CELEX: 62014CJ0065
Predhodno odločanje
Socialna politika
Direktiva 92/85/EGS
Ukrepi za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo
Člen 11, točki 2 in 4
Javna uslužbenka, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala zaposlitev kot zaposlena oseba
Zavrnitev odobritve porodniškega nadomestila tej javni uslužbenki z obrazložitvijo, da kot zaposlena oseba ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja za upravičenost do določenih socialnih prejemkov

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Direktive Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 110) ter Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (
UL L 204, str. 23
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med C. Rosselle ter Institut national d’assurance maladie-invalidité (INAMI) in Union nationale des mutualités libres (UNM) zaradi zavrnitve odobritve porodniškega nadomestila C. Rosselle z obrazložitvijo, da ta ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja, določenega v nacionalnem pravu.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 89/391/EGS
Člen 2(1) Direktive Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 349) določa:
„Ta direktiva se uporablja za vsa področja dejavnosti, javna in zasebna (industrijske, kmetijske, komercialne, storitvene, izobraževalne, kulturne, razvedrilne, itd.).“
Člen 3(a) te direktive določa:
„V tej direktivi imajo posamezni izrazi naslednji pomen:
(a)
delavec: vsaka oseba, ki jo zaposli delodajalec, vključno s pripravniki in vajenci, pri čemer je izključena domača služinčad“.
Člen 16(1) navedene direktive določa:
„Svet, ki deluje na predlog Komisije na osnovi člena 118a Pogodbe, sprejme posebne direktive, med drugim, na področjih, navedenih v Prilogi.“
Direktiva 92/85
V deveti in sedemnajsti uvodni izjavi Direktive 92/85 je navedeno:
„ker varnost in zdravje nosečih delavk, delavk, ki so pred kratkim rodile, ali delavk, ki dojijo, ne bi smela neugodno vplivati na položaj delavk na trgu dela niti delovati v nasprotju z direktivami, ki se nanašajo na enako obravnavanje moških in žensk;
[…]
ker poleg tega določba v zvezi s porodniškim dopustom ravno tako ne bi služila svojemu namenu [bi imela polnega učinka], če je ne bi spremljalo ohranjanje pravic, povezanih s pogodbo o zaposlitvi, in/ali pravica do ustreznega nadomestila“.
Člen 1(1) in (2) te direktive določa:
„1.   Namen te direktive, ki je deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive [89/391], je izvajanje ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali ki dojijo.
2.   Določbe Direktive [89/391], razen njenega člena 2(2), se v celoti uporabljajo za celotno področje, ki ga ureja odstavek 1, brez vpliva na strožje in/ali bolj specifične določbe, ki jih vsebuje ta direktiva.“
Člen 2 navedene direktive vsebuje te opredelitve:
„V tej direktivi:
(a)
noseča delavka
pomeni nosečo delavko, ki svojega delodajalca obvesti o svojem stanju v skladu z nacionalno zakonodajo in/ali nacionalno prakso;
(b)
delavka, ki je pred kratkim rodila
, pomeni delavko, ki je rodila pred kratkim v smislu nacionalne zakonodaje in/ali nacionalne prakse in ki v skladu s to zakonodajo in/ali prakso svojega delodajalca obvesti o svojem stanju;
(c)
delavka, ki doji
, pomeni delavko, ki jo za tako šteje nacionalna zakonodaja in/ali nacionalna praksa in ki v skladu s to zakonodajo in/ali prakso svojega delodajalca obvesti o svojem stanju.“
Člen 8 iste direktive, naslovljen „Porodniški dopust“, določa:
„1.   Države članice sprejmejo potrebne ukrepe in zagotavljajo, da imajo delavke iz člena 2 pravico do neprekinjenega obdobja porodniškega dopusta, ki traja vsaj 14 tednov in je razporejen pred in/ali po porodu v skladu z nacionalno zakonodajo in/ali prakso.
2.   V odstavku 1 določen porodniški dopust mora vključevati obvezen porodniški dopust, ki traja vsaj dva tedna in je razporejen pred in/ali po porodu v skladu z nacionalno zakonodajo in/ali prakso.“
Člen 11 Direktive 92/85, naslovljen „Pravice iz delovnega razmerja“, določa:
„Da bi delavkam iz člena 2 zagotovili uresničevanje njihovih pravic glede varnosti in zdravja pri delu, kot so priznane v tem členu, je treba zagotoviti:
[…]
2.
da mora biti v primeru, navedenem v členu 8, zagotovljeno naslednje:
(a)
pravice, povezane s pogodbo o zaposlitvi delavk iz člena 2, razen tistih, ki so omenjene v spodnji (b) točki;
(b)
ohranjanje plačila in/ali ustreznega nadomestila za delavke iz člena 2;
3.
da v točki 2(b) navedeno nadomestilo šteje za ustrezno, če zagotavlja dohodek, ki je vsaj enak tistemu, ki bi ga delavka prejela v primeru prekinitve svojih dejavnosti zaradi razlogov, ki so povezani z njenim zdravstvenim stanjem, v skladu s kakršno koli zgornjo mejo, ki je določena v skladu z nacionalno zakonodajo;
4.
da države članice lahko v točkah 1 in 2(b) navedeno plačilo ali nadomestilo pogojijo z izpolnjevanjem pogojev delavke glede upravičenosti do takšnih prejemkov, ki so določeni v skladu z nacionalno zakonodajo.
Ti pogoji v nobenih okoliščinah ne smejo veljati za obdobja prejšnje zaposlitve, ki presegajo 12 mesecev neposredno pred predvidenim datumom poroda.“
Belgijsko pravo
Člen 86(1) usklajenega zakona z dne 14. julija 1994 o obveznem zdravstvenem zavarovanju in prejemkih (Moniteur belge z dne 27. avgusta 1994, str. 21524) v različici, ki se uporablja v postopku v glavni stvari (v nadaljevanju: zakon z dne 14. julija 1994), določa:
„Kot upravičenci imajo pravico do nadomestila za nezmožnost za delo osebe, kot so opredeljene v naslovu IV, poglavje III, tega usklajenega zakona, pod pogoji, ki jih ta določa, in ki so:
1.
(a)
delavci, ki so zavezanci za obvezno zavarovanje za prejemke na podlagi zakona z dne 27. junija 1969 o spremembi zakona-odloka z dne 28. decembra 1944 o socialni varnosti delavcev, vključno z delavci, ki so upravičeni do prejemkov (dolgovanih na podlagi nezakonite prekinitve pogodbe o zaposlitvi, enostranske prekinitve pogodbe o zaposlitvi predstavnikov delavcev, enostranske prekinitve pogodbe o zaposlitvi predstavnikov sindikatov ali sporazumne prekinitve pogodbe o zaposlitvi), v obdobju, ki ga to nadomestilo vključuje;
(b)
delavci, navedeni zgoraj, v času počitka iz člena 32(1), točka 4;
(c)
delavci v položajih iz člena 32(1), točki 3 in 5;
[…]
2.
delavci, ki v obdobju nezmožnosti za delo (ali varstva materinstva), kot je opredeljeno s tem usklajenim zakonom, niso več upravičenci iz točke 1;
3.
delavci, ki so imeli po izteku podaljšanega obdobja zavarovanja iz člena 32(1), točka 6, status iz točke 1, če so postali nezmožni za delo (ali so najpozneje prvi delovni dan po izteku podaljšanega obdobja vključeni v obdobje varstva materinstva).“
Člen 112 zakona z dne 14. julija 1994 določa:
„Kot upravičenci iz člena 86(1) so osebe, ki so upravičene do porodniškega nadomestila, kot je opredeljeno v naslovu V, poglavje III, tega usklajenega zakona, in pod pogoji, ki jih ta določa.“
Člen 116 navedenega zakona določa:
„Za pridobitev pravice do prejemkov iz naslova V morajo upravičenci iz člena 112 izpolnjevati pogoje, določene v členih od 128 do 132.
Kralj lahko po mnenju Upravljalnega odbora službe za prejemke za kategorije upravičencev, ki jih opredeli, določi, da pogoji minimalnega prispevnega obdobja iz člena 128 ne veljajo ali da se jih prilagodi.“
Člen 128 tega zakona določa:
„1.   Za pridobitev pravice do prejemkov iz naslova IV mora v zvezi z upravičenci iz člena 86(1) preteči minimalno prispevno obdobje pod naslednjimi pogoji:
1.
v šestih mesecih pred datumom pridobitve pravice skupaj opraviti število delovnih dni, kot ga določi kralj. Dneve poklicne neaktivnosti, ki se izenačijo z dejanskimi delovnimi dnevi, opredeli kralj, ki določi, kaj označuje pojem ‚delovni dan‘;
2.
v skladu s pogoji, ki jih določi kralj, predložiti dokazilo, da so bili za obravnavano obdobje dejansko plačani prispevki za področje prejemkov, znesek teh prispevkov pa se mora ujemati vsaj z minimalnim zneskom, ki ga določi kralj, ali morajo biti pod pogoji, ki jih določi kralj, dopolnjeni z osebnimi prispevki.
2.   Kralj določi pogoje, pod katerimi se minimalno prispevno obdobje ukine ali skrajša.
[…]“
Člen 203 kraljevega odloka z dne 3. julija 1996 o izvajanju zakona o obveznem zdravstvenem zavarovanju in prejemkih, usklajen 14. julija 1996 (
Moniteur belge
z dne 31. julija 1996, str. 20285), v različici, ki se uporablja v sporu o glavni stvari (v nadaljevanju: kraljevi odlok z dne 3. julija 1996), določa:
„Upravičenci morajo za namene uporabe člena 128(1) [zakona z dne 14. julija 1994] v šestih mesecih dopolniti skupaj vsaj 120 delovnih dni […]“
Člen 205(1), točka 6, tega kraljevega odloka določa:
„Minimalno prispevno obdobje za namene pridobitve pravice do nadomestila za nezmožnost za delo ne velja za:
[…]
6.
osebo, ki v 30 dneh po datumu, ko začne veljati njena prostovoljna odpoved delovnega razmerja na delovnem mestu javnega uslužbenca, pridobi status upravičenca v smislu člena 86(1), točka 1(a) ali (c), [zakona z dne 14. julija 1994], če je bila vsaj šest mesecev neprekinjeno zaposlena kot javna uslužbenka. Če je bila s statusom takega javnega uslužbenca zaposlena manj kot šest mesecev, se to obdobje izenači z obdobjem, ki se upošteva za izračun minimalnega prispevnega obdobja iz člena 128 [zakona z dne 14. julija 1994].“
Člena 203 in 205 kraljevega odloka z dne 3. julija 1996 sta pod naslovom III, poglavje III, oddelka 1 in 2, tega odloka.
Člen 7(1) zakona z dne 20. julija 1991 o socialnih in drugih določbah (
Moniteur belge
z dne 1. avgusta 1991, str. 16951) v različici, ki se uporablja v sporu o glavni stvari, določa:
„To poglavje se uporablja za vsako osebo:
—
katere delovno razmerje se v javnem organu ali kateri koli drugi osebi javnega prava konča, ker ga je enostransko prekinil organ ali ker je akt o imenovanju razveljavljen, umaknjen, odpravljen ali nepodaljšan,
—
za katero zaradi tega delovnega razmerja ne veljajo določbe iz zakona z dne 27. junija 1969 o spremembi zakona-odloka z dne 28. decembra 1944 o socialni varnosti zaposlenih oseb v delu, ki se nanaša na ureditev zaposlovanja in brezposelnosti ter na področje prejemkov iz obveznega zavarovanja za primer bolezni in invalidnosti.“
Člen 10(1) tega zakona določa:
„1.   Delodajalec v korist upravičencev iz tega poglavja plača nacionalnemu uradu za socialno varnost ali nacionalnemu uradu za socialno varnost v pokrajinskih in lokalnih organih:
1.
prispevke, ki jih delodajalec in delavec dolgujeta za obdobje, ki ustreza številu delovnih dni, ki jih mora dokazati odpuščena oseba običajno glede na starostno kategorijo, ki ji pripada, da bi bila na podlagi zakonodaje s področja brezposelnosti upravičena do nadomestila za brezposelnost;
2.
prispevke, ki jih dolgujeta delodajalec in delavec in so izračunani na podlagi obdobja šest mesecev, da bi imela zadevna oseba pravice iz obveznega zavarovanja za primer bolezni in invalidnosti, na področju prejemkov in iz zavarovanja za materinstvo.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
C. Rosselle je začela delati kot učiteljica septembra 2003 v Ternatu (Belgija) in septembra 2008 jo je flamska skupnost imenovala za javno uslužbenko.
C. Rosselle je s 1. septembrom 2009 pridobila status, ko ji iz osebnih razlogov mirujejo pravice in obveznosti iz delovnega razmerja, da bi lahko v francoski skupnosti kot zaposlena oseba poučevala del učne snovi v drugem izbranem jeziku.
C. Rosselle je bila tako zaposlena do 11. januarja 2010, ko se je začel njen porodniški dopust. Rodila je 2. februarja 2010.
C. Rosselle je pri UNM, skladu, v katerega je bila vključena, vložila zahtevo za porodniško nadomestilo od 11. januarja 2010.
UNM je z odločbo z dne 23. februarja 2010 zavrnil to zahtevo z obrazložitvijo, da je C. Rosselle 1. septembra 2009 spremenila status in po tem, ko je bila javna uslužbenka, postala zaposlena oseba. Da bi bila upravičena do prejemkov iz naslova materinstva, bi moralo biti v skladu z belgijsko ureditvijo dopolnjeno minimalno prispevno obdobje, tega pogoja pa kot zaposlena oseba ni izpolnjevala.
C. Rosselle se je zoper to odločbo pritožila pri tribunal du travail de Nivelles in se sklicevala na Direktivo 92/85.
Predložitveno sodišče poudarja, da je v belgijski ureditvi v primeru, ko javni uslužbenec da odpoved ali je odpuščen, določeno, da ni treba izpolniti minimalnega prispevnega obdobja za pridobitev nekaterih socialnih prejemkov. Taka ureditev pa ne velja v položaju javne uslužbenke, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, zlasti glede nadomestila, ki se nanaša na porodniški dopust.
V teh okoliščinah je tribunal du travail de Nivelles prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je naslov III, poglavje III, oddelka 1 in 2, kraljevega odloka z dne 3. julija 1996 v nasprotju z Direktivo 92/85 ter Direktivo 2006/54, ker za javno uslužbenko, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov in ki je na porodniškem dopustu, ne določa, da zanjo ne velja minimalno prispevno obdobje, čeprav to določa za javno uslužbenko, ki je dala odpoved ali je bila odpuščena?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba direktivi 92/85 in 2006/54 razlagati tako, da nasprotujeta temu, da država članica delavki zavrne odobritev porodniškega nadomestila z obrazložitvijo, da kot javna uslužbenka, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala delo kot zaposlena oseba, v okviru opravljanja tega dela ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja, ki ga nacionalno pravo določa za upravičenost do navedenega nadomestila, čeprav je neposredno pred predvidenim datumom poroda delala več kot dvanajst mesecev.
Direktiva 92/85
V skladu s členom 8(1) Direktive 92/85 države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da imajo delavke pravico do neprekinjenega obdobja porodniškega dopusta, ki traja vsaj 14 tednov in je razporejen pred in/ali po porodu v skladu z nacionalno zakonodajo in/ali nacionalno prakso.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba pravico do porodniškega dopusta, ki se prizna nosečim delavkam, obravnavati kot sredstvo varstva socialnega prava, ki ima poseben pomen. Zakonodajalec Evropske unije je tako menil, da bistvene spremembe življenjskih pogojev nosečnic v omejenem obdobju vsaj štirinajst tednov pred porodom in po njem pomenijo tehten razlog za prekinitev opravljanja njihove poklicne dejavnosti, ne da bi javni organi ali delodajalci kakor koli smeli izpodbijati utemeljenost tega razloga (sodbe Kiiski, C‑116/06,
EU:C:2007:536
, točka 49; Betriu Montull, C‑5/12,
EU:C:2013:571
, točka 48, in D., C‑167/12,
EU:C:2014:169
, točka 32).
Iz člena 11, točka 2(b), Direktive 92/85 je razvidno, da je določeno – da bi delavkam zagotovili uresničevanje njihovih pravic glede varnosti in zdravja pri delu, kot so priznane v tem členu – da je treba v primeru porodniškega dopusta zagotoviti ohranjanje plačila in/ali ustreznega nadomestila za delavke.
V zvezi s tem je v členu 11, točka 4, Direktive 92/85 natančneje določeno, da lahko države članice v točki 2(b) tega člena navedeno plačilo ali porodniško nadomestilo pogojijo z izpolnjevanjem pogojev delavke glede upravičenosti do takšnih prejemkov, ki so določeni v skladu z nacionalno zakonodajo, vendar ti pogoji v nobenih okoliščinah ne smejo veljati za obdobja prejšnje zaposlitve, ki presegajo 12 mesecev neposredno pred predvidenim datumom poroda.
V tem primeru je iz predložitvene odločbe razvidno, da mora zadevna delavka v skladu z nacionalno ureditvijo, ki je sporna v postopku v glavni stvari, za pridobitev pravice do porodniškega nadomestila dopolniti minimalno prispevno obdobje, kar zlasti pomeni, da je v šestih mesecih pred pridobitvijo pravice do porodniškega nadomestila dopolnila skupaj vsaj 120 delovnih dni.
Vendar v tej ureditvi ni določeno, da minimalno prispevno obdobje za pridobitev tega porodniškega nadomestila drugače kakor za javno uslužbenko, ki je dala odpoved ali je bila odpuščena, ne velja v primeru, kot je obravnavan v postopku v glavni stvari, to je za javno uslužbenko, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala delo kot zaposlena oseba.
V postopku v glavni stvari tako C. Rosselle med datumom, ko je po statusu javne uslužbenke postala zaposlena oseba in datumom predvidenega poroda kot zaposlena oseba ni dopolnila šest mesecev minimalnega prispevnega obdobja, ki je določeno v belgijski ureditvi. Iz tega je razvidno, da C. Rosselle ni imela nikakršnega porodniškega nadomestila, čeprav je pred porodniškim dopustom več let neprekinjeno delala kot učiteljica.
Preveriti je torej treba, ali člen 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85 nasprotuje temu, da lahko država članica naloži novo minimalno prispevno obdobje šestih mesecev, če je javni uslužbenki, kakršna je C. Rosselle, odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja, da bi opravljala zaposlitev kot zaposlena oseba, čeprav je ta javna uslužbenka neposredno pred predvidenim datumom poroda delala več kot 12 mesecev.
Najprej je treba navesti, da je Direktiva 92/85 v skladu s svojim členom 1(1) in (2) deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391 in da se določbe te zadnje direktive, razen njenega člena 2(2), v celoti uporabljajo za celotno področje, ki je urejeno s členom 1(1) Direktive 92/85. Na podlagi člena 2(1) Direktive 89/391 pa se ta uporablja za vsa področja dejavnosti, javna in zasebna. V členu 3(a) iste direktive je „delavec“ opredeljen kot vsaka oseba, ki jo zaposli delodajalec, vključno s pripravniki in vajenci, pri čemer je izključena domača služinčad.
Glede besedila člena 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85 je treba ugotoviti, da se v njem v več jezikovnih različicah tega člena sklicuje na „obdobja prejšnje zaposlitve“ v množini. Tako je med drugim v španski jezikovni različici („períodos de trabajo previo“), angleški („periods of previous employment“), francoski („périodes de travail préalable“), italijanski („periodi di lavoro preliminare“) ali portugalski jezikovni različici („períodos de trabalho“).
V drugih jezikovnih različicah, zlasti v danskem, nemškem ali nizozemskem jeziku, ni izključen obstoj več obdobij prejšnje zaposlitve.
Poleg tega ni niti v členu 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85, niti v nobenem drugem členu te direktive določen pogoj glede narave teh obdobij zaposlitve.
V teh okoliščinah „obdobja prejšnje zaposlitve“ iz člena 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85 ni mogoče omejiti na le dotedanjo zaposlitev pred predvidenim datumom poroda. Ta obdobja zaposlitve je treba razumeti tako, da vključujejo različne zaporedne zaposlitve, ki jih je imela zadevna delavka pred tem datumom, vključno z različnimi delodajalci in različnimi statusi. Edina zahteva, ki jo ta člen določa, je, da je imela zadevna oseba eno ali več zaposlitev v obdobju, ki ga zahteva nacionalno pravo za upravičenost do porodniškega nadomestila na podlagi navedene direktive.
Iz besedila člena 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85 je torej razvidno, da država članica ne sme naložiti novega minimalnega prispevnega obdobja šestih mesecev pred nastankom upravičenosti do porodniškega nadomestila le zato, ker je zadevna delavka spremenila status ali delo.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi sobesedilo in cilje, ki se želijo doseči z ureditvijo, katere del je (sodbe Merck, 292/82,
EU:C:1983:335
, točka 12; TNT Express Nederland, C‑533/08,
EU:C:2010:243
, točka 44, in Utopia, C‑40/14,
EU:C:2014:2389
, točka 27).
V zvezi s tem je treba navesti, da je cilj Direktive 92/85, ki je bila sprejeta na podlagi člena 118A Pogodbe EGS, ki mu ustreza člen 153 PDEU, spodbujanje izboljšave na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali ki dojijo (sodbe Paquay, C‑460/06,
EU:C:2007:601
, točka 27; Danosa, C‑232/09,
EU:C:2010:674
, točka 58, in D., C‑167/12,
EU:C:2014:169
, točka 29).
V teh okoliščinah in kot je razvidno iz sedemnajste uvodne izjave Direktive 92/85 je zakonodajalec Unije, da bi se izognil tveganju, da določbe v zvezi s porodniškim dopustom ne bi imele polnega učinka, če jih ne bi spremljalo ohranjanje pravic, povezanih s pogodbo o zaposlitvi, v členu 11, točka 2(b) Direktive 92/85 določil, da je treba v primeru porodniškega dopusta iz člena 8 navedene direktive zagotoviti ohranjanje plačila in/ali ustreznega nadomestila za delavke, za katere se ta direktiva uporablja (glej v tem smislu sodbo Boyle in drugi, C‑411/96,
EU:C:1998:506
, točka 30).
Uporaba novega minimalnega prispevnega obdobja pri vsaki spremembi statusa ali dela, bi ogrozila minimalno varstvo, določeno v členu 11, točka 2, Direktive 92/85, kadar zadevna delavka ne bi dopolnila minimalnega prispevnega obdobja šestih mesecev v okviru svoje nove zaposlitve, čeprav je dopolnila obdobja zaposlitve, ki presegajo 12 mesecev neposredno pred predvidenim datumom poroda.
Nazadnje, belgijska vlada navaja, da nacionalna ureditev, ki je sporna v postopku v glavni stvari, zadevno delavko ne zavezuje, da ima šest mesecev pred vsakim porodom isto zaposlitev, temveč zahteva, da je ta delavka imela vsaj šest mesecev eno ali več zaposlitev, zaradi katere oziroma katerih ima pravice v okviru socialne varnosti za zaposlene osebe. Zaposlitev v okviru javnih uslužbencev pa naj ne bi povzročila plačila prispevkov za socialno varnost za zaposlene osebe.
V zvezi s tem zadostuje navesti, da je vsaka država članica v primeru, ko je zadevna delavka – potem ko je bila javna uslužbenka v obdobju iz člena 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85 – spremenila zaposlitev in postala zaposlena oseba, pristojna zagotoviti koordinacijo različnih subjektov, ki bi lahko bili vključeni v izplačilo porodniškega nadomestila.
V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da ob uporabi člena 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85 država članica delavki ne sme zavrniti odobritve porodniškega nadomestila z obrazložitvijo, da kot javni uslužbenki, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala delo kot zaposlena oseba, v okviru opravljanja tega dela ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja, ki ga nacionalno pravo določa za upravičenost do navedenega nadomestila, čeprav je neposredno pred predvidenim datumom poroda delala več kot dvanajst mesecev.
Direktiva 2006/54
Ob upoštevanju odgovora na vprašanje glede Direktive 92/85 ni treba odgovoriti na isto vprašanje glede Direktive 2006/54.
Glede na navedeno je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive 92/85 razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica delavki zavrne odobritev porodniškega nadomestila z obrazložitvijo, da kot javna uslužbenka, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala delo kot zaposlena oseba, v okviru opravljanja tega dela ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja, ki ga nacionalno pravo določa za upravičenost do navedenega nadomestila, čeprav je neposredno pred predvidenim datumom poroda delala več kot dvanajst mesecev.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

Člen 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica delavki zavrne odobritev porodniškega nadomestila z obrazložitvijo, da kot javna uslužbenka, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala delo kot zaposlena oseba, v okviru opravljanja tega dela ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja, ki ga nacionalno pravo določa za upravičenost do navedenega nadomestila, čeprav je neposredno pred predvidenim datumom poroda delala več kot dvanajst mesecev.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.