CELEX: 62009CJ0494
Преюдициално запитване
Допустимост
Митническо право
Тарифна квота
Митнически кодекс
Член 239
Регламент (ЕИО) № 2454/93
Членове 308а, 308б и 905
Регламент (ЕО) № 975/2003
Риба тон
Изчерпване на квотата
Дата на откриване
Неделя

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година
относно създаване на Митнически кодекс на Общността (OВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2,
том 5, стр. 58), изменен с Регламент (ЕО) № 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 година (OВ L 363, стp. 1; Специално издание
на български език, 2007 г., глава 1, том 7, стр. 15, наричан по-нататък „Митническият кодекс“), както и на членове 308а—308в
и 905 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент
№ 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО)
№ 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 година (ОВ L 62, стр. 6, наричан по-нататък „Регламентът за прилагане“).
Запитването е отправено в рамките на спор между Bolton Alimentari SpA (наричано по-нататък „Bolton“) и Agenzia delle Dogane
–
Ufficio delle Dogane di Alessandria (наричана по-нататък „Agenzia“) по повод на изключването на Bolton от тарифна квота,
открита в неделя, 1 юли 2007 г., неработен ден за митническите учреждения в Италия, и изчерпана още в деня на нейното откриване.

Правна уредба
Член 239 от Митническия кодекс предвижда:
„1.      Възстановяване или опрощаване на вносни или износни сборове се извършва и в случаи, различни от тези по членове 236, 237 и 238:
–        които се определят съгласно процедурата на комитета,
–        които произтичат от обстоятелства, които не предполагат недобросъвестно поведение или груба небрежност от страна на заинтересуваното
лице. Случаите, в които може да се приложи тази разпоредба, както и процедурата, която трябва да се следва за тази цел, се
определят съгласно процедурата на комитета. Възстановяването или опрощаването могат да подлежат на специални условия.
2.      Възстановяването или опрощаването на сборове на основанията, посочени в параграф 1, се разрешава при подаване на молба във
въпросното митническо учреждение преди изтичането на дванадесет месеца, считано от датата на уведомяване на длъжника за тези
сборове.
[…]“
Член 308а от Регламента за прилагане гласи:
„1.      Освен [при наличие на други разпоредби,] управлението на [тарифни квоти, открити] по силата на разпоредба на Общността, става
по хронологичен ред спрямо датите на приемане на декларациите за [допускане за свободно обращение].
[…]
4.      [При спазване на] параграф 8 Комисията отпуска стойности въз основа на датата на приемане на съответната декларация за [допускане
за свободно обращение] и доколкото позволява балансът на съответните тарифни квоти. Дава се приоритет съобразно хронологичния
ред на съответните дати.
5.      Държавите членки предават незабавно на Комисията всички валидни [молби] за ползване на квотите. [Тези съобщения] включват
посочената в параграф 4 дата, както и [точните количества, поискани в] съответните митнически декларации.
[…]
7.      Когато количествата, изисквани за ползване по реда на тарифните квоти, са по-големи от [наличния баланс], тогава се [отпускат]
съответни [стойности] пропорционално на исканите количества.
8.      За целите на настоящия член приемането на декларация [за допускане за свободно обращение] от митническите органи на 1, 2 или
3 януари се счита за [извършено] на 3 януари. Когато обаче някой от тези дни е събота или неделя, декларацията се счита за
приета на 4 януари.
[…]“
Член 308б от Регламента за прилагане предвижда:
„1.      Комисията отпуска [стойности за поисканите количества] всеки един работен ден, освен:
–        през [празничните дни за] институциите на Общността в Брюксел, или
[…]
2.      [При спазване на член] 308a, параграф 8, [при отпускането на количества се] отчитат [всички неудовлетворени искания,] свързани
с декларации за [допускане за свободно обращение], [приети до, включително, втория ден преди това, които са били предадени
на Комисията].“
Съгласно член 308в от Регламента за прилагане:
„1.      Тарифна квота се смята за критична, след като 90 % от първоначалния ѝ размер е бил [изчерпан], или по преценка на компетентните
органи.
2.      Чрез дерогация от параграф 1 тарифна квота се смята за критична от датата на [от]криването си във всеки от следните случаи:
[…]
в)      еквивалентна тарифна квота, [от]крита през предходните две години, е била [изчерпана] на или преди последния ден от третия
месец на нейния срок или е имала по-висок първоначален размер, отколкото въпросната тарифна квота.
[…]“
Член 899 от Регламента за прилагане гласи:
„1.      Ако вземащият решение митнически орган установи, че подадената до него съгласно член 239, параграф 2 от [Митническия кодекс]
молба за възстановяване и[ли] опрощаване:
–        се базира на основания, отговарящи на някое от обстоятелствата, упоменати в членове 900 до 903 и че те не са резултат от [недобросъвестно
поведение] или [груба] небрежност от страна на заинтересованото лице, той ще възстанови или опрости размера на въпросните
вносни или износни [сборове],
–        се базира на основания, отговарящи на някое от обстоятелствата, упоменати в член 904, той няма да възстанови или опрости размера
на въпросните вносни или износни [сборове].
2.      В други случаи, освен такива, в които досието трябва да бъде предадено на Комисията съгласно член 905, вземащият решение митнически
орган сам ще реши дали да одобри възстановяването или опрощаването на вносните или износните [сборове], когато има особена
ситуация, произтичаща от обстоятелства, при които на заинтересованото лице не може да бъде вменен[о недобросъвестно поведение
или груба] небрежност.
Където бъде приложимо второто тире от член 905, параграф 2, митническите органи нямат право да решат дали да одобрят възстановяване
или опрощаване на въпросните [сборове] до приключване на процедурата, започната съгласно членове 906 до 909.
[…]“
Съгласно член 905 от Регламента за прилагане:
„1.      Когато молбата за възстановяване или опрощаване, подадена съгласно член 239, параграф 2 от [Митническия кодекс], е подкрепена
от доказателства, които могат да съставляват особена ситуация, резултат от обстоятелства, при които на заинтересованото лице
не може да бъде вменен[о недобросъвестно поведение или груба] небрежност, държавата членка, от която е вземащият решение митнически
орган, отнася случая до Комисията за решаване съгласно процедурата, описана в членове 906 и 909, в случай че:
–        органът счита, че особената ситуация е резултат на това, че Комисията не изпълнява задълженията си,
[…]
2.      Обаче случаите, упоменати в параграф 1, не се предават, когато:
–        Комисията вече е приела решение според процедурата, предвидена в членове 906 до 909 по случай, включващ въпроси, които са
съпоставими от фактическа и правна гледна точка,
–        Комисията вече разглежда случай, включващ въпроси, които са съпоставими от фактическа и правна гледна точка.
[…]“
Член 1 от Регламент (ЕО) № 975/2003 на Съвета от 5 юни 2003 година относно откриване и управление на тарифни квоти за внос
на консерви от риба тон с кодове по КН 1604 14 11, 1604 14 18 и 1604 20 70 (ОВ L 141, стр. 1; Специално издание на български
език, 2007 г., глава 2, том 15, стр. 259) предвижда:
„От 1 юли 2003 г. вносът на консерви от риба тон с кодове по КН 1604 14 11, 1604 14 18 и 1604 20 70 от всички страни се облага
с мито от 12 % в рамките на тарифната квота, въведена по силата на настоящия регламент.“
Съгласно член 2 от Регламент № 975/2003:
„Тарифната квота се въвежда всяка година, първоначално за период от пет години. За първите две години се определя следният
обем:
–        25 000 t от 1 юли 2003 г. до 30 юни 2004 г.,
–        25 750 t от 1 юли 2004 г. до 30 юни 2005 г.“
Член 6 от този регламент гласи:
„През втората година след датата на [откриване] на тарифната квота, настоящият регламент може да бъде ревизиран, за да се
съобрази обемът на квотата с нуждите на пазарите на Общността. Ако ревизията не бъде завършена три месеца преди 30 юни 2005 г.,
квотата автоматично се продължава за още една година [при обем] 25 750 t. След това тарифната квота се продължава редовно
за срок от една година със същия обем, ако не бъде приета [ревизия] най-късно три месеца преди изтичането на датата за [закриване]
на текущата квота.“
Член 8, параграф 1 от посочения регламент предвижда:
„Комисията се подпомага от Комитета по Митническия кодекс […], създаден по силата на член 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92
на Съвета.“

Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
Във връзка с вноса на консерви от риба тон от Тайланд тарифните квоти, от които Bolton се ползва през 2005 г. и 2006 г., са
открити съгласно Регламент № 975/2003.
За да се ползва от тарифната квота за периода от 1 юли 2007 г. до 30 юни 2008 г., Bolton подава декларации за допускане за
свободно обращение на консерви от риба тон от Тайланд, приети от италианските митнически учреждения едва на 2 юли, тъй като
учрежденията не работят в неделя.
Съгласно писменото становище на Комисията на 4 юли 2007 г. тя отпуска стойностите по въпросната тарифна квота по хронологичен
ред според датите на приемане на митническите декларации. След отпускане на стойностите по тарифната квота в съответствие
с исканията за ползване, декларациите във връзка с които са приети на 1 юли 2007 г., тарифната квота се изчерпва още в деня
на откриването ѝ. Поради това молбата за ползване, подадена от Bolton, не е взета предвид и то се оказва принудено да заплати
пълния размер на митото, приложимо за извършения внос.
Видно от становището на Комисията, на 16 юли 2007 г. Agenzia е поискала от нея да прецени възможността за преразглеждане на
молбите за ползване, за които не са отпуснати стойности по тарифната квота поради това, че са приети от митническите учреждения
в Италия едва в понеделник, 2 юли 2007 г. В това отношение Agenzia се позовава на административното споразумение за управление
на тарифните квоти, прието от Комитета по Митническия кодекс на 30 октомври 2007 г. (TAXUD/3439/2006-rev.1IT, наричано по-нататък
„административното споразумение“). Тя посочва, че съгласно точка 15 от това споразумение декларациите, приети в неделя, 1 юли
2007 г., от митнически органи на други държави членки, е трябвало да бъдат обработени от Комисията заедно с приетите в Италия
в понеделник, 2 юли 2007 г. Освен това тя се позовава на обстоятелството, че по аналогия в настоящия случай е трябвало да
се приложат разпоредбите на член 308а, параграф 8 от Регламента за прилагане, отнасящ се до обработването на молбите, приети
през първите три дни от годината.
На 16 август 2007 г. Комисията отговаря с писмо изходящ номер TAXUD B4 D (2007) 9241 (наричано по-нататък „докладната записка
на TAXUD“), че няма възможност за преразглеждане на исканията за ползване с дата на приемане 2 юли 2007 г. Отпускането на
стойности по тарифните квоти се извършвало по силата на член 308а, параграф 4 от Регламента за прилагане по хронологичен ред
и административното споразумение било без значение в този смисъл.
Bolton иска възстановяване на допълнителния размер на сборовете, които е било принудено да внесе за извършения от него внос,
позовавайки се на обстоятелството, че не е имало възможност да влезе в конкуренция с останалите вносители от Съюза, за да
бъде допуснато до въпросната тарифна квота при справедливи условия в отсъствието на дискриминация. С решение от 17 ноември
2008 г. Direzione regionale per il Piemonte e la Valle d’Aosta – Ufficio delle Dogane di Alessandria отказва поисканото възстановяване.
Bolton сезира запитващата юрисдикция с искане за отмяната на това решение.
При тези обстоятелства Commissione tributaria provinciale di Alessandria решава да спре производството и да постави на Съда
следните преюдициални въпроси:
„1)      Трябва ли член 239 от [Митническия кодекс] да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания, в който държава членка приема,
че [Комисията] не е отговорна за допускането на каквато и да било нередност, нито пък става въпрос за някоя от другите хипотези,
предвидени в член 905, параграф 1 от [Регламента за прилагане], посочената държава членка може самостоятелно да вземе решение
относно молбата за възстановяване, подадена от длъжника по смисъла на член 899, параграф 2 от [Регламента за прилагане]?
2)      В случай че отговорът на първия въпрос е положителен, може ли изразът „особена ситуация“, фигуриращ в текста на посочения
член 239 от [Митническия кодекс], да се отнася до изключването на общностен вносител от тарифна квота, чиято дата на откриване
е в неделя, тъй като тя е неработен ден за митническите учреждения на съответната държава членка?
3)      Трябва ли членове 308а—308в от [Регламента за прилагане], както и релевантните разпоредби от [административното споразумение]
да се тълкуват в смисъл, че в случай като разглеждания държавата членка е трябвало да поиска предварително от Комисията спирането
на въпросната тарифна квота за осигуряване на справедливото и недискриминационно третиране на италианските вносители спрямо
вносителите от други държави членки?
4)      Може ли изключването на Bolton […] от квотата, за което е взела решение Комисията, и докладната записка на TAXUD да се считат
за мерки, действително съответстващи на членове 308а—308в от [Регламента за прилагане], както и на релевантните разпоредби
от административното споразумение […], и в резултат на това — за валидни?“

По преюдициалните въпроси

По допустимостта
Според италианското правителство преюдициалното запитване е недопустимо. Bolton трябвало да обжалва решението на Комисията
за неговото изключване от тарифната квота и докладната записка на TAXUD, потвърждаваща това положение, пред Общия съд на Европейския
съюз. В съответствие със съдебната практика, установена с Решение от 9 март 1994 г. по дело TWD Textilwerke Deggendorf (C‑188/92,
Recueil, стр. I‑833), не можело да се приеме Bolton да твърди пред националните съдилища, че Комисията е допуснала грешки
при прилагане на разпоредбите на правото на Съюза.
В това отношение следва да се отбележи, че въпроси 1—3 не се отнасят до валидността на актове, издадени от Комисията, а само
са свързани със задължения на националните органи по силата на правната уредба на Съюза. В този смисъл евентуалната възможност,
изтъквана от италианското правителство, Bolton да сезира Общия съд може да повлияе единствено на допустимостта на четвъртия
въпрос, но не и на преюдициалното запитване като цяло.
Що се отнася по-конкретно до допустимостта на четвъртия въпрос, следва да се отбележи, че действително възможността страната
да се позовава пред сезираната юрисдикция на невалидността на съдържащи се в актове на Съюза разпоредби предполага, че тя
не е имала право да подаде пряко жалба, по силата на член 263 ДФЕС, срещу тези разпоредби, чиито последици търпи, без да е
била в състояние да поиска отмяната им (вж. Решение по дело TWD Textilwerke Deggendorf, посочено по-горе, точка 23, както
и Решение от 29 юни 2010 г. по дело E и F, C‑550/09, все още непубликувано в Сборника, точки 45 и 46).
От същата съдебна практика обаче е видно, че подобна пряка жалба трябва да е безспорно допустима (вж. Решение по дело E и
F, посочено по-горе, точка 48 и цитираната съдебна практика). В случая обстоятелствата, изложени в преюдициалното запитване,
както и от италианското правителство, не позволяват на Съда да установи, че подобна пряка жалба би била безспорно допустима.
Що се отнася по-специално до „решението“ на Комисията, с което според италианското правителство Bolton е изключено от тарифната
квота, следва да се приеме, че нито от преюдициалното запитване, нито от становищата на страните става ясно дали, кога и доколко
това решение е било сведено до знанието на Bolton. Освен това посоченото решение не е представено пред Съда, поради което
той не е в състояние да провери дали Bolton е негов адресат, или — ако не е адресат — дали това дружество е пряко и лично
засегнато от решението по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС. В този смисъл Съдът не може да прецени дали жалбата на
Bolton срещу това решение би била безспорно допустима.
При тези обстоятелства преюдициалните въпроси трябва да се считат за допустими в своята цялост.

По съществото на спора
По четвъртия въпрос
С четвъртия въпрос, който следва да се разгледа на първо място, по същество запитващата юрисдикция иска да установи дали членове
308а—308в от Регламента за прилагане, както и релевантните разпоредби на административното споразумение трябва да се тълкуват
в смисъл, че не допускат възможността Комисията да приеме решение за изключването на оператор от тарифна квота поради това,
че същата е изчерпана още в деня на откриването ѝ, който е неделя, неработен ден за митническите учреждения в държавата членка
на установяване на съответния оператор.
Съгласно член 308а, параграф 1 от Регламента за прилагане тарифните квоти се управляват, „[о]свен [при наличие на други разпоредби,]“
по хронологичен ред спрямо датите на приемане на декларациите за допускане за свободно обращение.
Съгласно член 308а, параграф 4 от Регламента за прилагане „[при спазване на] параграф 8“ Комисията отпуска стойности въз основа
на датата на приемане на съответната декларация за допускане за свободно обращение. Във второто изречение на тази разпоредба
се уточнява, че приоритет се дава съобразно хронологичния ред на датите на приемане.
Съгласно упоменатия параграф 8 приемането на декларация за допускане за свободно обращение от митническите органи на 1, 2
или 3 януари се счита за извършено, за целите на член 308а, на 3 януари. Отново в параграф 8 се уточнява, че когато някой
от тези дни е събота или неделя, декларацията се счита за приета на 4 януари.
От самия текст на тези разпоредби е видно, че по принцип стойности се отпускат по хронологичен ред според датите на приемане
на декларациите за допускане за свободно обращение, независимо от това през кой ден от седмицата тези декларации са били приети.
Освен това, тъй като член 308а, параграф 8, второ изречение от Регламента за прилагане изрично предвижда изключение в хипотезата,
че 1, 2 и 3 януари са събота или неделя, по необходимост това изключение предполага наличието на общо  правило, съгласно което
хронологичният ред се определя единствено в зависимост от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение,
независимо от деня от седмицата, в който тази декларация е била приета.
Това тълкуване се потвърждава от структурата на член 308а от Регламента за прилагане, доколкото в параграф 4 от него се уточнява,
че изключение от това общо правило е предвидено единствено при обстоятелствата, посочени в параграф 8 от него, т.е. по отношение
на декларациите за допускане за свободно обращение, приети на 1, 2 или 3 януари.
Обстоятелството, че съгласно точка 15 от административното споразумение декларациите за допускане за свободно обращение, приети
от националните митнически органи в неделя, се обработват от Комисията в понеделник, не би могло да постави под съмнение резултата,
произтичащ изрично и недвусмислено от тълкуването на член 308а от Регламента за прилагане. Действително предвид естеството
си административното споразумение не би могло да дерогира установените с този член норми и при това положение споразумението
не може да се тълкува в разрез с посочения член (вж. по аналогия Решение от 11 септември 2008 г. по дело Германия и др./Kronofrance,
C‑75/05 P и C‑80/05 P, Сборник, стр. I‑6619, точка 61, както и Решение от 7 юли 2009 г. по дело Комисия/Гърция, C‑369/07,
Сборник, стр. I‑5703, точка 112).
Отново без значение за тълкуването на член 308а от Регламента за прилагане е обстоятелството, на което се позовава Bolton,
че към момента на настъпване на фактите по главното производство Комисията е знаела, че митническите учреждения в Италия не
работят в неделя, както и че е имало опасност от изчерпване на въпросната квота още през първите дни след откриването ѝ.
Според Bolton Комисията е трябвало или да отложи откриването на квотата до понеделник, или да обработи приетите в Италия молби
за ползване в понеделник, заедно с приетите в други държави членки в неделя, за да гарантира по този начин недискриминационен
достъп до разглежданата квота за всички оператори от Съюза.
Следва обаче да се отбележи, че Комисията не може да носи отговорност за това, че митническите учреждения в Италия не работят
в неделя, както и че Комисията няма задължение единствено поради този факт да премахне различното третиране на италианските
оператори, произтичащо от различните работни дни на митническите учреждения в Италия и в други държави членки.
Предвид на изложеното на четвъртия въпрос следва да се отговори, че членове 308а—308в от Регламента за прилагане трябва да
се тълкуват в смисъл, че допускат възможността Комисията да вземе решение за изключването на оператор от тарифна квота поради
нейното изчерпване още в деня на откриването ѝ, когато това е неделя, неработен ден за митническите учреждения в държавата
членка на установяване на съответния оператор.
По третия въпрос
С третия въпрос, който следва да се разгледа на второ място, запитващата юрисдикция по същество иска да установи дали членове
308а—308в от Регламента за прилагане и релевантните разпоредби на административното споразумение трябва да се тълкуват в смисъл,
че задължават държавите членки да поискат от Комисията спирането на тарифна квота за осигуряване на справедливото и недискриминационно
третиране на вносителите, когато тарифната квота е открита в неделя, неработен ден за митническите учреждения в съответната
държава членка, и когато има опасност споменатата квота да бъде изчерпана още в деня на откриването ѝ, като се има предвид,
че в други държави членки митническите учреждения са отворени в неделя.
В това отношение следва да се отбележи, че евентуалното задължение на държава членка да поиска спирането на тарифна квота
предполага действителна възможност на Комисията да спре откриването на тарифната квота поради неделния неработен ден на митническите
учреждения в държава членка.
Членове 308а—308в от Регламента за прилагане обаче не предвиждат при подобни обстоятелства откриването на тарифна квота да
се спира.
Освен това, както отбелязва Комисията, подобно спиране не би могло да се допусне, тъй като непременно би се стигнало до поставянето
в зависимост на откриването на такава тарифна квота в целия Съюз от особеностите, съществуващи само в една държава членка.
Накрая, следва да се напомни, както бе отбелязано в точка 33 от настоящото решение, че правилата на административното споразумение
не могат да дерогират разпоредбите на Регламента за прилагане.
Предвид на изложеното на третия въпрос следва да се отговори, че членове 308а—308в от Регламента за прилагане трябва да се
тълкуват в смисъл, че не задължават държава членка да поиска от Комисията спирането на тарифна квота за осигуряване на справедливото
и недискриминационно третиране на вносителите, когато тарифната квота е открита в неделя, неработен ден за митническите учреждения
в съответната държава членка, и когато има опасност споменатата квота да бъде изчерпана още в деня на откриването ѝ, като
се има предвид, че в други държави членки митническите учреждения работят в неделя.
По първия въпрос
С първия въпрос, който следва да се разгледа на трето място, запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали митнически
орган на държава членка може сам да се произнесе по молбата за възстановяване по член 239, параграф 2 от Митническия кодекс,
когато той счита, че Комисията не може да носи отговорност за каквато и да било нередност и разглежданата молба не попада
в никой от останалите случаи по член 905, параграф 1 от Регламента за прилагане.
В това отношение следва да се напомни, че по силата на член 899, параграф 2 от Регламента за прилагане националните митнически
органи са компетентни да решат дали във всички останали случаи следва сборовете да бъдат възстановявани, т.е. извън случаите
по параграф 1 от този член, които тук са ирелевантни, „освен такива, в които досието трябва да бъде предадено на Комисията
съгласно член 905“.
Следователно, като се има предвид, че компетентният италиански митнически орган е приел, че особената ситуация на Bolton не
произтича от неизпълнение на задълженията на Комисията и че разглежданата молба за възстановяване не попада в другите хипотези
на член 905, параграф 1 от Регламента за прилагане, неотменно следва, че италианският митнически орган, сезиран с молбата
на Bolton по силата на член 239, параграф 2 от Митническия кодекс, е компетентен да реши дали да уважи молбата за възстановяване.
Предвид на изложеното на първия въпрос следва да се отговори, че в случаи извън посочените в член 899, параграф 1 от Регламента
за прилагане митническият орган на държава членка е компетентен сам да се произнесе по молбата за възстановяване по член 239,
параграф 2 от Митническия кодекс, когато този орган счита, че Комисията не може да носи отговорност за каквато и да било нередност
и разглежданата молба не попада в никоя от останалите хипотези на член 905, параграф 1 от Регламента за прилагане.
По втория въпрос
С втория въпрос, който следва да се разгледа на последно място, запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали член 239
от Митническия кодекс трябва да се тълкува в смисъл, че се отнася до изключването на вносител от Съюза от тарифна квота, чиято
дата на откриване е в неделя, тъй като тя е почивен ден за митническите учреждения на държавата членка по установяване на
вносителя.
За да се отговори на този въпрос, е необходимо предварително да се определи дали член 239 от Митническия кодекс може по принцип
да се прилага при обстоятелства като тези по главното производство.
Всъщност според италианското правителство прилагането на член 239 от Митническия кодекс е изключено, тъй като би довело до
разширяване на тарифната квота над количественото ограничение, произтичащо от членове 2 и 6 от Регламент № 975/2003, а именно
25 750 тона.
Действително по делото, предмет на главното производство, възстановяването на вносните сборове по силата на член 239 от Митническия
кодекс, въпреки изчерпването на въпросната тарифна квота, действително би довело до прилагането по отношение на вноса, осъществен
от вносители като Bolton — предвид на възстановяването на разликата между общите вносни сборове и произтичащите от прилагането
на преференциалното мито, установено за тази тарифна квота, — на преференциално мито.
Тази последица не би могла обаче да изключи прилагането на член 239 от Митническия кодекс при обстоятелства като тези по главното
производство, както става ясно при анализа на текста, структурата и целта на тази разпоредба.
Най-напред, текстът на член 239 от Митническия кодекс не съдържа никакви указания, че не би намерил приложение при обстоятелства
като тези по главното производство.
По-нататък, следва да се напомни, че член 239 от Митническия кодекс съставлява обща клауза за справедливост (Решение от 3 април
2008 г. по дело Militzer & Münch, C‑230/06, Сборник, стр. I‑1895, точка 50, както и Решение от 25 юли 2008 г. по дело C.A.S./Комисия,
C‑204/07 P, Сборник, стр. I‑6135, точка 85).
Следователно, тъй като вносителите, установени в държава членка, в която митническите учреждения не работят в деня на откриване
на тарифна квота, са в невъзможност да осигурят приемането на декларациите за допускане за свободно обращение в същия ден
като установените в други държави членки оператори, е справедливо това неблагоприятно положение да се поправи чрез прилагането
на член 239 от Митническия кодекс.
Накрая, ако се приеме, че тази разпоредба не може да се прилага при обстоятелства като тези по главното производство, митническата
уредба на Съюза не би позволила отчитането на неблагоприятното положение, в което се оказват операторите в дадена държава
членка в сравнение със свои конкуренти, установени в други държави членки, а това би било в разрез с целта на споменатата
разпоредба.
При това положение икономическите последици, описани в точки 50 и 51 от настоящото решение, които неизбежно произтичат от
прилагането на член 239 от Митническия кодекс, по принцип не биха могли да поставят под съмнение приложимостта на тази разпоредба
при обстоятелства като тези по главното производство.
Що се отнася до въпроса дали условията, от които зависи прилагането на член 239 от Митническия кодекс, са налице по главното
производство, следва да се отбележи, че системата за съдебно сътрудничество, установена по силата на член 267 ДФЕС, предполага
запитващата юрисдикция да разреши спора, с който е сезирана, докато Съдът следва да ѝ предостави всички необходими за целта
указания относно правото на Съюза (вж. в този смисъл Решение от 4 февруари 2010 г. по дело Genc, C‑14/09, все още непубликувано
в Сборника, точка 31).
С оглед на посоченото следва да се отбележи, че в съответствие с член 239, параграф 1 от Митническия кодекс във връзка с член 899,
параграф 2, първа алинея от Регламента за прилагане е възможно вносните сборове да се възстановят, когато в случая има особена
ситуация, произтичаща от обстоятелства, при които на заинтересованото лице не може да бъде вменено недобросъвестно поведение
или груба небрежност.
Според постоянната съдебна практика наличието на такава особена ситуация предполага задълженото лице да се намира в изключително
положение спрямо другите оператори, извършващи същата дейност (вж. в този смисъл Решение по дело C.A.S./Комисия, посочено
по-горе, точка 82 и цитираната съдебна практика).
В това отношение следва да се отбележи, че действително Bolton се намира в същото положение като останалите вносители на риба
тон, установени в Италия. Това обаче не изключва възможността да се приеме, че Bolton, както и останалите вносители на риба
тон, установени в Италия, се намират в изключително положение спрямо вносителите на риба тон, установени в останалите държави
членки, като се има предвид, че наличието на обща митническа територия води неотменно до съобразяване със засегнатите вносители
в целия Съюз.
Във връзка с условията за липса на недобросъвестно поведение и груба небрежност следва да се отбележи, че по делото, предмет
на главното производство, няма никакви данни за наличие на недобросъвестно поведение с цел измама или на прояви на небрежност
от страна на Bolton.
Накрая, ако предвид изложените съображения запитващата юрисдикция стигне до извода, че молбата за възстановяване, представена
от Bolton, трябва да бъде уважена, следва да се уточни и че подлежащата на възстановяване сума не би могла да е равна на разликата
между общите митни сборове и благоприятната тарифа, валидна за тарифната квота, а би могла да възлиза само на част от тази
разлика, след като — видно от становището на Комисията — са били отчетени само 73,89302 % от молбата за ползване по реда на
въпросната тарифна квота.
Предвид на изложеното следва на втория въпрос да се отговори, че член 239 от Митническия кодекс трябва да се тълкува в смисъл,
че може да се отнася до изключването на вносител от Съюза от тарифна квота, чиято дата на откриване е в неделя, тъй като тя
е почивен ден за митническите учреждения на държавата членка по установяване на вносителя.

По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход
на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени
за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:
1)
Членове 308а—308в от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане
на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 214/2007
на Комисията от 28 февруари 2007 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат възможността Европейската комисия да
вземе решение за изключването на оператор от тарифна квота поради нейното изчерпване още в деня на откриването ѝ, когато това
е неделя, неработен ден за митническите учреждения в държавата членка на установяване на съответния оператор.
2)
Членове 308а—308в от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 214/2007, трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават
държава членка да поиска от Европейската комисия спирането на тарифна квота за осигуряване на справедливото и недискриминационно
третиране на вносителите, когато тарифната квота е открита в неделя, неработен ден за митническите учреждения в съответната
държава членка, и когато има опасност споменатата квота да бъде изчерпана още в деня на откриването ѝ, като се има предвид,
че в други държави членки митническите учреждения работят в неделя.
3)
В случаи извън посочените в член 899, параграф 1 от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 214/2007, митническият орган
на държава членка е компетентен сам да се произнесе по молбата за възстановяване по член 239, параграф 2 от Регламент (ЕИО)
№ 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО)
№ 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 година, когато този орган счита, че Европейската комисия не може да носи отговорност
за каквато и да било нередност и разглежданата молба не попада в никоя от останалите хипотези на член 905, параграф 1 от споменатия
Регламент № 2454/93.
4)
Член 239 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, трябва да се тълкува в смисъл, че може да се отнася до изключването
на вносител от Европейския съюз от тарифна квота, чиято дата на откриване е в неделя, тъй като тя е почивен ден за митническите
учреждения на държавата членка по установяване на вносителя.
Подписи
*
Език на производството: италиански.