CELEX: 62013TJ0365
EMOTR
Tukiosasto
Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto
Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot
Maaseudun kehittämistoimenpiteet
”Luonnonhaitat” ja maatalousympäristö
Tarkastusten riittävyys
Kiinteämääräiset rahoituskorjaukset
Oikeasuhteisuus

)
Asian tausta
Komissio sulki Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle tekemällään täytäntöönpanopäätöksellä 2013/214/EU (
EUVL L 123, s. 11
; jäljempänä kanteen kohteena oleva päätös) muiden yhteisön rahoituksen ulkopuolelle jätettyjen menojen joukossa yhteisön rahoituksen ulkopuolelle tietyt Liettuan tasavallan suorittamat menot, jotka oli ilmoitettu varainhoitovuosien 2008 ja 2009 osalta. Rahoituksen ulkopuolelle suljetut menot liittyivät maaseuturahaston tukitoimenpiteisiin, jotka koskivat toimintalinjaa 2 Liettuan maaseudun vuosien 2007–2013 kehittämisohjelman osalta (jäljempänä ohjelma), joka oli hyväksytty 19.10.2007 annetulla komission päätöksellä K(2007) 5076, jota on viimeksi muutettu 14.12.2009 annetulla komission päätöksellä K(2009) 10216.
Kanteen kohteena oleva päätös annettiin sen jälkeen, kun Liettuassa oli 21.9.–27.9.2009 suoritettu maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä tutkimus sen tarkistamiseksi, oliko ohjelman toimintalinjan 2 hallinnointijärjestelmä Euroopan unionin säännöstön mukainen.
Mainitun tutkimuksen perusteella laadittu tarkastuskertomus annettiin Liettuan tasavallalle tiedoksi 10.12.2009 päivätyllä kirjeellä. Komissio vastaanotti Liettuan viranomaisten vastauksen 1.2.2010.
Komissio kutsui koolle kahdenvälisen kokouksen, joka pidettiin 21.10.2010. Liettuan tasavallan ja komission edustajat keskustelivat sen kuluessa tarkastuksen tuloksista. Mainitun kokouksen pöytäkirja lähetettiin Liettuan viranomaisille 13.12.2010.
Komissio antoi 10.11.2011 päivätyssä kirjeessä Liettuan tasavallalle tiedoksi tutkimusta koskevat havaintonsa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21.6.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 885/2006 (
EUVL L 171, s. 90
) 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Komissio ehdotti kyseisessä kirjeessä, että sellaisten menojen osalta, jotka vastasivat vuosina 2008 ja 2009 jätettyjä hakemuksia, sovellettaisiin viiden prosentin kiinteämääräistä korjausta maatalouden ympäristötoimenpiteen (toimenpide nro 214) osalta ja kahden prosentin kiinteämääräistä korjausta sellaisten maanviljelijöiden hyväksi, jotka toimivat alueilla, joilla on muita kuin vuoristoseutuihin liittyviä luonnonhaittoja, koskevan toimenpiteen (toimenpide nro 212) (jäljempänä luonnonhaittoja koskeva toimenpide) osalta.
Liettuan viranomaiset saattoivat 22.12.2011 kyseiseen rahoituskorjaukseen liittyvän ehdotuksen sovitteluelimen käsiteltäväksi asetuksen N:o 885/2006 16 artiklan mukaisesti. Sovitteluelin antoi lopullisen kertomuksensa 30.3.2012. Komissio otti kyseisen kertomuksen päätelmät osittain huomioon.
Komissio muutti lopullista kantaansa 23.11.2012 päivätyllä kirjeellä.
Kanteen kohteena oleva päätös ja sen mukana rahoituskorjauksen syitä esittelevä yhteenvetokertomus toimitettiin Liettuan tasavallalle 3.5.2013. Mainitussa päätöksessä määrättiin hakemusten jättövuosien 2008 ja 2009 osalta 3448510 euron suuruisesta rahoituskorjauksesta, joka liittyi ohjelman toimintalinjaan 2 kuuluviin toimenpiteisiin 1 ja 9.
Komissio perusteli rahoituskorjauksen määräämisen pääasiallisesti seuraavilla syillä:
—
eläintiheyteen liittyvää tukikelpoisuuskriteeriä ei ole noudatettu siltä osin kuin on kyse luonnonhaittoja koskevasta toimenpiteestä
—
maatalouden ympäristötoimenpiteitä koskevien sitoumusten osalta viljelylohkoja ei tarkastettu 100-prosenttisesti
—
lannoitteiden käyttöä koskevaan sitoumukseen liittyvä tarkastus ei ollut riittävä, koska tarkastus oli ainoastaan visuaalinen.
Menettely ja asianosaisten vaatimukset
Kantaja nosti nyt käsiteltävän kanteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 12.7.2013 toimittamallaan kannekirjelmällä.
Liettuan tasavalta vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
kumoaa kanteen kohteena olevan päätöksen siltä osin kuin siinä jätetään yhteisön rahoituksen ulkopuolelle tietyt menot, jotka se on suorittanut maaseuturahaston puolesta
—
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
hylkää kanteen
—
velvoittaa Liettuan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
Liettuan tasavalta vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste koskee neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 7.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1975/2006 (
EUVL L 386, s. 74
) 10 ja 15 artiklan rikkomista ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 15.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1974/2006 (
EUVL L 368, s. 15
) 48 artiklan rikkomista. Toinen kanneperuste koskee yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (
EUVL L 209, s. 1
) 31 artiklan 2 kohdan rikkomista ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista.
Muut kanneperusteet koskevat maatalouden ympäristötoimenpidettä. Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1975/2006 14 artiklan 2 kohdan, asetuksen N:o 1974/2006 48 artiklan 1 kohdan ja neuvoston asetuksissa (EY) N:o 1782/2003 ja (EY) N:o 73/2009 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 479/2008 säädettyjen täydentävien ehtojen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 (
EUVL L 141, s. 18
) 29 artiklan rikkomista, liittyy sitoumusten valvontaan kaikkien viljelylohkojen osalta. Neljäs ja viides kanneperuste, jotka koskevat yhtäältä asetuksen N:o 1975/2006 10 artiklan rikkomista ja toisaalta asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohdan rikkomista sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamista, liittyvät lannoitteiden käyttöön liittyviä sitoumuksia koskeviin tarkastuksiin.
– –
Viides kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohdan rikkomista ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista
Liettuan tasavalta riitauttaa viiden prosentin suuruisen rahoituskorjauksen, joka on suoritettu sellaisten maatalouden ympäristötoimenpiteiden osalta, joihin liittyy lannoitteiden käyttöä koskeva kriteeri, ja joka perustuu komission havaintoon siitä, että suoritetut visuaaliset tarkastukset olivat riittämättömiä. Liettuan tasavalta väittää, että viiden prosentin suuruinen rahoituskorjaus on suhteeton väitettyyn rikkomukseen nähden ja että se menee pitemmälle kuin on tarpeellista unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi ja tähän soveltuvaa.
Liettuan tasavalta toteaa, että sovitteluelin esitti kertomuksessaan epäilynsä siitä, oliko viiden prosentin suuruinen rahoituskorjaus perusteltu. Taannehtivasti suoritetut tarkastukset nimittäin osoittivat Liettuan tasavallan mukaan, ettei yhtäkään rikkomusta ollut tapahtunut, joten väitetty rikkomus on merkinnyt ainoastaan vähäistä riskiä maaseuturahaston kannalta.
On muistettava, että asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohdan mukaan komissio arvioi yhteisön rahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot ottaen huomioon yhtäältä rikkomuksen laadun ja vakavuuden ja toisaalta unionille aiheutuneen taloudellisen vahingon.
Asiakirjassa nro VI/5330/97 määrätään tältä osin viiden prosentin korjauksesta silloin, kun kaikki olennaiset valvontatoimenpiteet on toteutettu, mutta niitä ei ole sovellettu lukumäärän, toistuvuuden tai perusteellisuuden osalta asetuksissa edellytetyllä tavalla, ja kun näin ollen on mahdollista todeta kohtuullisella varmuudella, että niiden perusteella ei saada riittävää varmuutta hakemusten sääntöjenmukaisuudesta ja että unionin talousarvioon kohdistunut menetysten riski on ollut huomattava.
Siltä osin kuin nyt käsiteltävässä asiassa on ensinnäkin kyse rikkomuksen laadusta ja vakavuudesta, komissio esittää perustellusti, että jos lannoitteiden käyttöä koskevaan kriteeriin liittyvät tarkastukset ovat ainoastaan visuaalisia, kyseistä laiminlyöntiä on pidettävä tarkastuksen olennaiseen seikkaan vaikuttavana puutteena, jolla lähtökohtaisesti voidaan perustella viiden prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus asiakirjan nro VI/5330/97 mukaisesti (ks. edellä 111 kohta).
Kuten komissio huomauttaa, kyseistä kiinteämääräistä korjausta on sovellettu ainoastaan toimenpiteisiin, joita koskee lannoitteiden käyttöä koskeva kriteeri. Tämä ilmenee yhteenvetokertomuksesta, eikä kantaja kiistä sitä.
Siltä osin kuin on toiseksi kyse sen taloudellisen riskin merkityksestä, joka aiheutuu puutteista sellaisiin toimenpiteisiin kohdistuvissa tarkastuksissa, joita koskee lannoitteiden käyttöä koskeva kriteeri, on kuitenkin tarkistettava, saattoiko komissio perustellusti katsoa, että kyseinen laiminlyönti merkitsi unionin talousarvioon kohdistuvaa huomattavaa menetysten riskiä asiakirjassa nro VI/5330/97 tarkoitetulla tavalla (ks. edellä 111 kohta).
Oikeuskäytännössä on todettu, että vaikka komission on näytettävä toteen unionin sääntöjen rikkominen, sen jälkeen kun tämä rikkominen on osoitettu, jäsenvaltion on tarvittaessa osoitettava, että komissio on tehnyt virheen määrittäessään, mitä rahoitusseurauksia rikkomisella on (ks. tuomio 7.7.2005, Kreikka v. komissio, C-5/03, Kok.,
EU:C:2005:426
, 38 kohta).
Nyt käsiteltävässä asiassa Liettuan tasavalta, jota unionin yleinen tuomioistuin kehotti kirjallisesti täsmentämään istunnossa, minkälaisia kattavampia tarkastuksia oli suoritettu jälkikäteen vuosina 2008 ja 2009 suoritettujen visuaalisten tarkastusten luotettavuuden tarkistamiseksi, esitti, että sellaisten suositusten perusteella, jotka oli esitetty Liettuan viranomaisille 10.12.2009 toimitetussa tarkastuskertomuksessa, jälkikäteisiä tarkastuksia oli suoritettu komission suosittelemien menetelmien mukaisesti tarkistamalla muun muassa laskut ja kirjanpito 10 prosentilta asianomaisista maanviljelijöistä.
Komissio ei ole kiistänyt sitä, että jälkikäteisissä tarkastuksissa käytetyt menetelmät olivat sen suositusten mukaisia. Se on väittänyt, etteivät kyseiset tarkastukset poistaneet alkuperäistä laiminlyöntiä.
Koska kyseiset jälkikäteiset tarkastukset – jotka ovat perustuneet eri menetelmien yhdistelmään ja jotka ovat koskeneet 10:tä prosenttia otoksesta – eivät ole johtaneet yhdenkään rikkomuksen toteamiseen 215 näin tarkastetun hakijan joukosta (ks. edellä 109 kohta), on aiheellista katsoa, että Liettuan tasavalta on osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että käytännössä unionin säännöstön mukaisten ristikkäistarkastusten puuttuminen oli merkinnyt ainoastaan vähäistä taloudellista riskiä unionin talousarviolle. Asiakirjan nro VI/5330/97 määräysten mukaan tämä riski ei kuitenkaan oikeuttanut viiden prosentin suuruisen rahoituskorjauksen soveltamista asianomaisten toimenpiteiden osalta, koska tällaisesta korjauksesta määrätään yksinomaan sellaisten tapausten varalta, joissa unionin talousarvioon kohdistunut menetysten riski on huomattava.
Näin ollen on todettava, että viiden prosentin suuruisen rahoituskorjauksen määrääminen lannoitteiden käyttöä koskevaan kriteeriin liittyvien maatalouden ympäristötoimenpiteiden osalta on asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohdan ja suhteellisuusperiaatteen vastaista.
Näin ollen on todettava, että viides kanneperuste on hyväksyttävä. Kanne on hylättävä neljän muun kanneperusteen osalta.
Tästä seuraa, että kanteen kohteena oleva päätös on kumottava siltä osin kuin siinä määrätään viiden prosentin suuruisesta rahoituskorjauksesta lannoitteiden käyttöä koskevaan kriteeriin liittyvien maatalouden ympäristötoimenpiteiden osalta.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos hävinneitä asianosaisia on useita, unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee, miten kulut on jaettava näiden asianosaisten kesken.
Nyt käsiteltävässä asiassa on aiheellista määrätä, että kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (seitsemäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 2.5.2013 tehty komission täytäntöönpanopäätös 2013/214/EU kumotaan siltä osin kuin siinä määrätään viiden prosentin suuruisesta rahoituskorjauksesta lannoitteiden käyttöä koskevaan kriteeriin liittyvien maatalouden ympäristötoimenpiteiden osalta.

2)
Kanne hylätään muilta osin.

3)
Liettuan tasavalta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Van der Woude
Wiszniewska-Białecka
Ulloa Rubio
Julistettiin Luxemburgissa 26 päivänä helmikuuta 2015.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: liettua.
(
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.