CELEX: 62009CJ0494
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Priimtinumas
Muitas
Tarifinė kvota
Muitinės kodeksas
239 straipsnis
Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93
308a, 308b ir 905 straipsniai
Reglamentas (EB) Nr. 975/2003
Tunas
Kvotos išnaudojimas
Atidarymo diena
Sekmadienis

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio
Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 302, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307), iš dalies pakeisto
2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (OL L 363, p. 1, toliau – Muitinės kodeksas), 239 straipsnio
bei 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio
Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t.,
p. 3), iš dalies pakeisto 2007 m. vasario 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 214/2007 (OL L 62, p. 6, toliau – Įgyvendinimo
reglamentas), 308a–308c ir 905 straipsnių išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Bolton Alimentari SpA
(toliau –
Bolton
) ir
Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Alessandria
(toliau –
Agenzia
) dėl to, kad
Bolton
netaikyta tarifinė kvota, kuri atidaryta 2007 m. liepos 1 d., sekmadienį, kai Italijos muitinės įstaigos nedirba, ir kuri
buvo išnaudota jau jos atidarymo dieną.

Teisinis pagrindas
Muitinės kodekso 239 straipsnyje numatyta:
„1.      Importo arba eksporto muitai gali būti grąžinami arba atsisakoma juos išieškoti susidarius 236, 237 ir 238 straipsniuose nenurodytoms
padėtims:
–        nustatytinoms taikant Komiteto procedūrą,
–        sąlygotoms aplinkybių, kuriomis suinteresuoto asmens veiksmuose nematyti apgaulės arba akivaizdaus aplaidumo požymių. Padėtys,
kurioms susidarius gali būti taikoma ši nuostata, ir procedūros, kurios turi būti taikomos tokiais atvejais, nustatomos taikant
Komiteto procedūrą. Muito grąžinimui arba atsisakymui jį išieškoti gali būti nustatomos ir specialios sąlygos.
2.      Dėl 1 dalyje nurodytų priežasčių muitai grąžinami arba atsisakoma juos išieškoti, jeigu 12 mėnesių nuo skolininko informavimo
apie muitų sumą dienos atitinkamai muitinės įstaigai pateikiamas prašymas.
<...>“
Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnyje įtvirtinta:
„1.      Jeigu nenumatyta kitaip, Bendrijos patvirtintos tarifinės kvotos turi būti tvarkomos remiantis chronologine tvarka pagal išleidimo
į laisvą apyvartą deklaracijų priėmimo datas.
<...>
4.      Pagal 8 straipsnio dalį [Pagal 8 dalį] paskyrimus Komisija suteikia remdamasi atitinkamos išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos
priėmimo data ir tokio dydžio, kokį leidžia atitinkamos tarifinės kvotos balansas. Pirmumas nustatomas remiantis chronologine
šių datų tvarka.
5.      Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai apie visus galiojančius prašymus išskaičiuoti. Šiuose pranešimuose turi būti
4 straipsnio dalyje nurodyta data ir tikslus kiekis, prašomas atitinkamoje muitinės deklaracijoje.
<...>
7.      Jeigu prašomi kiekiai naudoti tarifinę kvotą yra didesni negu esamas balansas, paskyrimas atliekamas remiantis
pro rata
pagrindu atsižvelgiant į prašomus kiekius.
8.      Pagal šį straipsnį sausio 1, 2 ar 3 dieną muitinės priimta deklaracija laikoma priimta sausio 3 dieną. Jeigu viena iš šių
dienų yra šeštadienis arba sekmadienis, priėmimo diena laikoma sausio 4 diena.
<...>“
Įgyvendinimo reglamento 308b straipsnyje numatyta:
„1.      Prašomus kiekius Komisija skirsto kiekvieną darbo dieną, išskyrus:
–        dienas, kurios Komisijos institucijoms Briuselyje yra šventadieniai
<...>
2.      Remiantis 308a straipsnio 8 punktu bet kuris skirstymas atliekamas atsižvelgiant į visus neatsakytus prašymus, susijusius
su išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijomis, kurios buvo priimtos ne anksčiau kaip prieš dvi dienas ir kurios buvo perduotos
Komisijai.“
Pagal Įgyvendinimo reglamento 308c straipsnį:
„1.      Tarifinė kvota laikoma kritine, kai tik panaudojama 90 % pradinio kiekio arba kompetentingai institucijai nusprendus.
2.      Nukrypstant nuo 1 dalies, tarifinė kvota laikoma kritine atlikus pirmąjį paskirstymą šiais atvejais:
<...>
c)      ekvivalentinė tarifinė kvota, patvirtinta per praėjusius dvejus metus, buvo išnaudota iki kvotos galiojimo laikotarpio trečiojo
mėnesio paskutinės darbo dienos arba pradinis kvotos dydis yra didesnis nei minėta tarifinė kvota.
<...>“
Įgyvendinimo reglamento 899 straipsnyje įtvirtinta:
„1.      Jeigu sprendimą priimanti muitinės įstaiga nustato, kad prašymas grąžinti arba atsisakyti išieškoti, pateiktas jai vadovaujantis
[Muitinės] Kodekso 239 straipsnio 2 dalimi:
–        remiasi priežastimis, atitinkančiomis vieną iš aplinkybių, nurodytų 900–903 straipsniuose, kai tos aplinkybės nėra apgaulės
ar akivaizdaus suinteresuoto asmens aplaidumo rezultatas, ji grąžina importo arba eksporto muitų sumą arba atsisako ją išieškoti,
–        remiasi priežastimis, atitinkančiomis vienas iš aplinkybių, nurodytų 904 straipsnyje, ji negrąžina šios importo arba eksporto
muitų sumos arba neatsisako jos išieškoti.
2.       Kitais atvejais, išskyrus atvejus, kai medžiaga turi būti pateikiama Komisijai vadovaujantis 905 straipsniu, sprendimą priimanti
muitinė pati nusprendžia grąžinti importo arba eksporto muitus arba atsisakyti jų išieškojimo, jeigu nėra susidariusi ypatinga
situacija, susijusi su aplinkybėmis, kuriomis suinteresuoto asmens negalima apkaltinti apgavyste ar akivaizdžiu aplaidumu.
Jeigu taikoma 905 straipsnio 2 dalies antroji įtrauka, muitinės negali nuspręsti leisti grąžinti atitinkamus muitus arba atsisakyti
juos išieškoti, kol nebus užbaigta procedūra, pradėta vadovaujantis 906–909 straipsniais.
<...>“
Pagal Įgyvendinimo reglamento 905 straipsnį:
„1.      Jeigu prašymas grąžinti arba atsisakyti išieškoti, pateiktas vadovaujantis [Muitinės kodekso] 239 straipsnio 2 dalimi, yra
paremtas įrodymais, dėl kurių gali susidaryti ypatinga situacija esant aplinkybėms, kuriomis suinteresuoto asmens negalima
apkaltinti apgavyste ar akivaizdžiu aplaidumu, valstybė narė, kuriai priklauso sprendimą priimanti muitinės įstaiga, perduoda
šį atvejį Komisijai, kad ji galėtų tokį klausimą išspręsti taikydama 906–909 straipsniuose nustatytą procedūrą, jei:
–        muitinė mano, kad ypatinga situacija yra susijusi su tuo, kad Bendrija [Komisija] neįvykdė savo įsipareigojimų
<...>
2.       Tačiau 1 dalyje nurodyti atvejai neperduodami, kai:
–        Komisija jau yra priėmusi sprendimą pagal 906–909 straipsniuose numatytą procedūrą dėl atvejo, kai nustatomas faktų ir teisės
normų atitikimas,
–        Komisija jau svarsto atvejį, kai nustatytas faktų ir teisės normų atitikimas.
<...>“
2003 m. birželio 5 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 975/2003, atidarančio tarifinę kvotą tuno konservų, kurių KN kodai yra 16041411,
16041418 ir 16042070, importui ir numatančio jos administravimą (OL L 141, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
2 sk., 13 t., p. 419), 1 straipsnyje numatyta:
„Nuo 2003 m. liepos 1 d. tuno konservams, kurių KN kodai yra 16041411, 16041418 ir 16042070, kilusiems iš bet kurios šalies,
nustatoma 12 procentų tarifo norma, atsižvelgiant į tarifinės kvotos, atidaromos pagal šį reglamentą, dydžių ribas.“
Pagal Reglamento Nr. 975/2003 2 straipsnį:
„Tarifinė kvota kasmet atidaroma pradiniam penkerių metų laikotarpiui. Pirmiesiems dvejiems metams jos dydis nustatomas taip:
–        25 000 tonų nuo 2003 m. liepos 1 d. iki 2004 m. birželio 30 d.
–        25 750 tonų nuo 2004 m. liepos 1 d. iki 2005 m. birželio 30 d.“
Šio reglamento 6 straipsnyje numatyta:
„Reglamentas gali būti persvarstytas antraisiais metais po to, kai tarifinė kvota buvo atidaryta, siekiant kvotos dydį pritaikyti
prie Bendrijos rinkos poreikių. Tačiau jeigu persvarstymas nebus užbaigtas likus trims mėnesiams iki 2005 m. birželio 30 d.,
kvota automatiškai pratęsiama kitiems metams, nustatant 25 750 tonų dydį. Toliau tarifinė kvota reguliariai pratęsiama vieniems
metams, nustatant tą patį dydį, išskyrus, jeigu ne vėliau nei likus trims mėnesiams iki dabartinės kvotos uždarymo būtų patvirtintas
kitas dydis.“
Minėto reglamento 8 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta:
„Komisijai padeda Muitinės kodekso komitetas <...>, įsteigtas pagal [Tarybos] Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 247a straipsnį.“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Tuno konservų importui iš Tailando tarifinės kvotos, kuriomis
Bolton
pasinaudojo 2005 ir 2006 m., buvo atidarytos pagal Reglamentą Nr. 975/2003.
Norėdama pasinaudoti tarifinėmis kvotomis laikotarpiu nuo 2007 m. liepos 1 d. iki 2008 m. birželio 30 d.,
Bolton
pateikė tuno konservų iš Tailando išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijas, kurias Italijos muitinės įstaigos priėmė tik liepos
2 d., nes sekmadieniais šios įstaigos nedirba.
Remiantis Komisijos rašytinėmis pastabomis, 2007 m. liepos 4 d. ji pradėjo skirstyti aptariamas tarifines kvotas pagal muitinės
deklaracijų priėmimo datą. Paskyrus kvotas prašymams išskaičiuoti, kurių deklaracijos buvo priimtos 2007 m. liepos 1 d., tarifinės
kvotos išnaudotos jau jų atidarymo dieną. Todėl į
Bolton
prašymą išskaičiuoti nebuvo atsižvelgta ir ji turėjo sumokėti visą jos importui taikytiną muitą.
Kaip matyti iš Komisijos pastabų, 2007 m. liepos 16 d.
Agenzia
paprašė jos patenkinti prašymus išskaičiuoti, kuriems netaikytas tarifinių kvotų paskyrimas, nes juos Italijos muitinės įstaigos
priėmė tik pirmadienį, 2007 m. liepos 2 dieną. Šiuo klausimu
Agenzia
pasirėmė 2007 m. spalio 30 dieną. Muitinės kodekso komiteto priimtu Administraciniu susitarimu dėl tarifinių kvotų administravimo
(TAXUD/3439/2006-rev.1-IT, toliau – administracinis susitarimas). Ji nurodė, kad pagal šio susitarimo 15 punktą deklaracijas,
kurias sekmadienį, 2007 m. liepos 1 d., priėmė kitų valstybių narių muitinės, Komisija turėjo nagrinėti kartu su tomis, kurios
priimtos Italijoje pirmadienį, 2007 m. liepos 2 dieną. Be to, ji nurodė faktą, kad šioje byloje pagal analogiją reikėjo taikyti
Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnio 8 dalį dėl prašymų, priimtų per pirmąsias tris naujųjų metų dienas, nagrinėjimo.
2007 m. rugpjūčio 16 d. Komisija TAXUD B4 D (2007) 9241 raštu (toliau – TAXUD raštas) atsakė, jog neįmanoma patenkinti prašymų
išskaičiuoti, priimtų 2007 m. liepos 2 dieną. Tarifinės kvotos paskiriamos pagal Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnio 4 dalį
chronologine tvarka, ir šios tvarkos administraciniu susitarimu pakeisti negalima.

Bolton
prašė grąžinti papildomas muitų sumas, kurias ji privalėjo sumokėti už savo importą, remdamasi tuo, kad neturėjo galimybių
konkuruoti su kitais Sąjungos importuotojais aptariamoms tarifinėms kvotoms gauti teisingu ir nediskriminaciniu pagrindu.
2008 m. lapkričio 17 d.
Direzione regionale per il Piemonte a la Valle d’Aosta – Ufficio delle Dogane di Alessandria
atsisakė grąžinti prašomas sumas. Siekdama, kad būtų panaikintas toks sprendimas,
Bolton
kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą.
Tokiomis aplinkybėms
Commissione tributaria provinciale di Alessandria
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Muitinės kodekso 239 straipsnį reikia aiškinti taip, kad tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis, kai valstybė narė mano, jog
<...> Komisijos negalima apkaltinti jokiu pažeidimu, ir kai netenkinamos kitos <...> Įgyvendinimo reglamento 905 straipsnio
1 dalyje aprašytos sąlygos, ta pati valstybė narė gali savarankiškai nuspręsti dėl prašymo grąžinti muitus skolininkui <...>,
kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento 899 straipsnio 2 dalį?
2.      Jei atsakymas į pirmąjį klausimą yra teigiamas, ar minėtame Muitinės kodekso 239 straipsnyje vartojama sąvoka „ypatinga situacija“
gali apimti situaciją, kai tarifinė kvota, kuri atidaroma sekmadienį, Bendrijos importuotojui netaikoma dėl to, kad nagrinėjamos
valstybės narės muitinės įstaigos sekmadieniais nedirba?
3.      Ar <...> Įgyvendinimo reglamento 308a–308c straipsnius ir susijusias [administracinio] susitarimo nuostatas reikia aiškinti
taip, kad pagal jas tokiu atveju, koks nagrinėjamas, valstybė narė pirmiausia turėjo prašyti Komisijos sustabdyti nagrinėjamą
tarifinę kvotą, kad Italijos importuotojai galėtų pasinaudoti lygiomis teisėmis ir nebūtų diskriminuojami, palyginti su importuotojais
iš kitų valstybių narių?
4.      Ar Komisijos sprendimą netaikyti kvotos
Bolton
<...> ir TAXUD raštą galima laikyti priemonėmis, suderinamomis su <...> Įgyvendinimo reglamento 308a–308c straipsniais bei
atitinkamomis <...> administracinio susitarimo <...> nuostatomis ir todėl galiojančiomis?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl priimtinumo
Italijos vyriausybė tvirtina, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas. Komisijos sprendimą, kuriuo
Bolton
nuspręsta netaikyti tarifinių kvotų, ir šią poziciją patvirtinantį TAXUD raštą ji turėjo ginčyti Europos Sąjungos Bendrajame
Teisme. Remiantis teismo praktika, suformuluota 1994 m. kovo 9 d. Sprendime
TWD Textilwerke Deggendorf
(C‑188/92, Rink. p. I‑833),
Bolton
negalima leisti nacionaliniuose teismuose ginčyti tariamų Komisijos klaidų, padarytų taikant Sąjungos teisės nuostatas.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pirmasis–trečiasis klausimai susiję ne su Komisijos priimtų aktų galiojimu, o nacionalinių
institucijų pareigomis pagal Sąjungos reglamentavimą. Vadinasi, Italijos vyriausybės nurodyta galimybė
Bolton
kreiptis į Bendrąjį Teismą gali turėti įtakos tik ketvirtojo klausimo, o ne viso prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumui.
Konkrečiau kalbant apie ketvirtojo klausimo priimtinumą, pažymėtina, jog šalies teisė nacionaliniame teismo procese užginčyti
Sąjungos aktų nuostatų galiojimą reiškia, kad šalis neturi teisės pagal SESV 263 straipsnį pareikšti tiesioginio ieškinio
dėl šių aktų, kurie sukėlė jai pasekmių, bet kurių panaikinimo ji negalėjo reikalauti (žr. minėto Sprendimo
TWD Textilwerke Deggendorf
23 punktą ir 2010 m. birželio 29 d. Sprendimo
E ir F
, C‑550/09, Rink. p. I‑0000, 45 ir 46 punktus).
Vis dėlto iš tos pačios teismo praktikos matyti, kad šis tiesioginis ieškinys turi būti neabejotinai priimtinas (žr. minėto
Sprendimo
E ir F
48 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Tačiau šioje byloje prašyme priimti prejudicinį sprendimą ir Italijos vyriausybės
pateikta informacija Teisingumo Teismui neleidžia daryti išvados, kad toks tiesioginis ieškinys būtų buvęs neabejotinai priimtinas.
Kalbant, be kita ko, apie Komisijos „sprendimą“, kuriuo, Italijos vyriausybės teigimu,
Bolton
nuspręsta netaikyti tarifinių kvotų, konstatuotina, kad nei iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nei iš šalių pastabų
nematyti, ar, kada ir kiek apie šį sprendimą buvo informuota
Bolton
. Be to, sprendimas nepateiktas Teisingumo Teismui, todėl jis negali patikrinti, ar jis buvo skirtas
Bolton
, ar, jeigu taip buvo, ši bendrovė buvo tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijusi, kaip numatyta SESV 263 straipsnio ketvirtoje
pastraipoje. Todėl Teisingumo Teismas negali įvertinti, ar
Bolton
ieškinys dėl šio sprendimo būtų neabejotinai buvęs priimtinas.
Tokiomis aplinkybėmis visus prejudicinius klausimus reikia laikyti priimtinais.

Dėl esmės
Dėl ketvirtojo klausimo
Ketvirtuoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia,
ar Įgyvendinimo reglamento 308a–308c straipsniai ir reikšmingos administracinio susitarimo nuostatos turi būti aiškinami taip,
kad jais draudžiama Komisijai priimti sprendimą netaikyti ūkio subjektui tarifinės kvotos dėl to, kad ši kvota išnaudota jau
jos atidarymo dieną, šiuo atveju – sekmadienį, kai valstybės narės, kurioje įsteigtas šis ūkio subjektas, muitinės įstaigos
nedirba.
Vadovaujantis Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnio 1 dalimi, tarifinės kvotos, „jeigu nenumatyta kitaip“, tvarkomos remiantis
chronologine tvarka pagal išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijų priėmimo datas.
Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnio 4 dalyje numatyta, kad „pagal 8 dalį“ paskyrimus Komisija suteikia remdamasi išleidimo
į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo data. Antrame šios nuostatos sakinyje patikslinta, kad pirmumas nustatomas remiantis
chronologine šių priėmimo datų tvarka.
Vadovaujantis minėta 8 dalimi, pagal 308a straipsnį sausio 1, 2 ar 3 dieną muitinės priimta deklaracija laikoma priimta sausio
3 dieną. Toje pačioje 8 dalyje patikslinta, kad jeigu viena iš šių dienų yra šeštadienis arba sekmadienis, priėmimo diena
laikoma sausio 4 diena.
Iš paties šių nuostatų formuluotės matyti, kad pagal bendrą taisyklę paskyrimai suteikiami remiantis chronologine tvarka pagal
išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijų priėmimo datas, nepaisant savaitės dienos, kurią šios deklaracijos priimtos.
Be to, kadangi Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnio 8 dalies antrame sakinyje aiškiai numatyta nukrypstanti taisyklė tais
atvejais, jeigu sausio 1, 2 ir 3 diena yra šeštadienis arba sekmadienis, daroma prielaida, kad yra bendra taisyklė, pagal
kurią chronologinė tvarka nustatoma tik pagal išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo datą, nepaisant savaitės dienos,
kurią ši deklaracija buvo priimta.
Tokį aiškinimą patvirtina Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnio struktūra, nes šio straipsnio 4 dalyje pažymėta, jog nuo
bendros taisyklės nukrypstanti nuostata numatyta tik to paties straipsnio 8 dalyje numatytomis aplinkybėmis, t. y. kai kalbama
apie išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijas, priimtas sausio 1, 2 ir 3 dienomis.
Tai, kad pagal administracinio susitarimo 15 punktą išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijas, kurias nacionalinės muitinės
priėmė sekmadienį, Komisija tvarko pirmadienį, negali paneigti rezultato, aiškiai ir nedviprasmiškai gaunamo aiškinant Įgyvendinimo
reglamento 308a straipsnį. Administraciniame susitarime negalima nukrypti nuo šiame straipsnyje įtvirtintų taisyklių ir todėl
jo negalima aiškinti priešingai nei šio straipsnio (pagal analogiją žr. 2008 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo
Vokietija ir kt. prieš Kronofrance
, C‑75/05 P ir C‑80/05 P, Rink. p. I‑6619, 61 punktą ir 2009 m. liepos 7 d. Sprendimo
Komisija prieš Graikiją
, C‑369/07, Rink. p. I‑5703, 112 punktą).
Lygiai taip pat, norint išaiškinti Įgyvendinimo reglamento 308a straipsnį, nėra svarbi
Bolton
nurodyta aplinkybė, jog tuo metu, kai susiklostė faktinės pagrindinės bylos aplinkybės, Komisija žinojo, kad Italijos muitinės
įstaigos sekmadieniais nedirba ir kad nagrinėjamos kvotos galėjo būti išnaudotos jau pirmąją jų atidarymo dieną.

Bolton
teigimu, Komisija turėjo arba perkelti šių kvotų atidarymo dieną į pirmadienį, arba tvarkyti prašymus išskaičiuoti, kurie
Italijoje priimti pirmadienį, kartu su tais, kurie kitose valstybėse narėse priimti sekmadienį, kad visi Sąjungos ūkio subjektai
galėtų naudotis šia kvota be jokios diskriminacijos.
Reikia pažymėti, kad Komisijos negali atsakyti už tai, jog Italijos muitinės įstaigos sekmadieniais nedirba, ir kad vien dėl
šios aplinkybės jai neatsiranda pareiga kitaip vertinti Italijos ūkio subjektų dėl to, kad Italijos muitinės įstaigų darbo
laikas skiriasi nuo kitų valstybių narių muitinių darbo laiko.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti, kad Įgyvendinimo reglamento 308a–308c straipsnius
reikia aiškinti taip, kad jais nedraudžiama Komisijai priimti sprendimo netaikyti ūkio subjektui tarifinės kvotos dėl to,
kad ši kvota išnaudota jau jos atidarymo dieną, šiuo atveju – sekmadienį, kai valstybės narės, kurioje įsteigtas šis ūkio
subjektas, muitinės įstaigos nedirba.
Dėl trečiojo klausimo
Savo trečiuoju klausimu, kurį reikia nagrinėti antroje vietoje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš
esmės klausia, ar Įgyvendinimo reglamento 308a–308c straipsnius ir reikšmingas administracinio susitarimo nuostatas reikia
aiškinti taip, kad jais reikalaujama, jog valstybė narė prašytų Komisijos sustabdyti tarifinę kvotą, kad importuotojai būtų
vienodai traktuojami ir nebūtų diskriminuojami, jeigu šios tarifinės kvotos atidarymo diena buvo sekmadienis, kai atitinkamos
valstybės narės muitinės įstaigos nedirba ir kai ši kvota gali būti išnaudota jau jos atidarymo dieną, nes kitų valstybių
narių muitinės įstaigos sekmadieniais dirba.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad jeigu valstybė narė turėtų pareigą prašyti Komisijos sustabdyti tarifinę kvotą, tai reikštų,
kad Komisija realiai gali sustabdyti tarifinės kvotos atidarymą dėl to, kad tam tikroje valstybėje narėje muitinės įstaigos
sekmadieniais nedirba.
Tačiau Įgyvendinimo reglamento 308a–308c straipsniuose nenumatyta, kad tokiomis aplinkybėmis galima sustabdyti tarifinę kvotą.
Be to, kaip pažymėjo Komisija, tokiomis aplinkybėmis negalima leisti sustabdyti tarifinės kvotos skirstymo, nes tai reikštų,
kad tokios kvotos atidarymas visoje Sąjungoje priklauso nuo specifinių vienos valstybės narės aplinkybių.
Galiausiai, kalbant apie administracinio susitarimo taisykles, primintina, kaip pažymėta šio sprendimo 33 punkte, jog šios
taisyklės negali nukrypti nuo Įgyvendinimo reglamento nuostatų.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Įgyvendinimo reglamento 308a–308c straipsnius
reikia aiškinti taip, kad jais nereikalaujama, jog valstybė narė prašytų Komisijos sustabdyti tarifinę kvotą, kad importuotojai
būtų vienodai traktuojami ir nebūtų diskriminuojami, jeigu ši tarifinė kvota atidaryta sekmadienį, kai atitinkamos valstybės
narės muitinės įstaigos nedirba ir kai ši kvota gali būti išnaudota jau jos atidarymo dieną, nes kitų valstybių narių muitinės
įstaigos sekmadieniais dirba.
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu, kurį reikia nagrinėti trečioje vietoje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės
klausia, ar valstybės narės muitinė gali pati priimti sprendimą dėl prašymo grąžinti muitus, numatyto Muitinės kodekso 239 straipsnio
2 dalyje, kai mano, jog Komisijos negalima kaltinti jokiu pažeidimu, ir kai atitinkamas prašymas nepatenka nė į vieną atvejį,
numatytą Įgyvendinimo reglamento 905 straipsnio 1 dalyje.
Šioje vietoje reikia priminti, kad pagal Įgyvendinimo reglamento 899 straipsnio 2 dalį nacionalinės muitinės gali pačios nuspręsti
grąžinti muitus ar ne visais kitais atvejais, t. y. nepatenkančiais į numatytuosius į šio straipsnio 1 dalyje, kurie šiuo
atveju nėra reikšmingi, „išskyrus atvejus, kai medžiaga turi būti pateikiama Komisijai vadovaujantis 905 straipsniu“.
Kadangi kompetentinga Italijos muitinė nusprendė, kad ypatinga
Bolton
situacija nėra Komisijos įsipareigojimų neįvykdymo rezultatas, o nagrinėjamas prašymas grąžinti muitus nepatenka į Įgyvendinimo
reglamento 905 straipsnio 1 dalyje išvardytus atvejus, tai neabejotinai reiškia, kad kompetentinga Italijos muitinė, pagal
Muitinės kodekso 239 straipsnio 2 dalį gavusi
Bolton
prašymą, galėjo nuspręsti, ar reikėjo grąžinti muitus, ar ne.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad kitais nei numatytieji Įgyvendinimo reglamento
899 straipsnio 1 dalyje atvejais valstybės narės muitinė gali pati priimti sprendimą dėl prašymo grąžinti muitus, numatyto
Muitinės kodekso 239 straipsnio 2 dalyje, kai mano, jog Komisijos negalima kaltinti jokiu pažeidimu, ir kai atitinkamas prašymas
nepatenka nė į vieną atvejį, numatytą Įgyvendinimo reglamento 905 straipsnio 1 dalyje.
Dėl antrojo klausimo
Pateikdamas antrąjį klausima, kurį reikia nagrinėti paskutinį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės
nori sužinoti, ar Muitinės kodekso 239 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jame numatyta netaikyti Sąjungos importuotojui
tarifinės kvotos, kuri atidaryta sekmadienį, nes valstybės narės, kurioje įsteigtas šis importuotojas, muitinės įstaigos sekmadieniais
nedirba.
Norint atsakyti į šį klausimą, pirmiausia reikia išsiaiškinti, ar Muitinės kodekso 239 straipsnis iš principo gali būti taikomas
tokiomis, kaip antai pagrindinės bylos, aplinkybėmis.
Italijos vyriausybės teigimu, Muitinės kodekso 239 straipsnio taikyti negalima, antraip būtų išplėsta tarifinė kvota viršijant
jos kiekybines ribas, numatytas Reglamento Nr. 975/2003 2 ir 6 straipsniuose, t. y. 25 750 tonų.
Žinoma, pagrindinėje byloje importo muitų grąžinimas pagal Muitinės kodekso 239 straipsnį reikštų, jog, nepaisant nagrinėjamos
tarifinės kvotos išnaudojimo, tokių, kaip antai
Bolton
, importuotojų importui dėl skirtumo tarp įprastų importo muitų ir muitų pritaikius lengvatinį tarifą, galiojantį šiai tarifinei
kvotai, realiai būtų taikomas šis lengvatinis tarifas.
Tokia pasekmė nereiškia, kad tokiomis, kaip antai pagrindinės bylos, aplinkybėmis netaikomas Muitinės kodekso 239 straipsnis,
kaip matyti išanalizavus šios nuostatos formuluotę, struktūrą ir tikslą.
Visų pirma Muitinės kodekso 239 straipsnio formuluotėje nėra nieko, kas leistų daryti išvadą, jog šis straipsnis netaikomas
tokiomis, kaip antai pagrindinės bylos, aplinkybėmis.
Toliau reikia priminti, kad Muitinės kodekso 239 straipsnis yra bendroji teisingumo išlyga (2008 m. balandžio 3 d. Sprendimo
Militzer & Münch
, C‑230/06, Rink. p. I‑1895, 50 punktas ir 2008 m. liepos 25 d. Sprendimo
C.A.S. prieš Komisiją
, C‑204/07 P, Rink. p. I‑6135, 85 punktas).
Kadangi importuotojų, įsteigtų valstybėje narėje, kurios muitinės įstaigos nedirba tą dieną, kai atidaroma tarifinė kvota,
išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijų negalima priimti tą pačią dieną kaip ir tų, kurie įsteigti kitose valstybėse narėse,
tokią nepalankią situaciją būtų teisinga taisyti taikant Muitinės kodekso 239 straipsnį.
Galiausiai, jeigu būtų laikomasi pozicijos, kad šios nuostatos negalima taikyti tokiomis, kaip antai pagrindinės bylos, aplinkybėmis,
Sąjungos muitinės reglamentavimu nebūtų galima atsižvelgti į nepalankią situaciją, kurioje yra atsidūrę ūkio subjektai vienoje
valstybėje narėje, palyginti su konkurentais, įsteigtais kitose valstybėse narėse, o tai prieštarautų šios nuostatos tikslui.
Todėl šio sprendimo 50 ir 51 punktuose aprašytos ekonominės pasekmės, kurios neabejotinai kils taikant Muitinės kodekso 239 straipsnį,
iš principo negali paneigti šios nuostatos taikytinumo tokiomis, kaip antai pagrindinės bylos, aplinkybėmis.
Kalbant apie tai, ar sąlygos, kurioms esant leidžiama taikyti Muitinės kodekso 239 straipsnį, tenkinamos pagrindinėje byloje,
pažymėtina, kad remiantis SESV 267 straipsniu įvesta teismų bendradarbiavimo sistema išspręsti bylą turi prašymą priimti prejudicinį
sprendimą pateikęs teismas, o Teisingumo Teismas turi jam pateikti visą reikiamą informaciją pagal Sąjungos teisę (šiuo klausimu
žr. 2010 m. vasario 4 d. Sprendimo
Genc
, C‑14/09, Rink. p. I‑0000, 31 punktą).
Šiuo tikslu reikia pažymėti, kad pagal Muitinės kodekso 239 straipsnio 1 dalį kartu su Įgyvendinimo reglamento 899 straipsnio
2 dalies pirma pastraipa grąžinti importo muitus galima, kai bylos aplinkybės sudaro ypatingą situaciją, kurią lemia ne suinteresuotojo
asmens apgaulė ar akivaizdus aplaidumas.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką tokia ypatinga situacija reiškia, kad muitus privalantis sumokėti asmuo yra išskirtinėje
padėtyje, palyginti su kitais tą pačią veiklą vykdančiais subjektais (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
C.A.S. prieš Komisiją
82 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Šiuo klausimu pažymėtina, jog
Bolton
neabejotinai yra tokioje pačioje padėtyje kaip ir kiti Italijoje įsteigti tuno importuotojai. Vis dėlto ši aplinkybė netrukdo
manyti, kad
Bolton
, kaip ir kiti Italijoje įsteigti tuno importuotojai, yra ypatingoje situacijoje, palyginti su kitose valstybėse narėse įsteigtais
tuno importuotojais, kadangi bendra muitų teritorija būtinai reikalauja atsižvelgti į suinteresuotus importuotojus visoje
Sąjungoje.
Dėl sąlygų, susijusių su apgaulės ir akivaizdaus aplaidumo nebuvimu, pažymėtina, jog pagrindinėje byloje nėra nieko, kas rodytų,
jog
Bolton
ėmėsi apgaulės ar buvo aplaidi.
Galiausiai, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į šiuos samprotavimus, padarytų išvadą,
kad reikia patenkinti
Bolton
prašymą grąžinti muitus, dar reikia patikslinti, kad grąžintina suma turi ne atitikti skirtumą tarp įprastų muitų ir galiojančio
lengvatinio tarifo tarifinei kvotai, o tik siekti šio skirtumo dalį, kadangi, kaip matyti iš Komisijos pastabų, prašymai išskaičiuoti,
kiek tai susiję su nagrinėjama tarifine kvota, buvo patenkinti tik 73,89302 %.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Muitinės kodekso 239 straipsnį reikia aiškinti
taip, kad jis gali lemti situaciją, kai Europos Sąjungos importuotojui neskiriama tarifinė kvota, kuri atidaroma sekmadienį,
nes valstybės narės, kurioje įsteigtas šis importuotojas, muitinės įstaigos sekmadieniais nedirba.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio
Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas, iš dalies pakeisto 2007 m. vasario 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 214/2007,
308a–308c straipsnius reikia aiškinti taip, kad jais nedraudžiama Europos Komisijai priimti sprendimo netaikyti ūkio subjektui
tarifinės kvotos dėl to, kad ši kvota išnaudota jau jos atidarymo dieną, šiuo atveju – sekmadienį, kai valstybės narės, kurioje
įsteigtas šis ūkio subjektas, muitinės įstaigos nedirba.
2.
Reglamento Nr. 2454/93, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 214/2007, 308a–308c straipsnius reikia aiškinti taip, kad jais nereikalaujama,
jog valstybė narė prašytų Europos Komisijos sustabdyti tarifinę kvotą, kad importuotojai būtų vienodai traktuojami ir nebūtų
diskriminuojami, jeigu šios tarifinės kvotos atidarymo diena buvo sekmadienis, kai atitinkamos valstybės narės muitinės įstaigos
nedirba ir kai ši kvota gali būti išnaudota jau jos atidarymo dieną, nes kitų valstybių narių muitinės įstaigos sekmadieniais
dirba.
3.
Kitais nei numatytieji Reglamento Nr. 2454/93, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 214/2007, 899 straipsnio 1 dalyje atvejais
valstybės narės muitinė gali pati priimti sprendimą dėl prašymo grąžinti muitus, numatyto 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento
(EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, iš dalies pakeisto 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos reglamentu (EB)
Nr. 1791/2006, 239 straipsnio 2 dalyje, kai mano, jog Komisijos negalima kaltinti jokiu pažeidimu, ir kai atitinkamas prašymas
nepatenka nė į vieną atvejį, numatytą minėto Reglamento Nr. 2454/93 905 straipsnio 1 dalyje.
4.
Reglamento Nr. 2913/92, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1791/2006, 239 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jis gali lemti
situaciją, kai Europos Sąjungos importuotojui neskiriama tarifinė kvota, kuri atidaroma sekmadienį, nes valstybės narės, kurioje
įsteigtas šis importuotojas, muitinės įstaigos sekmadieniais nedirba.
Parašai.
*
Proceso kalba: italų.