CELEX: 62011CJ0424
Pridėtinės vertės mokestis
Direktyva 77/388/EEB
Specialiųjų investicinių fondų atleidimas nuo mokesčio
Taikymo sritis
Profesinių pensijų sistemos

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (
OL L 145, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23, toliau – Šeštoji direktyva) 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunkčio ir 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (
OL L 347, p. 1
) 135 straipsnio 1 dalies g punkto išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd
ir kt. ir
Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
(toliau –
Commissioners
) dėl pastarųjų atsisakymo atleisti nuo pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) fondų valdymo paslaugas, kurios buvo suteiktos
Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd
ir kt.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Šeštąją direktyvą panaikino Direktyva 2006/112, įsigaliojusi 2007 m. sausio 1 d. Kadangi pagrindinėje byloje aptariamas laikotarpis truko nuo 2004 m. liepos 1 d. iki 2007 m. birželio 30d., pagrindinėje byloje taikomos abi direktyvos.
Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktis ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punktas iš esmės suformuluoti vienodai. Pagal šias nuostatas valstybės narės nuo PVM atleidžia „specialių investicinių fondų, kaip juos apibrėžia valstybės narės, valdymą“.
Jungtinės Karalystės teisė
Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punktas klostantis pagrindinės bylos aplinkybėms buvo įgyvendintas 1994 m. Pridėtinės vertės mokesčio įstatymo (
Value Added Tax Act 1994
) 9 priedo 5 grupės 9 ir 10 punktais, pagal kuriuos nuo mokesčio atleidžiami:
„9.
patvirtinto bendrojo investicinio patikėjimo fondo arba patikėjimu grindžiamos sistemos [
authorised unit trust
, toliau – AUT] valdymas;
10.
investicinės kintamojo kapitalo bendrovės [
Open-ended investment company
, toliau – OEIC] sistemos turto valdymas.“
Atsižvelgiant į 2007 m. birželio 28 d. priimtą Sprendimą
JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust ir The Association of Investment Trust Companies
(
C-363/05, Rink. p. I-5517
, toliau – Sprendimas
Claverhouse
), šių 9 ir 10 punktų taikymo sritis 2008 m. Įsakymu dėl pridėtinės vertės mokesčio (finansai) (
Value Added Tax (Finance) (Nr. 2) Order 2008
) buvo išplėsta nuo 2008 m. spalio 1 d. Pagal šiuos punktus nuo mokesčio atleidžiamas kolektyvinio investavimo subjektų OEIC ir AUT forma bei pastovaus kapitalo kolektyvinio investavimo įmonių, kaip anatai
Investment trust companies
(toliau – ITC), valdymas.
Pagal 1994 m. Pridėtinės vertės mokesčio įstatymo 9 priedo 5 grupės 6 punktą numatyta, kad OEIC ir AUT apibrėžti 2000 m. Finansinių paslaugų ir rinkų įstatyme (
Financial Services and Markets Act 2000
).
Pastarojo įstatymo XVII dalies 235–237 straipsniuose, be kita ko, numatyta:
„235.
Kolektyvinio investavimo sistemos
(1)   Šioje dalyje „kolektyvinio investavimo sistema“ – tai bet kokia sistema dėl bet kokio pobūdžio turto, įskaitant pinigus, kurios tikslas ar poveikis yra sistemose dalyvaujančių asmenų (tampant turto arba jo dalies savininkais ar kitu būdu) galimybė dalyvauti įsigyjant, kontroliuojant, valdant ar realizuojant turtą arba iš tokio pelno ar pajamų išmokamas sumas arba iš to gauti pelno ar pajamų.
(2)   Pagal šiuos susitarimus dalyvaujantys asmenys („dalyviai“) neturėtų kasdien kontroliuoti turto valdymo, nepaisant to, ar jie turi teisę būti konsultuojami ar duoti nurodymus.
(3)   Susitarimai turi turėti kurią nors vieną iš toliau išvardytų ypatybių:
(a)
dalyvių įnašai ir pelnas ar pajamos, iš kurių numatoma mokėti mokėjimus, yra kaupiami [
pooled
];
(b)
visą turtą valdo sistemos valdytojas arba tai daroma jo vardu.
236.
Kintamojo kapitalo investicinės bendrovės
(1)   Šioje dalyje „kintamojo kapitalo investicinė bendrovė“ – tai kolektyvinio investavimo sistema, atitinkanti ir turto, ir investavimo sąlygą.
(2)   Turto sąlyga reiškia, kad turtas atlygintinai priklauso tikslą investuoti savo lėšas turinčiam juridiniam asmeniui ir yra jo arba jo vardu valdomas siekiant:
(a)
paskirstyti investavimo riziką ir
(b)
pačiam asmeniui arba jo vardu teikti savo nariams šių lėšų valdymo rezultatų naudą.
<...>
237.
Kitos apibrėžtys
<...>
(3)   Šioje dalyje
„patvirtintas bendrasis investicinis patikėjimo fondas“ – bendrasis investicinis patikėjimo fondas, pagal šį įstatymą patvirtintas remiantis 243 straipsniu galiojančiu patvirtinimo įsakymu.
„patvirtinta kintamojo kapitalo investicinė bendrovė“ – pagal įstatus remiantis 262 straipsniu įsteigtas subjektas, kuriam pagal bet kurią tokių įstatų nuostatą remiantis minėto straipsnio 2 dalies 1 podaliu galioja patvirtinimo įsakymas.
<...>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd
(toliau –
Wheels
) yra vienas iš „trustees“ (patikėtinių), kaupiantis įmonės
Ford Motor Company
sukurtų, kad ji vykdytų savo pareigas pagal nacionalinius teisės aktus ir kolektyvines sutartis, profesinių pensijų sistemų aktyvus.
Pagal kiekvieną sistemą išmokamos pensijos buvusiems darbuotojams, apskaičiuotos pagal sistemos narių paskutinį darbo užmokestį ir jų darbo stažą įmonėje. Sistemos, kuriai neprivalomai gali priklausyti visi darbuotojai, nariai per visą darbo laiką moka nustatyto dydžio įmokas; šios įmokos atskaitomos iš darbo užmokesčio. Darbdavys taip pat moka įmokas, kurių dydžio pakanka likusių pensijų išmokų išlaidų finansavimui užtikrinti.
Klostantis faktinėms aplinkybėms
Capital International Limited
teikė fondų valdymo paslaugas
Wheels
. Pagal Jungtinės Karalystės PVM teisės nuostatas PVM buvo nurodytas
Wheels
išrašytoje sąskaitoje faktūroje ir sumokėtas atsakovams
Commissioners
.
2007 m. rugsėjo mėn., paskelbus minėtą Sprendimą
Claverhouse
,
Capital International Limited
paprašė, kad
Commissioners
grąžintų PVM, susijusį su jos suteiktomis fondo valdymo paslaugomis, ir teigė, kad šioms paslaugoms taikomas, atsižvelgiant į atitinkamą laikotarpį, Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punkte arba Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktyje numatytas atleidimas nuo mokesčio.
2008 m. sausio 2 d. sprendimu
Commissioners
atsisakė patenkinti šį prašymą.
Wheels
pareiškė ieškinį dėl šio sprendimo
First-tier Tribunal (Tax Chamber)
. Jei, kaip teigia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas,
Wheels
suteiktos paslaugos yra valdymo paslaugos atleidimo nuo mokesčio, numatyto Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktyje ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punkte, atžvilgiu, kyla abejonė dėl
Wheels
turimų fondų kvalifikavimo kaip „specialių investicinių fondų“, kaip suprantama pagal šį atleidimą nuo mokesčio.
Šiomis aplinkybėmis
First-tier Tribunal (Tax Chamber)
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktyje ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatytą sąvoką „specialūs investiciniai fondai“ reikia aiškinti taip, kad ji gali apimti i) darbdavio įsteigtą profesinių pensijų sistemą, skirtą pensijoms darbuotojams mokėti, ir (ar) ii) bendrą investicinį fondą, kuriame investavimo tikslais kaupiami kelių tokių pensijų sistemų aktyvai, esant aplinkybėms, kai nagrinėjamų pensijų sistemų atveju:
a)
sistemos nario gautinos pensijos išmokos iš anksto apibrėžtos sistemos sukūrimo teisiniuose dokumentuose (taikant sistemos nario darbo stažu ir darbo užmokesčiu darbdavio įmonėje grindžiamą formulę), o ne pagal sistemos aktyvų vertę;
b)
darbdavys privalo mokėti įmokas į sistemą;
c)
tik darbdavio darbuotojai gali dalyvauti sistemoje ir pagal ją gauti pensiją (sistemos dalyvis vadinamas nariu);
d)
darbuotojas pats sprendžia, ar tapti sistemos nariu;
e)
sistemoje dalyvaujantis darbuotojas paprastai privalo į sistemą mokėti įmokas, grindžiamas jo darbo užmokesčio procentine dalimi;
f)
sistemos patikėtinis kaupia darbdavio ir narių įmokas ir jas investuoja (paprastai į akcijas), kad aprūpintų fondą, iš kurio nariams mokamos pagal sistemą numatytos išmokos;
g)
jeigu sistemos aktyvai viršija tai, ko reikalaujama pagal sistemą mokėtinoms išmokoms finansuoti, sistemos patikėtinis ir (arba) darbdavys, laikydamiesi sistemos sąlygų ir atitinkamų nacionalinės teisės nuostatų, gali taikyti kurią nors vieną ar kelias iš toliau nurodytų priemonių: pirma, sumažinti darbdavio įmokas į sistemą, antra, išmokų perviršį ar jo dalį pervesti darbdaviui arba, trečia, padidinti išmokas sistemos nariams;
h)
jeigu sistemos aktyvų yra mažiau, nei reikia pagal sistemą numatytoms išmokoms finansuoti, paprastai darbdavys privalo padengti trūkumą, o jeigu jis to nepadaro arba negali padaryti, narių gaunamos išmokos mažinamos;
i)
pagal sistemą nariai gali įmokėti papildomas savanoriškas įmokas, kurios ne laikomos sistemoje, o perduodamos investuoti trečiajam asmeniui, siekdami apsirūpinti papildomomis išmokomis, grindžiamomis atliktų investicijų rezultatais (tokios sistemos neapmokestinamos PVM);
j)
nariai turi teisę pagal sistemą sukauptas išmokas (jų vertė apskaičiuojama pagal aktuarinę šių išmokų vertę pervedimo momentu) pervesti į kitas pensijų sistemas;
k)
apmokestinimo pajamų mokesčiu požiūriu darbdavio ir narių įmokų į sistemą valstybė narė nelaiko narių pajamomis;
l)
apmokestinimo pajamų mokesčiu požiūriu narių pagal sistemą gautas pensijas valstybė narė laiko narių pajamomis; ir
m)
darbdaviui, o ne sistemos nariams tenka pareiga padengti už sistemos valdymą sumokėtus mokesčius?
2.
Atsižvelgiant į [Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktyje] ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punkte esančios atleidimo nuostatos tikslą, mokesčių neutralumo principą ir pirmame klausime nurodytas aplinkybes:
a)
ar valstybė narė turi teisę fondus, patenkančius į sąvoką „specialūs investiciniai fondai“, nacionalinėje teisėje apibrėžti taip, kad į šią apibrėžtį nepatektų pirmajame klausime nurodytos rūšies fondai ir patektų kolektyvinio investavimo subjektai, kaip tai suprantama pagal [1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos] Direktyvą 85/611/EEB [dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIAVPS), derinimo (
OL L 375, p. 3
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 139), iš dalies pakeistą 2002 m. sausio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/108/EB (
OL L 41, p. 35
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 4 t., p. 302, toliau – KIAVPS direktyva)];
b)
kiek reikšmės klausimui, ar pirmajame klausime nurodytos rūšies fondas valstybės narės nacionalinėje teisėje turi būti laikomas specialiuoju investiciniu fondu, turi (jeigu apskritai turi) toliau nurodytos aplinkybės:
—
fondo ypatybės (nurodytos pirmajame klausime),
—
kiek fondas „yra panašus į valstybės narės „specialiais investiciniais fondais“ jau laikomas investavimo priemones ir todėl su jomis konkuruoja“?
3.
Jeigu atsakymas į antrojo klausimo b punkto antrą įtrauką turi reikšmės nustatant, kiek fondas „yra panašus į valstybės narės „specialiais investiciniais fondais“ jau laikomas investavimo priemones ir todėl su jomis konkuruoja“, ar nagrinėjamo fondo ir tų kitų investavimo priemonių tarpusavio „konkurencijos“ buvimą ar mastą reikia laikyti atskiru klausimu, kuris nepriklauso nuo „panašumo“ klausimo?“
Dėl prejudicinių klausimų
Prejudiciniais klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar ir kokiomis aplinkybėmis senatvės pensijų sistemos aktyvai ir investiciniai fondai, kuriuose jie kaupiami, priskirtini sąvokai „specialūs investiciniai fondai“, kaip ji suprantama pagal Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktį ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punktą.
Primintina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką, nors Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktyje ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatyti atleidimo nuo mokesčio atvejai yra savarankiškos Sąjungos teisės sąvokos, kurių tikslas – išvengti prieštaravimų taikant PVM sistemą tarp valstybių narių, nes valstybės narės negalėtų keisti jų turinio, tai neturėtų būti taikoma tuo atveju, kai teisės aktų leidėjas joms suteikia teisę apibrėžti kai kurias atleidimo nuo mokesčio sąlygas (šiuo klausimu žr. 2006 m. gegužės 4 d. Sprendimo
Abbey National
,
C-169/04, Rink. p. I-4027, 38
ir 39 punktus ir minėto Sprendimo
Claverhouse
19 ir 20 punktus). Taigi šiomis nuostatomis valstybėms narėms suteikiama teisė apibrėžti sąvoką „specialūs investiciniai fondai“ (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Abbey National
40 ir 41 punktus bei Sprendimo
Claverhouse
43 punktą).
Ši valstybėms narėms suteikta teisė apibrėžti negali pažeisti Sąjungos teisės aktų leidėjo vartojamų atleidimo nuo mokesčio sąvokų (žr. minėto Sprendimo
Claverhouse
21 punktą). Be kita ko, valstybė narė, paneigdama pačią sąvoką „specialūs investiciniai fondai“, negali iš specialiųjų investicinių fondų atsirinkti tų, kuriems bus taikomas atleidimas nuo mokesčio, ir tų, kuriems jis netaikomas. Šiomis nuostatomis suteikiama tik teisė vidaus teisėje apibrėžti fondus, kurie atitinka sąvoką „specialūs investiciniai fondai“ (žr. minėto Sprendimo
Claverhouse
41–43 punktus).
Valstybėms narėms suteikta teisė apibrėžti sąvoką „specialūs investiciniai fondai“ taip pat turi būti vykdoma nepažeidžiant Šeštosios direktyvos ir Direktyvos 2006/112 tikslų ir mokesčių neutralumo principo, būdingo bendrai PVM sistemai (žr. minėto Sprendimo
Claverhouse
22 ir 43 punktus).
Šiuo klausimu reikia pažymėti, viena vertus, kad sandorių, susijusių su specialiųjų investicinių fondų valdymu, atleidimu nuo mokesčio pirmiausia siekiama investuotojams palengvinti investavimą į vertybinius popierius per investavimo subjektus, nepatiriant PVM išlaidų, ir taip užtikrinti bendros PVM sistemos neutralumą pasirenkant tiesioginį investavimą į vertybinius popierius arba investavimą tarpininkaujant kolektyvinio investavimo subjektams (žr. minėtų Sprendimo
Abbey National
62 punktą ir Sprendimo
Claverhouse
45 punktą).
Kita vertus, pagal mokesčių neutralumo principą draudžiama apmokestinant PVM skirtingai vertinti tokius pat sandorius vykdančius ūkio subjektus (šiuo klausimu žr. 2004 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo
Cimber Air
,
C-382/02, Rink. p. I-8379, 23
ir 24 punktus; 2005 m. gruodžio 8 d. Sprendimo
Jyske Finans
,
C-280/04, Rink. p. I-10683
, 39 punktą; minėto Sprendimo
Abbey National
56 punktą bei minėto Sprendimo
Claverhouse
29 punktą).
Be to, primintina, jog pagal šį principą nereikalaujama, kad sandoriai būtų identiški. Iš tiesų iš nusistovėjusios teismo praktikos išplaukia, kad pagal minėtą principą draudžiama PVM atžvilgiu skirtingai vertinti panašias paslaugas, konkuruojančias tarpusavyje (žr., be kita ko, 2003 m. spalio 23 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
,
C-109/02, Rink. p. I-12691
, 20 punktą; 2005 m. vasario 17 d. Sprendimo
Linneweber ir Akritidis
,
C-453/02 ir C-462/02, Rink. p. I-1131
, 24 punktą; 2005 m. gegužės 26 d. Sprendimo
Kingscrest Associates ir Montecello
,
C-498/03, Rink. p. I-4427
, 54 punktą; 2006 m. birželio 8 d. Sprendimo
L.u.P
.,
C-106/05, Rink. p. I-5123
, 32 punktą; 2006 m. sausio 12 d. Sprendimo
Turn- und Sportunion Waldburg
,
C-246/04, Rink. p. I-589
, 33 punktą; 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo
Solleveld ir van den Hout-van Eijnsbergen
,
C-443/04 ir C-444/04, Rink. p. I-3617
, 39 punktą ir minėto Sprendimo
Claverhouse
46 punktą).
Taigi, reikia nustatyti, ar investiciniai fondai, kuriuose kaupiami senatvės pensijų sistemos aktyvai ir kurių ypatybės tokios, kokios yra pagrindinėje byloje nagrinėjamų fondų, yra identiški „specialiems investiciniams fondams“, kaip tai suprantama pagal Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktį ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punktą, arba tokiu atveju yra pakankamai į juos panašūs, kad su jais konkuruotų.
Šiuo klausimu primintina, kad fondai, kurie yra kolektyvinio investavimo į vertybinius popierius subjektai, kaip tai suprantama pagal KIAVPS direktyvą, yra specialieji investiciniai fondai (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo
Deutsche Bank
, C-44/11, 32 punktą). Kaip matyti iš šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalies, kolektyvinio investavimo į vertybinius popierius subjektai iš tiesų yra subjektai, kurių, kaip antai AUT ir OEIC (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Claverhouse
50 punktą), vienintelis tikslas, atsižvelgiant į Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktyje ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatyto atleidimo nuo mokesčio tikslus, yra pritraukto iš visuomenės kapitalo kolektyvinis investavimas į perleidžiamus vertybinius popierius.
Be to, specialiaisiais investiciniais fondais taip pat turi būti laikomi fondai, kurie nebūdami kolektyvinio investavimo subjektai, kaip tai suprantama pagal KIAVPS direktyvą, turi tokias pačias ypatybes kaip šie ir vykdo tokius pačius sandorius ar bent jau turi panašias ypatybes, kad galėtų su jais konkuruoti (šiuo klausimu žr. minėtų Sprendimo
Abbey National
53–56 punktus ir Sprendimo
Claverhouse
48–51 punktus).
Tačiau investicinis fondas, kuriame kaupiami senatvės pensijų sistemos aktyvai, kaip antai nagrinėjamasis pagrindinėje byloje, neturėtų būti laikomas kolektyvinio investavimo subjektu, kaip tai suprantama pagal KIAVPS direktyvą. Iš tiesų, toks fondas nėra atviras visuomenei, bet, kaip matyti iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo, tai yra su darbu susijęs pranašumas, kurį darbdavys suteikia tik savo darbuotojams. Todėl toks fondas nėra identiškas „specialiems investiciniams fondams“, kaip tai suprantama pagal Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktį ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punktą.
Toks investicinis fondas taip pat nepanašus į kolektyvinio investavimo subjektus, kaip tai suprantama pagal KIAVPS direktyvą, tiek, kad galėtų su jais konkuruoti. Iš tiesų, skiriasi daug ypatybių, todėl jie negali būti laikomi tenkinančiais tuos pačius poreikius.
Konkrečiai kalbant, senatvės pensijų sistemos, kaip antai nagrinėjamosios pagrindinėje byloje, nariai nepatiria investicinio fondo, kuriame kaupiami šios sistemos aktyvai, valdymo rizikos, priešingai nei privatūs investuotojai, kurie investuoja savo turtą į kolektyvinio investavimo subjektus (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Claverhouse
50 punktą). Pensija, kurią gali gauti darbuotojas, senatvės pensijų sistemos, kaip antai nagrinėjamosios pagrindinėje byloje, narys, visiškai nepriklauso nuo sistemos aktyvų vertės ir sistemos valdytojų atliktų investicijų, bet nustatoma pagal darbo darbdavio įmonėje stažą ir darbo užmokesčio sumą, o grąža, kurios gali tikėtis asmenys, nusipirkę kolektyvinio investavimo subjektų dalių, priklauso nuo fondų valdytojų atliktų investicijų per laikotarpį, kai asmenys tas dalis turi, rezultatų.
Be to, senatvės pensijų sistema, kaip antai nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, taip pat skiriasi nuo kolektyvinio investavimo subjekto darbdavio aspektu. Pastarojo padėtis nėra panaši į kolektyvinio investavimo subjekto investuotojo, nes nors jis taip pat turi patirti finansinių sistemos valdytojo investavimo pasekmių, jo mokamos įmokos į senatvės pensijų sistemą yra priemonė, kuria jis vykdo savo teisines pareigas darbuotojų atžvilgiu.
Atsižvelgiant į tai, kas minėta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip: Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktį ir Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punktą reikia aiškinti taip, kad investiciniai fondai, kuriuose kaupiami senatvės pensijų sistemos aktyvai, nepatenka į sąvoką „specialūs investiciniai fondai“, kaip jie suprantama pagal šias nuostatas, kurių valdymas gali būti atleistas nuo PVM, atsižvelgiant į šių direktyvų tikslus ir mokesčių neutralumo principą, nes nariai nepatiria šio fondo valdymo rizikos, o darbdavio į senatvės pensijų sistemą mokamos įmokos yra priemonė, kuria jis vykdo savo teisines pareigas darbuotojams.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 13 straipsnio B skirsnio d punkto 6 papunktį ir 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 135 straipsnio 1 dalies g punktą reikia aiškinti taip, kad investiciniai fondai, kuriuose kaupiami senatvės pensijų sistemos aktyvai, nepatenka į sąvoką „specialūs investiciniai fondai“, kaip jie suprantami pagal šias nuostatas, kurių valdymas gali būti atleistas nuo pridėtinės vertės mokesčio, atsižvelgiant į šių direktyvų tikslus ir mokesčių neutralumo principą, nes nariai nepatiria šio fondo valdymo rizikos, o darbdavio į senatvės pensijų sistemą mokamos įmokos yra priemonė, kuria jis vykdo savo teisines pareigas darbuotojams.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.