CELEX: 62013CJ0369
Predhodno odločanje
Predhodne sestavine za prepovedane droge
Nadzor trgovine med državami članicami
Uredba (ES) št. 273/2004
Nadzor trgovine med Evropsko unijo in tretjimi državami
Uredba (ES) št. 111/2005
Pojem ‚snov s seznama“
Snov „alfa-fenilacetoacetonitril‘ (APAAN)
Snov s seznama „1‑fenil-2‑propanon“ (BMK)

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2(a), (b), (d) in (f) Uredbe (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 8, str. 46) in člena 2(a) in (f) Uredbe Sveta (ES) št. 111/2005 z dne 22. decembra 2004 o določitvi pravil za nadzor trgovine s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge med Skupnostjo in tretjimi državami (
UL 2005, L 22, str. 1
).
Ta predlog je bil vložen v kazenskih postopkih, uvedenih zoper N. F. Gielena, M. M. J. Geeringsa, F. A. C. Pruijmbooma in A. A. Pruijmbooma zaradi uvoza in/ali izvoza snovi, imenovane alfa-fenilacetoacetonitril (v nadaljevanju: APAAN), na evropsko carinsko območje, brez za to potrebne licence ter, podredno, zaradi posedovanja in dajanja te snovi v promet, prav tako brez licence.
Pravni okvir
Pravo Unije
Zakonodajalec Unije je, da bi preprečil preusmerjanje snovi, ki se pogosto uporabljajo za nezakonito proizvodnjo drog in psihotropnih snovi, sprejel ukrepe spremljanja in nadzora, ki vsebujejo notranji del v obliki Uredbe št. 273/2004 in zunanji del v obliki Uredbe št. 111/2005.
Uredba št. 273/2004
V uvodnih izjavah 13 in 17 Uredbe št. 273/2004 je navedeno:
„(13)
Znatno število drugih snovi, od katerih s številnimi poteka zakonit promet v velikih količinah, je opredeljenih kot predhodne sestavine za nezakonito proizvodnjo sintetičnih drog in psihotropnih snovi. Podreditev teh snovi enako strogemu nadzoru, kot velja za snovi s seznama v Prilogi I bi predstavljalo nepotrebno oviro v prometu, kjer so za opravljanje dejavnosti potrebne licence in dokumentacija za sklenjene posle. Zato je na ravni Skupnosti treba določiti bolj prilagodljiv mehanizem, s pomočjo katerega se pristojne organe v državah članicah uradno obvešča o vseh takih sklenjenih poslih.
[…]
(17)
Ker države članice ciljev te uredbe, namreč usklajeno spremljanje prometa s predhodnimi sestavinami in preprečevanje preusmerjanja le teh v nezakonito proizvodnjo sintetičnih drog in psihotropnih snovi, ne morejo zadovoljivo dosegati in jih je zaradi mednarodne in spremenljive narave te trgovine mogoče bolje dosegati na ravni Skupnosti, ta lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz istega člena ta uredba ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje teh ciljev.“
Člen 2(a), (b), (d) in (f) te uredbe določa:
„Za namene te uredbe se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
‚snov s seznama‘ pomeni vsako snov, ki je navedena v Prilogi, vključno z zmesmi in naravnimi proizvodi, ki to snov vsebujejo, izključena pa so zdravila, kot jih opredeljuje Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/83/ES z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69)], farmacevtski pripravki, zmesi, naravni proizvodi in drugi pripravki, ki vsebujejo snovi s seznama, sestavljene na tak način, da teh snovi ni mogoče na enostaven način uporabiti ali ekstrahirati z razpoložljivimi ali ekonomsko smiselnimi načini;
(b)
‚snov, ki ni na seznamu‘ je katera koli snov, ki je, čeprav ni na seznamu v Prilogi I, opredeljena kot snov, ki je že bila uporabljena za nezakonito proizvodnjo drog ali psihotropnih snovi;
[…]
(d)
‚izvajalec‘ je katera koli fizična ali pravna oseba, ki je vključena v promet s snovmi s seznama;
[…]
(f)
‚posebna licenca‘ je licenca, podeljena posebni vrsti izvajalca;
[…]“
V skladu s členom 3(2) navedene uredbe morajo „[i]zvajalci […] od ustreznih organov pridobiti licenco, preden lahko posedujejo snovi s seznama skupine 1 Priloge I, ali opravljajo promet z njimi“.
Člen 9 iste uredbe določa:
„1.   Za lažje sodelovanje med pristojnimi organi, izvajalci in kemijsko industrijo, zlasti pri snoveh, ki niso na seznamu, Komisija v skladu s postopkom iz člena 15(2) pripravi in dopolnjuje usmeritve, ki so pomoč kemijski industriji.
2.   V usmeritvah se zagotovijo zlasti:
(a)
informacije, kako prepoznati sumljivo sklepanje poslov in kako obveščati o njih;
(b)
redno dopolnjen seznam snovi, ki niso na seznamu, s čimer se industriji omogoča, da na prostovoljni osnovi spremlja promet s takimi snovmi;
(c)
druge informacije, ki se lahko štejejo za koristne.
[…]“
V Prilogi I Uredbe št. 273/2004 je naveden seznam „snovi s seznama“ v smislu člena 2(a) Uredbe št. 273/2004, med katerimi je v skupini 1 „1‑fenil-2 propanon“ (v nadaljevanju: BMK). Nasprotno pa APAAN v njej ni naveden.
Uredba št. 111/2005
Pojem „snov s seznama“, ki je opredeljen v členu 2(a) Uredbe št. 111/2005, je v bistvenem enak pojmu iz člena 2(a) Uredbe št. 273/2004. Priloga k Uredbi št. 111/2005, na katero se sklicuje člen 2(a) te uredbe, je prav tako v bistvenem enaka Prilogi I k Uredbi št. 273/2004.
Člen 2(f) Uredbe št. 111/2005 pojem „izvajalec“ opredeljuje kot „vsako fizično ali pravno osebo, ki sodeluje pri uvozu in izvozu snovi s seznama ali pri zadevnih posredniških dejavnostih, vključno z osebami, ki opravljajo dejavnost izdajanja carinskih deklaracij za stranke kot samozaposlene osebe, bodisi kot svojo glavno dejavnost bodisi kot dodatno dejavnost v povezavi z neko drugo dejavnostjo“.
Člen 6(1) te uredbe določa:
„Izvajalci s sedežem v Skupnosti, ki niso carinski zastopniki in prevozniki, kadar nastopajo samo v tej vlogi, pri opravljanju uvozne, izvozne ali posredniške dejavnosti, ki vključujejo snovi s seznama, navedene v skupini 1 Priloge, morajo imeti licenco. Licenco izda pristojni organ države članice, v kateri ima izvajalec sedež.
[…]“
Člen 10 navedene uredbe določa:
„1.   Da bi se olajšalo sodelovanje med pristojnimi organi držav članic, izvajalci s sedežem v Skupnosti in kemično industrijo, zlasti glede snovi, ki niso na seznamu, Komisija v sodelovanju z državami članicami sestavi smernice in jih posodablja.
2.   Usmeritve zagotavljajo zlasti:
(a)
informacije, kako prepoznati sumljivo sklepanje poslov in kako obveščati o njih;
(b)
redno dopolnjen seznam snovi, ki niso na seznamu, s čimer se industriji omogoča, da na prostovoljni osnovi spremlja promet s takimi snovmi;
[…]“
Z uredbama (EU) št. 1258/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (
UL L 330, str. 21
) z dne 20. novembra 2013 in (EU) št. 1259/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013 (
UL L 330, str. 30
) sta bili spremenjeni uredbi št. 273/2004 oziroma št. 111/2005. Poleg sprememb pojma „snov s seznama“ v smislu teh dveh uredb je bila z njima vključena APAAN na seznam „snovi s seznama“, vpisanih v Prilogo I k Uredbi št. 273/2004 in Prilogo k Uredbi št. 111/2005. Ker pa sta uredbi št. 1258/2013 in št. 1259/2013 začeli veljati šele 30. decembra 2013, se v sporu v glavni stvari ne uporabljata.
Nizozemsko pravo
Uredbi št. 273/2004 in št. 111/2005 sta se začeli uporabljati z zakonom o preprečevanju zlorabe kemičnih snovi (Wet Voorkoming Misbruik Chemicaliën, v nadaljevanju: WVMC).
Člen 2(a) WVMC določa:
„Prepovedano je ravnati v nasprotju s pogoji, določenimi s ali v skladu s:
a.
členi 3(2) in (3) in 8 Uredbe št. 273/2004 ter členi 6(1), 8(1), 9, 12(1) in 20 Uredbe št. 111/2005 […]“
Naklepna kršitev te določbe je gospodarsko kaznivo dejanje, za katero je zagrožena kazen zapora največ šest let.
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Na podlagi člena 2 WVMC so bili N. F. Gielen, M. M. J. Geerings, F. A. C. Pruijmboom in A. A. Pruijmboom kazensko preganjani zaradi uvoza in/ali izvoza APAAN na evropsko carinsko območje, pri čemer gre za snov, za katero nizozemski organi menijo, da spada med „snovi s seznama“, navedene v skupini 1 Priloge k Uredbi št. 111/2005. Podredno in na enaki pravni podlagi se jim je očitalo tudi, da so brez licence posedovali in dajali v promet to snov, za katero se šteje, da spada v skupino 1 Priloge I Uredbe št. 273/2004.
Openbaar Ministerie je 2. januarja 2013 obtožence, ki so trenutno v „preiskovalnem priporu“, pozvalo pred predložitveno sodišče.
Rechtbank Oost-Brabant ’s-Hertogenbosch je v okviru tega postopka ugotovilo, da se APAAN ne nahaja izključno na seznamu „snovi s seznama“ iz skupine 1 Priloge I k Uredbi št. 273/2004 in iz skupine Priloge k Uredbi št. 111/2005. Zato transakcije, ki se nanašajo na to snov, zlasti na podlagi načela enakosti, ne bi smele biti razlog za pregon na podlagi člena 2(a) WVMC.
Vendar in kljub nasprotni sodni praksi to sodišče ne izključuje, da bi bilo mogoče to snov vendarle opredeliti kot „snov s seznama“ v smislu člena 2(a) uredb št. 273/2004 in št. 111/2005, glede na to, prvič, da je APAAN mogoče enostavno pretvoriti v BMK – snov s seznama, ki spada v skupino 1 upoštevnih prilog k tema uredbama – in drugič, da lahko zaradi te pretvorbe nastanejo znatne finančne koristi.
Ob predpostavki, da je treba APAAN opredeliti kot „snov s seznama“ v smislu člena 2(a) navedenih uredb, se predložitveno sodišče sprašuje tudi o obsegu pojma „izvajalec“, opredeljenem v členu 2(d) Uredbe št. 273/2004 in 2(f) Uredbe št. 111/2005.
V teh okoliščinah je Rechtbank Oost-Brabant ’s-Hertogenbosch prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
(a)
Ali je lahko kemijska snov [APAAN] izenačena s snovjo [BMK]? Rechtbank zlasti sprašuje, ali je treba nizozemsko besedo bevatten [vsebovati] oziroma izraza v angleščini containing in francoščini contenant razlagati tako, da mora biti snov BMK že vsebovana v snovi APAAN?
(b)
Če je odgovor na prvo vprašanje (a) nikalen:
Ali je treba APAAN šteti za ‚stoffen […], die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd’ [‚snovi […], [ki so] sestavljene tako, da jih ni mogoče enostavno uporabiti ali ekstrahirati z razpoložljivimi ali ekonomsko smiselnimi načini‘] oziroma ‚substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means‘ oziroma ‚une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de maniere telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés a mettre en oeuvre ou économiquement viables‘? Po mnenju policije iz priloge 3 izhaja, da gre za relativno pregleden, morda celo enostaven postopek pretvorbe.
c)
Ali je pri odgovoru na prvo vprašanje (b), zlasti v zvezi z besedno zvezo ‚economische rendabele middelen [ekonomsko smiselnimi načini]/economically viable means/économiquement viable‘, pomembno, da je s pretvorbo APAAN v BMK očitno – kadar do tega pride nezakonito – (mogoče) zaslužiti zelo veliko denarja, če se APAAN uspešno predela v BMK in/ali amfetamin in/ali (nezakonito) proda BMK, pridobljen iz APAAN?
2.
Pojem ‚izvajalec‘ je opredeljen v členu 2(d) Uredbe št. 273/2004 in v členu 2(f) Uredbe št. 111/2005. Pri odgovoru na naslednje vprašanje Rechtbank naproša [Sodišče], naj se izhaja iz tega, da gre za snov s seznama v smislu člena 2(a), ali z njo izenačeno snov v smislu Priloge 1 ‚snovi v smislu člena 2(a)‘ uredb.
Ali je treba pod pojmom ‚izvajalec‘ razumeti tudi fizično osebo, ki ima sama ali skupaj z drugo pravno osebo/drugimi pravnimi osebami in/ali drugo fizično osebo/drugimi fizičnimi osebami (naklepno) v posesti snov s seznama, ne da bi obstajali še drugi razlogi za sum?“
Predložitveno sodišče je v predlogu za sprejetje predhodne odločbe vložilo predlog za obravnavanje po hitrem postopku, določenem v členu 105 Poslovnika Sodišča.
Ta predlog je bil zaradi neobstoja nujnosti zavrnjen s sklepom predsednika Sodišča v zadevi Gielen in drugi (C‑369/13,
EU:C:2013:708
).
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(a) uredb št. 273/2004 in št. 111/2005 razlagati tako, da se opredelitev „snov s seznama“ v smislu teh določb ne uporablja za snov, kot je APAAN, ki ni navedena v Prilogi I k Uredbi št. 273/2004 ali v Prilogi k Uredbi št. 111/2005, ampak jo je mogoče enostavno in ekonomsko smiselno v smislu teh uredb pretvoriti v snov iz navedenih prilog.
Najprej je treba opozoriti, da je pojem „snov s seznama“ opredeljen v členih 2(a) uredb št. 273/2004 in št. 111/2005 kot katera koli snov iz upoštevnih prilog k tema uredbama, vključno z zmesmi in naravnimi proizvodi, ki te snovi vsebujejo, izključena pa so zdravila, kakor so opredeljena z Direktivo 2001/83, farmacevtski pripravki, zmesi, naravni proizvodi in drugi pripravki, ki vsebujejo snovi s seznama, ki so sestavljeni tako, da jih ni mogoče uporabiti enostavno ali ekstrahirati z razpoložljivimi ali ekonomsko smiselnimi načini.
Iz besedila teh določb je razvidno, da je seznam snovi iz upoštevnih prilog k uredbama št. 273/2004 in št. 111/2005 izčrpen in da so tako lahko le snovi, ki so izključno navedene na seznamu iz teh prilog, opredeljene kot „snovi s seznama“ v smislu teh uredb, ob izključitvi vseh snovi, izenačenih s snovjo s seznama.
Ta ozka razlaga je podprta, prvič, z dejstvom, da uredbi št. 273/2004 in št. 111/2005 ne vsebujeta nobene navedbe, ki bi dokazovala, da je zakonodajalec Unije želel določiti tak pojem izenačene snovi, in drugič, z uvodno izjavo 13 Uredbe št. 273/2004, v skladu s katero zakonodajalec Unije poudarja, da bi bila podreditev vseh predhodnih sestavin za sintetične droge ali psihotropne snovi enako strogemu nadzoru, kot velja za snovi s seznama v Prilogi I k Uredbi št. 273/2004, nepotrebna ovira v prometu.
Prav tako je iz običajnega pomena pojma „vsebujejo“, uporabljenega v opredelitvi „snov s seznama“, razvidno, da če gre za farmacevtske pripravke, zmesi, naravne proizvode in druge pripravke, opredelitev „snov s seznama“ takih proizvodov zahteva, da je snov iz upoštevnih prilog k tema uredbama kot taka vsebovana v njih, in sicer, da je ena od njihovih sestavin.
V tem primeru ni sporno, prvič, da APAAN ni na seznamu snovi s seznama v smislu členov 2(a) uredb št. 273/2004 in št. 111/2005, ki so navedene v upoštevnih prilogah k tema uredbama, v njunih različicah, ki sta veljali v sporu v glavni stvari, in drugič, da BMK kot taka ni sestavina APAAN.
V zvezi s tem je iz predložitvene odločbe, ki je tu podprta s stališči vseh zainteresiranih strank, ki so predložile stališča v tem postopku, razvidno, da se proizvodnja BMK iz APAAN ne izvaja z ekstrakcijo, ampak s hidrolizo APAAN, ki pomeni njeno pretvorbo.
Vendar tako kot izhaja iz točke 29 te sodbe, proizvoda, ki kot tak ne vsebuje snovi iz Priloge I k Uredbi št. 273/2004 in Priloge k Uredbi št. 111/2005, ampak se iz njega taka snov pridobi s pretvorbo, ni mogoče opredeliti za „snov s seznama“ v smislu člena 2(a) uredb št. 273/2004 in št. 111/2005.
Zato ob neobstoju izrecne navedbe APAAN v upoštevnih prilogah k uredbama št. 273/2004 in št. 111/2005 te snovi ni mogoče opredeliti za „snov s seznama“ v smislu člena 2(a) teh uredb ali za snov, izenačeno s tako snovjo.
V zvezi s tem in ob upoštevanju neobstoja BMK v sestavini APAAN ni upoštevno dejstvo, ki ga navaja predložitveno sodišče, da je pretvorba APAAN v BMK nezapletena in ekonomsko smiselna.
Kot trdi Kraljevina Nizozemska, te ugotovitve ni mogoče izpodbijati s ciljem, ki mu sledita uredbi št. 273/2004 in št. 111/2005, kot izhaja iz uvodne izjave 13 prve uredbe ali s spremenljivo naravo trgovine z drogami, ki izhaja iz uvodne izjave 17 te uredbe.
Čeprav je res, da je cilj teh uredb preprečevanje preusmerjanja snovi, ki se običajno uporabljajo pri nezakoniti proizvodnji drog in psihotropnih snovi, z vzpostavitvijo sistema nadzora trgovine s temi snovmi, ki predvideva učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazni, ostaja dejstvo, da cilj kaznovanja navedenih uredb ne more vplivati niti na opredelitev pojma „snov s seznama“ niti na morebitno uvrstitev zadevne snovi s seznama na podlagi te opredelitve (glej po analogiji sodbo D. in G., C‑358/13 in C‑181/14,
EU:C:2014:2060
, točka 49).
To velja še toliko bolj, ker je zakonodajalec Unije v členu 9 Uredbe št. 273/2004 in v členu 10 Uredbe št. 111/2005 predvidel mehanizem sodelovanja med državami članicami, izvajalci in kemijsko industrijo za nadzorovanje prometa „snovi s seznama“, opredeljenih v členih 2(b) teh uredb kot vseh snovi, za katere je bilo ugotovljeno, da se, čeprav niso navedene v upoštevnih prilogah k tema uredbama, uporabljajo za nezakonito proizvodnjo drog ali psihotropnih snovi.
Na podlagi zgoraj navedenih ugotovitev je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člena 2(a) uredb št. 273/2004 in št. 111/2005 razlagati tako, da se opredelitev „snov s seznama“ v smislu teh določb ne uporablja za snov, kot je APAAN, ki ni navedena v Prilogi I k Uredbi št. 273/2004 ali v Prilogi k Uredbi št. 111/2005, tudi če jo je mogoče enostavno in ekonomsko smiselno v smislu teh uredb pretvoriti v snov iz navedenih prilog.
Drugo vprašanje
Glede na odgovor na prvo vprašanje na drugo ni treba odgovoriti.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:

Člena 2(a) Uredbe (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah in Uredbe Sveta (ES) št. 111/2005 z dne 22. decembra 2004 o določitvi pravil za nadzor trgovine s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge med Skupnostjo in tretjimi državami je treba razlagati tako, da se opredelitev „snov s seznama“ v smislu teh določb ne uporablja za snov, kot je alfa-fenilacetoacetonitril, ki ni navedena v Prilogi I k Uredbi št. 273/2004 ali v Prilogi k Uredbi št. 111/2005, tudi če jo je mogoče enostavno in ekonomsko smiselno v smislu teh uredb pretvoriti v snov iz navedenih prilog.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.