CELEX: 62009CJ0494
Řízení o předběžné otázce
Přípustnost
Celní právo
Celní kvóta
Celní kodex
Článek 239
Nařízení (EHS) č. 2454/93
Články 308a, 308b a 905
Nařízení (ES) č. 975/2003
Tuňák
Vyčerpání kvóty
Datum otevření
Neděle

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým
se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu
2006 (Úř. věst. L 363, s. 1, dále jen „celní kodex“), jakož i článků 308a až 308c a článku 905 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93
ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007
ze dne 28. února 2007 (Úř. věst. L 62, s. 6, dále jen „prováděcí nařízení“).
Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi společností Bolton Alimentari SpA (dále jen „Bolton“) a Agenzia delle Dogane –
Ufficio delle Dogane di Alessandria (dále jen „Agenzia“) ve věci vyloučení společnosti Bolton z celní kvóty, která byla otevřena
v neděli 1. července 2007, tedy v den, kdy jsou italské celní úřady zavřené, a která byla vyčerpána v den svého otevření.

Právní rámec
Článek 239 celního kodexu stanoví:
„1.      Dovozní clo nebo vývozní clo lze vrátit nebo prominout i v jiných případech než podle článků 236, 237 a 238,
–        které budou vymezeny postupem projednávání ve výboru,
–        které vyplývají z okolností, jež nelze přičítat podvodnému jednání nebo hrubé nedbalosti zúčastněné osoby. Případy, kdy lze
toto ustanovení použít, a příslušná procesní pravidla se vymezí postupem projednávání ve výboru. Vrácení či prominutí může
podléhat zvláštním podmínkám.
2.      Vrácení nebo prominutí cla z důvodů uvedených v odstavci 1 se povolí na základě žádosti, jež byla podána příslušnému celnímu
úřadu do 12 měsíců ode dne, kdy byla dlužníkovi sdělena částka cla.
[...]“
Článek 308a prováděcího nařízení uvádí:
„1.      Jsou-li celní kvóty otevírány předpisem Společenství, jsou spravovány chronologicky podle data přijetí celních prohlášení
s návrhem na propuštění do volného oběhu, není-li stanoveno jinak.
[...]
4.      S výhradou odstavce 8 provádí Komise příděly na základě dne přijetí daného celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží
do volného oběhu a v rozsahu, jejž dovoluje zůstatek dané celní kvóty. Žádosti o čerpání se vyřizují v pořadí podle data přijetí
žádosti.
5.      Členské státy neprodleně sdělí Komisi všechny přípustné žádosti o čerpání. Tato sdělení obsahují datum zmíněné v odstavci
4 a přesné množství, o které je v daném celním prohlášení žádáno.
[...]
7.      Přesahují-li požadovaná množství zůstatek celní kvóty, který je k dispozici, provádějí se příděly poměrně k požadovaným množstvím.
8.      Pro účely tohoto článku se celní prohlášení přijatá celními orgány dne 1., 2. nebo 3. ledna považují za přijatá dne 3. ledna.
Pokud však některý z těchto dnů připadá na sobotu nebo neděli, považují se za přijatá dne 4. ledna.
[...]“
Článek 308b prováděcího nařízení stanoví:
„1.      Komise provádí příděly každý pracovní den, kromě
–        dnů, kdy jsou svátky pro orgány Společenství v Bruselu
[...]
2.      Aniž je dotčen čl. 308a odst. 8, přihlíží se při přidělování k veškerým nezodpovězeným žádostem, které se týkají celních prohlášení
s návrhem na propuštění do volného oběhu, přijatým od druhého předchozího dne a sděleným Komisi.“
Článek 308c prováděcího nařízení zní:
„1.      Celní kvóta je považována za kritickou, jakmile je využito 90 % počátečního objemu, nebo pokud tak rozhodnou příslušné orgány.
2.      Odchylně od odstavce 1 je celní kvóta považována za kritickou od data svého otevření v těchto případech:
[...]
c)      rovnocenná celní kvóta otevřená v předešlých dvou letech byla vyčerpána nejpozději poslední den třetího měsíce svého kvótového
období nebo měla vyšší počáteční objem než dotyčná celní kvóta.
[...]“
Článek 899 prováděcího nařízení uvádí:
„1.      Zjistí-li rozhodující celní orgán v případech, kdy mu byla podána žádost o vrácení nebo prominutí cla podle čl. 239 odst. 2
[celního] kodexu,
–        že důvody uvedené v žádosti odpovídají některé z okolností uvedených v článcích 900 až 903 a že nevyplývají z podvodného jednání
ani hrubé nedbalosti zúčastněné osoby, dotyčné dovozní nebo vývozní clo se vrátí nebo promine,
–        že důvody uvedené v žádosti odpovídají některé z okolností uvedených v článku 904, dotyčné dovozní nebo vývozní clo se nevrátí
ani nepromine.
2.       V jiných případech, kromě případů, kdy spis musí být předložen Komisi podle článku 905, pokud se jedná o zvláštní situaci,
která vznikla na základě okolností, jejichž vznik nelze přičítat podvodnému jednání ani hrubé nedbalosti zúčastněné osoby,
rozhodne o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla sám rozhodující orgán.
Použije-li se čl. 905 odst. 2 druhá odrážka, nesmí celní orgány rozhodnout o povolení vrátit nebo prominout dotyčné clo do
doby, než bude ukončen postup zahájený v souladu s články 906 až 909.
[...]“
Článek 905 prováděcího nařízení stanoví:
„1.      Je-li z odůvodnění žádosti o vrácení nebo prominutí cla podle čl. 239 odst. 2 [celního] kodexu možno usuzovat, že se jedná
o zvláštní situaci, která vznikla na základě okolností, jejichž vznik nelze přičítat podvodnému jednání ani hrubé nedbalosti
zúčastněné osoby, předloží členský stát, o jehož rozhodující celní orgán se jedná, věc Komisi k vyřízení postupem podle článků
906 až 909, pokud
–        se celní orgán domnívá, že zvláštní situace nastala v důsledku toho, že Komise nesplnila své povinnosti
[...]
2.       Případy uvedené v odstavci 1 se nepředávají, pokud
–        Komise již přijala rozhodnutí postupem podle článků 906 až 909 v případech srovnatelné faktické a právní povahy,
–        Komise se již případem srovnatelné faktické a právní povahy zabývá.
[...]“
Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 975/2003 ze dne 5. června 2003 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz konzerv z tuňáků kódů
KN 1604 14 11, 1604 14 18 a 1604 20 70 (Úř. věst. L 141, s. 1; Zvl. vyd. 02/13, s. 419) stanoví:
„Od 1. července 2003 se na dovoz konzerv z tuňáků kódů KN 1604 14 11, 1604 14 18 a 1604 20 70 pocházejících z kterékoli země
vztahuje v rámci celní kvóty, která byla otevřena tímto nařízením, celní sazba ve výši 12 procent.“
Článek 2 nařízení č. 975/2003 zní:
„Celní kvóta se otevírá ročně, prvotně na období dvou let. Její objem pro první dva roky činí:
–        25 000 tun od 1. července 2003 do 30. června 2004,
–        25 750 tun od 1. července 2004 do 30. června 2005.“
Článek 6 téhož nařízení uvádí:
„V průběhu druhého roku po otevření celní kvóty může být proveden přezkum tohoto nařízení za účelem přizpůsobení objemu kvóty
potřebám trhu Společenství. Nebude-li však tento přezkum dokončen tři měsíce před 30. červnem 2005, prodlužuje se tato kvóta
automaticky o další rok pro objem 25 750 tun. Poté se celní kvóta prodlužuje vždy o jeden rok pro týž objem, dokud není nejpozději
tři měsíce před uzavřením stávající kvóty přijata nějaká změna.“
Článek 8 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví:
„Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex [...] zřízený článkem 247a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.“

Spor v původním řízení a předběžné otázky
Celní kvóty pro dovoz konzerv z tuňáků z Thajska, jichž společnost Bolton využívala v letech 2005 a 2006, byly otevřeny podle
nařízení č. 975/2003.
Za účelem využití celní kvóty v období ode dne 1. července 2007 do dne 30. června 2008 předložila společnost Bolton celní
prohlášení s návrhem na propuštění konzerv z tuňáků z Thajska do volného oběhu, jež byla přijata italskými celními úřady až
dne 2. července, a to z důvodu nedělní zavírací doby úřadů.
Komise podle svého písemného vyjádření přidělila dne 4. července 2007 dotčenou celní kvótu chronologicky podle data přijetí
celních prohlášení. V důsledku přidělení celní kvóty na základě žádostí o čerpání, jejichž celní prohlášení byla přijata dne
1. července 2007, byla tato celní kvóta vyčerpána v den svého otevření. Z tohoto důvodu nebyla žádost o čerpání společnosti
Bolton zohledněna, takže společnost Bolton byla nucena zaplatit plnou celní sazbu použitelnou na uskutečněné dovozy.
Jak vyplývá z vyjádření Komise, Agenzia ji dne 16. července 2007 požádala, aby zvážila vyřízení žádostí o čerpání, které byly
vyloučeny z přidělení celní kvóty z důvodu, že byly přijaty italskými celními úřady až dne 2. července 2007. V tomto ohledu
se Agenzia opřela o správní dohodu týkající se správy celních kvót přijatou Výborem pro celní kodex dne 30. října 2007 (TAXUD/3439/2006-rev.1IT,
dále jen „správní dohoda“). Agenzia uvedla, že podle bodu 15 uvedené dohody měla být celní prohlášení, která celní orgány
v jiných členských státech přijaly v neděli 1. července 2007, vyřizována Komisí spolu s celními prohlášeními přijatými v Itálii
v pondělí 2. července 2007. Kromě toho se dovolávala skutečnosti, že na situaci v projednávané věci měla být obdobně použita
ustanovení čl. 308a odst. 8 prováděcího nařízení týkajícího se vyřizování žádostí přijatých v prvních třech dnech v roce.
Dne 16. srpna Komise odpověděla dopisem TAXUD B4 D (2007) 9241 (dále jen „sdělení TAXUD“), že nelze přistoupit k vyřízení
žádostí o čerpání s datem přijetí dne 2. července 2007. Příděly celních kvót se podle čl. 308a odst. 4 prováděcího nařízení
provádí chronologicky a správní dohoda to nemůže změnit.
Společnost Bolton požádala o vrácení dodatečného cla, které byla nucena zaplatit za své dovozy, s tím, že neměla možnost soutěžit
s ostatními dovozci Unie o přidělení dotčené celní kvóty na spravedlivém a nediskriminačním základě. Rozhodnutím ze dne 17. prosince
2008 Direzione regionale per il Piemonte e la Valle d’Aosta – Ufficio delle Dogane di Alessandria žádost o vrácení zamítlo.
Za účelem zrušení tohoto rozhodnutí společnost Bolton podala žalobu k předkládajícímu soudu.
Za těchto podmínek se Commissione tributaria provinciale di Alessandria rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující
předběžné otázky:
„1)      Je třeba článek 239 [celního kodexu] vykládat v tom smyslu, že v takovém případě, o jaký jde v projednávané věci, kdy členský
stát má za to, že Komisi nelze přičítat žádné porušení předpisů [...] a že se nejedná o žádný jiný případ uvedený v čl. 905
odst. 1 [prováděcího nařízení], může uvedený stát sám rozhodnout o žádosti dlužníka o vrácení cla ve smyslu čl. 899 odst. 2
[prováděcího nařízení]?
2)      V případě kladné odpovědi na první otázku, může se výraz ,zvláštní situace‘ uvedený v tomtéž článku 239 [celního kodexu] vztahovat
na vyloučení dovozce Společenství z celní kvóty, jejíž datum otevření připadá na neděli, z důvodu nedělní zavírací doby celních
úřadů referenčního členského státu?
3)      Je třeba články 308a až 308c [prováděcího nařízení], jakož i příslušná ustanovení [správní dohody], vykládat v tom smyslu,
že v takovém případě, o jaký jde v projednávané věci, měl členský stát předem požádat Komisi o odklad otevření dotčené celní
kvóty, aby bylo zajištěno spravedlivé a nediskriminační zacházení s italskými dovozci ve srovnání s dovozci z jiných členských
států?
4)      Lze vyloučení společnosti Bolton [...] z kvóty, o němž rozhodla Komise, a sdělení TAXUD považovat za opatření, která jsou
skutečně v souladu s články 308a až 308c [prováděcího nařízení], jakož i s příslušnými ustanoveními správní dohody […], a jsou
tudíž platná?“

K předběžným otázkám

K přípustnosti
Italská vláda považuje žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za nepřípustnou. Společnost Bolton měla rozhodnutí Komise, kterým
ji vyloučila z celní kvóty, a sdělení TAXUD potvrzující tento postoj napadnout u Tribunálu Evropské unie. Podle judikatury
vyplývající z rozsudku ze dne 9. března 1994, TWD Textilwerke Deggendorf (C‑188/92, Recueil, s. I 833), nelze připustit, aby
společnost Bolton před vnitrostátními soudy uplatňovala údajná pochybení, jichž se měla Komise dopustit při použití ustanovení
práva Unie.
V tomto ohledu je třeba uvést, že první až třetí otázka se netýkají platnosti aktů Komise, ale souvisí pouze s povinnostmi
vnitrostátních orgánů podle právní úpravy Unie. Případná možnost společnosti Bolton podat žalobu k Tribunálu, zmiňovaná italskou
vládou, tak může mít dopad pouze na přípustnost čtvrté otázky, a nikoliv na přípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce
jakožto celku.
Pokud jde konkrétně o přípustnost čtvrté otázky, je třeba uvést, že možnost jednotlivce namítat před soudem, který se věcí
zabývá, neplatnost ustanovení obsažených v aktech Unie předpokládá, že tento účastník řízení neměl právo podat přímou žalobu
na základě článku 263 SFEU proti těmto ustanovením, jejichž důsledky pociťuje, aniž měl možnost domáhat se jejich zrušení
(viz výše uvedený rozsudek TWD Textilwerke Deggendorf, bod 23, jakož i rozsudek ze dne 29. června 2010, E a F, C‑550/09, Sb.
rozh. s. I‑6209, body 45 a 46).
Z téže judikatury nicméně vyplývá, že taková přímá žaloba musí být bez jakékoliv pochybnosti přípustná (viz výše uvedený rozsudek
E a F, bod 48 a citovaná judikatura). V projednávané věci přitom informace uvedené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce,
jakož i informace poskytnuté italskou vládou neumožňují Soudnímu dvoru dospět k závěru, že taková přímá žaloba je bez jakékoliv
pochybnosti přípustná.
Pokud jde zejména o „rozhodnutí“ Komise, kterým byla podle italské vlády společnost Bolton vyloučena z celní kvóty, je třeba
konstatovat, že ani z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, ani z vyjádření účastníků řízení není patrné, zda, kdy a v jaké
míře byla společnost Bolton s tímto rozhodnutím seznámena. Uvedené rozhodnutí nebylo krom toho Soudnímu dvoru předloženo,
takže Soudní dvůr nemá možnost ověřit, zda bylo určeno společnosti Bolton nebo, pokud by tomu tak nebylo, zda byla uvedená
společnost bezprostředně a osobně dotčena tímto rozhodnutím ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU. Soudní dvůr tak nemůže
posoudit, zda žaloba společnosti Bolton směřující proti tomuto rozhodnutí je bez jakékoliv pochybnosti přípustná.
Za těchto podmínek musí být předběžné otázky považovány za přípustné v plném rozsahu.

K věci samé
Ke čtvrté otázce
Podstatou čtvrté otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba přezkoumat na prvním místě, je, zda články 308a až 308c prováděcího
nařízení, jakož i příslušná ustanovení správní dohody musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby Komise mohla přijmout
rozhodnutí vylučující hospodářský subjekt z celní kvóty z důvodu, že tato kvóta byla vyčerpána v den svého otevření, který
připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v členském státě, kde je dotčený hospodářský subjekt usazen, zavřené.
Podle čl. 308a odst. 1 prováděcího nařízení jsou celní kvóty spravovány chronologicky podle data přijetí celních prohlášení
s návrhem na propuštění do volného oběhu, „není-li stanoveno jinak“.
Článek 308a odst. 4 prováděcího nařízení stanoví, že Komise provádí příděly, „s výhradou odstavce 8“, na základě dne přijetí
daného celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu. Ve druhé větě tohoto ustanovení je uvedeno, že žádosti
o čerpání se vyřizují v pořadí podle data přijetí žádosti.
Podle uvedeného odstavce 8 se pro účely tohoto článku 308a celní prohlášení přijatá celními orgány dne 1., 2. nebo 3. ledna
považují za přijatá dne 3. ledna. Tentýž odstavec 8 uvádí, že pokud některý z těchto dnů připadá na sobotu nebo neděli, považují
se za přijatá dne 4. ledna.
Ze samotného znění těchto ustanovení vyplývá, že příděly jsou zpravidla prováděny chronologicky podle data přijetí celních
prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, tedy bez ohledu na den v týdnu, kdy byla tato celní prohlášení přijata.
Kromě toho, jelikož čl. 308a odst. 8 druhá věta prováděcího nařízení výslovně stanoví výjimku pro případ, kdy 1., 2. nebo
3. leden připadne na sobotu nebo neděli, toto pravidlo nutně předpokládá existenci obecného pravidla, podle kterého je chronologické
pořadí stanoveno pouze na základě dne přijetí daného celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu, tedy
bez ohledu na den v týdnu, kdy bylo toto celní prohlášení přijato.
Tento výklad je potvrzen strukturou článku 308a prováděcího nařízení, neboť odstavec 4 tohoto článku uvádí, že výjimka z tohoto
obecného pravidla je stanovena pouze za okolností uvedených v odstavci 8 tohoto článku, tedy pokud jde o celní prohlášení
s návrhem na propuštění do volného oběhu přijatá dne 1., 2. nebo 3. ledna.
Okolnost, že podle bodu 15 správní dohody celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu přijatá vnitrostátními
celními orgány v neděli vyřizuje Komise v pondělí, nemůže zpochybnit výsledek vyplývající výslovně a jednoznačně z výkladu
článku 308a prováděcího nařízení. Správní dohoda se totiž nemůže sama o sobě odchýlit od pravidel stanovených v tomto článku,
a nelze ji tedy vykládat v rozporu s uvedeným článkem (viz obdobně rozsudek ze dne 11. září 2008, Německo a další v. Kronofrance,
C‑75/05 P a C‑80/05 P, Sb. rozh. s. I‑6619, bod 61, jakož i rozsudek ze dne 7. července 2009, Komise v. Řecko, C‑369/07, Sb.
rozh. s. I‑5703, bod 112).
Stejně tak je pro výklad článku 308a prováděcího nařízení irelevantní okolnost, které se dovolává společnost Bolton, že Komise
v rozhodné době z hlediska skutečností v původním řízení věděla o tom, že celní úřady v Itálii jsou v neděli zavřené a že
hrozí vyčerpání dotčené kvóty v prvních dnech jejího otevření.
Podle společnosti Bolton měla Komise buď odložit otevření této kvóty na pondělí, nebo vyřizovat žádosti o čerpání přijaté
v pondělí v Itálii společně s žádostmi o čerpání přijatými v neděli v jiných členských státech, aby tak zaručila nediskriminační
přístup k dotčené kvótě všem hospodářským subjektům Unie.
Přitom je třeba uvést, že nedělní zavírací dobu celních úřadů v Itálii nelze přičítat Komisi a tato není z tohoto samotného
důvodu povinna napravit rozdílné zacházení s italskými hospodářskými subjekty vyplývající ze skutečnosti, že otevírací doba
celních úřadů v Itálii se liší od otevírací doby v jiných členských státech.
S ohledem na výše uvedené je třeba na čtvrtou otázku odpovědět tak, že články 308a až 308c prováděcího nařízení musí být vykládány
v tom smyslu, že nebrání tomu, aby Komise přijala rozhodnutí vylučující hospodářský subjekt z celní kvóty z důvodu, že tato
kvóta byla vyčerpána v den svého otevření, který připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v členském státě, kde je
dotčený hospodářský subjekt usazen, zavřené.
Ke třetí otázce
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba zkoumat na druhém místě, je, zda články 308a až 308c prováděcího
nařízení a příslušná ustanovení správní dohody musí být vykládány v tom smyslu, že ukládají členskému státu povinnost požádat
Komisi o odklad otevření celní kvóty, aby bylo zajištěno spravedlivé a nediskriminační zacházení s dovozci, pokud otevření
této celní kvóty připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v dotyčném členském státě zavřené, a pokud hrozí vyčerpání
uvedené kvóty v den jejího otevření, jelikož celní úřady v jiných členských státech jsou v neděli otevřené.
V tomto ohledu je třeba uvést, že případná povinnost členského státu požádat o odklad otevření celní kvóty předpokládá, že
Komise skutečně může odložit otevření celní kvóty z důvodu nedělní zavírací doby celních úřadů v členském státě.
Články 308a až 308c prováděcího nařízení přitom nestanoví možnost odkladu otevření celní kvóty za takových okolností.
Kromě toho, jak uvedla Komise, takový odklad otevření celní kvóty nelze připustit, neboť by se otevření takové kvóty nutně
stalo v celé Unii závislé na konkrétních okolnostech existujících v jediném členském státě.
Konečně, pokud jde o pravidla správní dohody, je třeba připomenout, jak bylo uvedeno v bodě 33 tohoto rozsudku, že se nemohou
odchýlit od ustanovení prováděcího nařízení.
S ohledem na výše uvedené je třeba na třetí otázku odpovědět tak, že články 308a až 308c prováděcího nařízení musí být vykládány
v tom smyslu, že neukládají členskému státu povinnost požádat Komisi o odklad otevření celní kvóty, aby bylo zajištěno spravedlivé
a nediskriminační zacházení s dovozci, pokud otevření této celní kvóty připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v dotyčném
členském státě zavřené, a pokud hrozí vyčerpání uvedené kvóty v den jejího otevření, jelikož celní úřady v jiných členských
státech jsou v neděli otevřené.
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba přezkoumat na třetím místě, je, zda celní orgán členského státu
může sám rozhodnout o žádosti o vrácení cla uvedené v čl. 239 odst. 2 celního kodexu, má-li tento orgán za to, že Komisi nelze
přičítat žádné porušení předpisů a že dotčená žádost nespadá pod žádný jiný případ uvedený v čl. 905 odst. 1 prováděcího nařízení.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 899 odst. 2 prováděcího nařízení jsou vnitrostátní celní orgány příslušné
k rozhodnutí o tom, zda je či není třeba vrátit clo ve všech ostatních případech, tedy mimo případy uvedené v odstavci 1 tohoto
článku, které nejsou v projednávané věci relevantní, „kromě případů, kdy spis musí být předložen Komisi podle článku 905“.
Vzhledem k tomu, že příslušný italský celní orgán měl za to, že zvláštní situace, ve které se společnost Bolton nachází, nevyplývá
z toho, že Komise nesplnila své povinnosti, a že dotčená žádost o vrácení cla nespadá pod ostatní případy uvedené v čl. 905
odst. 1 prováděcího nařízení, nutně z toho plyne, že italský celní orgán, kterému byla předložena žádost společnosti Bolton
podle čl. 239 odst. 2 celního kodexu, byl příslušný k rozhodnutí o tom, zda je třeba vrátit požadované clo, či nikoliv.
S ohledem na výše uvedené je třeba na první otázku odpovědět tak, že v jiných případech, než jsou případy uvedené v čl. 899
odst. 1 prováděcího nařízení, má celní orgán členského státu pravomoc sám rozhodnout o žádosti o vrácení cla uvedené v čl. 239
odst. 2 celního kodexu, má-li tento orgán za to, že Komisi nelze přičítat žádné porušení předpisů a že dotčená žádost nespadá
pod žádný jiný případ uvedený v čl. 905 odst. 1 prováděcího nařízení.
Ke druhé otázce
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba zkoumat na posledním místě, je, zda článek 239 celního kodexu
musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na vyloučení dovozce Unie z celní kvóty, jejíž datum otevření připadá na neděli,
z důvodu nedělní zavírací doby celních úřadů v členském státě, kde je tento dovozce usazen.
Za účelem odpovědi na tuto otázku je třeba nejprve určit, zda článek 239 celního kodexu může být v zásadě použit za takových
okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení.
Podle italské vlády je použití článku 239 celního kodexu vyloučeno, neboť by mělo za následek rozšíření celní kvóty nad množstevní
limit, jak vyplývá z článků 2 a 6 nařízení č. 975/2003, tedy 25 750 tun.
Ve věci v původním řízení by vrácení dovozního cla podle článku 239 celního kodexu zajisté znamenalo, že navzdory vyčerpání
dotčené celní kvóty by dovozy uskutečněné takovými dovozci, jako je společnost Bolton, z důvodu vrácení rozdílu mezi běžným
dovozním clem a dovozním clem vyplývajícím z použití preferenční sazby platné pro tuto celní kvótu ve skutečnosti podléhaly
této preferenční sazbě.
Takový důsledek však nemůže vyloučit použití článku 239 celního kodexu za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci
v původním řízení, jak vyplývá z analýzy znění, struktury a účelu tohoto ustanovení.
Znění článku 239 celního kodexu předně neposkytuje žádnou informaci umožňující dovodit, že použití tohoto článku je za takových
okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, vyloučeno.
Dále je třeba připomenout, že článek 239 celního kodexu představuje obecnou klauzuli o ekvitě (rozsudek ze dne 3. dubna 2008,
Militzer & Münch, C‑230/06, Sb. rozh. s. I 1895, bod 50, jakož i rozsudek ze dne 25. července 2008, C.A.S. v. Komise, C‑204/07
P, Sb. rozh. s. I 6135, bod 85).
Vzhledem k tomu, že dovozci, kteří jsou usazeni v členském státě, kde jsou celní úřady zavřené v den otevření celní kvóty,
nemohou podat celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu ve stejný den jako hospodářské subjekty usazené v jiných
členských státech, je v souladu s ekvitou napravit tuto nepříznivou situaci použitím článku 239 celního kodexu.
Konečně, pokud bychom měli za to, že toto ustanovení nelze použít za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním
řízení, celní předpisy Unie by neumožňovaly zohlednit nevýhodnou situaci, ve které se nachází hospodářské subjekty v členském
státě ve vztahu ke svým soutěžitelům, kteří jsou usazeni v jiných členských státech, což by bylo v rozporu s cílem uvedeného
ustanovení.
Hospodářské důsledky popsané v bodech 50 a 51 tohoto rozsudku, které nevyhnutelně vyplývají z použití článku 239 celního kodexu,
tedy nemohou v zásadě zpochybnit použitelnost tohoto ustanovení za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním
řízení.
Pokud jde o otázku, zda podmínky vyžadované pro použití článku 239 celního kodexu jsou ve věci v původním řízení splněny,
je třeba uvést, že v rámci systému soudní spolupráce zavedeného článkem 267 SFEU předkládajícímu soudu přísluší rozhodnout
o sporu, jenž mu byl předložen, zatímco Soudnímu dvoru přísluší poskytnout předkládajícímu soudu veškeré údaje k tomu nezbytné
s ohledem na právo Unie (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 4. února 2010, Genc, C‑14/09, Sb. rozh. s. I‑931, bod 31).
Za tímto účelem je třeba uvést, že podle čl. 239 odst. 1 celního kodexu ve spojení s čl. 899 odst. 2 prvního pododstavce prováděcího
nařízení lze dovozní clo vrátit tehdy, pokud se jedná o zvláštní situaci, která vznikla na základě okolností, jejichž vznik
nelze přičítat podvodnému jednání ani hrubé nedbalosti zúčastněné osoby.
Podle ustálené judikatury taková zvláštní situace předpokládá, že se osoba povinná zaplatit clo ve srovnání s ostatními ekonomickými
subjekty vykonávajícími tutéž činnost nachází ve výjimečné situaci (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek C.A.S. v. Komise,
bod 82 a citovaná judikatura).
V tomto ohledu je třeba uvést, že společnost Bolton se zajisté nachází ve stejné situaci jako ostatní dovozci tuňáka usazení
v Itálii. Tato okolnost však nevylučuje možnost učinit závěr, že společnost Bolton, jakož i ostatní dovozci tuňáka usazení
v Itálii se ve srovnání s dovozci tuňáka usazenými v jiných členských státech nachází ve výjimečné situaci, jelikož existence
společného celního území nutně znamená, že jsou zohledňováni příslušní dovozci v celé Unii.
K podmínkám spojeným s neexistencí podvodného jednání a hrubé nedbalosti je třeba uvést, že ve věci v původním řízení nic
nenasvědčuje existenci podvodných jednání nebo nedbalosti ze strany společnosti Bolton.
Konečně, pokud by předkládající soud dospěl s ohledem na tyto úvahy k závěru, že musí být vyhověno žádosti společnosti Bolton
o vrácení cla, je třeba dále uvést, že částka, která má být vrácena, nemůže odpovídat rozdílu mezi běžným clem a výhodným
tarifem stanoveným pro celní kvótu, ale může dosahovat pouze části tohoto rozdílu, jelikož, – jak vyplývá z vyjádření Komise
– žádosti o čerpání dotčené celní kvóty byly zohledněny pouze ve výši 73,89302 %.
S ohledem na výše uvedené je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že článek 239 celního kodexu musí být vykládán v tom smyslu,
že se může vztahovat na vyloučení dovozce Unie z celní kvóty, jejíž datum otevření připadá na neděli, z důvodu nedělní zavírací
doby celních úřadů v členském státě, kde je tento dovozce usazen.

K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
1)
Články 308a až 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92,
kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007, musí být vykládány
v tom smyslu, že nebrání tomu, aby Evropská komise přijala rozhodnutí vylučující hospodářský subjekt z celní kvóty z důvodu,
že tato kvóta byla vyčerpána v den svého otevření, který připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v členském státě,
kde je dotčený hospodářský subjekt usazen, zavřené.
2)
Články 308a až 308c nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 214/2007, musí být vykládány v tom smyslu, že neukládají členskému
státu povinnost požádat Evropskou komisi o odklad otevření celní kvóty, aby bylo zajištěno spravedlivé a nediskriminační zacházení
s dovozci, pokud otevření této celní kvóty připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v dotyčném členském státě zavřené,
a pokud hrozí vyčerpání uvedené kvóty v den jejího otevření, jelikož celní úřady v jiných členských státech jsou v neděli
otevřené.
3)
V jiných případech než v případech uvedených v čl. 899 odst. 1 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 214/2007, má celní
orgán členského státu pravomoc sám rozhodnout o žádosti o vrácení cla uvedené v čl. 239 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92
ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu
2006, má-li tento orgán za to, že Evropské komisi nelze přičítat žádné porušení předpisů a že dotčená žádost nespadá pod žádný
jiný případ uvedený v čl. 905 odst. 1 uvedeného nařízení č. 2454/93.
4)
Článek 239 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, musí být vykládán v tom smyslu, že se může vztahovat na vyloučení
dovozce Evropské unie z celní kvóty, jejíž datum otevření připadá na neděli, z důvodu nedělní zavírací doby celních úřadů
v členském státě, kde je tento dovozce usazen.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: italština.