CELEX: 62009CJ0511
Recurs
Dumping
Importuri de mecanisme cu levier originare din China
Regulamentul (CE) nr. 1136/2006
Stabilirea marjei de dumping
Comparație între valoarea normală și prețul de export
Regulamentul (CE) nr. 384/96
Articolul 2 alineatul (7) litera (a) și alineatul (10)

Prin recursul formulat, Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd (denumită în continuare „Dongguan”) solicită, pe de o
parte, anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 23 septembrie 2009, Dongguan Nanzha
Leco Stationery/Consiliul (T‑296/06, denumită în continuare „hotărârea atacată”), în măsura în care acesta a respins primul
aspect al primului motiv invocat de Dongguan, și, pe de altă parte, solicită Curții să se pronunțe ea însăși cu privire la
litigiu, anulând Regulamentul (CE) nr. 1136/2006 al Consiliului din 24 iulie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv
și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit la importurile de mecanisme cu levier originare din Republica
Populară Chineză (JO L 205, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 47, p. 89, denumit în continuare „regulamentul definitiv”), în
măsura în care acesta instituie un drept asupra mecanismelor cu levier (denumite în continuare „MLA”) produse de Dongguan
care depășește cuantumul dreptului care ar fi fost exigibil dacă nu s‑ar fi realizat ajustarea contestată a prețului de export.

Cadrul juridic
Dispozițiile care reglementează aplicarea unor măsuri antidumping de către Uniunea Europeană sunt cuprinse în Regulamentul
(CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping
din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223),
astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2117/2005 al Consiliului din 21 decembrie 2005 (JO L 340, p. 17, Ediție
specială, 11/vol. 44, p. 15, denumit în continuare „regulamentul de bază”).
Articolul 2 alineatele (1)-(7) din regulamentul de bază definește valoarea normală a produselor considerate ca făcând obiectul
unui dumping. Aceste prevederi au următorul cuprins:
„(1)      Valoarea normală se stabilește de obicei pe baza prețurilor plătite sau care urmează să fie plătite, în cadrul operațiunilor
comerciale normale, de către cumpărători independenți din țara exportatoare.
[...]
(3)      În cazul în care nu se efectuează nicio vânzare a produsului similar în cadrul operațiunilor comerciale normale sau în cazul
în care aceste vânzări sunt insuficiente sau în cazul în care, din cauza unei situații speciale a pieței, aceste vânzări nu
permit efectuarea unei comparații valabile, valoarea normală a produsului similar se calculează pe baza costului de producție
din țara de origine, la care se adaugă o sumă rezonabilă pentru costurile de vânzare, cheltuielile administrative și alte
costuri generale și o marjă de profit rezonabilă sau pe baza prețurilor de export, practicate în cadrul operațiunilor comerciale
normale, către o țară terță adecvată, cu condiția ca aceste prețuri să fie reprezentative. [...]
[...]
(7)      (a)      În cazul importurilor care provin din țări care nu au economie de piață, valoarea normală se stabilește pe baza prețului sau
a valorii calculate într‑o țară terță care are economie de piață, pe baza prețului de export dintr‑o astfel de țară terță
către alte țări, inclusiv către Comunitate, sau, în cazul în care acest lucru nu este posibil, în orice alt mod rezonabil,
inclusiv pe baza prețului plătit efectiv sau care urmează să fie plătit în Comunitate pentru produsul similar, ajustat în
mod corespunzător, în cazul în care este necesar, pentru ca acesta să includă o marjă de profit rezonabilă.
[...]
(b)      În cazul anchetelor antidumping privind importurile din Republica Populară Chineză, Vietnam și Kazahstan, precum și din orice
țară care nu are economie de piață și care este membră a [Organizației Mondiale a Comerțului (OMC)] la data deschiderii anchetei,
valoarea normală se stabilește în conformitate cu alineatele (1)-(6), în cazul în care se stabilește, pe baza unor cereri
documentate corespunzător prezentate de unul sau mai mulți producători care fac obiectul anchetei și în conformitate cu criteriile
și procedurile prevăzute la litera (c), că în cazul acestui producător sau al acestor producători prevalează condițiile economiei
de piață în ceea ce privește fabricarea și vânzarea produsului similar respectiv. În cazul în care nu apare o astfel de situație,
se aplică dispozițiile de la litera (a).
[...]”
Articolul 2 alineatul (8) din regulamentul de bază prevede:
„Prețul de export este prețul plătit efectiv sau care urmează să fie plătit pentru produsul vândut la export către Comunitate.”
Articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază prevede:
„Se efectuează o comparație echitabilă între prețul de export și valoarea normală. Această comparație se face în aceeași etapă
a procesului comercial pentru vânzări efectuate la date cât mai apropiate posibil și ținând seama în mod corespunzător de
alte diferențe care afectează comparabilitatea prețurilor. În cazul în care valoarea normală și prețul de export nu pot fi
comparate astfel, se ține seama în fiecare caz, sub formă de ajustări, de diferențele constatate la factorii care se pretinde
și se demonstrează că afectează prețurile și, prin urmare, comparabilitatea acestora. Se evită repetarea ajustărilor, mai
ales în cazul în care este vorba de diferențe privind reducerile de prețuri, rabaturile, cantitățile sau etapele comercializării.
În cazul în care sunt întrunite condițiile specificate, factorii care pot determina efectuarea de ajustări sunt următorii.
[...]
(i)      Comisioane
Se operează o ajustare pe baza diferențelor dintre comisioanele percepute pentru vânzările în cauză. Termenul «comisioane»
include și marja încasată de un operator comercial al produsului sau al produsului similar, în cazul în care funcțiile unui
astfel de operator comercial pot fi asimilate celor ale unui agent care lucrează pe bază de comisioane.
[...]”

Istoricul cauzei
Punctele 8-24 din hotărârea atacată expun situația de fapt:
„
Procedura de anchetă inițială
8      Reclamanta, Dongguan [...] este o societate de drept chinez al cărei sediu este stabilit la Dongguan (China). Aceasta produce
[MLA], utilizate în general pentru arhivarea foilor sau a altor documente în clasoare sau în dosare.
9      Reclamanta vinde întreaga sa producție societății World Wide Stationery Ltd (denumită în continuare „WWS”) prin intermediul
societății Leco Stationery Manufacturing Co. Ltd (denumită în continuare „LECO”), care este principala sa acționară, WWS și
LECO fiind stabilite, amândouă, în Hong Kong (China). În continuare, WWS revinde producția reclamantei unor clienți de pe
piața chineză și de asemenea din afara Chinei prin exportul producției respective către Comunitatea Europeană și către alte
țări terțe.
10      La 11 martie 2005, Comisia Comunităților Europene a fost sesizată cu o plângere din partea a trei producători comunitari,
Interkov spol. s r.o., MI.ME.CA. Srl și NIKO – kovinarsko podjetje, d.d., Železniki, care reprezintă împreună peste 50 % din
producția totală de MLA în cadrul Comunității. Plângerea era susținută de societatea IML Industria Meccanica Lombarda Srl
[denumită în continuare «IML»]. În această plângere se pretindea că importurile de MLA care provin din China făceau obiectul
unor practici de dumping și cauzau astfel un prejudiciu important industriei comunitare.
11      La 28 aprilie 2005, un aviz de deschidere a unei proceduri de anchetă antidumping privind importurile de MLA care provin din
China a fost publicat, în conformitate cu articolul 5 din regulamentul de bază, în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
(JO C 103, p. 18).
12      Ca urmare a deschiderii acestei proceduri de anchetă, Comisia a trimis un chestionar tuturor părților cunoscute ca fiind în
cauză în cadrul anchetei. Reclamanta a completat acest chestionar și ulterior a prezentat o cerere în vederea obținerii statutului
de societate care funcționează în condițiile economiei de piață, în temeiul articolului 2 alineatul (7) literele (b) și (c)
din regulamentul de bază, și, cu titlu subsidiar, o cerere de tratament individual, în temeiul articolului 9 alineatul (5)
din același regulament. Comisia a respins prima sa cerere, însă a admis‑o pe cea de a doua.
13      Prin e‑mail‑ul din 16 septembrie 2005, Comisia a solicitat reclamantei să o sprijine în vederea pregătirii unei vizite la
Dongguan și la Hong Kong, în perioada 17-19 octombrie 2005, pentru a putea efectua în locațiile respective verificări în cadrul
anchetei. Prin faxul din 4 octombrie 2005, Comisia a transmis reclamantei o confirmare oficială a vizitei sale. Cu toate acestea,
prin e‑mail‑ul din 5 octombrie 2005, Comisia a comunicat reclamantei că, din cauza unor împrejurări neprevăzute, trebuia să
anuleze vizita planificată.
Regulamentul provizoriu și continuarea procedurii de anchetă
14      La 26 ianuarie 2006, Comisia a adoptat Regulamentul (CE) nr. 134/2006 de instituire a unui drept antidumping provizoriu pentru
importurile de MLA originare din Republica Populară Chineză (JO L 23, p. 13, Ediție specială, 11/vol. 44, p. 77, denumit în
continuare „regulamentul provizoriu”). Acest regulament a instituit o taxă antidumping provizorie de 33,3 % pentru importurile
de MLA fabricate de reclamantă, începând cu 28 ianuarie 2006, și de 48,1 % pentru toate celelalte importuri de MLA originare
din China.
15      Valoarea normală a MLA pentru producătorii exportatori care nu beneficiază de statutul de societate care funcționează în condițiile
economiei de piață, asemenea reclamantei, a fost stabilită, în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul
de bază, pe baza informațiilor verificate care au fost comunicate de un producător stabilit într‑un stat similar. În această
privință, Comisia a reținut în mod provizoriu că Iranul constituia alegerea cea mai potrivită și cea mai rezonabilă. Prin
urmare, valoarea normală a fost stabilită ca fiind corespunzătoare prețului de vânzare mediu ponderat pe piața internă din
Iran practicat față de clienți independenți de producătorul iranian care a cooperat.
16      Prețul de export al MLA, în ceea ce privește vânzările la export către Comunitate efectuate de exportatori care beneficiază
de tratament individual și realizate prin intermediul unor societăți afiliate stabilite în exteriorul Comunității, a fost
stabilit pe baza prețurilor de revânzare către clienți independenți din Comunitate, în conformitate cu articolul 2 alineatul
(8) din regulamentul de bază. În particular, prețul de export al MLA produse de reclamantă a fost stabilit pe baza prețurilor
aplicate de WWS primului client independent din cadrul Comunității, cu o deducere de 12,6 %, ce corespunde anumitor costuri
suportate între fabrică și frontiera Comunității, și anume transportul, asigurarea, întreținerea etc.
17      Potrivit regulamentului provizoriu, valoarea normală și prețurile de export au fost comparate la nivelul franco fabrică și
la același nivel comercial. Pentru a realiza o comparație echitabilă între valoarea normală și prețul de export, s‑a ținut
seama, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază, de diferențele despre care s‑a pretins și s‑a
demonstrat că afectează prețurile și comparabilitatea acestora. În ceea ce privește reclamanta, s‑a operat o ajustare pe baza
articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază, în condițiile în care vânzările la export au fost efectuate
prin intermediul unei societăți afiliate stabilite într‑o altă țară decât țara în cauză sau în afara Comunității. Această
ajustare a constat în deducerea, din prețul de export al MLA, a 18,6 % pentru costuri de vânzare, cheltuieli administrative
și alte costuri generale ale WWS, a 1,8 % pentru cheltuielile efectuate de LECO și a 5 % pentru marja de profit rezonabilă
a acestor două societăți.
18      Prin scrisoarea din 3 martie 2006, reclamanta a prezentat observații scrise privind aplicarea regulamentului provizoriu. În
primul rând, printre afirmațiile sale, reclamanta a susținut că nu era corect să se deducă din prețul de export practicat
de WWS un anumit cuantum pentru costuri de vânzare, cheltuieli administrative și alte costuri generale, precum și beneficii
pentru LECO și WWS, pentru motivul că, în acest caz, comparația dintre valoarea normală și prețul de export nu s‑ar efectua
în aceeași etapă de comercializare. În al doilea rând, aceasta a arătat că s‑au săvârșit erori în ceea ce privește calculul
costurilor de vânzare, al cheltuielilor administrative și al altor costuri generale ale WWS și, în special, că anumite costuri
de vânzare directă au fost contabilizate de două ori.
19      La 21 aprilie 2006, reclamanta a fost ascultată în cadrul unei audieri. Ca urmare a acestei audieri, la 26 aprilie 2006, reclamanta
a prezentat observații scrise suplimentare.
20      Prin scrisoarea din 24 mai 2006, Comisia a comunicat reclamantei, în temeiul articolului 20 alineatul (1) din regulamentul
de bază, prezentarea definitivă a situației de fapt și a considerațiilor esențiale pe care aceasta avea intenția să se întemeieze
pentru a propune stabilirea unor drepturi compensatorii definitive. Reclamanta a prezentat observații scrise cu privire la
acest document prin scrisoarea din 5 iunie 2006. De asemenea, aceasta a formulat observații orale în cadrul unei audieri,
la 21 iunie 2006. În sfârșit, prin scrisoarea din 3 iulie 2006, Comisia a răspuns la observațiile reclamantei cu aprecieri
suplimentare.
Regulamentul definitiv
21      La 24 iulie 2006, Consiliul Uniunii Europene a adoptat [regulamentul definitiv]. Marja de dumping definitivă aplicabilă reclamantei
a fost de 27,1 %, în timp ce, pentru ceilalți producători, aceasta a fost de 47,4 %.
22      În ceea ce privește calculul valorii normale a MLA, Consiliul a stabilit, în cadrul regulamentului definitiv, că, în urma
unei noi analize a tuturor informațiilor obținute de la producătorul din Iran, trebuia să se concluzioneze că aceste informații
erau incomplete și/sau contradictorii și nu puteau, prin urmare, să fie utilizate pentru calcularea valorii normale a MLA
în stadiul definitiv. Prin urmare, s‑a utilizat o altă bază rezonabilă pentru calcularea valorii normale, în conformitate
cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază. În această privință, în regulamentul definitiv se precizează
că, din cauza lipsei de informații din partea altor țări terțe în care sunt produse MLA, s‑a estimat că datele disponibile
în plângere și cele obținute de la industria comunitară reprezentau cea mai rezonabilă bază pentru stabilirea valorii normale
a MLA în stadiul definitiv. În plus, din regulamentul definitiv rezultă că s‑au făcut adaptări pentru a reflecta datele specifice
verificate, obținute în cursul anchetei, în ceea ce privește în special prețurile materiilor prime și ale navlului.
23      Prețul de export a fost stabilit în conformitate cu metoda prevăzută de regulamentul provizoriu (a se vedea punctul 16 de
mai sus).
24      Potrivit regulamentului definitiv, valoarea normală și prețurile de export au fost comparate la nivelul franco fabrică și
la același nivel comercial. Pentru a realiza o comparație echitabilă între valoarea normală și prețul de export, în ceea ce
privește reclamanta, în mod contrar primei sale susțineri expuse în scrisoarea din 3 martie 2006, a fost menținută ajustarea
prețului de export al WWS, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază. Instituțiile
comunitare și‑au confirmat poziția în sensul că relația dintre reclamantă, pe de o parte, și LECO și WWS, pe de altă parte,
putea fi asimilată relației unui operator care lucrează pe bază de comisioane. Totuși, examinarea celei de a doua susțineri
a reclamantei din scrisoarea din 3 martie 2006, referitoare la dubla contabilizare a anumitor costuri de vânzare ale LECO
și ale WWS, a confirmat că se produsese o eroare materială cu ocazia calculului respectivelor costuri. Acest lucru a determinat
o reducere a deducerii costurilor de vânzare, a cheltuielilor administrative și a altor costuri generale ale WWS de la 18,6 %
la 3,2 %. În final, ajustarea operată de instituțiile comunitare a constat în deducerea a 3,2 % din prețul de export, în special,
pentru costuri de vânzare directe, cheltuieli administrative și alte costuri generale ale WWS, a 1,8 % pentru cele efectuate
de LECO și a 5 % ca marjă de profit a celor două societăți.”

Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată
Prin cererea înregistrată la data de 19 octombrie 2006, Dongguan a introdus o cerere de anulare în parte în fața Tribunalului.
Prin ordonanța din 16 februarie 2007, președintele Camerei a cincea a Tribunalului a admis cererea de intervenție formulată
de Comisie în susținerea concluziilor Consiliului. Prin ordonanța din 19 aprilie 2007, acesta a admis cererea de intervenție
formulată de IML în susținerea concluziilor Consiliului.
În susținerea acestei acțiuni, Dongguan a invocat două motive.
Primul motiv era întemeiat, cu privire la primul aspect, pe o încălcare a articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de
bază, în sensul că instituțiile ar fi comparat valoarea normală și prețurile de export ale MLA în etape diferite ale comercializării,
și, cu privire la al doilea aspect, pe o încălcare a principiilor bunei administrări și „diligenței necesare”, în măsura în
care instituțiile nu ar fi efectuat o verificare corespunzătoare a datelor care le fuseseră comunicate. Al doilea motiv era
întemeiat pe o încălcare a articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, în măsura în care instituțiile
ar fi modificat, în regulamentul definitiv, metoda de calcul a valorii normale a MLA față de regulamentul provizoriu fără
ca acest lucru să fie justificat de motive foarte serioase.
În ceea ce privește primul aspect al primului motiv, singurul vizat de prezenta procedură de recurs, Tribunalul a concluzionat
că ajustarea în temeiul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază, constând în deducerea din prețul de export
a costurilor de vânzare care decurg din comercializarea MLA produse de Dongguan pe piața comunitară, era necesară pentru a
evita un dezechilibru în comparația dintre valoarea normală și prețul de export al MLA menționate.
Tribunalul a constatat în special, la punctele 40-53 din hotărârea atacată:
„40      Cu titlu introductiv, trebuie amintit că, în domeniul măsurilor de protecție comercială, instituțiile dispun de o putere largă
de apreciere datorită complexității situațiilor economice, politice și juridice pe care trebuie să le examineze (Hotărârea
Curții din 27 septembrie 2007, Ikea Wholesale, C‑351/04, Rep., p. I‑7723, punctul 40, și Hotărârea Tribunalului din 8 iulie
2008, Huvis/Consiliul, T‑221/05, nepublicată în Repertoriu, punctul 38).
41      În plus, potrivit jurisprudenței constante, în domeniul măsurilor de protecție comercială, controlul aprecierilor instituțiilor
exercitat de instanța comunitară este limitat la verificarea respectării regulilor de procedură, a exactității materiale a
situației de fapt reținute pentru efectuarea alegerii contestate, a absenței unei erori vădite în aprecierea acestor fapte
sau a lipsei unui abuz de putere (a se vedea Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2004, Shanghai Teraoka Electronic/Consiliul,
T‑35/01, Rec., p. II‑3663, punctele 48 și 49 și jurisprudența citată, și Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2006, Moser
Baer India/Consiliul, T‑300/03, Rec., p. II‑3911, punctul 28 și jurisprudența citată). Acest control jurisdicțional limitat
se extinde în special la alegerea între diferite metode de calcul al marjei de dumping și la aprecierea valorii normale a
unui produs (a se vedea Hotărârea Ikea Wholesale, punctul 40 de mai sus, punctul 41 și jurisprudența citată).
42      Pe de altă parte, potrivit jurisprudenței, reiese atât din litera, cât și din structura articolului 2 alineatul (10) din regulamentul
de bază că o ajustare a prețului de export sau a valorii normale poate fi operată numai pentru a ține seama de diferențele
privind factorii care afectează prețurile și, prin urmare, comparabilitatea acestora (Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie
2002, Kundan și Tata/Consiliul, T‑88/98, Rec., p. II‑4897, punctul 94). Cu alte cuvinte, acest lucru înseamnă că ajustarea
are ca scop restabilirea simetriei dintre valoarea normală și prețul de export al unui produs, astfel încât, dacă ajustarea
a fost operată în mod valabil, acest lucru presupune că a fost restabilită simetria între valoarea normală și prețul de export.
În schimb, dacă ajustarea nu a fost operată în mod valabil, acest lucru presupune că a fost creată o asimetrie între valoarea
normală și prețul de export (Hotărârea Tribunalului din 10 martie 2009, Interpipe Niko Tube și Interpipe NTRP/Consiliul, T‑249/06,
[Rep., p. II‑383,] punctele 194 și 195).
43      În acest cadru, Tribunalul trebuie să examineze problema dacă nivelul de comparație ales de instituții a fost respectat pentru
calculul valorii normale și al prețului de export și să verifice ulterior dacă ajustarea operată a avut ca rezultat restabilirea
simetriei în compararea acestor doi factori sau dacă, dimpotrivă, a determinat o comparare în etape diferite ale comercializării.
44      În speță, din considerentul (22) al regulamentului definitiv reiese că respectiva comparație între valoarea normală și prețul
de export al MLA care provin din China a fost efectuată de instituții în aceeași etapă a comercializării, și anume la nivelul
franco fabrică. În special, în ceea ce privește MLA fabricate de reclamantă, se precizează în scrisoarea din 3 iulie 2006
că atât valoarea normală, cât și prețul de export al acestor produse au fost stabilite înainte de implicarea unui posibil
operator intermediar în procesul de vânzare, și anume înainte de implicarea societăților LECO și WWS în comercializarea MLA
produse de reclamantă.
45      În continuare, în ceea ce privește, pe de o parte, prețul de export, trebuie subliniat că reclamanta nu contestă că calculul
său a fost efectuat în conformitate cu articolul 2 alineatul (8) din regulamentul de bază. Astfel, reclamanta admite, la fel
ca și instituțiile, că prețul de export al MLA corespunde prețurilor practicate de WWS pentru clienții independenți pe piața
comunitară, astfel cum este stabilit în considerentul (21) al regulamentului definitiv și, prin trimiterea de la această din
urmă dispoziție, în considerentele (41) și (42) ale regulamentului provizoriu.
46      În ceea ce privește, pe de altă parte, valoarea normală, reclamanta apreciază, în schimb, că această valoare ar fi trebuit
să fie stabilită în conformitate cu articolul 2 alineatele (1) și (3) din regulamentul de bază și să corespundă, prin urmare,
prețului MLA produse de aceasta astfel cum este practicat de WWS pe piața națională chineză.
47      În această privință, este necesar să se amintească faptul că rezultă din modul de redactare a articolului 2 alineatul (7)
litera (b) din regulamentul de bază că stabilirea valorii normale a produselor care provin din China în aplicarea normelor
prevăzute la articolul 2 alineatele (1)-(6) din același regulament este limitată la cazuri individuale specifice în care producătorii
în cauză au prezentat, fiecare în ceea ce îl privește, o cerere documentată corespunzător, în conformitate cu criteriile și
cu procedurile prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază pentru a demonstra că pentru ei
prevalează condițiile economiei de piață (a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2003, Changzhou
Hailong Electronics & Light Fixtures și Zhejiang Yankon/Consiliul, T‑255/01, Rec., p. II‑4741, punctul 40).
48      Or, în speță se impune să se constate că, potrivit considerentului (14) al regulamentului definitiv, cererea prezentată de
reclamantă, în temeiul articolului 2 alineatul (7) litera (b) din regulamentul de bază, a fost respinsă. Prin urmare, nu se
putea stabili că valoarea normală a MLA produse de reclamantă corespunde prețurilor acestor produse pe piața națională a reclamantei,
respectiv prețurilor practicate de WWS pe piața chineză, în măsura în care se stabilise că acestea nu făceau obiectul unor
operațiuni comerciale normale.
49      De altfel, trebuie subliniat că trimiterea efectuată de reclamantă în această privință la punctele 15-18 din Hotărârea [Curții
din 5 octombrie 1998] Brother Industries/Consiliul [(250/85, Rec., p. 5683)] nu este relevantă în speță. Astfel, în această
hotărâre, deși Curtea a considerat că instituțiile calculaseră în mod corect valoarea normală a importurilor originare din
Japonia pe baza prețurilor de revânzare practicate de distribuitor pe piața națională, această apreciere se întemeia pe faptul
că Japonia era o țară cu economie de piață.
50      În continuare, este necesar să se constate că, potrivit considerentului (17) al regulamentului definitiv, valoarea normală
a MLA fabricate de reclamantă a fost calculată pe o bază rezonabilă în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a)
din regulamentul de bază. Potrivit jurisprudenței, obiectivul acestei dispoziții este tocmai de a evita luarea în considerare
a prețurilor și a costurilor aplicate în țările care nu au economie de piață în măsura în care acești parametri nu reprezintă
rezultanta normală a forțelor care se exercită asupra pieței (a se vedea, prin analogie, Hotărârea Curții din 11 iulie 1990,
Neotype Techmashexport/Comisia și Consiliul, C‑305/86 și C‑160/87, Rec., p. I‑2945, punctul 26, și Hotărârea Curții din 22
octombrie 1991, Nölle, C‑16/90, Rec., p. I‑5163, punctul 10). În special, în ceea ce privește MLA produse de reclamantă, reiese
din scrisoarea din 3 iulie 2006 că valoarea normală a fost calculată pe baza costurilor de fabricație, a cheltuielilor administrative
și a altor costuri generale efectuate de producători similari comunitari, precum și a unei estimări rezonabile a profitului.
Totuși, niciun cost de vânzare directă nu a putut fi inclus în acest calcul, întrucât, astfel cum a recunoscut reclamanta
în repetate rânduri, în special în cadrul răspunsurilor la chestionarul trimis Comisiei pe parcursul anchetei, precum și în
cadrul scrisorii din 5 iunie 2006, LECO și WWS aveau obligația comercializării produselor reclamantei.
51      Prin urmare, din maniera în care a fost efectuat calculul valorii normale a MLA produse de reclamantă, și în special din neincluderea
în acest calcul a costurilor de vânzare, reiese că s‑ar fi produs un dezechilibru în momentul comparării valorii normale și
a prețului de export al MLA produse de reclamantă dacă nu ar fi fost operată o ajustare de către instituții, în temeiul articolului
2 alineatul (10) din regulamentul de bază, prin deducerea din prețul de export a costului de vânzare care decurge din comercializarea
MLA produse de reclamantă pe piața comunitară.
52      În consecință, este necesar să se concluzioneze că instituțiile nu au săvârșit o eroare vădită de apreciere prin operarea
unei ajustări, în temeiul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază, a prețului de export al MLA fabricate de
reclamantă.
53      Având în vedere cele de mai sus, primul aspect al primului motiv al reclamantei trebuie respins.”

Procedura în fața Curții și concluziile părților
Prin recursul formulat, Dongguan solicită Curții:
–        anularea hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta a fost respins primul aspect al primului motiv invocat de Dongguan
în primă instanță;
–        soluționarea litigiului prin anularea regulamentului definitiv în măsura în care acesta instituie o taxă antidumping asupra
MLA produse de Dongguan care depășește cuantumul dreptului care ar fi exigibil dacă nu s‑ar fi realizat ajustarea contestată
a prețului de export și
–        obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, inclusiv a cheltuielilor efectuate
în primă instanță.
În memoriul în răspuns, Consiliul solicită Curții:
–        respingerea recursului;
–        în subsidiar, respingerea acțiunii și
–        în orice caz, obligarea Dongguan la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs.
Comisia declară că adoptă poziția Consiliului.
IML susține concluziile formulate de Consiliu.

Cu privire la recurs
Dongguan solicită, prin intermediul unui motiv unic, anularea hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul a respins primul
aspect al primului motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază, întrucât instituțiile
ar fi comparat valoarea normală și prețurile de export ale MLA în etape diferite ale comercializării.

Argumentele părților
Potrivit Dongguan, Tribunalul nu a conferit efectul juridic corect noțiunii de valoare normală analoagă astfel cum este definită
la articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.
În consecință, Tribunalul a concluzionat, în mod eronat, în opinia Dongguan, că o astfel de valoare normală analoagă corespundea
nivelului la care MLA ies din linia de producție a Dongguan în China, deși a constatat el însuși în hotărârea atacată că costurile
de vânzare, cheltuielile administrative și alte costuri generale pentru vânzările interne și la export nu erau suportate de
societatea din China, ci de societăți afiliate dintr‑o țară cu economie de piață, și anume Hong Kong.
În continuare Dongguan susține, prin coroborarea punctelor 38, 50, 60 și 63 din hotărârea atacată, că în mod cert costurile
de vânzare, cheltuielile administrative și celelalte costuri generale suportate de LECO și de WWS la Hong Kong erau costuri
suportate în temeiul vânzărilor la export și în China, și că nu a fost contestat faptul că Dongguan nu avea costuri de vânzare
în China. În această privință, potrivit recurentei, încălcarea articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază rezultă
în mod direct din argumentul privind articolul 2 alineatul (7) litera (a) din acest regulament.
Potrivit Dongguan, faptul că societățile LECO și WWS aveau obligația comercializării produselor sale nu avea nicio legătură
cu stabilirea valorii normale, întrucât această valoare era o valoare normală analoagă și, prin urmare, nu era întemeiată
pe costurile suportate de aceasta. În consecință, constatarea Tribunalului, la punctul 50 din hotărârea atacată, că niciun
cost de vânzare directă nu a putut fi inclus în acest calcul, întrucât LECO și WWS aveau obligația comercializării produselor
Dongguan, ar fi eronată.
În schimb, constatarea conform căreia societățile LECO și WWS aveau obligația comercializării produselor Dongguan ar fi fost
relevantă pentru stabilirea etapei din circuitul de distribuție al recurentei în care valoarea normală stabilită în conformitate
cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază reprezenta o valoare normală analoagă corectă. Potrivit Dongguan,
în speță, etapa care trebuia luată în considerare în circuitul de distribuție al recurentei corespundea nivelului „franco
WWS”, respectiv valorii normale la care este furnizat produsul, pentru prima dată, unei persoane neafiliate pe piața internă.
Consiliul amintește că faptele la care face referire acest motiv nu sunt contestate. Acesta susține că instituțiile au stabilit
în mod corect o valoare normală, calculată la nivelul „franco fabrică” pentru o societate care nu suporta niciun cost de vânzare
directă pentru vânzările produselor sale pe piața internă, întemeindu‑se pe date ale industriei comunitare. Prețul de export
ar fi fost stabilit pe baza prețurilor facturate de WWS primului client independent.
Cu toate acestea, instituțiile ar fi operat o ajustare cu privire la prețul de export practicat de Dongguan, în conformitate
cu articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază, întrucât Dongguan nu își vindea direct produsele unor clienți
independenți, ci efectua totalitatea vânzărilor sale la export prin intermediul celor două societăți de vânzări afiliate,
și anume LECO și WWS. În această privință, instituțiile ar fi concluzionat că relația dintre Dongguan, pe de o parte, și societățile
sale afiliate, LECO și WWS, pe de altă parte, putea fi asimilată relației cu un operator care lucrează pe bază de comisioane.
Potrivit Consiliului, Dongguan nu a susținut că instituțiile au încălcat articolul 2 alineatele (1)-(3) și alineatul (7) litera
(a) din regulamentul de bază, întrucât acestea nu au inclus costurile de vânzare în cadrul valorii normale calculate. În sfârșit,
Consiliul consideră că susținerile referitoare la o încălcare a articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de
bază se întemeiază în mod exclusiv pe afirmația conform căreia valoarea normală corespundea unui nivel „franco WWS”. Această
afirmație ar fi vădit eronată și în orice caz inadmisibilă în măsura în care ar repune în discuție constatările de fapt ale
Tribunalului. În consecință, susținerea referitoare la o încălcare a articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul
de bază ar trebui să fie de asemenea respinsă.

Aprecierea Curții
Trebuie să se arate că stabilirea valorii normale și cea a prețului de export se supun unor norme distincte și că, prin urmare,
costurile de vânzare, cheltuielile administrative și celelalte costuri generale în cauză nu trebuie în mod necesar să fie
tratate în același mod în fiecare dintre aceste cazuri. Cu toate acestea, eventualele diferențe dintre cele două valori ar
putea fi luate în considerare în cadrul ajustărilor prevăzute la articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază (a se
vedea în acest sens Hotărârea 7 mai 1991, Nakajima/Consiliul, C‑69/89, Rec., p. I‑2069, punctul 73).
În această privință, reiese atât din litera, cât și din economia articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază că
o ajustare a prețului de export sau a valorii normale poate fi operată numai pentru a ține seama de diferențele privind factorii
care afectează prețurile și, prin urmare, comparabilitatea acestora pentru a se asigura o comparație efectuată în aceeași
etapă comercială.
În prezenta cauză, Dongguan susține, în esență, că valoarea normală analoagă stabilită în conformitate cu articolul 2 alineatul
(7) litera (a) din regulamentul de bază ar trebui să fie similară valorii normale care corespunde, în prezenta cauză, nivelului
„franco WWS”. Se susține că, în cazul în speță, întrucât țara în cauză nu are o economie de piață, o valoare normală stabilită
în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază ar trebui să fie similară unei astfel de
valori normale stabilite în condițiile unei economii de piață care corespunde valorii normale la care produsul este furnizat
pentru prima dată unei persoane neafiliate pe piața internă, respectiv primului client independent.
Potrivit Dongguan, Tribunalul a aprobat prin hotărârea atacată reducerea prețului de export la un nivel anterior nivelului
„franco WWS” și, în consecință, a săvârșit o încălcare a principiului simetriei dintre valoarea normală și prețul de export
care ar trebui să corespundă nivelului „franco WWS”, ceea ce constituie, prin urmare, o încălcare a articolului 2 alineatul
(10) din regulamentul de bază.
În prezenta cauză, rezultă din considerentul (18) al regulamentului definitiv că valoarea normală a fost stabilită pe baza
datelor obținute de la industria comunitară. În conformitate cu considerentul (21) al regulamentului definitiv, metodologia
menționată în considerentele (41) și (42) ale regulamentului provizoriu a fost confirmată.
Potrivit considerentului (22) al regulamentului definitiv, comparația dintre valoarea normală și prețul de export al acestor
MLA a fost efectuată la nivelul „franco fabrică” și la același nivel comercial. Potrivit acestui considerent, pentru a realiza
o comparație echitabilă între valoarea normală și prețul de export, s‑a ținut seama, în conformitate cu articolul 2 alineatul
(10) din regulamentul de bază, de diferențele dintre factorii despre care s‑a pretins și s‑a demonstrat că afectează prețurile
și comparabilitatea acestora. Factorii pentru care au fost acceptate ajustări privesc costuri care decurg din comercializarea
MLA produse de Dongguan pe piața comunitară.
Cu toate acestea, Dongguan susține, în primul rând, invocând Hotărârea Brother Industries/Consiliul, citată anterior (punctele
15-18), că problema principală în cauză privește stabilirea etapei din circuitul său de distribuție căreia ar trebui să îi
corespundă valoarea normală analoagă potrivit articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, respectiv o
valoare normală stabilită în condițiile unei economii de piață.
Desigur, din această hotărâre rezultă că, având în vedere că o calculare a valorii normale urmărește să stabilească prețul
de vânzare a unui produs astfel cum ar fi dacă acest produs ar fi vândut în țara de origine sau de export, în acest caz special
era justificat să se utilizeze prețurile de revânzare ale distribuitorului afiliat, întrucât aceste prețuri puteau fi considerate
drept prețurile primei vânzări a produsului efectuate în cadrul unor operațiuni comerciale normale. Totuși, în această cauză,
țara interesată dispunea de o economie de piață. În schimb, în speță, valoarea normală a MLA în cauză a fost calculată într‑un
mod rezonabil descris la punctul 27 din prezenta hotărâre, în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul
de bază, întrucât țara în cauză nu dispune de economie de piață.
Chiar dacă articolul 2 alineatul (1) din regulamentul de bază prevede principiul general potrivit căruia valoarea normală
se stabilește de obicei pe baza prețurilor plătite sau care urmează să fie plătite, în cadrul operațiunilor comerciale normale,
de către cumpărători independenți din țările exportatoare, nu rezultă nici din litera, nici din economia articolului 2 alineatul
(7) din acest regulament sau din jurisprudența Curții că, atunci când instituțiile Uniunii stabilesc valoarea normală „în
orice alt mod rezonabil”, această valoare normală trebuie să corespundă întotdeauna valorii normale la care produsul este
furnizat primului client independent. O astfel de interpretare ar afecta puterea de apreciere a instituțiilor Uniunii cu privire
la stabilirea valorii normale pentru țări care nu au economie de piață (a se vedea în acest sens Hotărârea Ikea Wholesale,
citată anterior, punctul 40).
Această concluzie nu este contestată de articolul 2 alineatul (3) din regulamentul de bază, care nu prevede decât calculul
valorii normale al unei întreprinderi exportatoare care funcționează în condiții de economie de piață.
Având în vedere considerațiile de mai sus, trebuie să se admită că instituțiile au stabilit în mod corect valoarea normală
calculată la nivelul „franco fabrică”, întrucât societatea în cauză nu suportă niciun cost de vânzare directă pentru vânzările
sale pe piața internă.
La punctul 51 din hotărârea atacată, Tribunalul a concluzionat că s‑ar fi produs un dezechilibru în momentul comparării valorii
normale și a prețului de export al MLA produse de Dongguan dacă nu ar fi fost operată o ajustare de către instituții, în temeiul
articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază, prin deducerea din prețul de export a costului de vânzare care decurge
din comercializarea MLA produse de Dongguan pe piața comunitară, întrucât costurile de vânzare nu au fost incluse în stabilirea
valorii normale.
Pentru a putea opera o astfel de ajustare, instituțiile trebuie să se întemeieze pe elemente, precum costurile de vânzare
care decurg din comercializarea MLA produse de Dongguan pe piața comunitară, care sunt de natură să afecteze într‑o măsură
determinată comparabilitatea dintre prețul de export și valoarea normală.
În speță, instituțiile au stabilit prețul de export pe baza prețurilor facturate primului client independent de societățile
afiliate Dongguan. Tribunalul precizează la punctul 45 din hotărârea atacată că Dongguan admite, iar instituțiile confirmă,
că prețul de export al MLA corespunde prețurilor practicate de WWS pentru clienții independenți pe piața comunitară.
În consecință, valoarea normală calculată și prețul de export au fost stabilite în speță la două niveluri comerciale diferite,
ceea ce era de natură să justifice o ajustare.
Prin urmare, este necesar să se concluzioneze că luarea în considerare a lipsei vânzărilor directe efectuate de societatea
Dongguan către clienți independenți în vederea ajustării operate de instituțiile Uniunii, în temeiul articolului 2 alineatul
(10) litera (i) din regulamentul de bază, a făcut comparabile, în aceeași etapă a comercializării, valoarea normală și prețul
de export în vederea stabilirii marjei de dumping, potrivit cerințelor unei comparații echitabile în temeiul aceleiași dispoziții.
Din această ajustare rezultă că niciunul dintre cele două elemente nu conține costuri de vânzare directă.
În consecință, nici instituțiile, nici Tribunalul nu au săvârșit o eroare în măsura în care au operat ajustarea în cauză în
temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază.
În aceste condiții, este necesar să se respingă motivul unic invocat de Dongguan.

Cu privire la cheltuielile de judecată
Potrivit articolului 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului
118 din același regulament, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât
Dongguan a căzut în pretenții cu privire la motivul invocat, iar Consiliul și IML au solicitat obligarea Dongguan la plata
cheltuielilor de judecată, se impune obligarea acesteia din urmă la plata cheltuielilor de judecată. Potrivit alineatului
(4) al articolului 69, aplicabil și procedurii de recurs în temeiul aceluiași articol 118, Comisia, intervenientă în primă
instanță, suportă propriile cheltuieli de judecată.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a treia) declară și hotărăște:
1)
Respinge recursul.
2)
Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată
efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de IML Industria Meccanica Lombarda Srl.
3)
Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.
Semnături
*
Limba de procedură: engleza.