CELEX: 62014CJ0357
Žalba
Državne potpore
Potpore koje su mađarska tijela dodijelila u korist određenih proizvođača električne energije
Sporazumi o kupnji električne energije sklopljeni između javnog poduzeća i određenih proizvođača električne energije
Odluka kojom se te potpore utvrđuju nespojivima sa zajedničkim tržištem i nalaže njihov povrat
Pojam ‚stranke’ koja može podnijeti žalbu Sudu
Pristupanje Mađarske Europskoj uniji
Datum koji je mjerodavan za ocjenu postojanja potpore
Pojam ‚državne potpore’
Prednost
Kriterij privatnog ulagača
Metodologija izračuna iznosa spomenutih potpora

Electrabel SA (u daljnjem tekstu: Electrabel) i Dunamenti Erőmű Zrt. (u daljnjem tekstu: Dunamenti Erőmű) u okviru žalbe zahtijevaju poništenje presude Općeg suda Europske unije, Dunamenti Erőmű/Komisija (
T‑179/09
,
EU:T:2014:236
, u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je taj sud odbio tužbu društva Dunamenti Erőmű radi poništenja Odluke Komisije 2009/609/EZ od 4. lipnja 2008. o državnoj potpori C-41/05 koju je Mađarska dodijelila u okviru sporazumâ o kupnji električne energije (
SL 2009., L 225, str. 53
., u daljnjem tekstu: sporna odluka), i, podredno, članaka 2. i 5. te odluke.
Pravni okvir
U skladu s člankom 2. Akta o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike i prilagodbama Ugovorâ na kojima se temelji Europska unija (
SL 2003., L 236, str. 3
., u daljnjem tekstu: Akt o pristupanju iz 2003.):
„Odredbe izvornih ugovora i akata koje su donijele institucije i Europska središnja banka prije pristupanja obvezujuće su za nove države članice od dana njihova pristupanja i primjenjuju se u tim državama pod uvjetima utvrđenima u tim ugovorima i u ovom Aktu.“ [neslužbeni prijevod]
U točki 3. Priloga IV. Akta o pristupanja iz 2003. propisana su pravila o državnim potporama koje su stupile na snagu u Mađarskoj prije dana njezina pristupanja Europskoj uniji. Stavci 1. do 3. te točke 3. glase kako slijedi:
„1.
Sljedeći programi potpora i pojedinačne potpore koji su stupili na snagu u novoj državi članici prije dana pristupanja i primjenjuju se i nakon tog dana smatraju se od pristupanja postojećim potporama u smislu članka 88. stavka 1. [UEZ‑a]:
(a)
mjere potpore koje su stupile na snagu prije 10. prosinca 1994.;
(b)
mjere potpore navedene u Dodatku ovom Prilogu;
(c)
mjere potpore koje je prije dana pristupanja ocijenilo tijelo nove države članice nadležno za nadzor nad državnim potporama i za koje je utvrdilo da su usklađene s pravnom stečevinom Unije te u vezi s kojima Komisija nije iznijela prigovor na temelju ozbiljne sumnje u usklađenost mjere sa zajedničkim tržištem, u skladu s postupkom utvrđenim u stavku 2.
Sve mjere koje se primjenjuju i nakon dana pristupanja, a predstavljaju državnu potporu i ne ispunjavaju gore navedene uvjete, smatraju se od pristupanja novim potporama za potrebe primjene članka 88. stavka 3. [UEZ‑a.].
[...]
2.
[...]
Ako Komisija ne iznese prigovor na postojeću mjeru potpore na temelju ozbiljne sumnje u usklađenost mjere sa zajedničkim tržištem, u roku od tri mjeseca od primitka potpunih informacija o toj mjeri ili od primitka izjave nove države članice u kojoj ona obavješćuje Komisiju da dostavljene informacije smatra potpunima jer dodatne tražene informacije nisu dostupne ili su već dostavljene, smatra se da Komisija nije iznijela prigovor.
Sve mjere potpore koje su prije dana pristupanja dostavljene Komisiji prema postupku opisanom u stavku 1. točki (c) podliježu gornjem postupku bez obzira na činjenicu da je tijekom razdoblja ispitivanja mjere dotična nova država članica već postala članica Unije.
3.
Odluka Komisije o iznošenju prigovora na mjeru u smislu stavka 1. točke (c) smatra se odlukom o pokretanju formalnog istražnog postupka u smislu Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka [88. UEZ‑a] [(
SL L 83, str. 1
.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)].
Ako se takva odluka donese prije dana pristupanja, odluka stupa na snagu tek na dan pristupanja.“ [neslužbeni prijevod]
Okolnosti spora i sporna odluka
Okolnosti spora i sporna odluka, kako proizlaze iz točaka 1. do 29. pobijane presude, mogu se sažeti kako slijedi.
Žalitelji
Dunamenti Erőmű je proizvođač električne energije koji je aktivan na mađarskom tržištu električne energije i koji upravlja elektranom koja se nalazi oko 30 km južno od Budimpešte (Mađarska). To društvo je prije bilo javno poduzeće koje je sredinom 90-ih privatizirano. U trenutku kada je Opći sud ocjenjivao činjenično stanje u predmetu u kojem je donesena pobijana presuda, Electrabel, koji je dio grupe čije je društvo majka GDF Suez SA, bio je 75%-tni vlasnik društva Dunamenti Erőmű, dok je njegov 25%-tni vlasnik bio Magyar Villamos Művek Zrt. (u daljnjem tekstu: MVM), javno poduzeće koje se bavi proizvodnjom električne energije, kao i veleprodajom, prijenosom i maloprodajom na predmetnom tržištu.
Dunamenti Erőmű je 10. listopada 1995., odnosno neposredno prije privatizacije, sklopio sporazum o kupnji električne energije s MVM‑om, koji se odnosio na „blokove F“ i „blok G2“ njegove elektrane (u daljnjem tekstu: predmetni SKEE). Taj sporazum, koji je stupio na snagu tijekom 1996., trebao je trajati do 2010. za „blokove F“, koji su pogonjeni plinom, i do 2015. za „blok G2“, koji je opremljen plinskom turbinom s kombiniranim ciklusom.
Sporazumi o kupnji električne energije
Drugi proizvođači električne energije koji su aktivni na mađarskom tržištu također su, poput društva Dunamenti Erőmű, zaključili dugoročne sporazume o kupnji električne energije s MVM‑om (u daljnjem tekstu: SKEE‑ovi).
SKEE‑ovima su svojstvena prije svega dva elementa. S jedne strane, njima se za MVM rezervira cjelokupni proizvodni kapacitet elektrana obuhvaćenih sporazumom ili njegov znatan dio.
S druge strane, SKEE‑ovi obvezuju MVM da od svake elektrane obuhvaćene tim sporazumima kupi određenu minimalnu količinu električne energije. Njima se tako predviđa određena minimalna količina preuzimanja za svaku elektranu, koju MVM mora kupiti svake godine.
Cijene su u SKEE‑ovima bile određene na sljedeći način. Uspostavljeni su prvi i drugi ciklus uređenja cijena, od 1. siječnja 1997. i od 1. siječnja 2001. Od 1. siječnja 2004. tim sustavom uspostavljena je, s jedne strane, pristojba za kapacitet za rezervirane kapacitete, kako bi se platilo stavljanje na raspolaganje tog kapaciteta, pri čemu je ta pristojba pokrivala fiksne troškove i troškove kapitala, a plaćao ju je MVM, i, s druge strane, pristojba za električnu energiju, kako bi se platila utvrđena minimalna količina preuzimanja, koja je pokrivala varijabilne troškove. Međutim, ako MVM ne bi kupio tu određenu minimalnu količinu morao je platiti troškove goriva.
SKEE‑ovi koji su sklopljeni u razdoblju od 1995. do 1996., koji čine sedam od deset SKEE‑ova koje je Komisija ispitala, uključujući predmetni SKEE, bili su sastavni dio postupka privatizacije elektrana. Stranke su te sporazume djelomično izmijenile nakon privatizacije.
Pristupanje Mađarske Uniji
Mađarska je 16. travnja potpisala Ugovor između Kraljevine Belgije, Kraljevine Danske, Savezne Republike Njemačke, Helenske Republike, Kraljevine Španjolske, Francuske Republike, Irske, Talijanske Republike, Velikog Vojvodstva Luksemburga, Kraljevine Nizozemske, Republike Austrije, Portugalske Republike, Republike Finske, Kraljevine Švedske, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (država članica Europske unije) i Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije, Slovačke Republike o pristupanju Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji (
SL 2003., L 236, str. 17
., u daljnjem tekstu: Ugovor o pristupanju), koji je stupio na snagu 1. svibnja 2004.
Postupak pred Komisijom i sporna odluka
Komisija je dopisom od 31. ožujka 2004. od mađarskih tijela primila obavijest o vladinom dekretu br. 183/2002 (VIII.23.) o detaljnim pravilima za utvrđivanje „naslijeđenih troškova“ i njihovo upravljanje, u skladu s postupkom iz Priloga IV. točke 3. stavka 1. točke (c) Akta o pristupanju iz 2003. Prijavljenim vladinim dekretom uređuje se sustav naknade troškova koje je MVM snosio kao veleprodajni trgovac električnom energijom.
Dopisom od 13. travnja 2005. mađarska tijela povukla su tu prijavu. Komisija je 4. svibnja 2005., u skladu s Uredbom br. 659/1999, po službenoj dužnosti evidentirala predmet državne potpore u vezi sa SKEE‑ovima.
Nakon daljnje izmjene dopisa između Komisije i Mađarske, Komisija je 4. lipnja 2008. donijela spornu odluku.
Komisija je u točkama 468. do 470. te odluke utvrdila da se SKEE‑ovima dodjeljuje nezakonita državna potpora u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a mađarskim proizvođačima električne energije i da je ta državna potpora nespojiva sa zajedničkim tržištem. Komisija je dodala da se državna potpora koja se dodjeljuje SKEE‑ovima sastoji od obveze MVM‑a da kupi određeni kapacitet i određenu zajamčenu minimalnu količinu električne energije po cijeni koja pokriva fiksne i varijabilne troškove te troškove kapitala tijekom znatnog dijela životnog vijeka proizvodnih jedinica i koja proizvođačima jamči povrat ulaganja. Ona je stoga naložila ukidanje spomenute potpore.
Izreka sporne odluke glasi:
„Članak 1.
1.   Obveza kupnje koja se uspostavlja dugoročnim [SKEE‑ovima] sklopljenima između [MVM‑a] i [društva Dunamenti Erőmű i šest drugih mađarskih proizvođača električne energije] predstavlja državnu potporu u korist proizvođača električne energije u smislu članka 87. stavka 1. [UEZ‑a].
2.   Državna potpora iz stavka 1. nije spojiva sa zajedničkim tržištem.
3.   Mađarska će prestati dodjeljivati državnu potporu iz stavka 1. u roku od šest mjeseci od primitka ove odluke.
Članak 2.
1.   Mađarska će od korisnika zatražiti povrat potpore iz članka 1.
[...]
Članak 3.
1.   Republika Mađarska će u roku od dva mjeseca od dostave ove odluke obavijestiti Komisiju o mjerama koje je poduzela i koje namjerava poduzeti u svrhu izvršavanja ove odluke, a osobito o napretku koji je ostvaren u vezi s izvedbom tržišne simulacije potrebne radi utvrđivanja iznosa koji treba vratiti i detaljima primijenjene [metode]. Ona će također dostaviti podrobni opis podataka koje namjerava upotrijebiti u toj simulaciji.
[...]
Članak 4.
1.   Mađarska će izračunati točan iznos potpore koji treba vratiti na temelju odgovarajuće simulacije veleprodajnog tržišta električne energije kakvo bi postojalo da nijedan od dugoročnih [SKEE‑ova] iz članka 1. stavka 1. nije bio na snazi nakon 1. svibnja 2004.
2.   U roku od šest mjeseci od dostave ove odluke, Mađarska će u skladu s metodom iz stavka 1. izračunati iznose koje je potrebno vratiti i dostaviti Komisiji sve relevantne informacije o toj simulaciji, osobito njezine rezultate i podroban opis metoda i podataka korištenih prilikom izvođenja te simulacije.
Članak 5.
Mađarska će osigurati da se potpora iz članka 1. vrati u roku od šest mjeseci od dostave ove odluke.
Članak 6.
Ova odluka upućena je Republici Mađarskoj.“
Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 28. travnja 2009. Dunamenti Erőmű pokrenuo je postupak radi poništenja sporne odluke i, podredno, članaka 2. i 5. te odluke u dijelu u kojem mu se nalaže povrat iznosa koji prelazi iznos potpore za koji je Komisija trebala utvrditi da je nespojiv sa zajedničkim tržištem.
Dunamenti Erőmű u prilog toj tužbi istaknuo je četiri tužbena razloga, od kojih se prvi temeljio na tome da je Komisija pogrešno utvrdila postojanje državne potpore u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a, drugi na činjenici da Komisija, čak i ako mu je sporazumima sklopljenima u 1995. bila dodijeljena državna potpora, nije istu trebala smatrati, nakon 1. svibnja 2004., novom potporom, nego postojećom potporom u smislu članka 88. stavka 1. UEZ‑a, treći na tome da je Komisija počinila nekoliko pogrešaka u vezi sa spojivošću predmetne državne potpore sa zajedničkim tržištem i četvrti na tome da je zakonitost određivanja povrata te potpore sporna.
Opći je sud pobijanom presudom navedene tužbene razloge odbio u cijelosti.
Zahtjevi stranaka pred Sudom
Žalitelji u svojoj žalbi od Suda zahtijevaju da:
—
ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem potvrđuje spornu odluku;
—
konačno odluči i poništi spornu odluku u dijelu u kojem je njome utvrđeno da su SKEE‑ovi nezakoniti i da predstavljaju državne potpore koje su nespojive sa zajedničkim tržištem ili, podredno, da vrati predmet na odlučivanje Općem sudu, i
—
naloži Komisiji snošenje troškova postupka pred Općim sudom i Sudom;
Komisija od Suda zahtijeva da:
—
proglasi žalbu nedopuštenom u dijelu u kojem ju je podnijelo društvo Electrabel;
—
odbije žalbu u dijelu u kojem ju je podnijelo društvo Dunamenti Erőmű, i
—
naloži društvu Dunamenti Erőmű snošenje troškova.
O žalbi
Žalitelji u prilog svojoj žalbi ističu pet žalbenih razloga.
Komisija osporava, s jedne strane, dopuštenost žalbe u dijelu u kojem ju je podnijelo društvo Electrabel i, s druge strane, posebno dopuštenost trećeg i četvrtog žalbenog razloga kao i osnovanost svakog od pet žalbenih razloga koje su podnijeli žalitelji.
Sud najprije treba ispitati pitanje dopuštenosti žalbe u dijelu u kojem ju je ponijelo društvo Electrabel i razmotriti Komisijine argumente koji se odnose na nedopuštenost trećeg i četvrtog žalbenog razloga u okviru pojedinačne ocjene svakog od tih žalbenih razloga.
Dopuštenost žalbe u dijelu u kojem ju je podnijelo društvo Electrabel
Argumentacija stranaka
Komisija od Suda zahtijeva da proglasi žalbu nedopuštenom u dijelu u kojem ju je podnijelo društvo Electrabel s obzirom na to da ono nije bilo stranka u prvostupanjskom postupku.
Žalitelji smatraju da je žalba dopuštena u dijelu u kojem ju je podnijelo društvo Electrabel. Ističu da su u vrijeme podnošenja tužbe protiv sporne odluke pred Općim sudom društva Electrabel i Dunamenti Erőmű bila dio iste grupe poduzetnika i da je, slijedom toga, njihov zajednički gospodarski i pravni interes moglo zastupati samo jedno od njih.
Međutim, u lipnju 2014. Electrabel je prodao svoje udjele u društvu Dunamenti Erőmű pa bi zajednički interes tih dvaju subjekata trebali zastupati i Electrabel i Dunamenti Erőmű. Tumačenje postupovnih pravila Suda na način da se njima zabranjuje društvu Electrabel da podnese predmetnu žalbu bilo bi protivno načelu dobrog sudovanja i lišilo bi to društvo djelotvornog pristupa pravosuđu.
Ocjena Suda
Treba podsjetiti da, u skladu s člankom 56. stavkom 2. Statuta Suda Europske unije, žalbu Sudu može podnijeti „bilo koja stranka koja nije uspjela sa svojim zahtjevom u cijelosti ili djelomično“. U predmetnom je slučaju nesporno da Electrabel nije istaknuo nikakav zahtjev u prvom stupnju. Nadalje, čak i ako je Electrabel u vrijeme podnošenja tužbe Općem sudu bio dio iste grupe poduzetnika kao i Dunamenti Erőmű, koji je bio stranka u prvostupanjskom postupku, takva okolnost nije dovoljna da bi se društvu Electrabel priznao status „stranke“ u smislu te odredbe.
Osim toga, suprotno tvrdnjama žalitelja, tumačenje Statuta Suda koje sprečava Electrabel da podnese predmetnu žalbu ni na koji način nije protivno njezinu pravu na pristup pravosuđu ili načelu dobrog sudovanja. Naprotiv, svrha ograničenja kategorije osoba koje mogu podnijeti žalbu Sudu u određenom predmetu, poput onoga iz članka 56. tog Statuta, upravo je ta da se zajamči dobro sudovanje, među ostalim na način da se osigura određena razina predvidljivosti u pogledu žalbi koje se mogu podnijeti protiv odluka Općeg suda i izbjegne zaobilaženje rokova i uvjeta dopuštenosti koji se primjenjuju na druge pravne lijekove predviđene pravom Unije.
S obzirom na prethodna razmatranja, treba smatrati da je predmetna žalba nedopuštena u dijelu u kojem ju je podnio Electrabel.
Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešnom rasuđivanju Općeg suda u vezi s kvalifikacijom predmetnog SKEE‑a novom potporom
Argumentacija stranaka
Dunamenti Erőmű tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši u točki 60. pobijane presuda da predmetni SKEE predstavlja novu potporu u smislu Priloga IV. Akta o pristupanju iz 2003., iako prethodno nije utvrdio predstavlja li taj sporazum državnu potporu.
Dva su razloga zašto je pristup Općeg suda pogrešan. Kao prvo, oslonivši se na implicitnu pretpostavku, odnosno postojanje državne potpore, Opći sud nije dovoljno obrazložio svoje utvrđenje da postoji nova potpora. U tom pogledu, iz samog sadržaja Priloga IV. Aktu o pristupanju iz 2003. proizlazi da se taj prilog primjenjuje samo na mjere koje predstavljaju potporu. Kao drugo, Opći sud je u točkama 55. do 60., 61. do 73. i 77. do 98. pobijane presude upotrijebio „kružno“ rasuđivanje, prema kojem je pretpostavka postojanja državne potpore u konačnici dovela do zaključka da predmetna potpora stvarno postoji.
Dunamenti Erőmű je tijekom rasprave pred Sudom tvrdio da je Sud u točkama 78. i 79. presude OTP Bank (
C‑672/13
,
EU:C:2015:185
) smatrao da je potrebno provjeriti sadržava li državna mjera u sebi državnu potporu prije nego što se ispita treba li tu potporu kvalificirati novom ili postojećom.
Komisije tvrdi da prvi žalbeni razlog nije osnovan.
Ocjena Suda
Najprije treba istaknuti da Opći sud, kao što je to Sud već presudio, može slobodno oblikovati i razvijati svoje rasuđivanje na način koji smatra potrebnim da bi odgovorio na tužbene razloge koji su istaknuti pred njim. Struktura i način na koji je Opći sud oblikovao svoj odgovor stoga se ne mogu dovesti u pitanje u okviru žalbe na temelju navoda kojima se želi utvrditi da je Opći sud trebao svoje rasuđivanje iznijeti u skladu s očekivanjima tužitelja (presuda British Telecommunications/Komisija,
C-620/13 P
,
EU:C:2014:2309
, t.
29.
).
Nadalje, što se tiče točaka 78. i 79. presude OTP Bank (
C‑672/13
,
EU:C:2015:185
), Sud u toj presudi, protivno onome što tvrdi Dunamenti Erőmű, nije utvrdio da Opći sud mora, prije nego što se predmetna mjere kvalificira novom ili postojećom potporom, uvijek provjeriti postoji li državna potpora. Naime, Sud je u tim točkama samo istaknuo u bitnome da se, među ostalim, predmetna mjera treba smatrati postojećom potporom u slučaju kada je sud koji je uputio zahtjev zaključio da ta mjera predstavlja državnu potporu. To utvrđenje dokazuje činjenicu da je mjeru moguće kvalificirati kao novu potporu na temelju pretpostavke postojanja državne potpore.
Slijedi da je Opći sud u predmetu u kojem je donesena pobijana presuda mogao provjeriti je li predmetni SKEE državna potpora tek nakon što je ispitao treba li, ako je to slučaj, potporu iz tog sporazuma kvalificirati kao postojeću.
Osim toga, nije sporno da je Opći sud u pobijanoj presudi ispitao sve argumente koji su mu bili izneseni, kako u okviru prvog tužbenog razloga, prema kojem je Komisija pogrešno utvrdila postojanje državne potpore u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a, tako i u okviru drugog tužbenog razloga iznesenog pred Općim sudom, prema kojem Komisija potporu iz predmetnog SKEE‑a nije trebala kvalificirati kao novu potporu, nego kao postojeću potporu u smislu članka 88. stavka 1. UEZ‑a.
Konačno, Dunamenti Erőmű svojom argumentacijom u vezi s ovim žalbenim razlogom također nije dokazao da je Opći sud zbog strukture odgovora koju je odabrao počinio pogrešku.
Konkretno, Dunamenti Erőmű ne može Općem sudu prigovoriti da nije obrazložio kvalifikaciju predmetnog SKEE‑a kao nove potpore samo na temelju činjenice da se u svrhu te analize oslonio na pretpostavku postojanja državne potpore, s obzirom na to da je nakon toga, u točkama 67. i sljedećima pobijane presude, iscrpno ispitao argumente koji su se odnosili na pitanje postojanja državne potpore. Osim toga, kao što to tvrdi Komisija, zaključak do kojeg je u tom pogledu došao Opći sud, to jest da je moguće potvrditi postojanje državne potpore, ne temelji se ni na koji način na utvrđenju iz točke 60. pobijane presude, prema kojem potporu iz predmetnog SKEE‑a treba kvalificirati kao novu potporu.
Slijedi da Dunamenti Erőmű također ne može prigovoriti Općem sudu da je upotrijebio „kružno“ rasuđivanje kako bi odgovorio na prva dva tužbena razloga. Naime, sama činjenica da je Opći sud neovisno ispitao pitanje postojanja državne potpore dokazuje da se Opći sud oslonio na pretpostavku postojanja potpore samo kako bi utvrdio treba li potporu iz predmetnog SKEE‑a kvalificirati kao novu ili postojeću potporu. Isto tako, analiza zasebnog pitanja utvrđivanja mjerodavnog datuma u svrhu ocjene postojanja državne potpore, koju je Opći sud proveo u točkama 61. do 66. pobijane presude, nije se temeljila na toj pretpostavci.
Slijedom navedenog, prvi žalbeni razlog treba odbiti kao neosnovan.
Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je uzet u obzir pogrešan datum kako bi se ocijenilo sadržava li predmetni SKEE državnu potporu
Argumentacija stranaka
Dunamenti Erőmű ističe da ne osporava da su pravila u području državnih potpora postala obvezujuća za Mađarsku na dan pristupanja te države članice Uniji. Međutim, tvrdi da su i Opći sud i Komisija počinili pogrešku koja se tiče prava time što su Prilog IV. Aktu o pristupanju iz 2003. protumačili na način da se taj dan mora smatrati mjerodavnim kako bi se ocijenilo sadržava li predmetni SKEE državnu potporu.
Dunamenti Erőmű u prvom dijelu svojeg drugog žalbenog razloga tvrdi da je rasuđivanje Općeg suda u vezi s određivanjem mjerodavnog datuma u svrhu ocjene postojanja državne potpore bez pravne osnove.
Suprotno onome što je Opći sud utvrdio u točki 55. pobijane presude, u Prilogu IV. točki 3. stavku 1. Akta o pristupanju iz 2003. spominju se samo slučajevi u kojima potpora, koja je već kvalificirana kao takva, može predstavljati novu ili postojeću potporu, pri čemu se u tom prilogu ne spominje datum na koji se državna mjera treba ispitati s obzirom na pravila o državnim potporama.
Naime, iz sadržaja Akta o pristupanja iz 2003., a osobito iz izraza „nakon dana pristupanja“, jasno proizlazi da se taj prilog primjenjuje na mjere koje su još primjenjive nakon tog dana, ali ne uređuje pitanje utvrđivanja datuma koji je mjerodavan u svrhu ocjene postojanja potpore. Osim toga, iako je Opći sud u točki 55. pobijane presude smatrao da se u spomenutom prilogu navodi vrijeme koje je u tom pogledu mjerodavno, on je u točki 65. te presude smatrao da se to pravilo može samo izvesti iz tog priloga.
Dunamenti Erőmű dodaje da na činjenicu da predmetna mjera nije ispunjavala četiri kriterija iz članka 87. stavka 1. UEZ‑a prije dana pristupanja Mađarske Uniji nije utjecala okolnost da su pravila o državnim potporama postala obvezujuća od tog dana.
Drugim dijelom svojeg drugog žalbenog razloga Dunamenti Erőmű tvrdi da je rasuđivanje Općeg suda protivno Komisijinoj praksi i sudskoj praksi sudova Unije.
Prema toj sudskoj praksi, osobito presudama Francuska/Komisija (
C‑482/99
,
EU:C:2002:294
, t.
71.
i
76.
do
83.
); Komisija/EDF (
C‑124/10 P
,
EU:C:2012:318
, t.
104.
i
105.
); Cityflyer Express/Komisija (
T‑16/96
,
EU:T:1998:78
, t.
76.
); Westdeutsche Landesbank Girozentrale i Land Nordrhein Westfalen/Komisija (
T‑228/99 i T‑233/99
,
EU:T:2003:57
, t.
246.
), kao i Nizozemska/Komisija (
T‑29/10 i T‑33/10
,
EU:T:2012:98
, t.
78.
), ispitivanje postojanja potpore i, osobito, analiza u vezi s privatnim ulagačem trebaju se temeljiti na okolnostima koje su postojale na dan donošenja mjere u pitanju.
Prema stajalištu društva Dunamenti Erőmű, koje među ostalim upućuje na točke 169. do 180. Odluke Komisije 2010/690/EU od 4. kolovoza 2010. o državnoj potpori C-40/08 (ex N 163/08) koju je Poljska provela u korist društva PZL Hydral SA (
SL L 298, str. 51
.), rasuđivanje Općeg suda u ovom predmetu također je protivno Komisijinim smjernicama i njezinoj praksi odlučivanja, u skladu s kojom se okolnosti koje se odnose na razdoblje koje prethodi pristupanju države članice u pitanju Europskoj uniji također uzimaju u obzir.
Dunamenti Erőmű dodaje da je nelogično i pravno pogrešno primijeniti pojmove „prednosti“ i „privatnog ulagač“ na dan kada nijedno ulaganje nije bilo ostvareno.
Prema stajalištu društva Dunamenti Erőmű, nijednom presudom sudova Unije, osim onima koje se odnose na spornu odluku, nije utvrđeno postojanje državne potpore na temelju Priloga IV. Aktu o pristupanja iz 2003. Konkretno, presuda Kremikovtzi (
C-262/11
,
EU:C:2012:760
) odnosi se samo na povrat potpore o kojoj je bilo riječ. U toj presudi Sud je spomenuo sadržaj Priloga V. Aktu o uvjetima pristupanja Republike Bugarske i Rumunjske i prilagodbama Ugovorâ na kojima se temelji Europska unija (
SL 2005., L 157, str. 203
., u daljnjem tekstu: Akt o pristupanju iz 2005.). Iz te presude proizlazi samo to da zaključak o ocjeni postojanja potpore mora još uvijek biti valjan na dan pristupanja Uniji države članice u pitanju. Isto tako, u presudi Rousse Industry/Komisija (
T‑489/11
,
EU:T:2013:144
, t.
61.
do
64.
) Opći sud je samo presudio da je Komisija postala nadležna na dan pristupanja Uniji države članice u pitanju i nikada nije utvrdio da je riječ o mjerodavnom datumu u svrhu ocjene postojanja potpore.
Komisija smatra da se drugi žalbeni razlog treba odbiti kao neosnovan.
Sud je u točkama 50. do 52. presude Kremikovtzi (
C‑262/11
,
EU:C:2012:760
), koja se odnosi na Prilog V. Aktu o pristupanju iz 2005., već odbio argument sličan onome koji je istaknulo društvo Dunamenti Erőmű u okviru drugog žalbenog razloga. U presudi Rousse Industry/Komisija (
T‑489/11
,
EU:T:2013:144
, t.
61.
do
64.
) Opći sud je također odbio takav argument. Nadalje, nijedna od presuda na koje se poziva Dunamenti Erőmű ne odnosi se na mjere koje je država članica usvojila prije pristupanja Uniji i koje su još uvijek bile na snazi nakon tog pristupanja.
Osim toga, Komisija podsjeća, pozivajući se na presudu Komisija/Irska i dr. (
C-89/08 P
,
EU:C:2009:742
, t.
72.
i
73.
) da je pojam državne potpore objektivan. Dunamenti Erőmű stoga ne može prigovarati Općem sudu da nije obrazložio svoju odluku u pogledu stajališta koje je Komisija zauzela u svojim smjernicama.
Ocjena Suda
Dunamenti Erőmű u okviru drugog žalbenog razloga, koji se sastoji od dva dijela, u biti tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je Prilog IV. Aktu o pristupanju iz 2003. protumačio na način da se dan pristupanja treba uzeti u obzir kao mjerodavan u svrhu ocjene pitanja je li predmetni SKEE sadržavao državnu potporu.
Najprije treba napomenuti da su, kao što je to istaknuo Opći sud u točki 53. pobijane presude i kao što to proizlazi iz članka 2. Akta o pristupanju iz 2003., pravila Unije u području državnih potpora postala obvezujuća u Mađarskoj 1. svibnja 2004., odnosno na dan pristupanja te države članice Uniji.
Osim toga, kao što je to istaknuo Opći sud u točki 54. pobijane presude, u Prilogu IV. točke 3. Aktu o pristupanju iz 2003. propisuju se posebna pravila za postojeće potpore u Mađarskoj na dan pristupanja te države članice Uniji. Konkretno, ta država prihvatila je da se u taj akt uključe odredbe na temelju kojih se mjere potpore koje su još uvijek na snazi nakon tog pristupanja moraju ispitati s obzirom na pravila Unije u području državnih potpora ako se te mjere ne mogu kvalificirati kao postojeće potpore sukladno odredbama tog akta.
Slijedi da je Opći sud u toj točki 54. s pravom smatrao da se pitanje utvrđivanja mjerodavnog datuma u svrhu ocjene, na temelju članka 87. stavka 1. UEZ‑a, državne mjere koju je Mađarska usvojila prije dana pristupanja Uniji i koja je još uvijek na snazi nakon tog datuma mora ispitati s obzirom na Akt o pristupanju iz 2003.
U tom pogledu valja istaknuti da, kao što je to Opći sud utvrdio u točki 62. pobijane presude, iz Priloga IV. točke 3. Aktu o pristupanju iz 2003. proizlazi da su države koje su bile članice Unije prije 1. svibnja 2004. željele zaštititi unutarnje tržište od mjera koje sadržavaju državne potpore, usvojenih u državama kandidatkinjama prije njihova pristupanja Uniji i koje su mogle narušiti tržišno natjecanje na način da te mjere podvrgnu, od 1. svibnja 2004., pravilima koja vrijede za nove potpore ako one nisu obuhvaćene posebno navedenim iznimkama iz tog priloga.
Nadalje, kao što je to Opći sud pravilno istaknuo u točkama 64. i 66. pobijane presude, iz sadržaja članka 1. točke (b) podtočke v. Uredbe br. 659/1999, a osobito iz prve rečenice te odredbe, u skladu s kojom je postojeća potpora svaka „potpora koja se smatra zatečenom [postojećom] potporom jer je moguće ustanoviti da u trenutku kada je započela njezina primjena nije predstavljala potporu, ali je kasnije, zbog razvoja zajedničkog tržišta, postala potporom iako ju dotična država članica nije izmijenila“, proizlazi da mjera državne pomoći koja nije bila državna potpora u trenutku svoje provedbe može kasnije postati državna potpora.
Također treba podsjetiti da je Sud već imao priliku u točki 52. presude Kremikovtzi (
C‑262/11
,
EU:C:2012:760
), koja se odnosi na Akt o pristupanju iz 2005. u kojem su u bitnome preuzete odredbe Akta o pristupanju iz 2003. navedene u točkama 2. i 3. ove presude, utvrditi da su mjere čija je primjena započela prije pristupanja Republike Bugarske Uniji, ali koje su, s jedne strane, još uvijek na snazi nakon pristupanja i, s druge strane, ispunjavaju kumulativne zahtjeve iz članka 87. stavka 1. UEZ‑a, podvrgnute posebnim pravilima utvrđenima u Prilogu V. Aktu o pristupanju iz 2005.
Sud je u točki 54. presude Kremikovtzi (
C‑262/11
,
EU:C:2012:760
) pojasnio da se, kao što se može zaključiti među ostalim iz članka 1. točke (b) podtočke i. članka 1. točke (c) Uredbe br. 659/1999, u vezi s člankom 2. Akta o pristupanju iz 2005., kriteriji iz članka 87. stavka 1. UEZ‑a kao takvi mogu izravno primijeniti u Bugarskoj tek nakon pristupanja, i to samo u odnosu na situacije koje nastanu nakon tog dana.
Slijedi da utvrđenje koje je Opći sud iznio u točki 65. pobijane presude, prema kojem se na dan pristupanja Mađarske Uniji treba ocijeniti, s obzirom na četiri uvjeta iz članka 87. stavka 1. UEZ‑a, mjera potpore koja je još uvijek na snazi nakon tog dana, nije zahvaćeno pogreškom koja se tiče prava. Kao što je Opći sud pravilno presudio u toj točki, svaki drugi zaključak oduzeo bi smisao cilju koji su željeli postići autori ugovora o pristupanju, navedenom u točki 61. ove presude. Naime, ako bi se prihvatio pristup koji zagovara društvo Dunamenti Erőmű u okviru drugog žalbenog razloga, to bi za posljedicu imalo to da bi iz Komisijinog nadzora, u slučaju države članice kao što je Mađarska, bile izuzete one mjere usvojene prije tog datuma koje nisu predstavljale državnu potporu u vrijeme njihova usvajanja, ali su kasnije postale državna potpora i nastavljaju to biti nakon spomenutog datuma.
Opći sud je stoga s pravom u točkama 61. i 62. pobijane presude utvrdio da pitanje sadržava li predmetni SKEE potporu koja je spojiva sa zajedničkim tržištem na dan njegova sklapanja, ili u bilo koje drugo vrijeme prije pristupanja Mađarske Uniji, nije relevantno za kvalifikaciju tog sporazuma kao državne potpore na dan tog pristupanja.
Uvodne izjave navedene u točkama 65. i 66. ove presude ne mogu biti dovedene u pitanje argumentom društva Dunamenti Erőmű, prema kojem je sudskom praksom sudova Unije uspostavljeno načelo u skladu s kojim se državna mjera mora ocijeniti s obzirom na članak 87. stavak 1. UEZ‑a na dan njezina usvajanja. Kao što to ističe Komisija, presude na koje se Dunamenti Erőmű poziva u tom smislu ne odnose se na državne potpore koje je usvojila država članica prije svog pristupanja Uniji i koje su još uvijek bile na snazi nakon tog pristupanja, poput predmetnog SKEE‑a, koji je uostalom dio posebnog sustava propisa opisanog u točkama 59. i 61. ove presude.
Konačno, čak i da Komisijina praksa iz njezinih odluka ili smjernica govori u prilog pristupu koji zagovara Dunamenti Erőmű u okviru drugog žalbenog razloga, ona ne može u svakom slučaju biti obvezujuća za Sud prilikom tumačenja pravila Unije u području državnih potpora. Svi argumenti koji se temelje na toj praksi stoga se moraju odbiti.
S obzirom na prethodna razmatranja, drugi žalbeni razlog treba odbiti kao neosnovan.
Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da žaliteljima nije dodijeljena prednost
Argumentacija stranaka
Društvo Dunamenti Erőmű svojim trećim žalbenim razlogom tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava u točkama 68. i 69. pobijane presude jer je odbio argumente koji se odnose na privatizaciju i zaključio da se predmetnim SKEE‑om žaliteljima dodjeljuje prednost u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a. Opći je sud osobito počinio pogrešku time što je zanemario kontekst privatizacije društva Dunamenti Erőmű, smatrajući da je za ocjenu postojanja državne potpore mjerodavan dan pristupanja Mađarske Uniji, s obzirom na to da je predmetni SKEE bio sastavni dio te privatizacije.
Treći žalbeni razlog sastoji se od tri dijela.
Dunamenti Erőmű u prvom dijelu trećeg žalbenog razloga tvrdi da predmetnim SKEE‑om žaliteljima nije dodijeljena prednost u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a jer je MVM, sklopivši taj sporazum kao pripravnu mjeru s ciljem olakšavanja privatizacije društva Dunamenti Erőmű, postupio kao privatni ulagač.
U tom pogledu Dunamenti Erőmű navodi da su se sredinom 90-ih ciljevi Mađarske na području opskrbe energije sastojali od osiguranja sigurnosti opskrbe po najnižoj mogućoj cijeni, moderniziranja infrastrukture i poštovanja novih standarda zaštite okoliša, kao i provedbe potrebnog restrukturiranja energetskog sektora. Prema navodima društva Dunamenti Erőmű ti ciljevi trebali su se ostvariti među ostalim i putem programa privatizacije.
U tom kontekstu, društva Dunamenti Erőmű i MVM sklopila su 10. listopada 1995. predmetni SKEE kako bi se omogućila predstojeća privatizacija društva Dunamenti Erőmű. Slijedom toga, Electrabel je u prosincu 1995. preuzeo društvo Dunamenti Erőmű.
Dunamenti Erőmű ističe da Komisija u kontekstu privatizacije mora provjeriti je li država članica u pitanju nastojala ostvariti što veću dobit ili minimizirati gubitak do kojeg bi došlo prodajom. To društvo dodaje, pozivajući se osobito na presudu Španjolska/Komisija (
C‑278/92 do C‑280/92
,
EU:C:1994:325
, t.
28.
), da država članica postupka kao privatni ulagač ako državnu imovinu proda, s jedne strane, nakon provođenja otvorenog, bezuvjetnog i kompetitivnog javnog natječaja i, s druge strane, najboljem ponuditelju.
U ovom predmetu pravilna primjena kriterija privatnog ulagača jasno bi pokazala da se predmetnim SKEE‑om žaliteljima ne dodjeljuje nikakva prednost jer su ispunjeni uvjeti navedeni u prethodnoj točki ove presude. Naime, proveden je otvoreni i kompetitivni javni natječaj i odabrana je najviša ponuda, odnosno ona koju je podnijelo društvo Electrabel. Osim toga, mađarska država angažirala je nezavisnog financijskog stručnjaka koji je preporučio privatizaciju na temelju sklapanja takvog sporazuma. Ta država nastojala je ostvariti što veću dobit i na odgovarajući je način uzela u obzir predmetni SKEE u okviru privatizacijske cijene. Činjenicu da je spomenuta država ostvarila dobit od prodaje potvrdilo je revizorsko tijelo te države.
Društvo Dunamenti Erőmű u drugom dijelu svojeg trećeg žalbenog razloga tvrdi da čak i ako je predmetni SKEE sadržavao neku vrstu potpore, ona je u svakom slučaju vraćena prodajom tog društva. Usto dodaje, pozivajući se na presude Banks (
C‑390/98
,
EU:C:2001:456
, t.
78.
), kao i Falck i Acciaierie di Bolzano/Komisija (
C‑74/00 P i C-75/00 P
,
EU:C:2002:524
, t.
180.
), da ako je društvo koje je bilo korisnik potpore prodano po tržišnoj cijeni, prodajna cijena odražava posljedice prethodne potpore i prodavatelj tog društva zadržava korist od te potpore.
U predmetnom slučaju, prednost koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a bila je uključena u cijenu koju je Electrabel platio za kupnju društva Dunamenti Erőmű pa je, slijedom toga, Electrabel unaprijed nadoknadio tu prednost mađarskoj državi. Dunamenti Erőmű stoga smatra da je Mađarska ta koja je zadržala spomenutu prednost nakon privatizacije provedene 1995., s obzirom na to da je društvo Dunamenti Erőmű preuzeo Electrabel nakon provođenja kompetitivnog i otvorenog javnog natječaja. Slijedi da, bez obzira na to koje se razdoblje uzme u obzir u svrhu ocjene postojanja potpore, jedan od četiriju kriterija koji se zahtijevaju za kvalifikaciju predmetnog SKEE‑a kao potpore nije bio ispunjen.
Društvo Dunamenti Erőmű prigovara Općem sudu da nije ispitao pitanje njegove pravne osobnosti i pravne osobnosti društva Electrabel kako bi odgovorio na njegov argument da je potpora koja eventualno proizlazi iz predmetnog SKEE‑a bila vraćena zbog njegove privatizacije. Opći sud je u točkama 68. i 69. pobijane presude odbio taj argument na način da je jednostavno uputio na Prilog IV. Aktu o pristupanju iz 2003. i zaključio da taj argument nije relevantan jer je do te privatizacije došlo prije pristupanja Mađarske Uniji.
Dunamenti Erőmű tvrdi da je Opći sud u presudi AceaElectrabel/Komisija (
T‑303/05
,
EU:T:2009:312
) utvrdio da su kontrola nad društvom i obavljanje istovjetnih ili usporednih gospodarskih djelatnosti ključni elementi za utvrđenje postojanja gospodarske jedinice. Budući da su u situaciji društava Dunamenti Erőmű i Electrabel svi ti elementi bili ispunjeni na dan objave pobijane presude, valja smatrati da su oni tvorili jedinstvenu gospodarsku jedinicu.
Prema stajalištu društva Dunamenti Erőmű, argumenti koje je Komisija istaknula podredno kako bi dokazala da je drugi dio trećeg žalbenog razloga neosnovan nisu očiti iz pobijane presude i stoga ih treba odbiti. Osim toga, točke 66. do 68. presude Elliniki Nafpigokataskevastiki i dr./Komisija (
T‑384/08
,
EU:T:2011:650
), na koju se poziva Komisija, nisu relevantne jer se odnose na selektivnost i pripisivost državnog jamstva.
Društvo Dunamenti Erőmű u trećem dijelu svojeg žalbenog razloga tvrdi da pristupanje Mađarske Uniji nije utjecalo na činjenicu da je predmetni SKEE bio temeljni dio privatizacije prije tog pristupanja, kojim nije dodijeljena prednost žaliteljima. Konkretno, spomenuto pristupanje nije moglo nimalo promijeniti činjenicu da žaliteljima ni na koji način nije dodijeljena potpora kao posljedica sklapanja predmetnog SKEE‑a i da je mađarska država postupila kao privatni ulagač prilikom prodaje društva Dunamenti Erőmű. Promjena mađarskog zakonodavstva koja je uslijedila nakon pristupanja te države članice Uniji ne može stvoriti prednost koja prije nije postojala.
Dunamenti Erőmű smatra da je Opći sud očito pomiješao datum koji je trebao uzeti u obzir prilikom ocjene kriterija u vezi s postojanjem državne potpore sa datumom kada su pravila u području državnih potpora postala obvezujuća u Mađarskoj.
Komisija tvrdi da se treći žalbeni razlog mora odbiti ako je za ocjenu postojanja potpore mjerodavan datum pristupanja Mađarske Uniji. Pitanje koji se elementi mogu povezati s razdobljem koje je započelo prvog travnja 2004. činjenično je pitanje koje se ne može postaviti u žalbenom postupku s obzirom na to da se Dunamenti Erőmű nije pozvao na iskrivljavanje dokaza.
Komisija podredno tvrdi da nijedan od tri dijela trećeg žalbenog razloga koji je istaknuo Dunamenti Erőmű nije pravno utemeljen.
Što se tiče prvog dijela tog žalbenog razloga, Komisija navodi, pozivajući se na presudu Elliniki Nafpigokataskevastiki i dr./Komisija (
T‑384/08
,
EU:T:2011:650
, t.
66.
do
68.
) da nepostojanje prednosti za kupca ne isključuje postojanje prednosti za kupljenu djelatnost. Osim toga, u presudi Komisija/Scott (
C‑290/07 P
,
EU:C:2010:480
, t.
5.
do
11.
,
25.
i
26.
) na utvrđenje postojanja potpore u korist poduzetnika nije utjecalo to da je drugi poduzetnik stekao udjele u tom poduzetniku ni to da je treći poduzetnik kupio imovinu koja je nastala zahvaljujući potpori. Slijedi da činjenica da je kupac platio tržišnu cijenu i da zbog toga nema koristi od potpore nije relevantna kako bi se ocijenilo je li kupljeni subjekt primio potporu.
U odnosu na drugi dio trećeg žalbenog razloga Komisija tvrdi da Dunamenti Erőmű miješa potporu dodijeljenu kupljenom subjektu s onom koja je dodijeljena kupcu tog subjekta. To što je potonji platio tržišnu cijenu i zbog toga nema koristi od potpore nije relevantno u svrhu ocjene je li kupljeni subjekt primio potporu.
Točka 78. presude Banks (
C‑390/98
,
EU:C:2001:456
) samo je ilustrativne naravi i odnosi se na povrat potpore, a ne na njezino postojanje. Naime, u točkama 80. i 81. presude Njemačka/Komisija (
C‑277/00
,
EU:C:2004:238
) Sud je jasno utvrdio da se predmet u kojem je donesena prva od tih dviju presuda razlikuje. Komisija ističe da je u ovom predmetu društvo Dunamenti Erőmű nastavilo djelovati na tržištu o kojem je riječ, pri čemu je zadržalo prednost koja mu je bila dodijeljena.
Konačno, što se tiče trećeg dijela trećeg žalbenog razloga, s obzirom na to da okolnost da je društvo MVM postupilo kao privatni ulagač prilikom sklapanja predmetnog SKEE‑a i okolnost da je društvo Electrabel platilo tržišnu cijenu za kupnju društva Dunamenti Erőmű nisu relevantni elementi za utvrđivanje je li potonjem društvu bila dodijeljena prednost zbog primjene tog sporazuma nakon pristupanja Mađarske Uniji, ni učinak tog pristupanja na te okolnosti nije u tom pogledu relevantan.
Ocjena Suda
Najprije treba odbiti Komisijin argument o nedopuštenosti trećeg žalbenog razloga s obzirom na to da je utemeljen na njegovu pogrešnom tumačenju. Naime, taj se žalbeni razlog ne odnosi na pitanje koji se elementi mogu povezati s razdobljem od 1. svibnja 2004., nego na pitanje može li Opći sud osnovano isključiti određene elemente iz svoje ocjene o tome je li predmetnim SKEE‑om žaliteljima dodijeljena prednost u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a. To pitanje, koje je pravno pitanje, može se postaviti u žalbenom postupku.
– Prvi dio trećeg žalbenog razloga
Društvo Dunamenti Erőmű u prvom dijelu svojeg trećeg žalbenog razloga u biti tvrdi da je Opći sud u točki 69. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava jer je smatrao da je žaliteljima predmetnim SKEE‑om dodijeljena prednost u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a s obzirom na to da je, s jedne strane, društvo MVM postupilo kao privatni ulagač kada je sklopilo taj sporazum i da je, s druge strane, mađarska država postupila kao privatni ulagač prilikom privatizacije društva Dunamenti Erőmű.
Kao prvo, treba istaknuti da Opći sud, protivno onome što tvrdi Dunamenti Erőmű, nije u točki 69. pobijane presude utvrdio da je predmetnim SKEE‑om žaliteljima dodijeljena prednost u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a, nego je samo utvrdio da je na Komisiji da procijeni je li to društvo uživalo prednost koja je bila dodijeljena SKEE‑ovima počevši od 1. svibnja 2004. Naime, iz pobijane presude, osobito iz njezinih točaka 28. i 29., jasno proizlazi da se državna potpora čije je postojanje Komisija utvrdila u spornoj odluci, i koju je posljedično Opći sud analizirao u toj presudi, sastojala od prednosti koja je tim sporazumom dodijeljena isključivo društvu Dunamenti Erőmű, a ne njegovim dioničarima.
Slijedom navedenog, prvi dio trećeg žalbenog razloga, u dijelu u kojem se Općem sudu prigovara da je utvrdio da se predmetnim SKEE‑om dodjeljuje prednost društvu Electrabel, temelji se na pogrešnom tumačenju pobijane presude i stoga ga treba odbiti kao neosnovan.
Kao drugo, što se tiče argumenata iz točaka 72. do 74. ove presude, koji se temelje na tome da je društvo MVM postupilo kao privatni ulagač u tržišnom gospodarstvu kada je sklopilo predmetni SKEE, valja utvrditi da tim argumentima nije moguće dokazati da tim sporazumom društvu Dunamenti Erőmű nije dodijeljena prednost u mjeri u kojoj se primjenjivao nakon 1. svibnja 2004. Naime, kao što to proizlazi iz točke 66. ove presude, pitanje je li spomenuti sporazum na dan njegova sklapanja ili u bilo koje drugo vrijeme prije pristupanja Mađarske Uniji sadržavao državnu potporu koja je spojiva sa zajedničkim tržištem nije relevantno u svrhu utvrđivanja je li taj sporazum sadržavao državnu potporu na dan tog pristupanja.
Isto tako, argumenti u vezi s prodajom društva Dunamenti Erőmű društvu Electrabel, izneseni u točkama 75. i 76. ove presude, ne mogu se prihvatiti s obzirom na to da, kao što proizlazi iz točke 92. ove presude, državna potpora u pitanju ne proizlazi iz same prodaje, nego iz predmetnog SKEE‑a, u mjeri u kojoj se primjenjivao nakon 1. svibnja 2004. Nadalje, Dunamenti Erőmű tim argumentima također ne objašnjava zašto je Opći sud pogrešno primijenio kriterij privatnog ulagača na dan pristupanja Mađarske Uniji.
S obzirom na razmatranja iz točaka 94. i 95. ove presude, prvi dio trećeg žalbenog razloga treba odbiti i u dijelu koji se odnosi na postojanje prednosti dodijeljene društvu Dunamenti Erőmű zbog primjene predmetnog SKEE‑a.
Taj prvi dio trećeg žalbenog razloga stoga treba u cijelosti odbiti.
– Drugi dio trećeg žalbenog razloga
U drugom dijelu trećeg žalbenog razloga društvo Dunamenti Erőmű u biti tvrdi da je Opći sud u točkama 68. i 69. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava jer je smatrao da nije bilo potrebno uzeti u obzir njegovu argumentaciju iznesenu u prvom stupnju u vezi s tim da je društvo Electrabel vratilo predmetnu potporu s obzirom na to da je do promjene dioničara došlo nakon pristupanja Mađarske Uniji. Dunamenti Erőmű smatra da bi Opći sud, da je vodio računa o toj argumentaciji, zaključio da je Electrabel plaćanjem tržišne cijene prilikom kupnje tog društva unaprijed vratio mađarskoj državi svaku stečenu prednost i da stoga nije postojala prednost u korist društva Dunamenti Erőmű, bez obzira na razdoblje koje se uzme u obzir u svrhu ocjene postojanja državne potpore.
Treba podsjetiti da Opći sud, kao što je to bilo utvrđeno u točki 65. ove presude, nije počinio pogrešku koja se tiče prava kada je kao mjerodavni datum u svrhu ocjene postojanja državne potpore koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a u obzir uzeo dan pristupanja Mađarske Uniji.
Opći je sud u točkama 69. i 70. pobijane presude odbio kao bespredmetnu argumentaciju društva Dunamenti Erőmű iznesenu u prvom stupnju u vezi s navodnim povratom potpore putem privatizacije tog društva, uz obrazloženje da je do promjene dioničara prilikom te privatizacije došlo prije mjerodavnog datuma navedenog u prethodnoj točki ove presude
U tom pogledu treba istaknuti da je Sud u više navrata naglasio da je prilikom ispitivanja postojanja prednosti u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a važno provesti opću ocjenu.
Konkretno, što se tiče primjene kriterija privatnog ulagača, Sud je utvrdio da kada Komisija ispituje je li država djelovala u svojstvu dioničara i je li slijedom toga primjenjiv kriterij privatnog ulagača, ona mora provesti opću ocjenu u okviru koje uzima u obzir, uz dokaze koje joj je podnijela država članica u pitanju, svaki drugi relevantni dokaz na temelju kojeg će odrediti je li država članica predmetnu mjeru poduzela u svojstvu dioničara ili u svojstvu javne vlasti. U tom smislu mogu biti relevantni osobito narav i predmet te mjere, njezin kontekst, željeni cilj i pravila koja se primjenjuju na tu mjeru (vidjeti u tom pogledu presudu Komisija/EDF,
C‑124/10 P
,
EU:C:2012:318
, t.
86.
)
Osim toga, Komisija prilikom provjeravanja jesu li ispunjeni uvjeti primjenjivosti i primjene kriterija privatnog ulagača može odbiti ispitivanje relevantnih podataka koje joj je pružila država članica u pitanju samo ako su podneseni dokazi utvrđeni nakon donošenja odluke o izvršenju ulaganja o kojem je riječ. Naime, u svrhu primjene kriterija privatnog ulagača relevantni su samo podaci koji su bili dostupni u trenutku kada je donesena odluka o izvršenju ulaganja i promjene koje je u to vrijeme bilo moguće predvidjeti. Isto osobito vrijedi kada Komisija ispituje postojanje državne potpore s obzirom na ulaganje o kojem nije bila obaviještena i koje je država članica već ostvarila u trenutku kada Komisija provodi svoje ispitivanje (vidjeti u tom smislu presudu Komisija/EDF,
C‑124/10 P
,
EU:C:2012:318
, t.
104.
i
105.
).
Slijedi da je Komisija prilikom ocjene postojanja prednosti u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a i osobito prilikom primjene kriterija privatnog ulagača dužna obaviti opću ocjenu predmetne mjere potpore s obzirom na podatke koji su bili dostupni u trenutku kada je donesena odluka o dodjeljivanju ulaganja i promjene koje je u to vrijeme bilo moguće predvidjeti, uzimajući osobito u obzir kontekst spomenute potpore.
Slijedom navedenog, informacije o događajima koji su se odvili u razdoblju prije datuma donošenja mjere državne potpore i koje su dostupne na taj datum mogu biti relevantne ako se njima može razjasniti pitanje predstavlja li ta mjera prednost u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a.
Iz razmatranja iz točaka 99. do 105. ove presude slijedi da je Komisija u predmetnom slučaju prilikom ocjene postojanja državne potpore koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a bila dužna taj sporazum razmotriti u okviru njezinog konteksta, na dan pristupanja Mađarske Uniji, uzimajući u obzir sve podatke dostupne na taj datum koji se pokažu relevantnima, uključujući, ako je potrebno, podatke koji se odnose na događaje koji su prethodili spomenutom datumu.
Stoga je potrebno utvrditi da je Opći sud u točkama 69. i 70. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava time što je argumentaciju društva Dunamenti Erőmű iz prvog stupnja u vezi s navodnim povratom potpore koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a putem prodaje tog društva društvu Electrabel smatrao bespredmetnom samo zato što je do te prodaje došlo prije datuma pristupanja Mađarske Uniji.
Međutim treba podsjetiti da ako obrazloženje odluke Općeg suda upućuje na povredu prava Unije, a njezina je izreka osnovana iz nekih drugih pravnih razloga, takva povreda ne može dovesti do ukidanja te odluke, nego je nužno provesti izmjenu obrazloženja (vidjeti u tom smislu presude Lestelle/Komisija,
C‑30/91 P
,
EU:C:1992:252
, t.
28.
, i FIAMM i dr./Vijeće i Komisija,
C‑120/06 P i C‑121/06 P
,
EU:C:2008:476
, t.
187.
i navedenu sudsku praksu).
To vrijedi za predmetni slučaj.
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, cilj povrata nezakonite potpore jest ponovno uspostavljanje prijašnjeg stanja, a ostvaruje se kada korisnik ili, drugim riječima, poduzetnici koji su od njih imali stvarnu korist vrate predmetne potpore uvećane, po potrebi, za zatezne kamate. Naime, tim povratom korisnik gubi prednost koju je na tržištu imao u odnosu na svoje konkurente i ponovno se uspostavlja stanje koje je postojalo prije isplate potpore (vidjeti u tom smislu presudu Njemačka/Komisija,
C‑277/00
,
EU:C:2004:238
, t.
74.
i
75.
).
Slijedom toga, glavni cilj povrata nezakonito isplaćene državne potpore jest ukloniti narušavanje tržišnog natjecanja koje je prouzročila konkurentska prednost dodijeljena nezakonitom potporom (presuda Njemačka/Komisija,
EU:C:2004:238
, t.
76.
).
Iz ustaljene sudske prakse također slijedi da je, ako je poduzeće koje je primilo nezakonitu državnu potporu kupljeno po tržišnoj cijeni, odnosno cijeni koju je privatni ulagač koji djeluje u normalnim uvjetima konkurencije bio spreman platiti za to društvo u situaciji u kojoj se ono nalazilo, osobito nakon što je primilo državne potpore, element potpore bio procijenjen u okviru tržišne cijene i uključen u kupovnu cijenu. U takvim uvjetima ne može se smatrati da je kupcu dana prednost u odnosu na druge tržišne sudionike (vidjeti presudu Njemačka/Komisija,
C‑277/00
,
EU:C:2004:238
, t.
80.
i navedenu sudsku praksu).
U slučaju da poduzetnik kojem su bile dodijeljene nezakonite državne potpore zadrži svoju pravnu osobnost i nastavi za svoj račun obavljati djelatnosti koje su subvencionirane državnim potporama, on zadržava konkurentsku prednost povezanu s tim potporama i stoga se od njega mora tražiti povrat iznosa koji odgovara iznosu spomenutih potpora. Slijedom toga, od kupca se ne može zahtijevati da vrati takve potpore (vidjeti presudu Njemačka/Komisija,
C‑277/00
,
EU:C:2004:238
, t.
81.
).
Što se tiče ovog predmeta, iz točaka 1., 68. i 69. pobijane presude proizlazi, što nije bilo osporeno u okviru predmetne žalbe, da je privatizacija društva Dunamenti Erőmű, do koje je došlo sredinom 90-ih, provedena promjenom dioničara putem prodaje njegovih udjela i da je u vrijeme kada je Opći sud ocjenjivao činjenično stanje to društvo bilo u 75%-tnom vlasništvu društva Electrabel. Osim toga, iz točaka 1. i 2. spomenute presude, koje nisu bile osporene pred Sudom, proizlazi da je Dunamenti Erőmű proizvođač električne energije aktivan na mađarskom tržištu električne energije koji je nakon svoje privatizacije nastavio upravljati elektranom na koju se odnosi predmetni SKEE.
U tim uvjetima, sudska praksa koju navodi Opći sud u točki 70. pobijane presude i na koju se poziva Dunamenti Erőmű u okviru žalbe u prilog svojoj argumentaciji povezanoj s navodnim vraćanjem potpore koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a ne može se tumačiti na način da je privatizacija tog društva tijekom 90-ih dovela do stvarnog vraćanja potpore koja joj je bila dodijeljena na temelju primjene predmetnog SKEE‑a. Točnije, čak i ako je mađarska država po tržišnoj cijeni prodala spomenuto društvo društvu Electrabel i ako je cijena u potpunosti odražavala vrijednost prednosti koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a, iz utvrđenja Općeg suda iznesenih u prethodnoj točki ove presude slijedi da je Dunamenti Erőmű nakon svoje privatizacije zadržao svoju pravnu osobnost i nastavio obavljati djelatnosti na koje se odnosila državna potpora o kojoj je riječ, tako da je to društvo u stvarnosti zadržalo prednost koja proizlazi iz tog sporazuma, kako se on primjenjivao od 1. svibnja 2004., na temelju koje je ono ostvarilo korist na tržištu u odnosu na svoje konkurente.
Slijedi da, kao što to tvrdi Komisija, čak i da je mađarska država ostvarila dobit privatizacijom društva Dunamenti Erőmű, ta okolnost ne bi spriječila to društvo da nastavi uživati stvarnu korist, nakon promjene dioničara do koje je došlo prilikom njegove privatizacije 1995., od prednosti koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a koji je, kao što je bilo navedeno u točki 6. ove presude, trebao trajati, ovisno o blokovima, do 2010. ili 2015. Stoga, nijedna dobit koju je mađarska država mogla ostvariti tom privatizacijom nije mogla otkloniti narušavanje tržišnog natjecanja koje je prouzročila konkurentska prednost koja je dodijeljena društvu Dunamenti Erőmű tim sporazumom.
Taj zaključak ne može dovesti u pitanje argumentacija koju je iznio Dunamenti Erőmű, prema kojoj je to društvo u vrijeme kada je Opći sud ocjenjivao činjenično stanje s društvom Electrabel činilo jedinstveni gospodarski subjekt u smislu sudske prakse Suda s obzirom na to da općenite tvrdnje koje je Dunamenti Erőmű iznio u prilog toj argumentaciji ne mogu dovesti u pitanje utvrđenja Općeg suda navedena u točki 114. ove presude, koja uostalom, kao što je bilo istaknuto u toj točki, to društvo nije osporilo u okviru ove žalbe.
Slijedom navedenog, čak i ako je Opći sud pogrešno smatrao da je sama činjenica da je privatizacija društva Dunamenti Erőmű provedena prije datuma na koji je trebalo ispitati postojanje državne potpore u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a bila dovoljan razlog da se argumentacija tog društva u vezi s navodnim povratom potpore putem te privatizacije isključi iz njegove ocjene pitanja je li predmetni SKEE sadržavao državnu potporu u smislu te odredbe, valja utvrditi da je u okolnostima ovog predmeta, kako proizlaze iz pobijane presude, Opći sud, kako bi potvrdio postojanje takve potpore, mogao odbiti tu argumentaciju na temelju razloga koji se razlikuju od onih iz točaka 69. i 70. te presude. U tim okolnostima, pogreška koja se tiče prava utvrđena u točki 107. ove presude ne utječe na zaključak do kojeg je u tom pogledu došao Opći sud i, slijedom toga, ne utječe ni na izreku pobijane presude.
Slijedi da drugi dio trećeg žalbenog razloga treba odbiti.
– Treći dio trećeg žalbenog razloga
Treba istaknuti da Dunamenti Erőmű u okviru argumentacije iznesene u okviru tog trećeg dijela trećeg žalbenog razloga, kako je navedena u točki 82. ove presude, samo tvrdi, oslanjajući se na opća razmatranja, da pristupanje Mađarske Uniji nije imalo nikakvog utjecaja na činjenicu da žaliteljima nije bila dodijeljena prednost sklapanjem predmetnog SKEE‑a ili Electrabelovom kupnjom društva Dunamenti Erőmű, a da pritom ne objašnjava na koji način je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je potvrdio postojanje prednosti u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a koje proizlazi iz tog sporazuma na dan tog pristupanja.
Stoga je potrebno utvrditi da se argumentacija koju u tom pogledu navodi društvo Dunamenti Erőmű temelji na pretpostavci da je pitanje je li predmetni SKEE sadržavao državnu potporu u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a na dan kada je taj sporazum bio potpisan ili kada je provedena privatizacija društva Dunamenti Erőmű relevantno, pa čak i odlučujuće, u svrhu ocjene je li spomenuti sporazum sadržavao državnu potporu na dan pristupanja Mađarske Uniji. Međutim, s obzirom na razmatranja iz točaka 65. i 66. ove presude u okviru ispitivanja drugog žalbenog razloga tu argumentaciju treba odbiti kao neosnovanu.
Što se tiče ostalog, treba istaknuti da argumentacija koju je iznio Dunamenti Erőmű u okviru tog trećeg dijela trećeg žalbenog razloga, u vezi s određivanjem mjerodavnog datuma u svrhu ocjene postojanja državne potpore, koja je bila navedena u točki 80. ove presude, predstavlja samo ponavljanje argumenata koji su već bili odbijeni u okviru drugog žalbenog razloga.
Budući da treći dio trećeg žalbenog razloga treba stoga odbiti, treći žalbeni razlog treba odbiti u cijelosti.
Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju prednosti koja bi proizlazila iz MVM‑ove obveze minimalne količine preuzimanja
Argumentacija stranaka
Društvo Dunamenti Erőmű tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava i povrijedio svoju obvezu obavljanja sudskog nadzora jer je smatrao, ne dokazavši postojanje strukturne opasnosti, da MVM‑ova obveza minimalne količine preuzimanja podrazumijeva postojanje prednosti.
Opći sud je u točki 112. pobijane presude priznao da je Dunamenti Erőmű podnio dokaze na temelju kojih se može utvrditi da društvo MVM nikada nije bilo prisiljeno svake godine od prvonavedenog društva kupovati količinu električne energije koja bi bila viša od one koju bi MVM kupio da nije bio sklopljen predmetni SKEE. Opći sud je usprkos toj tvrdnji, kao i Komisija, samo zaključio da činjenica da je MVM kupovao količine električne energije koje su znatno veće od obvezne minimalne količine preuzimanja, ne znači da nije snosio rizik koji uključuje ta obveza.
Prema stajalištu društva Dunamenti Erőmű Opći sud je, oslonivši se samo na mogućnost strukturne opasnosti a da nije dokazao da takva opasnost stvarno postoji, povrijedio svoju obvezu obavljanja sudskog nadzora. Da je Opći sud pravilno procijenio tu opasnost, utvrdio bi da prednost ne postoji jer bi zaključio da MVM nikada nije bio obvezan otkupiti svake godine od društva Dunamenti Erőmű količinu električne energija koja je veća od one koju bi odlučio kupiti da nije bio sklopljen predmetni SKEE i da je MVM stoga slobodno odlučivao o količini električne energiju koju je želio kupiti. Dunamenti Erőmű dodaje da ako plaćena cijena nije bilo tržišna cijena, MVM bi odabrao drugog proizvođača koji bi ga nadomjestio, barem u odnosu na one količine električne energije koje prelaze minimalnu količinu preuzimanja, s obzirom na to da su, kao što je Komisija priznala u spornoj odluci, postojali raspoloživi alternativni proizvodni kapaciteti kao i mogućnost dodatnog uvoza.
Komisija smatra da je četvrti žalbeni razlog nedopušten s obzirom na to da društvo Dunamenti Erőmű nije navelo koji je dio pobijane presude navodno bio zahvaćen pogreškom koja se tiče prava. To društvo podredno je navelo točku 112. te presude, međutim nije iznijelo razloge zbog kojih bi se ta točka trebala ukinuti (vidjeti u tom smislu presude Francuska/Monsanto i Komisija,
C‑248/99 P
,
EU:C:2002:1
, t.
68.
i
69.
, kao i Bergaderm i Goupil/Komisija,
C‑352/98 P
,
EU:C:2000:361
, t.
34.
).
Ako bi Sud smatrao da se taj žalbeni razlog odnosi na točku 112. pobijane presude, Komisija podredno tvrdi da je on bespredmetan.
Podredno tome, Komisija tvrdi da četvrti žalbeni razlog u svakom slučaju nije osnovan.
Ocjena Suda
Najprije treba odbiti Komisijin argument o nedopuštenosti četvrtog žalbenog razloga jer njime nije dovoljno precizno naveo dio pobijane presude koji je zahvaćen pogreškom koja se tiče prava. Naime, argumentacija društva Dunamenti Erőmű iznesena u prilog tom žalbenom razlogu izričito se odnosi na točku 112. pobijane presude.
Osim toga, budući da se argumentacija društva Dunamenti Erőmű odnosi na pogrešku koja se tiče prava koju je počinio Opći sud jer nije dokazao postojanje strukturne opasnosti prilikom ispitivanja postojanja prednosti u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a, tom društvu se ne može prigovoriti da nije naveo konkretne dijelove spomenute presude (vidjeti u tom smislu presudu Limburgse Vinyl Maatschappij i dr./Komisija,
C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P do C‑252/99 P i C‑254/99 P
,
EU:C:2002:582
, t.
423.
).
Međutim, četvrti žalbeni razlog treba odbiti kao bespredmetan. Naime, čak i ako MVM‑ova obveza minimalne količine preuzimanja nije podrazumijevala postojanje prednosti, Dunamenti Erőmű ne dovodi u pitanje, među ostalim, utvrđenje iz točke 117. pobijane presude, prema kojem pred Općim sudom nije bilo osporeno da uključivanje jamstava za pokriće troškova kapitala predstavlja prednost u odnosu na postojeće prakse na konkurentskim tržištima.
Slijedi da činjenica da MVM‑ova obveza minimalne količine preuzimanja nije podrazumijevala postojanje prednosti – čak i ako se uzme za dokazanu – u svakom slučaju sama po sebi nije dovoljna kako bi se dokazalo nepostojanje prednosti koja proizlazi iz predmetnog SKEE‑a.
U tim uvjetima Općem se sudu ne može prigovoriti da je povrijedio svoju obvezu obavljanja sudskog nadzora jer nije dokazao postojanje strukturne opasnosti u svrhu ispitivanja postojanja prednosti u smislu članka 87. stavka 1. UEZ‑a.
Slijedi da četvrti žalbeni razlog treba odbiti.
Peti žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj metodi izračuna iznosa potpore koji je potrebno vratiti
Argumentacija stranaka
Dunamenti Erőmű tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava potvrdivši Komisijinu metodologiju za izračun iznosa potpore koji je potrebno vratiti i da nije poštovao razinu sudskog nadzora koji se u tom pogledu zahtijeva.
Komisija je od Mađarske zatražila da procijeni iznos potpore koji je potrebno vratiti na način da usporedi razliku između stvarno ostvarenih prihoda u okviru sustava u kojem je predmetni SKEE bio na snazi (u daljnjem tekstu: stvarni scenarij) i prihode koji bi bili ostvareni da nije bio sklopljen nijedan sporazum te vrste (u daljnjem tekstu: alternativni scenarij). Međutim u obzir bi se također trebali uzeti troškovi, s obzirom na to da razmatranje samo prihoda ne omogućuje da se obavi točna procjena prednosti koja navodno proizlazi iz predmetnog SKEE‑a. U sklopu pristupa koji predlaže Komisija dodatni prihodi, koje je Dunamenti Erőmű ostvario u okviru stvarnog scenarija kako bi pokrio troškove dodatnog goriva, bili bi kvalificirani kao prednost.
Dunamenti Erőmű tvrdi da je potrebno uzeti u obzir troškove goriva zato što oni čine gotovo 100% varijabilnih troškova proizvodnje. Stoga ne treba ispitati sve troškove, nego samo one koji su povezani s kupnjom plina. U ovom predmetu uzimanje u obzir troškova goriva dovelo bi u pitanje samo postojanje potpore. Naime, ekonomski stručnjaci koje je Mađarska angažirala izračunali su negativan iznos od oko 100 milijuna eura na temelju dobiti i pozitivan iznos od oko 482 milijuna eura samo na temelju prihoda.
Također nije točno da se metoda utemeljena na dobiti oslanja na spekulativne hipoteze povezane s postupanjem društva Dunamenti Erőmű, s obzirom na to da dodatnu potrošnju plina nije prouzročilo postupanje koje je to društvo odlučilo usvojiti, nego dodatna proizvodnja električne energije.
Dunamenti Erőmű ističe da je Opći sud u točki 185. pobijane presude priznao da bi metoda utemeljena na razlici između dobiti bila primjerenija. Međutim, iz točaka 184. i 189. pobijane presude proizlazi da je Opći sud smatrao da Komisija nije pogriješila usvojivši pristup utemeljen na prihodima jer se činilo složenijim usvojiti pristup utemeljen na dobiti. A činjenica da bi primjena metodologije koja ulazi u okvir alternativnog scenarija bila presložena očito nije relevantan čimbenik za procjenu iznosa potpore koji je potrebno vratiti. Opći sud se u točki 186. pobijane presude pozvao na presudu Budapesti Erőmű/Komisija (
T‑80/06 i T‑182/09
,
EU:T:2012:65
) kako bi potvrdio taj pristup. Međutim, u predmetu u kojem je donesena ta presuda količine koje su upotrjebljene u alternativnom i stvarnom scenariju bile su vrlo slične.
Prema društvu Dunamenti Erőmű Komisija se ne može osloniti na razmatranja iz točke 188. pobijane presude, prema kojima se prednost mora „ocijeniti s obzirom na postupanje javnog poduzeća koje dodjeljuje prednost [...], a ne s obzirom na postupanje korisnika te prednosti“, s obzirom na to da ta tvrdnja, koja nema nikakvu pravnu osnovu, proturječi sudskoj praksi Suda. Naime, u točki 2. izreke presude Ferring (
C‑53/00
,
EU:C:2001:627
) Sud je jasno utvrdio načelo da se, ako mjera za koju se tvrdi da je državna potpora istovremeno dovodi do dodatne dobiti i dodatnih troškova, razlikom između ta dva iznosa može dodijeliti prednost koja predstavlja državnu potporu.
Konačno, Opći sud nije, odbivši u točkama 184. i 189. pobijane presude metodu utemeljenu na dobiti, ponajprije zbog njezine složenosti, proveo potpuni nadzor nad Komisijinom odlukom iako je to dužan napraviti kada obavlja složene ekonomske ocjene u okviru postupka za poništenje, kao što je Sud to utvrdio u presudi CB/Komisija (
C‑67/13 P
,
EU:C:2014:2204
).
Komisija smatra da Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava potvrdivši metodu za izračun iznosa potpore koju je potrebno vratiti, usvojenu u spornoj odluci. Isto tako, tvrdnja da Opći sud u tom pogledu nije proveo potpuno ispitivanje sporne odluke nije osnovana.
Ocjena Suda
Najprije treba odbiti argument da je Opći sud u točki 188. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava ocijenivši da se postojanje ekonomske prednosti, sukladno načelu privatnog subjekta u tržišnom gospodarstvu, mora ocijeniti s obzirom na postupanje javnog poduzeća koje dodjeljuje predmetnu prednost, a ne s obzirom na postupanje korisnika. Naime, ustaljena je sudska praksa da je za primjenu kriterija privatnog ulagača potrebno provjeriti bi li ista prednost kao i ona koja je putem državnih sredstava omogućena poduzetniku koji je njihov korisnik bila dodijeljena privatnom ulagaču u normalnim tržišnim uvjetima (vidjeti u tom smislu presudu Komisija/EDF,
C‑124/10 P
,
EU:C:2012:318
, t.
78.
i
79.
).
Konkretno, što se tiče izbora metode izračuna potpore koju je potrebno vratiti, Sud nije, protivno onome što tvrdi društvo Dunamenti Erőmű, u presudi Ferring (
C‑53/00
,
EU:C:2001:627
) uspostavio opće načelo u korist metode izračuna utemeljene na dobiti. Iako je Sud u toj presudi utvrdio da je mjera u pitanju bila državna potpora, zato što je dodijeljena prednost prelazila dodatne troškove koje su snosili korisnici, on je smatrao da se samo dodatni troškovi koji proizlaze iz ispunjenja obveza pružanja javnih usluga koje su bile nametnute korisnicima nacionalnim propisima trebaju uzeti u obzir prilikom ocjene postojanja prednosti u smislu članka 92. stavka 1. Ugovora o UEZ‑u (kasniji članak 87. stavak 1. UEZ‑a). Međutim, Dunamenti Erőmű ne tvrdi da je morao ispunjavati takve obveze.
Nadalje, iako je u točki 185. pobijane presude Opći sud priznao da bi uzimanje u obzir cijene goriva moglo dovesti do toga da „iznos potpore koji je potrebno vratiti bude znatno niži od onoga koji je dobiven upotrebom [metode iz sporne odluke]“, on u toj točki nije međutim priznao, protivno onome što tvrdi Dunamenti Erőmű, da je metoda izračuna utemeljena na dobiti primjerenija od one utemeljene na prihodima.
Naprotiv, iz cjelokupnog sadržaja točaka 184. do 192. pobijane presude proizlazi da je Opći sud smatrao da je, sukladno sudskoj praksi iz točke 110. ove presude, na koju je Opći sud uputio u točki 187. pobijane presude, metoda koju je Komisija upotrijebila u spornoj odluci prikladnija u svrhu otklanjanja prednosti koju je korisnik stekao na tržištu u odnosu na svoje konkurente nego metoda utemeljena na dobiti.
Konkretno, u točki 184. pobijane presude Opći je sud utvrdio da je Komisija pravilno krenula od pretpostavke da su potpore koje proizlaze iz predmetnog SKEE‑a znatno veće od eventualne pozitivne razlike između cijena iz SKEE‑ova i cijena koje su se mogle postići na tržištu da SKEE‑ovi nisu bili sklopljeni, pri čemu to utvrđenje nije bilo dovedeno u pitanje u okviru predmetne žalbe. Opći sud je zatim istaknuo, također u toj točki 184., da je Komisija odlučila ograničiti nalog za povrat na eventualnu razliku između prihoda elektrana obuhvaćenih SKEE‑ovima i onoga koji su te elektrane mogle ostvariti da nisu bili sklopljeni SKEE‑ovi u razdoblju s početkom od 1. svibnja 2004., s obzirom na to da nije bilo moguće točno izračunati ukupnu vrijednost svih uvjeta povezanih s MVM‑ovim dugoročnim obvezama kupnje za to razdoblje.
U tim uvjetima Dunamenti Erőmű ne može prigovoriti Općem sudu da je počinio pogrešku koja se tiče prava samo zato što je iznos potpore koji proizlazi iz metoda izračuna koju je taj sud potvrdio veći od iznosa koji proizlazi iz metode koju zagovara Dunamenti Erőmű.
Osim toga, kao što proizlazi iz točaka 146. do 148. ove presude, Opći sud metodu utemeljenu na dobiti nije odbio zbog njezine složenosti, nego zato što je bila prikladnija u svrhu otklanjanja prednosti koju je Dunamenti Erőmű stekao na temelju predmetnog SKEE‑a. Budući da se argument koji je to društvo iznijelo u tom pogledu temelji na pogrešnom tumačenju pobijane presude, treba ga odbiti kao neosnovan.
Slijedi da se također ne može prihvatiti argument da Opći sud nije ispitao pristup koji je predložio Dunamenti Erőmű zbog njegove složenosti i da je time propustio poštovati potrebnu razinu sudskog nadzora koji obavlja taj sud.
Naposljetku, budući da je Opći sud mogao, a da pritom ne počini pogrešku koja se tiče prava, odbiti metodu utemeljenu na prihodima u svrhu izračuna iznosa potpore koji je potrebno vratiti u predmetnom slučaju, argumenti kojima se želi dokazati da je Opći sud počinio pogrešku prilikom ocjene vrste analize koja bi bila potrebna za primjenu te metode nisu relevantni.
Peti žalbeni razlog stoga treba odbiti.
Iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da žalbu treba odbiti.
Troškovi
Na temelju članka 184. stavka 2. Poslovnika Suda, kad žalba nije osnovana, Sud odlučuje o troškovima.
U skladu s člankom 138. stavkom 1. istog Poslovnika, koji se na temelju članka 184. stavka 1. tog Poslovnika primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da društvo Dunamenti Erőmű nije uspjelo u postupku te s obzirom na to da je Komisija zatražila da ono snosi troškove, treba mu naložiti snošenje vlastitih troškova i onih Komisije.
Budući da je žalba nedopuštena u dijelu u kojem ju je podnijelo društvo Electrabel, ono snosi vlastite troškove.

Slijedom navedenoga, Sud (treće vijeće) proglašava i presuđuje:

1.
Žalba se odbija.

2.
Društvu Dunamenti Erőmű Zrt. nalaže se, osim vlastitih, snošenje i troškova Europske komisije.

3.
Electrabel SA snosi vlastite troškove.

Potpisi
(
*
)   Jezik postupka: engleski