CELEX: 62010CJ0046
Kaubamärgid
Direktiiv 89/104/EMÜ
Artiklid 5 ja 7
Ruumilise kaubamärgina kaitstud gaasiballoonid
Turuleviimine ainulitsentsisaaja poolt
Litsentsisaaja konkurendi tegevus, mis seisneb nende balloonide täitmises

Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke
käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artikleid 5
ja 7.
Taotlus esitati Viking Gas A/S (edaspidi „Viking Gas”) ja Kosan Gas A/S, varem BP Gas A/S (edaspidi „Kosan Gas”) vahelises
vaidluses seoses Viking Gasi gaasi müümise tegevusega, mis seisneb tasu eest selliste gaasi komposiitballoonide täitmises
ja vahetamises, mille kuju on kaitstud ruumilise kaubamärgina ja mille on tarbijad eelnevalt ostnud Kosan Gasilt, kellele
kuulub nende kasutamise ainulitsents ja kes on kandnud neile oma nime ja logo, mis on kaitstud sõna- ja kujutismärgina.

Õiguslik raamistik
Direktiiv 89/104 tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiiviga 2008/95/EÜ kaubamärke
käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (kodifitseeritud versioon) (ELT L 299, lk 25), mis jõustus 28. novembril
2008. Põhikohtuasja faktiliste asjaolude asetleidmise kuupäeva arvestades tuleb põhikohtuasja suhtes siiski kohaldada direktiivi 89/104.
Direktiivi 89/104 artikli 5 lõigetes 1–3 oli sätestatud:
„1.      Registreeritud kaubamärk annab omanikule selle kasutamise ainuõiguse. Omanikul on õigus takistada kõiki kolmandaid isikuid
kasutamast kaubandustegevuse käigus ilma tema loata:
a)      kõiki kaubamärgiga identseid tähiseid kaupade või teenuste puhul, mis on identsed nendega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud;
b)      kõiki tähiseid, mille identsuse või sarnasuse tõttu kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu kaubamärgiga ja tähisega
kaitstud kaupade või teenustega on tõenäoline, et üldsus võib need omavahel segi ajada või tekitada seoseid kaubamärgi ja
tähise vahel.
[…]
3.      Lõigete 1 ja 2 alusel võib muu hulgas keelata järgmised toimingud:
a)      tähise kandmine kaupadele või nende pakendile;
b)      kõnealuse tähisega kaupade pakkumine, turuleviimine või ladustamine nimetatud otstarbel või kõnealuse tähisega teenuste pakkumine
või osutamine;
[…]”
Direktiivi 89/104 artiklis 7 „Kaubamärgist tulenevate õiguste ammendumine” oli sätestatud:
„1.      Kaubamärk ei anna selle omanikule õigust keelata kaubamärgi kasutamine seoses kaupadega, mille on kõnealuse kaubamärgi all
ühenduse turule viinud kaubamärgi omanik või mis on seal turule viidud tema loaga.
2.      Lõiget 1 ei kohaldata, kui omanikul on õiguslik põhjendus olla vastu kaupade täiendavale turustamisele, eriti kui kaupade
olukord on pärast turuleviimist muutunud või kahjustada saanud.”
Vastavalt 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikli 65 lõikele 2 koostoimes selle lepingu XVII lisa punktiga 4
muudeti direktiivi 89/104 artikli 7 lõike 1 esialgset versiooni selle lepingu tarvis, asendades sõna „ühenduses” sõnadega
„lepinguosalise territooriumil”.
Direktiivi 89/104 artikli 8 lõikes 1 oli ette nähtud:
„Kaubamärk võib olla litsentsi objektiks ühe või kõigi kaupade või teenuste osas, mille jaoks ta on registreeritud, kogu asjaomases
liikmesriigis või mõnes selle osas. Litsents võib olla ainulitsents või lihtlitsents.”

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Kosan Gas toodab ja müüb balloonigaasi üksikisikutele ja ettevõtjatele. Alates 2001. aastast turustab Kosan Gas Taanis balloonigaasi
nn komposiitballoonides (kergballoonid). Nende balloonide eriline kuju on registreeritud ühenduse ruumilise kaubamärgina ja
Taani ruumilise kaubamärgina gaaskütuse jaoks ja vedelkütuse mahutite jaoks. Nende registreeringute kehtivust ega ulatust
ei ole vaidlustatud.
Kosan Gas kasutab komposiitballoone nende balloonide Norra tootjaga sõlmitud ainuõigusliku ostulepingu alusel, milles on Kosan
Gasile antud ainulitsents Taanis nende balloonide kasutamiseks ruumilise kaubamärgina ning õigus kasutada kaubamärgist tulenevate
õiguste rikkumise korral õiguskaitsevahendeid. Kosan Gas kannab nendele balloonidele oma nime ja logo, mis on registreeritud
ühenduse sõna- ja kujutismärgina eelkõige gaasi jaoks.
Kui tarbija ostab esimest korda mõnelt Kosan Gasi turustajalt gaasi komposiitballooni, maksab ta ka ballooni hinna ning saab
seega ballooni omanikuks. Kosan Gasi tegevuse hulka kuulub ka komposiitballoonide täitmine, kui need on tühjaks saanud. Tarbija
võib mõne Kosan Gasi turustaja juures vahetada tühja komposiitballooni sarnase ballooni vastu, mille see turustaja on täitnud,
ning maksab üksnes ostetud gaasi eest.
Viking Gasil, kes müüb gaasi, kuid ei tooda seda ise, on Taanis üks täitejaam, kust jaotatakse gaasiga täidetud komposiitballoonid
sõltumatutele turustajatele. Viking Gas kinnitab nendele balloonidele kleepsildi, millel on tema nimi ja täitejaama number,
ning veel ühe kleepsildi, millel on esitatud õigusaktidega nõutud teave täitejaama ja ballooni sisu kohta. Kosan Gasi sõna-
ja kujutismärke, mis on nendel balloonidel, ei eemaldata ega kaeta kinni. Tarbija võib pöörduda Vikingi mõne turustaja poole
ning gaasi eest makstes vahetada tühja gaasiballooni sarnase ballooni vastu, mille Viking Gas on täitnud.
Kosan Gas on gaasi müümisel mahutitena kasutanud ka muid balloone kui komposiitballoonid ehk sama tüüpi terasballoone, mida
kasutab enamik turul tegutsevatest ettevõtjatest (standardsed kollased eri suuruses terasballoonid). Viimati nimetatud balloonid,
mida Kosan Gas varem kasutas, ei ole registreeritud ruumilise kaubamärgina, kuid kannavad nagu komposiitballoonidki kõnealuse
ettevõtja sõna- ja kujutismärki. Viking Gas väidab, et Kosan Gas on palju aastaid nõustunud ja nõustub jätkuvalt sellega,
et teised ettevõtjad taastäidavad neid standardseid balloone oma gaasi müümiseks, kuigi balloonid kannavad Kosan Gasi nime
ja logo.
Kaubamärgist tulenevate õiguste rikkumise kohta Kosan Gasi esitatud hagi alusel keelas Fogedret de Viborg 6. detsembri 2005. aasta
määrusega Viking Gasil müüa gaasi Kosan Gasi komposiitballoonide täitmise teel. See määrus jäeti muutmata Sø- og Handelsretteni
21. detsembri 2006. aasta otsusega, milles tuvastati eelkõige, et Viking Gas rikub Kosan Gasi kaubamärgist tulenevaid õigusi,
kui ta täidab ja turustab komposiitballoone Taanis, ning keelati esimesel ettevõtjal kasutada teisele ettevõtjale kuuluvaid
kaubamärke. Lisaks mõisteti Viking Gasilt Kosan Gasi kasuks välja 75 000 Taani krooni nende kaubamärkide kasutamise tasuna.
Viking Gas esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Højesteretile, kes otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa
Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [direktiivi 89/104] artiklit 5 koostoimes artikliga 7 tuleb tõlgendada nii, et ettevõtja B on toime pannud kaubamärgist
tulenevate õiguste rikkumise, kui ta täidab ettevõtjalt A pärit balloone gaasiga, mida ta seejärel müüb järgmistel asjaoludel:
a)      ettevõtja A müüb gaasi erilise kujuga nn komposiitballoonides, mis on sellisena, see tähendab ruumilise kaubamärgina registreeritud
kui Taani kaubamärk ja ühenduse kaubamärk. Ettevõtja A ei ole nende ruumiliste kaubamärkide omanik, kuid tal on ainulitsents
nende kasutamiseks Taanis ja tal on õigus kaubamärgist tulenevate õiguste rikkumise korral Taanis kasutada õiguskaitsevahendeid;
b)      gaasiga täidetud komposiitballooni esmakordsel ostmisel ühelt ettevõtja A turustajalt maksab tarbija ka ballooni eest ning
saab seega ballooni omanikuks;
c)      ettevõtja A taastäidab komposiitballoone nii, et tarbijad pöörduvad ettevõtja A mõne turustaja poole ning saavad gaasi eest
makstes vahetada tühja komposiitballooni sarnase ballooni vastu, mille ettevõtja A on täitnud;
d)      ettevõtja B tegevus seisneb balloonide, sealhulgas küsimuses a nimetatud ruumilise kaubamärgiga kaitstud balloonide täitmises
gaasiga nii, et tarbijad pöörduvad ettevõtja B äripartnerist turustaja poole ning saavad gaasi eest makstes vahetada tühja
komposiitballooni sarnase ballooni vastu, mille ettevõtja B on täitnud;
e)      kui ettevõtja B kõnealuseid komposiitballoone gaasiga täidab, kinnitatakse balloonidele kleepsildid, mis näitavad, et balloonid
on täitnud ettevõtja B?
2.      Kui võib oletada, et tarbijatel tekib üldjuhul mulje, et ettevõtjad A ja B on omavahel seotud, siis kas see omab esimesele
küsimusele vastamisel tähtsust?
3.      Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas tulemust mõjutaks see, kui komposiitballoonidele on – peale selle, et need
on kaitstud eespool viidatud ruumilise kaubamärgiga – kantud (balloonile pressitud) ettevõtjale A kuuluv registreeritud sõna-
ja/või kujutismärk, mis on hoolimata ettevõtja B poolt balloonile kinnitatud kleepsiltidest jätkuvalt näha?
4.      Kui vastus kas esimesele või kolmandale küsimusele on jaatav, siis kas tulemust mõjutaks see, kui eeldada, et ettevõtja A
on palju aastaid nõustunud ja nõustub jätkuvalt sellega, et teised ettevõtjad taastäidavad muud tüüpi balloone, mis ei ole
kaitstud eespool viidatud ruumilise kaubamärgiga, kuid millele on kantud ettevõtja A sõna‑ ja/või kujutismärk?
5.      Kui vastus kas esimesele või kolmandale küsimusele on jaatav, siis kas tulemust mõjutaks see, kui tarbija ise pöördub otse
ettevõtja B poole selleks, et:
a)      vahetada gaasi eest makstes tühi komposiitballoon sarnase ballooni vastu, mille ettevõtja B on täitnud, või
b)      lasta enda toodud komposiitballoon tasu eest gaasiga täita?”

Eelotsuse küsimused
Nende küsimustega, mida tuleb käsitleda koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ja kui see on
nii, siis millistel tingimustel võib isik, kellele kuuluva ainulitsentsi alusel võib ta kasutada korduvkasutatavaid gaasi
komposiitballoone, mille kuju on kaitstud ruumilise kaubamärgina ja millele litsentsisaaja on kandnud oma nime ja logo, mis
on registreeritud sõna- ja kujutismärgina, takistada direktiivi 89/104 artiklite 5 ja 7 alusel seda, et pärast nende balloonide
ostmist tarbijate poolt, kes seejärel on balloonides algselt sisaldunud gaasi ära tarbinud, vahetab kolmas isik need balloonid
tasu eest komposiitballoonide vastu, mis on täidetud gaasiga, mis ei pärine litsentsisaajalt.

Euroopa Kohtule esitatud märkused
Viking Gas on seisukohal, et põhikohtuasja asjaoludel ei saa komposiitballoonide täitmine ja vahetamine olla direktiivi 89/104
artiklite 5 ja 7 kohaselt keelatud. Kosan Gas ja Itaalia Vabariik on vastupidisel arvamusel. Euroopa Komisjon leiab, et peamiselt
tuleb kindlaks teha, kas põhikohtuasjas esineb segiajamise tõenäosus selles mõttes, et tarbija võib arvata, et Viking Gasi
täidetud balloonis sisalduv gaas pärineb Kosan Gasilt või et nende ettevõtjate vahel on majanduslik seos, ning selle peab
kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Viking Gas rõhutab, et tarbija omandab komposiitballooni esimese ostu tegemisel, mille tulemusel ammendub Kosan Gasi kaubamärgiõigus.
Järelikult on tarbijal õigus vabalt kasutada seda ballooni – mis on pealegi mõeldud just gaasiga täitmiseks – selleks, et
lasta see uuesti täita. Kaubamärgi omanikule antud õigusi ei saa laiendada nii kaugele, et kõnealust kaubamärki kandva kauba
ostjal takistatakse kasutada kaupa sellel otstarbel, milleks see on turule viidud. Selles suhtes on väheoluline, kas tarbija
pöördub ostetud komposiitballoonide taastäitmiseks otse Viking Gasi poole või vahetab tühja komposiitballooni sarnase täidetud
ballooni vastu Viking Gasiga koostööd tegeva turustaja juures. Arvestades, et mõlemal juhul on ostjate jaoks selge, et esiteks
on komposiitballoon korduvkasutatav ning teiseks pärineb gaas mitte Kosan Gasilt, vaid Viking Gasilt, nagu nähtub balloonidele
kinnitatud kleepsiltidelt, ei kahjusta Viking Gasi täidetud balloonide edasimüük Kosan Gasi kaubamärgiõigusi.
Viking Gas väidab, et muud tüüpi gaasiballoonide kui komposiitballoonide puhul on sagedane, et neid taastäidavad hiljem teised
ettevõtjad kui need, kes seda tüüpi balloone turustavad. Kosan Gas ei saa muud tüüpi gaasiballooni turuleviimisega niisugust
praktikat lõpetada. Kaubamärgiõiguse omandamise eesmärk ei saa nimelt olla turgude sulgemine selleks, et saada põhjendamatu
konkurentsieelis ja rakendada õigustamatult erinevaid hindu, mida tuleb kaubamärgist tuleneva õiguse ammendumist puudutavate
normide tõlgendamisel samuti arvesse võtta. Viking Gas väidab selles kontekstis, et Kosan Gas kasutab kõnealusest kaubamärgist
tuleneva õiguse ammendamatust selleks, et balloonigaasi turgu kunstlikult jagada, millest annab tunnistust asjaolu, et kõnealune
ettevõtja müüb praegu komposiitballoonis sisalduvat gaasi enam kui 20% kõrgema hinnaga kui klassikalises terasballoonis sisalduvat
gaasi, ilma et esineks tootmise või turustamisega seotud tegureid, mis võiksid niisugust hindade erinevust õigustada.
Kosan Gas leiab, et põhikohtuasjas on tegemist identsete kaupade ja kaubamärkidega, mistõttu juba ainuüksi selle asjaolu tõttu
on rikutud kaubamärgist tulenevaid õigusi. Igal juhul esineb suur segiajamise tõenäosus, kuna Viking Gasi poolt komposiitballoonidele
kinnitatud sildid on väga tagasihoidlikud.
Kosan Gas leiab, et kaubamärgist tuleneva õiguse ammendumise reegel ei anna Viking Gasile õigust komposiitballoone, mis on
kaitstud kaubamärgiga, mille omanik ta ei ole, omaenda gaasiga täita ja seda gaasi nendes balloonides müüa. Kõnealune reegel
tähendab üksnes, et Kosan Gas ei saa takistada tema enda täidetud ja turustatud komposiitballoonide edasimüümist. Kõnealuse
õiguse ammendumine ei saa puudutada korduvkasutatavat pakendit, kuna pakend ise ei ole kaup, vaid kaup on käesoleval juhul
gaas. Isegi vastupidisel juhul võib ammendumine puudutada üksnes pakendit kui sellist, nii et seda saab tühjana turustada.
Pealegi kujutab kaubamärgiga kaitstud sellise kauba asendamine, mis on mõeldud tarbijale kasutamiseks, direktiivi 89/104 artikli 7
lõike 2 tähenduses kauba muutmist, millele kaubamärgi omanik võib vastu olla isegi pärast kauba turuleviimist.
Itaalia Vabariik toob esile mahutite kui ruumilise kaubamärgi kaitsmisega seotud ohud ning avaliku huvi jätta mahutid vabalt
kasutatavaks, selleks et edendada konkurentsi ja kaitsta tarbijaid. Kõnealune huvi on siiski kaitstud direktiivi 89/104 artikliga 3,
milles on loetletud kaubamärgi andmisest keeldumise või kaubamärgi tühistamise põhjused, ning see ei saa aidata kaasa kaubamärgist
tuleneva õiguse piiride ja ulatuse määratlemisele, kui kaubamärk on juba õiguspäraselt registreeritud. Kuna komposiitballooni
kaubamärgina registreerimise õiguspärasust ei ole vaidlustatud, tuleb pidada tõendatuks, et ballooni kujul on kauba eristamise
ülesanne, mis tähendab, et kolmanda isiku poolt sama kauba samal kujul müümine kasutab ära kaubamärgi eristamisülesannet.
Selle tõlgenduse ümberlükkamiseks ei saa tugineda kaubamärgist tuleneva õiguse ammendumise põhimõttele, mis viitab üksnes
sellise kauba järjestikusele edasimüümisele, mille suhtes on kaubamärk ammendunud. Isegi kui lähtuda vastupidisest seisukohast,
ei oleks kaubamärgiõigused põhikohtuasjas sellegipoolest ammendunud, arvestades, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud
asjaolud kuuluvad direktiivi 89/104 artikli 7 lõikes 2 ette nähtud erandi kohaldamisalasse. Nimelt asjaoluga, et Viking Gas
täidab balloone omaenda gaasiga, kaasneb „ballooni kui kauba” muutumise või kahjustada saamise oht. Kosan Gasil on ilmne huvi
selle vastu, et komposiitballoone täidaksid tema tunnustatud turustajad, et ta saaks säilitada kontrolli müüdava kauba kvaliteedi
üle, kuna kauba mis tahes puudused võivad mõjutada kaubamärgi mainet.
Komisjon on seisukohal, et põhikohtuasjas on määrav küsimus, kas tarbija, kes pöördub Viking Gasi poole oma tühja komposiitballooni
täitmiseks, on võimeline ainult siltide põhjal raskusteta mõistma, et tema ostetud gaas pärineb Viking Gasilt ja et selle
ettevõtja ja Kosan Gasi vahel puudub majanduslik seos. Ta täpsustab, et põhikohtuasjas käsitletav olukord kuulub direktiivi 89/104
artikli 5 lõike 1 punkti a kohaldamisalasse, mis Euroopa Kohtu praktika kohaselt kaitseb kaubamärgi kõiki ülesandeid. Miski
ei anna siiski tunnistust sellest, et muid ülesandeid kui see, mis seisneb kauba päritolu tagamises, oleks kõnealuse kasutamisega
kahjustatud.
Mis puudutab kaubamärgist tuleneva õiguse ammendumise küsimust, siis eristab komisjon ühelt poolt Kosan Gasi gaasiga täidetud
komposiitballooni või olenevalt olukorrast tühja komposiitballooni kasutamist ning teiselt poolt selle ballooni kasutamist
täidetuna gaasiga, mis pärineb teiselt ettevõtjalt. Esimest liiki kasutamist ei saa ruumilise kaubamärgi omanik keelata, arvestades,
et kaubamärgist tulenevad õigused on komposiitballooni müügiga ammendunud, kuna see müük võimaldas ballooni majandusliku väärtuse
realiseerida. Teist liiki kasutamise puhul tuleb arvesse võtta asjaolu, et kaubamärgiga kaitstud kaup ehk gaas on juba ära
tarbitud ja see on ilma kaubamärgi omaniku nõusolekuta asendatud teise kaubaga, mis ei pärine selle kaubamärgi omanikult.
Niisuguses olukorras ei ole direktiivi 89/104 artikli 7 lõikes 1 sätestatud tingimused täidetud, kuna kaubamärk ei võimalda
tagada selle kauba päritolu, mida kaubamärk peaks kaitsma.

Euroopa Kohtu hinnang
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ühtlustatakse direktiivi 89/104 artiklitega 5–7 kaubamärgist tulenevaid õigusi käsitlevad
normid täielikult ning nendes artiklites on määratletud õigused, mis Euroopa Liidus kuuluvad kaubamärgi omanikele (vt eelkõige
3. juuni 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑127/09: Coty Prestige Lancaster Group, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 27
ja seal viidatud kohtupraktika).
Täpsemalt on selle direktiivi artikliga 5 antud kaubamärgi omanikule ainuõigus, mille alusel ta võib keelata kõigil kolmandatel
isikutel eelkõige kaubamärki kandvate kaupade pakkumise, turuleviimise või ladustamise nimetatud otstarbel. Sama direktiivi
artikli 7 lõige 1 sisaldab sellest reeglist erandit, mille kohaselt kaubamärgi omaniku õigus ammendub, kui kaubad on Euroopa
Majanduspiirkonnas (EMP) turule viidud kaubamärgi omaniku poolt või tema loal (vt eelkõige 15. oktoobri 2009. aasta otsus
kohtuasjas C‑324/08: Makro Zelfbedieningsgroothandel jt, EKL 2009, lk I‑10019, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
Ainuõiguse lõppemine tuleneb kas asjaolust, et omanik on otseselt või kaudselt väljendades andnud nõusoleku kaup EMP‑s turule
viia või sellest, kui omanik ise või temaga majanduslikult seotud ettevõtja, näiteks litsentsisaaja on kauba EMP‑s turule
viinud. Omaniku nõusolek või kauba EMP‑s turuleviimine tema enda või temaga majanduslikult seotud ettevõtja poolt, mis on
võrdsustatav ainuõigusest loobumisega, on seega mõlemad asjaomase õiguse lõppemise seisukohast määravad asjaolud (vt eespool
viidatud kohtuotsus Coty Prestige Lancaster Group, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
Põhikohtuasjas ei ole vaidlust selle üle, et komposiitballoonid, mille täitmine ja vahetamine Viking Gasi poolt on kõne all,
viis EMP‑s turule Kosan Gas, kellele kuulub ainulitsents Taanis nende balloonide kujus seisneva ruumilise kaubamärgi kasutamiseks
ning kes on balloonidele kantud sõna- ja kujutismärgi omanik.
Kosan Gas, Itaalia Vabariik ja komisjon leiavad siiski, et direktiivi 89/104 artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et turuleviimine
ammendab ainult omaniku või litsentsisaaja õiguse keelata veel algse gaasiga täidetud või tühjade balloonide hilisema turustamise,
kuid ei anna kolmandatele isikutele õigust neid samu balloone ärilisel eesmärgil omaenda gaasiga täita. Kosan Gas väidab muu
hulgas, et kaubamärgiõiguse ammendumine ei saa puudutada kauba pakendit.
Selles suhtes tuleb märkida, et komposiitballoonid, mis on mõeldud mitu korda uuesti kasutamiseks, ei kujuta endast lihtsalt
algse kauba pakendit, vaid neil on iseseisev majanduslik väärtus ning neid endid tuleb käsitada kui kaupa. Nimelt kui tarbija
omandab esimest korda sellise ballooni gaasiga täidetuna Kosan Gasi turustajalt, peab ta maksma mitte ainult gaasi, vaid ka
komposiitballooni eest, mille hind on kõrgem kui tavapäraste terasest gaasiballoonide oma, eelkõige selle ballooni eriliste
tehniliste omaduste tõttu, ning nendes sisalduva gaasi hind.
Neil asjaoludel tuleb kaaluda ühelt poolt komposiitballooni kujus seisnevast kaubamärgist tuleneva õiguse litsentsi alusel
kasutaja ja balloonile kantud kaubamärkide omaniku õigustatud huvi saada nende kaubamärkidega kaasnevatest õigustest kasu
ning teiselt poolt nende balloonide ostjate õigustatud huvi eelkõige kasutada täielikult oma omandiõigust nende balloonide
suhtes ja üldist huvi säilitada kahjustamata konkurents.
Mis puudutab kõnealuse litsentsisaaja ja kaubamärkide omaniku huvi saada nende kaubamärkidega kaasnevatest õigustest kasu,
siis tuleb tõdeda, et komposiitballoonide müük võimaldab tal realiseerida nende balloonidega seotud kaubamärkide majandusliku
väärtuse. Euroopa Kohus on aga juba tuvastanud, et müük, mis võimaldab kaubamärgi majandusliku väärtuse realiseerida, ammendab
direktiiviga 89/104 antud ainuõigused (vt eelkõige 30. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑16/03: Peak Holding, EKL 2004,
lk I‑11313, punkt 40).
Mis puudutab komposiitballoonide ostjate huve, siis on selge, et nad ei saaks oma omandiõigust nende balloonide suhtes täielikult
kasutada, kui see õigus on nendega seotud kaubamärgiõigustega piiratud isegi pärast seda, kui balloonid on omaniku poolt või
tema loal müüdud. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 66 märkis, ei saaks ostjad seda õigust enam vabalt kasutada, vaid
oleksid balloonide hilisema taastäitmise korral seotud üheainsa gaasitarnijaga.
Lõpuks vähendaks see, kui komposiitballooni kujus seisnevast kaubamärgist tuleneva õiguse litsentsi alusel kasutajal ja balloonile
kantud kaubamärkide omanikul lubataks nendest kaubamärkidest tulenevate õiguste alusel takistada balloonide hilisemat taastäitmist,
põhjendamatult konkurentsi turustusahelas järgneval turul, mis on seotud gaasiballoonide täitmisega, ning sellega kaasneks
isegi selle turu eraldamise oht, kui litsentsisaajal ja omanikul õnnestub oma ballooniga domineerida tänu selle erilistele
tehnilistele omadustele, mille kaitsmine ei ole kaubamärgiõiguse ese. See oht on pealegi suurem asjaolu tõttu, et komposiitballooni
hind on võrreldes gaasi omaga kõrge ning selleks, et ostja saaks gaasitarnijat uuesti vabalt valida, peaks ta loobuma algsest
investeeringust, mille ta on teinud ballooni omandamiseks ja mille amortiseerimine oleks eeldanud taaskasutuste piisavat arvu.
Eespool esitatud kaalutlustest järeldub, et komposiitballooni müük ammendab õigused, mis komposiitballooni kujus seisnevast
kaubamärgist tuleneva õiguse litsentsi alusel kasutajale ja balloonile kantud kaubamärkide omanikule tulenevad nendest kaubamärkidest,
ning annab ostjale üle õiguse ballooni vabalt käsutada, sealhulgas õiguse siis, kui algne gaas on ära tarbitud, balloon välja
vahetada või lasta taastäita tema valitud ettevõtja juures, see tähendab mitte ainult selle litsentsisaaja ja omaniku juures,
vaid ka mõne tema konkurendi juures. Ostja niisuguse õigusega kaasneb kõnealuste konkurentide õigus direktiivi 89/104 artikli 7
lõikes 2 sätestatud piirides tühje balloone täita või vahetada.
Nende piiridega seoses tuleb meenutada, et vastavalt artikli 7 lõikele 2 võib kaubamärgi omanik vaatamata tema kaubamärki
kandvate kaupade turuleviimisele olla vastu nende hilisemale turustamisele, kui omanikul on selliseks vastuseisuks õiguslik
põhjendus ning eriti kui kaupade olukord on pärast turuleviimist muutunud või kahjustada saanud. Väljakujunenud kohtupraktika
kohaselt näitab määrsõna „eriti” kasutamine artikli 7 lõikes 2, et kaubamärki kandvate kaupade olukorra muutumise või kahjustada
saamise juhtum on siiski toodud vaid näitena sellest, millised võivad olla õiguslikud põhjendused (vt eelkõige 23. aprilli
2009. aasta otsus kohtuasjas C‑59/08: Copad, EKL 2009, lk I‑3421, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).
Nii on Euroopa Kohus juba leidnud, et selline õiguslik põhjendus esineb ka juhul, kui kaubamärgiga identse või sarnase tähise
kasutamine kolmanda isiku poolt kahjustab oluliselt kaubamärgi mainet või ka juhul kui kasutamisel jäetakse mulje, et kaubamärgi
omaniku ja kõnealuse kolmanda isiku vahel on majanduslik seos ning eelkõige, et viimane kuulub kaubamärgi omaniku turustusvõrku
või et nende kahe isiku vahel on teatav erisuhe (vt selle kohta 8. juuli 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑558/08: Portakabin,
kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punktid 79 ja 80 ning seal viidatud kohtupraktika).
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata, kas põhikohtuasja iseloomustavaid asjaolusid silmas pidades esineb
selline õiguslik põhjendus, tuleb sellele kohtule anda hindamise läbiviimise tarvis siiski mõningat teavet, eelkõige seoses
konkreetsete asjaoludega, mille kohta ta on Euroopa Kohtule küsimused esitanud.
Kõnealuses kontekstis tuleb täpsustada, et selleks, et vastata küsimusele, kas Viking Gasi täidetud komposiitballoonide turustamisel
jäetakse mulje, et selle ettevõtja ja Kosan Gasi vahel on majanduslik seos, mis annaks viimasele õiguse niisugust turustamist
takistada, tuleb arvesse võtta balloonidele kinnitatud silte ning tingimusi, milles balloone vahetatakse.
Komposiitballoonidele kinnitatud sildid ja tingimused, milles balloone vahetatakse, ei tohi nimelt panna keskmist tarbijat,
kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, arvama, et põhikohtuasjas kõne all oleva kahe ettevõtja
vahel esineb seos või et gaas, millega balloonid taastäideti, pärineb Kosan Gasilt. Selleks et hinnata, kas niisugune väär
mulje on välistatud, tuleb arvesse võtta kõnealuse sektori praktikat ja eelkõige küsimust, kas tarbijad on harjunud sellega,
et gaasiballoone täidavad teised turustajad. Lisaks on mõistlik eeldada, et tarbijal, kes pöördub otse Viking Gasi poole kas
tühja gaasiballooni vahetamiseks täidetud ballooni vastu või omaenda ballooni täita laskmiseks, on lihtsamini võimalik olla
teadlik, et selle ettevõtja ja Kosan Gasi vahel puudub seos.
Mis puudutab asjaolu, et komposiitballoonid kannavad sõna- ja kujutismärki, mis seisnevad Kosan Gasi nimes ja logos ning mis
eelotsusetaotluse esitanud kohtu järelduste kohaselt jäävad hoolimata Viking Gasi poolt balloonidele kinnitatud siltidest
näha, siis tuleb märkida, et see on asjakohane, kuna see näib välistavat selle, et kõnealused sildid muudavad balloonide olukorda,
varjates nende päritolu.
Eespool toodust lähtuvalt tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 89/104 artikleid 5 ja 7 tuleb tõlgendada nii,
et need ei võimalda isikul, kellele kuuluva ainulitsentsi alusel võib ta kasutada korduvkasutatavaid gaasi komposiitballoone,
mille kuju on kaitstud ruumilise kaubamärgina ja millele litsentsisaaja on kandnud oma nime ja logo, mis on registreeritud
sõna- ja kujutismärgina, takistada seda, et pärast nende balloonide ostmist tarbijate poolt, kes seejärel on balloonides algselt
sisaldunud gaasi ära tarbinud, vahetab kolmas isik need balloonid tasu eest komposiitballoonide vastu, mis on täidetud gaasiga,
mis ei pärine litsentsisaajalt, välja arvatud juhul, kui litsentsisaaja saab tugineda õiguslikule põhjendusele direktiivi 89/104
artikli 7 lõike 2 tähenduses.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise
kohta artikleid 5 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et need ei võimalda isikul, kellele kuuluva ainulitsentsi alusel võib ta kasutada
korduvkasutatavaid gaasi komposiitballoone, mille kuju on kaitstud ruumilise kaubamärgina ja millele litsentsisaaja on kandnud
oma nime ja logo, mis on registreeritud sõna- ja kujutismärgina, takistada seda, et pärast nende balloonide ostmist tarbijate
poolt, kes seejärel on balloonides algselt sisaldunud gaasi ära tarbinud, vahetab kolmas isik need balloonid tasu eest komposiitballoonide
vastu, mis on täidetud gaasiga, mis ei pärine litsentsisaajalt, välja arvatud juhul, kui litsentsisaaja saab tugineda õiguslikule
põhjendusele direktiivi 89/104 artikli 7 lõike 2 tähenduses.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: taani.