CELEX: 62011CJ0667
Trgovinska politika
Uredba št. 1225/2009
Člena 13 in 14
Proizvodi za uvoz s poreklom iz Kitajske
Protidampinške dajatve
Izogibanje
Pretovorjanje blaga prek Malezije
Izvedbena uredba (EU) št. 723/2011
Registracija uvoza
Izterjava protidampinških dajatev
Retroaktivnost

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na pogoje za retroaktivno obračunavanje protidampinških dajatev v okviru Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 723/2011 z dne 18. julija 2011 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo (ES) št. 91/2009 o uvozu nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla, poslanega iz Malezije, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Malezije ali ne (
UL L 194, str. 6
, v nadaljevanju: izvedbena uredba) na podlagi preiskave izogibanja v smislu člena 13 Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (
UL L 343, str. 51
, v nadaljevanju: osnovna uredba).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Paltrade EOOD (v nadaljevanju: Paltrade) in Načalnik na Mitničeski punkt – Pristanište Varna (vodja carinskega urada pristanišča v Varni) pri Načalnik Mitnica Varna (direktor carinske uprave v Varni) (v nadaljevanju: carinski organ) zaradi odločbe, s katero je bilo družbi Paltrade naloženo plačilo dodatnih protidampinških dajatev.
Pravni okvir
V uvodni izjavi 19 osnovne uredbe je navedeno:
„[…] Zaradi neuspeha dosedanjih multilateralnih pogajanj in dokler ne bo znan izid navedenega posredovanja problema protidampinškemu odboru WTO je potrebno, da bi zakonodaja Skupnosti vsebovala določbe, ki se bodo ukvarjale s prakso, vključno s sestavljanjem blaga v Skupnosti ali tretji državi, katere glavni cilj je izogibanje protidampinškim ukrepom.“
Člen 13 osnovne uredbe, naslovljen „Izogibanje“, določa:
„1.   Proti dampinške dajatve, ki se uvedejo na podlagi te uredbe, se lahko razširijo na uvoz podobnih izdelkov, bodisi rahlo spremenjenih ali nespremenjenih, iz tretjih držav; ali na uvoz rahlo spremenjenih podobnih izdelkov iz države, za katero veljajo ukrepi; ali njihovih delov, kadar pride do izogibanja veljavnim ukrepom. […] Izogibanje se opredeli kot sprememba v trgovinskih vzorcih med tretjimi državami in Skupnostjo ali med posameznimi družbami v državi, kjer veljajo ukrepi, in Skupnostjo, do katere pride zaradi prakse, postopka ali dejavnosti, za katero ni zadostnega vzroka ali ni gospodarsko upravičena, z izjemo uvedbe dajatve, ter kadar obstajajo dokazi o škodi ali o tem, da se popravljalni učinki dajatve spodkopavajo s cenami in/ali količinami podobnega izdelka, ter kadar obstajajo dokazi o dampingu v zvezi z normalnimi vrednostmi, predhodno ugotovljenimi za podoben izdelek, če je potrebno v skladu z določbami člena 2.
[…]
3.   Preiskave se začnejo v skladu s tem členom na pobudo Komisije ali na zahtevo države članice ali katere koli zainteresirane stranke na podlagi zadostnih dokazov glede dejavnikov, določenih v odstavku 1. Začnejo se […] na podlagi uredbe Komisije, ki carinskim organom lahko daje tudi navodila, da uvoz registrirajo v skladu s členom 14(5) ali da zahtevajo jamstva. Preiskave izvaja Komisija, ki ji lahko pomagajo carinski organi, zaključijo pa se v devetih mesecih. Kadar dejstva, kot so dokončno preverjena, utemeljujejo razširitev ukrepov, to stori Svet, na predlog, ki ga po posvetovanju s Svetovalnim odborom predloži Komisija. […] Razširitev začne veljati z datumom, na katerega je bila uvedena registracija na podlagi člena 14(5) ali na katerega so bile zahtevane garancije. […]“
Člen 14 osnovne uredbe, naslovljen „Splošne določbe“, določa:
„[…]
5.   Komisija lahko po posvetovanju s Svetovalnim odborom da navodilo carinskim organom, da izvedejo ustrezne ukrepe za registriranje uvoza, tako da bi bilo kasneje mogoče uporabiti ustrezne ukrepe proti temu uvozu od dneva takšne registracije naprej. Uvoz se lahko podredi registraciji na osnovi zahteve industrije Skupnosti, ki vsebuje zadostne dokaze, ki upravičujejo takšno ukrepanje. Registriranje uvede uredba, ki navede namen te aktivnosti in, če je to primerno, ocenjen znesek možnih bodočih obveznosti. Uvoz ne sme biti predmet registracije več kot devet mesecev.“
Z Uredbo Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 (
UL L 29, str. 1
) je bila uvedena dokončna protidampinška dajatev na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.
Člen 1(2) te uredbe določa, da je stopnja dokončne protidampinške dajatve 85 % pod dodatno oznako TARIC A999 za vse družbe, ki niso naštete v tabeli, ki jo vsebuje ta določba.
Komisija je nato z Uredbo (EU) št. 966/2010 z dne 27. oktobra 2010 začela preiskavo glede možnega izogibanja protidampinškim ukrepom, uvedenim z Uredbo št. 91/2009 z uvozom nekaterih pritrdilnih elementov iz železa in jekla, poslanih iz Malezije, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelek s poreklom iz Malezije ali ne, in o registraciji takšnega uvoza (
UL L 282, str. 29
).
V uvodni izjavi 18 Uredbe št. 966/2010 je navedeno:
„V skladu s členom 14(5) osnovne uredbe bi se moralo izdelke iz preiskave registrirati, da se, če preiskava ugotovi izogibanje, zagotovi retroaktivno obračunavanje protidampinških dajatev v ustrezni višini od datuma registracije takih uvozov, ki so dobavljeni iz Malezije.“
S členom 2 te uredbe je bila določena registracija tega uvoza.
Izvedbena uredba določa razširitev dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo št. 91/2009, na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla, poslanih iz Malezije, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Malezije ali ne. Tako člen 1 izvedbene uredbe določa:
„1.   Dokončna protidampinška dajatev, ki se uporablja za „vse druge družbe“, uvedena s členom 1(2) Uredbe (ES) št. 91/2009 na uvoz [zadevnih proizvodov] s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, se razširi na uvoz [zadevnih proizvodov], poslanih iz Malezije, ne glede na to, ali je njihovo poreklo deklarirano v Maleziji ali ne, ki so trenutno uvrščeni v oznake KN ex 7318 12 90, ex 7318 14 91 […] (oznake TARIC […] 7318 12 90 91, […] 7318 14 91 91 […]), […]
[…]
3.   Dajatev, razširjena z odstavkom 1 tega člena, se pobira za uvoz, poslan iz Malezije, ne glede na to, ali je njegovo poreklo deklarirano v Maleziji ali ne, ki je registriran v skladu s členom 2 Uredbe (EU) št. 966/2010 ter členom 13(3) in 14(5) Uredbe (ES) št. 1225/2009, razen za uvoz, ki ga ustvarijo družbe iz odstavka 1 tega člena.
[…]“
Člen 78 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1791/2006 Sveta z dne 20. novembra 2006 (
UL L 363, str. 1
, v nadaljevanju: carinski zakonik), določa:
„1.   Carinski organi lahko po uradni dolžnosti ali na zahtevo deklaranta, po odobritvi prepustitve blaga, deklaracije ponovno pregledajo.
[…]
3.   Če se pri ponovnem pregledu deklaracije ali naknadnih preverjanjih izkaže, da so bile določbe o zadevnem carinskem postopku uporabljene na podlagi netočnih ali nepopolnih podatkov, carinski organi ob upoštevanju vseh sprejetih predpisov, sprejmejo potrebne ukrepe za ureditev položaja, pri čemer upoštevajo nove informacije, s katerimi razpolagajo.“
Člen 217(1)(a) carinskega zakonika določa:
„1.   Vsak znesek uvoznih ali izvoznih dajatev, ki je posledica carinskega dolga – v nadaljevanju ‚znesek dajatev‘ – morajo carinski organi, takoj potem, ko so jim na voljo potrebni podatki, izračunati in vnesti v računovodske evidence ali kakšne druge ustrezne nosilce podatkov (vknjižba).
Prvi pododstavek se ne uporablja, če:
(a)
je bila uvedena začasna protidampinška ali izravnalna dajatev.“
Člen 2 Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter o skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 555/2011 (
UL L 150, str. 3
), določa:
„Integrirano tarifo Evropskih skupnosti, v nadaljnjem besedilu ‚Taric‘, ki izpolnjuje zahteve Skupne carinske tarife, zunanjetrgovinske statistike, trgovinske, kmetijske in drugih politik Skupnosti v zvezi z uvozom ali izvozom blaga, določi Komisija.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Družba Paltrade s sedežem v Varni je 31. januarja 2011 izdala carinsko deklaracijo v obliki enotne upravne listine št. 11BG002005H0004290 (v nadaljevanju: EUL), s katero je vnesla v domačo porabo in sočasno sprostila v prosti promet to blago: 2.528.800 lesenih vijakov in 634.000 samoreznih vijakov, ki so bili poslani iz Malezije in so spadali med proizvode, ki so v skladu z izvedbeno uredbo obdavčljivi s protidampinško dajatvijo. Dolgovana carina in davek na dodano vrednost sta bila upoštevana 31. januarja 2011, torej preden je bila protidampinška dajatev dokončno razširjena na uvoz tega blaga.
Ko pa je 27. julija 2011 začela veljati izvedbena uredba, ki je bila na podlagi člena 78 carinskega zakonika sprejeta po prepustitvi zadevnega blaga, je carinski organ opravil naknadno preverjanje deklaracije, zato da bi preveril, ali so podatki v njej pravilni. Carinski organ je po preverjanju EUL in k njej priloženih dokumentov ugotovil, da je bil ta dokument registriran med preiskavo, izvedeno na podlagi Uredbe št. 966/2010. Carinski organ je zato popravil podatke, vsebovane v navedenem dokumentu.
Bolgarski carinski organi niso sprejeli posebnih ukrepov za registracijo uvoza iz Malezije niti niso vpisali dodatne oznake TARIC – A999 iz člena 1(2) Uredbe št. 91/2009. So pa uporabili običajni postopek za registracijo carinskih deklaracij, pripravljenih po modelu EUL, v bolgarski integrirani carinski informacijski sistem (Balgarska integrirana mitničeska informacionna sistema, v nadaljevanju: BIMIS).
Carinski organ je z odločbo št. 9300-843 z dne 10. avgusta 2011 družbi Paltrade naložil plačilo dodatnega zneska, in sicer 14623,75 BGN za protidampinško dajatev in 2924,76 BGN za DDV. Družba Paltrade je pri Administrativen sad Varna vložila tožbo zoper to odločbo.
V teh okoliščinah je Administrativen sad Varna prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali se lahko retroaktivno obračunavajo protidampinške dajatve na podlagi člena 1 [izvedbene uredbe], ne da bi bila opravljena registracija – razen registracije [EUL] v sistemu BIMIS – z vpisom dodatne oznake TARIC iz člena 1 Uredbe [št. 91/2009]?
2.
Kolikšna je v skladu z uvodno izjavo 18 Uredbe št. 966/2010 ustrezna višina protidampinške dajatve, ki se retroaktivno obračunava na podlagi [izvedbene uredbe]?“
Vprašanji za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče z vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, prvič, ali je treba člen 14(5) osnovne uredbe, na katerega se sklicuje člen 2 Uredbe št. 966/2010, razlagati tako, da je način registracije, kot je opisan v postopku v glavni stvari, skladen s to določbo in zato zadostuje za to, da se na podlagi preiskave, v kateri je bilo ugotovljeno, da je prišlo do izogibanja dokončni protidampinški dajatvi, naloženi z Uredbo št. 91/2009, retroaktivno obračuna protidampinška dajatev v skladu s členom 1 izvedbene uredbe, in drugič, če je potrebno, kolikšen je znesek take razširjene protidampinške dajatve, obračunane retroaktivno v skladu z izvedbeno uredbo.
Stališča, predložena Sodišču
Bolgarska vlada in carinski organ menita, da ni nujno izvesti drugačne registracije, kot je registracija EUL v BIMIS, ker slednji omogoča medsebojno povezanost informacijskih sistemov, ki temeljijo na oznakah TARIC. Po mnenju teh strank BIMIS, ki lahko zbere informacije iz baz podatkov o carinskih dokumentih, samodejno obdela carinske dokumente za vse namene in carinske postopke, ki jih določata evropska in nacionalna carinska zakonodaja.
Španska in italijanska vlada, Madžarska in Komisija menijo tudi, da upoštevne določbe osnovne uredbe, Uredbe št. 966/2010 in izvedbene uredbe, ki se nanašajo na sporno registracijo uvozov, ne pomenijo, da je treba vzpostaviti posebno registracijo. Vsak nacionalni sistem registracije naj bi bilo treba šteti za zadosten, če carinskim organom ob objavi uredbe, ki določa, da je treba od registriranih uvozov obračunati protidampinške dajatve, omogoča, da se seznanijo s temi registriranimi uvozi ter da navedene dajatve poberejo in jih notificirajo.
Komisija dodaja, da vzpostavljena registracija enotnih upravnih dokumentov v BIMIS povsem zadostuje za izpolnitev ciljev člena 14(5) osnovne uredbe.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari, Komisija in vse vlade, ki so predložile stališča, menijo, da je v izvedbeni uredbi izrecno navedeno, da je treba za malezijske družbe, na katere je razširjena dokončna protidampinška dajatev, uvedena z Uredbo št. 91/2009, uporabiti stopnjo te protidampinške dajatve, ki je določena na 85 %.
Presoja Sodišča
V skladu s členom 13(1) osnovne uredbe se lahko protidampinške dajatve, ki se uvedejo na podlagi te uredbe, razširijo na uvoz podobnih izdelkov ali njihovih delov, kadar pride do izogibanja veljavnim ukrepom. Odstavek 3 tega člena določa, da se preiskave začnejo na podlagi uredbe Komisije, ki carinskim organom lahko daje tudi navodila, da uvoz registrirajo v skladu s členom 14(5) osnovne uredbe.
Natančneje, iz navedenega člena 13(3) izhaja, da ob ugotovljenem izogibanju razširitev že uvedenih dokončnih ukrepov začne veljati z datumom, na katerega je bila uvedena registracija na podlagi člena 14(5) osnovne uredbe.
V skladu z zadnjenavedeno določbo lahko Komisija da navodilo pristojnim nacionalnim organom, da izvedejo ustrezne ukrepe za registriranje uvoza, tako da bi bilo ukrepe, razširjene na zadevne proizvode, pozneje mogoče uporabiti proti temu uvozu od dneva takšne registracije naprej. Registriranje zadevnih proizvodov se uvede z uredbo, v kateri je naveden namen te aktivnosti in, če je to primerno, ocenjen znesek možnih bodočih obveznosti. Obvezna registracija uvoza ne sme trajati več kot devet mesecev.
Tako je treba poudariti, da je v skladu z namenom in sistematiko osnovne uredbe, zlasti njene uvodne izjave 19 in njenega člena 13, edini namen uredbe o razširitvi protidampinške dajatve zagotoviti njeno učinkovitost in preprečiti izogibanje tej dajatvi. Ukrep razširitve dokončne protidampinške dajatve zato ni stranski glede na začetni akt, s katerim je bila ustanovljena ta dajatev, ki varuje učinkovito izvajanje dokončnih ukrepov.
Iz tega je mogoče sklepati, da je v posebnem okviru izogibanja namen obveznosti registracije zadevnega uvoza tudi učinkovitost razširjenih dokončnih ukrepov, tako da se omogoči retroaktivna uporaba dajatev, zato da bi se preprečilo, da bi se dokončnim ukrepom, ki jih je treba uporabiti, odvzel polni učinek. Ker pa je Komisija pristojnim nacionalnim organom dala navodilo, naj sprejmejo primerne ukrepe za registracijo zadevnega uvoza, zato da se zagotovi retroaktivno obračunavanje razširjenih protidampinških dajatev, morajo navedeni organi to obveznost izpolniti.
V zadevi v glavni stvari je Uredba št. 91/2009 uvedla dokončno protidampinško dajatev na uvoz zadevnih proizvodov s poreklom iz Kitajske. Nato je Uredba št. 966/2010 s tem, da je uvedla preiskavo glede možnega izogibanja temu ukrepu, v skladu s členoma 13(3) in 14(5) osnovne uredbe s členom 2 uvedla registracijo uvoza zadevnih proizvodov, poslanih iz Malezije. Izvedbena uredba določa, da se na podlagi ugotovljenega izogibanja dokončna protidampinška dajatev, uvedena z Uredbo št. 91/2009, razširi na uvoz zadevnih proizvodov, poslanih iz Malezije, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelek s poreklom iz Malezije.
Iz člena 2 Uredbe št. 966/2010 namreč izhaja, da morajo države članice v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, v skladu s členoma 13(3) in 14(5) osnovne uredbe sprejeti nekatere izvedbene ukrepe, ki so potrebni za registracijo zadevnega uvoza.
Ker pa niti v osnovni uredbi niti v Uredbi št. 966/2010 niso opredeljeni nobeni pogoji, pod katerimi morajo države članice opraviti registracijo, morajo te podrobna pravila določiti tako, da se pravilno zagotovi retroaktivno obračunavanje razširjenih protidampinških dajatev in da se tako izpolni cilj te uredbe.
V zvezi s tem je iz spisa razvidno, da veljavna registracija z EUL v sistem BIMIS izpolnjuje naložene obveznosti, ker ne dopušča dvoma glede identifikacije vseh obdavčljivih uvozov zadevnih proizvodov in omogoča učinkovito zbiranje vseh razpoložljivih informacij, zato da se zahteva pravilno retroaktivno obračunavanje razširjenih protidampinških dajatev.
Registracija, kot je ta v postopku v glavni stvari, zato izpolnjuje zahteve iz člena 14(5) osnovne uredbe.
Zadevna registracija zato izpolnjuje obveznosti iz upoštevnih določb zadevnih uredb.
V zvezi s stopnjo protidampinške dajatve, obračunane retroaktivno v skladu z izvedbeno uredbo, je iz člena 1(1) te uredbe razvidno, da je dajatev, ki je razširjena na uvoz zadevnega blaga iz Malezije, veljavna dokončna protidampinška dajatev za „vse druge družbe“, ki je naložena s členom 1(2) Uredbe št. 91/2009.
V skladu s členom 1(2) zadnjenavedene uredbe je stopnja razširjene protidampinške dajatve 85 %.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da je na zastavljeni vprašanji treba odgovoriti tako:
—
Člen 14(5) osnovne uredbe, na katerega se sklicuje člen 2 Uredbe št. 966/2010, je treba razlagati tako, da je način registracije, kot je ta v postopku v glavni stvari, skladen s to določbo in zato zadostuje za to, da se na podlagi preiskave, v kateri je bilo ugotovljeno, da je prišlo do izogibanja dokončni protidampinški dajatvi, naloženi z Uredbo št. 91/2009, protidampinška dajatev v skladu s členom 1 izvedbene uredbe obračuna retroaktivno.
—
V skladu s členom 1(2) Uredbe št. 91/2009 znaša stopnja razširjene protidampinške dajatve na uvoz izpred začetka veljavnosti izvedbene uredbe, obračunane retroaktivno, za „vse druge družbe“ 85 %.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:

Člen 14(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, na katerega se sklicuje člen 2 Uredbe Komisije št. 966/2010 z dne 27. oktobra 2010 o začetku preiskave glede možnega izogibanja protidampinškim ukrepom, uvedenim z Uredbo Sveta (ES) št. 91/2009 za uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa in jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske pri uvozu nekaterih pritrdilnih elementov iz železa in jekla, poslanih iz Malezije, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelek s poreklom iz Malezije ali ne, in o registraciji takšnega uvoza je treba razlagati tako, da je način registracije, kot je ta v postopku v glavni stvari, skladen s to določbo in zato zadostuje za to, da se na podlagi preiskave, v kateri je bilo ugotovljeno, da je prišlo do izogibanja dokončni protidampinški dajatvi, naloženi z Uredbo Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, protidampinška dajatev v skladu s členom 1 Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 723/2011 z dne 18. julija 2011 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo (ES) št. 91/2009 o uvozu nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla, poslanega iz Malezije, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Malezije ali ne obračuna retroaktivno.

V skladu s členom 1(2) Uredbe št. 91/2009 znaša stopnja razširjene protidampinške dajatve na uvoz izpred začetka veljavnosti Izvedbene uredbe št. 723/2011, obračunane retroaktivno, za „vse druge družbe“ 85 %.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.