CELEX: 62011CJ0638
Žalba
Damping
Uvoz pamučne posteljine porijeklom iz Pakistana
Uredba (EZ) br. 384/96
Članak 3. stavak 7.
Pojam ‚drugi čimbenici’

U svojoj žalbi Vijeće Europske unije zatražilo je poništenje presude Općeg suda Europske unije od 27. rujna 2011., Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće (T 199/04, u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je taj sud poništio Uredbu (EZ) br. 397/2004 od 2. ožujka 2004. kojom se uvodi konačna protudampinška pristojba na uvoz pamučne posteljine podrijetlom iz Pakistana (
SL L 66, str. 1
.) [neslužbeni prijevod], u dijelu koji se odnosi na Gul Ahmed Textile Mills Ltd (u daljnjem tekstu: Gul Ahmed Textile Mills).
Pravni okvir
Članak 3. Uredbe (EZ) br. 384/96 Vijeća od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (
SL 1996, L 56, str. 1
.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1972/2002 od 5. studenoga 2002. (
SL L 305, str. 1
., u daljnjem tekstu: Uredba br. 384/96), pod naslovom „Utvrđivanje postojanja povrede”, glasi:
„1.   Za potrebe ove uredbe, pojam ‚šteta’, ako nije drukčije navedeno, znači materijalna šteta nekoj industriji Zajednice, prijetnja materijalne štete nekoj industriji Zajednice ili materijalno zaostajanje u stvaranju neke industrije Zajednice te se tumači sukladno odredbama ovog članka.
2.   Utvrđivanje štete temelji se na pozitivnim dokazima i uključuje objektivno ispitivanje: a) obujma dampinškog uvoza i učinka dampinškog uvoza na cijene istovjetnih proizvoda na tržištu Zajednice; i b) posljedica učinka tih uvoza na industriju Zajednice.
3.   S obzirom na obujam dampinškog uvoza, razmatra se je li došlo do njegovog značajnog porasta, u apsolutnom iznosu ili relativno u odnosu na proizvodnju ili potrošnju u Zajednici. U vezi s učinkom dampinškog uvoza na cijene, razmatra se je li njime došlo do značajnog sniženja cijene u usporedbi s cijenom istovjetnog proizvoda industrije Zajednice, odnosno je li takav uvoz na drugi način utjecao na sniženje cijene u velikoj mjeri, tj. spriječio rast cijene u velikoj mjeri, a do kojega bi inače došlo. Jedan ili nekoliko navedenih čimbenika ne moraju nužno biti odlučujući.
[…]
5.   Ispitni postupak o učincima dampinškog uvoza na dotičnu industriju Zajednice uključuje i procjenu svih relevantnih gospodarskih čimbenika i pokazatelja koji utječu na stanje u toj industriji, uključujući i činjenicu da je industrija još uvijek u procesu oporavka od učinaka prethodnog dampinga ili subvencioniranja, veličinu stvarne dampinške marže, stvaran ili potencijalan pad prodaje, dobiti, proizvodnje, udjela na tržištu, produktivnosti, povrata od ulaganja ili iskorištenosti kapaciteta; čimbenike koji utječu na cijene u Zajednici, stvarne i potencijalne negativne učinke na protok novca, zalihe, zaposlenost, plaće, rast, sposobnost povećanja kapitala ili investicija. Ovaj popis nije konačan, a jedan ili nekoliko navedenih čimbenika ne moraju nužno biti odlučujući.
6.   Potrebno je dokazati, uz korištenje svih relevantnih dokaza predstavljenih u odnosu na stavak 2. da je dampinški uvoz uzrok štete u smislu ove uredbe. To posebno podrazumijeva dokazivanje da su obujam i/ili razine cijena utvrđeni u skladu sa stavkom 3. odgovorni za utjecaj na industriju Zajednice, a kako je utvrđeno u stavku 5., i da taj utjecaj postoji u mjeri u kojoj može biti klasificiran kao materijalni.
7.   Poznati čimbenici, osim dampinškog uvoza, koji u isto vrijeme štete industriji Zajednice, također se ispituju kako bi se osiguralo da se šteta koju uzrokuju drugi čimbenici ne pripisuje dampinškom uvozu u skladu sa stavkom 6. U tom pogledu mogu se razmatrati čimbenici koji uključuju obujam i cijene uvoznih proizvoda koji se ne prodaju po dampinškim cijenama, smanjenje potražnje ili promjene strukture potrošnje, ograničavajuću trgovinsku praksu proizvođača iz trećih zemalja i Zajednice, tržišno natjecanje između tih proizvođača te izvozne rezultate i produktivnost industrije Zajednice.
[…]” [neslužbeni prijevod]
Okolnosti spora
Pobijana presuda sadrži sljedeća utvrđenja:
„1.
Tužitelj, Gul Ahmed Textile Mills […], društvo je pakistanskog prava sa sjedištem u Karačiju (Pakistan). Bavi se posebno prodajom i marketingom izvoza posteljine. Tužitelj taj proizvod proizvodi u Pakistanu i izvozi ga u Europsku uniju. Na pakistanskom unutarnjem tržištu ne prodaje posteljinu, nego različite osnovne proizvode.
2.
Nakon prigovora koji je Europski odbor pamučne tekstilne industrije [...] dostavio 30. srpnja 1996. i pokretanja antidampinškog postupka 13. rujna 1996., konačne antidampinške pristojbe uvedene su, između ostalih, pakistanskim proizvođačima Uredbom (EZ) br. 2398/97 od 28. studenoga 1997. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz pamučne posteljine podrijetlom iz Egipta, Indije i Pakistana (
SL L 332, str. 1
., u daljnjem tekstu: prethodne antidampinške pristojbe). Sukladno članku 1. stavku 1. navedene Uredbe, uvođenje konačne antidampinške pristojbe odnosilo se na uvoz posteljine od pamuka, čistog ili pomiješanog sa sintetičkim ili umjetnim vlaknima ili s lanom (pri čemu lan nije dominantan), izbijeljene, obojene ili tiskane, koja je označena sljedećim oznakama kombinirane nomenklature: ex 6302 21 00 (oznaka TARIC 6302 21 00 * 81 i 6302 21 00 * 89), ex 6302 22 90 (oznaka TARIC 6302 22 90 * 19), ex 6302 31 10 (oznaka TARIC 6302 31 10 * 90), ex 6302 31 90 (oznaka TARIC 6302 31 90 * 90) i ex 6302 32 90 (oznaka TARIC 6302 32 90 * 19).
3.
Sukladno Protokolu o sporazumu između Europske zajednice i Islamske Republike Pakistan o privremenim dogovorima o pristupu tržištu tekstilnih i odjevnih proizvoda, parafiranom u Bruxellesu 15. listopada 2001. (
SL L 345, str. 81
.), a nakon donošenja Uredbe Vijeća (EZ) br. 2501/2001 od 10. prosinca 2001. o primjeni općih sustava carinskih povlastica za razdoblje od 1. siječnja 2002. do 31. prosinca 2004. (
SL L 346, str. 1
.), [Islamska Republika] Pakistan počela je primjenjivati navedenu shemu, u mjeri u kojoj se ona odnosi na zemlje koje se bore protiv proizvodnje i krijumčarenja droge. Kao posljedica toga tekstilni i odjevni proizvodi iz Pakistana počeli su se od 1. siječnja 2002. uvoziti u Europsku zajednicu bez plaćanja pristojbi, nakon što je na njih bila obračunata carina od 12 %. Sukladno članku 10. Uredbe br. 2501/2001, u svezi s Dodatkom IV toj uredbi, proizvodi izuzeti od plaćanja pristojbi zbog njihovog uključivanja u poseban režim za borbu protiv proizvodnje i krijumčarenja droge bili su, između ostalih, i proizvodi iz poglavlja 63. kombinirane nomenklature: ‚ostali konfekcijski tekstilni proizvodi; kompleti; rabljena odjeća i rabljeni tekstilni proizvodi’.
4.
Prethodne antidampinške pristojbe ukinute su s danom 30. siječnja 2002., glede pakistanskih proizvođača, Uredbom (EZ) br. 160/2002 od 28. siječnja 2002. o izmjeni Uredbe br. 2398/97 (
SL L 26, str. 1
.).
5.
Slijedom nove tužbe podnesene 4. studenoga 2002. [Europskog odbora pamučne tekstilne industrije] u ime proizvođača koji predstavljaju većinski udio u ukupnoj proizvodnji Zajednice pamučne posteljine, Komisija europskih zajednica pokrenula je antidampinški postupak u svezi s uvozom u Zajednicu posteljine od pamuka, čistog ili pomiješanog sa sintetičkim ili umjetnim vlaknima ili s lanom (pri čemu lan nije dominantan), izbijeljene, obojene ili tiskane, podrijetlom iz Pakistana [...] u odnosu na koje je spomenula, ‚čisto indikativno’, da potpada pod oznake kombinirane nomenklature ‚ex 6302 21 00, ex 6302 22 90, ex 6302 31 10, ex 6302 31 90 i ex 6302 32 90’. Obavijest o pokretanju tog postupka objavljen je u
Službenom listu Europskih zajednica
od 18. prosinca 2002. (
SL C 316, str. 6
.).
6.
Istraga vezana za damping i njime uzrokovanu štetu obuhvaćala je razdoblje između 1. listopada 2001. i 30. rujna 2002. (u daljnjem tekstu: razdoblje istrage). Ispitivanje trendova mjerodavnih za procjenu štete obuhvaća razdoblje od 1999 do kraja razdoblja istrage [...]
7.
S obzirom na velik broj proizvođača izvoznika na koje se odnosio antidampinški postupak, Komisija je, u skladu s člankom 17. Uredbe [...] br. 384/96 [...], odabrala uzorak od šest društava, uključujući i tužitelja, koja predstavljaju više od 32 % pakistanskog izvoza pamučne posteljine u Zajednicu tijekom razdoblja istrage. Te su društva bila pozvana da odgovore na antidampinški upitnik.
8.
S obzirom na velik broj proizvođača Zajednice koji su poduprli tužbu i na temelju članka 17. Uredbe [br. 384/96], Komisija je također odabrala uzorak od pet društava iz triju država članica koje je, uzimajući u obzir obujam proizvodnje i prodaje, smatrala najreprezentativnijim za veličinu tržišta. Nakon toga Komisija je poslala upitnike u tim društvima.
9.
Svi pakistanski proizvođači izvoznici uključeni u uzorak i svih pet proizvođača Zajednice koji su poduprli tužbu odgovorili su na upitnik. Osim toga na upitnik su odgovorila i dva neovisna uvoznika u Zajednicu, kao i tri pakistanska proizvođača izvoznika koji nisu bili uključeni u uzorak i koji su zahtijevali individualni tretman.
10.
Udruge koje predstavljaju pakistanske proizvođače izvoznike posteljine dostavile su 10. veljače 2003. Komisiji dokument pod nazivom ‚Očitovanje o šteti’. Osporili su posebno zakonitost pokretanja antidampinškog postupka, materijalnost štete koju je pretrpjela industrija Zajednice i postojanje uzročne veze između pakistanskih izvoza i navodne štete koju je pretrpjela navedena industrija. Komisija je 2. lipnja 2003. održala saslušanje u nazočnosti, između ostalih, pakistanskih proizvođača izvoznika, uključujući i tužitelja. Udruge koje predstavljaju pakistanske proizvođače izvoznike zatim su Komisiji dostavile dokument pod naslovom ‚Očitovanje o šteti, podneseno nakon saslušanja’, u kojem su odgovorile na pitanja o kojima se raspravljalo na tom saslušanju.
11.
U skladu s člankom 16. Uredbe br. [384/96], Komisija je obavila provjere na licu mjesta, između ostalih, u prostorijama dvaju pakistanskih proizvođača izvoznika, kako bi potvrdila podatke koji su joj dostavljeni u odgovorima na upitnik. [ ... ] [O]bavljena je samo jedna cjelovita provjera u prostorijama jednog pakistanskog proizvođača izvoznika, naime tužitelja, i jedna djelomična provjera u prostorijama jednog drugog pakistanskog proizvođača izvoznika. Izvoz tih dvaju društava iznosio je više od 50 % ukupne vrijednosti CIF (cijena, osiguranje i vozarina) izvoza proizvođača izvoznika, uključenih u uzorak, u Zajednicu. Osim toga, s obzirom na to da nisu bili ispunjeni nužni uvjeti za provođenje istrage na licu mjesta u Pakistanu, Komisija nije prihvatila zahtjeve za individualni tretman koje su podnijela tri pakistanska proizvođača izvoznika koji nisu bili uključeni u uzorak.
12.
Komisija je 10. prosinca 2003. tužitelju poslala opće konačno izvješće, u kojemu je navela činjenice i razloge zbog kojih je predložila donošenje konačnih antidampinških mjera, kao i posebno konačno izvješće za tužitelja (u daljnjem tekstu: konačna izvješća). Pismom od 5. siječnja 2004. tužitelj je službeno osporio zaključke Komisije navedene u završnim izvješćima. Tužitelj je pismima od 16. veljače 2004. Komisiji dostavio dodatne podatke.
13.
Komisija je 17. veljače 2004. odgovorila na pismo od 5. siječnja 2004. Iako je učinila neke ispravke u svojim izračunima, potvrdila je zaključke koje je iznijela u završnom izvješću. U pismu od 27. veljače 2004. tužitelj je uputio na pogreške koje je u svojoj analizi navodno počinila Komisija.
[...]
15.
Vijeće je 2. ožujka 2004. donijelo Uredbu [...] br. 397/2004 [...]
16.
Uredbom [br. 397/2004] Vijeće je nametnulo antidampinške pristojbe od 13,1 % na uvoz posteljine od pamuka, čistog ili pomiješanog sa sintetičkim ili umjetnim vlaknima ili s lanom (pri čemu lan nije dominantan), izbijeljene, obojene ili tiskane, koja je označena sljedećim oznakama kombinirane nomenklature: ex 6302 21 00 (oznaka TARIC 6302 21 00 81 et 6302 21 00 89), ex 6302 22 90 (oznaka TARIC 6302 22 90 19), ex 6302 31 10 (oznaka TARIC 6302 31 10 90), ex 6302 31 90 (oznaka TARIC 6302 31 90 90) i ex 6302 32 90 (oznaka TARIC 6302 32 90 19).
17.
Nakon toga Uredba [br. 397/2004] izmijenjena je, u odnosu na tužitelja, Uredbom Vijeća (EZ) br. 695/2006 od 5. svibnja 2006. (
SL L 121, str. 14
.). Uredbom o izmjeni ustanovljena je konačna stopa antidampinške pristojbe od 5,6 %, koja se primjenjuje na proizvode o kojima je riječ, koje je proizveo tužitelj.”
Pobijana presuda
U svojoj tužbi podnesenoj 28. svibnja 2004., Gul Ahmed Textile Mills zatražio je od Općeg suda da poništi Uredbu br. 397/2004 u dijelu u kojem se odnosi na njega.
Gul Ahmed Textile Mill naveo je pet tužbenih razloga, koji se temelje na:
—
povredi, u svezi s pokretanjem istrage, članka 5. stavaka 7. i 9. Uredbe br. 384/96 i članaka 5.1 i 5.2 Sporazuma o provedbi članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (WTO‑GATT 1994) (
SL L 336, str. 103
., u daljnjem tekstu: antidampinški zakonik iz 1994.), koji se nalazi u Dodatku 1 A Sporazuma o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO), potpisanom u Marakešu 15. travnja 1994. i odobrenom Odlukom Vijeća 94/800/EZ od 22. prosinca 1994. o sklapanju u ime Europske zajednice, s obzirom na pitanja iz njezine nadležnosti, sporazuma postignutih u Urugvajskom krugu multilateralnih pregovora (1986. – 1994.) (
SL L 336, str.1
.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 3.)
—
očitoj pogreški u ocjeni i povredi članka 2. stavaka 3. i 5. te članka 18. stavka 4. Uredbe br. 384/96, kao i povredi antidampinškog zakonika iz 1994., glede izračuna normalne vrijednosti;
—
povredi članka 2. stavka 10. Uredbe br. 384/96, antidampinškog zakonika iz 1994., i obveze odgovarajućeg obrazloženja, propisanog člankom 253. UEZ‑a, glede prilagodbe povrata pristojbi u odnosu na normalne vrijednosti i izvozne cijene;
—
očitoj pogreški u ocjeni i povredi članka 3. stavaka 1. do 3. i 5. Uredbe br. 384/96, kao i povredi antidampinškog zakonika iz 1994., glede utvrđenja postojanja materijalne štete, i
—
očitoj pogreški u ocjeni i povredi članka 3. stavaka 6. i 7. Uredbe br. 384/96 i antidampinškog zakonika iz 1994., glede utvrđenja postojanja uzročne veze između navodnog dampinškog uvoza i navodne štete.
Sud je smatrao primjerenim odlučiti, prije svega, o trećem dijelu petog tužbenog razloga. U tom dijelu tužitelj je prigovarao da je Vijeće, u biti, pogrešno primijenilo pravo ne ispitavši je li ukidanjem prethodnih antidampinških pristojbi i uspostavom općeg sustava povlastica u korist Islamske Republike Pakistan početkom 2002. došlo do prekida uzročne veze između štete koju je navodno pretrpjela industrija Zajednice i uvoza iz Pakistana.
Kao prvo, Opći sud je u točkama 45. do 51. pobijane presude utvrdio da su udruge koje predstavljaju pakistanske proizvođače izvoznike posteljine od početka upravnog postupka institucijama Unije upućivale na to da su štetu koju je industrija Zajednice navodno pretrpjela uzrokovala dva faktora, a to su ukidanje prethodnih antidampinških pristojbi i ukidanje redovnih carinskih pristojbi u okviru sustava općih carinskih povlastica u korist Islamske Republike Pakistan, a ne damping u svezi s uvozom porijeklom iz Pakistana. Dakle, povećanje uvoza iz Pakistana, prema mišljenju pakistanskih proizvođača izvoznika, bilo je olakšano izuzećem od plaćanja određenih pristojbi i izmjenom zakonodavnog okvira.
U točkama 53. do 59. pobijane presude Opći sud je utvrdio da su institucije EU‑a, kako bi ispunile svoju obvezu da ispitaju, na temelju članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96, sve „poznate čimbenike, osim dampinškog uvoza, koji u isto vrijeme nanose štetu industriji Zajednice” morale pravilno razdvojiti i razlikovati štetne učinke dampinškog uvoza od štetnog učinka drugih poznatih čimbenika.
Opći sud je u točki 56. pobijane presude utvrdio da „poznati čimbenici, osim dampinškog uvoza” iz članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96 nisu taksativno navedeni, nego indikativno, na što upućuje pojam „uključuju” s kojim započinje popis čimbenika koji se mogu smatrati relevantnima. Sud je u točki 57. ove presude istaknuo da je zajednički cilj članka 3. stavka 7. Uredbe i članka 3.5 antidampinškog zakonika iz 1994. osigurati da se uvozu koji je predmet istrage ne pripišu možebitni negativni učinci drugih mogućih čimbenika koji utječu na štetu koju su pretrpjele industrije Zajednice ili nacionalne industrije, kako navedene industrije ne bi uživale zaštitu širu od potrebne.
Opći sud u točki 59. pobijane presude utvrdio je da su ukidanje prethodnih antidampinških pristojbi i redovnih carinskih pristojbi u okviru sustava općih carinskih povlastica bili poznati čimbenici koje su institucije Unije trebale uzeti u obzir pri ocjeni je li uzročna veza između štete koju je pretrpjela industrija Zajednice i uvoza iz Pakistana proizvoda koji je predmet antidampinške istrage stvarna.
Opći sud je u točki 84. pobijane presude zaključio da iz analize koju su provele institucije Unije nije razvidno, čak ni kao jednostavna procjena, kolika bi bila šteta koju bi pretrpjela industrija Zajednice i kada ne bi bilo dampinga, to jest, kolika bi bila šteta koja bi bila uzrokovana jednostavno stupanjem na snagu sustava općih carinskih povlastica i ukidanjem prethodnih antidampinških pristojbi, bilo u smislu gubitka tržišnog udjela, smanjenja profitabilnosti ili prinosa navedene industrije, bilo odricanja od nižih segmenata tržišta ili bilo kojeg drugog relevantnog ekonomskog pokazatelja.
Opći sud je stoga usvojio treći dio petog tužbenog razloga i, poništio Uredbu br. 397/2004 u dijelu koji se odnosi na Gul Ahmed Textile Mills, a da nije ispitao druge tužbene razloge.
U tim je okolnostima Vijeće, uz potporu Komisije, intervenijenta u prvostupanjskom postupku, podnijelo ovu žalbu protiv pobijane presude.
O žalbi
Argumentacija stranaka
Vijeće smatra da je Opći sud povrijedio članak 3. stavak 7. Uredbe br. 384/96, pogrešno tumačeći pojam „drugih čimbenika” iz te odredbe. Naglasilo je da je Opći sud pravilno ocijenio da se tom odredbom obvezuje u načelu razdvojiti i razlikovati štetne učinke drugih poznatih čimbenika od štete uzrokovane dampinškim uvozom. Međutim Vijeće tvrdi da je Opći sud pogrešno zaključio da su dva sporna čimbenika, odnosno ukidanje prethodnih antidampinških pristojbi i uspostava sustava općih carinskih povlastica, predstavljala „druge čimbenike” u smislu članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96. Dakle, Opći sud pogriješio je kad je zaključio da su, u tom slučaju, institucije povrijedile ovu odredbu jer nisu razdvojile ni razlikovale navodne štetne učinke dvaju spornih čimbenika.
Vijeće smatra da je „drugi čimbenik”, u smislu članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96, po definiciji čimbenik koji se ne odnosi na dampinški uvoz. Dva sporna čimbenika usko su povezana s dampinškim uvozom porijeklom iz Pakistana. Prema mišljenju Vijeća „čimbenik koji samo olakšava povećanje opsega dampinškog uvoza nije sam po sebi odvojeni čimbenik koji uzrokuje štetu, jer je sva šteta uzrokovana povećanjem opsega dampinškog uvoza, a ne čimbenicima koji olakšavaju povećanje opsega takvog uvoza”. To tumačenje potvrđuju zaključci iz izvješća posebne skupine WTO‑a od 28. listopada 2011. pod nazivom „Europska unija – antidampinške mjere za određenu obuću porijeklom iz Kine” (WT/DS405/R).
Vijeće smatra da, iako popis iz članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96 nije sam po sebi taksativan, on ne uključuje, međutim, dva sporna čimbenika kao „druge čimbenike” u smislu te odredbe. Doista, promjene zakonodavnog i regulatornog okvira imaju važnost samo u mjeri u kojoj su one imale učinak na tržište te ako su dva sporna čimbenika mogla imati učinak samo na dampinški uvoz. Međutim, prema mišljenju Vijeća, ta dva čimbenika ne utječu na rezultate industrije Unije.
Nadalje Komisija smatra da je Opći sud pogrešno primijenio pravo zbog pogrešnog tumačenja članka 3. stavaka 6. i 7. Uredbe br. 384/96, što proizlazi iz navoda u točki 84. pobijane presude.
Komisija u bitnome podupire razmatranja Vijeća.
Gul Ahmed Textile Mills smatra da žalbeni razlozi neosnovano ograničavaju pojam „drugih čimbenika” u smislu članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96. Doista, tumačenje Vijeća pojma „drugih čimbenika” u suprotnosti je s tom odredbom. Osim toga, budući da je svrha te odredbe osigurati da se nikakva šteta ne pripisuje dampinškom uvozu ako je ista rezultat nekog drugog čimbenika, ne bi bilo ispravno proizvoljno ograničiti broj čimbenika čije štetne učinke treba razmotriti.
Prema mišljenju Gul Ahmed Textile Mills u vezi s pojmom „drugih čimbenika”, nije točno da su sporni čimbenici bili „usko povezani” s dampinškim uvozom. Ukidanje antidampinških pristojbi bilo je odraz Unijinog ispravka neutemeljenog nametanja mjera 1997. i nije bilo povezano s dampinškim uvozom, ni tijekom razdoblja istrage ni prije njega. Dodjela posebne povlaštene tarife za uvoz iz Pakistana od 1. siječnja 2002. od strane Unije ne odnosi se posebno na uvoz posteljine, a još manje na dampinški uvoz posteljine. Promjene zakonodavnog okvira tržišta posljedica su djelovanja Unije i nisu „usko povezane” s djelovanjem proizvođača iz trećih zemalja.
Gul Ahmed Textile Mills napominje da su sporni čimbenici izravno smanjili opterećenje pristojbama za sav uvoz posteljine porijeklom iz Pakistana i tako izravno utjecali na razinu cijena tih uvoza na tržištu Unije. Kvalificirati te tarifne promjene kao da „jednostavno olakšavaju povećanje obujma dampinškog uvoza” je očito pogrešno.
Prema mišljenju Gul Ahmed Textile Mills ključno pitanje je jesu li sporni čimbenici izravno utjecali na razinu jednog od ekonomskih pokazatelja koje institucije Unije uzimaju u obzir kako bi se utvrdilo je li industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu i mogući razlog za to. Međutim članak 3. stavak 5. Uredbe br. 384/96 zahtijeva ocjenu „svih relevantnih ekonomskih čimbenika i pokazatelja koji imaju utjecaja na stanje industrije” te se na indikativnom popisu iz te odredbe nalaze „čimbenici koji utječu na cijene u Zajednici”. Tuženik u žalbi naglašava da su sporni čimbenici neposredno prouzročili to da su se proizvođači Unije iznenada suočili s uvozom koji je ušao na tržište Unije sa znatno nižom razinom cijena nego prije, a da nije došlo ni do kakve promjene „franko brod” (FOB) cijena proizvoda pakistanskih proizvođača. Stoga su regulatorne promjene imale izravan utjecaj na ekonomske okolnosti uzete u obzir u određivanju štete i na uzročne veze između nje i dampinga.
Ocjena Suda
Iz uvodnih izjava 108 do 115 Uredbe br. 397/2004 proizlazi da su institucije Unije ispitale one čimbenike koje su smatrale čimbenicima različitima od dampinškog uvoza.
Konkretno, ispitan je uvoz iz Indije, Turske, Rumunjske, Bangladeša i Egipta, kao i čimbenici povezani s padom potražnje, uvozom i izvozom industrije Unije i produktivnošću te industrije.
Nesporno je da institucije Unije, pri ocjenjivanju uzročne veze između dampinškog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije, nisu ispitale dvije sporne mjere o kojima je riječ, odnosno ukidanje redovnih carinskih pristojbi u okviru primjene općeg sustava povlastica i ukidanja prethodnih antidampinških pristojbi.
Treba napomenuti da se ove mjere odnose na proizvode porijeklom iz Pakistana i da se Uredba br. 397/2004 primjenjuje na sve pakistanske izvoznike. Stoga, u skladu s tom uredbom, sav izvoz u njoj navedenih proizvoda čini dampinški uvoz u smislu članka 3. Uredbe br. 384/96.
Jasno je da je ukidanje uvoznih pristojbi, s jedne strane, 12 % i, s druge strane, 6,7 % moglo za učinak imati olakšavanje i promicanje uvoza predmetnih proizvoda. Međutim ono je taj učinak imalo na dampinški uvoz.
Iz teksta članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96, osobito iz formulacije „poznati čimbenici [...] uzrokuju štetu industriji Zajednice”, proizlazi da ta uredba zahtijeva ispitivanje čimbenika koji izravno uzrokuju štetu, što pretpostavlja postojanje izravne uzročne veze.
Međutim u ovom slučaju ne može se smatrati da su promjene u regulatornim uvjetima dampinškog uvoza uzrokovale štetu. Štetu uzrokuje sam uvoz.
Dampinški uvoz i regulatorni uvjeti u kojima se on obavlja nerazdvojivi su.
Dakle, mjere koje olakšavaju i promiču uvoz samo su neizravni uzroci i ne može ih se smatrati „drugim čimbenicima” u smislu članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96.
Ovo tumačenje u skladu je s izvješćem posebne skupine WTO‑a od 28. listopada 2011., pod nazivom „Europska unija – antidampinške mjere za određenu obuću porijeklom iz Kine”, u kojem je ispitano pitanje uzročne veze između ukidanja uvozne kvote i štete iz članka 3.5 antidampinškog zakonika iz 1994. U točki 7.527 tog izvješća utvrđeno je da ukidanje uvozne kvote koja omogućava povećanje obujma dampinškog uvoza nije čimbenik koji sam po sebi uzrokuje štetu.
Uvozne kvote su regulatorni uvjeti pod kojima se obavlja uvoz, jednako kao i carinske pristojbe na uvoz.
U tim okolnostima Opći sud pogrešno je primijenio pravo utvrdivši da su dva sporna čimbenika „drugi čimbenici” u smislu članka 3. stavka 7. Uredbe br. 384/96.
Međutim ovaj zaključak ne prejudicira pitanje treba li sporne čimbenike uzeti u obzir prilikom razmatranja štete iz članka 3. stavaka 2., 3. i 5. Uredbe br. 384/96.
Potrebno je stoga ukinuti pobijanu presudu.
U skladu s člankom 61. stavkom 1. Statuta Suda Europske unije, Sud može, kada ukine odluku Općeg suda, ako stanje postupka to dopušta, sam donijeti konačnu odluku o sporu ili vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu.
U ovom predmetu nisu ispunjeni uvjeti da bi Sud mogao sam donijeti konačnu odluku o sporu.
Potrebno je stoga predmet vratiti Općem sudu, dok će se o troškovima odlučiti naknadno.

Slijedom navedenog, Sud (peto vijeće) proglašava i presuđuje:

1.
Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 27. rujna 2011., Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće (T‑199/04).

2.
Predmet se vraća Općem sudu Europske unije.

3.
O troškovima će se odlučiti naknadno.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski