CELEX: 62011CJ0663
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem
92/12/EGK irányelv
Jövedéki adók
A jövedéki adó megfizetésének helye szerinti tagállamban történő szabadforgalomba bocsátás
Ugyanazon termékek más tagállamba való szállítása, ahol a jövedéki adót szintén megfizették
Az első tagállamban megfizetett jövedéki adó visszatérítése iránti kérelem
A kérelem azon okból történő elutasítása, hogy azt nem az áruk feladását megelőzően nyújtották be
Az uniós joggal való összeegyeztethetőség

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1992. december 14-i 92/108/EGK tanácsi irányelvvel (
HL L 390., 124. o.
; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 235. o.) módosított, a jövedékiadó-köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1992. február 25-i 92/12/EGK tanácsi irányelv (
HL L 76., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 179. o.; a továbbiakban: 92/12 irányelv) rendelkezéseinek értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Scandic Distilleries SA (a továbbiakban: Scandic) és a Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (a kiemelt adózók főigazgatósága; a továbbiakban Direcţia Generală) között a Romániától eltérő tagállamban való fogyasztásra szánt jövedékiadó-köteles termékeket terhelő jövedéki adónak a termékek szállítását követően történő visszatérítése tárgyában folyó jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 92/12 irányelv tizennyolcadik preambulumbekezdése értelmében „a jövedéki adónak a termék szabadforgalomba bocsátása szerinti tagállamban történő megfizetése az adó visszatérítését kell, hogy eredményezze, ha a terméket nem a forgalomba bocsátás tagállamában szándékoznak felhasználni”.
Az említett irányelv 6. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A jövedéki adó a szabadforgalomba bocsátáskor vethető ki vagy olyan hiány megállapítása esetén, amely […] jövedékiadó-köteles.
Jövedéki termékek szabadforgalomba bocsátása a következőket jelenti:
a)
az adófelfüggesztési eljárásból való kilépés, ideértve a szabálytalan kilépést is;
b)
termékek adófelfüggesztési eljáráson kívül történő előállítása, ideértve a szabálytalan előállítást is;
c)
azon termékek bármilyen importálása, ideértve a szabálytalan importálást is, amelyek nem kerültek adófelfüggesztés alá.”
A 92/12 irányelv 7. cikkének (1)–(6) bekezdése értelmében:
„(1)   Egy tagállamban már szabadforgalomba bocsátott jövedéki termék esetén, amelyet egy másik tagállamban kereskedelmi célból tartanak, a jövedéki adót azon tagállamban vetik ki, amelyikben ezt a termékeket tartják.
(2)   E célból, ha az egyik tagállamban a 6. cikk alapján már [szabadforgalomba] bocsátott terméket egy másik tagállamba szállítanak, vagy egy másik tagállamba szállítani szándékoznak, vagy ott használnak fel egy önálló gazdasági tevékenységet végző kereskedő vagy egy közjogi intézmény céljaira, a 6. cikk sérelme nélkül a jövedéki adót e másik tagállamban kell felszámítani.
(3)   Az összes körülménytől függően az adófizetési kötelezettség a szállítást végzőt vagy a szállítani szándékozott terméket birtokban tartót vagy a terméket a szabadforgalomba bocsátástól eltérő tagállamban felhasználásra átvevő személyt vagy az ügylet által érintett megfelelő kereskedőt vagy közjogi intézményt terheli.
(4)   Az (1) bekezdésben említett termék a 18. cikk (1) bekezdésében említett okmány főbb adatait feltüntető kísérőokmány mellett mozog a különböző tagállamok területei között. Ezen okmány formáját és tartalmát az ezen irányelv 24. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően kell megállapítani.
(5)   A (3) bekezdésben említett személynek, kereskedőnek vagy szervnek a következő követelményeknek kell megfelelnie:
a)
az áru feladása előtt nyilatkozatot tesz a rendeltetési hely szerinti tagállam adóhatóságai részére, és biztosítja a jövedéki adó megfizetését;
b)
a tagállam által meghatározott eljárás szerint megfizeti a rendeltetési hely szerinti tagállamban előírt jövedéki adót;
c)
hozzájárul bármely ellenőrzéshez, amely lehetővé teszi a rendeltetési hely szerinti tagállam adóigazgatása számára, hogy meggyőződjön a termék átvételéről és a terméket terhelő jövedéki adó megfizetéséről.
(6)   Az (1) bekezdésben említett első tagállamban megfizetett jövedéki adó visszatérítésére a 22. cikk (3) bekezdése alapján kerül sor.”
A 92/12 irányelv 22. cikkének szövege a következő:
„(1)   A megfelelő esetekben a szabadforgalomba bocsátott jövedéki termék jövedéki adója a kereskedő üzletvitele során tett kérelmére a forgalomba bocsátás szerinti tagállam adóhatóságai által visszatéríthető, ha abban a tagállamban nem szándékozzák azokat elfogyasztani.
A tagállamok azonban elutasíthatják a visszatérítési kérelmet, ha az teljes mértékben nem felel meg az általuk meghatározott feltételeknek.
(2)   Az (1) bekezdés alkalmazásában a következő rendelkezéseket kell alkalmazni:
a)
az áru elküldése előtt a feladónak visszatérítési kérelmet kell benyújtania a tagállama illetékes hatóságaihoz, és bizonyítnia kell, hogy a jövedéki adót megfizették. Az illetékes hatóságok azonban nem utasíthatják el a visszatérítést kizárólag azon az alapon, hogy olyan, általuk kiadott dokumentumot nem mutattak be, amely a kezdeti fizetés megtörténtét igazolja;
b)
az a) pontban említett áruk szállítása a III. cím rendelkezéseinek megfelelően történik;
c)
a feladó bemutatja a tagállama illetékes hatóságainak a b) pontban említett okmány címzett által megfelelően kitöltött példányát, amelyet vagy egy olyan okmánynak kell kísérnie, amely igazolja a jövedéki adó biztosítását a fogyasztás szerinti tagállamban vagy olyannak, amely tartalmazza a következő adatokat:
—
a rendeltetés szerinti tagállam adóhatóságai érintett hivatalának címe,
—
a nyilatkozat e hivatal általi elfogadásának dátuma e nyilatkozat hivatkozási vagy iktatási számával együtt;
d)
egy tagállamban szabadforgalomba bocsátott és ennélfogva a tagállam adózási vagy nemzeti azonosító jelét viselő jövedéki termékek után a jövedéki adó visszatérítésének jogosultsága fennáll, feltéve ha a kibocsátó tagállam adóhatóságai megállapították, hogy az ilyen jelzéseket megsemmisítették.
(3)   A 7. cikkben említett esetekben az áru feladása szerinti tagállam csak akkor köteles visszatéríteni a megfizetett jövedéki adót, ha azt a 7. cikk (5) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban a rendeltetési hely szerinti tagállamban korábban már megfizették.
A tagállamok azonban elutasíthatják a visszatérítési kérelmet, ha az teljes mértékben nem felel meg az általuk meghatározott feltételeknek.
[...]
(5)   Az egyes tagállamok adóhatóságai meghatározzák a területükön történő visszatérítéshez szükséges ellenőrzési eljárásokat és módszereket. A tagállamok biztosítják, hogy a visszatérített jövedéki adó ne haladja meg a ténylegesen befizetett összeget.”
A román jog
Az adótörvénynek a jövedékiadó-köteles termékek után megfizetett jövedéki adó visszatérítésére vonatkozó 192-6. cikke értelmében:
„(1)   A kereskedő tevékenységének időtartama alatt a Romániában szabadforgalomba bocsátott jövedéki termékeket terhelő jövedéki adó visszatérítését, ha e termékeket más tagállamban való fogyasztásra szánták, az alábbi feltételek tiszteletben tartásával kérheti:
a)
a termékek feladása előtt a feladó kereskedőnek visszatérítési kérelmet kell benyújtania az illetékes adóhatósághoz, és igazolnia kell a jövedéki adó megfizetését;
b)
a termékeknek a rendeltetési hely szerinti tagállamba való szállítása a 192-4. cikk rendelkezéseinek megfelelően történik;
c)
a feladó kereskedőnek be kell mutatnia az illetékes adóhatóságoknak a 192-5. cikknek megfelelő okmány érkeztetett, a címzett által hitelesített másolatát, amelyhez mellékelni kell azon okmányt, amely igazolja, hogy a jövedéki adót a rendeltetési hely szerinti tagállamban megfizették. A feladó kereskedő továbbá megjelöli a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes adóhatóságának postacímét, a címzett nyilatkozatának a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes adóhatóságai általi kézhezvétele időpontját, valamint e nyilatkozat iktatási számát.
(2)   Azon jövedéki termékek vonatkozásában, amelyeket Romániában láttak el jelzéssel és bocsátottak szabadforgalomba, az illetékes adóhatóság akkor térítheti vissza a jövedéki adót, ha e hatóságok megállapítják, hogy a szóban forgó jelzéseket szabályszerűen semmisítették meg.
(3)   A 192-3. cikkben szabályozott esetekben az illetékes adóhatóságok csak akkor térítik vissza a megfizetett jövedéki adót, ha a jövedéki adót a rendeltetési hely szerinti tagállamban a 192-3. cikk (5) bekezdésében előírt eljárásnak megfelelően korábban megfizették.
(4)   A 192-8. cikk (1) bekezdésében szabályozott esetekben az illetékes adóhatóságok az eladó kérelmére visszatéríthetik a megfizetett jövedéki adót, ha az eladó betartotta a 192-8. cikk (4) bekezdésében előírt eljárásokat.”
Az adótörvény végrehajtásával kapcsolatos, a román kormány 44/2004. sz. határozatával elfogadott módszertani szabályoknak az adótörvény 192-6. cikkére vonatkozó 18-4. pontja (a továbbiakban: a módszertani szabályok 18-4. pontja) a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Annak a feladó kereskedőnek, aki kérni szeretné a más tagállamban való fogyasztás céljából feladandó termékek után járó jövedéki adó visszatérítését, a termékek feladása előtt ahhoz az illetékes adóhatósághoz, ahol adóalanyként nyilvántartják, a 11. mellékletben előírt minta szerinti visszatérítési kérelmet kell benyújtania.
(2)   A termékek címzett általi átvételét és a jövedéki adónak a rendeltetési hely szerinti tagállamban való megfizetését követően a feladó kereskedő ahhoz az illetékes adóhatósághoz, ahol adóalanyként nyilvántartják, a jövedéki adó visszatérítése érdekében benyújtja az adótörvény 192-6. cikke (1) bekezdésének c) pontjában előírt okmányokat.
(3)   A visszatérített jövedéki adó a feladott és a ténylegesen átvett mennyiségek után jár.
(4)   A jövedéki adót az adóeljárásról szóló törvény rendelkezéseinek megfelelően kell visszatéríteni.
(5)   Azon jövedéki termékek vonatkozásában, amelyeket Romániában láttak el jelzéssel és bocsátottak szabadforgalomba, és amelyeket más tagállamban való fogyasztásra szántak, az illetékes adóhatóság a jövedéki adót csak a feladott termékmennyiséget terhelő jövedéki adó összegének megfelelő összeghatárig térítheti vissza. A jelzések eltávolítása a feladó kereskedő kérelmére adóhatósági felügyelettel történik.
(6)   Abban az esetben, amikor a romániai kereskedő más tagállamban szabadforgalomba bocsátott jövedéki termékeket fog kapni, e tényről nyilatkoznia kell az illetékes adóhatóság felé a termékek szállító általi feladását megelőzően. E nyilatkozat alapján az illetékes adóhatóság tudomásul veszi azt a cselekményt, amelyre sor fog kerülni, és amelynek vonatkozásában a jövedéki adó felszámíthatósága a termékek átvételének időpontjában keletkezik oly módon, hogy a fizetési határidő a termékek átvételének napja után közvetlenül következő első munkanap.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A Scandic román társaság, amely desztillált alkoholtartalmú termékeket értékesít Romániában és más tagállamokban. 2009. február, március, május, június és július hónapban a Cseh Köztársaságban való fogyasztásra szánt alkoholtartalmú termékeket bocsátott szabadforgalomba Romániában, és e termékek tekintetében jövedéki adót fizetett Romániában.
2009 szeptembere és 2010 februárja között a Scandic a 92/12 irányelv 22. cikke és a román adótörvény 192-6. cikke alapján ennek az adónak a visszatérítését kérte a Direcţia Generalătól. E visszatérítés iránti kérelmek az adótörvény említett cikkének és a módszertani szabályok 18-4. pontjának megfelelően kerültek benyújtásra. A Scandic tiszteletben tartotta az adótörvény VII. címének 11. mellékletében foglalt összes követelményt, mivel benyújtotta a címzett nevére és adószámára, a feladott termékek leírására, a termékek átvételének időpontjára, az átvett mennyiségre és a rendeltetési hely szerinti tagállamban a jövedéki adó megfizetésére vonatkozó adatokat.
A visszatérítési kérelmek azt követően kerültek benyújtásra, hogy az áruk megérkeztek a Cseh Köztársaságba. A Scandic azzal magyarázta e késedelmet, hogy csak azt követően rendelkezett az adótörvény VII. címének 11. mellékletében előírt valamennyi okmánnyal, miután az áruk a rendeltetési helyre megérkeztek, és a jövedéki adót a rendeltetési hely szerinti tagállamban megfizették. A Scandic azt állította, hogy ily módon el kívánta kerülni a visszatérítési kérelmeknek a szükséges bizonyítékok hiánya alapján történő elutasítása kockázatát, jóllehet ez az általa megelőlegezett összegek visszatérítésének meglehetős késedelmét feltételezte.
A Scandic szerint, mivel a 11. mellékletben említett adatok többek között a termékek átvételének időpontjára és az átvett mennyiségre utalnak, nyilvánvaló, hogy ezen adatok és az azokat alátámasztó okmányok csak e termékeknek a rendeltetési hely szerinti tagállamba való szállítását követően terjeszthetők elő. A Scandic azt állítja, hogy ily módon a hiánytalan visszatérítési kérelem benyújtása csupán a szállítás és a rendeltetési hely szerinti tagállamban történő átvétel időpontját követően volt lehetséges. A Scandic azt is hangsúlyozza, hogy a visszatérítési kérelem 11. mellékletben előírt mintájából az következik, hogy a visszatérítési kérelmeket havonta, és nem a jövedékiadó-köteles termékek másik tagállamba való elküldését követően kell benyújtani.
Tekintettel arra, hogy a Direcţia Generală nem adott helyt a Scandic visszatérítés iránti kérelmeinek, ez utóbbi keresetet nyújtott be a Tribunalul Bihorhoz, és azt kérte, hogy a Direcţia Generalăt kötelezzék a szóban forgó jövedéki adó visszatérítésére és a vonatkozó kamatok megfizetésére.
Ellenkérelmében a Direcţia Generală elismerte, hogy a román adótörvény 192-6. cikkében előírt minden szükséges okmányt benyújtottak. Mindazonáltal pontosította, hogy azon okból utasítja el a visszatérítés iránti kérelmet, hogy a Scandic e visszatérítést nem a 92/12 irányelv 22. cikkének megfelelően, a termékek másik tagállamba való feladását megelőzően kérte.
Mivel a Tribunalul Bihor elutasította a Scandic keresetét, ez utóbbi fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben a kérdést előterjesztő bírósághoz.
A Curtea de Apel Oradea, mivel úgy ítélte meg, hogy határozata meghozatalához szükséges a 92/12 irányelv rendelkezéseinek értelmezése, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétes-e az európai joggal (a 92/12[…] irányelv 7. és 22. cikkével, valamint az irányelv preambulumbekezdéseivel) a jövedékiadó-visszatérítési kérelem román adóhatóságok általi elutasítása akkor, amikor:
a)
a jövedékiadó-visszatérítést kérő kereskedő igazolta a nemzeti szabályozás által a visszatérítési kérelem elfogadhatóságával kapcsolatban előírt valamennyi formai feltétel, és különösen
i.
a jövedéki adó Romániában történt megfizetésének igazolására, és
ii.
a jövedéki termékek más tagállamba történő feladásának igazolására vonatkozó feltételek teljesítését;
b)
egyes okmányok, amelyeket a román adójogi szabályozás (az adótörvény 192-6. cikke, a […] [módszertani] szabályok 18-4. pontja, és az adótörvény VII. címének 11. melléklete) szerint a visszatérítési kérelemhez csatolni kell, kizárólag a jövedéki termékek más tagállamba történő szállítását követően nyújthatók be;
c)
a román adójogi szabályozás (a [módszertani] szabályok 18-4. pontjának (4) bekezdése) minden visszatérítési kérelem vonatkozásában 5 éves általános határidőt ír elő?
2)
Úgy kell-e értelmezni a 92/12[…] irányelv 22. cikke [(2)] bekezdésének a) pontját, hogy amennyiben a kereskedő a más tagállamban való fogyasztásra szánt jövedéki termékeknek ezen tagállamba történő szállítását megelőzően nem terjeszt elő jövedékiadó-visszatérítési kérelmet abban a tagállamban, amelyben a jövedéki adót megfizették, az a kereskedőnek a megfizetett jövedéki adó visszatérítéséhez fűződő joga elvesztéséhez vezet?
3)
Ha a második kérdésre adandó válasz igenlő, az a megoldás, amely szerint a kereskedő elveszti a jövedékiadó-visszatérítéshez fűződő jogát, az ugyanazon jövedéki termékek kettős megadóztatására tekintettel (abban a tagállamban, amelyben a jövedéki termékeket eredetileg szabadforgalomba bocsátották, valamint abban a tagállamban, amelyben azokat fogyasztásra szánták) összhangban van-e az adósemlegesség elvével?
4)
Ha a második kérdésre adandó válasz igenlő, a más tagállamban való fogyasztásra szánt, szabadforgalomba bocsátott termékeket terhelő jövedéki adó megfizetésének időpontja és a jövedéki termékeknek a fogyasztás szerinti másik tagállamba való feladásának időpontja közötti rendkívül rövid időtartam úgy tekinthető-e, mint amely összhangban van az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvével? E szemszögből releváns-e az, hogy az az általános határidő, ameddig kérhető az adók, illetékek vagy hozzájárulások visszatérítése a szóban forgó tagállamban, sokkal hosszabb?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Előzetesen meg kell állapítani, hogy a 92/12 irányelvet hatályon kívül helyezte a jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről és a 92/12/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. december 16-i 2008/118/EK tanácsi irányelv (
HL L 9., 12. o.
). Mindazonáltal a 2008/118 irányelv 48. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében a tagállamoknak csak 2010. április 1-jétől kezdődően kell megfelelniük ezen irányelvnek. Következésképpen az alapügy a 92/12 irányelv hatálya alá tartozik.
A román kormány úgy ítéli meg, hogy az első kérdés mint olyan elfogadhatatlan, mivel nyilvánvaló tény megállapítására irányul, nevezetesen arra, hogy a 92/12 irányelvvel ellentétes-e az a nemzeti gyakorlat, miszerint a visszatérítési kérelmet akkor is elutasítják, ha teljesül a visszatérítés valamennyi, az ezen irányelv – amelynek átültetését nem vitatták – alkalmazásával elfogadott nemzeti jog szerinti feltétele.
A román kormány azt állítja, hogy ettől eltér a jogvita tényállása, és kiemeli, hogy azt a jogkérdést, amelyre az alapügy megoldása céljából szükséges választ adni, a többi előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés tartalmazza.
Tekintettel arra, hogy az előterjesztett kérdéseket együttesen kell megvizsgálni, és azokra egységes választ kell adni, az első kérdés elfogadhatóságát nem szükséges megvizsgálni.
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 92/12 irányelvet úgy kell-e értelmezni, hogy amennyiben az egyik tagállamban szabadforgalomba bocsátott jövedékiadó-köteles termékeket, miután a jövedéki adót itt megfizették, más tagállamba szállították, ahol e termékek jövedékiadó-kötelesek, a feladás helye szerinti tagállamban megfizetett jövedéki adó visszatérítése iránti kérelmet el lehet utasítani pusztán azon indokból, hogy e kérelmet nem az említett termékek feladását megelőzően nyújtották be.
A 92/12 irányelv célja, hogy megállapítsa a jövedékiadó-köteles termékek birtokban tartásának, forgalmának és ellenőrzésének egyes szabályait, különösen annak biztosítása érdekében, hogy a jövedéki adó minden tagállamban azonos módon legyen felszámítható (lásd a
C-5/05. sz. Joustra-ügyben 2006. november 23-án hozott ítélet [EBHT 2006., I-11075. o.]
27. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
E harmonizáció lehetővé teszi a kettős adóztatás elkerülését a tagállamok között (lásd ebben az értelemben a
C-392/05. sz. Alevizos-ügyben 2007. április 26-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-3505. o.]
38. pontját).
Annak biztosítása érdekében, hogy a jövedéki adó megfizetésére kizárólag a szabadforgalomba bocsátás helye szerinti tagállamban kerüljön sor, a 92/12 irányelv 22. cikke bizonyos feltételek mellett előírja a más tagállamban megfizetett jövedéki adó visszatérítését.
A 92/12 irányelv 22. cikke (1)–(3) bekezdésének rendelkezéseiből az következik, hogy ezek a visszatérítés két eltérő eljárását írják elő.
E megkülönböztetés egyfelől az említett irányelv 22. cikke (1) és (2) bekezdésének, másfelől e 22. cikk (3) bekezdésének szövegéből következik.
A 92/12 irányelv 22. cikkének (1) és (2) bekezdésében foglalt visszatérítési eljárás azon tényállásokra alkalmazandó, amelyekben a valamely tagállamban a jövedékiadó-köteles termékeket, amelyek után a jövedéki adót megfizették, adófelfüggesztéssel egy másik tagállamba szállítják, ahol a termékek szintén jövedékiadó-kötelesek, anélkül hogy szükséges lenne az, hogy ez utóbbi helyen a jövedéki adót már megfizették volna. Ezzel szemben az ezen irányelv 22. cikke (3) bekezdésének hatálya alá tartozó tényállások esetében a jövedéki adó kizárólag akkor kerül megtérítésre, ha azt mind a feladás szerinti, mind pedig a rendeltetési hely szerinti tagállamban megfizették.
Ésszerűnek tűnik, hogy az uniós jogalkotó szigorúbb követelményeket írt elő azon tényállások esetében, amikor a visszatérítést azt megelőzően kérelmezik, hogy a jövedéki adót a rendeltetési hely szerinti tagállamban megfizették volna. E követelmények között szerepel az, miszerint a visszatérítés iránti kérelmet az érintett áruk elküldését megelőzően kell benyújtani. A másik követelményt a 92/12 irányelv 22. cikke (2) bekezdésének b) pontja írja elő, amely szerint az áruk szállítása a III. cím rendelkezéseinek megfelelően történik, azaz ezen áruknak adófelfüggesztés alatt kell állniuk.
Ezzel szemben a 92/12 irányelv 22. cikkének (3) bekezdése semmilyen kötelezettséget nem ír elő a visszatérítés iránti kérelem benyújtásának időpontja tekintetében. Ezenfelül az árukra nem az adófelfüggesztéssel történő szállítás kötelezettsége vonatkozik, hanem kizárólag az, miszerint ezeket az árukat az ezen irányelv 7. cikkének (4) bekezdésében előírt okmánynak kell kísérnie.
Azt a körülményt, miszerint egyfelől a 92/12 irányelv 22. cikkének (1) és (2) bekezdése, másfelől pedig ezen irányelv 22. cikkének (3) bekezdése két eltérő eljárást ír elő, az a tény is bizonyítja, hogy az (1) és a (3) bekezdés második albekezdései ugyanazt a rendelkezést tartalmazzák, amelynek értelmében „[a] tagállamok azonban elutasíthatják a visszatérítési kérelmet, ha az teljes mértékben nem felel meg az általuk meghatározott feltételeknek”. Erre az ismétlésre nem lenne szükség, ha az említett 22. cikk (1)–(3) bekezdése egyetlen visszatérítési eljárást szabályoznának.
Egyébiránt e két eltérő eljárást magyarázza és részletezi az Európai Közösségek Bizottsága által előterjesztett, a 92/12 irányelv elfogadásához vezető, a jövedékiadó-köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1990. november 7-i (COM(90) 431 végleges) tanácsi irányelvjavaslat, amely az egyes cikkeket magyarázó részében pontosítja, hogy a visszatérítési eljárás első típusa lehetőséget nyújt valamennyi feladó számára, hogy adófelfüggesztés alá vonja vagy újra adófelfüggesztés alá vonja a jövedékiadó-köteles termékeket, lehetővé téve ily módon a jövedéki adó azt megelőző visszatérítését az első tagállamban, hogy a második tagállamban a jövedéki adót megfizették volna. Ezenfelül, amennyiben ezen első típusú eljárás nem alkalmazandó, egy másik típusú eljárás az első tagállamban történő visszafizetést a jövedéki adónak a második tagállamban történő megfizetését követően írja elő, amely lehetőség ugyan pénzügyileg hátrányos, de lehetővé teszi az adófelfüggesztés alá vonás vagy újra adófelfüggesztés alá vonás elkerülését.
Az említett irányelvjavaslat indokolásának 16. pontja kimondja, hogy e két eltérő eljárás lehetővé teszi a két különböző tagállamban történő szabadforgalomba bocsátásból eredő kettős adóztatás elkerülését. Ily módon biztosított a jövedéki adó beszedése a tényleges fogyasztás helye szerinti tagállamban, és az engedély birtokosától eltérő gazdasági szereplők nem kerülnek kizárásra a jövedékiadó-köteles termékek közösségen belüli kereskedelméből.
Úgy tűnik, hogy a román szabályozás nem vette figyelembe e megkülönböztetést. Az adótörvény 192-6. cikkének (1) bekezdése ugyanis, amely lényegében átveszi a visszatérítésnek a 92/12 irányelv 22. cikkének (1) bekezdésében, valamint (2) bekezdésének a) és c) pontjában előírt feltételeit, a 22. cikk (1) bekezdésének c) pontja tekintetében eltér e cikktől, mivel előírja, hogy a visszatérítési kérelemhez mellékelni kell azon okmányt, amely igazolja, hogy a jövedéki adót a rendeltetési hely szerinti tagállamban megfizették, míg az említett 22. cikk (2) bekezdésének c) pontja nem követeli meg e feltétel teljesítését.
Márpedig a nemzeti bíróság feladata, hogy azonosítsa az uniós irányelvet átültető nemzeti szabályozás rendelkezéseit, és amennyiben szükséges, ezen irányelvnek az előtte folyó ügy konkrét körülményeire alkalmazandó rendelkezéseit.
Olyan tényállás esetén, amelyben a jövedéki adót már megfizették a rendeltetési hely szerinti tagállamban, amint az láthatóan az alapügyben is megtörtént, a 92/12 irányelv 22. cikkének (3) bekezdését kell alkalmazni, amelynek értelmében a visszatérítés egyetlen feltétele az, hogy a jövedéki adót megfizették a rendeltetési hely szerinti tagállamban. Ez azt jelenti, hogy a gazdasági szereplő nem köteles a visszatérítés iránti kérelmet a szóban forgó áruk feladását megelőzően benyújtani.
Erre figyelemmel az a fenntartás, miszerint a tagállamok elutasíthatják a visszatérítési kérelmet, ha az teljes mértékben nem felel meg az általuk meghatározott feltételeknek, nem alkalmazható abban az esetben, ha a visszatérítés iránti kérelmet nem nyújtották be a szóban forgó áruk feladását megelőzően. A „meghatározott feltételek” fogalmának nem adható olyan értelmezés, amely lehetővé tenné a 92/12 irányelv által a kizárólag más helyzetben előterjesztett visszatérítés iránti kérelem esetére előírt feltétel bevezetését, amely ily módon ellentétes lenne ezen irányelv 22. cikke (3) bekezdésének első albekezdésével.
Ezzel szemben, amennyiben a visszatérítés iránti kérelem benyújtására azt megelőzően került sor, hogy a rendeltetési hely szerinti tagállamban a jövedéki adót megfizették volna, a 92/12 irányelv 22. cikkének (1) és (2) bekezdését kell alkalmazni, ami azt jelenti, hogy a feladás helye szerinti tagállam megkövetelheti, hogy a kérelmet a szóban forgó áruk feladását megelőzően nyújtsák be. Ebben az esetben az ezen irányelv 22. cikke (2) bekezdésének a) pontjában kifejezetten előírt fontos feltételről van szó, amelynek tiszteletben nem tartása a visszatérítés iránti kérelem elutasítását vonhatja maga után.
A 92/12 irányelv 22. cikke (1) és (2) bekezdésének szerkezetéből az következik, hogy ezekben egy két szakaszból álló eljárás került előírásra. Az eredeti kérelem benyújtását követően a gazdasági szereplőnek be kell tudnia nyújtani az ezen irányelv 22. cikke (2) bekezdésének c) pontjában előírt okmányokat.
A fentiekre figyelemmel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 92/12 irányelv 22. cikkének (1)–(3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy amennyiben az egyik tagállamban szabadforgalomba bocsátott jövedékiadó-köteles termékeket, miután a jövedéki adót itt megfizették, más tagállamba szállították, ahol e termékek jövedékiadó-kötelesek, és ahol szintén megfizették a jövedéki adót, a feladás helye szerinti tagállamban megfizetett jövedéki adó visszatérítése iránti kérelmet nem lehet pusztán azon indokból elutasítani, hogy e kérelmet nem az említett termékek feladását megelőzően nyújtották be. Ezzel szemben, amennyiben a jövedéki adót nem fizették meg a rendeltetési hely szerinti tagállamban, az ilyen kérelmet az említett cikk (1) és (2) bekezdése alapján el lehet utasítani.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:

Az 1992. december 14-i 92/108/EGK tanácsi irányelvvel módosított, a jövedékiadó-köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1992. február 25-i 92/12/EGK tanácsi irányelv 22. cikkének (1)–(3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy amennyiben az egyik tagállamban szabadforgalomba bocsátott jövedékiadó-köteles termékeket, miután a jövedéki adót itt megfizették, más tagállamba szállították, ahol e termékek jövedékiadó-kötelesek, és ahol szintén megfizették a jövedéki adót, a feladás helye szerinti tagállamban megfizetett jövedéki adó visszatérítése iránti kérelmet nem lehet pusztán azon indokból elutasítani, hogy e kérelmet nem az említett termékek feladását megelőzően nyújtották be. Ezzel szemben, amennyiben a jövedéki adót nem fizették meg a rendeltetési hely szerinti tagállamban, az ilyen kérelmet az említett cikk (1) és (2) bekezdése alapján el lehet utasítani.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: román.