CELEX: 62011CJ0638
Överklagande
Dumpning
Import av sänglinne av bomull med ursprung i Pakistan
Förordning (EG) nr 384/96
Artikel 3.7
Begreppet andra faktorer

Europeiska unionens råd har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal de 27 september 2011 i mål T‑199/04, Gul Ahmed Textile Mills mot rådet (nedan kallad den överklagade domen) genom vilken tribunalen ogiltigförklarade rådets förordning (EG) nr 397/2004 av den 2 mars 2004 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av sänglinne av bomull med ursprung i Pakistan (
EUT L 66, s. 1
), i den mån den rör Gul Ahmed Textile Mills Ltd (nedan kallat Gul Ahmed Textile Mills).
Tillämpliga bestämmelser
Artikel 3, med rubriken ”Fastställande av skada”, i rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (
EGT L 56, 1996, s. 1
), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1972/2002 av den 5 november 2002 (
EGT L 305, s. 1
) (nedan kallad förordning nr 384/96) har följande lydelse:
”1.   I enlighet med denna förordning skall, om inte annat anges, begreppet skada avse väsentlig skada på gemenskapsindustrin, hot om väsentlig skada på gemenskapsindustrin eller avsevärd försening av upprättande av sådan industri och skall tolkas i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.
2.   Fastställande av skada skall grundas på faktiska bevis och skall inbegripa en objektiv granskning av såväl a) den dumpade importens omfattning och inverkan på priserna på gemenskapsmarknaden för likadana produkter, som b) denna imports inverkan på gemenskapsindustrin.
3.   Med avseende på den dumpade importens omfattning skall det övervägas huruvida en betydande ökning av dumpad import ägt rum antingen i absoluta tal eller i förhållande till produktion eller konsumtion i gemenskapen. Vad avser den dumpade importens inverkan på priserna skall det övervägas huruvida de dumpade importprodukterna sålts till betydligt lägre pris än priset för den likadana produkten framställd av gemenskapsindustrin, eller om denna import annars leder till att priserna sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras. Varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande.
...
5.   Granskningen av den dumpade importens inverkan på den berörda gemenskapsindustrin skall innefatta en bedömning av alla relevanta ekonomiska faktorer och förhållanden som har betydelse för industrins tillstånd, inbegripet den omständigheten att en industri ännu inte har återhämtat sig från verkan av tidigare dumpning eller subventionering, storleken på den faktiska dumpningsmarginalen, faktisk och möjlig nedgång i försäljning, vinst, tillverkningsvolym, marknadsandel, produktivitet, avkastning på investeringar, kapacitetsutnyttjande, faktorer som påverkar gemenskapspriser, faktiska och möjliga negativa verkningar på likviditetsflödet, lagerhållning, sysselsättning, löner, tillväxt och förmåga att anskaffa kapital eller investeringsmedel. Denna uppräkning är inte uttömmande och varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande.
6.   Av den relevanta bevisning som framläggs enligt punkt 2 skall det framgå att den dumpade importen vållar skada i den mening som avses i denna förordning. Detta innebär särskilt att det påvisas att den omfattning eller de prisnivåer som avses i punkt 3 ligger bakom den inverkan på gemenskapsindustrin som avses i punkt 5 och att denna inverkan är så omfattande att den kan betecknas som väsentlig.
7.   Andra kända faktorer utöver den dumpade importen vilka samtidigt med denna skadar gemenskapsindustrin skall även granskas för att säkerställa att den skada som vållas av dessa faktorer inte tillskrivs den dumpade importen enligt punkt 6. Faktorer som kan beaktas i detta sammanhang inbegriper omfattningen av och priserna på importprodukter som inte säljs till dumpade priser, minskad efterfrågan eller förändringar i konsumtionsmönstren, handelsbegränsande åtgärder som tillämpas av och konkurrens mellan producenter i tredje land och gemenskapsproducenter och gemenskapsindustrins tekniska utveckling, exportutveckling och produktivitet.
...”
Bakgrunden till tvisten
I den överklagade domen anges följande:
”1
Sökanden, Gul Ahmed Textile Mills ..., är ett bolag bildat enligt pakistansk rätt och har sitt säte i Karachi (Pakistan). Bolaget är verksamt inom försäljning och marknadsföring av sänglinne för export. Sökanden tillverkar denna produkt i Pakistan och exporterar den till Europeiska Unionen. Sökanden har inte någon försäljning av sänglinne på den inhemska marknaden i Pakistan, men har dock försäljning av olika basprodukter på denna marknad.
Med anledning av ett klagomål som ingetts av Kommittén för bomullsindustrier och närstående textilindustrier i Europeiska gemenskapen … den 30 juli 1996 och inledandet av ett antidumpningsförfarande den 13 september 1996, fastställdes en slutgiltig antidumpningstull för pakistanska producenter genom rådets förordning (EG) nr 2398/97 av den 28 november 1997 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av sänglinne av bomull med ursprung i Egypten, Indien och Pakistan (
EGT L 332, s. 1
) (nedan kallad den tidigare antidumpningstullen). Enligt artikel 1 första stycket i nämnda förordning infördes en slutgiltig antidumpningstull på sänglinne av bomull, ren eller blandad med konstfibrer eller lin (där lin inte är det dominerande materialet), blekt, färgad eller tryckt, …, som klassificerats enligt följande KN-nummer: ex 6302 21 00 (TARIC-nummer 6302 21 00 * 81 och 6302 21 00 * 89), ex 6302 22 90 (TARIC-nummer 6302 22 90 * 19), ex 6302 31 10 (TARIC-nummer 6302 31 10 * 90), ex 6302 31 90 (TARIC-nummer 6302 31 90 * 90) och ex 6302 32 90 (TARIC-nummer 6302 32 90 * 19).
Enligt samförståndsavtal mellan Europeiska gemenskapen och Islamiska republiken Pakistan om övergångsbestämmelser i fråga om marknadstillträde för textil- och beklädnadsprodukter, paraferat i Bryssel den 15 oktober 2001 (
EGT L 345, s. 81
), och efter antagande av rådets förordning (EG) nr 2501/2001 av den 10 december 2001 om tillämpning av en ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 januari 2002–31 december 2004 (
EGT L 346, s. 1
), började denna ordning att gälla till förmån för [Islamska republiken] Pakistan, eftersom ordningen var tillämplig på länder som bekämpade tillverkning av och handel med narkotika. Följaktligen kunde textilprodukter och klädprodukter från Pakistan från och med den 1 januari 2002 införas tullfritt till Europeiska gemenskapen efter att tidigare ha omfattats av en tull på 12 procent. Enligt artikel 10 i förordning nr 2501/2001, i förening med förordningens bilaga IV, var bland annat följande produkter i kapitel 63 i kombinerade nomenklaturen tullfria på grund av att de omfattades av den särskilda ordningen för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika: ’andra konfektionerade textilvaror; handarbetssatser; begagnade kläder och andra begagnade textilvaror; lump’.
De tidigare antidumpningstullarna upphävdes från och med den 30 januari 2002 beträffande pakistanska producenter genom rådets förordning (EG) nr 160/2002 av den 28 januari 2002 om ändring av förordning nr 2398/97 (
EGT L 26, s. 1
).
Med anledning av ett nytt klagomål som ingavs den 4 november 2002 av [Kommittén för bomullsindustrier och närstående textilindustrier i gemenskapen] såsom företrädare för tillverkare som svarar för en betydande del av gemenskapens totala tillverkning av sänglinne av bomull, inledde Europeiska gemenskapernas kommission ett antidumpningsförfarande angående import till gemenskapen av sänglinne av bomull, som är ren eller blandad med konstfibrer eller lin (i vilken lin inte är den dominerande fibern), blekt, färgad eller tryckt och med ursprung i Pakistan ... beträffande vilken kommissionen endast upplysningsvis nämnde att den omfattades av KN-nummer ’ex 6302 21 00, ex 6302 22 90, ex 6302 31 10, ex 6302 31 90 och ex 6302 32 90’. Tillkännagivandet om att inleda detta förfarande offentliggjordes i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning
av den 18 december 2002 (
EGT C 316, s. 6
).
Undersökningen om dumpning och om den skada som följer därav omfattar en period som sträcker sig från den 1 oktober 2001 till den 30 september 2002 (nedan kallad undersökningsperioden). Undersökningen av utvecklingstendenser som är av betydelse för skadebedömningen omfattade perioden från år 1999 till och med slutet av undersökningsperioden ...
Med hänsyn till det stora antalet tillverkande exportörer som berörs av antidumpningsförfarandet, gjorde kommissionen i enlighet med artikel 17 i … förordning nr 384/96 … ett urval bestående av sex bolag, däribland sökanden, som svarade för mer än 32 procent av den pakistanska exportvolymen av sänglinne av bomull till gemenskapen under undersökningsperioden. Dessa bolag uppmanades att besvara ett frågeformulär.
Med hänsyn till det stora antalet gemenskapsproducenter som stöder klagomålet och med stöd av artikel 17 i förordning [nr 384/96], gjorde kommissionen även ett urval som bestod av fem bolag från tre medlemsstater. Vid urvalet beaktades tillverknings- och försäljningsvolymer i syfte att täcka de mest representativa marknadsstorlekarna. Kommissionen skickade därefter ett frågeformulär till dessa bolag.
Frågeformuläret besvarades av samtliga pakistanska tillverkande exportörer som ingick i urvalet och även av de fem gemenskapsproducenterna som var upphov till klagomålet och som ingick i urvalet. Frågeformuläret besvarades även av två oberoende importörer i gemenskapen samt tre pakistanska tillverkande exportörer som inte ingick i urvalet och som begärt en individuell behandling.
Den 10 februari 2003 inkom de organisationer som företräder de pakistanska tillverkande exportörerna av sänglinne med en handling kallad ’Yttrande angående skadan’ till kommissionen. I handlingen ifrågasattes att inledandet av antidumpningsförfarandet var rättsenligt, den skada som vållats gemenskapsindustrin samt att det förelåg ett orsakssamband mellan den pakistanska exporten och den skada som nämnda industri hävdat. Den 2 juni 2003 höll kommissionen ett muntligt hörande vid vilket bland annat de pakistanska tillverkande exportörerna, däribland sökanden, deltog. De organisationer som företräder de pakistanska tillverkande exportörerna överlämnade därefter en handling till kommissionen kallad ’Yttrande angående skadan med anledning av hörandet’, i vilken de på nytt tog upp de punkter som behandlats vid hörandet.
Kommissionen genomförde i enlighet med artikel 16 i förordning [nr 384/96] kontroller på plats, bland annat hos två pakistanska tillverkande exportörer, för att kontrollera de uppgifter som lämnats i frågeformuläret. … Det genomfördes endast en heltäckande kontroll i lokalerna hos en pakistansk tillverkande exportör, nämligen hos sökanden, och en icke heltäckande kontroll i lokalerna hos en annan pakistansk tillverkande exportör. Exporten för dessa två bolag motsvarade mer än 50 procent av det sammanlagda importvärdet cif (kostnad, försäkring och frakt) till gemenskapen för de exporterande tillverkare som ingick i urvalet. Vidare avslog kommissionen begäran om individuell behandling som framställts av tre pakistanska tillverkande exportörer som inte ingick i urvalet, eftersom den ansåg att de nödvändiga villkoren för att göra en undersökning på plats i Pakistan inte var uppfyllda.
Den 10 december 2003 riktade kommissionen till sökanden dels en handling med allmänna slutliga uppgifter i vilken den redogjorde för de faktiska omständigheterna och skälen till att kommissionen föreslog att slutliga antidumpningsåtgärder skulle vidtas, dels en handling med slutliga uppgifter som var specifika för sökanden (nedan kallade handlingarna med slutliga uppgifter). I en skrivelse av den 5 januari 2004 bestred sökanden formellt kommissionens slutsatser såsom dessa framställts i handlingarna med slutliga uppgifter. Sökanden tillhandahöll ytterligare uppgifter till kommissionen i skrivelser av den 16 februari 2004.
Den 17 februari 2004 besvarade kommissionen skrivelsen av den 5 januari 2004. Kommissionen gjorde visserligen vissa ändringar i sina beräkningar, men bekräftade de slutsatser som nåtts i handlingarna med slutliga uppgifter. I skrivelse av den 27 februari 2004 framhöll sökanden på nytt de felaktigheter som den ansåg att kommissionen gjort i sin bedömning.
...
Den 2 mars 2004 antog rådet förordning … nr 397/2004. ...
Genom förordning [nr 397/2004] införde rådet en antidumpningstull på 13,1 procent för import av sänglinne av bomull, ren eller blandad med konstfibrer eller lin (i vilken lin inte är den dominerande fibern), blekt, färgad eller tryckt, med ursprung i Pakistan, som klassificeras enligt KN-nummer ex 6302 21 00 (TARIC-nummer 6302 21 00 81 och 6302 21 00 89), ex 6302 22 90 (TARIC-nummer 6302 22 90 19), ex 6302 31 10 (TARIC-nummer 6302 31 10 90), ex 6302 31 90 (TARIC-nummer 6302 31 90 90) och ex 6302 32 90 (TARIC-nummer 6302 32 90 19).
Förordning nr 397/2004 ändrades därefter såvitt avser sökanden genom rådets förordning (EG) nr 695/2006 av den 5 maj 2006 … (
EGT L 121, s. 14
). I ändringsförordningen fastställdes en slutlig antidumpningstull på 5,6 procent för de berörda produkterna som tillverkas av sökanden.”
Den överklagade domen
I ansökan som ingavs den 28 maj 2004 yrkade Gul Ahmed Textile Mills att förstainstansrätten skulle upphäva förordning nr 397/2004 i den mån den berörde företaget.
Gul Ahmed Textile Mills åberopade följande fem grunder:
—
Rådet åsidosatte, såvitt avser inledandet av granskningen, artikel 5.7 och 5.9 i förordning nr 384/96 samt artiklarna 5.1 och 5.2 i avtalet om tillämpning av artikel VI i Allmänna tull- och handelsavtalet 1994 (WTO-GATT 1994) (
EGT L 336, s. 103
; svensk specialutgåva, område 1, volym 38, s. 105) (nedan kallad 1994 års antidumpningslagstiftning), som återfinns i bilaga 1 A till Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO), som undertecknades i Marrakech den 15 april 1994 och godkändes genom rådets beslut av den 22 december 1994 om ingående, på Europeiska gemenskapens vägnar – vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet – av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986-1994) (
EGT L 336, s. 1
; svensk specialutgåva, område 1, volym 38, s. 3).
—
Rådet gjorde en uppenbart oriktig bedömning och åsidosatte artiklarna 2.3, 2.5 och 18.4 i förordning nr 384/96 samt 1994 års antidumpningslagstiftning när det gäller beräkningen av normalvärdet.
—
Rådet åsidosatte artikel 2.10 i förordning nr 384/96, 1994 års antidumpningslagstiftning och skyldigheten att lämna en tillräcklig motivering i enlighet med artikel 253 EG, när det gäller den justering med hänsyn till rabatter som gjordes för jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset.
—
Rådet gjorde en uppenbart oriktig bedömning och åsidosatte artikel 3.1–3.3 och 3.5 i förordning nr 384/96 och 1994 års antidumpningslagstiftning när det gäller fastställandet av om det förelåg en väsentlig skada.
—
Rådet gjorde en uppenbart oriktig bedömning och åsidosatte artikel 3.6 och 3.7 i förordning nr 384/96 och 1994 års antidumpningslagstiftning när det gäller fastställandet av ett orsakssamband mellan den import som påstås vara föremål för dumpning och den eventuella skadan.
Tribunalen fann det lämpligt att först pröva den tredje delen av den femte grunden. I denna del gjorde sökanden gällande att rådet i huvudsak gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när det inte undersökte huruvida upphävandet av den tidigare antidumpningstullen och införandet av allmänna tullförmåner i början av år 2002 för Islamska republiken Pakistan, ledde till att det inte längre fanns något orsakssamband mellan den skada som vållats gemenskapsindustrin och importen från Pakistan.
I punkterna 45–51 i den överklagade domen påpekade tribunalen att de organisationer som företrädde de Pakistanska exporterande producenterna av sänglinne från början av det administrativa förfarandet framhöll för unionens institutioner att den påstådda skada som gemenskapsindustrin vållats orsakats av två faktorer, nämligen upphävandet av den tidigare antidumpningstullen och upphävandet av den ordinarie tullen inom ramen för ordningen med allmänna tullförmåner för Islamska republiken Pakistan, och inte genom en dumpning vad gäller import från Pakistan. Ökningen av importen från Pakistan underlättades enligt de pakistanska producerande exportörerna av att undantag gäller för vissa tullar och av ändrade bestämmelser.
I punkterna 53–59 i den överklagade domen fann tribunalen i samband med att den fullgjorde sin skyldighet enligt artikel 3.7 i förordning nr 384/96 att granska ”[a]ndra kända faktorer utöver den dumpade importen vilka samtidigt med denna skadar gemenskapsindustrin” , att unionens institutioner på ett korrekt sätt måste särskilja den skadliga verkan som beror på den dumpade importen från den skadliga verkan som beror på andra kända faktorer.
Tribunalen gjorde i punkt 56 i den överklagade domen bedömningen att uppräkningen av ”[a]ndra kända faktorer utöver den dumpade importen” i artikel 3.7 i förordning nr 384/96 inte är uttömmande utan tvärtom har lämnats upplysningsvis. Detta framgår av användningen av ordet inbegriper före uppräkningen av faktorer som kan anses vara relevanta. Tribunalen framhöll i punkt 57 i denna dom att det allmänna syftet med artikel 3.7 i denna förordning och artikel 3.5 i 1994 års antidumpningslagstiftning är att säkerställa att den import som är föremål för granskning inte tillskrivs eventuella negativa effekter som hänför sig till andra möjliga faktorer som påverkar den skada som vållats gemenskapsindustrin respektive den nationella industrin, för att dessa industrier inte ska ges ett mer vidsträckt skydd än vad som är nödvändigt.
Tribunalen fann i punkt 59 i den överklagade domen att upphävandet av den tidigare antidumpningstullen och upphävandet av den ordinarie tullen inom ramen för ordningen med allmänna tullförmåner utgjorde kända faktorer, vilka unionens institutioner var tvungna att beakta för att bedöma huruvida det förelåg ett orsakssamband mellan den skada som vållats gemenskapsindustrin och den pakistanska importen av den produkt som var föremål för antidumpningsgranskning.
I punkt 84 i den överklagade domen drog tribunalen slutsatsen att det av den bedömning som unionens institutioner gjort inte framgick, inte ens som en enkel uppskattning, vilken skada som gemenskapsindustrin skulle ha orsakats i avsaknad av all dumpning, det vill säga vilken skada som hade uppkommit enbart på grund av ikraftträdandet av ordningen med allmänna tullförmåner och upphävandet av den tidigare antidumpningstullen, oavsett om den beräknas som en förlust av marknadsandelar, en minskning av vinster eller avkastningen i ovannämnda industri, ett avstående från lägre marknadssegment eller alla andra slags relevanta ekonomiska indikationer.
Tribunalen biföll således talan med stöd av den tredje delen av den femte grunden utan att pröva de övriga grunderna och ogiltigförklarade förordning nr 397/2004 såvitt avser Gul Ahmed Textile Mills.
Mot denna bakgrund överklagade rådet den överklagade domen med stöd av kommissionen, som intervenerat i första instans.
Prövning av överklagandet
Parternas argument
Rådet anser att tribunalen åsidosatte artikel 3.7 i förordning nr 384/96 genom att på ett felaktigt sätt tolka begreppet ”andra faktorer” i denna bestämmelse. Rådet har framhållit att tribunalen visserligen godtog att den nämnda bestämmelsen innebär en skyldighet att i princip särskilja den skadliga verkan som beror på andra kända faktorer från den skada som vållas av den dumpade importen. Rådet har emellertid hävdat att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den drog slutsatsen att de två omtvistade faktorerna, det vill säga upphävandet av den tidigare antidumpningstullen och införandet av en ordning med allmänna tullförmåner, utgjorde ”andra faktorer” i den mening som avses i artikel 3.7 i förordning nr 384/96. Tribunalen gjorde följaktligen sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den i förevarande fall slog fast att institutionerna hade åsidosatt denna bestämmelse, eftersom institutionerna inte hade särskilt de påstådda skadliga verkningarna från de två omtvistade faktorerna.
Rådet anser att en ”annan faktor” i den mening som avses i artikel 3.7 i förordning nr 384/96 per definition är en omständighet som inte har något samband med den dumpade importen. De två omtvistade faktorerna har ett nära samband med den dumpade importen från Pakistan. Enligt rådet är ”en faktor som enbart skapar gynnsammare förutsättningar för en ökning av den dumpade importen inte i sig en specifik faktor som orsakar en skada, eftersom varje skada som orsakas av en ökning av den dumpade importen uppkommer på grund av den dumpade importen och inte av faktorer som skapar gynnsammare förutsättningar för en ökning av sådan import”. Denna tolkning stöds av slutsatserna i en rapport från en särskild arbetsgrupp vid WTO av den 28 oktober 2011, kallad Europeiska Unionen–Antidumpningsåtgärder avseende vissa skor från Kina (WT/DS405/R).
Rådet har framhållit att även om uppräkningen i artikel 3.7 i förordning nr 384/96 inte är uttömmande som sådan, inbegriper den inte de två omtvistade faktorerna såsom ”andra faktorer” i den mening som avses i denna bestämmelse. Ändringar av lagar och andra författningar har nämligen enbart betydelse i den mån dessa har haft en inverkan på marknaden och i den mån de två omtvistade faktorerna kunde ha en inverkan enbart på den dumpade importen. Enligt rådet har nämligen dessa två faktorer inte någon inverkan på unionsindustrins ekonomiska resultat.
Rådet anser vidare att den felaktiga rättstillämpning som tribunalen gjort sig skyldig till beror på en felaktig tolkning av artikel 3.6 och 3.7 i förordning nr 384/96. Detta framgår av tribunalens bedömning i punkt 84 i den överklagade domen.
Kommissionen delar i allt väsentligt rådets överväganden.
Gul Ahmed Textile Mills anser att de grunder som anförts till stöd för överklagandet innebär en ogrundad inskränkning av begreppet ”andra faktorer” i den mening som avses i artikel 3.7 i förordning nr 384/96. Rådets tolkning av begreppet ”andra faktorer” strider nämligen mot denna bestämmelse. Eftersom syftet med nämnda bestämmelse är att säkerställa att någon skada inte tillskrivs import som är föremål för dumpning när den följer av någon annan faktor, saknas det anledning att göra en godtycklig inskränkning av de faktorer vars skadliga verkningar ska beaktas.
Gul Ahmed Textile Mills menar när det gäller begreppet ”andra faktorer” att det inte är korrekt att de omtvistade faktorerna har ett ”nära samband” med den dumpade importen. Upphävandet av den tidigare antidumpningstullen utgjorde en rättelse från unionens sida på grund av införandet av ogrundade åtgärder år 1997 och hade inte något samband med den dumpade importen, varken under granskningsperioden eller tiden före denna period. Unionens beviljande av särskilda tullförmåner för import från Pakistan från och med den 1 januari 2002 avsåg inte specifikt import av sänglinne, och i synnerhet inte import av sänglinne som är föremål för dumpning. Ändringarna av lagstiftningen på marknaden beror enbart på unionens åtgärder och har inte ett ”nära samband” med åtgärder som vidtagits av producenter i tredje land.
Gul Ahmed Textile Mills har påpekat att de omtvistade faktorerna har inneburit en direkt minskning av tullarna för all import av sänglinne från Pakistan, vilket på detta sätt direkt har påverkat prisnivån för denna import på unionsmarknaden. Att kvalificera ändringar av tullsatserna som ”enbart ett sätt att skapa gynnsammare förutsättningar för en ökning av den dumpade importen” är uppenbart felaktigt.
Gul Ahmed Textile Mills anser att huvudfrågan är huruvida de omtvistade faktorerna direkt har påverkat någon av de ekonomiska faktorer som unionens institutioner beaktar för att fastställa om unionsindustrin har vållats en materiell skada och den eventuella orsaken till denna. I artikel 3.5 i förordning nr 384/96 föreskrivs att en bedömning ska göras av ”alla relevanta ekonomiska faktorer och förhållanden som har betydelse för industrins tillstånd” och bland de exempel som räknas upp i denna bestämmelse anges ”faktorer som påverkar gemenskapspriser”. Motparten har framhållit att de omtvistade faktorerna hade en direkt inverkan som innebar att producenterna i unionen plötsligt drabbades av import till unionsmarknaden på en väsentligt lägre prisnivå än den som gällde tidigare, utan någon ändring av priserna fritt ombord (fob) avseende produkter från pakistanska producenter. Ändringarna av bestämmelserna hade således en direkt inverkan på de ekonomiska omständigheter som beaktas vid fastställandet av skadan och orsakssambandet mellan skadan och dumpningen.
Domstolens bedömning
Det framgår av skälen 108–115 i förordning nr 397/2004 att unionens institutioner undersökte de faktorer som de ansåg utgjorde andra faktorer än den dumpade importen.
I synnerhet granskades importen från Indien, Turkiet, Rumänien, Bangladesh och Egypten samt de faktorer som hade ett samband med en minskad efterfrågan, unionsindustrins import och export samt nämnda industris produktivitet.
Det är utrett att unionens institutioner vid bedömningen av orsakssambandet mellan den dumpade importen och den skada som unionsindustrin vållats, inte granskade de två omtvistade åtgärderna, det vill säga upphävandet av den ordinarie tullen inom ramen för ordningen med allmänna tullförmåner och upphävandet av den tidigare antidumpningstullen.
Domstolen konstaterar dels att dessa åtgärder avsåg produkter från Pakistan, dels att förordning nr 397/2004 är tillämplig på alla pakistanska exportörer. Enligt denna förordning utgör således all export av i förordningen uppräknade produkter dumpad import i den mening som avses i artikel 3 i förordning nr 384/96.
Det råder inget tvivel om att verkan av upphävandet av importtullarna på 12 respektive 6,7 procent kunde medföra gynnsammare förutsättningar för och gynna importen av de berörda produkterna. Däremot riktades denna verkan mot den dumpade importen.
Det framgår av lydelsen i artikel 3.7 i förordning nr 384/96, särskilt lydelsen ”[a]ndra kända faktorer … vilka … skadar gemenskapsindustrin”, att det enligt denna förordning krävs en undersökning av faktorer som direkt orsakar skada, vilket förutsätter ett direkt orsakssamband.
I förevarande fall kan däremot ändringarna av förutsättningarna i lagstiftningen rörande den dumpade importen inte i sig anses orsaka skada. Det är importen som sådan som orsakar skadan.
Den dumpade importen och förutsättningarna i lagstiftningen på grundval av vilka den genomförs är nämligen oskiljaktiga.
De omtvistade åtgärderna som skapar gynnsammare förutsättningar för och underlättar importen är således enbart indirekta orsaker och kan inte anses utgöra ”andra faktorer” i den mening som avses i artikel 3.7 i förordning nr 384/96.
Denna tolkning överensstämmer med rapporten från den särskilda arbetsgruppen vid WTO av den 28 oktober 2011, kallad ”Europeiska Unionen–Antidumpningsåtgärder avseende vissa skor från Kina”, i vilken det undersöktes huruvida det fanns ett orsakssamband mellan upphävandet av en importkvot och skadan mot bakgrund av artikel 3.5 i 1994 års antidumpningslagstiftning. I punkt 7.527 i denna rapport konstaterades att upphävandet av en importkvot som gör det möjligt att öka volymen dumpad import inte utgör en skadevållande faktor i sig.
Importkvoter utgör förutsättningar i lagstiftningen på grundval av vilka importen genomförs i samma utsträckning som importtullar.
Mot denna bakgrund gjorde sig tribunalen skyldig till en felaktig rättstillämpning när den slog fast att de omtvistade faktorerna utgjorde ”andra faktorer” i den mening som avses i artikel 3.7 i förordning nr 384/96.
Denna slutsats påverkar emellertid inte frågan huruvida de omtvistade faktorerna ska beaktas i samband med fastställandet av skada i enlighet med artikel 3.2, 3.3 och 3.5 i förordning nr 384/96.
Den överklagade domen ska följaktligen upphävas.
När domstolen upphäver tribunalens dom kan den, i enlighet med artikel 61 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol, antingen själv slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande, eller återförvisa målet till tribunalen för avgörande.
I förevarande mål är förutsättningarna inte uppfyllda för att domstolen självska kunna avgöra målet slutligt.
Målet ska följaktligen återförvisas till tribunalen och beslutet om rättegångskostnader anstå.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande:

1)
Den dom som meddelats av Europeiska unionens tribunal den 27 september 2011 i mål T‑199/04, Gul Ahmed Textile Mills mot rådet, upphävs.

2)
Målet återförvisas till Europeiska unionens tribunal.

3)
Frågan om rättegångskostnader anstår.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.