CELEX: 62007TJ0053
Konkurencija
Karteliai
Butadieno kaučiuko ir stireno-butadieno kaučiuko, gauto emulsinės polimerizacijos būdu, rinka
Sprendimas, kuriuo konstatuojamas EB 81 straipsnio pažeidimas
Dalyvavimas kartelyje
Neteisėtų veiksmų inkriminavimas
Baudos
Pažeidimo sunkumas ir trukmė
Lengvinančios aplinkybės

Ginčo aplinkybės
2006 m. lapkričio 29 d. sprendimu C (2006) 5700 galutinis (byla COMP/F/38.638 – Butadieno kaučiukas ir stireno‑butadieno kaučiukas,
gautas emulsinės polimerizacijos būdu, toliau – ginčijamas sprendimas) Europos Bendrijų Komisija konstatavo, kad dalyvaudamos
minėtų produktų rinkos kartelyje kelios įmonės pažeidė EB 81 straipsnio 1 dalį ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo
53 straipsnį.
Ginčijamas sprendimas skirtas šioms įmonėms:
–
Bayer AG
, įsikūrusiai Lėverkuzene (Vokietija),
–
The Dow Chemical Company
, įsikūrusiai Midlande, Mičigane (Jungtinės Amerikos Valstijos) (toliau –
Dow Chemical
),
–
Dow Deutschland Inc.
, įsikūrusiai Švalbache (Vokietija),
–        Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (buvusi
Dow Deutschland GmbH & Co. OHG
), įsikūrusiai Švalbache,
–
Dow Europe
, įsikūrusiai Horgene (Šveicarija),
–
Eni SpA
, įsikūrusiai Romoje (Italija),
–
Polimeri Europa SpA
, įsikūrusiai Brindizyje (Italija) (toliau –
Polimeri
),
–
Shell Petroleum NV
, įsikūrusiai Hagoje (Nyderlandai),
–
Shell Nederland BV
, įsikūrusiai Hagoje,
–
Shell Nederland Chemie BV
, įsikūrusiai Roterdame (Nyderlandai),
–
Unipetrol a.s.
, įsikūrusiai Prahoje (Čekijos Respublika),
–
Kaučuk a.s.
, įsikūrusiai Kralupuose prie Vltavos (Čekijos Respublika),
–
Trade‑Stomil sp. z o.o.
, įsikūrusiai Lodzėje (Lenkija) (toliau –
Stomil
).
Įmones
Dow Deutschland
,
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
ir
Dow Europe
tiesiogiai ar netiesiogiai visiškai kontroliuoja
Dow Chemical
(toliau kartu vadinamos
Dow
) (ginčijamo sprendimo 16–21 konstatuojamosios dalys).
Su nagrinėjamais produktais susijusią
Eni
veiklą iš pradžių vykdė
EniChem Elastomeri Srl
, kurią netiesiogiai kontroliavo
Eni
per dukterinę bendrovę
EniChem SpA
(toliau –
EniChem SpA
). 1997 m. lapkričio 1 d.
EniChem Elastomeri
buvo prijungta prie
EniChem SpA
.
Eni
kontroliavo 99,97 %
EniChem SpA
. 2002 m. sausio 1 d.
EniChem SpA
savo strateginę cheminę veiklą (įskaitant veiklą, susijusią su butadieno kaučiuku ir stireno‑butadieno kaučiuku, gautu emulsinės
polimerizacijos būdu) perdavė jai 100 % priklausančiai dukterinei bendrovei
Polimeri
. Nuo 2002 m. spalio 21 d.
Eni
tiesiogiai ir visiškai kontroliavo
Polimeri
. 2003 m. gegužės 1 d.
EniChem SpA
pakeitė pavadinimą į
Syndial SpA
(ginčijamo sprendimo 26–32 konstatuojamosios dalys). Ginčijamame sprendime pavadinimą „EniChem“ Komisija vartoja turėdama
omenyje visas
Eni
priklausančias bendroves (toliau –
EniChem
) (ginčijamo sprendimo 36 konstatuojamoji dalis).

Shell Nederland Chemie
yra
Shell Nederland
, kurią visiškai kontroliuoja
Shell Petroleum
, dukterinė bendrovė (ginčijamo sprendimo 38–40 konstatuojamosios dalys).

Kaučuk
buvo įkurta 1997 m., susijungus
Kaučuk Group a.s.
ir
Chemopetrol Group a.s.
1997 m. liepos 21 d.
Unipetrol
įgijo visą susijungusių įmonių turtą, teises ir įsipareigojimus.
Unipetrol
priklauso 100 %
Kaučuk
akcijų (ginčijamo sprendimo 45 ir 46 konstatuojamosios dalys). Be to, remiantis ginčijamu sprendimu,
Tavorex s.r.o.
(toliau –
Tavorex
), įsteigta Čekijos Respublikoje, atstovavo
Kaučuk
(ir jos pirmtakei
Kaučuk Group
) vykdant eksportą nuo 1991 m. iki 2003 m. vasario 28 d. Ginčijamame sprendime taip pat pažymėta, kad nuo 1996 m.
Tavorex
atstovavo
Kaučuk
Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimuose (ginčijamo sprendimo 49 konstatuojamoji dalis).
Remiantis ginčijamu sprendimu, apie 30 metų, bent iki 2001 m.,
Stomil
atstovavo Lenkijos gamintojai
Chemical Company Dwory S.A.
(toliau –
Dwory
), jai vykdant eksporto veiklą. Ginčijamame sprendime taip pat pažymėta, kad nuo 1997 iki 2000 m.
Stomil
atstovavo
Dwory
Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimuose (ginčijamo sprendimo 51 konstatuojamoji dalis).
Laikoma, kad pažeidimas buvo vykdomas nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Bayer
,
Eni
ir
Polimeri
atveju), nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d. (
Shell Petroleum
,
Shell Nederland
ir
Shell Nederland Chemie
atveju), nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Dow Chemical
atveju), nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2001 m. lapkričio 27 d. (
Dow Deutschland
atveju), nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Unipetrol
ir
Kaučuk
atveju), nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2000 m. vasario 22 d. (
Stomil
atveju), nuo 2001 m. vasario 22 d. iki 2002 m. vasario 28 d. (
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
atveju) ir nuo 2001 m. lapkričio 26 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Dow Europe
atveju) (ginčijamo sprendimo 476–485 konstatuojamosios dalys ir rezoliucinės dalies 1 straipsnis).
Butadieno kaučiukas (toliau – BK) ir stireno‑butadieno kaučiukas, gautas emulsinės polimerizacijos būdu (toliau – SBK), yra
sintetiniai kaučiukai, iš esmės naudojami padangų gamyboje. Šie du produktai pakeičiami tarpusavyje ir su kitais sintetiniais
bei natūraliu kaučiuku (ginčijamo sprendimo 3–6 konstatuojamosios dalys).
Be ginčijamame sprendime paminėtų gamintojų, ribotą BK ir SBK kiekį EEE teritorijoje pardavė kiti Azijoje ir rytų Europoje
įsikūrę gamintojai. Be to, didelę BK dalį tiesiogiai gamina dideli padangų gamintojai (ginčijamo sprendimo 54 konstatuojamoji
dalis).
2002 m. gruodžio 20 d.
Bayer
susisiekė su Komisijos tarnybomis ir išreiškė norą bendradarbiauti pagal Komisijos pranešimą apie atleidimą nuo baudų ir
baudų sumažinimą kartelių atveju (OL C 45, 2002, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 155, toliau –
pranešimas dėl bendradarbiavimo) dėl BK ir SBK. Kiek tai susiję su SBK,
Bayer
žodžiu apibūdino pagal kartelį vykdomą veiklą. Šis žodinis pareiškimas buvo įrašytas į magnetinę juostą (ginčijamo sprendimo
67 konstatuojamoji dalis).
2003 m. sausio 14 d.
Bayer
žodžiu apibūdino su BK susijusią pagal kartelį vykdomą veiklą. Šis žodinis pareiškimas buvo įrašytas į magnetinę juostą.
Bayer
taip pat pateikė Europos sintetinio kaučiuko asociacijos BK komiteto susitikimų protokolų (ginčijamo sprendimo 68 konstatuojamoji
dalis).
2003 m. vasario 5 d. Komisija pranešė
Bayer
apie savo sprendimą suteikti jai sąlyginį atleidimą nuo baudos (ginčijamo sprendimo 69 konstatuojamoji dalis).
2003 m. kovo 27 d. Komisija, remdamasi 1962 m. vasario 6 d. Tarybos reglamento Nr. 17, pirmojo reglamento, įgyvendinančio
[EB 81] ir [82] straipsnius (OL 13, 1962, p. 204; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 8 t., p. 3), 14 straipsnio
3 dalimi, atliko patikrinimą
Dow Deutschland

& Co
. patalpose (ginčijamo sprendimo 70 konstatuojamoji dalis).
Nuo 2003 m. rugsėjo mėn. iki 2006 m. liepos mėn. ginčijamame sprendime nurodytoms įmonėms Komisija nusiuntė kelis prašymus
pateikti informaciją pagal Reglamento Nr. 17 11 straipsnį ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl
konkurencijos taisyklių, nustatytų [EB] 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas
lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 18 straipsnį (ginčijamo sprendimo 71 konstatuojamoji dalis).
2003 m. spalio 16 d.
Dow Deutschland
ir
Dow Deutschland

& Co
susitiko su Komisijos tarnybomis ir išreiškė norą bendradarbiauti pagal pranešimą dėl bendradarbiavimo. Šiame susitikime
buvo žodžiu apibūdinta su BK ir SBK susijusi kartelio veikla. Šis žodinis apibūdinimas buvo įrašytas. Taip pat perduota medžiaga,
kurioje buvo su karteliu susiję dokumentai (ginčijamo sprendimo 72 konstatuojamoji dalis).
2005 m. kovo 4 d.
Dow Deutschland
buvo informuota apie Komisijos ketinimą sumažinti jos baudą nuo 30 iki 50 % (ginčijamo sprendimo 73 konstatuojamoji dalis).
2005 m. birželio 7 d. Komisija pradėjo procedūrą ir nusiuntė ginčijamo sprendimo adresatėms, išskyrus
Unipetrol
, ir
Dwory
pirmąjį pranešimą apie kaltinimus. Pirmasis pranešimas apie kaltinimus taip pat buvo skirtas
Tavorex
, tačiau šiai įmonei jis nebuvo perduotas, nes nuo 2004 m. spalio mėn. buvo vykdoma jos bankroto procedūra. Taigi procedūra
jos atžvilgiu buvo nutraukta (ginčijamo sprendimo 49 ir 74 konstatuojamosios dalys).
Suinteresuotos įmonės pateikė rašytines pastabas dėl šio pirmojo pranešimo apie kaltinimus (ginčijamo sprendimo 75 konstatuojamoji
dalis). Komisijos patalpose jos taip pat turėjo galimybę susipažinti su bylos medžiaga, įrašyta į kompaktinę plokštelę, žodiniais
pareiškimais ir su tuo susijusiais dokumentais (ginčijamo sprendimo 76 konstatuojamoji dalis).
2005 m. lapkričio 3 d.
Manufacture française des pneumatiques Michelin
(toliau –
Michelin
) paprašė leisti įstoti į bylą. 2006 m. sausio 13 d. ji pateikė rašytinius komentarus (ginčijamo sprendimo 78 konstatuojamoji
dalis).
2006 m. balandžio 6 d. Komisija priėmė antrąjį ginčijamo sprendimo adresatėms skirtą pranešimą apie kaltinimus. Šiuo klausimu
suinteresuotos įmonės pateikė rašytines pastabas (ginčijamo sprendimo 84 konstatuojamoji dalis).
2006 m. gegužės 12 d.
Michelin
pateikė skundą pagal 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal [EB] 81
ir 82 straipsnius tvarkos (OL L 123, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 81) 5 straipsnį (ginčijamo
sprendimo 85 konstatuojamoji dalis).
2006 m. birželio 22 d. ginčijamo sprendimo adresatės, išskyrus
Stomil
, ir
Michelin
dalyvavo Komisijos surengtoje apklausoje (ginčijamo sprendimo 86 konstatuojamoji dalis).
Neturėdama pakankamų
Dwory
dalyvavimo kartelyje įrodymų Komisija nusprendė nutraukti procedūrą jos atžvilgiu (ginčijamo sprendimo 88 konstatuojamoji
dalis). Komisija taip pat nusprendė nutraukti procedūrą
Syndial
atžvilgiu (ginčijamo sprendimo 89 konstatuojamoji dalis).
Be to, nors iš pradžių buvo naudojami du skirtingi (vienas BK, o kitas SBK atveju) bylų numeriai (COMP/E‑1/38.637 ir COMP/E‑1/38.638),
po to, kai buvo priimtas pirmasis pranešimas apie kaltinimus, Komisija naudojo vieną numerį (COMP/F/38.638) (ginčijamo sprendimo
90 ir 91 konstatuojamosios dalys).
Administracinė procedūra buvo baigta 2006 m. lapkričio 29 d. Komisijai priėmus ginčijamą sprendimą.
Pagal ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 straipsnį toliau išvardytos įmonės, nurodytais laikotarpiais dalyvaudamos
viename tęstiniame susitarime, kuriuo jos susitarė nustatyti tikslines kainas, pasidalyti klientus agresyvios konkurencijos
atsisakymo susitarimais ir keistis svarbia informacija apie kainas, konkurentus ir klientus BK bei SBK sektoriuose, pažeidė
EB 81 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį:
a)
Bayer
– nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
b)
Dow Chemical –
nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
Dow Deutschland –
nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2001 m. lapkričio 27 d.;
Dow Deutschland Anlagengesellschaft –
nuo 2001 vasario 22 d. iki 2002 m. vasario 28 d.;
Dow Europe –
nuo 2001 m. lapkričio 26 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
c)
Eni –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
Polimeri –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
d)
Shell Petroleum –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d.;
Shell Nederland
– nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d.;
Shell Nederland Chemie –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d.;
e)
Unipetrol –
nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
Kaučuk
nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
f)
Stomil –
nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2000 m. vasario 22 d.
Remdamasi ginčijamame sprendime konstatuotomis faktinėmis aplinkybėmis ir atliktais teisiniais vertinimais, Komisija skyrė
suinteresuotoms įmonėms baudas, kurios buvo apskaičiuotos pagal Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį
ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairėse (OL C 9, 1998, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
8 sk., 1 t., p. 171, toliau – gairės) ir pranešime dėl bendradarbiavimo aprašytą metodą.
Ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 straipsniu buvo skirtos tokios baudos:
a)
Bayer
– 0 EUR;
b)
Dow Chemical
– 64,575 mln. EUR, kurių:
i)       60,27 mln. EUR solidariai su
Dow Deutschland
;
ii)      47,355 mln. EUR solidariai su Dow Deutschland Anlagengesellschaft ir Dow Europe;
c)
ENI
ir
Polimeri
solidariai – 272,25 mln. EUR;
d)       Shell Petroleum, Shell Nederland ir Shell Nederland Chemie solidariai – 160,875 mln. EUR;
e)
Unipetrol
ir
Kaučuk
solidariai – 17,55 mln. EUR;
f)
Stomil
– 3,8 mln. EUR.
Ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 3 straipsniu 1 straipsnyje išvardytoms įmonėms nurodoma nedelsiant nutraukti, jeigu
jos to dar nepadarė, tame pačiame straipsnyje nurodytus pažeidimus ir ateityje susilaikyti nuo bet kokių 1 straipsnyje aprašytų
veiksmų ar elgesio, taip pat nuo bet kokių priemonių, kurių tikslas ar poveikis yra toks pats.

Procesas ir šalių reikalavimai
2007 m. vasario 19 d. Bendrojo Teismo kanceliarijoje gautu pareiškimu
Stomil
pareiškė šį ieškinį.
2009 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo pirmininko sprendimu N. Wahl buvo paskirtas į kolegiją, nes vienas iš jos narių negalėjo
vykdyti savo pareigų.
Susipažinęs su teisėjo pranešėjo pranešimu, Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį.
Taikydamas Bendrojo Teismo procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, teismas paprašė
šalių atsakyti į tam tikrus klausimus ir pateikti tam tikrus dokumentus. Šalys šį prašymą įvykdė per nustatytą terminą.
Šalių žodiniai argumentai ir atsakymai į Bendrojo Teismo žodžiu užduotus klausimus buvo išklausyti 2009 m. spalio 20 d. posėdyje.

Stomil
Bendrojo Teismo prašo:
–        ginčijamą sprendimą, būtent jo 1–4 straipsnius, kiek jis skirtas visų pirma panaikinti
Stomil
,
–        nepatenkinus pirmojo reikalavimo:
–        panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį, kiek jis skirtas
Stomil
, arba
–        pakeisti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį, kiek jis skirtas
Stomil
, panaikinant arba gerokai sumažinant baudą,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš
Stomil
bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės

Stomil
ieškinys grindžiamas keturiais ieškinio pagrindais. Šiais pagrindais iš esmės siekiama užginčyti tai, kad
Stomil
dalyvavo kartelyje, tai, kad Komisija galėjo pripažinti
Stomil
atsakinga, nors ši veikė kaip
Dwory
tarpininkė, taip pat pažeidimo trukmę ir baudos dydį. Be to,
Stomil
prašo imtis proceso organizavimo priemonių, konkrečiai kalbant, – nurodyti Komisijai leisti jai susipažinti su įmonių pareiškimais,
padarytais pagal pranešimą dėl bendradarbiavimo.
Iš pradžių reikia išnagrinėti pirmą
Stomil
nurodytą pagrindą, susijusį su
Stomil
dalyvavimo kartelyje įrodymų nebuvimu.

Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su Stomil dalyvavimo kartelyje įrodymų nebuvimu
Šalių argumentai
–       Stomil argumentai

Stomil
mano, jog Komisija pažeidė EB 81 straipsnį, nes teisiniu požiūriu pakankamai neįrodė, kad ji dalyvavo kartelyje.
Komisija konstatavo, kad
Stomil
dalyvavo dviejuose kartelio susitikimuose, t. y. 1999 m. lapkričio 16 d. Frankfurte (Vokietija) įvykusiame susitikime ir
2000 m. vasario 22 d. Vermelskirchene (Vokietija) įvykusiame susitikime.
Stomil
manymu, Komisijos išvados nepagrįstos. Be to,
Stomil
teigia, kad jokie kiti įrodymai nepatvirtina, kad ji dalyvavo nagrinėjamame kartelyje.
–       Dėl
Stomil
dalyvavimo 1999 m. lapkričio 16 d. Frankfurte įvykusiame susitikime

Stomil
manymu, įrodymai, kuriais remiasi Komisija, nepatvirtina, kad 1999 m. lapkričio 16 d. vakare
Stomil
dalyvavo viešbutyje „Meridien“ vykusiame neoficialiame susitikime šalia Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimo.
Konkrečiai kalbant,
Stomil
nurodo, kad L. (iš
Stomil
) nebuvo apsistojęs viešbutyje Meridien ir kad jis išvyko po Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimo, pasibaigusio
1999 m. lapkričio 16 d. 11 val. Šiuo klausimu
Stomil
pateikia du L. (iš
Stomil
) pareiškimus ir viešbučio sąskaitą.
Stomil
teigia, kad nepakeitė savo faktinių aplinkybių versijos, kaip tai savo rašytinėse pastabose nurodo Komisija.
Stomil
tvirtina, kad visada neigė savo dalyvavimą nagrinėjamame neteisėtame susitikime.
Stomil
teigia, kad jos pateikti įrodymai yra priimtini, ir Komisija klaidingai rėmėsi 2007 m. kovo 8 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimu
France Télécom prieš Komisiją
(T‑339/04, Rink. p. II‑521).

Stomil
manymu, ginčijamo sprendimo 202 konstatuojamojoje dalyje pateiktas
Dow
pareiškimas nėra patikimas, nes jį patvirtina tik P. (iš
Bayer
), kurio 1999 m. lapkričio 16 d. vakare Frankfurte nebuvo. Šiuo klausimu
Stomil
remiasi keliais tyrimo medžiagos dokumentais. Todėl, anot
Stomil
, remiantis teismo praktika, nepatvirtintas
Dow
teiginys, kurį
Stomil
ir kitos atsakovės ginčijo per administracinę procedūrą, nėra tinkamas
Stomil
dalyvavimo šiame susitikime įrodymas.
Stomil
taip pat pabrėžia, kad L. (iš
EniChem
) negalėjo būti Frankfurte 1999 m. lapkričio 16 d. vakare.

Stomil
teigia, kad jokie įrodymai nepatvirtina, jog L. (iš
Stomil
) tuo metu buvo Frankfurte. F. (iš
Dow
) ataskaitoje apie išlaidas nenurodoma nei už ką buvo mokama, nei asmenys, kurie galėjo dalyvauti susitikime. N. (iš
Dow
) užrašuose neminimas nei L. (iš
Stomil
), nei
Stomil
. Labai tikėtina, kad šie užrašai iš tiesų yra N. atmintinė. Žinoma, šiuose užrašuose minimas
Dwory
(kaip OS). Tačiau kelios
Stomil
nurodytos aplinkybės, jos manymu, patvirtina, kad ji negalėjo būti nagrinėjamuose užrašuose minėtos informacijos šaltinis.
Taigi šie užrašai yra asmeniniai N. vertinimai arba grindžiami viešais šaltiniais. Konkrečiai kalbant,
Stomil
pažymi, kad, kiek tai susiję su
Michelin
, ji neturėjo jokio kontakto su šiuo klientu nuo 1998 m. antro pusmečio, kai
Dwory
jai pranešė, jog perims su šiuo klientu susijusią SBK pardavimo veiklą. Kiek tai susiję su bendrove
Goodyear
, 1999 ar 2000 m.
Stomil
šiam klientui tiekimo nevykdė. Kiek tai susiję su bendrove TGA,
Stomil
teigia šio kliento nepažįstanti. Galiausiai
Stomil
negalėjo žinoti
Dwory
„vietinio“ potencialo SBK srityje, nes
Dwory
buvo tik eksportuotoja. Be to, trys pagrindiniai
Stomil
klientai, t. y. bendrovės
Vredestein, Nokian
ir
Pegasus
, nebuvo įtraukti į sąrašą.
Stomil
taip pat teigia, kad kartelio nariai nuolat ir ne kartą painiojo
Stomil
ir
Dwory
.

Stomil
priduria, kad atsiliepime į ieškinį Komisija pripažįsta, jog ginčijamame sprendime minimas 1999 m. lapkričio 16 d. susitikimas
iš tikrųjų neįvyko. Taigi Komisija siekia ginčijamame sprendime padarytas faktines išvadas pakeisti teorija, pagal kurią neteisėtas
susitikimas įvyko 1999 m. lapkričio 15 d.
Stomil
pabrėžia, kad šios teorijos nepagrindžia jokie įrodymai. Vienintelis Komisijos pateiktas įrodymas yra tos pačios dienos kvitas,
patvirtinantis, kad bare buvo patiekta gėrimų už 89,50 Vokietijos markių (DEM).
Stomil
manymu, šis kvitas neįrodo, apie ką buvo kalbama, ar to, kad pasitarimas galėjo prilygti neteisėtiems veiksmams. Be to, iš
ginčijamo sprendimo matyti, kad baro sąskaitą apmokėjo F. (iš
Dow
), o ne P. (iš
Bayer
) ir kad ji buvo apmokėta 1999 m. lapkričio 16 d. Galiausiai
Stomil
pabrėžia, kad Komisija tvirtina, jog T. (iš
Kralupy
) dalyvavo neteisėtuose pasitarimuose, nors iš P. ataskaitos apie išlaidas matyti, kad T. ten nebuvo.

Stomil
manymu, šio naujo tariamo susitikimo nurodymu pažeidžiama teisė į gynybą ir neįvykdoma pareiga motyvuoti
Stomil
atžvilgiu, nes ji neturėjo jokios galimybės atsakyti į šį kaltinimą per administracinę procedūrą.
Be to,
Stomil
manymu, dėl Komisijos klaidos ginčijamo sprendimo 1 straipsnis, kuriame konstatuojama, kad
Stomil
dalyvavo vykdant nagrinėjamą pažeidimą nuo 1999 m. lapkričio 16 d., yra neteisėtas. Pateikdama nuorodą į 2003 m. gruodžio
11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą
Ventouris prieš Komisiją
(T‑59/99, Rink. p. II‑5257, 31–33 punktai)
Stomil
priduria, kad sprendimo rezoliucinę dalį galima aiškinti atsižvelgiant į jo motyvus tik tuo atveju, kai joje vartojamos sąvokos
yra nepakankamai aiškios. Šiuo atveju
Stomil
tvirtina, kad ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje nėra jokių dviprasmybių.
–       Dėl
Stomil
dalyvavimo 2000 m. vasario 22 d. Vermelskirchene įvykusiame susitikime

Stomil
teigia, jog nėra įrodymų, kad 2000 m. vasario 22 d. Vermelskirchene įvykusio Europos sintetinio kaučiuko asociacijos pakomitečio
susitikimo dalyviai ėmėsi neteisėtų veiksmų.
Tačiau ginčijamo sprendimo 446 konstatuojamojoje dalyje Komisija daro išvadą, kad šis susitikimas reiškė
Stomil
dalyvavimo kartelyje pabaigą.
–       Dėl kitų
Stomil
dalyvavimą kartelyje patvirtinančių įrodymų nebuvimo

Stomil
mano, jog kadangi vienintelis Komisijos pateiktas įrodymas nepatvirtina, kad ji dalyvavo kartelyje, kiti ginčijamame sprendime
pateikti bendri teiginiai negali turėti įrodomosios galios.
Konkrečiai kalbant,
Stomil
pabrėžia, kad, pirma, nėra jos dalyvavimo kokiame nors susitarime dėl kainų nustatymo įrodymų. Šiuo klausimu
Stomil
nurodo, kad ginčijamo sprendimo 114 konstatuojamojoje dalyje pateiktame
Bayer
pareiškime kalbama apie
Dwory
, o ne apie
Stomil
, kaip teigia Komisija.
Stomil
pažymi, kad ji kartu su
Dwory
dalyvavo Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimuose po 1999 m.
Dow
taip pat neteigia, kad
Stomil
dalyvavo pasitarimuose dėl kainų. Šiuo klausimu
Stomil
pateikia nuorodą į ginčijamo sprendimo 115 konstatuojamąją dalį. Tas pats pasakytina apie
Shell
įrodymus, susijusius su laikotarpiu nuo 1995 m. rugpjūčio 30 d. iki 1999 m. gegužės 31 d. (ginčijamo sprendimo 119, 120 ir
123 konstatuojamosios dalys).
Antra,
Stomil
teigia, kad nėra jos dalyvavimo pasidalijant rinką įrodymų. Ginčijamo sprendimo 125 konstatuojamojoje dalyje pateiktame
Dow
pareiškime nenurodomas nei susitarimo dalykas, nei jo data, nei tai, ar jis susijęs su
Stomil
, ar
Dwory
. Komisijos išvada, kad
Dow
turėjo omenyje
Stomil
, neturi jokio pagrindo.
Trečia, kalbėdama apie pasikeitimą svarbia komercine informacija
Stomil
pažymi, kad susijęs yra tik 1999 m. lapkričio 16 d. Frankfurte įvykęs susitikimas. Be to, ginčijamo sprendimo 133 konstatuojamojoje
dalyje pateiktas
Shell
patvirtinimas neturi reikšmės su
Stomil
susijusiu laikotarpiu. Taip pat, kaip jau buvo pažymėta,
Stomil
neturėjo svarbios informacijos apie
Dwory
įvykdytus SBK tiekimus ginčijamame sprendime nurodytu laikotarpiu.
Be to,
Stomil
mano, kad kiti ginčijamame sprendime esantys bendri teiginiai yra nepakankami jos dalyvavimui kartelyje įrodyti. Ginčijamo
sprendimo 155, 156, 158 ir 159 konstatuojamosiose dalyse arba kalbama apie
Dwory
, arba nėra pateikta
Stomil
neteisėtų veiksmų įrodymų.
Komisijos argumentai
–       Dėl
Stomil
dalyvavimo 1999 m. lapkričio 16 d. Frankfurte įvykusiame susitikime
Iš pradžių Komisija nurodo, kad iš ginčijamame sprendime (ginčijamo sprendimo 199–212 konstatuojamosios dalys) pateikto aprašymo
matyti, jog pirmomis 1999 m. lapkričio 16 d. valandomis įvyko neoficialus susitikimas, per kurį buvo sudaryti susitarimai
dėl kainų ir pasikeista informacija apie pagrindinius klientus.
Komisija teigia, kad ieškinyje
Stomil
pakeitė savo faktinių aplinkybių versiją. Savo dalyvavimo nagrinėjamame neteisėtame susitikime neigimą dabar
Stomil
grindžia L. (iš
Stomil
) buvimo 1999 m. lapkričio 16 d. vakare vieta. Tačiau šiomis faktinėmis aplinkybėmis per administracinę procedūrą
Stomil
nesirėmė. Todėl, remiantis teismo praktika, Bendrasis Teismas turi pripažinti nepriimtinais
Stomil
pateiktus įrodymus, kuriais ši grindžia savo argumentus (t. y. du L. (iš
Stomil
) pareiškimus ir viešbučio sąskaitą). Komisija priduria, kad šie dokumentai iš tiesų neturi reikšmės. Be to, Komisija turi
įrodymų, kad neoficialus susitikimas įvyko 1999 m. lapkričio 15 d. vakare ir kad L. (iš
Stomil
) jame dalyvavo. Konkrečiai kalbant, Komisija pateikia viešbučio sąskaitą ir P. ataskaitos apie išlaidas formuliarą, esančius
tyrimo medžiagoje.
Priešingai nei teigia
Stomil
, Komisija pažymi, kad ginčijamo sprendimo 204 konstatuojamojoje dalyje pateiktame
Dow
pareiškime aiškiai paminėta, kad L. (iš
Stomil
) dalyvavo kartelio pasitarimuose. Šį pareiškimą patvirtino
Bayer
(ginčijamo sprendimo 205 konstatuojamoji dalis). Dėl N. (iš
Dow
) užrašų Komisija nurodo, kad pirmoje jų dalyje kalbama apie platesnę rinką nei SBK rinka, kuria
Stomil
turėjo tam tikrą suinteresuotumą. Be to, Komisija pažymi, kad tik neseniai ir iš dalies
Stomil
ir
Dwory
ryšiai buvo laipsniškai nutraukti ir todėl labai tikėtina, kad keitimasis informacija atitiko
Stomil
interesus ir buvo jai svarbus. Taigi Komisija turi pakankamai įrodymų apie
Stomil
buvimą ir dalyvavimą 1999 m. lapkričio 15 ir 16 d. kartelio susitikime.
Komisija priduria, jog ginčijamo sprendimo 4.3.8 punkte ji pateikė įrodymų, kad susitikimas vyko „1999 m. lapkričio 15–16 d.“.
Todėl 1999 m. lapkričio 15 d. susitikimas nėra „naujas“. Be to,
Stomil
painioja dvi ataskaitas apie išlaidas. P. apmokėjo baro „Casablanka“ sąskaitą. F. sumokėjo už konferencijų salės nuomą. Taigi
chronologinė įvykių seka nebuvo pakeista. Taip pat nėra prieštaravimo tarp įrodymų, kuriais remiasi Komisija.
Galiausiai Komisija teigia, kad ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje, būtent jos 1 straipsnio f punkte, nėra aiškiai nurodoma,
kad
Stomil
dalyvavo 1999 m. lapkričio 15 d susitikime. Ginčijamame sprendime teigiama, kad
Stomil
dalyvavo vykdant EB 81 straipsnio pažeidimą nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2000 m. vasario 22 d. Komisija pažymi, kad niekada
neteigė, jog šiame 1999 m. lapkričio 15 d. vakare vykusiame susitikime pasiekti susitarimai iš karto turėjo poveikį. Bet kuriuo
atveju susitikimas tęsėsi iki pirmųjų 1999 m. lapkričio 16 d. valandų.
–       Dėl
Stomil
dalyvavimo 2000 m. vasario 22 d. Vermelskirchene įvykusiame susitikime
Komisija nurodo, kad, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 213–215 konstatuojamųjų dalių, ji neteigia, jog per 2000 m. vasario
22 d. Vermelskirchene įvykusį susitikimą buvo imtasi neteisėtų veiksmų. Todėl
Stomil
pateikti argumentai šiuo atžvilgiu yra netinkami.
–       Dėl kitų įrodymų, patvirtinančių
Stomil
dalyvavimą kartelyje, nebuvimo
Komisija pažymi, jog ginčijamame sprendime netvirtino, kad 1999 m. lapkričio 15 ir 16 d. susitikime buvo sudarytas aiškus
susitarimas pasidalyti rinką. Tačiau Komisija teigia turinti
Stomil
buvimo ir dalyvavimo šiame susitikime vykusiuose pasitarimuose dėl kainų ir keitimosi informacija įrodymų.
Stomil
dalyvavimą patvirtina
Dow
užrašai ir pareiškimai (ginčijamo sprendimo 201 ir 202 konstatuojamosios dalys). L. (iš
Stomil
) dalyvavimą ir jo kaip
Stomil
darbuotojo statusą patvirtina
Dow
, taip pat Komisijos pateiktas oficialaus susitikimo protokolas. Ginčijamo sprendimo 155 ir 156 konstatuojamosiose dalyse
paminėti
Bayer
įrodymai taip pat patvirtina L. (iš
Stomil
) dalyvavimą.

Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl EB 81 straipsnio 1 dalies pažeidimo įrodymų pateikimo primintina, kad Komisija turi įrodyti savo konstatuotą pažeidimą
ir pateikti pakankamai įrodymų, patvirtinančių pažeidimą sudarančių aplinkybių buvimą (1998 m. gruodžio 17 d. Teisingumo Teismo
sprendimo
Baustahlgewebe prieš Komisiją
, C‑185/95 P, Rink. p. I‑8417, 58 punktas ir 1999 m. liepos 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Anic Partecipazioni,
C‑49/92 P, Rink. p. I‑4125, 86 punktas). Taigi Komisija turi pateikti tikslių ir nuoseklių įrodymų, pagrindžiančių visišką
įsitikinimą, kad pažeidimas buvo padarytas (žr. 2000 m. liepos 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Volkswagen prieš Komisiją
, T‑62/98, Rink. p. II‑2707, 43 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Taip pat reikia priminti, jog tam, kad būtų sudarytas
susitarimas, kaip tai suprantama pagal EB 81 straipsnio 1 dalį, pakanka, kad atitinkamos įmonės išreikštų bendrą valią elgtis
rinkoje tam tikru būdu (1970 m. liepos 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
ACF Chemiefarma prieš Komisiją
, 41/69, Rink. p. 661, 112 punktas ir 1980 m. spalio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
van Landewyck ir kt. prieš Komisiją
, 209/78–215/78 ir 218/78, Rink. p. 3125, 86 punktas; 1991 m. gruodžio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Hercules Chemicals prieš Komisiją
, T‑7/89, Rink. p. II‑1711, 256 punktas). Kilus abejonių, teismas jas turėtų spręsti įmonės, kuriai skirtas pažeidimą konstatuojantis
sprendimas, naudai. Todėl teismas negali padaryti išvados, kad Komisija teisiniu požiūriu pakankamai įrodė, jog nagrinėjamas
pažeidimas buvo padarytas, jei šiuo klausimu jis dar turi abejonių (2005 m. spalio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Groupe Danone prieš Komisiją
, T‑38/02, Rink. p. II‑4407, 215 punktas).
Be to, įprasta, kad antikonkurencinius susitarimus ir veiksmus apimanti veikla vykdoma paslapčia, susitikimai vyksta slaptai
ir parengiama kuo mažiau su tuo susijusių dokumentų. Tai reiškia, kad net jei Komisija randa dokumentų, aiškiai rodančių neteisėtus
santykius tarp ūkio subjektų, jie paprastai yra tik fragmentiški bei pavieniai, todėl tam tikras detales dažnai reikia nustatyti
naudojant dedukcijos metodą. Dėl to daugeliu atvejų tai, ar egzistuoja antikonkurencinių veiksmų ar susitarimų, turi būti
nustatoma remiantis tam tikrais sutapimais ir nuorodomis, kurie, nagrinėjami kartu ir nesant kito logiško paaiškinimo, gali
būti konkurencijos taisyklių pažeidimo įrodymas (2004 m. sausio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Aalborg Portland ir kt. prieš Komisiją
, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, Rink. p. I‑123, 55–57 punktai ir 2007 m. sausio
25 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Sumitomo Metal Industries ir Nippon Steel prieš Komisiją
, C‑403/04 P ir C‑405/04 P, Rink. p. I‑729, 51 punktas).
Šiuo atveju reikia pažymėti, jog buvo konstatuota, kad nagrinėjamame kartelyje
Stomil
dalyvavo tik 1999 m. lapkričio 15 ir 16 d. Frankfurte įvykusio neteisėto susitikimo atveju.
Konkrečiai kalbant, šiuo klausimu Komisija teigia, kad šalia oficialaus Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimo
„1999 m. lapkričio 16 d. vakare ir naktį“ įvyko kartelio susitikimas (ginčijamo sprendimo 212 konstatuojamoji dalis). Komisija
tvirtina, kad šiame neteisėtame susitikime dalyvavo P. (iš
Bayer
), F., N., V. (iš
Dow
), L. (iš
Stomil
), L. (iš
EniChem
) ir T. (iš
Tavorex
). Šie asmenys iš pradžių susitiko viešbučio bare, o vėliau išsinuomojo konferencijų salę (ginčijamo sprendimo 202 konstatuojamoji
dalis).
Iš pradžių reikia atmesti Komisijos argumentus, pagal kuriuos
Stomil
neigimas to, kad lapkričio 16 d. vakare L. (iš
Stomil
) buvo Frankfurte, yra nepriimtinas, bei šiuo klausimu prie bylos pridėtus dokumentus. Reikia pripažinti, kad Bendrajame Teisme
Stomil
tik ginčija jai ginčijamame sprendime pateiktą kaltinimą. Be to, iš byloje esančių įrodymų matyti, kad per administracinę
procedūrą
Stomil
visą laiką ginčijo savo dalyvavimą neteisėtame susitikime. Bet kuriuo atveju dėl toliau išdėstytų priežasčių reikia pažymėti,
kad susiję dokumentai nėra reikšmingi sprendžiant ginčą, kaip, beje, savo rašytinėse pastabose teigia Komisija.
Dėl esmės, pirma, iš bylos dokumentų matyti, kad, kaip teigia
Stomil
, 1999 m. lapkričio 16 d. vakare P. (iš
Bayer
) Frankfurte nebuvo. Komisija tai pripažįsta.
Antra, reikia pažymėti, kad ginčijamame sprendime yra ne vienas prieštaravimas, susijęs su tiksliu nagrinėjamo neteisėto susitikimo
laiku. Taigi ginčijamo sprendimo 212 konstatuojamojoje dalyje Komisija, remdamasi
Dow
pareiškimu, kalba apie „1999 m. lapkričio 16 d. vakarą ir <...> naktį“. Ginčijamo sprendimo 297 konstatuojamojoje dalyje
Komisija taip pat teigia, kad nagrinėjamas neteisėtas susitikimas įvyko „naktį iš 1999 m. lapkričio 15 į 16 d.“. Be to, ginčijamo
sprendimo 4.3.8 punkte kalbama apie 1999 m. lapkričio 15 ir 16 d. Galiausiai ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje nurodyta,
kad
Stomil
pažeidimą pradėjo vykdyti 1999 m. lapkričio 16 d.
Trečia, daugelyje materialiųjų duomenų taip pat yra prieštaravimų dėl numanomos nagrinėjamo neteisėto susitikimo datos ir
dėl kitų galimų Komisijos pasiūlytų paaiškinimų. Pavyzdžiui, P. (iš
Bayer
) ataskaitoje apie išlaidas, susijusioje, be kita ko, su 84,5 DEM mokėjimu viešbučio bare, yra nurodyta 1999 m. lapkričio
15 d. Savo ruožtu 436 DEM mokėjimas už konferencijų salės nuomą užregistruotas 1999 m. lapkričio 16 d. Be to, N. (iš
Dow
) užrašuose minima tik 1999 m. lapkričio 16 d. Galiausiai
Dow
pareiškime, pateiktame ginčijamo sprendimo 202 konstatuojamojoje dalyje, sakoma, kad neteisėtas susitikimas buvo po oficialaus
Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimo, kuris įvyko lapkričio 16 d. ryte.
Ketvirta, ginčijamo sprendimo 202 konstatuojamojoje dalyje pateiktame
Dow
pareiškime teigiama, kad P. (iš
Bayer
) F., N., V. (iš
Dow
), L. (iš
Stomil
), L. (iš
EniChem
) ir T. (iš
Tavorex
) iš pradžių susitiko viešbučio bare, o vėliau išsinuomojo konferencijų salę. P. ataskaitoje apie išlaidas, susijusias su
mokėjimais už maistą ir gėrimus minėtame bare, į kurią Komisija atkreipia dėmesį savo rašytinėse pastabose, taip pat nurodoma,
kad ten buvo tuometinė Europos sintetinio kaučiuko asociacijos generalinė sekretorė (C.). Tačiau iš ginčijamo sprendimo 95 ir
115 konstatuojamųjų dalių matyti, kad ši generalinė sekretorė niekada nedalyvavo kartelio susitikimuose. Todėl negalima daryti
išvados, kad vien dėl to, kad L. (iš
Stomil
) dalyvavo susitikime viešbučio bare, jis dalyvavo neteisėtame susitikime.
Penkta, kiek tai susiję su N. (iš
Dow
) užrašais, neginčytina, kad Komisija nepripažino
Stomil
atsakomybės už BK kartelį. Todėl N. užrašų dalis, susijusi su BK, neturi įrodomosios galios
Stomil
atžvilgiu. Kalbant apie N. užrašų dalį, susijusią su SBK, reikia pažymėti, kad joje, be karteliui priklausančių gamintojų,
kiti kartelyje nedalyvaujantys gamintojai minimi kaip tam tikrų klientų tiekėjai. Tokiomis ypatingomis aplinkybėmis negalima
atmesti galimybės, kad buvo įvertinti tik tam tikrų gamintojų tarpusavio tiekimai ir nėra įmanoma tiksliai nustatyti, ar
Stomil
buvo tarp jų, visų pirma atsižvelgiant į prieštaravimus dėl numanomos nagrinėjamo neteisėto susitikimo datos.
Atsižvelgdamas į visas konkrečias šios bylos aplinkybes, Bendrasis Teismas mano, kad kyla abejonių dėl
Stomil
dalyvavimo 1999 m. lapkričio 15 ir 16 d. Frankfurte įvykusiame neteisėtame susitikime. Šios abejonės turi būti aiškinamos
Stomil
naudai.
Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas mano, jog su
Stomil
susijusių įrodymų, išdėstytų su kartelio susitikimais susijusioje ginčijamo sprendimo dalyje, nepakanka, kad būtų galima
daryti išvadą, kad ši įmonė dalyvavo nagrinėjamuose neteisėtuose susitarimuose.
Karteliui aprašyti skirtoje ginčijamo sprendimo dalyje (ginčijamo sprendimo 4.2 punktas) paminėti įrodymai nepaneigia šios
išvados.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas mano, kad net jeigu kai kurie ginčijamo sprendimo 4.2 punkte paminėti įrodymai, visų pirma
ginčijamo sprendimo 156 konstatuojamojoje dalyje nurodytas bendras
Bayer
pareiškimas, gali turėti tam tikros įrodomosios vertės, atsižvelgiant į pirma paminėtus konkrečius įrodymus apie kartelio
susitikimus ir į abejones, kurios turi būti aiškinamos ieškovės naudai, jų nepakanka, kad būtų galima konstatuoti, jog
Stomil
padarė pažeidimą.
Atsižvelgdamas į visas šias aplinkybes ir jas bendrai įvertinęs, Bendrasis Teismas mano, jog Komisija padarė klaidą, kai pripažino,
kad
Stomil
dalyvavo kartelyje.
Todėl ginčijamas sprendimas naikintinas, kiek jis susijęs su
Stomil
, nesant reikalo nagrinėti kitų ieškiniui pagrįsti pateiktų pagrindų ir visų pirma klausimo dėl komitentų ir tarpininkų santykių
vykdant konkurencijos taisyklių pažeidimus ar ieškovės prašymo taikyti proceso organizavimo priemones.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo. Kadangi Komisija pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal
Stomil
reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2006 m. lapkričio 29 d. Komisijos sprendimą C(2006) 5700 galutinis dėl procedūros pagal [EB] 81 straipsnį ir EEE susitarimo
53 straipsnį (byla COMP/F/38.638 – Butadieno kaučiukas ir stireno‑butadieno kaučiukas, gautas emulsinės polimerizacijos būdu),
kiek jis susijęs su
Trade‑Stomil sp. z o.o.
2.
Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Dehousse
Wiszniewska‑Białecka
Wahl
Paskelbta 2011 m. liepos 13 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*
Proceso kalba: anglų.