CELEX: 62011TJ0653
Közös kül‑ és biztonságpolitika
Szíriával szemben hozott korlátozó intézkedések
A pénzeszközök befagyasztása
Megsemmisítés iránti kereset
Keresetindítási határidő
Részleges elfogadhatatlanság
Az eljáráshoz fűződő érdek
Bizonyítási teher
A megsemmisítés joghatásainak időbeli változtatása

A jogvita előzményei
A felperes, Aiman Jaber szír állampolgár, aki gépészmérnöki végzettséggel rendelkezik, és acél, építési anyagok, valamint mezőgazdasági termékek behozatala és kivitele területén végez kereskedelmi tevékenységet.
A 2011/273 határozat és a 442/2011 rendelet
Az Európai Unió Tanácsa – határozottan elítélve a Szíria különböző pontjain tartott békés tüntetések erőszakos leverését és felszólítva a szíriai biztonsági erőket az erőszakhoz fordulástól történő tartózkodásra – 2011. május 9‑én elfogadta a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/273/KKBP határozatot (
HL L 121., 11. o.
). Tekintettel a helyzet súlyosságára, a Tanács fegyverembargót, a belső elnyomás céljára felhasználható felszerelések kivitelének tilalmát és belépési korlátozásokat vezetett be az Európai Unió területére, valamint azon személyek és szervezetek pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztását, akik, illetve amelyek felelősek a szíriai civil lakosság elleni erőszakos fellépésekért.
A Szíriában a civil lakossággal szemben gyakorolt erőszakos elnyomásért felelős személyeknek, valamint a velük összeköttetésben álló természetes vagy jogi személyeknek és szervezeteknek a nevét a 2011/273 határozat melléklete említi. E határozat 5. cikkének (1) bekezdése értelmében valamely tagállamnak vagy az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének a javaslata alapján a Tanács módosíthatja az említett mellékletet. A felperes neve nem szerepel ebben a mellékletben.
Tekintettel arra, hogy a Szíriával szemben hozott bizonyos korlátozó intézkedések az EUM‑Szerződés hatálya alá tartoznak, a Tanács elfogadta a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2011. május 9‑i 442/2011/EU rendeletet (
HL L 121., 1. o.
). E rendelet lényegében azonos a 2011/273 határozattal, azonban előírja a befagyasztott pénzeszközök feloldására vonatkozó lehetőségeket. A szóban forgó elnyomásért felelősként vagy az említett felelősökkel kapcsolatban állóként elismert személyeknek, szervezeteknek és szerveknek az említett rendelet II. mellékletében szereplő jegyzéke megegyezik a 2011/273 határozat mellékletében szereplő jegyzékkel. A felperes neve nem szerepel e jegyzékben. A 442/2011 rendelet 14. cikkének (1) és (4) bekezdése értelmében amennyiben a Tanács úgy határoz, hogy egy természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet az említett korlátozó intézkedések hatálya alá von, ennek megfelelően módosítja a II. mellékletet, egyébiránt az ott szereplő jegyzéket rendszeresen és legalább 12 havonta felülvizsgálja.
A Tanács a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. augusztus 1‑jei 2011/488/KKBP végrehajtási határozattal (
HL L 199., 74. o.
) módosította a 2011/273 határozatot többek között a szóban forgó korlátozó intézkedéseknek más személyekre és szervezetekre történő alkalmazása érdekében. Az említett határozat mellékletében lévő táblázat 4. sorában a felperes nevén kívül különböző megjegyzések szerepelnek, közöttük az említett névnek a szóban forgó jegyzékbe történt felvételének időpontja – a jelen esetben „2011.8.1.” –, a születési hely, valamint a következő indokok:
„A Sabiba [helyesen: Sabiha] milícia révén kapcsolatban áll Mahir al‑Assaddal. Közvetlenül részt vett a polgári lakosság elleni erőszakos fellépésben és a Sabiba milícia koordinálásában [helyesen: a polgári lakosság elleni elnyomásban és erőszakos fellépésben, valamint a Sabiha milíciától függő csoportok koordinálásában].”
A Tanács ugyanezen a napon az EUMSZ 215. cikk (2) bekezdése, valamint a 2011/273 határozat alapján elfogadta a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló 755/2011/EU végrehajtási rendeletet (
HL L 99., 33. o.
). A felperes neve az említett végrehajtási rendelet mellékletében lévő táblázat 4. sorában szerepel, a 2011/488 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal.
A Tanács 2011. augusztus 2‑án az
Európai Unió Hivatalos Lapjában
közzétette a 2011/488 végrehajtási határozattal végrehajtott 2011/273 határozatban és a 755/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott 442/2011 rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek részére szóló értesítést (
HL C 227., 3. o.
).
A 2011/273 határozatot és a 442/2011 rendeletet is végrehajtották vagy módosították többek között a következő jogi aktusok, amelyek nem említik a felperes nevét a mellékletben szereplő jegyzékekben:
—
a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. május 23‑i 2011/302/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 136., 91. o.
), valamint a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. május 23‑i 504/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 136., 45. o.
);
—
a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. június 23‑i 2011/367/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 164., 14. o.
), valamint a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. június 23‑i 611/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 164., 1. o.
);
—
a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. augusztus 23‑i 2011/515/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 218., 20. o.
), valamint a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. augusztus 23‑i 843/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 218., 1. o.
);
—
a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. szeptember 2‑i 2011/522/KKBP tanácsi határozat (
HL L 228., 16. o.
), valamint a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. szeptember 2‑i 878/2011/EU tanácsi rendelet (
HL L 228., 1. o.
);
—
a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. szeptember 23‑i 2011/628/KKBP tanácsi határozat (
HL L 247., 17. o.
), valamint a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. szeptember 23‑i 950/2011/EU tanácsi rendelet (
HL L 247., 3. o.
);
—
a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. október 13‑i 2011/684/KKBP tanácsi határozat (
HL L 269., 33. o.
), valamint a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. október 13‑i 1011/2011/EU tanácsi rendelet (
HL L 269., 18. o.
);
—
a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. november 14‑i 2011/735/KKBP tanácsi határozat (
HL L 296., 53. o.
), valamint a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. november 14‑i 1150/2011/EU tanácsi rendelet (
HL L 296., 1. o.
);
—
a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. november 14‑i 2011/736/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 296., 55. o.
), valamint a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. november 14‑i 1151/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 296., 3. o.
);
—
a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. december 1‑jei 1244/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 319., 8. o.
).
A 2011/782 határozat és a 36/2012 rendelet
A Tanács a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2011/273 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. december 1‑jei 2011/782/KKBP határozattal (
HL L 319., 56. o.
) szükségesnek tartotta, hogy a szíriai helyzet súlyosságára tekintettel további korlátozó intézkedéseket vezessen be. Az egyértelműség érdekében a 2011/273 határozattal előírt intézkedéseket és a kiegészítő intézkedéseket egyetlen jogszabályba építették be. A 2011/782 határozat a 18. cikkében az Unió területére történő belépési korlátozásokat ír elő, 19. cikkében pedig azon személyek és szervezetek pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak a befagyasztását, akiknek, illetve amelyeknek a neve szerepel az I. mellékletében. A felperes neve az „A. Személyek” cím alatt a szóban forgó jegyzéket tartalmazó táblázat 34. sorában szerepel a 2011/488 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal.
A Tanács 2011. december 2‑án a Hivatalos Lapban közzétette a 2011/782 határozatban és az 1244/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott 442/2011 rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek részére szóló értesítést (
HL C 351., 14. o.
).
A 442/2011 rendeletet felváltotta a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról és a 442/2011 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. január 18‑i 36/2012/EU tanácsi rendelet (
HL L 16., 1. o.
). A felperes neve az ez utóbbi rendelet II. mellékletében lévő táblázat 34. sorában szerepel a 2011/488 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal.
A Tanács 2012. január 24‑én a Hivatalos Lapban közzétette a 2012/37/KKBP tanácsi végrehajtási határozattal végrehajtott, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782 határozatban és az 55/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelettel végrehajtott, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012 rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek részére szóló értesítést (
HL C 19., 5. o.
).
A 2011/782 határozatot és a 36/2012 rendeletet is végrehajtották vagy módosították többek között a következő jogi aktusok, amelyek nem említik a felperes nevét a mellékletben szereplő jegyzékekben:
—
a 2011/782 határozat módosításáról szóló, 2012. február 27‑i 2012/122/KKBP tanácsi határozat (
HL L 54., 14. o.
), valamint a 36/2012 rendelet módosításáról szóló, 2012. február 27‑i 168/2012/EU tanácsi rendelet (
HL L 54., 1. o.
);
—
a 2011/782 határozat végrehajtásáról szóló, 2012. március 23‑i 2012/172/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 87., 103. o.
), valamint a 36/2012 rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. március 23‑i 266/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 87., 45. o.
);
—
a 2011/782 határozat módosításáról szóló, 2012. április 23‑i 2011/206/KKBP tanácsi határozat (
HL L 110., 36. o.
);
—
a 2011/782 határozat végrehajtásáról szóló, 2012. május 14‑i 2012/256/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 126., 9. o.
), valamint a 36/2012 rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. május 14‑i 410/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 126., 3. o.
);
—
a 36/2012 rendelet módosításáról szóló, 2012. június 15‑i 509/2012/EU tanácsi rendelet (
HL L 156., 10. o.
);
—
a 2011/782 határozat módosításáról szóló, 2012. június 20‑i 2012/322/KKBP tanácsi határozat (
HL L 165., 45. o.
);
—
a 2011/782 határozat végrehajtásáról szóló, 2012. június 25‑i 2012/335/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 165., 80. o.
), a 36/2012 rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. június 25‑i 544/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 165., 20. o.
), valamint a 36/2012 rendelet módosításáról szóló, 2012. június 25‑i 545/2012/EU tanácsi rendelet (
HL L 165., 23. o.
);
—
a 2011/782 határozat módosításáról szóló, 2012. július 23‑i 2012/420/KKBP tanácsi határozat (
HL L 196., 59. o.
), a 2011/782 határozat végrehajtásáról szóló, 2012. július 23‑i 2012/424/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 196., 81. o.
), valamint a 36/2012 rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. július 23‑i 673/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 196., 8. o.
).
A 2012/739 határozat
A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2011/782 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. november 29‑i 2012/739/KKBP tanácsi határozattal (
HL L 330., 21. o.
) a szóban forgó korlátozó intézkedéseket egyetlen jogszabályba építették be. A felperes neve a 2012/739 határozat I. mellékletében lévő táblázat 33. sorában szerepel, a 2011/488 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal.
A Tanács 2012. november 30‑án a Hivatalos Lapban közzétette a 2012/739 határozatban, valamint az 1117/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelettel végrehajtott, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012 rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek részére szóló értesítést (
HL C 370., 6. o.
).
A 2012/739 határozat végrehajtásáról szóló, 2013. április 22‑i 2013/185/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 111., 77. o.
; helyesbítés:
HL L 127., 44. o.
) célja a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek – a 2012/739 határozat I. mellékletében szereplő – jegyzékének naprakésszé tétele. A felperes neve az I. mellékletben lévő táblázat 33. sorában szerepel, a 2011/488 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal.
A 36/2012 rendelet végrehajtásáról szóló, 2013. április 22‑i 363/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 111., 1. o.
; helyesbítés:
HL L 127., 27. o.
) a 2011/488 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkat és indokokat tartalmaz.
A Tanács 2013. április 23‑án a Hivatalos Lapban közzétette a 2013/185 végrehajtási határozattal végrehajtott 2012/739 határozatban és a 363/2013 végrehajtási rendelettel végrehajtott 36/2012 rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek részére szóló értesítést (
HL C 115., 5. o.
).
A 2013/255 határozat
A Tanács 2013. május 31‑én elfogadta a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozatot (
HL L 147., 14. o.
). A felperes neve az említett határozat I. mellékletében lévő táblázat 33. sorában szerepel, a 2011/488 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal.
A Tanács 2013. június 1‑jén a Hivatalos Lapban közzétette a 2013/255 határozatban és 36/2012 rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek részére szóló értesítést (
HL C 155., 1. o.
).
Az eljárás és a felek kérelmei
A felperes a Törvényszék Hivatalához 2011. december 26‑án benyújtott keresetlevéllel előterjesztette a jelen megsemmisítés iránti keresetet az említett keresetlevél benyújtása napjáig végrehajtott vagy módosított – beleértve valamennyi módosító vagy végrehajtó határozatot – 2011/273 határozattal, az e keresetlevél benyújtása napjáig végrehajtott vagy módosított – beleértve valamennyi módosító vagy végrehajtó rendeletet – 442/2011 rendelettel, valamint a kérdéses keresetlevél benyújtása napjáig végrehajtott vagy módosított 2011/782 határozattal szemben, amennyiben e jogi aktusok a felperesre vonatkoznak.
A Törvényszék Hivatalához 2011. december 26‑án benyújtott külön beadványával a felperes a Törvényszék eljárási szabályzatának 76a. cikke alapján gyorsított eljárás iránti kérelmet terjesztett elő.
A Törvényszék (hatodik tanács) 2012. március 29‑i határozatával a gyorsított eljárás iránti kérelmet elutasította.
2012. február 20‑án a Tanács ellenkérelmet nyújtott be a Törvényszék Hivatalához.
A Törvényszék Hivatalához 2012. február 13‑án benyújtott beadványban a felperes azt kérte, hogy engedélyezzék a kereseti kérelmei módosítását a 2011/782 határozat végrehajtásáról szóló, 2012. január 23‑i 2012/37/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL L 19., 33. o.
), a 36/2012 rendelet 33. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. január 23‑i 55/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL L 19., 6. o.
), valamint a 36/2012 rendelet tekintetében. A Törvényszék Hivatalához 2012. március 16‑án benyújtott levélben a Tanács ismertette a felperes kérelmével kapcsolatos észrevételeit, és többek között azt állította egyrészt, hogy a kérelemmel érintett első két jogi aktus nem említi a felperest, másrészt pedig azt, hogy a keresetet a 36/2012 rendelettel szemben késedelmesen terjesztették elő. A Törvényszék a 2012. április 4‑i határozattal engedélyezte a felperes számára azt, hogy a kereseti kérelmei módosítása iránti, azonban a 36/2012 rendeletre korlátozódó beadványt nyújtson be. A felperes a kereseti kérelmek módosítása iránti beadványt 2012. június 15‑én nyújtotta be az említett Hivatalhoz. Az e Hivatalhoz 2012. június 29‑én benyújtott levélben a Tanács előterjesztette a kereseti kérelmek módosítása iránti ezen beadvánnyal kapcsolatos észrevételeit.
A Törvényszék Hivatalához 2012. március 30‑án benyújtott beadványban a felperes azt kérte, hogy engedélyezzék a kereseti kérelmei módosítását a 168/2012 rendelet, a 2012/122 határozat, a 266/2012 végrehajtási rendelet, valamint a 2012/172 végrehajtási határozat tekintetében. Az említett Hivatalhoz 2014. április 24‑én benyújtott levélben a Tanács előterjesztette a felperes kérelmével kapcsolatos észrevételeit, és azt állította, hogy a kérelemmel érintett jogi aktusok nem említik a felperest. A Törvényszék a 2012. június 1‑jei határozattal úgy döntött, hogy nem engedélyezi a kereseti kérelmek módosítása iránti beadvány benyújtását.
A Törvényszék Hivatalához 2012. május 24‑én benyújtott beadványban a felperes azt kérte, hogy engedélyezzék a kereseti kérelmei módosítását a 2012/206 határozat tekintetében. A felperes a kereseti kérelmek módosítása iránti beadványt 2012. június 22‑én nyújtotta be az említett Hivatalhoz. Az e Hivatalhoz 2012. július 3‑án benyújtott levélben a Tanács ellenezte a kereseti kérelmek módosítását, mivel az említett határozat nem hivatkozott a felperesre.
A Törvényszék Hivatalához 2012. június 22‑én benyújtott beadványban a felperes azt kérte, hogy engedélyezzék a kereseti kérelmei módosítását a 2012/256 végrehajtási határozat, valamint a 410/2012 végrehajtási rendelet tekintetében. A felperes a kereseti kérelmek módosítása iránti beadványt 2012. július 23‑án nyújtotta be az említett Hivatalhoz. Az e Hivatalhoz 2012. augusztus 9‑én benyújtott levélben a Tanács ellenezte a kereseti kérelmek módosítását, mivel e jogi aktusok nem említették a felperest.
A Törvényszék Hivatalához 2012. július 31‑én benyújtott beadványban a felperes úgy módosította kereseti kérelmeit, hogy az 509/2012 rendelet, a 2012/322 határozat, a 2012/335 végrehajtási határozat, a 2012/544 végrehajtási rendelet, az 545/2012 rendelet, a 673/2012 végrehajtási rendelet, a 2012/420 határozat és a 2012/424 végrehajtási határozat megsemmisítését is kérte. A Törvényszék Hivatalához 2012. augusztus 9‑én benyújtott levélben a Tanács ellenezte a kereseti kérelmek módosítását, mivel e jogi aktusok nem említették a felperest.
A Törvényszék Hivatalához 2012. december 7‑én benyújtott beadványban a felperes azt kérte, hogy engedélyezzék a kereseti kérelmei módosítását a 2012/739 határozat tekintetében. A felperes a kereseti kérelmek módosítása iránti beadványt 2013. január 7‑én nyújtotta be az említett Hivatalhoz. Az e Hivatalhoz 2013. január 21‑én benyújtott levélben a Tanács nem kifogásolta a kereseti kérelmek említett módosítását.
A Törvényszék Hivatalához 2013. május 24‑én benyújtott beadványban a felperes azt kérte, hogy engedélyezzék a kereseti kérelmei módosítását a 2012/739 határozat módosításáról szóló, 2013. február 28‑i 2013/109/KKBP tanácsi határozat (
HL L 58., 8. o.
), a 36/2012 rendelet módosításáról szóló, 2013. április 10‑i 325/2013/EU tanácsi rendelet (
HL L 102., 1. o.
), a 2013/185 végrehajtási határozat, a 2012/739 határozat módosításáról szóló, 2013. április 22‑i 2013/186/KKBP tanácsi határozat (
HL L 111., 101. o.
), valamint a 363/2013 végrehajtási rendelet tekintetében. Az említett Hivatalhoz 2013. június 24‑én benyújtott beadványban a felperes módosította a kereseti kérelmeit úgy, hogy kizárólag ez utóbbi rendelet, a 2013/185 végrehajtási határozat, valamint a 2013/255 határozat megsemmisítését kérte. Az e Hivatalhoz 2013. július 17‑én benyújtott levélben a Tanács nem kifogásolta a kereseti kérelmek említett módosítását.
Mivel módosult a Törvényszék tanácsainak az összetétele, az előadó bírót a hetedik tanácshoz osztották be, következésképpen a jelen ügyet ennek a tanácsnak osztották ki.
Az előadó bíró jelentése alapján a Törvényszék úgy határozott, hogy megnyitja a szóbeli szakaszt, és az eljárási szabályzat 64. cikkében előírt pervezető intézkedések keretében felhívta a feleket arra, hogy bizonyos írásbeli kérdésekre válaszoljanak, valamint hogy bizonyos dokumentumokat nyújtsanak be. A Tanács eleget tett e kérelemnek. Ellenben a felperes jogi képviselője arról tájékoztatta a Törvényszéket, hogy nem válaszol az írásban feltett kérdésekre.
A Törvényszék a 2014. június 11‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előterjesztéseit és az általa feltett kérdésekre adott válaszaikat.
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
az őt érintő részében semmisítse meg a 2011/273 határozatot, a 442/2011 rendeletet, a 2011/302 végrehajtási határozatot, az 504/2011 végrehajtási rendeletet, a 2011/367 végrehajtási határozatot, a 611/2011 végrehajtási rendeletet, a 2011/488 végrehajtási határozatot, a 755/2011 végrehajtási rendeletet, a 2011/515 végrehajtási határozatot, a 843/2011 végrehajtási rendeletet, a 2011/522 határozatot, a 878/2011 rendeletet, a 2011/628 határozatot, a 950/2011 rendeletet, a 2011/684 határozatot, az 1011/2011 rendeletet, a 2011/735 határozatot, a 2011/736 végrehajtási határozatot, az 1150/2011 rendeletet, az 1151/2011 végrehajtási rendeletet, a 2011/782 határozatot, az 1244/2011 végrehajtási rendeletet, a 36/2012 rendeletet, a 2012/206 határozatot, a 2012/256 végrehajtási határozatot, a 410/2012 végrehajtási rendeletet, az 509/2012 rendeletet, a 2012/322 határozatot, a 2012/335 végrehajtási határozatot, az 544/2012 végrehajtási rendeletet, az 545/2012 rendeletet, a 2012/420 határozatot, a 2012/424 végrehajtási határozatot, a 673/2012 végrehajtási rendeletet, a 2012/739 határozatot, a 2013/185 végrehajtási határozatot, a 363/2013 végrehajtási rendeletet és a 2013/255 határozatot;
—
kötelezze a Tanácsot a költségek viselésére.
A Tanács azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
állapítsa meg a 36/2012 rendeletet, a 2012/206 határozatot, a 410/2012 végrehajtási rendeletet, a 2012/256 végrehajtási határozatot, az 509/2012 rendeletet, a 2012/322 határozatot, a 2012/335 végrehajtási határozatot, a 2012/544 végrehajtási rendeletet, az 545/2012 rendeletet, a 673/2012 végrehajtási rendeletet, a 2012/420 határozatot és a 2012/424 végrehajtási határozatot érintő kereseti kérelmek módosításának elfogadhatatlanságát;
—
utasítsa el a keresetet;
—
kötelezze a felperest a költségek viselésére.
A jogkérdésről
Az elfogadhatóságról
A Tanács az eljárási szabályzat 114. cikke alapján kifogás emelése nélkül a jelen kereset részleges elfogadhatatlanságára hivatkozik, amely a kereset előterjesztésének a késedelmén, valamint a felperes eljáráshoz fűződő érdekének a hiányán alapul.
A kereset elkésettségéről
Az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése értelmében a megsemmisítés iránti keresetet, az esettől függően, a megtámadott jogi aktus kihirdetésétől vagy a felperessel történő közlésétől, illetve ennek hiányában attól a naptól számított két hónapon belül kell előterjeszteni, amikor arról a felperes tudomást szerzett. Az eljárási szabályzat 102. cikkének 1. §‑a szerint, ha intézmény által hozott jogi aktus elleni eljárás kezdeményezésére nyitva álló határidő a jogi aktus kihirdetésével kezdődik, ezt a határidőt ennek a jogi aktusnak az
Európai Unió Hivatalos Lapjában
való kihirdetésétől számított tizennegyedik nap végétől kell számítani. Ugyanezen eljárási szabályzat 102. cikke 2. §‑a rendelkezéseinek megfelelően e határidő továbbá a távolságra tekintettel tíznapos átalány‑határidővel meghosszabbodik.
Egyébiránt a korlátozó intézkedések tárgyában az említett intézkedéseket valamely személy vagy szervezet tekintetében előíró jogi aktussal szembeni megsemmisítés iránti kereset előterjesztésének a határideje kizárólag e jogi aktusnak az érdekelttel – amennyiben a címe ismert – való egyedi közlésének az időpontjától vagy pedig értesítésnek a Hivatalos Lapban történő közzétételétől kezdődik, amennyiben lehetetlen volt e jogi aktusnak az érdekelttel való közvetlen közlése (a Bíróság C‑478/11. P–C‑482/11. P. sz., Gbagbo és társai kontra Tanács egyesített ügyekben 2013. április 23‑án hozott ítéletének 59–62. pontja).
Mivel az eljárási szabályzat a 102. cikkének 1. §‑ában egy tizennégy napos kiegészítő határidőt ír elő a Hivatalos Lapban kihirdetett jogi aktusokkal szembeni keresetek előterjesztésére, arra kell következtetni, hogy e rendelkezést kell alkalmazni analógia útján akkor is, ha a keresetindítási határidőt megindító esemény az említett jogi aktusokra vonatkozó értesítés, amelyet szintén közzétettek a Hivatalos Lapban. Ugyanazon indokok ugyanis, amelyek alátámasztották a tizennégy napos kiegészítő határidő biztosítását a kihirdetett jogi aktusok tekintetében, érvényesek a közzétett értesítéseket illetően is, az egyedi közlésekkel ellentétben (a Törvényszék T‑174/12. és T‑80/13. sz., Syrian Lebanese Commercial Bank kontra Tanács egyesített ügyekben 2014. február 4‑én hozott ítéletének 64. és 65. pontja).
Először a keresetlevelet tekintve meg kell állapítani, hogy azt a Törvényszék Hivatalához 2011. december 26‑án nyújtották be.
Egyrészt, amennyiben a felperes a keresetlevélben a 2011/488 végrehajtási határozattal végrehajtott 2011/273 határozat, valamint a 755/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott 442/2011 rendelet megsemmisítését kéri, meg kell állapítani, hogy a keresetet késedelmesen terjesztették elő.
A Tanács ugyanis nem tájékoztatta egyedi közlés útján a felperest. Ugyanakkor a Tanács a 2011. augusztus 2‑án a Hivatalos Lapban közzétett értesítéssel felhívta a 2011/488 végrehajtási határozattal végrehajtott 2011/273 határozatban és a 755/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott 442/2011 rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek figyelmét (lásd a fenti 7. pontot). Következésképpen a kereset előterjesztésére nyitva álló határidő 2011. október 26‑án járt le, tehát jóval a keresetlevél benyújtásának az időpontját megelőzően.
A felperes mindamellett azt rója fel a Tanácsnak, hogy az utóbbi nem közölte vele egyedileg a 2011/488 végrehajtási határozattal végrehajtott 2011/273 határozatot, valamint a 755/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott 442/2011 rendeletet. E tekintetben azt állítja, hogy azon állítás, amely szerint a Tanács nem ismerte a címét, ellentmondásban áll azzal, hogy bizonyítottan üzletember, valamint a szíriai gazdasági eliten belül köztudomásúan ismert személyiség. Továbbá állítja, hogy a kereset előterjesztésének a határideje csak a Tanács előtti felülvizsgálati eljárást követően kezdődik, amelyet a jelen ügyben csak 2012. január 5‑én szüntették meg, amely időpontban a Tanács első alkalommal válaszolt a felperes felülvizsgálat iránti kérelmére.
Ami a felperes azon érvelését illeti, amely szerint a határozatokat egyedileg kellett volna közölni vele, mivel a címe ismert volt, először is meg kell állapítani, hogy a 2011/273 határozat 5. cikkének (2) bekezdése kimondja, hogy a Tanács – amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben pedig értesítés közzététele útján – közli határozatát és nevének a korlátozó intézkedésekkel érintett személyek és szervezetek jegyzékébe történő felvételének okait az érintett személlyel vagy szervezettel, lehetővé téve számára, hogy észrevételeket tegyen.
Egyébiránt emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a Tanács nem választhatja meg önkényesen határozatainak az érintett személyekkel való közlésének módját. A fent hivatkozott Gbagbo és társai kontra Tanács egyesített ügyekben hozott ítélet 61. pontjából ugyanis kitűnik, hogy a Bíróság csak azon esetekben engedte meg a megsemmisíteni kért jogi aktusok közvetett közlését valamely értesítésnek a Hivatalos Lapban történő közzététele útján, amikor a Tanács számára lehetetlen a közlés.
A jelen ügyben az a tény, hogy a Tanács nem tájékoztatta egyedi közlés útján a felperest, nem róható fel neki. Meg kell ugyanis állapítani, hogy az uniós intézmények Szíriában nem rendelkeznek korlátlan erőforrásokkal a korlátozó intézkedések rendszerével érintett valamennyi természetes személy lakcímének felkutatása tekintetében, különösen lázadások idején. Egyébiránt igazolt a Tanács abban álló gyakorlata, hogy a közléseket a természetes személyek részére kizárólag a magáncímükre küldi el, nem pedig a munkavégzési helyüknek a címére, mivel ha nem így tenne, az azzal a kockázattal járna, hogy a közlést felbontják és azt az érintett számára harmadik személyek elolvassák, pedig a korlátozó intézkedések érzékeny területnek minősülnek. A Tanácsnak tehát a jelen ügy körülményei között nem volt más választása, mint az, hogy értesítésnek a Hivatalos Lapban történő közzététele útján közölje a felperes nevének a korlátozó intézkedésekkel érintett személyek jegyzékébe történő felvételét.
Ami a felperes azon állítását illeti, amely szerint a kereset előterjesztésének a határideje csak a Tanács előtti felülvizsgálati eljárást követően kezdődik, azt el kell utasítani. E tekintetben elegendő emlékeztetni arra, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése alapján az uniós intézmények által hozott jogi aktus elleni eljárás kezdeményezésére nyitva álló határidő a megtámadott jogi aktus kihirdetésétől vagy a felperessel történő közlésétől, illetve ennek hiányában attól a naptól számított két hónap, amikor arról a felperes tudomást szerzett. A felülvizsgálati eljárás keretében a Tanácshoz fordulás lehetősége következésképpen nem térhet el az ilyen szabálytól. E tekintetben meg kell állapítani, hogy az álladó ítélkezési gyakorlat szerint csak kivételes esetben, a Bíróság alapokmánya 45. cikkének második bekezdése szerinti előre nem látható körülmények vagy
vis maior
fennállásakor lehet eltérni az eljárási határidőkre vonatkozó szabályok alkalmazásától, mivel ezeknek a szabályoknak a szigorú alkalmazása felel meg a jogbiztonság követelményének, és annak, hogy az igazságszolgáltatásban el kell kerülni minden hátrányos megkülönböztetést vagy önkényes eljárást (lásd ebben az értelemben a Bíróság
42/85. sz., Cockerill-Sambre kontra Bizottság ügyben 1985. november 26-án hozott ítéletének [EBHT 1985., 3749. o.]
10. pontját, valamint a Bíróság
C-59/91. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben 1992. február 5-én hozott végzésének [EBHT 1992., I-525. o.]
8. pontját és a
C-239/97. sz., Írország kontra Bizottság ügyben 1998. május 7-én hozott végzésének [EBHT 1998., I-2655. o.]
7. pontját).
Másrészt, amennyiben a felperes a keresetlevélben a 2011/782 határozat megsemmisítését kéri, a keresetet az eljárási szabályzat 102. cikkének 2. §‑ával összefüggésben értelmezett EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt határidőket tiszteletben tartva terjesztették elő. E tekintetben meg kell állapítani, hogy mivel egyrészt a Tanács a Hivatalos Lapban december 2‑án közzétett értesítés útján felhívta az említett határozattal érintett személyek és szervezetek figyelmét (lásd a fenti 10. pontot), valamint mivel a keresetlevelet 2011. december 26‑án nyújtották be, a keresetet e határozat tekintetében megfelelő időben terjesztették elő. Következésképpen nem szükséges olyan egyéb tényezők figyelembevétele, mint a Hivatalos Lapban történő közzététel időpontja vagy a felperessel való egyedi közlés időpontja.
Következésképpen a keresetlevél nem tekinthető megfelelő időben benyújtottnak a 2011/488 végrehajtási határozottal végrehajtott 2011/273 határozat, valamint a 755/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott 442/2011 rendelet megsemmisítése iránti kérelem tekintetében. Ellenben a 2011/782 határozat tekintetében a keresetlevél megfelelő időben benyújtott.
Másodszor a kereseti kérelmek módosítása iránti kérelmeket illetően meg kell állapítani, hogy azokat az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése alapján megfelelően időben nyújtották be (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑110/12. sz., Iranian Offshore Engineering & Construction kontra Tanács ügyben 2013. szeptember 6‑án hozott ítéletének 16. és 17. pontját). Az említett kérelmek mindegyikét ugyanis a jogi aktus elfogadásának időpontjától számított két hónapon belül nyújtották be (lásd a fenti 25–31. pontot). Következésképpen nem szükséges olyan egyéb tényezők figyelembevétele, mint a Hivatalos Lapban történő közzététel időpontja vagy a felperessel való egyedi közlés időpontja.
A fentiekre tekintettel a kereseti kérelmek módosítása iránti valamennyi kérelmet
ratione temporis
elfogadhatónak kell tekinteni.
Az eljáráshoz fűződő érdekről
Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében „[b]ármely természetes vagy jogi személy az első és második bekezdésben említett feltételek mellett eljárást indíthat a neki címzett vagy az őt közvetlenül és személyében érintő jogi aktusok ellen, továbbá az őt közvetlenül érintő olyan rendeleti jellegű jogi aktusok ellen, amelyek nem tartalmaznak végrehajtási intézkedéseket”.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a valamely természetes vagy jogi személy által előterjesztett megsemmisítés iránti kereset elfogadhatósága attól a feltételtől függ, hogy az a megtámadott jogi aktus megsemmisítéséhez létrejött és fennálló érdeket igazol (a Bíróság
C-174/99 P. sz., Parlament kontra Richard ügyben 2000. július 13-án hozott ítéletének [EBHT 2000., I-6189. o.]
33. pontja, valamint a Törvényszék
T-310/00. sz., MCI kontra Bizottság ügyben 2004. szeptember 28-án hozott ítéletének [EBHT 2004., II-3253. o.]
44. pontja).
Az eljáráshoz fűződő érdeknek a bírósági határozat kihirdetéséig fenn kell maradnia, amely feltételezi, hogy a kereset a tárgyánál és a várt eredményénél fogva alkalmas arra, hogy az azt kezdeményező fél számára előnnyel járjon (a Bíróság
C-362/05. P. sz., Wunenburger kontra Bizottság ügyben 2007. június 7-én hozott ítéletének [EBHT 2007., I-4333. o.]
42. pontja, valamint a Törvényszék T‑255/11. sz., Fellah kontra Tanács ügyben 2011. december 7‑én hozott végzésének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 12. pontja).
Ezen előny kötődhet mind az anyagi érdekekhez, mind pedig az erkölcsi érdekekhez és az érdekelt jövőbeli kilátásaihoz (lásd ebben az értelemben a Bíróság
35/72. sz., Kley kontra Bizottság ügyben 1973. június 27-én hozott ítéletének [EBHT 1973., 679. o.]
4. pontját, valamint a Törvényszék
T-78/96. és T-170/96. sz., W kontra Bizottság egyesített ügyekben 1998. május 28-án hozott ítéletének [EBHT 1998., I-A-239. o.
és II‑745. o.] 47. pontját).
A jelen ügyben a Tanács azt állítja, hogy a kereset elfogadhatatlan azon jogi aktusok tekintetében, amelyek nem említik a felperest, mivel az utóbbi következésképpen nem rendelkezik eljáráshoz fűződő érdekkel. Hasonlóan arra hivatkozik, hogy a 2011/273 határozatot érintő megsemmisítés iránti kérelem az eljáráshoz fűződő érdek hiánya miatt elfogadhatatlan, tekintettel arra, hogy e jogi aktust a 2011/782 határozat hatályon kívül helyezte és felváltotta.
– A felperes nevét nem említő jogi aktusokról
Először azon jogi aktusokat illetően, amelyek tekintetében a felperes nem rendelkezik eljáráshoz fűződő érdekkel abból az okból, hogy azok nem említik a nevét, meg kell állapítani, hogy a keresetlevélben az összes megtámadott jogi aktus közül kizárólag a 2011/273 határozatot hatályon kívül helyező 2011/782 határozat hivatkozik kifejezetten a felperesre a mellékleteiben. Következésképpen a felperesnek az említett keresetlevél benyújtásakor igazolta az ahhoz fűződő érdekét, hogy a Törvényszéktől e jogi aktus megsemmisítését kérje, tekintettel arra, hogy e megsemmisítés a felperes számára nevének a Szíriával szemben hozott korlátozó intézkedésekkel érintett személyek és szervezetek jegyzékeiből való törlésével járhat.
Másodszor a kereseti kérelmek módosítása iránti beadványok keretében megtámadott jogi aktusokat tekintve a felperes a Tanács által elfogadott, a 2011/782 határozatot és a 36/2012 rendeletet, valamint a 2012/739 határozatot és a 2013/255 határozatot végrehajtó vagy módosító több jogi aktus megsemmisítését kéri.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy kizárólag a 363/2013 végrehajtási rendelettel végrehajtott 36/2012 rendelet, a 2013/185 végrehajtási határozattal végrehajtott 2012/739 határozat, valamint a 2013/255 határozat hivatkozik kifejezetten a felperesre. E jogi aktusok esetében ugyanis vagy a felperes nevét vették fel a korlátozó intézkedésekre vonatkozó, az alap jogi aktusokhoz mellékelt jegyzékekbe, vagy pedig az említett jegyzékbe vételekre vonatkozó megjegyzéseket váltották fel. Ezért meg kell állapítani, hogy a felperes e jogi aktusok tekintetében továbbra is rendelkezik eljáráshoz fűződő érdekkel, tekintettel arra, hogy megsemmisítésük nevének a szóban forgó jegyzékekből való törlésével jár. Ellenben nem ez az eset áll fenn a kereseti kérelmek módosítása iránti beadványokban említett egyéb jogi aktusok tekintetében, amelyek egyáltalán nem említik a felperest.
Következésképpen a fenti 50., 52., 58. és 60. pontban levont következtetésekre tekintettel a keresetet mint elfogadhatatlant el kell utasítani, amennyiben azt a következő jogi aktusokkal szemben terjesztették elő:
—
a 2011/302 végrehajtási határozattal, a 2011/367 végrehajtási határozattal, a 2011/515 végrehajtási határozattal és a 2011/736 végrehajtási határozattal végrehajtott, valamint a 2011/522 határozattal, a 2011/628 határozattal, a 2011/684 határozattal és a 2011/735 határozattal módosított 2011/273 határozat;
—
az 504/2011 végrehajtási rendelettel, a 611/2011 végrehajtási rendelettel, a 843/2011 végrehajtási rendelettel, az 1151/2011 végrehajtási rendelettel és az 1244/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott, valamint a 878/2011 rendelettel, a 950/2011 rendelettel, az 1011/2011 rendelettel és az 1150/2011 rendelettel módosított 442/2011 rendelet;
—
a 2011/782 határozatot végrehajtó vagy módosító 2012/256 végrehajtási határozat, 2012/335 végrehajtási határozat, 2012/424 végrehajtási határozat, 2012/206 határozat, 2012/322 határozat és 2012/420 határozat;
—
a 36/2012 rendeletet végrehajtó vagy módosító 410/2012 végrehajtási rendelet, 2012/544 végrehajtási rendelet, 673/2012 végrehajtási rendelet, 509/2012 rendelet, 545/2012 rendelet és 325/2013 rendelet.
– A hatályon kívül helyezett és felváltott jogi aktusokról
Azon jogi aktusokat illetően, amelyek tekintetében a felperes nem rendelkezik eljáráshoz fűződő érdekkel abból az okból, hogy azok már nincsenek hatályban, meg kell állapítani a Tanácshoz hasonlóan, hogy a 2011/782 határozatot hatályon kívül helyezte és felváltotta a 2012/739 határozat, valamint hogy ez utóbbi 31. cikke (1) bekezdésének megfelelően 2013. június 1‑je óta már nincs hatályban.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a 2011/782 határozat és a 2012/739 határozat hatályon kívül helyezésük időpontjától, valamint azon időponttól kezdve, amikor hatályukat vesztették, már nem váltanak ki joghatásokat.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a megsemmisítés iránti keresettel összefüggésben a felperesnek továbbra is érdeke fűződhet az eljárás során hatályon kívül helyezett jogi aktus megsemmisítéséhez, ha e jogi aktus megsemmisítése eredményénél fogva továbbra is jogkövetkezményeket válthat ki (lásd a Törvényszék T‑497/10. sz., Divandari kontra Tanács ügyben 2013. január 14‑én hozott végzésének 19. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Valamely felperes eljáráshoz fűződő érdekének fennmaradását
in concreto
kell értékelni, figyelembe véve különösen a hivatkozott jogellenesség következményeit, valamint az állítólagosan elszenvedett kár jellegét (a Bíróság C‑183/12. P. sz., Ayadi kontra Bizottság ügyben 2013. június 6‑án hozott ítéletének 63. pontja).
Márpedig magának a felperesnek kell a hatályon kívül helyezett jogi aktusok tekintetében az eljáráshoz fűződő érdeket igazolnia (a Törvényszék T‑413/12. sz., Post Invest Europe kontra Bizottság ügyben 2013. május 15‑én hozott végzésének 22. pontja).
A jelen esetben sem a jelen ügy irataiból, sem pedig a felperes által e tekintetben a tárgyaláson adott válaszokból nem következik, hogy a már hatályban nem lévő megtámadott jogi aktusok megsemmisítése továbbra is előnnyel járhat a számára. E tekintetben különösen azt kell megállapítani, hogy a felperes a válaszban nem reagált a Tanács által az ellenkérelmében felvetett azon érvekre, amelyek szerint a felperes a hatályon kívül helyezett jogi aktusok tekintetében már nem rendelkezik eljáráshoz fűződő érdekkel. Ebben az összefüggésben a felperes a fenti 66. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak megfelelően nem igazolta az eljáráshoz fűződő érdekét (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑128/12. és T‑182/12. sz., HTTS kontra Tanács egyesített ügyekben 2013. június 12‑én hozott ítéletének 34. és 35. pontját, valamint a T‑42/12. és T‑181/12. sz., Bateni kontra Tanács egyesített ügyekben 2013. szeptember 6‑án hozott ítéletének 31. és 32. pontját).
Ebből az következik, hogy a felperes a 2011/782 határozat, a 2012/739 határozat és a 2013/185 határozat tekintetében nem pontosította az eljáráshoz fűződő érdekét. A Törvényszék következésképpen úgy véli, hogy már nem szükséges határozni a jelen keresetről annyiban, amennyiben az e jogi aktusok ellen irányul.
Az elfogadhatóságra vonatkozó következtetés
A fenti 37–68. pontban tett értékelésekre tekintettel a jelen kereset kizárólag a 36/2012 rendelet, a 363/2013 végrehajtási rendelet és a 2013/255 határozat tekintetében elfogadható, amennyiben e jogi aktusok a felperesre vonatkoznak (a továbbiakban: megtámadott jogi aktusok).
Az ügy érdeméről
Keresetének alátámasztása érdekében a felperes két jogalapot hoz fel. Az első jogalap a védelemhez való jog, az indokolási kötelezettség, a meghallgatáshoz való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog megsértésén alapul. A második jogalap a tulajdonhoz való jog és a gazdasági szabadság megsértésén alapul.
A felperes az első jogalapjával azt rója fel a Tanácsnak, hogy az utóbbi megsértette a védelemhez való jogát, az indokolási kötelezettséget, a meghallgatáshoz való jogát és a hatékony bírói jogvédelemhez való jogát. E tekintetben megállapítja, hogy az ítélkezési gyakorlatnak megfelelően az alapvető jogok az uniós jog általános elveinek szerves részét képezik, ezért az említett jogok tiszteletben tartása az Unió által elfogadott jogi aktusok jogszerűségének a feltétele.
E tekintetben a felperes lényegében három kifogást hoz fel.
Először a felperes azt rója fel a Tanácsnak, hogy az utóbbi semmilyen hivatalos értesítést nem közölt vele, amely lehetővé tenné számára azt, hogy megismerje nevének a megtámadott jogi aktusokkal előírt korlátozó intézkedésekkel érintett személyek jegyzékeibe történő felvételének indokait. A felperes azt állítja, hogy a hatékony bírói jogvédelemhez való jog különösen azt foglalja magában, hogy a Tanácsnak közölnie kell a korlátozó intézkedésekkel érintett személlyel vagy szervezettel a nevének az említett jegyzékekbe történő felvételét vezérlő indokokat. Egyébiránt hangsúlyozza, hogy a Tanács nem válaszolt a kérdéseire, csupán nevének az ezen jegyzékekben történő fenntartásának a megerősítésére szorítkozott.
Másodszor a felperes arra hivatkozik, hogy a Tanács a jelen ügyben homályos és általános megfontolások előadására szorítkozott nevének a szóban forgó jegyzékekbe történő felvételének az igazolása érdekében. E tekintetben emlékeztet arra, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint, tekintettel arra, hogy a korlátozó intézkedésekkel érintett személyek és szervezetek nem rendelkeznek előzetes meghallgatáshoz való joggal, annál is inkább fontos az indokolási kötelezettség tiszteletben tartása. Ezen indokolásnak nemcsak az érintett jogi aktus alkalmazásának jogalapjára, hanem azokra az egyedi és konkrét okokra is vonatkoznia kell, amelyek miatt a Tanács mérlegelési jogköre gyakorlása során úgy ítéli meg, hogy az érintett személyek vagy szervezetek tekintetében meg kell hozni a korlátozó intézkedéseket. Végül azt állítja, hogy az uniós jogi aktusok indokolásának az elégtelenségét nem segíthetik ki az uniós bíróság előtti eljárás keretében felhozott magyarázatok.
Harmadszor a felperes vitatja nevének a szóban forgó jegyzékekbe történt felvételének indokait, és azt állítja, hogy a Tanács nem tett eleget az e tekintetben rá háruló bizonyítási tehernek.
A Tanács vitatja a felperes érveit.
A Törvényszék úgy véli, hogy mindenekelőtt a harmadik kifogást célszerű megvizsgálni.
A harmadik kifogás alátámasztása érdekében a felperes arra hivatkozik, hogy a Tanács nem bizonyította a jogilag megkövetelt módon azon indokokat, amelyek igazolják nevének a szóban forgó jegyzékekbe történő felvételét. Azt rója fel a Tanácsnak, hogy az utóbbi nem nyújtott be bizonyítékokat a Mahir al‑Assaddal és a Sabiha milíciával való kapcsolatairól. A felperes hangsúlyozza, hogy a Tanácsra hárul a bizonyítási teher, valamint hogy az utóbbi nem alapozhat vélelmekre.
A Tanács először is emlékeztet arra, hogy a Törvényszéknek a korlátozó intézkedések területén az uniós intézmények által elfogadott határozatok jogszerűsége tekintetében csak korlátozott felülvizsgálatot kell gyakorolnia. Ezt követően azt állítja, hogy a felperes nevének a szóban forgó jegyzékekbe történt felvétele igazolt, mivel különösen a rezsimmel összeköttetésben álló azon személyekhez tartozik, akik, illetve amelyek részt vesznek az emberi jogok megsértésében. E tekintetben megállapítja, hogy a felperes a valamely tagállam által szolgáltatott, „EU bizalmas[ként]” osztályozott információk alapján került a pénzeszközök befagyasztására vonatkozó intézkedés hatálya alá. A „nyitott[nak]” mondott forrásokból származó információkra is hivatkozik. Úgy véli, hogy noha a felperes vitatja az indokolás pontosságát, nem hozott fel semmilyen olyan információt, amely az indokolás pontatlanságát bizonyíthatná.
Az ítélkezési gyakorlat szerint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében biztosított bírósági felülvizsgálat hatékonysága különösen azt követeli meg, hogy azon indokok jogszerűsége vizsgálatának keretében, amelyeken valamely meghatározott személy nevének a szankciókkal érintett személyek listáira történő felvételére vagy a listán történő fenntartására vonatkozó határozat alapul, az uniós bíróság meggyőződjön arról, hogy e határozat kellően biztos ténybeli alappal rendelkezik. Ez magában foglalja az említett határozat alapjául szolgáló indokolásban hivatkozott tények ellenőrzését, amely folytán a bírósági felülvizsgálat nem a hivatkozott indokok absztrakt valószínűségének értékelésére korlátozódik, hanem arra irányul, hogy ezen indokok – vagy legalább azok közül egy, ugyanezen határozat alátámasztására önmagában elengedőnek tekintett indok – megalapozottak‑e (lásd a Bíróság C‑584/10. P., C‑593/10. P. és C‑595/10. P. sz., Bizottság és társai kontra Kadi egyesített ügyekben 2013. július 18‑án hozott ítéletének [a továbbiakban: „Kadi II”‑ügyben hozott ítélet] 119. pontját).
Vitatás esetén az Unió illetékes hatóságának kell az érintett személlyel szemben felhozott indokok megalapozottságát bizonyítani és nem az érintett személynek kell az említett indokok megalapozottságának hiányára vonatkozó bizonyítékot szolgáltatni. Szükséges, hogy a kérdéses hatóság által szolgáltatott információk vagy bizonyítékok alátámasszák az érintett személlyel szemben felhozott indokokat. Amennyiben ezen információk nem teszik lehetővé valamely indok megalapozottságának megállapítását, az uniós bíróság nem veszi figyelembe utóbbit a felvételre vagy a szóban forgó felvétel fenntartására vonatkozó határozat alátámasztásaként (a „Kadi II”‑ügyben hozott ítélet 121–123. pontja).
A jelen ügyben meg kell először is állapítani, hogy a Tanács által a felperes nevének a szóban forgó jegyzékbe történt felvételének az igazolásához szolgáltatott egyetlen igazolás a „Coreu PESC/0317/11” referenciaszámú, 2011. július 25‑i dokumentum (a Tanács 5044/12 dokumentuma) kivonatai. E dokumentum ugyanazt a tömör indokolást tartalmazza, mint amely a megtámadott jogi aktusokban szerepel, nevezetesen többek között azt, hogy a felperes a Sabiha milícia révén kapcsolatban állt Mahir al‑Assaddal, valamint hogy a Sabiha milícia támogatásával közvetlenül részt vett az elnyomásban. A Tanács következésképpen nem szolgáltat semmilyen olyan további bizonyítékot, amely alátámaszthatná, mi több, felvethetné a felperes és a Mahir al‑Assad közötti kapcsolat fennállását.
Ezt követően a Tanács írásbeli beadványainak a mellékletében a Sabiha milíciára vonatkozó, különböző internetes oldalakon közzétett újságcikkeket mutatott be a felperes és az említett milícia közötti kapcsolatok bizonyítása érdekében, többek között a Wikipédia internetes oldalt, a Muszlim Testvériség hivatalos internetes oldalát, valamint a Saada Syria Forums internetes oldalt. Függetlenül attól a kérdéstől, hogy ezen információk megbízhatók‑e, valamint hogy a Tanács ténylegesen figyelembe vette‑e azokat a megtámadott jogi aktusok elfogadásakor, meg kell állapítani, hogy ezen iratok közül kizárólag kettő említi röviden a felperes nevét, valamint hogy közülük egyik sem hoz fel kellően alátámasztott pontosításokat a felperesről és a Sabiha milíciában való részvételéről.
Márpedig a Tanács a tárgyaláson a Törvényszék kérdésére adott válaszában nem tudott bemutatni semmilyen olyan további bizonyítékot, amely alátámaszthatja a felperes és egyrészt Mahir al‑Assad, másrészt pedig a Sabiha milícia közötti kapcsolatokat.
Következésképpen a Tanács által szolgáltatott információk nem tartalmaznak semmilyen olyan utalást, amely alátámaszthatja azon állításait, amelyek szerint egyrészt a felperes a Sabiha milícia révén kapcsolatban áll Mahir al‑Assaddal, másrészt pedig közvetlenül részt vett a polgári lakosság elleni erőszakos fellépésben és az említett milíciától függő csoportok koordinálásában.
Ebből az következik, hogy a Tanács nem tett eleget az Alapjogi Charta – a Bíróság által a „Kadi II”‑ítéletben értelmezett – 47. cikke értelmében rá háruló bizonyítási tehernek.
Következésképpen a felperes által az első jogalap alátámasztása érdekében felhozott harmadik kifogásnak helyt kell adni és meg kell semmisíteni a megtámadott jogi aktusokat a felperesre vonatkozó részükben anélkül, hogy szükséges lenne a jelen kereset alátámasztása érdekében hivatkozott egyéb jogalapok vizsgálata.
A megtámadott jogi aktusok megsemmisítésének időbeli hatályáról
Az EUMSZ 264. cikk második bekezdése értelmében, ha a Törvényszék szükségesnek ítéli, megjelöli a semmisnek nyilvánított jogi aktusoknak azokat a joghatásait, amelyek továbbra is fennmaradnak. Az ítélkezési gyakorlatból következik, hogy e rendelkezés lehetővé teszi az uniós bíróság számára azt, hogy határozzon a megsemmisítést kimondó ítéletei hatálybalépésének időpontjáról (lásd a Törvényszék T‑58/12. sz., Nabipour és társai kontra Tanács ügyben 2013. december 12‑én hozott ítéletének 250. és 251. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
A jelen ügyben a Törvényszék az alábbiakban kifejtett indokok miatt úgy véli, hogy a megtámadott jogi aktusok joghatásait a Bíróság alapokmánya 56. cikkének első bekezdésében előírt fellebbezési határidő lejártának napjáig, vagy – ha e határidőn belül fellebbezést nyújtanak be – a fellebbezés elutasításának napjáig fenn kell tartani.
Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy az Unió a Szíriával szembeni korlátozó intézkedéseket az ezen ország civil lakosságával szembeni elnyomás miatt fogadta el, valamint hogy ezen intézkedések ezért humanitárius és békés célokat követnek.
Ennélfogva a felperesnek a jelen megsemmisítést kimondó ítélet azonnali hatálybalépésére irányuló érdekét együtt kell mérlegelni az uniós politika által a Szíriával szembeni korlátozó intézkedések terén követett általános érdekű célkitűzéssel. Valamely korlátozó intézkedés megsemmisítése időbeli hatályának változtatása ily módon a korlátozó intézkedések hatékonysága biztosításának szükségességével és végső soron az Unió és tagállamai nemzetközi kapcsolatainak folytatását érintő kényszerítő megfontolásokkal igazolható.
Márpedig a megtámadott jogi aktusoknak a felperest érintő részükben azonnali hatállyal történő megsemmisítése lehetővé tenné a felperes számára teljes vagyonának vagy vagyona egy részének az Unión kívülre történő áthelyezését, anélkül hogy a Tanács adott esetben megfelelő időben alkalmazhatná az EUMSZ 266. cikket a jelen ítéletben megállapított szabálytalanságok megszüntetése céljából, így súlyos és helyrehozhatatlan kárt szenvedhetne minden olyan vagyonbefagyasztás hatékony érvényesülése, amelyről a Tanács a felperessel szemben a jövőben esetlegesen határoz.
Az EUMSZ 266. cikk jelen ügyben történő alkalmazását illetően ugyanis meg kell jegyezni, hogy a felperes nevének a szóban forgó jegyzékekbe történő felvételének a jelen ítélet általi megsemmisítése abból következik, hogy e jegyzékbe vétel indokait nem támasztották alá elegendő bizonyítékkal (lásd a fenti 82–86. pontot). Jóllehet a Tanács feladata határozni a jelen ítélet végrehajtásának módjairól, a jegyzékekbe történő újabb felvételt nem lehet eleve kizárni. Egy újabb vizsgálat keretében ugyanis a Tanácsnak lehetősége van arra, hogy jogilag megfelelő módon alátámasztott indokok alapján újra felvegye a felperes nevét a jegyzékekbe.
Ebből az következik, hogy a megsemmisített határozatok és rendeletek joghatásait a felperes tekintetében a fellebbezési határidő lejártának napjáig, vagy – ha e határidőn belül fellebbezést nyújtanak be – a fellebbezés esetleges elutasításának napjáig fenn kell tartani.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 87. cikke 2. §‑ának első bekezdése értelmében a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Ugyanakkor ugyanezen eljárási szabályzat 87. cikkének 3. §‑a alapján részleges pernyertesség esetén a Törvényszék elrendelheti a költségeknek a felek közötti megosztását vagy azt, hogy a felek mindegyike maga viselje saját költségeit.
A jelen esetben, mivel részleges pernyertességről van szó, a fent hivatkozott rendelkezés helyes alkalmazása lenne az arról való döntés, hogy a Tanács maga viseli a saját költségeit, valamint a felperes részéről felmerült költségek egyharmad részét.

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék a keresetet elkésettség miatt mint elfogadhatatlant elutasítja, amennyiben az a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/273/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2011. augusztus 1‑jei 2011/488/KKBP tanácsi végrehajtási határozat, valamint a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 442/2011/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. augusztus 1‑jei 755/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet megsemmisítésére irányul.

2)
A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja, amennyiben az a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2011. május 9‑i 2011/273/KKBP tanácsi határozat, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2011. május 9‑i 442/2011/EU tanácsi rendelet, a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. május 23‑i 2011/302/KKBP tanácsi végrehajtási határozat, a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. június 23‑i 2011/367/KKBP tanácsi végrehajtási határozat, a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. május 23‑i 504/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. június 23‑i 611/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. augusztus 23‑i 2011/515/KKBP tanácsi végrehajtási határozat, a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. augusztus 23‑i 843/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. szeptember 2‑i 2011/522/KKBP tanácsi határozat, a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. szeptember 2‑i 878/2011/EU tanácsi rendelet, a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. szeptember 23‑i 2011/628/KKBP tanácsi határozat, a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. szeptember 23‑i 950/2011/EU tanácsi rendelet, a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. október 13‑i 2011/684/KKBP tanácsi határozat, a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. október 13‑i 1011/2011/EU tanácsi rendelet, a 2011/273 határozat módosításáról szóló, 2011. november 14‑i 2011/735/KKBP tanácsi határozat, a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. november 14‑i 2011/736/KKBP tanácsi végrehajtási határozat, a 442/2011 rendelet módosításáról szóló, 2011. november 14‑i 1150/2011/EU tanácsi rendelet, a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. november 14‑i 1151/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. december 1‑jei 1244/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782/KKBP határozat módosításáról szóló, 2012. április 23‑i 2012/206/KKBP tanácsi határozat, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2012. május 14‑i 2012/256/KKBP tanácsi végrehajtási határozat, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. május 14‑i 410/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2012. június 15‑i 509/2012/EU tanácsi rendelet, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782/KKBP határozat módosításáról szóló, 2012. június 20‑i 2012/322/KKBP tanácsi határozat, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782/KKBP tanácsi határozat végrehajtásáról szóló, 2012. június 25‑i 2012/335/KKBP tanácsi végrehajtási határozat, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. június 25‑i 544/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2012. június 25‑i 545/2012/EU tanácsi rendelet, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. július 23‑i 673/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782/KKBP határozat módosításáról szóló, 2012. július 23‑i 2012/420/KKBP tanácsi határozat, valamint a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2012. július 23‑i 2012/424/KKBP tanácsi végrehajtási határozat megsemmisítésére irányul, mivel e jogi aktusok nem érintik Aiman Jabert.

3)
A keresetről már nem szükséges határozni, amennyiben az a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2011/273 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. december 1‑jei 2011/782/KKBP tanácsi határozat, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2011/782 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. november 29‑i 2012/739/KKBP tanácsi határozat, valamint a 2012/739 határozat végrehajtásáról szóló, 2013. április 22‑i 2013/185/KKBP tanácsi végrehajtási határozat megsemmisítésére irányul, mivel e jogi aktusokat hatályon kívül helyezték és felváltották.

4)
A Törvényszék az A. Jabert érintő részében megsemmisíti:
—
a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról és a 442/2011 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. január 18‑i 36/2012/EU tanácsi rendeletet;
—
a 36/2012 rendelet végrehajtásáról szóló, 2013. április 22‑i 363/2013/EU tanácsi végrehajtási rendeletet;
—
a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2013. május 31‑i 2013/255/KKBP tanácsi határozatot.

5)
A Törvényszék a megsemmisített határozatok és rendeletek joghatásait A. Jaber tekintetében a fellebbezési határidő lejártának napjáig, vagy – ha e határidőn belül fellebbezést nyújtanak be – a fellebbezés esetleges elutasításának napjáig fenntartja.

6)
Az Európai Unió Tanácsa maga viseli a saját költségeit, valamint az A. Jaber részéről felmerült költségek egyharmad részét.

7)
A. Jaber maga viseli a saját költségei kétharmad részét.

Van der Woude
Wiszniewska‑Białecka
Ulloa Rubio
Kihirdetve Luxembourgban, a 2014. november 13‑i nyilvános ülésen.
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.