Kalbant apie kitų medžiagų klasifikavimą ekspertai sutaria, kad medžiagos, turinčios tokias pačias degumo savybes, turi
būti klasifikuojamos pagal tuos pačius klasifikavimo kriterijus, kaip pirmiau nurodyti nPB atžvilgiu. Vis dėlto sprendimai
dėl klasifikavimo turi būti visada pagrįsti turimų duomenų apie kiekvieną atskirai vertinamą cheminę medžiagą tyrimu; nėra
jokio galiojančio pagrindo, kuris leistų tą pačią klasifikacija taikyti visoms vienos grupės cheminėms medžiagoms, pavyzdžiui,
visus [halogenintus angliavandenilius] klasifikuoti kaip R 11, priskiriant simbolį „F“.
30. Grupė rekomenduoja [halogenintų angliavandenilių], turinčių sprogimo ribas, tačiau neturinčių eksperimentiniu būdu nustatytos
pliūpsnio temperatūros, atveju vertinant pliūpsnio temperatūrą ir priimant sprendimą dėl klasifikavimo naudoti nPB atžvilgiu
taikytą apskaičiavimo metodą (2 priedas).“
Per savo 2003 m. sausio 15–17 d. susirinkimą darbo grupė CMR atsižvelgė, viena vertus, į specializuotų ekspertų grupės išvadas
dėl nPB degumo ir, kita vertus, į tai, kad egzistavo pramonės memorandumas dėl vykstančių tyrimų, susijusių su nPB toksiškumu
reprodukcijai. Darbo grupė CMR didžiąja balsų daugumą nusprendė nPB klasifikuoti kaip toksinę reprodukcijai medžiagą, kaip
tai suprantama pagal 3 kategoriją (R 63). Galiausiai minėta grupė nusprendė dvidešimt devintą kartą derinant su technikos
pažanga rekomenduoti nPB klasifikuoti kaip labai degią (R 11) ir toksišką reprodukcijai, kaip tai suprantama pagal 2 (R 60)
ir 3 (R 63) kategorijas, medžiagą.
Patvirtinus šią rekomendaciją IBSA kelis kartus bandė įtikinti darbo grupę CMR atnaujinti diskusijas dėl nPB.
Savo 2003 m. gegužės 14–16 d. susirinkime darbo grupė CMR nusprendė neatnaujinti diskusijos dėl nPB ir nepaisydama Italijos
atstovo prašymo atsisakyti šios minėtos rekomendacijos, patvirtino savo rekomendaciją dėl nPB klasifikavimo dvidešimt devintą
kartą derinant su technikos pažanga.
2003 m. rugpjūčio 29 d. ir rugsėjo 29 d. laiškais IBSA paprašė Komisijos imtis reikalingų priemonių, kad būtų ištaisytos klaidos,
kurios iš esmės buvo nurodytos darbo grupės CMR rekomendacijose dėl nPB.
Dviejuose 2003 m. lapkričio 3 d. laiškuose Komisija teisėtiems IBSA atstovams, kurie šioje byloje atstovauja ieškoves, nurodė,
kad jų 2003 m. rugpjūčio 29 d. ir rugsėjo 29 d. laiškuose išdėstytų argumentų nepakanka norint pakeisti darbo grupės CMR rekomenduotą
nPB klasifikavimą.
2003 m. gruodžio 23 d. Pirmosios instancijos teismo (dabar – Bendrasis Teismas) kanceliarijai ieškovės pateikė ieškinį dėl
minėtų laiškų panaikinimo; šiai bylai buvo suteiktas T‑422/03 numeris.
2004 m. balandžio 29 d. Komisijos direktyvos 2004/73/EB dvidešimt devintą kartą derinančios su technikos pažanga Direktyvą
67/548/EEB (OL L 152, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 34 t., p. 448, toliau – ginčijama direktyva),
paskelbtos 2004 m. balandžio 30 d.
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, 1 B priedo p. 32, prie indekso Nr. 602‑019‑00‑5, nPB buvo klasifikuojamas taip (tuščios arba nereikšmingos skiltys nepateikiamos):
Indeksas Nr.
Cheminės medžiagos pavadinimas
Klasifikavimas
Ženklinimas
602-019-00-5
1‑brompropanas
n‑propilbromidas
F; R11
Rep. Cat. 2; R60
Rep. Cat. 3; R63
Xn; R48/20
Xi; R36/37/38
R67
T; F
R: 60‑11‑36/37/38-
48/20‑63‑67
S: 53-45
Pagal ginčijamos direktyvos 1 konstatuojamąją dalį:
„Direktyvos 67/548/EEB I priede pateikiamas pavojingų medžiagų sąrašas <...>. Šį sąrašą būtina atnaujinti į jį įtraukiant
kitas įregistruotas naujas medžiagas ir kitas esamas medžiagas ir suderinant esamus įrašus su technikos pažanga<...>.“
Pagal ginčijamos direktyvos 1 straipsnio 1 dalį Direktyvos 67/548 I priedas iš dalies keičiamas taip:
„<...>
b) [Direktyvos 67/548 I priedo] įrašai, atitinkantys įrašus, pateiktus šios direktyvos 1B priede, keičiami tekstu, pateiktu
[pastarajame] priede;
<...>“
Pagal ginčijamos direktyvos 2 straipsnio 1 dalį Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2005 m. spalio 31 d. priima įstatymus ir
kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos.
Pagal ginčijamos direktyvos 3 straipsnį, ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo
Oficialiajame leidinyje
, t. y. 2004 m. gegužės 20 d.

Procesas ir šalių reikalavimai
Pareiškimu, kurį Teismo kanceliarija gavo 2004 m. liepos 22 d., ieškovės pateikė šį ieškinį.
Ieškovės Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą direktyvą, kiek joje nPB klasifikuojamas kaip labai degi (R 11) ir toksiška reprodukcijai 2 kategorijos
(R 60) medžiaga (toliau – ginčijamas klasifikavimas),
–        pripažinti Komisiją atsakingą už ieškovių patirtą žalą dėl šios institucijos neteisėto elgesio ir priteisti iš jos negalutinę
350 000 eurų sumą,
–        pripažinti Komisiją atsakingą dėl neišvengiamų nuostolių ir pakankamai tiksliai numatomos žalos, net jei tokie nuostoliai
ir žala negali būti tiksliai nustatyti,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Atskiru dokumentu, užregistruotu Teismo kanceliarijoje 2004 m. rugsėjo 13 d., Komisija, remdamasi Procedūros reglamento 114 straipsniu,
pateikė prieštaravimą dėl reikalavimų dėl direktyvos panaikinimo ir žalos atlyginimo priimtinumo. 2004 m. spalio 25 d. ieškovės
pateikė savo pastabas dėl šio prieštaravimo.
Atskiru dokumentu, užregistruotu Teismo kanceliarijoje 2004 m. lapkričio 4 d., ieškovės, remdamosi EB 242 ir EB 243 straipsniais
pateikė prašymą taikyti laikinąsias priemones, kad šias priemones taikantis teisėjas sustabdytų „nPB įtraukimą į [ginčijamą]
direktyvą, kol bus priimtas sprendimas pagrindinėje byloje“. 2005 m. vasario 10 d. Nutartimi
Enviro Tech Europe ir Enviro Tech International prieš Komisiją
(T‑291/04 R, Rink. p. II‑475) Teismo pirmininkas atmetė šį prašymą ir atidėjo bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
2005 m. birželio 30 d. Pirmosios instancijos teismo nutartimi buvo nurodyta, kad sprendimas dėl prieštaravimo dėl priimtinumo
ir dėl bylinėjimosi išlaidų atidedamas ir bus priimtas kartu su galutiniu sprendimu.
Atsiliepime į ieškinį Komisija Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
2005 m. liepos 15 d. Pirmosios instancijos teismo trečiosios kolegijos pirmininko nutartimi, išklausius šalis, ši byla buvo
sujungta su byla T‑422/03, kad būtų bendrai vykdomos rašytinė bei žodinė proceso dalys ir priimamas sprendimas, kaip tai numatyta
Procedūros reglamento 50 straipsnyje.
2007 m. kovo 1 d. Pirmosios instancijos teismo trečiosios kolegijos pirmininko nutartimi bylos nagrinėjimas buvo sustabdytas,
kad būtų atnaujintas po tai, kai bus paskelbtas 2008 m. kovo 13 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Komisija prieš Infront WM
(C‑125/06 P, Rink. p. I‑1451).
2008 m. gruodžio 18 d. Pirmosios instancijos teismo trečiosios kolegijos pirmininko nutartimi bylos nagrinėjimas buvo sustabdytas,
kad būtų atnaujintas po to, kai bus paskelbtas 2009 m. spalio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Enviro Tech (Europe)
(C‑425/08, Rink. p. I‑10035).
Atskiru dokumentu, kuris Teismo kanceliarijai buvo pateiktas 2009 m. lapkričio 27 d., ieškovės atsisakė savo reikalavimų byloje
T‑422/03.
2009 m. gruodžio 18 d. Bendrojo Teismo trečiosios kolegijos pirmininko nutartimi byla T‑422/03 buvo išbraukta iš Teismo bylų
registro.
Taikydamas proceso organizavimo priemones pagal Procedūros reglamento 64 straipsnį Teismas šalis informavo, kad buvo priimtas
ir įsigaliojo Reglamentas Nr. 1272/2008 bei paprašė jų pateikti savo pastabas raštu apie galimas to pasekmes šios bylos eigai.
Atsakydama į šį prašymą atskiru dokumentu, pateiktu Teismo kanceliarijai 2010 m. sausio 15 d., Komisija paprašė Teismo pagal
Procedūros reglamento 113 ir 114 straipsnius konstatuoti, kad šis ieškinys nebeturi dalyko ir kad nereikia priimti sprendimo,
nes Direktyvos 67/548 I priedas, įskaitant ir ginčijamą klasifikavimą, buvo panaikintas 2009 m. sausio 20 d. Reglamentu Nr.
1272/2008.
Atsakydamos į minėtą prašymą ieškovės savo pastabas pateikė 2010 m. kovo 11 d. Pateikdamos šias pastabas jos Teismo paprašė
leisti atnaujinti jų reikalavimus ir pagrindus dėl panaikinimo taip, kad nuo šiol jie apimtų ir Reglamento Nr. 1272/2008 VI priedo
3 dalies 3.2 lentelėje pateiktą ginčijamą klasifikavimą.
Atskiru dokumentu, Teismo kanceliarijai pateiktu 2010 m. balandžio 9 d., Komisija paprašė atmesti šį prašymą.
Kadangi vienas kolegijos narys negalėjo vykdyti savo pareigų, Bendrojo Teismo pirmininkas pagal Procedūros reglamento 32 straipsnio
3 dalį paskyrė kitą į kolegiją trūkstamą teisėją.
Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, Teismas (pirmoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį.
Per 2011 m. gegužės 5 d. teismo posėdį buvo išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į Teismo žodžiu pateiktus klausimus.

Dėl teisės

Dėl reikalavimo panaikinti
Dėl prašymo pripažinti, kad nereikia priimti sprendimo
Pirmiausia reikia konstatuoti, kad, kaip per teismo posėdį pripažino Komisija, ir tai įrašyta į posėdžio protokolą, prašymas
pripažinti, kad nereikia priimti sprendimo, yra susijęs tik su reikalavimu panaikinti ginčijamą direktyvą, o ne su reikalavimu
atlyginti žalą.
Komisija mano, kad Reglamentu Nr. 1272/2008 panaikinus ginčijamą klasifikavimą reikalavimas dėl panaikinimo turi būti atmestas
pagal Procedūros reglamento 113 ir 114 straipsnius, nes jis neteko dalyko. Iš tikrųjų Reglamento Nr. 1272/2008 55 straipsnio
11 dalyje numatyta, kad Direktyvos 67/548 I priedas, įskaitant ir ginčijamą klasifikavimą, „išbraukiamas“ (o tai yra „panaikinimo“
sinonimas) nuo minėto reglamento įsigaliojimo dienos, t. y. 2009 m. sausio 20 d. Be to, to paties reglamento 53 konstatuojamojoje
dalyje patvirtinama, kad minėtos direktyvos I priede pateiktas klasifikavimas perkeliamas į šio reglamento VI priedą. Ieškovės
taip pat negali tvirtinti išsaugojusios savo suinteresuotumą pareikšti ieškinį dėl ginčijamos direktyvos pagal teismų praktikoje
pripažintus išimtinius kriterijus.
Ieškovės mano išsaugojusios suinteresuotumą tęsti šį procesą.
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką ieškovo suinteresuotumas pareikšti ieškinį turi, atsižvelgiant į ieškinio dalyką, egzistuoti
jį pareiškiant, nes kitu atveju ieškinys nebūtų priimtinas. Bylos dalykas, kaip ir suinteresuotumas pareikšti ieškinį teisme,
turi išlikti iki teismo sprendimo priėmimo dienos, nes tai reiškia, jog bylos baigtis gali būti naudinga ieškinį pareiškusiai
šaliai, antraip nebūtų reikalinga priimti sprendimą (2007 m. birželio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Wunenburger prieš Komisiją
, C‑362/05 P, Rink. p. I‑4333, 42 punktas; žr. 2008 m. rugsėjo 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Reliance Industries prieš Tarybą ir Komisiją
, T‑45/06, Rink. p. II‑2399, 35 punktą ir 2009 m. kovo 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Shanghai Excell M&E Enterprise ir Shanghai Adeptech Precision prieš Tarybą
, T‑299/05, Rink. p. II‑565, 43 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Šioje byloje neginčijama, kad ieškovės pateikdamos šį ieškinį buvo suinteresuotos ginčyti ginčijamą klasifikavimą.
Be to, nesant reikalo nuspręsti, ar Reglamento Nr. 1272/2008 55 straipsnio 11 dalimi išbraukus Direktyvos 67/548 I priedą
ginčijamas klasifikavimas nebeturėjo privalomų teisinių pasekmių, reikia priminti, kad ginčijamo akto, kurį reikalaujama panaikinti,
galios netekimas vykstant procesui savaime Sąjungos teismo neįpareigoja pripažinti, jog nėra reikalo priimti sprendimo dėl
to, kad sprendimo priėmimo dieną nebuvo bylos dalyko arba suinteresuotumo pareikšti ieškinį teisme (šiuo klausimu žr. 84 punkte
minėto Sprendimo
Wunenburger prieš Komisiją
47 punktą ir 84 punkte minėto Sprendimo
Shanghai Excell M&E Enterprise ir Shanghai Adeptech Precision prieš Tarybą
46 punktą).
Šiuo klausimu, kaip per posėdį pripažino Komisija, ir tai įrašyta į posėdžio protokolą, reikia konstatuoti, kad ieškovėms
nacionaliniu lygiu buvo pateikti kaltinimai ir skirtos sankcijos už tai, kad jos parduodamos produktą
Ensolv
pažeidė ginčijamo klasifikavimo, perkelto į atitinkamą nacionalinę teisę, reikalavimus. Dėl šių kaltinimų ir sankcijų 2007 m.
liepos 12 d.
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
(Aukštasis teismas (Anglija ir Velsas), Karalienės suolo skyrius (Administracinis teismas), Jungtinė Karalystė) (byla CO/5860/2007)
buvo pradėtas teisminis procesas, kuris šiuo metu yra sustabdytas, kol bus priimtas galutinis sprendimas šioje byloje (taip
pat žr. 72 punkte minėto Sprendimo
Enviro Tech (Europe)
25 punktą). Atsižvelgiant į tai, reikia pažymėti, kad ginčijama direktyva yra valstybių narių vykdant minėtos direktyvos
2 straipsnio 1 dalyje, skaitomoje kartu su EB 249 straipsnio trečia pastraipa, nustatytą pareigą ją perkelti parengtų teisinių
normų teisinis pagrindas ir kad bet kokia nacionalinė administracinė kontrolės ir represinė priemonė, nustatyta šiame kontekste,
t. y. kai pažeidžiamos šios normos, ir toliau yra grindžiama ginčijama klasifikacija, įtvirtinta šioje direktyvoje.
Kaip nurodo ieškovės, pirma, iš to matyti, kad ginčijama direktyva jau turėjo privalomą teisinį poveikį jų atžvilgiu nacionaliniu
lygiu, nes joms Jungtinėje Karalystėje buvo pateikti kaltinimai ir skirtos sankcijos dėl ginčijamu klasifikavimu nustatytų
apribojimų nesilaikymo, dėl ko buvo pradėtas teisminis procesas
High Court of Justice
, ir antra, tik panaikinantis sprendimas turi
ex tunc
poveikį, panaikindamas ginčijamą klasifikavimą iš Sąjungos teisės sistemos atgaline data, lyg jis niekada nebūtų egzistavęs
(šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran prieš Tarybą
, T‑228/02, Rink. p. II‑4665, 35 punktą).
Tačiau atsakant į reikalavimą atlygint žalą vien tik ginčijamo klasifikavimo panaikinimo, negaliojimo ar net jo neteisėtumo
konstatavimo (2000 m. spalio 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Fresh Marine prieš Komisiją
, T‑178/98, Rink. p. II‑3331, 45 punktas) nepakanka apsaugoti ieškoves nuo jų atžvilgiu nustatytų nacionalinių represinių
priemonių, nes, priešingai nei sprendimo dėl panaikinimo atveju, tokios išvados iš esmės turėtų tik
ex nunc
poveikį ir tik ginčui dėl žalos atlyginimo, tačiau atgaline data nepanaikintų minėtų priemonių teisinio pagrindo.
Tokiomis aplinkybėmis atsižvelgiant į ieškovių atžvilgiu nustatytas represines priemones, grindžiamas ginčijamu klasifikavimu,
pirmiausia įtvirtintu ginčijamojoje direktyvoje, o vėliau nacionalinėse nuostatose, skirtose pirmosios įgyvendinimui, ieškovės
pagrįstai gali tvirtinti, kad šio ginčijamo klasifikavimo panaikinimas joms būtų naudingas, todėl jos išsaugo savo suinteresuotumą
palaikyti ieškinį šiuo klausimu.
Todėl Komisijos prašymą pripažinti, kad nereikia priimti sprendimo, reikia atmesti.
Dėl prašymo leisti atnaujinti reikalavimus ir pagrindus dėl panaikinimo
Grįsdamos savo prašymą leisti atnaujinti reikalavimus ir pagrindus dėl panaikinimo, susijusius su ginčijamų klasifikavimu,
perkeltu į Reglamento Nr. 1272/2008 VI priedo 3 dalį, ieškovės nurodo, kad dėl šio proceso sustabdymo, iki Teisingumo Teismas
priims savo sprendimą byloje C‑425/08 ir Reglamento Nr. 1272/2008 paskelbimo 2008 m. gruodžio 31 d., jos negalėjo prašyti
Teismo leisti atnaujinti savo reikalavimus ir pagrindus dėl panaikinimo po minėto reglamento įsigaliojimo. Pagrindinė priežastis,
dėl kurios jos nepateikė atskiro ieškinio dėl šio naujo klasifikavimo, buvo tai, kad tuo metu byla C‑425/08 buvo nagrinėjama.
Iš tikrųjų, jei šio proceso baigtis būtų buvusi palanki ieškovėms, atskiras ieškinys dėl Reglamento Nr. 1272/2008 panaikinimo
būtų buvęs nereikalingas. Bet kuriuo atveju šioje byloje prašymas leisti atnaujinti reikalavimus ir pagrindus dėl panaikinimo
yra priimtinas atsižvelgiant į 2010 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo sprendime
Al-Aqsa prieš Tarybą
(T‑348/07, Rink. p. II‑0000, 30–36 punktai) pripažintus kriterijus.
Komisija prašo atmesti prašymą leisti atnaujinti reikalavimus ir pagrindus dėl panaikinimo kaip pavėluotą ir todėl nepriimtiną.
Nusistovėjusioje teismų praktikoje buvo konstatuota, kad jeigu vykstant procesui aktas pakeičiamas kitu aktu, kurio dalykas
tas pats, jis turėtų būti laikomas nauju faktu, leidžiančiu ieškovui atnaujinti savo reikalavimus ir pagrindus. Iš tiesų,
jeigu iš ieškovo būtų reikalaujama pareikšti naują ieškinį, būtų pažeistas gero teisingumo vykdymo ir proceso ekonomijos principas.
Be to, būtų neteisinga, jeigu atitinkama institucija, atsikirsdama į kaltinimus, pareikštus Sąjungos teisme pateiktame ieškinyje,
galėtų iš dalies pakeisti ginčijamą aktą ar jį pakeisti kitu aktu ir remtis šiuo pakeitimu procese taip, kad kitai šaliai
būtų užkirstas kelias išplėsti savo pradinius reikalavimus ir ieškinio pagrindus paskesniam aktui arba pateikti papildomus
reikalavimus ar pagrindus (šiuo klausimu žr. 88 punkte minėto Sprendimo
Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran prieš Tarybą
28 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką; taip pat žr. 2009 m. spalio 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Vischim prieš Komisiją
, T‑420/05, Rink. p. II‑3841, 53 punktą).
Vis dėlto šioje byloje, nors ginčijamoje direktyvoje įtvirtintas ginčijamas klasifikavimas vykstant procesui buvo pakeistas
analogišku klasifikavimu, esančiu Reglamento Nr. 1272/2008 VI priedo 3 dalies 3.2 lentelėje, reikia konstatuoti, kad ieškovės,
kaip pačios pripažįsta, nei pateikė atskirą ieškinį dėl šio reglamento panaikinimo, nei šioje byloje prašė leisti atnaujinti
savo reikalavimus dėl panaikinimo per EB 230 penktoje pastraipoje numatytą terminą pareikšti ieškinį. Tačiau dėl tų pačių
priežasčių, kaip ir nurodytos teismų praktikoje, kurioje ieškinio dėl panaikinimo priimtinumo sąlygos buvo pripažintos tik
tuo atveju, jei jos atsirado per ieškiniui pareikšti nustatytą terminą (1984 m. lapkričio 27 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Bensider ir kt. prieš Komisiją
, 50/84, Rink. p. 3991, 8 punktas), reikalavimų dėl panaikinimo atnaujinimas pasibaigus minėtam terminui prieštarautų EB 230 straipsnio
penktai pastraipai. Iš tikrųjų, remiantis teisinio saugumo ir šalių lygybės prieš įstatymą principais (šiuo klausimu žr. 2007 m.
sausio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
PKK ir KNK prieš Tarybą
, C‑229/05 P, Rink. p. I‑439, 101 punktą), šioje nuostatoje nustatytas viešo pobūdžio nekintantis, absoliutus ir nepratęsiamas
terminas pareikšti ieškinį. Bet koks Sąjungos teismo leistas nukrypimas nuo šio termino ar jo prailginimas, net ir vienbalsiai
sutikus visoms šalims, prieštarautų vieningam šios nuostatos tekstui ir turiniui ir Sutarties autorių valiai. Be to, viešosios
tvarkos kriterijai, kaip jie suprantami pagal Procedūros reglamento 113 ir 114 straipsnius, kuriais Teismas įpareigojamas
ieškinį dėl panaikinimo ar prašymą leisti atnaujinti reikalavimus dėl panaikinimo pripažinti nepriimtinais, negali būti aiškinami
siaurai, nes priešingu atveju, pažeidžiant teisinio saugumo ir šalių lygybės prieš įstatymą principus, būtų sudaryta galimybė
nepaisyti Sutarties nuostatų, kuriomis reglamentuojamas, be kita ko, ieškinio pateikimo terminas.
Atsižvelgiant į tai, ieškovės negali remtis išimtiniu Teismo vertinimu 92 punkte minėtame Sprendime
Al-Aqsa prieš Tarybą
, kuris, be kita ko, susijęs su labai ypatinga faktine ir teisine situacija, visiškai nepanašia į tą, kuri nagrinėjama šioje
byloje. Iš tikrųjų šioje byloje ieškovės tyčia arba dėl neatsargumo nepateikė ieškinio dėl analogiško Reglamento Nr. 1272/2008
VI priedo 3 dalies 3.2 lentelėje pateikto ginčijamo klasifikavimo panaikinimo arba neprašė atitinkamai atnaujinti jų reikalavimų
dėl panaikinimo per tam numatytą terminą, nors jos akivaizdžiai galėjo tai padaryti, o tokio elgesio pagrįstai galėjo būti
iš jų reikalaujama. Šiuo klausimu vienintelis argumentas, susijęs su aplinkybe, kad šis procesas buvo sustabdytas pagal Procedūros
reglamento 77 straipsnio a punktą ir 79 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, 2008 m. gruodžio 31 d. paskelbus Reglamentą Nr. 1272/2008
Oficialiajame leidinyje
tapo nereikšmingas, nes sustabdymas negalėjo turėti įtakos EB 230 straipsnio penktoje pastraipoje nurodyto termino pareikšti
ieškinį pasibaigimui.
Todėl ieškovių prašymas leisti atnaujinti reikalavimus dėl panaikinimo, pateiktas 2010 m. kovo 11 d., t. y. praėjus beveik
metams nuo termino pareikšti ieškinį dėl Reglamento Nr. 1272/2008 pabaigos ir beveik penkiems mėnesiams nuo šio proceso atnaujinimo
paskelbus 72 punkte minėtą Sprendimą
Enviro Tech (Europe)
, yra akivaizdžiai pavėluotas ir turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
Dėl reikalavimo panaikinti priimtinumo atsižvelgiant į EB 230 straipsnio ketvirtą pastraipą
Pirmiausia reikia pažymėti, jog nepaisant to, kad vykstant procesui, t. y. 2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojo SESV 263 straipsnis,
klausimas dėl prašymo dėl panaikinimo priimtinumo turi būti sprendžiamas remiantis tik EB 230 straipsnio ketvirta pastraipa
(2010 m. rugsėjo 7 d. Bendrojo Teismo nutarčių
Norilsk Nickel Harjavalta ir Umicore prieš Komisiją
, T‑532/08, Rink. p. II‑0000, 68–75 punktai bei
Etimine ir Etiproducts prieš Komisiją
, T‑539/08, Rink. p. II‑0000, 74–81 punktai), ir šalys to neginčija.
Komisija mano, kad prašymas dėl panaikinimo turi būti pripažintas nepriimtinu, nes ginčijamas klasifikavimas nėra konkrečiai
susijęs su ieškovėmis pagal EB 230 straipsnio ketvirtą pastraipą. Pirma, ieškovės neturėjo procesinių teisių derinant su technikos
pažanga Direktyvą 67/548; antra, jos negali remtis turimomis teisėmis, individualizuojančiomis jas kaip adresates. Išimtinė
licencija naudotis Europos patentu EP 0 781 842 B1, kuris ieškovėms nepriklauso, susijusi ne su pačiu nPB, o su tirpiklių
mišiniu ir valymo metodu. Be to, ginčijama klasifikacija šis patentas nepanaikinamas. Taip pat ieškovės nepriklauso kategorijai
ūkio subjektų, kurių priimant ginčijamą sprendimą buvo nedaug ir jų skaičių buvo galima nustatyti.
Ieškovės tvirtina, kad ginčijama klasifikacija yra konkrečiai su jomis susijusi, kaip tai suprantama pagal EB 230 straipsnio
ketvirtą pastraipą, todėl jų prašymas dėl panaikinimo yra priimtinas. Šiuo klausimu ieškovės iš esmės tvirtina, kad, pirma,
jos aktyviai dalyvavo „administracinėje“ procedūroje, po kurios buvo patvirtintas ginčijamas klasifikavimas; vykstant šiai
procedūrai Komisija joms skyrė „individualius sprendimus“, be to, šioje procedūroje jos turėjo procesines garantijas. Antra,
ginčijamas klasifikavimas panaikina jų turimą teisę į intelektinę nuosavybę, t. y. išimtinę licenciją į Europos patentą EP
0 781 842 B1, susijusį su produktu
EnSolv
, kurį sudaro 95 % nPB, ir su valymo aukšto slėgio garu technologija, kurios savybės priklauso nuo nPB efektyvumo, nedegumo
ir nekensmingumo, todėl jos galutinai praranda savo poziciją rinkoje. Trečia, ieškovės tvirtina, kad atsižvelgiant į jų ypatingą
padėtį rinkoje kaip turinčių minėtą teisę, jos priklauso „uždarai [atitinkamų ūkio subjektų] kategorijai“. Ketvirta, Teismas
turi pripažinti prašymą dėl panaikinimo priimtinu, kad būtų apsaugota jų teisė į veiksmingą teisminę gynybą.
Kalbant apie tai, ar ginčijama klasifikacija yra konkrečiai susijusi su ieškovėmis, reikia priminti, kad ginčijama direktyva,
kurioje pateikiamas minėtas klasifikavimas, yra visuotinai taikomas aktas, nes jis taikomas objektyviai apibrėžtoms situacijoms
ir daro teisinį poveikį bendrai ir abstrakčiai numatytų asmenų kategorijoms, t. y. visiems fiziniams ir juridiniams asmenims,
gaminantiems ir (arba) pardavinėjantiems nPB ar nPB pagrindu paruoštus produktus. Vis dėlto aplinkybė, jog aktas savo pobūdžiu
ir turiniu yra visuotinio taikymo, nes taikomas visiems suinteresuotiesiems ūkio subjektams, nepaneigia to, kad su kai kuriais
iš jų jis gali būti konkrečiai susijęs (2009 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Sahlstedt ir kt. prieš Komisiją
, C‑362/06 P, Rink. p. I‑2903, 29 punktas; 2002 m. rugsėjo 10 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
Japan Tobacco ir JT International prieš Parlamentą ir Tarybą
, T‑223/01, Rink. p. II‑3259, 29 punktas ir 2003 m. balandžio 30 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
Villiger Söhne prieš Tarybą
, T‑154/02, Rink. p. II‑1921, 40 punktas).
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad asmuo, kuriam nėra skirtas aktas, gali teigti, jog aktas yra konkrečiai su juo susijęs,
kaip tai suprantama pagal EB 230 straipsnio ketvirtą pastraipą, tik jei šis aktas jį paveikia dėl tam tikrų jo ypatingų savybių
ar faktinių aplinkybių, kurios jį išskiria iš kitų asmenų ir taip individualizuoja analogiškai asmeniui, kuriam skirtas sprendimas
(1963 m. liepos 15 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Plaumann prieš Komisiją
, 25/62, Rink. p. 197, 223 punktas ir 2009 m. lapkričio 26 d. Teisingumo Teismo nutarties
Região autónoma dos Açores prieš Tarybą
, C‑444/08 P, neskelbtos Rinkinyje, 36 punktas).
Be to, jei sprendimas paveikia grupę asmenų, kurie buvo nustatyti arba kuriuos buvo galima nustatyti priimant šį aktą dėl
šios grupės nariams būdingų kriterijų, šis aktas gali būti konkrečiai susijęs su šiais asmenimis, nes jie sudaro apibrėžtą
ūkio subjektų grupę (2006 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Belgija ir Forum 187 prieš Komisiją
, C‑182/03 ir C‑217/03, Rink. p. I‑5479, 60 punktas; 71 punkte minėto Sprendimo
Komisija prieš Infront WM
71 punktas ir 101 punkte minėto Sprendimo
Sahlstedt ir kt. prieš Komisiją
30 punktas).
Tačiau galimybė daugiau ar mažiau tiksliai nustatyti teisės subjektų, kuriems taikoma priemonė, skaičių ar net tapatybę visiškai
nereiškia, kad ši priemonė turi būti laikoma konkrečiai susijusia su šiais subjektais, kai akivaizdu, jog nagrinėjama priemonė
taikoma atsižvelgiant į joje apibrėžtas objektyvias teisines ar faktines aplinkybes (2008 m. balandžio 8 d. Teisingumo Teismo
nutarties
Saint-Gobain Glass Deutschland prieš Komisiją
, C‑503/07 P, Rink. p. I‑2217, 70 punktas ir 101 punkte minėto Sprendimo
Sahlstedt ir kt. prieš Komisiją
31 punktas).
Būtent atsižvelgiant į šiuos principus reikia nagrinėti, ar ginčijama klasifikacija yra konkrečiai susijusi su ieškovėmis.
Pirmiausia dėl ieškovių dalyvavimo procedūroje, po kurios buvo patvirtintas ginčijamas klasifikavimas, ir dėl galimų jų procesinių
garantijų buvimo, reikia konstatuoti, kad taikytinuose teisės aktuose nenumatytos ieškoves saugančios procesinės garantijos,
kuriomis jos galėtų remtis įrodinėdamos savo teisę pareikšti ieškinį dėl ginčijamos direktyvos panaikinimo (šiuo klausimu
žr. 2005 m. gruodžio 14 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
Arizona Chemical ir kt. prieš Komisiją
, T‑369/03, Rink. p. II‑5839, 58–90 punktus). Taigi, nesant ieškoves saugančių procesinių teisių, jos negali tvirtinti, kad
ši aplinkybė jas individualizuoja ginčijamo klasifikavimo atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 98 punkte minėtos Nutarties
Norilsk Nickel Harjavalta ir Umicore prieš Komisiją
103–106 punktus ir 98 punkte minėtos Nutarties
Etimine ir Etiproducts prieš Komisiją
109–112 punktus; taip pat šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2009 m. vasario 17 d. Teisingumo Teismo nutarties
Galileo Lebensmittel prieš Komisiją
, C‑483/07 P, Rink. p. I‑959, 53 punktą). Be to, akivaizdu, kad ieškovės Direktyvos 67/548 derinimo su technikos pažanga procedūroje,
kurioje buvo patvirtintas ginčijamas klasifikavimas, dalyvavo tik po to, kai ši procedūra buvo pradėta darbo grupėje CMR,
2003 m. kreipdamosi į HSE, kaip už šią bylą atsakingą pranešėją, pateikdamos jai naujos informacijos, kad būtų atnaujintos
diskusijos šiuo klausimu, taigi nei jos pasiūlė pirminį nPB klasifikavimą, pakeistą ginčijama direktyva, nei klasifikavimą,
nurodytą šioje direktyvoje.
Antra, dėl tariamai ypatingos ieškovių padėties atitinkamoje rinkoje, t. y. dėl jų kaip „unikalaus produkto“ gamintojų ir
platintojų, specialios teisės turėtojų ir galimo priklausymo uždarai ūkio subjektų kategorijai reikia pažymėti, kad iš informacijos
apie nPB pagrindu paruoštų produktų gamybą ir prekybą, iš informacijos, šalių nurodytos atsakant į Teismo raštu pateiktus
klausimus, matyti, kad nPB įeina į daugelio produktų (neskaitant valymui skirtų tirpiklių), priklausančių įvairioms rinkoms,
pavyzdžiui, aerozolių, tekstilės, adhezyvų, rašalų ir dangų sudėtį ir kad jis naudojamas kaip sintezės tarpininkas gaminant
farmacinius produktus ir kitus organinius junginius, kaip antai, insekticidus, ketvirtinius amonio junginius, kvapus ir kvepalus.
Antra, kalbant apie nPB pagrindu paruoštų tirpiklių, skirtų valymui aukšto slėgio garu, gamybos rinkos, kurioje veikia ieškovės,
struktūrą, iš minėtos informacijos matyti, kad ieškovės nėra vienintelės, naudojančios nPB kaip pagrindinę sudedamąją dalį
tokiems valymo produktams; yra keletas tiesioginių konkurentų, veikiančių toje pačioje rinkoje. Nors šiuo atžvilgiu Komisija
nurodo tris bendroves (visos įsteigtos JAV), ieškovės pradžioje nurodė keturis konkuruojančius nPB pagrindu gaminamų tirpiklių
gamintojus, kuriems ginčijamas klasifikavimas „teoriškai yra reikšmingas“, o vėliau per posėdį patikslino, kad kai kurie iš
jų tikriausiai pasitraukė iš Europos rinkos. Be to, iš 2002 m. lapkričio 13 d. laiško, kurį Komisijai IBSA vardu atsiuntė
ieškovių atstovai, matyti, kad „IBSA nariai ([penki] gamintojai) atstovauja 90 % nPB tirpiklių pramonės <...>“ ir kad „IBSA
nariai turi šešis JAV registruotus patentus nPB pagrindu gaminamiems produktams, taip pat Europos patentus ir kitus užsienyje
registruotus patentus“.
Tokiomis aplinkybėmis, net manant, kad ginčijamas klasifikavimas turi įtakos nPB tik tiek, kiek šia medžiaga prekiaujama nPB
pagrindu gaminamų valymo aukšto slėgio garu tirpiklių gamybos ir prekybos rinkoje (nors taip nėra), reikia konstatuoti, kad
atsižvelgiant į šio sprendimo 107 punkte nurodytus veiksnius, ieškovės neįrodė jų kaip „unikalaus produkto“ gamintojų ir platintojų,
specialios teisės turėtojų tariamai ypatingos padėties ir galimo priklausymo uždarai ūkio subjektų kategorijai.
Iš tikrųjų, net po Komisijos pateikto išsamaus prieštaravimo, ieškovės teisiškai nepatikslino ypatingų požymių ir tariamos
uždaros ūkio subjektų, prekiaujančių nPB pagrindu pagamintu produktu, analogišku
EnSolv
, kuriems, kaip jos nurodo, ginčijamas klasifikavimas taip pat turi įtakos, kategorijos sudėties. Iš ieškovių dokumentų neįmanoma
nustatyti, ar ši ūkio subjektų kategorija turi apimti subjektus, gaminančius ir (arba) parduodančius nPB pagrindu paruoštus
valymo tirpiklius, ir (arba) subjektus, turinčius tokias pačias kaip ir ieškovės teises į intelektinę nuosavybę, kaip tai
matyti iš IBSA laiško. Be to, ieškovės neįrodė, kad ši ūkio subjektų kategorija negalėjo būti pakeista įsigaliojus ginčijamam
klasifikavimui. Taigi, atsižvelgiant į patikimos informacijos apie atitinkamų ūkio subjektų pavadinimus, skaičių ir situaciją
nebuvimą, ypač apie tai, ar jie veikė rinkoje arba ar turėjo analogiškas teises, ir ar jie patyrė panašų neigiamą poveikį
dėl ginčijamo klasifikavimo, akivaizdžiai nėra sąlygų, kurios leistų nustatyti, jog buvo ribotas ūkio subjektų ratas (71 punkte
minėto Sprendimo
Komisija prieš Infront WM
73–76 punktai), kuriam ginčijamas klasifikavimas turėjo įtakos.
Be to reikia priminti, kad ginčijamo akto priėmimo momentu galimybė daugiau ar mažiau tiksliai nustatyti subjektų, kuriems
taikomas aktas, skaičių ar net tapatybę nereiškia, kad šis aktas turi būti laikomas konkrečiai susijusiu su šiais subjektais,
nes akivaizdu, jog nagrinėjamas aktas taikomas atsižvelgiant į jame apibrėžtas objektyvias teisines ar faktines aplinkybes
(žr. 104 punkte nurodyta teismų praktiką). Kita vertus, to, kad tam tikriems ūkio subjektams visuotinai taikomas teisės aktas
daro didesnį ekonominį poveikį negu kitiems, nepakanka, jog būtų galima pripažinti, kad šis aktas yra konkrečiai su jais susijęs,
nes jis taikomas atsižvelgiant į objektyviai apibrėžtą situaciją (žr. 2010 m. kovo 2 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Arcelor prieš Parlamentą ir Tarybą
, T‑16/04, Rink. p. II‑0000, 106 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką). Be to, teismų praktikoje buvo pripažinta, jog vienintelė
aplinkybė, kad ieškovas gali prarasti svarbų pajamų šaltinį dėl naujo reglamentavimo neįrodo, kad jis yra ypatingoje padėtyje
ir šios aplinkybės nepakanka įrodyti, kad šis reglamentavimas yra konkrečiai su juo susijęs, nes ieškovas turi pateikti įrodymų,
patvirtinančių aplinkybę, leidžiančią jį laikyti patyrusiu žalą ir jį individualizuoti kitų su minėtu reglamentavimu taip
pat, kaip ir jis, susijusių ūkio subjektų atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 2006 m. birželio 29 d. Pirmosios instancijos teismo
nutarties
Nürburgring prieš Parlamentą ir Tarybą
, T‑311/03, neskelbtos Rinkinyje, 65 ir 66 punktus ir joje nurodytą teismų praktiką).
Todėl prielaida, kad ieškovės įsigaliojus ir pradėjus taikyti naują klasifikavimą patiria didelių ekonominių nuostolių, yra
nepagrįsta ir vien ja negalima pagrįsti jų konkrečios sąsajos pripažinimo.
Be to, net pripažinus, kad ieškovės yra vieninteliai ūkio subjektai, kurių ūkinė veikla koncentruojama į nPB pagrindu pagaminto
tirpiklio, kuriam ypač didelį poveikį padarė ginčijamas klasifikavimas, nes jį sudaro 95 % šios medžiagos, pardavimą, to nepakanka
jas individualizuoti, nes egzistuoja kiti analogiškus ar kitus nPB pagrindu ruošiamus produktus gaminantys ir (arba) parduodantys
ūkio subjektai, o šių ūkio subjektų skaičius ir tapatybė nėra nurodyti, ar netgi šių ūkio subjektų grupė po minėto klasifikavimo
įsigaliojimo gali būti pakeista (šiuo klausimu žr. 1990 m. birželio 26 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Sofrimport prieš Komisiją
, C‑152/88, Rink. p. I‑2477, 11 punktą ir 2004 m. rugsėjo 6 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
SNF prieš Komisiją
, T‑213/02, Rink. p. II‑3047, 62 ir 63 punktus), be to, šis klasifikavimas jų produktams daro tokį patį poveikį, kaip ir ieškovių
produktams.
Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad ieškovės, net po to, kai Komisija pateikė išsamius prieštaravimus ir po įvairių
Teismo nustatytų proceso organizavimo priemonių pakankamai neįrodė, kad priimant ginčijamą direktyvą jos priklausė uždarai
ūkio subjektų kategorijai, individualizuojamai ginčijamo klasifikavimo atžvilgiu, arba kad jų ypatinga situacija nPB pagrindu
ruošiamų valymo aukšto slėgio garu tirpiklių gamybos ir prekybos rinkoje jas individualizavo kitų ūkio subjektų atžvilgiu.
Iš tikrųjų, kadangi ginčijamas klasifikavimas susijęs tik su pačiu nPB, o ne su kokiu nors šios medžiagos pagrindu paruoštu
produktu, kaip antai, produktas
EnSolv
, šis klasifikavimas daro teisinį poveikį apskritai ir abstrakčiai visiems ūkio subjektams, kurie naudoja nPB skirtingiems
tikslams, ir kurie veikia skirtingos rinkose. Taigi ginčijamas klasifikavimas taikomas objektyviai apibrėžtoms situacijoms
ir daro teisinį poveikį apskritai ir abstrakčiai numatytų asmenų kategorijoms, t. y. visiems nPB gamintojams ir naudotojams.
Trečia, atsižvelgiant į pateiktus argumentus, ieškovių turima teisė, pagrįsta išimtine užpatentuoto, nPB pagrindu ruošiamo
išradimo, turinčio pavadinimą
EnSolv
, naudojimo licencija, negali jų individualizuoti kaip [akto] adresačių.
Nesant reikalo nuspręsti, ar priimant visuotinio taikymo aktą egzistavusi speciali ar išimtinė intelektinės nuosavybės teisė
tam tikromis sąlygomis gali suteikti turinčiam šią teisę ieškovui galimybę pareikšti ieškinį pagal EB 230 straipsnio ketvirtą
pastraipą (1994 m. gegužės 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Codorníu prieš Tarybą
, C‑309/89, Rink. p. I‑1853, 21 ir 22 punktai ir 2005 m. gruodžio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Infront WM prieš Komisiją
, T‑33/01, Rink. p. II‑5897, 160 ir 165–167 punktai), iš bylos medžiagos matyti, kad įsigaliojant ginčijamai direktyvai tam
tikri ieškovių konkurentai, veikę nPB pagrindu ruošiamų valymo tirpiklių rinkoje, taip pat turėjo intelektinės nuosavybės
teises, įskaitant ir patentus, susijusius su minėtų tirpiklių gamyba ir prekyba jais (žr. šio sprendimo 107 punktą), o ginčijamas
klasifikavimas galėjo turėti įtakos minėtoms teisėms įgyvendinti. Net pateikus šiuo atžvilgiu tikslų klausimą raštu, ieškovės
išsamiai neatsakė, ar ir kokia apimtimi šie kiti ūkio subjektai buvo analogiškoje kaip ir jos situacijoje, ir tik dar kartą
nurodė, kad išimtinei licencijai labai didelę įtaką turėjo užpatentuoto produkto aprašymas kaip nedegaus ir nepavojingo.
Vis dėlto, pirma, kaip jau buvo pripažinta teismų praktikoje, tai, jog egzistuoja įgyta ar subjektyvi teisė, įskaitant nuosavybės
teisę, kurios taikymo sritį ar įgyvendinimą potencialiai paveikia ginčijamas aktas, savaime negali individualizuoti tokios
teisės turėtojo, ypač kai kiti ūkio subjektai gali turėti analogiškas teises, o jų padėtis gali būti tokia pati kaip ir šios
teisės turėtojo (šiuo klausimu žr. 101 punkte minėto Sprendimo
Sahlstedt ir kt. prieš Komisiją
32 punktą ir 98 punkte minėtos Nutarties
Etimine et Etiproducts prieš Komisiją
104 punktą ir joje nurodytą teismų praktiką), o būtent taip ir yra nagrinėjamu atveju. Antra, net Teismui raštu ir žodžiu
pateikus klausimą, ieškovės negalėjo paaiškinti, ar ir kokia apimtimi ginčijamas klasifikavimas galėjo joms neleisti toliau
naudotis savo išimtine licencija, atimti iš jų atitinkamą teisę ar net panaikinti Europos patentą EP 0 781 842 B1 (šiuo klausimu
žr. 115 punkte minėto Sprendimo
Codorníu prieš Tarybą
21 punktą; 2005 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo nutarties
SNF prieš Komisiją
, C‑482/04 P, neskelbtos Rinkinyje, 41 punktas ir 106 punkte minėtos Nutarties
Galileo Lebensmittel prieš Komisiją
45 punktą). Iš tikrųjų, nors ieškovės nurodė, kad ginčijamas klasifikavimas turėjo įtakos produkto
EnSolv
pardavimui ir jų konkurencinei padėčiai, tačiau jos netvirtino, kad paskiausiai nacionaliniu lygiu įsigaliojus šiam klasifikavimui
jos turėjo nutraukti komercinį naudojimąsi savo išimtine licencija.
Ketvirta, dėl teisės į veiksmingą teisminę gynybą pakanka konstatuoti, kad nors asmenys turi galėti naudotis tokia jų iš Sąjungos
teisinės sistemos kylančių teisių apsauga, minėta teisė negali prieštarauti EB 230 straipsnyje nustatytoms sąlygoms. Iš tikrųjų
fizinių ir juridinių asmenų, kurie dėl EB 230 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytų priimtinumo sąlygų negali tiesiogiai
ginčyti tokių Sąjungos aktų, ypač visuotinio taikymo aktų, teisminė apsauga turi būti veiksmingai užtikrinta suteikiant teisę
pareikšti ieškinį nacionaliniuose teismuose. Pastarieji, laikydamiesi EB 10 straipsnyje numatyto lojalaus bendradarbiavimo
principo, vidaus procedūros normas, reglamentuojančias teisę pareikšti ieškinį, turi aiškinti ir taikyti kiek įmanoma taip,
kad minėti fiziniai ir juridiniai asmenys galėtų užginčyti bet kurio sprendimo ar bet kurios kitos nacionalinės priemonės,
susijusios su tokio Sąjungos akto taikymu jų atžvilgiu, teisėtumą, remdamiesi tuo, kad toks Sąjungos aktas yra neteisėtas,
ir taip priversdami šiuos teismus kreiptis į Teisingumo Teismą pateikiant prejudicinius klausimus šiuo atžvilgiu (šiuo klausimu
žr. 2002 m. liepos 25 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Unión de Pequeños Agricultores prieš Tarybą
, C‑50/00 P, Rink. p. I‑6677, 43 ir 44 punktus ir 2009 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Ente per le Ville vesuviane et Ente per le Ville Vesuviane prieš Komisiją
, C‑445/07 P ir C‑455/07 P, Rink. p. I‑7993, 65 ir 66 punktus).
Tokiomis aplinkybėmis ieškovių argumentas, kad pripažinus jų reikalavimą dėl panaikinimo nepriimtinu, vienintelė galimybė
joms būtų pažeisti nacionalinės teisės aktus, susijusius su medžiagų klasifikavimu ir prekyba jomis, dėl to patiriant sankcijas,
įskaitant ir baudžiamojo pobūdžio, kad galėtų pateikti ieškinį nacionaliniame teisme, turi būti atmestas. Bet kuriuo atveju
reikia pažymėti, kad ieškovės akivaizdžiai galėjo pareikšti ieškinius nacionaliniuose teismuos dėl tokių nacionalinių priemonių,
kuriomis įgyvendinamas ginčijamas klasifikavimas. Be to, nagrinėjant pirmąjį šių ieškinių buvo pateiktas prejudicinis klausimas
ir priimtas 72 punkte minėtas Sprendimas
Enviro Tech (Europe)
, o antrojo ieškinio
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
(byla CO/5860/2007) nagrinėjimas šiuo metu sustabdytas, laukiant galutinio sprendimo šioje byloje.
Todėl ieškovės argumentas, pagrįstas teise į veiksmingą teisminę gynybą, turi būti atmestas.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia nuspręsti, kad ieškovės neįrodė, jog ginčijamas klasifikavimas yra konkrečiai
su jomis susijęs, kaip tai suprantama pagal EB 230 ketvirtą pastraipą, ir kad todėl jų reikalavimas dėl panaikinimo turi būti
pripažintas nepriimtinu.

Dėl reikalavimo atlyginti žalą
Pirminės pastabos
Kadangi Komisija per teismo posėdį atsisakė savo prieštaravimo dėl reikalavimo atlyginti žalą priimtinumo ir tai buvo įtraukta
į posėdžio protokolą, ir kadangi nėra jokių aplinkybių, kurios galėtų paneigti šio reikalavimo priimtinumą, reikia išnagrinėti
jo pagrįstumą.
Dėl Sąjungos deliktinės atsakomybės atsiradimo sąlygų
Sąjungos deliktinė atsakomybė dėl neteisėtų jos institucijų veiksmų, kaip tai suprantama pagal EB 288 straipsnio antrą pastraipą,
kyla, kai tenkinamos visos sąlygos, t. y. veiksmų, kuriais kaltinamos institucijos, neteisėtumas, žalos tikrumas ir priežastinio
ryšio tarp veiksmų, kuriais kaltinamos institucijos, ir nurodytos žalos buvimas (žr. 2006 m. lapkričio 9 d. Teisingumo Teismo
sprendimo
Agraz ir kt. prieš Komisiją
, C‑243/05 P, Rink. p. I‑10833, 26 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką bei 110 punkte minėto Sprendimo
Arcelor prieš Parlamentą ir Tarybą
139 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Atsižvelgiant į šių sąlygų kumuliacinį pobūdį, visas ieškinys turi būti atmestas, jei bent viena šių sąlygų yra netenkinama
(žr. 110 punkte minėto Sprendimo
Arcelor prieš Parlamentą ir Tarybą
140 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Pirmosios iš šių sąlygų atveju reikalaujama, kad būtų įrodytas pakankamai akivaizdus teisės normos, suteikiančios teises privatiems
asmenims, pažeidimas (2000 m. liepos 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Bergaderm ir Goupil prieš Komisiją
, C‑352/98 P, Rink. p. I‑5291, 42 punktas). Kalbant apie reikalavimą, kad pažeidimas turi būti pakankamai akivaizdus, lemiamas
šio reikalavimo patenkinimo kriterijus yra tai, ar atitinkama Sąjungos institucija pažeidė savo diskreciją akivaizdžiai ir
sunkiai. Jei ši institucija turi tik labai nedaug diskrecijos arba jos išvis neturi, paprasčiausio nusižengimo Sąjungos teisei
gali pakakti, kad būtų padarytas pakankamai akivaizdus pažeidimas (2002 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Camar ir Tico
, C‑312/00 P, Rink. p. I‑11355, 54 punktas; žr. 110 punkte minėto Sprendimo
Arcelor prieš Parlamentą ir Tarybą
141 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Reikia įvertinti ieškovių įvardytų neteisėtumo pagrindų pagrįstumą atsižvelgiant į šiuos kriterijus. Šiuo klausimu reikia
patikslinti, kad ginčijamą klasifikavimą, kurį ieškovės laiko neteisėtu, Komisija patvirtino priimdama direktyvą, susijusią
su vartotojų sveikatos apsauga, ir įgyvendindama didelę diskreciją, jai suteiktą vertinant sudėtingus techninius ir teisinius
pokyčius (šiuo klausimu žr. 72 punkte minėto Sprendimo
Enviro Tech (Europe)
46 ir 47 punktus). Taigi galimą aptariamų teisės normų pakankamai akivaizdų pažeidimą sudaro didelės diskrecijos, kurią Komisija
turi įgyvendindama įgaliojimus vartotojų sveikatos apsaugos srityje, ribų akivaizdus ir sunkus pažeidimas (šiuo klausimu ir
pagal analogiją žr. 2002 m. rugsėjo 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Pfizer Animal Health prieš Tarybą
, T‑13/99, Rink. p. II‑3305, 166 punktą ir 2002 m. lapkričio 26 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Artegodan ir kt. prieš Komisiją
, T‑74/00, T‑76/00, T‑83/00–T‑85/00, T‑132/00, T‑137/00 ir T‑141/00, Rink. p. II‑4945, 201 punktą).
Todėl reikia patikrinti, ar ieškovių nurodytų teisės normų tariamą pažeidimą sudaro akivaizdus ir sunkus Komisijos turimos
diskrecijos ribų pažeidimas priimant ginčijamą direktyvą (žr. šios sprendimo 59 punktą).
Dėl su neteisėtumu susijusių pagrindų
Grįsdamos savo reikalavimą atlyginti žalą ieškovės iš esmės nurodo septynis pagrindus, kuriais siekiama įrodyti, kad ginčijamas
klasifikavimas yra neteisėtas.
Pirmąjį pagrindą sudaro trys dalys, susijusios su akivaizdžiomis vertinimo klaidomis ir teise taikyti Direktyvos 67/548 nuostatas,
t. y.: pirma, šios direktyvos V priede numatytais bandymų metodais; antra, jos VI priede numatytais klasifikavimo kriterijais;
ir trečia, jos VI priede numatytu normalaus tvarkymo ir naudojimo kriterijumi.
Antrasis pagrindas susijęs su teisėtų lūkesčių dėl tinkamo Direktyvoje 67/548 numatytų reikšmingų klasifikavimo kriterijų
taikymo pažeidimu.
Trečiasis pagrindas susijęs su EB 95 straipsnio 3 dalies ir „gero administravimo“ principo pažeidimu, nes Komisija nenagrinėjo
visų turimų su nPB susijusių mokslinių įrodymų.
Ketvirtasis pagrindas susijęs su klaidingu atsargumo principo taikymu (
de facto
), nors šis principas netaikomas aktams, pagrįstiems pavojų vertinimu.
Penktasis pagrindas susijęs su kompetencijos trūkumu ir tam tikrų pagrindinių Sąjungos teisės principų pažeidimu.
Šį pagrindą sudaro penkios dalys, t. y.: pirma, Komisijos kompetencijos trūkumas dėl Direktyvos 67/548 numatytų reikšmingų
klasifikavimo kriterijų nepaisymo; antra, teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių principų dėl tinkamo minėtų klasifikavimo kriterijų
taikymo pažeidimas; trečia, Komisijos padarytas mokslininkų nepriklausomumo ir aukščiausios kvalifikacijos principo pažeidimas,
nes ji patvirtino darbo grupės CMR rekomendaciją, kuri neatitiko nepriklausomumo, aukščiausios kvalifikacijos, skaidrumo,
nešališkumo ir vientisumo reikalavimų; ketvirta, proporcingumo principo pažeidimas, nes negrįžtamos ir įtvirtintos ginčijamo
klasifikavimo komercinės pasekmės viršija tai, kas yra būtina tikslui pasiekti; penkta, lygybės ir vienodo požiūrio principo
pažeidimas, nes nustatant nPB pliūpsnio temperatūrą buvo taikytas bandymų metodas, kuris nebuvo naudojamas klasifikuojant
kitus panašius tirpiklius, kaip antai, chrominti ir chlorinti tirpikliai.
Šeštasis pagrindas (pateiktas kaip penktojo pagrindo dalis) susijęs su piktnaudžiavimu įgaliojimais, nes ginčijamas klasifikavimas
pagrįstas tik vienu bandymu, neatitinkančių Direktyvos 67/548 V priede nurodytų temperatūrų ribų ir šioje direktyvoje numatytų
metodų.
Septintasis pagrindas (pateiktas kaip penktojo pagrindo dalis) susijęs su „gero administravimo“ principo pažeidimu ir pareigos
rūpestingai ir nešališkai išnagrinėti ieškovių pateiktą informaciją ir reikalavimus nesilaikymu.
Per posėdį, atsižvelgusios į 72 punkte minėtą Sprendimą
Enviro Tech (Europe)
, ieškovės atsisakė ketvirtojo pagrindo, susijusio su atsargumo principo nepaisymu, penktojo pagrindo ketvirtos ir penktos
dalių, susijusių atitinkamai su proporcingumo ir lygybės bei vienodo požiūrio principų pažeidimu, ir šeštojo pagrindo, susijusio
su piktnaudžiavimu įgaliojimais, ir šis atsisakymas buvo įtrauktas į posėdžio protokolą.
Dėl Sprendimo
Enviro Tech (Europe)
pasekmių
Pirmiausia reikia konstatuoti, kad šio ginčo dalykas labai panašus į prieštaravimo ginčijamo klasifikavimo galiojimui dalyką,
dėl kurio Teisingumo Teismui buvo pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir buvo priimtas 72 punkte minėtas Sprendimas
Enviro Tech (Europe)
, be to, ir pirmoji ieškovė, ir Komisija dalyvavo abiejuose procesuose, o aktas, kurio galiojimas ginčijamas [abejose bylose],
t. y. ginčijama direktyva patvirtintas ginčijamas klasifikavimas (žr. 59 punktą) yra tas pats, kaip, beje, iš esmės yra tapatūs
ir jo panaikinimą ar neteisėtumą grindžiantys kaltinimai.
Taigi, kadangi minėtame Sprendime
Enviro Tech (Europe)
Teisingumo Tesimas, atsižvelgdamas į jam pateiktus prejudicinius klausimus atmetė prieštaravimus dėl ginčijamo klasifikavimo
galiojimo, kuriais ieškovės iš esmės remiasi ir šioje byloje, ir patvirtino šio ginčijamo klasifikavimo teisėtumą, Bendrasis
Teismas nebegali nagrinėti šio vertinimo (šiuo klausimu žr. 1999 m. gruodžio 13 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
Tyco Toys ir kt. prieš Komisiją ir Tarybą
, T‑268/94, Rink. p. II‑3569, 24 punktą).
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su akivaizdžiomis vertinimo klaidomis ir reikšmingų Direktyvos 67/548 nuostatų pažeidimu
Ieškovės nurodo, kad patvirtindama ginčijamą klasifikavimą Komisija, pirma, padarė akivaizdžią vertinimo klaidą ir pažeidė
Direktyvos 67/548 V priede numatytas bandymų metodus reglamentuojančias nuostatas. Klasifikavimas „labai degi“ (R11) pagrįstas
vienintelio bandymo, nustačiusio 10 °C pliūpsnio temperatūrą, rezultatais, kuriuos gavo B., pritaikiusi pusiausvyros metodą
pagal ISO 1523 normą ir panaudojusi
Pensky-Martens
aparatą, nors kitų metodų taikymas pagal ISO 3689, DIN 51755, ISO 13736 ir ASTM 1310 normas nebūtų pasibaigęs užsidegimu.
Nors taikytoje ISO 1523 normoje aiškiai nurodoma, kad pagal šią normą atlikti bandymai galioja tik nuo 10 iki 110 °C temperatūrų
ribose, B. bandyme nebuvo nustatyta nPB pliūpsnio temperatūra šiose ribose, taigi jo rezultatai pagal Direktyvos 67/548 V priedo
A9 antraštinės dalies 1.1 skirsnį negalioja. Antra, Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą ir pažeidė kriterijus, reglamentuojančius
medžiagos klasifikavimą kaip toksiškos reprodukcijai, numatytus Direktyvos 67/548 VI priedo 4.2.3 skirsnyje. Šiuo atžvilgiu
ji netinkamai įvertino reikiamus įrodymus ir padarė klaidingą išvadą iš su žiurkėmis atliktų badymų, priskirdama šių bandymų
rezultatus žmonėms. Trečia, Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą ir netinkamai pritaikė Direktyvos 67/548 VI priedo
1.1 skirsnyje numatytus normalaus tvarkymo ir naudojimo kriterijus klasifikuojant nPB kaip labai degią ir toksišką reprodukcijai.
Šiuo klausimu ieškovės patikslina, kad minėtame Sprendime
Enviro Tech (Europe)
Teisingumo Teismas nenusprendė dėl akivaizdžios vertinimo klaidos taikant normalaus tvarkymo ir naudojimo kriterijus, nes
Conseil d’État
(Belgija) nepateikė prejudicinio klausimo konkrečiai šiuo atžvilgiu.
Komisija prašo atmesti šį pagrindą kaip akivaizdžiai nepagrįstą, nes Teisingumo Teismas jau yra priėmęs galutinį sprendimą
dėl visų ieškovių pateiktų teisinių klausimų.
Dėl dviejų pirmų šio pagrindo dalių reikia priminti, kad Teisingumo Teismas yra nusprendęs taip (72 punkte minėto Sprendimo
Enviro Tech (Europe)
46–71 punktai):
–        „Išankstinės pastabos
46 Pirmiausia reikia pabrėžti, kad šio sudėtingo techninio ir teisinio pagrindo, kuris yra daugiausia kintančio pobūdžio,
atveju Direktyva 67/548 iš esmės suteikia Komisijai didelę diskreciją vertinti priemonių, kurių reikia imtis norint pritaikyti
šios direktyvos priedus prie techninės pažangos, apimtį.
47 Kaip buvo nuspręsta, kai [Sąjungos] institucijos turi didelę diskreciją, visų pirma vertindamos labai sudėtingas faktines
mokslinio ir techninio pobūdžio aplinkybes, kad nustatytų jų priimamų priemonių pobūdį ir apimtį, [Sąjungos] teismo kontrolė
turi apimti tik nagrinėjimą, ar vykdant šią diskreciją nebuvo padaryta akivaizdi klaida arba piktnaudžiauta įgaliojimais,
arba ar šios valdžios institucijos akivaizdžiai neviršijo savo diskrecijos ribų. Iš tiesų tokiomis aplinkybėmis [Sąjungos]
teismas negali savo faktinių mokslinio ir techninio pobūdžio aplinkybių vertinimu pakeisti institucijų, kurioms vienintelėms
Sutartyje nustatyta ši pareiga, vertinimo (žr. 2007 m. liepos 18 d. [Teisingumo Teismo] Sprendimo
Industrias Químicas del Vallés prieš Komisiją
, C‑326/05 P, Rink. p. I‑6557, 75–77 punktus).
–        Dėl klausimo, susijusio su degumu
48 Pagal Direktyvos 67/548 V priedo A.9 skyriaus 1.2 punktą skysčio degumas nustatomas pirmiausia matuojant jo pliūpsnio temperatūrą.
Pliūpsnio temperatūra – tai mažiausia temperatūra, kurioje bandymo metodui apibrėžtomis sąlygomis virš skysčio atsiranda tiek
garų, kad susidaro degus garų ir oro mišinys.
49 Ieškovės <...> nuomone, [nPB] klasifikuojant kaip labai degią medžiagą Direktyvoje 2004/73 nebuvo laikomasi Direktyvos 67/548
V priedo A.9 skyriuje nurodytų pliūpsnio temperatūros nustatymo metodų.
50 Šiuo klausimu reikia pabrėžti, <...> kad norint nustatyti skysčių pliūpsnio temperatūrą reikia pasirinkti pusiausvirąjį
metodą, naudojamą pagal standartus ISO 1516, 3680, 1523 ar 3679, arba nepusiausvirąjį metodą. <...> tinkamiausio metodo pasirinkimas
priklauso nuo analizuojamos medžiagos savybių.
51 Šie metodai apima įrangos pasirinkimo kriterijus pagal temperatūros, kuriai esant turi būti matuojama, gradientą. Egzistuoja
kelios matavimo prietaisų, naudojamų esant įvairiems temperatūros gradientams, kategorijos.
52 Iš bylos medžiagos matyti, kad Komisija, remdamasi ekspertų šioje srityje nuomone, esančia 2002 m. gruodžio 4 d. [specializuotų]
ekspertų grupės susirinkimo protokole <...>, nusprendė, jog [nPB] yra labai degi medžiaga atsižvelgiant į rezultatus, gautus
atlikus bandymus, be kita ko, pagal pusiausvirąjį metodą ir standartą ISO 1523
Pensky–Martens
aparatu, kuris leido nustatyti 10ºC pliūpsnio temperatūrą.
53 Pirmiausia [specializuotų] ekspertų protokolas leidžia paneigti ieškovės <...> kaltinimą, kad [nPB] klasifikavimas kaip
labai degios medžiagos grindžiamas vienintelio bandymo, atlikto pagal minėtas specifikacijas, rezultatu.
54 Taigi iš šio dokumento išplaukia, kad keli bandymai buvo atlikti pagal labiausiai paplitusius pliūpsnio temperatūros matavimo
standartus ir kad daugelis šių bandymų neleido nustatyti nagrinėjamos medžiagos pliūpsnio temperatūros.
55 Tačiau <...> reikia atsižvelgti į tai, kad apskritai sudėtinga nustatyti halogeninto angliavandenilio, kaip antai [nPB],
kurio savybės atliekant skaičiavimus gali lemti neteisingus arba netikslius rezultatus, pliūpsnio temperatūrą. Kaip parodo
pats standartas ISO 1523, rezultatus, gautus sumaišius tirpiklius, kurių sudėtyje yra halogenintas angliavandenilis, reikia
aiškinti atsargiai, nes šie mišiniai gali lemti neįprastus padarinius.
56 Kadangi taip yra, rezultatas, gautas pagal pusiausvirąjį metodą ir pagal standartą ISO 1523
Pensky–Martens
aparatu, nėra vienintelis, parodęs, jog egzistuoja mažesnė nei 21 °C laipsnių [nPB] pliūpsnio temperatūra.
57 Be nurodytos priemonės, degumo ekspertų protokole yra rezultatai kito bandymo, atlikto tuo pačiu aparatu, bet nepusiausviruoju
metodu ASTM D93‑94, ir tai visiškai atitinka Direktyvos 67/548 V priedo A.9 skyriaus 1.6.3.2 skirsnio reikalavimus. Jį atlikus
buvo nustatyta –4,5 ºC [nPB] pliūpsnio temperatūra. Papildant šiuos bandymus buvo atlikti ir teoriniai pliūpsnio temperatūros
skaičiavimai, parodę, jog [nPB] gali būti degus nuo –7 ºC. Remiantis šia informacija ir po pasitarimo, daugelio ekspertų grupės
narių nuomone, [nPB] buvo pripažintas labai degia medžiaga, priskirtina R 11 klasifikacijai.
58 Iš to, kas nurodyta, matyti, kad ir [specializuotų] ekspertų grupė, ir Komisija rėmėsi ne vieninteliu bandymu, bet keliais
moksliniais faktais, leidžiančiais nustatyti, jog [nPB] pliūpsnio temperatūra žemesnė nei 21 ºC, ir dėlto jie galėjo šią medžiagą
priskirti „labai degių“ skysčių kategorijai pagal Direktyvos 67/548 VI priedo 2.2.3–2.2.5 skirsnius.
59 Antra, ieškovė pagrindinėje byloje tvirtina, kad pagal technines specifikacijas
Pensky–Martens
aparatas yra tinkamiausias pliūpsnio temperatūrai nustatyti pagal standartą ISO 1523, esant temperatūros gradientui nuo 10 ºC
iki 110 ºC.
60 Šiuo klausimu reikia konstatuoti, jog aplinkybė, kad matavimai buvo atlikti esant kitiems, nei matavimo prietaisui rekomenduojami,
temperatūros gradientams, gali daryti įtakos klasifikavimo patikimumui.
61 Tačiau svarbu pabrėžti, jog vien to, kad egzistuoja atsargumo ribos, kurių reikia laikytis vertinant rezultatą, gautą atsižvelgiant
į klasifikavimą lemiančią temperatūrą, neužtenka paneigti [specializuotų] ekspertų grupės ir Komisijos išvadų, kad [nPB] turi
būti klasifikuojamas kaip labai degi medžiaga.
62 Taigi iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad jei [Sąjungos] institucija, vykdydama savo įgaliojimus, turi atlikti
sudėtingus vertinimus, diskrecija, kuria ji naudojasi, taip pat tam tikra dalimi taikoma faktinėms aplinkybėms, kuriomis paremtas
jos veiksmas, nustatyti (šiuo klausimu žr. 1980 m. spalio 29 d. [Teisingumo Teismo] Sprendimo
Roquette Frères prieš Tarybą
, 138/79, Rink. p. 3333, 25 punktą ir 1999 m. sausio 21 d. [Teisingumo Teismo] Sprendimo
Upjohn
, C‑120/97, Rink. p. I‑223, 34 punktą). Be to, tokiomis aplinkybėmis kompetentinga institucija privalo rūpestingai ir nešališkai
išnagrinėti visas atvejui svarbias aplinkybes (1991 m. lapkričio 21 d. [Teisingumo Teismo] Sprendimo
Technische Universität München
, C‑269/90, Rink. p. I‑5469, 14 punktą).
63 Iš [specializuotų] ekspertų protokolo matyti, kad net jeigu jie vienbalsiai nesutarė dėl klausimo, ar [nPB] turi būti priskirtas
R 11 klasifikacijai, šioje grupėje tokiai nuomonei daugelis pritarė. Be to, reikia pabrėžti, jog ekspertai pritarė tam, kad
[nPB] iš tiesų turi pliūpsnio temperatūrą ir sprogumo ribas, leidžiančias manyti, jog jis dėl šios priežasties kelia degumo
pavojų.
64 Iš to, kas nurodyta, matyti, kad vertindama [nPB] degumą Komisija rėmėsi degumo ekspertų grupės nuomone, kuri grindžiama
kelių bandymų, atliktų įvairias metodais, rezultatais, patvirtintais iš specialių straipsnių gauta informacija.
65 Todėl paaiškėjo, kad Komisija, įgyvendindama savo diskreciją klasifikuoti [nPB] kaip „labai degią“ medžiagą, nepadarė akivaizdžios
klaidos ir nepiktnaudžiavo įgaliojimais bei neviršijo diskrecijos ribų.
–        Dėl klausimo, susijusio su toksiškumu žmonių reprodukcijai
66 Kadangi [nPB] klasifikavimas kaip žmonių reprodukcijai toksiškos medžiagos grindžiamas tik su gyvūnais atliktų bandymų
rezultatais, kurie parodė, jog egzistuoja žymus toksiškas poveikis jų reprodukcijai, ieškovė <...> prašymą priimti prejudicinį
sprendimą pateikusiame teisme ginčijo tai, jog šie rezultatai būtų aiškinami plačiai tam, kad būtų daroma išvada, jog nagrinėjama
medžiaga yra kenksminga žmonių reprodukcijai.
67 Medžiagos klasifikavimo kaip toksiškos reprodukcijai kriterijai įtvirtinti Direktyvos 67/548 VI priedo 4.2.3 skirsnyje.
Konkrečiai kalbant, norint dėl poveikio vaisingumui medžiagą priskirti 2 toksiškumo kategorijai, reikia pateikti aiškių kenksmingumo
gyvūnų vaisingumui įrodymų ir papildomų įrodymų apie poveikio mechanizmą ar veikimo vietą arba cheminės giminystės su kitomis
vaisingumą mažinančiomis medžiagomis įrodymų ar kitokios informacijos, kurios pagrindu būtų galima daryti išvadą, kad panašūs
poveikiai gali būti ir žmonėms.
68 Tačiau, kaip matyti iš 2003 m. sausio 15–17 d. ir gegužės 14–16 d. darbo grupės CMR <...> protokolų <...>, [nPB] klasifikavimas
į 2 toksiškumo kategoriją grindžiamas kenksmingu poveikiu vaisingumui, nustatytu atliekant įprastus tyrimus su žiurkėmis,
ir struktūriniu panašumu tarp šios medžiagos ir jos izomero 2‑brompropano, dar vadinamo iso‑brompropanu, kuris priskiriamas
1 toksiškumo kategorijai tiek dėl savo žinomo kenksmingumo žmonių vaisingumui, tiek dėl toksiško poveikio žmonių vystymuisi.
69 Todėl CMR darbo grupės protokoluose minėtų tyrimų akivaizdžiausia pasekmė yra aplinkybė, kad [nPB] sukelia didelę žalą
abiejų lyčių žiurkių dauginimosi organams suvartojus dozę, kuri nesukėlė kito sistemingo poveikio. Be to, atlikus šiuos tyrimus
padarytos išvados, kad toksiškas poveikis pasireiškia suvartojus ne tik didelę dozę.
70 Taigi aiškėja, kad ekspertų nuomonė pagrįsta Direktyvos 67/548 VI priedo 4.2.3 skirsnyje, konkrečiai kalbant, šio priedo
4.2.3.3 skirsnyje numatytais kriterijais, ir Komisija, remdamasi šia nuomone, galėjo teisėtai [nPB] klasifikuoti kaip „2 kategorijai
priklausančią toksišką reprodukcijai“ medžiagą.
71 Todėl reikia konstatuoti, kad Komisija, naudodamasi savo diskrecija [nPB] klasifikuoti kaip „2 kategorijai priklausančią
toksišką reprodukcijai“ medžiagą, nepadarė akivaizdžios klaidos, nepiktnaudžiavo įgaliojimais ir akivaizdžiai neviršijo savo
diskrecijos ribų.“
Šios Teisingumo Teismo išvados aiškiai atsako į ieškovių nurodant šio pagrindo pirmą ir antrą dalis išdėstytus jei ne identiškus,
tai labai panašius kaltinimus, ir to ieškovės neginčija.
Dėl pirmos dalies pakanka konstatuoti, kad Teisingumo Teismas atmetė visus jam pateiktus kaltinimus, kuriuos ieškovės pakartojo
pateikdamos šį ieškinį, konkrečiai susijusius su, pirma, tariama akivaizdžia klaida atliekant bandymą, kuriuo buvo nustatyta
nPB pliūpsnio temperatūra ir vertinant šiuos rezultatus, ir antra, tariama klaida, susijusia su aplinkybe, kad ši pliūpsnio
temperatūra nepatenka į ISO 1523 normoje numatytas temperatūrų ribas.
Dėl antros dalies reikia konstatuoti, kad Teisingumo Teismas taip pat priėmė galutinį sprendimą dėl visų ieškovių nurodytų
kaltinimų. Jis patvirtino Komisijos argumentą, kurio pakanka atmesti šią dalį, ir pagal kurį nPB klasifikavimas kaip 2 kategorijos
toksiškos reprodukcijai medžiagos pagrįstas, be kita ko, įrodymais, gautais ir įvertintais pagal Direktyvos 67/548 VI priedo
4.2.3.3 skirsnį (žr. 2003 m. sausio 15–17 d. ir gegužės 14–16 d. darbo grupės CMR susirinkimų protokolus). Šiuo klausimu ieškovės
negali pagrįstai tvirtinti, kad Komisija nepaisė įrodymo standarto, kaip to reikalaujama pagal Direktyvos 67/548 VI priedo
4.2.3.1 skirsnį. Iš šios nuostatos, kurios kriterijai labai sutampa, negalima daryti išvados, kad tvirtinimai, viena vertus,
„aiškūs <...> įrodymai, gauti tiriant gyvūnus“ ir „tyrimų rezultatai“ bei, kita vertus, „rimti įtarimai“ ir „rimta prielaida“
yra skirtingų įrodymo standartų apibūdinimas. Be to, kaip nurodyta klasifikavimo 2 arba 3 kategorijoje atveju Komisija gali
savo išvadas grįsti „kita atitinkama informacija“, o tai patvirtina jos turimą didelę diskreciją vertinant mokslinius įrodymus.
Galiausiai ieškovės negali ginčyti galutinio Teisingumo Teismo vertinimo, susijusio su bandymų rezultatų ir kitų įrodymų,
leidusių nPB klasifikuoti kaip 2 kategorijos toksišką reprodukcijai medžiagą, tyrimo pagrįstumu.
Dėl trečios dalies reikia konstatuoti, kad Teisingumo Teismas aiškiai nenusprendė dėl „normalaus tvarkymo ir naudojimo“ kriterijaus
pagal Direktyvos 67/548 VI priedo 1.1 skirsnį. Vis dėlto šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad pirmoji ieškovė
Enviro Tech (Europe)
šį argumentą nurodė Teisingumo Teisme ir kad jis į jį atsižvelgė (72 punkte minėto Sprendimo
Enviro Tech (Europe)
31 ir 34 punktai). Be to, nors Teisingumo Teismas vertindamas nPB degumą ir toksiškumą aiškiai nedarė nuorodos į normalaus
tvarkymo ir naudojimo kriterijų, vis dėlto, kaip per posėdį pažymėjo pačios ieškovės, šis kriterijus yra bendrojo principo,
susijusio su įvairiais medžiagų degumo ir toksiškumo vertinimo kriterijais, išraiška (žr. Direktyvos 67/548 VI priedo 2.2.5
ir 4.2.3 skirsnius), todėl Teisingumo Teismas neišvengiamai ir netiesiogiai į jį atsižvelgė. Savo sprendimo 69 punkte dėl
nPB toksiškumo reprodukcijai Teisingumo Teismas nusprendė, „kad toksiškas poveikis pasireiškia suvartojus ne tik didelę dozę“,
taip darydamas nuorodą į Direktyvos 67/548 VI priedo 4.2.3.1 ir 4.2.3.3 skirsnių reikalavimus.
Iš to matyti, kad Teisingumo Teismas taip pat iš esmės atmetė šio pagrindo trečią dalį dėl „normalaus tvarkymo ir naudojimo“
kriterijaus.
Konkrečiai kalbant apie nPB degumą, reikia, be kita ko, pažymėti, kad ieškovių argumentai yra susiję su normaliu jų produkto
EnSolv
tvarkymu ir naudojimu, kuris, priešingai nei jo pagrindinė sudedamoji dalis, t. y. nPB, nėra įtrauktas į ginčijamą klasifikavimą.
Be to, ieškovės neatsižvelgia į dažną nPB naudojimą kituose produktuose (žr. šio sprendimo 107 punktą), kurių normalaus tvarkymo
ir naudojimo sąlygos gali labai skirtis nuo produkto
EnSolv
ar kitų nPB pagrindu gaminamų riebalų pašalinimo garu produktų normalaus tvarkymo ir naudojimo sąlygų. Tokiomis aplinkybėmis
ieškovės nepaneigė Teisingumo Teismo sprendimo 56 ir 58 punktuose pateiktos išvados, kad, atsižvelgiant į ISO 1523 normoje
numatytas temperatūrų ribas, pakanka Komisijai įrodyti pliūpsnio temperatūros iki 21 °C buvimą, pagrįstumo.
Galiausiai dėl ieškovių tvirtinimo, kad Teisingumo Teismas nežinojo visų faktinių aplinkybių ir neturėjo visų mokslinių įrodymų,
kuriuos šiuo metu turi Bendrasis Teismas ir kurie pagrįstų kitokią išvadą nei tą, prie kurios priėjo Komisija ir Teisingumo
Teismas, pakanka konstatuoti, kad ieškovės galėjo juos nurodyti ir pateikti per procesą Teisingumo Teisme. Tačiau kadangi,
kaip jos pačios prisipažino per posėdį, ieškovės tyčia to nepadarė, jos nebegali ginčyti minėtų išvadų Teisingumo Tesimo sprendime
pagrįstumo.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, pirmasis pagrindas turi būti atmestas visas kaip teisiškai nepagrįstas.
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su teisėtų lūkesčių dėl tinkamo Direktyvoje 67/548 numatytų reikšmingų klasifikavimo kriterijų
taikymo pažeidimu
Ieškovės mano, kad ginčijamu klasifikavimu buvo pažeisti jų teisėti lūkesčiai dėl jų pateiktų reikšmingų mokslinių duomenų
Komisijos rūpestingo ir nešališko tyrimo siekiant tinkamo nPB klasifikavimo. Komisija prašo atmesti šį pagrindą kaip akivaizdžiai
nepagrįstą.
Nors 72 punkte minėtame Sprendime
Enviro Tech (Europe)
Teisingumo Teismas nepateikė aiškios nuomonės dėl tokio pagrindo, vis dėlto šis pagrindas yra tik pirmojo pagrindo, kuriuo
ieškovės kaltina Komisiją padarius akivaizdžią vertinimo klaidą taikant Direktyvoje 67/548 numatytus klasifikavimo kriterijus
ir nepaisius šių kriterijų, performulavimas.
Be to, kaip pripažįstama nusistovėjusioje Teisingumo Teismo praktikoje, bet kuris ūkio subjektas, kuriam institucija suteikė
pagrįstų lūkesčių dėl konkrečių garantijų ir jei jie neprieštarauja taikytiniems teisės aktams, gali remtis teisėtų lūkesčių
apsaugos principu. Tačiau jei rūpestingas ir nuovokus ūkio subjektas galėjo numatyti jo interesus paveiksiančios Sąjungos
priemonės priėmimą, jis negali remtis šiuo principu priėmus priemonę (šiuo klausimu žr. 2009 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo
sprendimo
Plantanol
, C‑201/08, Rink. p. I‑8343, 46 ir 53 punktus ir jame nurodytą teismų praktiką ir 2009 m. rugsėjo 17 d. Teisingumo Teismo
sprendimo
Komisija prieš Koninklijke FrieslandCampina
, C‑519/07 P, Rink. p. I‑8495, 84 punktą).
Šioje byloje reikia konstatuoti, kad nėra jokių sąlygų, kurios leistų taikyti teisėtų lūkesčių apsaugos principą. Pirma, nesant
konkrečių Komisijos ar kitos kompetentingos įstaigos garantijų, ieškovės negali remtis teisėtais lūkesčiais, kad nPB neturi
būti klasifikuojamas taip, kaip numatyta ginčijamame klasifikavime ar dar kaip nors kitaip. Antra, neginčijama, kad teisiniai
kriterijai atlikti tokį klasifikavimą šiuo atžvilgiu yra aiškūs ir tikslūs, o jų taikymą nagrinėjamu atveju ieškovės galėjo
numatyti; tai yra priežastis, dėl kurios jos įsitraukė į procedūrą, skirtą priimti ginčijamą klasifikavimą, kad galėtų daryti
įtaką jos baigčiai. Be to, ieškovės negali remtis teisėtais lūkesčiais dėl kompetentingos valdžios institucijos šiuos teisinius
kriterijus atitinkančių bandymo metodų pasirinkimo (žr. šio sprendimo 6 punktą) ir juo labiau dėl mokslinių išvadų, prie kurių
gali prieiti ši institucija atlikusi minėtą bandymą.
Todėl šis pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Dėl trečiojo ir septintojo pagrindų, susijusių su EB 95 straipsnio 3 dalies ir „gero administravimo“ principo pažeidimu
Grįsdamos savo trečiąjį ir septintąjį pagrindus ieškovės iš esmės remiasi argumentais, išdėstytais nurodant pirmąjį ir antrąjį
pagrindus. Ieškovės mano, kad neišnagrinėjusi jų pateiktų reikšmingų mokslinių duomenų Komisija pažeidė EB 95 straipsnio 3 dalį
ir „gero administravimo“ principą, pagal kurį ji turi gerbti ūkio subjekto teisę į gynybą ir kiekvieną atvejį išnagrinėti
atskirai, nepriklausomai ir rūpestingai. Komisija prašo atmesti šiuos pagrindus kaip nepagrįstus.
Dėl šioje byloje ieškovių nurodomo tam tikrų jų procesinių garantijų pažeidimo reikia priminti, kad Direktyvos 67/548 derinimo
su technikos pažanga procedūroje nenumatytos tokios atitinkamų ūkio subjektų garantijos (žr. šio sprendimo 106 punkte nurodytą
teismų praktiką). Todėl kaltinimai Komisijai pažeidus ieškovių procesines garantijas, ar net teisę į gynybą yra atmestini.
Dėl ieškovių tvirtinimo, kad Komisija nesilaikė savo rūpestingumo pareigos ar EB 95 straipsnio reikalavimų, pakanka konstatuoti,
kad iš minėto Sprendimo
Enviro Tech (Europe)
62–65 punktų matyti, jog Teisingumo Teismas atmetė ieškovių argumentus dėl tariamo Komisijos rūpestingumo pareigos nesilaikymo.
Bet kuriuo atveju ieškovės neįrodė, kad Komisija neatsižvelgė į per ikiteisminę procedūrą jų pateiktus duomenis ir dokumentus,
ar kad toks atsižvelgimas būtų galėjęs pakeisti procedūros, po kurios buvo priimtas ginčijamas klasifikavimas, rezultatus
(žr. šio sprendimo 139–154 punktuose pateiktus vertinimus dėl pirmojo ir antrojo pagrindų). Be to, atsižvelgiant į 71 punkte
minėtame Sprendime
Enviro Tech (Europe)
pateiktą vertinimą, pakartotą šio sprendimo 141 punkte, ieškovės negali pagrįstai tvirtinti, kad šiuo atžvilgiu Komisija
priimdama ginčijamą direktyvą akivaizdžiai ir smarkiai viršijo savo didelės diskrecijos ribas (žr. šio sprendimo 59 punktą).
Galiausiai dėl ieškovių kaltinimo Komisijai neatidėjus ginčijamo klasifikavimo priėmimo, nors ji buvo informuota apie tai,
jog vyksta tyrimas, kuriame peržiūrimas nPB toksiškumas reprodukcijai, reikia pažymėti, kad šis neaiškus argumentas negali
pagrįsti rūpestingumo pareigos ar EB 95 straipsnio 3 dalies pažeidimo, nes šio tyrimo nepatikimų rezultatų dar nebuvo vertinant
nPB savybes, o Komisija, kaip matyti iš Teisingumo Teismo vertinimo, pateikto šio sprendimo 141 punkte, jau turėjo pakankamus
mokslinius įrodymus, kad priimtų ginčijamą klasifikavimą.
Iš to, kas išdėstyta matyti, kad šie pagrindai turi būti atmesti kaip nepagrįsti, nenagrinėjant klausimo, ar EB 95 straipsnis
yra taikytinas šioje byloje.
Dėl penktojo pagrindo, susijusio su kompetencijos trūkumu ir tam tikrų pagrindinių Sąjungos teisės principų pažeidimu
Grįsdamos pirmą šio pagrindo dalį ieškovės iš esmės pakartoja argumentus, nurodytus grindžiant pirmąjį ir antrąjį pagrindus,
kad būtų pripažinta, jog „pakeisdama“ Direktyvoje 67/548 nustatytų taisyklių apimtį Komisija viršijo jai šia direktyva suteiktus
įgaliojimus. Grįsdamos antrą dalį ieškovės iš esmės primena jų argumentus, nurodytus grindžiant antrąjį pagrindą, susijusį
su teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu. Pateikdamos trečią dalį ieškovės tvirtina, kad ginčijamu klasifikavimu patvirtinama
darbo grupės CMR rekomendacija, kuri neatitinka „tinkamos mokslinės nuomonės [kuria turi būti grindžiami Sąjungos sprendimai]
nepriklausomumo, aukščiausios kvalifikacijos, skaidrumo, nešališkumo, vientisumo ir sąžiningumo reikalavimų“. Komisija prašo
atmesti šį pagrindą kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
Reikia konstatuoti, kad ieškovių argumentai, kuriais grindžiama pirma šio pagrindo dalis, susiję su kompetencijos trūkumu,
yra tik kitas niuansas to, kas buvo nurodyta dėl pirmojo pagrindo. Atsižvelgiant į tai, kad šiuo klausimu Teisingumo Teismas
nusprendė, jog Komisija akivaizdžiai neperžengė savo diskrecijos ribų ir kad ji laikėsi reikšmingų nPB klasifikavimo kriterijų,
ši institucija negali būti laikoma nekompetentinga priimti ginčijamą klasifikavimą. Taigi šią dalį reikia atmesti.
Dėl antros dalies pakanka nurodyti šio sprendimo 151–154 punktuose pateiktus vertinimus ir ją atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl trečios dalies, susijusios su mokslinės nuomonės nepriklausomumo ir aukščiausios kvalifikacijos principo pažeidimu, reikia
konstatuoti, kad ši dalis iš esmės sutampa su pirmuoju pagrindu ir su pagrindu dėl „gero administravimo“ principo pažeidimo
(žr. šio sprendimo 157 punktą). Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog, kaip tai patvirtino Teisingumo Teismas, ieškovės, atliekant
išsamius techninius ir mokslinius vertinimus, negali pagrįstai tvirtinti, kad Komisija neatsižvelgė į pateiktą informaciją
ir įrodymus ar kad ji akivaizdžiai ir smarkiai pažeidė savo diskrecijos ribas (žr. šio sprendimo 125 punkte nurodytą teismų
praktiką), remdamasi neįtikinamais įrodymais.
Atsižvelgiant į visą tai, kas išdėstyta, reikia atmesti visą šį pagrindą kaip nepagrįstą.
Kadangi ieškovės neįrodė neteisėtumo, kuris galėtų lemti Sąjungos deliktinę atsakomybę, reikia atmesti reikalavimą dėl žalos
atlyginimo.
Tokiomis aplinkybėmis reikia atmesti visą ieškinį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo.
Kadangi ieškovės pralaimėjo bylą, jos turi padengti Komisijos išlaidas pagal šios pateiktus reikalavimus, įskaitant proceso
dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš
Enviro Tech Europe Ltd
ir
Enviro Tech International, Inc.
bylinėjimosi išlaidas, įskaitant proceso dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo išlaidas.
Azizi
Frimodt Nielsen
Grasias
Paskelbta 2011 m. gruodžio 16 d. viešajame teismo posėdyje Liuksemburge.
Turinys
Teisinis pagrindas
Sutarties nuostatos
Klasifikavimas kaip pavojingos medžiagos
Direktyvos 67/548 derinimo su technine pažanga tvarka
Dalinis Direktyvos 67/548 panaikinimas, pataisymas ir pakeitimas Reglamentu (EB) Nr. 1272/2008
Faktinės bylos aplinkybės
Procesas ir šalių reikalavimai
Dėl teisės
Dėl reikalavimo panaikinti
Dėl prašymo pripažinti, kad nereikia priimti sprendimo
Dėl prašymo leisti atnaujinti reikalavimus ir pagrindus dėl panaikinimo
Dėl reikalavimo panaikinti priimtinumo atsižvelgiant į EB 230 straipsnio ketvirtą pastraipą
Dėl reikalavimo atlyginti žalą
Pirminės pastabos
Dėl Sąjungos deliktinės atsakomybės atsiradimo sąlygų
Dėl su neteisėtumu susijusių pagrindų
Dėl Sprendimo Enviro Tech (Europe) pasekmių
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su akivaizdžiomis vertinimo klaidomis ir reikšmingų Direktyvos 67/548 nuostatų pažeidimu
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su teisėtų lūkesčių dėl tinkamo Direktyvoje 67/548 numatytų reikšmingų klasifikavimo kriterijų
taikymo pažeidimu
Dėl trečiojo ir septintojo pagrindų, susijusių su EB 95 straipsnio 3 dalies ir „gero administravimo“ principo pažeidimu
Dėl penktojo pagrindo, susijusio su kompetencijos trūkumu ir tam tikrų pagrindinių Sąjungos teisės principų pažeidimu
Dėl bylinėjimosi išlaidų
*
Proceso kalba: anglų.