CELEX: 62009TJ0008
Teenuste riigihanked
EMSA hankemenetlused
Naftalekete kõrvaldamise tagavaralaevad
Pakkumuse tagasilükkamine
Tühistamishagi
Pakkumuse mittevastavus hanke esemele
Tagajärjed
Võrdne kohtlemine
Proportsionaalsus
Hanke eseme määratlus
Edukat pakkumust iseloomustavatest andmetest ja selle eelistest teavitamata jätmine
Põhjendus
Hankelepingu sõlmimine
Põhjendatud huvi puudumine
Nõue tunnistada kehtetuks eduka pakkujaga sõlmitud leping
Kahju hüvitamise nõue

Vaidluse taust
1.
Hankeleping
Euroopa Liidu Teataja lisas 8. märtsil 2008 avaldatud hanketeatega (ELT 2008, S 48) algatas Euroopa Meresõiduohutuse Amet
(EMSA) läbirääkimistega menetluse EMSA/NEG/3/2008, mis puudutas teenuslepinguid naftalekete kõrvaldamise tagavaralaeva(de)le.
Hanketeatega samal ajal avaldas EMSA oma veebilehel pakkumises osalemise kutse, millele oli lisatud selles hankemenetluses
osalemise tingimused ja hankedokumentide kavand. Hanketeate VI jaotise punktis 3 viidatakse sellele veebilehele, kust on võimalik
saada lisateavet.
Teenuslepingu 2. osa puudutab Põhjamerel osutatavaid teenuseid.
Vastavalt hanketeate II jaotise punktile 2.1, osalemistingimuste punkti 3 lõikele 4 ja hankedokumentide kavandi punktile 5
oli 2. osa maksimaalne kogumaksumus 4 000 000 eurot.
Vastavalt hanketeate II jaotise punktile 3, osalemistingimuste punkti 3 lõikele 3 ja hankedokumentide kavandi punkti 3 lõikele 3
oli lepingu kestus 36 kuud alates lepingu sõlmimisest. Osalemistingimused ja hankedokumentide kavand täpsustasid, et lepingu
kestust võib pikendada üks kord maksimaalselt kolmeks aastaks.
Hankedokumentide kavandi punkti 12 lõike 2 kohaselt oli hankemenetlusest kõrvaldamise aluseks see, kui esitatakse pakkumus,
mis ületab iga osa kaupa kinnitatud eelarve ülemmäära.
2.
Hagejate osalemine läbirääkimistega menetluses
Hagejad, Dredging International NV ja Ondernemingen Jan de Nul NV, moodustasid koos ühisettevõtte Joint Venture Oil Combat
(edaspidi „JVOC”) ja esitasid 29. aprillil 2008 hankemenetluse 2. osas osalemise taotluse.
Kui taotluste esitamise etapp oli lõppenud, esitas EMSA 30. mail 2008 hagejatele pakkumuste esitamise ettepaneku, millele
oli lisatud lõplikud hankedokumendid.
Hagejate ja EMSA vahel toimus 18. juunil 2008 selgitav koosolek. Selle käigus EMSA esiteks täpsustas, et kui lepingulised
kohustused on rahuldavalt täidetud, pakutakse lepinguosalistele kolmeaastast lepingupikendust. Teiseks rõhutas EMSA eelarve
ülemmääradest kinnipidamise olulisust.
JVOC esitas oma pakkumuse 15. juulil 2008.
EMSA sõnastas 14. augusti 2008. aasta kirjas oma esialgsed märkused hagejate pakkumuse kohta. Ta rõhutas eelkõige, et kuivõrd
JVOC pakkumus ületas 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära, tuleb pakkumust muuta, või muidu kõrvaldatakse see hankemenetlusest.
Hagejad pöörasid 1. septembri 2009. aasta kirjas EMSA tähelepanu asjaolule, et nende pakkumus tugines kuueaastasele perioodile,
tulenevalt hankedokumentides nende väitel pakutud võimalusest. Seetõttu oli hagejate sõnul kolmeaastase perioodi keskmine
kulu 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäärast väiksem. Hagejad täpsustasid selles osas veel, et kuueks aastaks tehtud pakkumus
on vastastikku kasulik lahendus.
Kirjas, mille hagejad said väidetavalt 12. septembril 2008, märkis EMSA, et hankedokumentide kohaselt peavad esitatud pakkumused
võtma aluseks lepingu kolmeaastase kestuse. EMSA kutsus hagejaid üles pakkuma sellele nõudele vastavat maksumust.
Hagejad vaidlustasid oma 29. septembri 2008. aasta kirjas EMSA poolt hankedokumentidele antud tõlgenduse. Nad jäid oma kuueaastasel
lepingu kestusel põhineva pakkumuse juurde, korrates, et selline kestus on käesoleval juhul kõige optimaalsem lahendus.
3.
EMSA otsused ja nendele järgnenud kirjavahetus
EMSA teatas 29. oktoobri 2008. aasta kirjas hagejatele, et kuna nad ei olnud täitnud seda kriteeriumi, mille eiramine viib
hankemenetlusest kõrvaldamiseni, siis ei võetud nende pakkumust vastu. EMSA täpsustas, et hagejad võivad küsida eduka pakkuja
nime ning lisateavet oma pakkumuse tagasilükkamise põhjuste kohta, mida hagejad tegid 3. novembri 2008. aasta kirjas.
EMSA vastas 6. novembri 2008. aasta kirjas hagejate taotlusele, märkides, et hankeleping sõlmiti DC Internationaliga (edaspidi
„DCI”) ning et JVOC pakkumus lükati tagasi seetõttu, et nad ei pidanud kinni 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäärast.
Hagejad vaidlustasid 7. ja 13. novembri 2008. aasta kirjades oma pakkumuse tagasilükkamise, palusid saata koopia hindamiskomisjoni
protokollist ning väljendasid kahtlust selles osas, kas DCI jäi hankedokumentides ette nähtud kõrvaldamise aluse kohaldamisalasse
ning kas ta vastas seal esitatud tehnilisele kirjeldusele. Lisaks palusid hagejad 13. novembri 2008. aasta kirjas EMSA‑l järgida
ooteaega ja hoiduda lepingu sõlmimisest DCI‑ga, kuni nad ei ole saanud pakkumuste hindamise menetlust puudutavat teavet. Neid
taotlusi korrati hagejate 21. novembri 2008. aasta kirjas.
EMSA vastas 19. novembri 2008. aasta kirjas, mille hagejad said oma sõnul kätte 24. novembril 2008, et üksnes need pakkujad,
kelle pakkumus tunnistati vastuvõetavaks, võivad saada teavet eduka pakkumuse eeliste kohta. EMSA sõnul oli JVOC pakkumus
vastuvõetamatu, kuna see jäi kõrvaldamise aluse kohaldamisalasse, nimelt 2. osale ette nähtud eelarve ülempiiri järgimata
jätmise tõttu. Hagejate väljendatud kahtlustele vastamiseks lisas EMSA, et DCI soovitatud laevad ei jäänud kõrvaldamise aluse
kohaldamisalasse, millele hagejad viitavad.
Hagejad vaidlesid 27. novembri 2008. aasta kirjas JVOC pakkumuse vastuvõetamatusele vastu ja kordasid oma soovi saada hindamiskomisjoni
protokollist koopia.
EMSA vastas 28. novembri 2008. aasta kirjas, et ta kavatseb hinnata hagejate avaldust. 16. detsembril 2008 saatis ta neile
uue kirja, milles kinnitas, et JVOC pakkumus ületas 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära ning seetõttu tuli see hindamise
etapis tagasi lükata. EMSA sõnul võisid hagejad niisugustes tingimustes saada teavet üksnes oma pakkumuse tagasilükkamise
põhjustest, mitte aga eduka pakkumuse üksikasjadest.
Kuna hagejad said 16. detsembri 2008. aasta kirja kätte alles 5. jaanuaril 2009, kordasid nad vahepeal oma taotlusi 17. detsembri
2008. aasta kirjas.
4.
Lepingu sõlmimine DCI‑ga
EMSA sõlmis DCI‑ga lepingu 17. novembril 2008.

Menetlus ja poolte nõuded
Hagejad esitasid käesoleva menetluse algatamiseks hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 6. jaanuaril 2009.
Kuna Üldkohtu kodade koosseisu muudeti ja ettekandja‑kohtunik nimetati neljandasse kotta, määrati käesolev kohtuasi lahendamiseks
neljandale kojale.
Ettekandja‑kohtuniku ettekande põhjal otsustas Üldkohus (neljas koda) 19. oktoobril 2009 avada suulise menetluse. Üldkohtu
kodukorra artiklis 64 sätestatud menetlust korraldavate meetmetena esitas Üldkohus pooltele kirjalikult küsimusi, millele
ta palus vastata kirjalikult. Pooled täitsid selle nõudmise määratud tähtaja jooksul.
Poolte kohtukõned ja vastused Üldkohtu küsimustele kuulati ära 15. detsembri 2010. aasta kohtuistungil.
Hagejad paluvad Üldkohtul:
–        tühistada EMSA 29. oktoobri 2008. aasta otsus „lükata tagasi JVOC pakkumus ja sõlmida leping DCI‑ga”;
–        tuvastada, et EMSA ja DCI vahel sõlmitud leping on tühine;
–        hüvitada JVOC poolt nimetatud otsuse tõttu kantud kahju, hinnanguliselt 725 500 eurot, millele lisandub viivis;
–        mõista kohtukulud välja EMSA‑lt.
EMSA palub Üldkohtul:
–        tunnistada tühistamishagi põhjendamatuks;
–        tunnistada hüvitise nõue vastuvõetamatuks või vähemalt põhjendamatuks;
–        mõistja kohtukulud välja hagejatelt.

Õiguslik käsitlus
1.
Tühistamishagi
Hagejad paluvad tühistada EMSA 29. oktoobri 2008.aasta otsuse, millega JVOC pakkumus lükati tagasi ja otsustati sõlmida hankeleping
DCI‑ga. Oma nõude toetuseks esitavad nad neli väidet.
Esimene väide koosneb kahest osast. Esimese osa kohaselt rikuti nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002,
mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (EÜT L 248, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04, lk 74;
edaspidi „finantsmäärus”), artikli 100 lõiget 2, EMSA 9. detsembri 2003. aasta määruse EMSA suhtes kohaldatava finantsmääruse
üksikasjalike rakenduseeskirjade kohta (edaspidi „EMSA rakenduseeskirjad”) artikli 135 lõiget 2, põhjendamiskohustust, kaitseõiguste
tagamise ja tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, kuna hagejatele jäeti teatud dokumendid teatavaks tegemata ja väidetavalt ei
põhjendatud piisavalt JVOC pakkumuse tagasilükkamist.
Hagejate esimese väite teise osa kohaselt rikuti finantsmääruse artikli 105 lõiget 2, komisjoni 23. detsembri 2002. aasta
määruse (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust
käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 357, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04,
lk 145; edaspidi „üldised rakenduseeskirjad”), artikli 158 a lõiget 1, ja kaitseõiguste tagamise põhimõtet. See rikkumine
seisneb EMSA keeldumises peatada lepingu sõlmimine DCI‑ga, kuni hagejatele edastatakse taotletud dokumendid.
Teine väide tuleneb sellest, et rikuti võrdse kohtlemise ja diskrimineerimise keelu põhimõtteid, kuna DCI pakkumuse hindamisel
tehti ilmne hindamisviga.
Kolmas väide puudutab proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise ja diskrimineerimise keelu põhimõtete rikkumist, mis seisneb JVOC
pakkumuse hindamisel tehtud ilmses hindamisveas.
Neljas väide käsitleb 2. osale ette nähtud eelarve ilmselgelt asjakohatut ja ebamõistlikku ülemmäära.
Kõigest hoolimata tuleb märkida, et JVOC pakkumust ei lükatud tagasi samas hankemenetluse etapis kui otsustati DCI‑ga lepingu
sõlmimine. JVOC pakkumus lükati tagasi enne teiste sõelale jäänud pakkumuste võrdlemise etappi. DCI‑ga hankelepingu sõlmimise
otsus kujutas endast nimetatud võrdlemise tulemust.
Nende asjaolude tõttu ja vaatamata hagiavalduse sõnastusele tuleb sedastada, et JVOC pakkumuse tagasilükkamine ja lepingu
sõlmimine DCI‑ga kujutavad endast kahte erinevat otsust (edaspidi „tagasilükkav otsus” ja „hankelepingu sõlmimise otsus”)
ning nende tühistamist taotlevaid nõudeid tuleb uurida eraldi.
Hageja esitatud väidete hulgas puudutab tagasilükkavat otsust esimese väite esimene osa ning kolmas ja neljas väide. Esimese
väite teine osa ja teine väide seevastu puudutavad hankelepingu sõlmimise otsuse ja selle rakendamise seaduslikkust.
Pealegi tuleb esmalt uurida tagasilükkava otsuse tühistamise nõuet. Tegelikult just selle otsusega lükkas EMSA tagasi hagejate
poolt vaidlusaluse lepingu sõlmimiseks esitatud pakkumuse. Seega lõpetas just see otsus nende võimalused sõlmida leping, mille
hankes osalemiseks olid nad esitanud pakkumuse.
Teiseks tuleb uurida vastuvõetavust ja vajadusel ka hankelepingu sõlmimise otsuse tühistamise nõude põhjendatust.

Tagasilükkav otsus
Tagasilükkava otsuse seaduslikkuse uurimisel käsitab Üldkohus esmalt küsimust, kas JVOC pakkumus vastas 2. osale ette nähtud
eelarve ülemmäärale, millele viidatakse kolmandas väites ja mõnedes esimese väite esimese osa argumentides. Seejärel peatub
kohus neljandal väidel, mis puudutab nimetatud ülemmäära asjakohasust. Lõpetuseks tuleb uurida esimese väite esimeses osas
esitatud argumente, mis puudutavad hagejatele teatud dokumentide teatavaks tegemata jätmist ja JVOC pakkumuse tagasilükkamise
väidetavalt ebapiisavat põhjendamist.
Kolmas väide, et rikuti proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise ja diskrimineerimise keelu põhimõtteid seoses JVOC pakkumuse
hindamisel tehtud ilmse hindamisveaga, ning esimese väite esimene osa, niivõrd kui see puudutab JVOC pakkumuse vastavust hanke
2. osale ette nähtud eelarve ülemmäärale
–       Poolte argumendid
Esmalt täpsustavad hagejad, et nad jätavad endale õiguse laiendada ja täiendada oma argumente EMSA toimikus sisalduvate tõendite
osas, millele nad võivad saada juurdepääsu menetlust korraldava meetme alusel.
Sisuliselt väidavad hagejad, et EMSA tegi ilmse hindamisvea ja sellest tulenevalt rikkus proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise
ja diskrimineerimise keelu põhimõtteid, kui ta otsustas, et JVOC pakkumus tuleb tagasi lükata, sest see ei järgi 2. osale
ette nähtud eelarve ülemmäära.
Selles osas väidavad hagejad esiteks seda, et hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär ei kujuta endast hankemenetlusest
kõrvaldamise kriteeriumi finantsmääruse artiklite 93 ja 94 tähenduses, kuivõrd see ei puuduta pakkujate üldist usaldusväärsust
ja adekvaatsust, vaid nende pakkumuse olulist osa. Järelikult ei muuda selle ülemmäära järgimata jätmine asjaomast pakkumust
vastuvõetamatuks.
Teiseks, hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära ei olnud hanketeates või osalemistingimustes kõrvaldamise alusena määratud,
nagu seda nõuab EMSA rakenduseeskirjade artikli 116 lõike 3 punkt a ja üldiste rakenduseeskirjade artikli 130 lõike 3 punkt a.
Nendes dokumentides sisalduv põgus viide eelarve ülemmäärale ei ole selles osas piisav. Samuti annab hankedokumentide kavand
nende endi sõnul üksnes üldiseid juhtnööre selle kohta, milliseid dokumente peavad taotlejad esitama.
Kolmandaks leiavad hagejad, et nad on järginud hanke 2. osale ette nähutud eelarve ülempiiri. Nad selgitavad selles osas,
et majanduslikult soodsaima lahenduse pakkumiseks valisid nad kuueaastase tegutsemisperioodi, mis võimaldab investeerimiskulusid
pikemaajaliselt katta ja ühikuhinda sellest tulenevalt vähendada. Hagejate sõnul näis lepingu kuueaastane kestus vastavat
EMSA ootustele, arvestades, et hankedokumentide punkti 3 lõige 3 näeb sõnaselgelt ette lepingu pikendamise kolmeks aastaks,
ning selgitaval koosolekul EMSA kinnitas, et otsib pikaajalist partnerlust.
Hagejad väidavad, et kui JVOC pakutud lepingu kogumaksumus jagada kaheks, vähendamaks selle kestust kolmele aastale, on see
madalam, kui hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär.
Hagejad lisavad, et juhul kui DCI‑ga sõlmitud esialgset kolmeaastast lepingut uuendatakse, siis ei täida EMSA oma kohustust
valida soodsaim pakkumus ja rikub võrdse kohtlemise põhimõtet, kuivõrd ta lükkas tagasi JVOC pakkumuse, mis hõlmas tervelt
kuut aastat. Nimelt oli JVOC pakkumus niisuguse kestuse jaoks kõige soodsam.
Neljandaks väidavad hagejad, et JVOC pakkumuse tagasilükkamine on diskrimineeriv ja ebaproportsionaalne. Nimelt ei olnud EMSA‑l
hagejate sõnul kohustust lükata tagasi kõik pakkumused, mis ületasid hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära, vaid ta
pidi hindama, kas esines põhjuseid pakkumuse kohese tagasilükkamise vältimiseks, ja eelkõige hindama pakutud konkreetse konfiguratsiooni
võimalikke eeliseid.
EMSA vaidlustab hagejate argumentide põhjendatuse.
–       Üldkohtu hinnang
Kõigepealt tuleb märkida, et juurdepääs EMSA toimikule, mida hagejad menetlust korraldavate meetmete taotluses nõuavad, ei
puuduta mitte JVOC pakkumuse tagasilükkamisega seotud teavet, vaid üksnes seda, mis on seotud DCI pakkumuse ja selle hindamisega
hindamiskomisjoni poolt. Seega ei saa mingisugune juurdepääs viimati nimetatud teabele mingil moel mõjutada tagasilükkava
otsusega seotud väiteid ja argumente, sealhulgas kolmandat väidet ja esimese väite esimest osa.
Sisu osas tuleb esmalt märkida, et tagasilükkavas otsuses tugines EMSA sellele, et JVOC pakkumus ei vastanud hanke 2. osale
ette nähtud eelarve ülemmäärale, mis oli selle pakkumuse tagasilükkamise konkreetne põhjus.
Nagu ilmneb hagejate argumentatsioonist ja toimiku materjalidest, oli nimetatud eelarve ülemmäära väidetav ületamine üksnes
selle tagajärg, et JVOC pakkumus oli rajatud lepingu kuueaastasele kestusele.
Seega tuleb lisaks hanke 2.osale ette nähtud eelarve ülemmäära järgimise küsimusele uurida ka seda, kas järgiti ka lepingu
kestust, mis on ette nähtud hankedokumentides. Niisiis tuleb hinnata, kas hagejad oli õigustatud esitama pakkumust ning pakkuma
lepingu kuueaastasest kestusest lähtuvat hinda.
Nagu on märgitud eespool punktis 4, täpsustavad hanketeate II jaotise punkt 3, osalemistingimuste punkti 3 lõige 3 ja hankedokumentide
kavandi punkti 3 lõige 3, et lepingu kestus on 36 kuud alates lepingu sõlmimisest. Osalemistingimused ja hankedokumentide
kavand täpsustavad selles osas, et seda kestust võib pikendada üks kord maksimaalselt kolmeks aastaks. Lisaks on hankedokumentide
kavandi lisas oleva tagavaralaevade teenuslepingu kavandi artikli V lõikes 2 täpsustatud, et lepingu pikendamine toimub poolte
kirjalikul kokkuleppel.
Selles kontekstis vastab tõele, et hankedokumentide kavand täpsustab sissejuhatava osa punktis 4, et selles sisalduv teave
esitati pakkujatele üksnes selleks, et aidata neil võimalikuks osalemiseks pakkumuste esitamise etapis valmistuda. Igal juhul
märgib EMSA sissejuhatava osa punktis 5, et kuigi hankedokumendid esitati kavandi vormis, ei olnud suuremaid muudatusi ette
nähtud. Pealegi, lõplikud hankedokumendid kordasid kavandis sisalduvat, mis puudutab lepingule ette nähtud kestust.
Mis puudutab hagejatega peetud selgitavat koosolekut, siis ilmneb koosoleku protokollist, et EMSA kinnitas, et ta otsib pikaajalist
partnerlust. Igal juhul seadsid EMSA esindajad sõnaselgelt lepingu pikendamise tingimuseks lepinguliste kohustuste nõuetekohase
täitmise, rõhutades seeläbi selgelt, et nimetatud pikendamine sõltub poolte, ja eelkõige EMSA tahtest, ega ole automaatne.
Lisaks juhtis EMSA oma kirjas, mille hagejad said kätte 12. septembril 2008, nende tähelepanu eelkõige asjaolule, et lepingu
kestuseks oli ette nähtud kolm aastat, ning teavitas neid sellest, et kõik esitatavad pakkumused peavad lähtuma sellest kestusest,
et neid oleks võrdse kohtlemise põhimõtte alusel võimalik võrrelda. EMSA palus sõnaselgelt hagejatel oma hinnapakkumine üle
vaadata, lähtudes lepingu kolmeaastasest kestusest ja arvestades hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära.
Eeltoodut arvesse võttes tuleb sedastada, et nii hanketeatest ja selles märgitud ajavahemikul avaldatud dokumentidest kui
ka EMSA hilisematest avaldustest ilmneb selgelt ja täpselt, et lepingu soovitud kestus oli 36 kuud, ning lepingu pikendamine,
mis seda kestust kahekordistab, ei olnud automaatne, vaid vastupidi, eeldas EMSA nõusolekut.
Sellest lähtuvalt ei olnud hagejad õigustatud esitama pakkumust ning pakkuma lepingu kuueaastasest kestusest lähtuvat maksumust,
mis viitab sellele, et lepingu kestust puudutavas osas ei vastanud JVOC pakkumus hankedokumentidele.
Mis puudutab selle järelduse tagajärgi, siis on hagejatel õigus, et asjaolu, et JVOC pakkumus ei vastanud lepingu soovitud
kestusele, ega selle aluseks olev hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära ületamine, ei ole kõrvaldamise põhjusteks finantsmääruse
artiklite 93–96 tähenduses. Tegelikult ei vasta need asjaolud nimetatud sätete eesmärgile, milleks on kontrollida pakkujate
üldist usaldusväärsust, nende mainet ja huvide konflikti puudumist.
Samuti ole asjaomased tingimused valikukriteeriumideks finantsmääruse artikli 97 lõike 1 ja üldiste rakenduseeskirjade artiklite 135–137
tähenduses, kuivõrd nad ei too otseselt välja hagejate finantsilist, majanduslikku, tehnilist ja professionaalset võimekust.
Neid järeldusi kinnitab asjaolu, et kui taotluste esitamise etapp, mille käigus kontrolliti eelkõige välistamis‑ ja valikukriteeriumidele
vastamist, oli lõppenud, esitas EMSA hagejatele pakkumuste esitamise ettepaneku.
Seevastu küsimus, kas pakkumus vastab lepingu soovitud kestusele ja sellest tulenevalt eelarve ülemmäärale, ei ole seotud
teiste esitatud pakkumuste võrdlemisega ega võimalda seega kindlaks määrata, milline nendest pakkumustest on vastavalt majanduslikult
soodsaim või madalaima hinnaga. Järelikult ei ole nimetatud asjaolud hankelepingu sõlmimise kriteeriumideks finantsmääruse
artikli 97 ja üldiste rakenduseeskirjade artikli 138 tähenduses.
Käesoleval juhul asjaolud tegelikult vastavad neile tingimustele, mida pakkumuses pidi hankija vajaduste rahuldamiseks järgima.
Need viitavad seega hanke eseme määratlusele.
Niisiis, teenuslepingu soovitud kestus on tegur, mis aitab määratleda niisuguste teenuste hanke eset, kuivõrd see toimib maksumuse
ja täpsemalt esialgsete investeeringute amortisatsiooni kalkuleerimise alusena.
Samuti, kui hankija kehtestab eelarve ülemmäära, st hinna absoluutse parameetri, määrab ta kindlaks eeltingimuse, täpsustades
seeläbi ka hanke eset.
Hanke eseme määratlusele viidatakse finantsmääruse artiklis 92, mille kohaselt „[p]akkumiskutsega seotud dokumentides esitatakse
hanke sisu täielik, selge ja täpne kirjeldus ning täpsustatakse lepingu suhtes kohaldatavad menetlusest väljajätmise, valiku-
ja lepingu sõlmimise kriteeriumid”. Sellest sättest tuleneb, et hanke eseme määratlus erineb välistamis‑, valiku ja lepingu
sõlmimise kriteeriumidest.
Mis puudutab pakkumuse mittevastavust hanke esemele ja selle tagajärgi, siis näeb üldiste rakenduseeskirjade artikli 146 lõike 3
esimene lõik ette, et „[o]salemistaotlused ja pakkumised, mis ei vasta pakkumismenetluse täiendavates dokumentides sätestatud
kõikidele olulistele nõuetele või erinõutele, kõrvaldatakse”.
Selles osas tuleb lisada, et hankemenetluse eesmärk on hankija vajadusi parimal võimalikul viisil rahuldada. Seega peab hankija
saama hanke eset oma vajadustele vastavalt vabalt määratleda, mis tähendab, et teda ei saa sundida arvesse võtma pakkumust,
mis sisu poolest erineb tema poolt soovitust, nagu see hankedokumentides kirjeldatud on.
Samuti muudab hanke eseme mittevastavus üldiselt võimatuks tõhusa võrdluse esitatud pakkumuste vahel, kuivõrd see kaotab nende
ühise võrdusaluse.
Lisaks, kui hankija kaldub kõrvale hankedokumentides sätestatust, võttes vastu pakkumused, mis ei vasta nimetatud dokumentides
kindlaks määratud hanke esemele, oleks see läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtetega vastuolus.
Pealegi tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et on oluline, et hankija oleks võimeline täpselt kindlaks tegema hankemenetluses
esitatud pakkumuse sisu ja eelkõige selle vastavuse hankedokumentides ette nähtud tingimustele. Niisiis, juhul kui pakkumus
on ebaselge ja hindamiskomisjonil ei ole võimalik kiiresti ja tõhusalt veenduda, et see on tegelikult nõuekohane, ei ole hindamiskomisjonil
muud valikut, kui see pakkumus tagasi lükata (Üldkohtu 27. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas T‑211/02: Tideland Signal
vs
. komisjon, EKL 2002, lk II‑3781, punkt 34). Sama tagajärg tuleneb
a fortiori
ka sellest, kui pakkumus sarnaselt käesolevale juhule ei vasta ilmselgelt hanke esemele.
Seega tuleb sedastada, et kooskõla hanke esemega nii, nagu see on kirjas hankedokumentides, kujutab endast eeltingimust, millele
kõik pakkumused peavad vastama, et neid saaks hankemenetluses arvesse võtta. Selle tingimuse täitmata jätmine võib kaasa tuua
selle, et hankija lükkab tagasi asjaomase pakkumuse, ilma et seda teiste esitatud pakkumustega võrreldaks.
Käesolevas asjas tuleneb eespool punktidest 58 ja 63, et JVOC pakkumus ei olnud hankedokumentidega kooskõlas hanke eset määratleva
teguri, nimelt lepingu soovitud kestuse osas. Järelikult ei teinud EMSA hindamisviga, kui ta lükkas nimetatud pakkumuse tagasi,
ilma et ta enne lepingu sõlmimisele asumist oleks seda teiste pakkumustega võrrelnud.
Mis puudutab küsimust, kas lepingu soovitud kestus ja hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär olid asjaomastes dokumentides
põhjalikult määratletud, siis eespool on märgitud, et need tingimused on seotud hanke eseme määratlusega. Järelikult tuleb
kohaldada finantsmääruse artiklit 92, mis sätestab, et „[p]akkumiskutsega seotud dokumentides esitatakse hanke sisu täielik,
selge ja täpne kirjeldus”. Üldiste rakenduseeskirjade artikli 130 lõike 3 punkt a, millele hagejad viitavad, näeb seevastu
ette üksnes välistamis‑ ja valikukriteeriumid, ning ei ole seega käesolevas asjas kohaldatav.
Selles osas, mis puudutab lepingu soovitud kestust, siis piisab viitest eespool punktidele 53–57, kus sedastati, et hankedokumentidest
ilmneb selgelt ja täpselt, et lepingu soovitud kestus oli 36 kuud, ning lepingu pikendamine, mis seda kestust kahekordistab,
ei olnud automaatne, vaid vastupidi, eeldas poolte, sealhulgas EMSA nõusolekut.
Mis puudutab hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära, siis märgiti eespool punktis 3, et vastavalt hanketeate II jaotise
punktile 2.1, osalemistingimuste punkti 3 lõikele 4 ja hankedokumentide kavandi punktile 5 oli 2. osa maksimaalne kogumaksumus
4 000 000 eurot. Lisaks oli hankedokumentide kavandi punkti 12 lõike 2 kohaselt hankemenetlusest kõrvaldamise aluseks see,
kui esitatakse pakkumus, mis ületab osade kaupa kinnitatud eelarve ülemmäära, nagu ilmneb ka eespool punktist 5.
Kuivõrd hagejad väidavad selles osas, et hankedokumentide kavand oli mõeldud üksnes pakkujate abistamiseks, siis piisab viitest
eespool punktile 54. Mis puudutab asjaolu, et vastavalt hanketeates 2. osa kirjeldava osa punktile 5 oli eelarve ülemmaara
väärtus hinnanguline, siis tuleb märkida, et see kinnitati rangelt nii hankedokumentide kavandis kui ka lõplikus dokumendis.
Seega tuleb sedastada, et nii lepingu soovitud kestus kui ka hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär on hankedokumentides
selgelt ja täpselt lahti kirjutatud, nagu nõuab finantsmääruse artikkel 92.
Lisaks ei esitanud hagejad konkreetseid argumente oma väitele, et JVOC pakkumuse tagasilükkamine põhjusel, et see ei olnud
kooskõlas hanke esemega, oli diskrimineeriv või ebaproportsionaalne. Vastupidi, eespool punktides 68–70 sedastatust ilmneb,
et see tagajärg oli hankemenetluse eesmärke, aga ka läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid arvestades ainuvõimalik
lahendus, kuna esiteks ei vastanud JVOC pakkumus EMSA vajadustele, nagu need olid välja kuulutatud hankedokumentides, ja teiseks
muutis lepingu soovitud kestusest kinni pidamata jätmine võimatuks nimetatud pakkumuse võrdlemise teiste esitatud pakkumustega.
Kuivõrd eespool punktidest 53–57 ilmneb, et EMSA soovitud lepingu kestus oli kolm aastat, siis selles kontekstis on asjakohatu
väide, et JVOC kuueaastase kestusega pakkumus oleks olnud DCI pakkumusest soodsam.
Viimaseks tuleb nentida, et Üldkohtu 12. novembri 2008. aasta otsus kohtuasjas T‑406/06: Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata), millele hagejad viitavad, ei ole käesoleval juhul asjakohane. Nimelt ei
küündinud selle otsuseni viinud kohtuasjas pakkumus, mis vastas hagi esemele ja mida võis seega võrrelda teiste esitatud pakkumustega,
pakkumuste võrdlemisel punktide miinimummäärani, mis erinevate hankelepingu sõlmimise kriteeriumidega seoses oli kindlaks
määratud. Käesolevas kohtuasjas seevastu lükati JVOC pakkumus tagasi enne pakkumuste võrdlemise etappi ja järelikult enne
lepingu sõlmimist, kuna see ei vastanud hanke esemele.
Kõike eeltoodut arvesse võttes tuleb tagasi lükata kolmas väide ning esimese väite esimene osa, niivõrd kui see puudutab JVOC
pakkumuse vastavust 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäärale.
Neljas väide, et hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär on ilmselgelt asjakohatu ja ebamõistlik
–       Poolte argumendid
Hagejad leiavad, et hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär on liiga madal ega võimalda seega pakkujatel esitada pakkumust,
mis vastaks kõigile EMSA esitatud nõuetele. Nad tegid sellest järelduse, et kõik pakkumused, mis vastasid nimetatud eelarve
ülemmäärale, olid asjaomaste nõuetega vastuolus. Hagejad täpsustasid selles kontekstis, et neljast esialgsest pakkumusest
kolm ületasid eelarve ülemmäära. Nad lisasid, et nad olid kahel korral vaidlustanud 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära
kohaldamise.
EMSA vaidlustab hagejate argumentide põhjendatuse.
–       Üldkohtu hinnang
Kohe alguses tuleb märkida, et hagejad ei ole esitanud oma väidete üksikasjalikke põhjendusi. Ainus nende poolt esitatud konkreetne
põhjendus on naftalekete kõrvaldamiseks mõeldud varustuse ostmise kõrgem hind, mis nende puhul ulatub 1 960 000 euroni.
Hagejad ei ole esitanud tõendeid, mis näitaks, et niisugune hind on vajalik EMSA esitatud nõuete tervikuna täitmiseks, või
et see hind iseenesest muutis 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära järgimise võimatuks.
Samuti asjaolu, et neljast esialgsest pakkumusest kolm ületasid 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära, ei tähenda iseenesest
seda, et see ülemmäär oleks liiga madal või et ainus seda järgiv pakkumus ei vastanud tervikuna EMSA esitatud nõuetele. Tegelikult
on ka see võimalik, et see viimane pakkumus oli ainus, mis järgis nii eelarve ülemmäära kui ka muid ettenähtud nõudeid.
Pealegi peab hankija igal juhul, nagu nenditakse ka eespool punktis 68, saama hanke eset vabalt määratleda ja sellest tulenevalt
valima tingimused, millele esitatud pakkumused peavad vastama. Seega tuleb eelkõige määratleda sõlmitava lepingu kestus ja
kehtestada eelarve ülemmäär, mida pakkumused peavad järgima, kooskõlas eelarvepiirangutega. Selles osas ei pea potentsiaalsete
pakkujatega konsulteerima hankija määratletud tingimuste adekvaatsuse üle.
Kui hankija tegelikult kehtestab eelarve liiga madala ülemmäära, riskib ta sellega, et mitte ühtki rahuldavat pakkumust ei
esitata, mistõttu tuleb hankemenetlust muudetud tingimustel korrata. Igal juhul ei tähenda see asjaolu, et arvesse tuleks
võtta pakkujate märkusi ega
a fortiori
nende ettepanekuid järgida.
Seega asjaolu, et hagejad väitsid EMSA‑le, et hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär on väidetavalt ebaadekvaatne, ei
ole asjakohane.
Kõike eeltoodut arvesse võttes tuleb neljas väide tagasi lükata.
Esimese väite esimene osa, kuivõrd see puudutab hagejatele teatud dokumentide teatavaks tegemata jätmist ja JVOC pakkumuse
tagasilükkamise põhjendamata jätmist
–       Poolte argumendid
Hagejad väidavad, et EMSA rikkus finantsmääruse artikli 100 lõiget 2, EMSA rakenduseeskirjade artikli 135 lõiget 2, põhjendamiskohustust,
kaitseõiguste tagamise põhimõtet ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, kuna esiteks EMSA ei edastanud neile teatavaid dokumente,
ja teiseks ei põhjendanud ta õiguslikult piisavalt JVOC pakkumuse tagasilükkamist.
Mis puudutab esimest etteheidet, siis tuletavad hagejad meelde, et korduvatele vastavasisulistele taotlustele vaatamata keeldus
EMSA neile edastamast hindamiskomisjoni protokolli ja DCI pakkumust või asjakohaseid väljavõtteid nendest dokumentidest. EMSA
rakenduseeskirjade artikli 135 lõikest 2, koostoimes finantsmääruse artikli 100 lõikega 2 ja üldiste rakenduseeskirjade artikliga 149,
tuleneb, et EMSA pidi kõikidele pakkujatele, kelle pakkumused on vastuvõetavad ja kes esitavad vastava taotluse, tegema teatavaks
eduka pakkumuse tunnused ja suhtelised eelised.
Hagejate sõnul oli selle teavitamiskohustuse eesmärk võimaldada kõrvaldatud pakkujal mõista põhjuseid, miks tema pakkumus
tagasi lükati, ja veenduda, et teda teiste pakkujatega võrreldes ei diskrimineeritud. Pakkujal, kelle pakkumus lükati tagasi
tehnilise kirjelduse järgimata jätmise tõttu, on tegelikult õigus saada kogu vajalik teave, mis võimaldaks tal tõendada, et
teised pakkujad läksid samuti tehnilise kirjeldusega vastuollu ja seetõttu oleks pidanud ka nemad kõrvaldama.
Hagejad täpsustavad, et isegi kui JVOC pakkumust ei oleks ka tegelikkuses saanud DCI omaga võrrelda, mistõttu puuduvad igasugused
andmed DCI pakkumuse suhteliste eeliste kohta, tuleb igal juhul teatavaks teha eduka pakkuja tunnused ja hankija hinnang nendele.
Mis puudutab JVOC pakkumuse tagasilükkamise põhjendamist, siis märgivad hagejad, et EMSA ei osutanud tagasilükkavas otsuses
põhjustele, miks nimetatud pakkumus tagasi lükati, ega sellele, millised on nimetatud otsuse vaidlustamiseks kättesaadavad
õiguskaitsevahendid.
Hagejad selgitavad selles kontekstis, et üksnes viide tagasilükkavas otsuses, et pakkumus vastab välistamiskriteeriumidele,
ei ole adekvaatne põhjendus, kuivõrd see ei võimalda neil hinnata JVOC pakkumuse tagasilükkamise konkreetset põhjust. Tagasilükkavas
otsuses peituv konkreetne põhjus avaldati vaid 6. novembri 2008. aasta kirjas.
Viimaseks väidavad hagejad, et asjakohase teabe teatavaks tegemise kohustuse ja põhjendamiskohustuse rikkumisega rikuti ka
nende kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele.
EMSA vaidlustab hagejate argumentide põhjendatuse.
–       Üldkohtu hinnang
Finantsmääruse artikli 100 lõike 2 esimese lõigu kohaselt „[t]ellija teeb kõikidele taotlejatele ja pakkujatele, kelle taotlused
või pakkumised on tagasi lükatud, teatavaks tehtud otsuse ja kõikidele pakkujatele, kelle pakkumised on vastuvõetavad ja kes
esitavad kirjaliku taotluse, eduka pakkumise tunnused ja suhtelised eelised ja selle pakkuja nime, kellega leping sõlmitakse”.
Üldiste rakenduseeskirjade artikkel 149, mille sisu on identne EMSA rakenduseeskirjade artikliga 135, täpsustab järgmist:
„1.      Tellija edastab taotlejatele ja pakkujatele nii kiiresti kui võimalik lepingu sõlmimist käsitleva otsuse […].
2.      Tellija teeb finantsmääruse artikli 100 lõikes 2 sätestatud teabe teatavaks hiljemalt 15 päeva möödumisel kirjaliku taotluse
saamise kuupäevast.
3.      Lepingute puhul, mille ühenduse institutsioonid sõlmivad oma huvides, […] teavitab tellija kõiki edutuid taotlejaid või pakkujaid
üheaegselt, teavitades neist igaühte eraldi posti, faksi või e-posti teel sellest, et nende taotlus või pakkumine on tagasi
lükatud […].
Kõigil juhtudel osutab tellija põhjustele, miks pakkumine või taotlus tagasi lükati, ning sellele, millised on kättesaadavad
õiguskaitsevahendid.
[…]
Väljalangenud pakkujad või taotlejad võivad kirjalikult taotledes […] saada lisateavet tagasilükkamise põhjuste kohta ning
kõik pakkujad, kes esitasid vastuvõetava pakkumise, omaduste ja eeliste kohta võrreldes võitja pakkumisega, samuti võitja
nime, kellega leping sõlmitakse, ilma et see piiraks finantsmääruse artikli 100 lõike 2 teise lõigu kohaldamist. Tellija vastab
maksimaalselt 15 kalendripäeva jooksul alates taotluse kättesaamisest.”
Tegemaks kindlaks EMSA kohustuste ulatust hagejate suhtes tulenevalt finantsmääruse artikli 100 lõikest 2, üldiste rakenduseeskirjade
artiklist 149 ja EMSA rakenduseeskirjade artiklist 135, tuleb niisiis kontrollida, kas JVOC pakkumus oli vastuvõetav nende
sätete tähenduses.
Selles osas sätestab üldiste rakenduseeskirjade artikli 146 lõike 3 kolmas lõik, et „[p]akkujate või taotlejate pakkumised,
mis vastavad välistamis- ja valikukriteeriumidele, loetakse vastuvõetavaks”.
Siiski, kuivõrd see säte piirdub ainult välistamis‑ ja valikukriteeriumide mainimisega, eirab ta asjaolu, mida kirjeldati
eespool punktides 59–72 ja mille kohaselt kooskõla hanke esemega kujutab endast eeltingimust, mille järgimata jätmine võib
kaasa tuua selle, et asjaomane pakkumus kõrvaldatakse, ilma et seda teiste esitatud pakkumustega võrreldaks.
Seega ei vasta üldiste rakenduseeskirjade artikli 146 lõike 3 kolmanda lõigu sõnastus eesmärgile, mida kannab finantsmääruse
artikli 100 lõikes 2 ette nähtud kohustus teha teatavaks eduka pakkumise tunnused ja suhtelised eelised ja selle pakkuja nimi,
kellega leping sõlmitakse.
Selle eesmärk on anda pakkujale, kelle pakkumus on jõudnud lepingu sõlmimise eelsesse etappi ja mida on võrreldud teiste pakkumustega
ning hinnatud vähem soodsaks, võimalus kontrollida, kas võrdlus viidi läbi nõuetekohaselt, ning seda vajadusel vaidlustada.
Niisugust kontrollimist ei saa tegelikult läbi viia ilma edukat pakkumust puudutavat asjakohast teavet omamata.
Seevastu, kui pakkumus lükatakse tagasi enne lepingu sõlmimise etappi, siis oma olemuselt ei saa see tuleneda võrdlusest eduka
pakkumusega. Järelikult ei sõltu tagasilükkamise põhjendatuse kontroll eduka pakkumusega seotud üksikasjade teatavakstegemisest.
Selles osas tuleb veel märkida, et vastupidi hagejate väidetule ei ole finantsmääruse artikli 100 lõikes 2 sätestatud teavitamiskohustus
mõeldud selleks, et võimaldada pakkujal kontrollida tervikuna kõigi teiste pakkumuste vastavust välistamis‑ ja valikukriteeriumidele
ning hanke esemele. Kui see oleks olnud nii, ei oleks see säte piirdunud vaid ühe eduka pakkumuse üksikasjade teatavakstegemisega.
Veelgi enam, pakkuja, kelle pakkumus lükati tagasi enne lepingu sõlmimise etappi, võib esitada hankijale märkused rikkumiste
kohta, mis tema arvates teiste pakkujate pakkumustes esinevad, kuid mida ei ole avastatud. Kui ta leiab, et hankija eiras
esitatud märkusi ning lepingu sõlmimisega on seetõttu toime pandud pettus või eelarve rikkumine, võib ta teavitada selles
valdkonnas pädevaid ametiasutusi ja eelõige Euroopa Pettustevastast Ametit.
Kõike eeltoodut arvesse võttes tuleb sedastada, et pakkumus, mis on vastuolus hanke esemega, ei ole finantsmääruse artikli 100
lõike 2, üldiste rakenduseeskirjade artikli 149 ja EMSA rakenduseeskirjade artikli 135 tähenduses vastuvõetav.
Käesoleval juhul tuleneb eespool punktides 53–73 esitatust, et JVOC pakkumus oli vastuolus hanke esemega osas, mis puudutab
lepingu soovitud kestust.
Järelikult pidi EMSA, tulenevalt põhjendamiskohustusest, mis on väljendatud finantsmääruse artikli 100 lõike 2 esimeses lõigus,
üldiste rakenduseeskirjade artiklis 149 ja EMSA rakenduseeskirjade artiklis 135, üksnes teavitama hagejaid nende pakkumust
tagasilükkava otsuse põhjustest ning kättesaadavatest õiguskaitsevahenditest.
Mis puudutab JVOC pakkumuse tagasilükkamise põhjuseid, siis märkis EMSA tagasilükkavas otsuses järgmist:
„Hindamiskomisjon leidis, et teie esitatud pakkumus ei olnud hanke tingimusi arvestades vastuvõetav. Komisjon oli arvamusel,
et üht välistavat tingimust ei täidetud ning seetõttu ei vastanud pakkumus nõuetele, mis käesoleva hankemenetluse jaoks oli
kehtestatud.”
Selles osas tuleb meenutada, et põhjendusest peab selgelt ja üheselt selguma akti vastuvõtja arutluskäik, nii et huvitatud
isikutel oleks võimalik mõista võetud meetme põhjuseid, et oma õigusi kaitsta ja kohtul teostada kontrolli (vt Üldkohtu 20. mai
2009. aasta otsus kohtuasjas T‑89/07: VIP Car Solutions
vs
. parlament, EKL 2009, lk II‑1403, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).
Lisaks sõltub väljakujunenud kohtupraktika kohaselt põhjendamiskohustuse ulatus asjaomase õigusakti iseloomust ja tema vastuvõtmise
kontekstist (vt Üldkohtu 14. veebruari 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑376/05 ja T‑383/05: TEA-CEGOS ja STG
vs
. komisjon, EKL 2006, lk II‑205, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika). Seega tuleb tagasilükkav otsus asetada hankemenetluse
raames EMSA ja hagejate varasema kirjavahetuse konteksti.
Lepingu soovitud kestust ja hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära järgimise olulisust arutasid hagejad ja EMSA selgitava
koosoleku käigus, mis toimus 18. juunil 2008. JVOC pakkumuse vastuolu nimetatud kestusega ja sellest tulenenud eelarve ülemmäära
järgimata jätmist käsitati seejärel 14. augusti ning 1., 12., ja 29. septembri 2008. aasta kirjades.
Seega tuleb järeldada, et tagasilükkava otsuse lugemisel olid hagejad võimelised mõistma, et viited sellele, et JVOC pakkumus
oli hanke tingimusi arvestades vastuvõetamatu; et kriteeriumi, mille eiramine viib hankemenetlusest kõrvaldamiseni, ei olnud
täidetud, ning et kehtestatud nõuded ei olnud täidetud, osutavad väga täpselt, et lepingu soovitud kestust ja sellest tulenevat
hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära ei olnud järgitud.
Veelgi enam, vastates hagejate 3. novembri 2008. aasta taotlusele, saatis EMSA neile 6. novembril 2008. aastal kirja, milles
märkis sõnaselgelt, et JVOC pakkumuse tagasilükkamise põhjus oli hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära järgimata jätmine,
mis oli lepingu soovitud kestuse eiramise tagajärg. Seda selgitust korrati EMSA 19. novembri 2008. aasta kirjas.
Lisaks võimaldasid esitatud põhjendused hagejatel oma õigusi kasutada, kuivõrd – nagu ilmneb käesolevast hagist – nad esitasid
väiteid ja argumente hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäära ja lepingu soovitud kestuse järgimist puudutava olukorra
kohta. Samuti oli Üldkohus võimeline neid samu väiteid ja argumente esitatud põhjenduste pinnalt adekvaatselt hindama.
Seega tuleb sedastada, et EMSA ei ole rikkunud põhjendamiskohustust JVOC pakkumuse tagasilükkamise põhjustest teatamisel.
Teisalt tuleb märkida, et EMSA ei viidanud tagasilükkavas otsuses ega oma hilisemates kirjades õiguskaitsevahenditele, mida
hagejad võisid kasutada.
EMSA esitatud argumente, mille kohaselt ta leidis, et niisuguseid õiguskaitsevahendeid ei eksisteeri, ei saa vastu võtta.
Niisugusel juhul oleks EMSA pidanud hagejatega vahetatud kirjades igal juhul esitama oma seisukoha.
Seetõttu tuleb märkida, et kuivõrd viited kättesaadavatele õiguskaitsevahenditele ei sõltu tagasilükkava otsuse esemest, siis
ei saa nende puudumine mõjutada viimase seaduslikkust. See asjaolu võib kõige asjakohasemaks osutuda seoses hagejate menetluse
algatamise huviga, eelkõige mis puudutab hagi esitamise tähtaegade järgimist.
Siiski tuleb märkida, et hagejad esitasid ettenähtud tähtajal käesoleva hagi, paludes eelkõige tühistada tagasilükkav otsus
ning nad ei esitanud ühtki argumenti ega ühtki tõendit, mis võimaldaks järeldada, et kättesaadavatele õiguskaitsevahenditele
viitamata jätmine nimetatud otsuses oleks neid takistanud tõhusalt kasutamast oma õigust pöörduda kohtusse.
Seega tuleb järeldada, et EMSA jättis tagasilükkavas otsuses mainimata kättesaadavad õiguskaitsevahendid, kuid käesoleval
juhul ei puutu see asjasse.
Lõpetuseks, kuivõrd eespool on sedastatud, et EMSA ei pidanud hagejatele teatavaks tegema üksikasju DCI pakkumuse kohta, et
ta põhjendas selle pakkumuse tagasilükkamist õiguslikult piisavalt ja et kättesaadavatele õiguskaitsevahenditele viitamata
jätmine ei puutu käesoleval juhul asjasse, siis ei ole selge, kuidas EMSA rikkus hagejate kaitseõigusi või õigust tõhusale
kohtulikule kaitsele. Hagejate sellekohased väited, mida täpsemad argumendid ei toeta, tuleb seega tagasi lükata.
Kõike eeltoodut arvesse võttes tuleb esimese väite esimene osa tagasi lükata osas, milles see puudutab hagejatele teatud dokumentide
või teabe teatavaks tegemata jätmist ja JVOC pakkumuse tagasilükkamise põhjendamata jätmist.
Kuna kõik tagasilükkavat otsust puudutavad väited ja argumendid on tagasi lükatud, tuleb tühistamishagi rahuldamata jätta.

Hankelepingu sõlmimise otsus
Esmalt tuleb uurida kas hagejatel on menetluse algatamise huvi seoses lepingu sõlmimise otsuse tühistamise nõudega, kuna selle
huvi puudumine on asja läbivaatamist takistav asjaolu, mida liidu kohus võib omal algatusel uurida (vt Üldkohtu 28. septembri
2004. aasta otsus kohtuasjas T‑310/00: MCI
vs
. komisjon, EKL 2004, lk II‑3253, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
Poolte argumendid
Hagejad leiavad, et kuna nad palusid tagasilükkava otsuse tühistada, on neil samas ka õigus esitada hagi hankelepingu sõlmimise
otsuse peale. Nad väidavad selles osas, et kui lepingu sõlmimise otsust ei tühistata, kaotab tagasilükkava otsuse võimalik
tühistamine oma mõtte.
Pealegi väidavad hagejad, et neil on ka huvi näidata, et kõik teised pakkumused oleks pidanud hankemenetlusest kõrvaldama.
EMSA sõnul ei ole pakkujal, kelle pakkumus kõrvaldatakse enne lepingu sõlmimise etappi, huvi nõuda lepingu sõlmimise otsuse
tühistamist.
Üldkohtu hinnang
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on füüsilise või juriidilise isiku esitatud tühistamishagi vastuvõetav üksnes siis,
kui tal on huvi vaidlustatud meetme tühistamise suhtes. Selline huvi eeldab, et vaidlustatud meetme tühistamisel endal võivad
olla õiguslikud tagajärjed ja et hagi tulemusel võib selle esitanud pool saada mingit kasu (vt Üldkohtu 10. detsembri 2009. aasta
otsus kohtuasjas T‑195/08: Antwerpse Bouwwerken
vs
. komisjon, EKL 2009, lk II‑4439, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
Siiski, kui pakkuja pakkumus lükatakse tagasi enne lepingu sõlmimisele eelnevat etappi, mistõttu tema pakkumust ei võrreldud
teiste pakkumustega, sõltub asjaomase pakkuja menetluse algatamise huvi lepingu sõlmimise otsuse osas sellest, kas tema pakkumust
tagasilükkav otsus tühistatakse. Tegelikult alles siis, kui see viimane otsus tühistatakse, võib lepingu sõlmimise otsuse
tühistamisel olla õiguslikke tagajärgi pakkujale, kelle pakkumus lükati tagasi enne lepingu sõlmimisele eelnevat etappi, ning
luua talle eeliseid, kõrvaldades otsuse, mis tehti pärast võrdlemist, kus tema pakkumus vääralt ei osalenud.
Seevastu, kui pakkumust tagasilükkava otsuse tühistamise nõue jäetakse rahuldamata, siis ei saa lepingu sõlmimise otsuse tühistamine
tuua kaasa õiguslikke tagajärgi pakkujale, kelle pakkumus lükati tagasi enne hankelepingu sõlmimisele eelnenud etappi. Sellises
olukorras on pakkumust tagasilükkav otsus takistuseks, et asjaomast pakkujat mõjutaks seejärel teise pakkujaga lepingu sõlmimise
otsus.
Lisaks tuleneb eespool punktides 108 ja 109 esitatust, et hankeid puudutava finantsmääruse ja üldiste rakenduseeskirjade ülesehituse
kohaselt ei pea pakkuja, kelle pakkumus lükati tagasi enne lepingu sõlmimisele eelnenud etappi, kontrollima kõigi nimetatud
etapis vastuvõetud pakkumuste vastavust välistamis‑ ja valikukriteeriumidele ja hanke esemele. Järelikult ei saa asjaomane
pakkuja rajada oma huvi hankelepingu sõlmimise otsuse suhtes menetluse algatamise vastu niisuguse kontrolli läbiviimise vajadusele.
Käesoleval juhul lükati tagasilükkava otsuse tühistamise nõue tagasi eespool punktis 128. Seega ilmneb eespool punktides 132–135
sätestatust, et hagejatel puudus lepingu sõlmimise otsuse suhtes menetluse algatamise huvi, mistõttu nende nõue see viimane
otsus tühistada on vastuvõetamatu.
2.
Nõue tunnistada DCI‑ga allkirjastatud leping kehtetuks
Hagejad väidavad, et nende poolt esimese väite kahes osas viidatud rikkumiste tõttu tuleb EMSA ja DCI vahel allkirjastatud
leping tunnistada tühiseks.
Esiteks ei näidanud esimese väite esimese osa uurimine tagasilükkava otsuse puhul ühtki rikkumist. Järelikult, mis puudutab
seda osa, siis hagejate argumendid tuginevad väärale eeldusele.
Teisalt tuleb märkida, et EMSA lepingu allkirjastamine DCI‑ga oli hankelepingu sõlmimise otsuse rakendamise tulemus. Eespool
punktides 133–137 esitatust ilmneb, et hagejatel puudus nimetatud otsuse suhtes menetluse algatamise huvi. Seega puudus neil
huvi ka EMSA ja DCI vahel sõlmitud lepingu tühisuse tuvastamiseks, võttes aluseks sellised hankelepingu sõlmimise otsuse seaduslikkust
puudutavad väited nagu need, mis esitati esimese väite teise osa kontekstis (vt eespool punkt 36).
3.
Kahju hüvitamise nõue

Poolte argumendid
Hagejad väidavad, et tagasilükkava otsuse ja hankelepingu sõlmimise otsuse vastuvõtmine põhjustas neile kahju, mis seisnes
selles, et nad kaotasid sisulise võimaluse sõlmida leping, hankemenetlusega ja Üldkohtu menetlusega seotud kuludes ning maine
kahjustamises.
EMSA vaidlustab nii hagejate nõude vastuvõetavuse kui põhjendatuse.

Üldkohtu hinnang
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on EÜ artikli 288 teise lõigu alusel esitatud kahju hüvitamise hagi põhjendatuse eelduseks
see, et samaaegselt esineksid teatavad tingimused, st institutsioonile etteheidetava käitumise õigusvastasus, kahju tekkimine
ning põhjuslik seos väidetava käitumise ja viidatud kahju vahel (Euroopa Kohtu 29. septembri 1982. aasta otsus kohtuasjas
26/81: Oleifici Mediterranei
vs
. EMÜ, EKL 1982, lk 3057, punkt 16; Üldkohtu 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas T‑175/94: International Procurement Services
vs
. komisjon, EKL 1996, lk II‑729, punkt 44). Kui üks neist tingimustest pole täidetud, tuleb hagi jätta tervikuna rahuldamata,
ilma et oleks vaja uurida muid tingimusi (Euroopa Kohtu 15. septembri 1994. aasta otsus kohtuasjas C‑146/91: KYDEP
vs
. nõukogu ja komisjon, EKL 1994, lk I‑4199, punktid 19 ja 81, ning Üldkohtu 20. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas T‑170/00:
Förde-Reederei
vs
. nõukogu ja komisjon, EKL 2002, lk II‑515, punkt 37).
Käesoleval juhul tuleb esmalt meenutada, et ka eespool punktides 34 ja 35 märgiti, et tühistamishagi ese kujutas endast kahte
erinevat otsust, nimelt tagasilükkav otsus ja lepingu sõlmimise otsus.
Esiteks näitas hagejate tagasilükkavat otsust puudutavate väidete ja argumentide hindamine, et see otsus ei olnud ebaseaduslik.
Järelikult EMSA‑le ette heidetud ebaseaduslikku käitumist puudutav tingimus ei ole selle otsuse puhul täidetud.
Teiseks, eespool punktides 133–137 mainitud asjaolu, et hagejatel puudub lepingu sõlmimise otsuse suhtes menetluse algatamise
huvi, viitab sellele, et kahju, mida nad väidetavalt kandsid, isegi kui see on tõendatud, ei saa olla mitte selle otsuse,
vaid tagasilükkava otsuse tagajärg. Seega ei ole põhjusliku seose olemasolu tingimus lepingu sõlmimise otsuse puhul täidetud.
Seetõttu tuleb hüvitisenõue jätta põhjendamatuse tõttu rahuldamata, ilma et oleks vaja otsustada selle vastuvõetavuse üle.
4.
Menetlust korraldavate meetmete taotlus
Hagejad paluvad Üldkohtul võtta menetlust korraldavaid meetmed, et tagada esiteks hindamiskomisjoni protokolli ja DCI pakkumuse
koopia või nende dokumentide asjakohaste väljavõtete esitamine, ja teiseks DCI‑ga sõlmitud lepingu rakendamise kontekstis
võimalikku hinnatõusu puudutavate andmete esitamine. Kuivõrd nimetatud dokumendid ei sea mingil moel kahtluse alla eespool
läbi viidud uurimist, tuleb see taotlus siiski rahuldamata jätta.
Arvestades kõike eespool toodut, tuleb hagi tervikuna rahuldamata jätta.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud hagejate kahjuks, jäetakse kohtukulud vastavalt EMSA nõuetele hagejate kanda.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (neljas koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Dredging International NV‑lt ja Ondernemingen Jan de Nul NV‑lt.
Pelikánová
Jürimäe
van der Woude
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 13. septembril 2011 Luxembourgis.
Allkirjad
Sisukord
Vaidluse taust
1.  Hankeleping
2.  Hagejate osalemine läbirääkimistega menetluses
3.  EMSA otsused ja nendele järgnenud kirjavahetus
4.  Lepingu sõlmimine DCI‑ga
Menetlus ja poolte nõuded
Õiguslik käsitlus
1.  Tühistamishagi
Tagasilükkav otsus
Kolmas väide, et rikuti proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise ja diskrimineerimise keelu põhimõtteid seoses JVOC pakkumuse
hindamisel tehtud ilmse hindamisveaga, ning esimese väite esimene osa, niivõrd kui see puudutab JVOC pakkumuse vastavust hanke
2. osale ette nähtud eelarve ülemmäärale
–  Poolte argumendid
–  Üldkohtu hinnang
Neljas väide, et hanke 2. osale ette nähtud eelarve ülemmäär on ilmselgelt asjakohatu ja ebamõistlik
–  Poolte argumendid
–  Üldkohtu hinnang
Esimese väite esimene osa, kuivõrd see puudutab hagejatele teatud dokumentide teatavaks tegemata jätmist ja JVOC pakkumuse
tagasilükkamise põhjendamata jätmist
–  Poolte argumendid
–  Üldkohtu hinnang
Hankelepingu sõlmimise otsus
Poolte argumendid
Üldkohtu hinnang
2.  Nõue tunnistada DCI‑ga allkirjastatud leping kehtetuks
3.  Kahju hüvitamise nõue
Poolte argumendid
Üldkohtu hinnang
4.  Menetlust korraldavate meetmete taotlus
Kohtukulud
*
Kohtumenetluse keel: inglise.