CELEX: 62007TJ0053
Hospodárska súťaž
Kartely
Trh s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou
Rozhodnutie, v ktorom sa konštatuje porušenie článku 81 ES
Účasť na karteli
Pripísateľnosť protiprávneho správania
Pokuty
Závažnosť a dĺžka trvania porušenia
Poľahčujúce okolnosti

Okolnosti predchádzajúce sporu
Rozhodnutím K(2006) 5700 v konečnom znení z 29. novembra 2006 (vec COMP/F/38.638 – Butadiénový kaučuk a butadiénstyrénový
kaučuk vyrábaný emulznou polymerizáciou, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) Komisia Európskych spoločenstiev konštatovala,
že viaceré podniky porušili článok 81 ods. 1 ES a článok 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) tým, že sa zúčastnili
na karteli na trhu vyššie uvedených výrobkov.
Podniky, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia, sú tieto:
–        Bayer AG, so sídlom v Leverkusene (Nemecko),
–        The Dow Chemical Company, so sídlom v Midlande, Michigan (Spojené štáty americké) (ďalej len „Dow Chemical“),
–        Dow Deutschland Inc., so sídlom v Schwalbachu (Nemecko),
–        Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (predtým Dow Deutschland GmbH & Co. OHG), so sídlom v Schwalbachu,
–        Dow Europe, so sídlom v Horgene (Švajčiarsko),
–        Eni SpA, so sídlom v Ríme (Taliansko),
–        Polimeri Europa SpA, so sídlom v Brindisi (Taliansko) (ďalej len „Polimeri“),
–        Shell Petroleum NV, so sídlom v Haagu (Holandsko),
–        Shell Nederland BV, so sídlom v Haagu,
–        Shell Nederland Chemie BV, so sídlom v Rotterdame (Holandsko),
–        Unipetrol a.s., so sídlom v Prahe (Česká republika),
–        Kaučuk a.s., so sídlom v Kralupoch nad Vltavou (Česká republika),
–        Trade‑Stomil sp. z o.o., so sídlom Lodži (Poľsko) (ďalej len „Stomil“).
Dow Chemical úplne ovláda priamo alebo nepriamo Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft a Dow Europe (ďalej spoločne
len „Dow“) (odôvodnenia č. 16 až 21 napadnutého rozhodnutia).
Činnosť Eni, pokiaľ ide o dotknuté výrobky, najprv zabezpečovala EniChem Elastomeri Srl, ktorú nepriamo ovládala Eni prostredníctvom
svojej dcérskej spoločnosti EniChem SpA (ďalej len „EniChem SpA“). Dňa 1. novembra 1997 došlo k zlúčeniu EniChem Elastomeri
a EniChem SpA. Eni ovládala 99,97 % EniChem SpA. Dňa 1. januára 2002 EniChem SpA previedla svoju strategickú chemickú činnosť
(vrátane činnosti spojenej s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou) na dcérsku
spoločnosť Polimeri, ktorú úplne ovládala. Eni ovláda priamo a nepriamo Polimeri od 21. októbra 2002. Od 1. mája 2003 EniChem
SpA zmenila svoje obchodné meno na Syndial SpA (odôvodnenia č. 26 až 32 napadnutého rozhodnutia). Komisia používa v napadnutom
rozhodnutí označenie „EniChem“ ako odkaz na každú spoločnosť, ktorú vlastní Eni (ďalej len „EniChem“) (odôvodnenie č. 36 napadnutého
rozhodnutia).
Shell Nederland Chemie je dcérskou spoločnosťou Shell Nederland, ktorú úplne ovláda Shell Petroleum (ďalej spoločne len „Shell“)
(odôvodnenia č. 38 až 40 napadnutého rozhodnutia).
Kaučuk vznikol v roku 1997 zlúčením Kaučuk Group a.s. a Chemopetrol Group a.s. Dňa 21. júla 1997 Unipetrol nadobudol všetok
majetok, práva a povinnosti zlúčených podnikov. Unipetrol má 100 % akcií v spoločnosti Kaučuk (odôvodnenia č. 45 a 46 napadnutého
rozhodnutia). Okrem toho podľa napadnutého rozhodnutia Tavorex s.r.o. (ďalej len „Tavorex“) so sídlom v Českej republike zastupoval
Kaučuk (a jeho predchodcu Kaučuk Group) pri vývozoch od roku 1991 do 28. februára 2003. Ďalej, podľa napadnutého rozhodnutia,
Tavorex zastupoval Kaučuk od roku 1996 na stretnutiach Európskeho združenia syntetického kaučuku (odôvodnenie č. 49 napadnutého
rozhodnutia).
Stomil podľa napadnutého rozhodnutia zastupoval poľského výrobcu Chemical Company Dwory S.A. (ďalej len „Dwory“) pri vývozných
činnostiach už približne 30 rokov prinajmenšom až do roku 2001. Ďalej, podľa napadnutého rozhodnutia, Stomil zastupoval Dwory
v rokoch od 1997 do 2000 na stretnutiach Európskeho združenia syntetického kaučuku (odôvodnenie č. 51 napadnutého rozhodnutia).
Obdobie, o ktorom sa konštatovalo, že počas neho trvalo porušenie, bolo od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002 (v prípade Bayer,
Eni a Polimeri), od 20. mája 1996 do 31. mája 1999 (v prípade Shell Petroleum, Shell Nederland a Shell Nederland Chemie),
od 1. júla 1996 do 28. novembra 2002 (v prípade Dow Chemical), od 1. júla 1996 do 27. novembra 2001 (v prípade Dow Deutschland),
od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002 (v prípade Unipetrolu a Kaučuku), od 16. novembra 1999 do 22. februára 2000 (v prípade
Stomilu), od 22. februára 2001 do 28. februára 2002 (v prípade Dow Deutschland Anlagengesellschaft) a od 26. novembra 2001
do 28. novembra 2002 (v prípade Dow Europe) (odôvodnenia č. 476 až 485 a článok 1 výroku napadnutého rozhodnutia).
Butadiénový kaučuk (ďalej len „BK“) a butadiénstyrénový kaučuk vyrábaný emulznou polymerizáciou (ďalej len „BSK“) sú syntetické
kaučuky v podstate používané pri výrobe pneumatík. Tieto dva výrobky sú navzájom zastupiteľné a nahraditeľné aj inými druhmi
syntetických kaučukov, ako aj prírodným kaučukom (odôvodnenia č. 3 až 6 napadnutého rozhodnutia).
Okrem výrobcov uvedených v napadnutom rozhodnutí iní výrobcovia nachádzajúci sa v Ázii a vo východnej Európe predali obmedzené
množstvá BK a BSK na území EHP. Okrem toho značnú časť BK vyrábajú priamo veľkí výrobcovia pneumatík (odôvodnenie č. 54 napadnutého
rozhodnutia).
Dňa 20. decembra 2002 sa Bayer skontaktoval so službami Komisie a vyjadril svoje želanie spolupracovať na základe oznámenia
Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES C 45, 2002, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 155, ďalej
len „oznámenie o spolupráci“), pokiaľ ide o BK a BSK. Pokiaľ ide o BSK, Bayer poskytol ústne vyhlásenie opisujúce činnosti
kartelu. Toto ústne vyhlásenie bolo zaregistrované na kazete (odôvodnenie č. 67 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 14. januára 2003 Bayer poskytol ústne vyhlásenie opisujúce činnosti kartelu, pokiaľ ide o BK. Toto ústne vyhlásenie bolo
zaregistrované na kazete. Bayer takisto poskytol zápisnice zo stretnutí výboru BK v rámci Európskeho združenia syntetického
kaučuku (odôvodnenie č. 68 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 5. februára 2003 Komisia oznámila Bayer svoje rozhodnutie priznať mu podmienečnú imunitu od pokuty (odôvodnenie č. 69
napadnutého rozhodnutia).
Dňa 27. marca 2003 Komisia vykonala návštevu na účely vyšetrovania na základe článku 14 ods. 3 nariadenia Rady č. 17 zo 6. februára
1962, prvého nariadenia implementujúceho články [81 ES] a [82 ES] (Ú. v. ES 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) v priestoroch
Dow Deutschland & Co. (odôvodnenie č. 70 napadnutého rozhodnutia).
Medzi septembrom 2003 a júlom 2006 Komisia adresovala podnikom uvedeným v napadnutom rozhodnutí viaceré žiadosti o informácie
na základe článku 11 nariadenia č. 17 a článku 18 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel
hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) (odôvodnenie č. 71
napadnutého rozhodnutia).
Dňa 16. októbra 2003 sa zástupcovia Dow Deutschland a Dow Deutschland & Co. stretli so službami Komisie a vyjadrili svoje
želanie spolupracovať na základe oznámenia o spolupráci. Počas tohto stretnutia Komisiu ústne oboznámili s činnosťami kartelu,
pokiaľ ide o BK a BSK. Toto ústne oboznámenie bolo zaregistrované. Došlo aj k odovzdaniu spisu obsahujúceho dokumenty týkajúce
sa kartelu (odôvodnenie č. 72 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 4. marca 2005 Dow Deutschland bol informovaný o zámere Komisie priznať mu zníženie pokuty v rozsahu 30 až 50 % (odôvodnenie
č. 73 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 7. júna 2005 Komisia začala konanie a zaslala prvé oznámenie o výhradách podnikom, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia
– s výnimkou Unipetrolu –, ako aj spoločnosti Dwory. Prvé oznámenie o výhradách bolo takisto prijaté aj vo vzťahu k spoločnosti
Tavorex, ale nebolo jej oznámené, lebo Tavorex bol od októbra 2004 v konkurze. Konanie týkajúce sa tejto spoločnosti bolo
teda skončené (odôvodnenia č. 49 a 74 napadnutého rozhodnutia).
Dotknuté podniky predložili písomné pripomienky týkajúce sa tohto prvého oznámenia o výhradách (odôvodnenie č. 75 napadnutého
rozhodnutia). Mali takisto prístup k spisu vo forme CD‑ROM, ústnym vyhláseniam a príslušným dokumentom v priestoroch Komisie
(odôvodnenie č. 76 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 3. novembra 2005 Manufacture française des pneumatiques Michelin (ďalej len „Michelin“) požiadal o vstup do konania ako
vedľajší účastník konania. Poskytol 13. januára 2006 písomné pripomienky (odôvodnenie č. 78 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 6. apríla 2006 Komisia prijala druhé oznámenie o výhradách určené podnikom, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia.
Dotknuté podniky predložili v tejto súvislosti písomné pripomienky (odôvodnenie č. 84 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 12. mája 2006 Michelin predložil sťažnosť na základe článku 5 nariadenia (ES) č. 773/2004 Komisie zo 7. apríla 2004, ktoré
sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. EÚ L 123, s. 18; Mim. vyd. 08/003, s. 81) (odôvodnenie
č. 85 napadnutého rozhodnutia).
Dňa 22. júna 2006 sa podniky s výnimkou Stomilu, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia, ako aj Michelin zúčastnili
na pojednávaní na Komisii (odôvodnenie č. 86 napadnutého rozhodnutia).
Komisia sa vzhľadom na neexistenciu dostatočných dôkazov o účasti spoločnosti Dwory na karteli rozhodla skončiť konanie voči
nej (odôvodnenie č. 88 napadnutého rozhodnutia). Komisia sa takisto rozhodla skončiť konanie voči Syndialu (odôvodnenie č. 89
napadnutého rozhodnutia).
Okrem toho, hoci sa pôvodne použili dve rôzne čísla veci (jedno pre BK a druhé pre BSK) (COMP/E‑1/38.637 a COMP/E‑1/38.638),
Komisia používala po prvom oznámení o výhradách jednotné číslo veci (COMP/F/38.638) (odôvodnenia č. 90 a 91 napadnutého rozhodnutia).
Správne konanie viedlo k tomu, že Komisia prijala 29. novembra 2006 napadnuté rozhodnutie.
Podľa článku 1 výroku napadnutého rozhodnutia tieto podniky porušili článok 81 ES a článok 53 EHP tým, že sa zúčastnili počas
uvedených období na jednotnom a pokračujúcom postupe, v rámci ktorého sa dohodli na cieľových cenách, rozdelení zákazníkov
dohodami o neútočení a výmene citlivých informácií o cenách, konkurentoch a zákazníkoch v sektoroch BK a BSK:
a)      Bayer od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002;
b)      Dow Chemical od 1. júla 1996 do 28. novembra 2002, Dow Deutschland od 1. júla 1996 do 27. novembra 2001, Dow Deutschland Anlagengesellschaft
od 22. februára 2001 do 28. februára 2002, Dow Europe od 26. novembra 2001 do 28. novembra 2002;
c)      Eni od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002, Polimeri od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002;
d)      Shell Petroleum od 20. mája 1996 do 31. mája 1999, Shell Nederland od 20. mája 1996 do 31. mája 1999, Shell Nederland Chemie
od 20. mája 1996 do 31. mája 1999;
e)      Unipetrol od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002, Kaučuk od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002;
f)      Stomil od 16. novembra 1999 do 22. februára 2000.
Na základe konštatovaní týkajúcich sa skutkových okolností a právneho posúdenia vykonaného v napadnutom rozhodnutí Komisia
uložila dotknutým podnikom pokuty, ktorých suma bola vypočítaná na základe metodológie uvedenej v Usmerneniach k metóde stanovovania
pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd.
08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia“), ako aj na základe oznámenia o spolupráci.
Článok 2 výroku napadnutého rozhodnutia ukladá tieto pokuty:
a)      Bayer: 0 eur;
b)      Dow Chemical: 64,575 milióna eur, z toho:
i)      60,27 milióna eur solidárne s Dow Deutschland;
ii)      47,355 milióna eur solidárne s Dow Deutschland Anlagengesellschaft a Dow Europe;
c)      Eni a Polimeri solidárne: 272,25 milióna eur;
d)      Shell Petroleum, Shell Nederland a Shell Nederland Chemie solidárne: 160,875 milióna eur;
e)      Unipetrol a Kaučuk solidárne: 17,55 milióna eur;
f)      Stomil: 3,8 milióna eur.
Článok 3 výroku napadnutého rozhodnutia nariaďuje podnikom vymenovaným v článku 1 okamžite ukončiť, ak tak ešte neurobili,
porušenia uvedené v tom istom článku a zdržať sa ďalej akéhokoľvek aktu alebo správania opísaného v článku 1, ako aj akéhokoľvek
opatrenia, ktoré má rovnaký predmet alebo účinok.

Konanie a návrhy účastníkov konania
Stomil návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 19. februára 2007 podal žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
Rozhodnutím predsedu Súdu prvého stupňa z 2. apríla 2009 bol N. Wahl určený, aby doplnil komoru z dôvodu prekážky jedného
z jej členov vo výkone funkcie.
Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (prvá komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania.
V rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania stanovených v článku 64 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa tento súd
vyzval účastníkov konania, aby odpovedali na niektoré otázky a poskytli určité dokumenty. Účastníci konania týmto výzvam vyhoveli
v stanovených lehotách.
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní
20. októbra 2009.
Stomil navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        v prvom rade zrušil napadnuté rozhodnutie, a to najmä jeho články 1 až 4, v rozsahu, v akom sa ho týka,
–        subsidiárne:
–        zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa ho týka,
–        alebo zmenil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa ho týka, tak, aby sa zrušila alebo podstatne znížila výška
pokuty,
–        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        zamietol žalobu,
–        zaviazal Stomil na náhradu trov konania.

Právny stav
Žaloba Stomilu sa zakladá na štrnástich žalobných dôvodoch. Cieľom týchto dôvodov je spochybniť účasť Stomilu na karteli,
skutočnosť, že Komisia mohla vyvodiť zodpovednosť Stomilu, hoci konal ako sprostredkovateľ spoločnosti Dwory, dĺžku porušenia
a sumu pokuty. Okrem toho Stomil navrhuje prijatie opatrení na zabezpečenie priebehu konania, ktorých cieľom je najmä zaviazať
Komisiu, aby mu poskytla prístup k vyhláseniam podnikov vykonaných v rámci oznámenia o spolupráci.
V prvom rade je potrebné skúmať prvý dôvod, ktorý uvádza Stomil, založený na tom, že sa nepreukázala účasť Stomilu na karteli.

O prvom dôvode založenom na tom, že sa nepreukázala účasť Stomilu na karteli
Tvrdenia účastníkov konania
–       Tvrdenia Stomilu
Stomil sa domnieva, že Komisia porušila článok 81 ES tým, že nepreukázala z právneho hľadiska dostatočne svoju účasť na karteli.
Komisia uznala účasť Stomil na dvoch stretnutiach kartelu, teda na stretnutiach, ktoré sa konali 16. novembra 1999 vo Frankfurte
(Nemecko) a 22. februára 2000 vo Wermelskirchene (Nemecko). Podľa Stomilu nie sú závery Komisie dôvodné. Okrem toho Stomil
tvrdí, že žiadny iný element nepreukazuje jeho účasť na predmetnom karteli.
–       O účasti Stomilu na stretnutí 16. novembra 1999 vo Frankfurte
Podľa Stomilu dôkazy uvádzané Komisiou nepreukazujú, že sa Stomil zúčastnil 16. novembra 1999 večer v hoteli Méridien na neformálnom
stretnutí, ktoré sa konalo popri stretnutí Európskeho združenia syntetického kaučuku.
Stomil konkrétne uvádza, že pán L. (Stomil) nebýval v hoteli Méridien a odišiel po stretnutí Európskeho združenia syntetického
kaučuku, ktoré sa skončilo o 11.00 hod. 16. novembra 1999. Stomil poskytol v tejto súvislosti dve vyhlásenia pána L. (Stomil),
ako aj zápis z hotela. Stomil tvrdí, že nezmenil svoju verziu týkajúcu sa skutkových okolností, ako uvádza Komisia vo svojich
podaniach. Stomil vždy popieral, že by sa zúčastnil na predmetnom protiprávnom stretnutí. Elementy uvádzané Stomilom sú prípustné
a Komisia neprávom odkázala na rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. marca 2007, France Télécom/Komisia (T‑339/04, Zb. s. II‑521).
Vyhlásenie Dow, prebraté v odôvodnení č. 202 napadnutého rozhodnutia, nie je hodnoverné, lebo ho potvrdil len pán P. (Bayer),
ktorý nebol 16. novembra 1999 večer vo Frankfurte. Stomil v tejto súvislosti odkazuje na viaceré dokumenty z vyšetrovacieho
spisu. Preto podľa Stomilu v súlade s judikatúrou nepodložené tvrdenie Dow, ktoré spochybňuje Stomil a ostatné subjekty obvinené
v správnom konaní, nepredstavuje primeraný dôkaz o účasti Stomilu na tomto stretnutí. Stomil takisto zdôrazňuje, že pán L. (EniChem)
nemohol byť 16. novembra 1999 večer vo Frankfurte.
Žiadny dôkaz nepotvrdzuje prítomnosť pána L. (Stomil). Vyúčtovanie pána F. (Dow) neidentifikuje dôvod platby ani prípadných
účastníkov na stretnutí. Pokiaľ ide o poznámky pána N. (Dow) písané rukou, neuvádzajú pána L. (Stomil) ani Stomil. Je veľmi
pravdepodobné, že tieto poznámky predstavovali v skutočnosti pomôcku pána N na zapamätanie. Iste, spoločnosť Dwory sa uvádza
v týchto poznámkach (ako „OS“). Viaceré elementy, ktoré predkladá Stomil, však preukazujú, že táto spoločnosť nemohla byť
zdrojom informácií uvedených v predmetných poznámkach. Tieto rukou písané poznámky sú teda osobné odhady pána N., prípadne
pochádzajú z verejných zdrojov. Konkrétne Stomil uvádza, že pokiaľ ide o Michelin, nemal vôbec žiadny kontakt s týmto zákazníkom
od druhého semestra roku 1998, keď mu spoločnosť Dwory oznámila, že preberá predaj BSK tomuto zákazníkovi. Pokiaľ ide o spoločnosť
Goodyear, Stomil v rokoch 1999 alebo 2000 nevykonal dodávky tomuto zákazníkovi. Pokiaľ ide o spoločnosť „TGA“, Stomil nepozná
tohto zákazníka. Nakoniec, Stomil nemohol poznať potenciál spoločnosti Dwory týkajúci sa „domáceho“ BSK, lebo Dwory bol iba
vývozcom. Okrem toho traja hlavní klienti Stomilu boli v zozname vynechaní, a to spoločnosti Vredestein, Nokian a Pegasus.
Ďalej Stomil uvádza, že členovia kartelu si pravidelne a viackrát zamieňali Stomil a Dwory.
Stomil dodáva, že Komisia pripúšťa vo vyjadrení k žalobe, že stretnutie 16. novembra 1999, ktoré sa uvádza v napadnutom rozhodnutí,
sa v skutočnosti nekonalo. Komisia tak chcela nahradiť závery týkajúce sa skutkových okolností napadnutého rozhodnutia teóriou,
podľa ktorej sa protiprávne stretnutie konalo 15. novembra 1999. Stomil zdôrazňuje, že žiadny dôkaz nesvedčí v prospech tejto
teórie. Jediný dôkaz poskytnutý Komisiou je príjmový doklad z toho istého dátumu, ktorý potvrdzuje, že v bare boli podané
nápoje v sume 89,50 nemeckých mariek (DEM). Podľa Stomilu tento príjmový doklad nepredstavuje dôkaz o tom, o čom sa diskutovalo
alebo že diskusia mohla predstavovať protiprávne správanie. Okrem toho z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že účet z baru zaplatil
pán F. (Dow) a nie pán P. (Bayer) a že k tomu došlo 16. novembra 1999. Nakoniec Stomil zdôrazňuje, že Komisia tvrdí, že pán
T. (Kralupy) sa zúčastnil na protiprávnych diskusiách, hoci z vyúčtovania pána P. vyplýva, že pán T. nebol prítomný.
Odvolávanie sa na toto nové údajné stretnutie poškodzuje práva na obhajobu a povinnosť odôvodnenia vo vzťahu k Stomilu, ktorý
nikdy nemal príležitosť odpovedať na toto tvrdenie počas správneho konania.
Okrem toho chyba Komisie spôsobuje protiprávnosť článku 1 napadnutého rozhodnutia, ktorý konštatuje, že Stomil sa zúčastnil
na predmetnom porušení od 16. novembra 1999. Stomil odkazuje na rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. decembra 2003, Ventouris/Komisia
(T‑59/99, Zb. s. II‑5257, body 31 až 33), a dodáva, že výrok rozhodnutia možno vykladať s prihliadnutím na jeho odôvodnenie
iba v prípade nejasnosti jeho formulácie. V predmetnom prípade Stomil tvrdí, že vo výroku napadnutého rozhodnutia nie je žiadna
nejednoznačnosť.
–       O účasti Stomilu na stretnutí 22. februára 2000 vo Wermelskirchene
Stomil tvrdí, že neexistuje dôkaz o tom, že účastníci stretnutia podvýboru Európskeho združenia syntetického kaučuku sa 22. februára
2000 vo Wermelskirchene dopustili protiprávneho konania.
Komisia však uviedla v odôvodnení č. 446 napadnutého rozhodnutia, že toto stretnutie predstavovalo koniec účasti Stomilu na
karteli.
–       O neexistencii iného prvku preukazujúceho účasť Stomilu na karteli
Stomil tvrdí, že keďže jediný dôkaz predložený Komisiou nepreukazuje jeho účasť na karteli, ani ostatné všeobecné tvrdenia
uvedené v napadnutom rozhodnutí nemožno považovať za dôkazné.
Stomil najmä zdôrazňuje po prvé neexistenciu dôkazu o jeho účasti na akejkoľvek dohode o stanovení cien. Stomil v tejto súvislosti
tvrdí, že Bayer uviedol Dwory vo vyhlásení prebratom v odôvodnení č. 114 napadnutého rozhodnutia a nie Stomil, ako tvrdí Komisia.
Stomil uvádza, že sa zúčastnil spolu so spoločnosťou Dwory na stretnutiach Európskeho združenia syntetického kaučuku počas
obdobia po roku 1999. Dow neidentifikoval Stomil ani ako účastníka diskusií o cenách. Stomil odkazuje v tejto súvislosti na
odôvodnenie č. 115 napadnutého rozhodnutia. To isté platí, pokiaľ ide o dôkazy Shell, ktoré sa týkajú obdobia od 30. augusta
1995 do 31. mája 1999 (odôvodnenia č. 119, 120 a 123 napadnutého rozhodnutia).
Po druhé Stomil tvrdí, že neexistuje dôkaz o jeho účasti na rozdelení trhu. Vyhlásenie Dow prebraté v odôvodnení č. 125 napadnutého
rozhodnutia neuvádza ani predmet dohody, ani jej dátum, ani to, či sa týkala Stomilu, alebo spoločnosti Dwory. Záver Komisie
podľa ktorého Dow chcel uviesť Stomil, nie je teda ničím podložený.
Po tretie, pokiaľ ide o výmenu citlivých obchodných informácií, Stomil tvrdí, že jediným stretnutím, o ktoré ide, bolo to
zo 16. novembra 1999, ktoré sa konalo vo Frankfurte. Okrem toho tvrdenie Shell v odôvodnení č. 133 napadnutého rozhodnutia
nemá žiadnu hodnotu, pokiaľ ide o obdobie týkajúce sa Stomilu. Ďalej, ako už bolo preukázané vyššie, Stomil nemal citlivé
informácie o dodávkach BSK od spoločnosti Dwory za obdobie identifikované v napadnutom rozhodnutí.
Ostatné všeobecné tvrdenia obsiahnuté v napadnutom rozhodnutí sú okrem toho nedostatočné na preukázanie účasti Stomilu na
karteli. Odôvodnenia č. 155, 156, 158 a 159 napadnutého rozhodnutia sa buď týkajú spoločnosti Dwory, alebo nepreukazujú existenciu
protiprávneho správania, pokiaľ ide o Stomil.
Tvrdenia Komisie
–       O účasti Stomilu na stretnutí zo 16. novembra 1999 vo Frankfurte
Komisia najprv uvádza, že z opisu uvedeného v napadnutom rozhodnutí vyplýva (odôvodnenia č. 199 až 212 napadnutého rozhodnutia),
že neformálne stretnutie sa konalo v skorých hodinách 16. novembra 1999, boli na ňom uzatvorené dohody o cenách a došlo k výmene
informácií o hlavných zákazníkoch.
Komisia tvrdí, že Stomil v žalobe zmenil svoju verziu skutkových okolností. Stomil založil teraz svoje popieranie účasti na
predmetnom protiprávnom stretnutí v mieste, kde sa nachádzal pán L. (Stomil) večer 16. novembra 1999. Stomil však tieto skutočnosti
neuviedol počas správneho konania. V dôsledku toho v súlade s judikatúrou by mal Všeobecný súd považovať elementy uvádzané
Stomilom na podporu jeho tvrdení za neprípustné [teda dve vyhlásenia pána L. (Stomil) a jeho zápis z hotela]. Komisia dodáva,
že tieto dokumenty sú v skutočnosti irelevantné. Okrem toho má Komisia dôkazy o priebehu neformálneho stretnutia 15. novembra
1999 večer, ako aj o účasti pána L. (Stomil) na tomto stretnutí. Komisia konkrétne uvádza zápis z hotela a formulár vyúčtovania
pána P., ktoré sú založené vo vyšetrovacom spise.
Na rozdiel od tvrdení Stomilu Komisia uvádza, že vyhlásenie Dow v odôvodnení č. 204 napadnutého rozhodnutia obsahuje jasnú
spomienku o účasti pána L. (Stomil) na diskusiách o karteli. Toto vyhlásenie potvrdil Bayer (odôvodnenie č. 205 napadnutého
rozhodnutia). Pokiaľ ide o rukou písané poznámky pána N. (Dow), Komisia tvrdí, že ich prvá časť odkazuje na širší trh ako
trh s BSK, ktorý mal istý význam pre Stomil. Komisia okrem toho uvádza, že len nedávno sa postupne skončil vzťah medzi Stomilom
a spoločnosťou Dwory, aj to len čiastočne, a v dôsledku toho mali vymieňané informácie veľmi pravdepodobne význam a relevantnosť
pre Stomil. Komisia má teda dostatočné dôkazy o prítomnosti a účasti Stomilu na stretnutí kartelu 15. a 16. novembra 1999.
Komisia dodáva, že v časti 4.3.8 napadnutého rozhodnutia predložila dôkaz o uskutočnení stretnutia „15. – 16. novembra 1999“.
Stretnutie 15. novembra 1999 nebolo teda „nové“. Okrem toho si Stomil zamieňa dve vyúčtovania. Pán P. uhradil účet v bare
Casablanca. Pán F. uhradil prenájom sály na stretnutie. Chronológia udalostí sa teda nezmenila. Neexistuje ani nekoherentnosť
dôkazov uvádzaných Komisiou.
Napokon Komisia tvrdí, že výrok napadnutého rozhodnutia, najmä jeho článok 1 písm. f) neuvádza výslovne, že by sa Stomil zúčastnil
na stretnutí 15. novembra 1999. Napadnuté rozhodnutie uvádza, že Stomil sa zúčastnil na porušení článku 81 ES v období od
16. novembra 1999 do 22. februára 2000. Komisia poznamenáva, že nikdy netvrdila, že záväzky dohodnuté na stretnutí 15. novembra
1999 večer mali okamžité účinky. V každom prípade stretnutie trvalo až do skorých hodín 16. novembra 1999.
–       O účasti Stomilu na stretnutí z 22. februára 2000 vo Wermelskirchene
Komisia upresňuje, že ako vyplýva z odôvodnení č. 213 až 215 napadnutého rozhodnutia, netvrdí, že k protiprávnej činnosti
došlo počas stretnutia 22. februára 2000, ktoré sa konalo vo Wermelskirchene. V dôsledku toho sú tvrdenia uvádzané Stomilom
v danej súvislosti neúčinné.
–       O neexistencii iného prvku preukazujúceho účasť Stomilu na karteli
Komisia uvádza, že netvrdila v napadnutom rozhodnutí, že stretnutie 15. a 16. novembra 1999 viedlo k explicitnej forme dohody
o rozdelení trhu. Komisia však tvrdí, že má dôkazy preukazujúce prítomnosť a účasť Stomilu na tomto stretnutí, na diskusiách
týkajúcich sa cien a výmeny informácií. Účasť Stomilu potvrdili rukou písané poznámky a vyhlásenia Dow (odôvodnenia č. 201
a 202 napadnutého rozhodnutia). Účasť pána L. (Stomil) a jeho status zamestnanca Stomilu potvrdil Dow a zápisnica z oficiálneho
stretnutia, ktorú Komisia predložila. Takisto dôkazy Bayer uvedené v odôvodneniach č. 155 a 156 napadnutého rozhodnutia potvrdzujú
účasť pána L. (Stomil).

Posúdenie Všeobecným súdom
Je potrebné pripomenúť, že pokiaľ ide o dokazovanie porušenia článku 81 ods. 1 ES, je Komisia povinná preukázať porušenia,
ktoré konštatuje, a pripojiť vhodné dôkazy na to, aby právneho hľadiska dostatočne preukázala existenciu skutočností zakladajúcich
porušenie (rozsudky Súdneho dvora zo 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisia, C‑185/95 P, Zb. s. I‑8417, bod 58, a z 8. júla
1999, Komisia/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Zb. s. I‑4125, bod 86). Je tak nevyhnutné, aby Komisia uviedla presné a zhodujúce
sa dôkazy na podloženie pevného presvedčenia, že došlo k spáchaniu porušenia (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. júla
2000, Volkswagen/Komisia, T‑62/98, Zb. s. II‑2707, bod 43 a tam citovanú judikatúru). Je potrebné tiež pripomenúť, že na to,
aby existovala dohoda v zmysle článku 81 ods. 1 ES, stačí, aby dotknuté podniky vyjadrili spoločnú vôľu správať sa na trhu
určitým spôsobom (rozsudky Súdneho dvora z 15. júla 1970, ACF Chemiefarma/Komisia, 41/69, Zb. s. 661, bod 112, a z 29. októbra
1980, van Landewyck a i./Komisia, 209/78 až 215/78 a 218/78, Zb. s. 3125, bod 86, rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. decembra
1991, Hercules Chemicals/Komisia, T‑7/89, Zb. s. II‑1711, bod 256). Akákoľvek pochybnosť súdu musí byť na prospech podniku,
ktorému bolo určené rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie. Súd preto nemôže dospieť k záveru, že Komisia z právneho
hľadiska dostatočne preukázala dané porušenie, ak má v tejto súvislosti naďalej akékoľvek pochybnosti (rozsudok Súdu prvého
stupňa z 25. októbra 2005, Groupe Danone/Komisia, T‑38/02, Zb. s. II‑4407, bod 215).
Okrem toho je obvyklé, že činnosti, ktoré zahŕňajú protisúťažnú prax a dohody, prebiehajú skryte, že stretnutia sa konajú
tajne a že dokumentácia, ktorá sa ich týka, je zredukovaná na minimum. Z toho vyplýva, že aj keď Komisia objaví dôkazy výslovne
preukazujúce nezákonný kontakt medzi hospodárskymi subjektmi, tie sú obyčajne len zlomkovité a zriedkavé do tej miery, že
je často nutné rekonštruovať niektoré detaily prostredníctvom dedukcie. Vo väčšine prípadov sa preto existencia protisúťažného
postupu alebo dohody musí vyvodiť z určitého množstva zhodných okolností a nepriamych dôkazov, ktoré – posudzované ako celok
– môžu v prípade neexistencie iného prijateľného vysvetlenia predstavovať dôkaz porušenia pravidiel hospodárskej súťaže (rozsudky
Súdneho dvora zo 7. januára 2004, Aalborg Portland a i./Komisia, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P
a C‑219/00 P, Zb. s. I‑123, body 55 až 57, a z 25. januára 2007, Sumitomo Metal Industries a Nippon Steel/Komisia, C‑403/04 P
a C‑405/04 P, Zb. s. I‑729, bod 51).
V predmetnom prípade je potrebné uviesť, že účasť Stomilu na predmetnom karteli bola uznaná, len pokiaľ ide o protiprávne
stretnutie 15. a 16. novembra 1999, ktoré sa konalo vo Frankfurte.
Konkrétnejšie, v tejto súvislosti Komisia uznala, že došlo k stretnutiu kartelu popri oficiálnom stretnutí Európskeho združenia
syntetického kaučuku, a to „večer a v noci 16. novembra 1999“ (odôvodnenie č. 212 napadnutého rozhodnutia). Toto protiprávne
stretnutie sa týkalo pánov P. (Bayer), F., N., V. (Dow), L. (Stomil), L. (EniChem) a T. (Tavorex). Dotknuté osoby sa najprv
stretli v bare hotela a potom si prenajali rokovaciu sálu (odôvodnenie č. 202 napadnutého rozhodnutia).
Na úvod je potrebné odmietnuť argumenty Komisie, podľa ktorých je tvrdenie Stomilu, že pán L. (Stomil) nebol 16. novembra
večer vo Frankfurte, neprípustné, ako aj dokumenty doložené v spise v tejto súvislosti. Je totiž potrebné domnievať sa, že
Stomil len spochybňuje na Všeobecnom súde výhradu týkajúcu sa ho v napadnutom rozhodnutí. Okrem toho z elementov v spise vyplýva,
že Stomil vždy spochybňoval počas správneho konania svoju účasť na protiprávnom stretnutí. V každom prípade a z dôvodov uvedených
ďalej je potrebné uviesť, že dotknuté dokumenty nie sú relevantné na účely rozhodnutia vo veci, ako uvádza ďalej Komisia vo
svojich písomnostiach.
Pokiaľ ide o vec samu, po prvé z dokumentov v spise vyplýva, že ako tvrdí Stomil, pán P. (Bayer) nebol 16. novembra 1999 večer
vo Frankfurte. Komisia túto skutočnosť uznala.
Po druhé je potrebné uviesť, že napadnuté rozhodnutie obsahuje viaceré protichodnosti, pokiaľ ide o presný okamih konania
sa predmetného protiprávneho stretnutia. Komisia uviedla v odôvodnení č. 212 napadnutého rozhodnutia „večer a… noc 16. novembra
1999“ na základe vyhlásenia Dow. Komisia však tiež uviedla v odôvodnení č. 297 napadnutého rozhodnutia, že predmetné protiprávne
stretnutie sa konalo v „noci z 15. na 16. novembra 1999“. Okrem toho časť 4.3.8 napadnutého rozhodnutia uvádza 15. a 16. novembra
1999. Nakoniec vo výroku tohto rozhodnutia sa uvádza 16. novembra 1999 ako začiatok porušenia v prípade Stomilu.
Po tretie viaceré skutkové prvky taktiež poukazujú na protichodnosti, pokiaľ ide o predpokladaný dátum predmetného protiprávneho
stretnutia a pokiaľ ide o ostatné možné vysvetlenia poskytnuté Komisiou. Vyúčtovanie pána P. (Bayer) týkajúce sa najmä platby
vykonanej v bare hotela v sume 84,5 DEM odkazuje na 15. novembra 1999. Na druhej strane platba za prenájom rokovacej sály
v sume 436 DEM bola zaregistrovaná 16. novembra 1999. Okrem toho rukou písané poznámky pána N. (Dow) uvádzajú len dátum 16. novembra
1999. Nakoniec, vyhlásenie Dow prebraté v odôvodnení č. 202 napadnutého rozhodnutia stanovuje, že protiprávne stretnutie sa
konalo po oficiálnom stretnutí Európskeho združenia syntetického kaučuku, ktoré sa konalo 16. novembra ráno.
Po štvrté vyhlásenie Dow prebraté v odôvodnení č. 202 napadnutého rozhodnutia uvádza, že páni P. (Bayer), F., N., V. (Dow),
L. (Stomil), L. (EniChem) a T. (Tavorex) sa stretli v bare hotela predtým, ako si prenajali rokovaciu sálu. Vyúčtovanie pána
P. týkajúce sa konzumácie uhradenej v uvedenom bare, ktoré Komisia spomína vo svojich písomných podaniach, uvádza takisto
prítomnosť vtedy generálnej tajomníčky Európskeho združenia syntetického kaučuku (pani C.). Z odôvodnení č. 95 a 115 napadnutého
rozhodnutia však vyplýva, že uvedená generálna tajomníčka sa nikdy nezúčastnila na stretnutiach kartelu. Nemožno teda vyvodiť,
že by pán L. (Stomil) iba preto, že sa zúčastnil na stretnutí v bare hotela, bol účastníkom protiprávneho stretnutia.
Po piate, pokiaľ ide o rukou písané poznámky pána N. (Dow), je nesporné, že zodpovednosť Stomilu Komisia nevyvodila v súvislosti
s kartelom týkajúcim sa BK. Časť rukou písaných poznámok pána N. týkajúca sa BK nemôže teda byť dôkazom proti Stomilu. Pokiaľ
ide o časť rukou písaných poznámok pána N. týkajúcu sa BSK, je potrebné uviesť, že okrem výrobcov zúčastnených na karteli
aj iní výrobcovia, ktorí sa nezúčastnili na karteli, sú uvedení ako dodávatelia niektorých zákazníkov. Za týchto osobitných
podmienok nemožno vylúčiť, že odhady dodávok boli vykonané iba medzi niektorými výrobcami bez toho, aby bolo možné presne
určiť, či Stomil bol ich účastníkom, najmä vzhľadom na existujúce protichodnosti, pokiaľ ide o predpokladaný dátum predmetného
protiprávneho stretnutia.
Vzhľadom na prepojenie všetkých týchto konkrétnych prvkov v predmetnom prípade sa Všeobecný súd domnieva, že existujú pochybnosti,
pokiaľ ide o účasť Stomilu na protiprávnom stretnutí vo Frankfurte 15. a 16. novembra 1999. Táto pochybnosť je v prospech
Stomilu.
Za týchto podmienok sa Všeobecný súd domnieva, že prvky prebraté v časti napadnutého rozhodnutia týkajúcej sa stretnutí kartelu,
týkajúce sa Stomilu, nie sú dostatočné na to, aby bolo možné vyvodiť záver, že tento podnik sa zúčastnil na predmetných protiprávnych
dohodách.
Prvky uvedené v časti napadnutého rozhodnutia týkajúcej sa opisu kartelu (časť 4.2 napadnutého rozhodnutia) nemôže vyvrátiť
tento záver.
V tejto súvislosti sa Všeobecný súd domnieva, že aj keď niektoré skutočnosti uvedené v časti 4.2 napadnutého rozhodnutia môžu
mať určitú dôkaznú hodnotu, najmä všeobecné vyhlásenie Bayer uvedené v odôvodnení č. 156 napadnutého rozhodnutia, nie sú vzhľadom
na predtým uvedené špecifické prvky, ktoré sa týkajú stretnutí kartelu, a pochybnosti, ktoré svedčia v prospech žalobcu, dostatočné
na odôvodnenie konštatovania existencie porušenia, pokiaľ ide o Stomil.
Vzhľadom na všetky tieto prvky a v rámci ich celkového posúdenia sa Všeobecný súd domnieva, že Komisia sa dopustila nesprávneho
posúdenia, keď považovala Stomil za účastníka kartelu.
V dôsledku toho je potrebné zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týka Stomilu, bez toho, aby bolo potrebné skúmať
ostatné dôvody uvádzané na podporu žaloby a najmä otázku vzťahov medzi osobami, ktoré sa dopustili porušenia, a sprostredkovateľmi
v rámci porušení pravidiel hospodárskej súťaže alebo návrh na opatrenia na zabezpečenie priebehu konania predložený žalobcom.

O trovách
Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Stomil navrhol zaviazať Komisiu na náhradu trov konania a Komisia nemala úspech
vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora)
rozhodol a vyhlásil:
1.
Rozhodnutie Komisie K(2006) 5700 v konečnom znení z 29. novembra 2006 týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 [ES] a článku
53 Dohody EHP (vec COMP/F/38.638 – Butadiénový kaučuk a butadiénstyrénový kaučuk vyrábaný emulznou polymerizáciou) sa zrušuje
v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Trade‑Stomil sp. z o.o.
2.
Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.
Dehousse
Wiszniewska‑Białecka
Wahl
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 13. júla 2011.
Podpisy
*
Jazyk konania: angličtina.