CELEX: 62012CJ0515
Direktiiv 2005/29/EÜ
Ebaausad kaubandustavad
Müügiedenduse püramiidskeem
Kompensatsiooni saamiseks tarbijate poolt võimaliku makstava tasu asjakohasus
Mõiste „maksab tasu” tõlgendamine

Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 („ebaausate kaubandustavade direktiiv”) (
ELT L 149, lk 22
), I lisa punkti 14.
See taotlus esitati vaidluses, mille poolteks on ühelt poolt „4finance” UAB (edaspidi „4finance”) ning teiselt poolt Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba (riiklik tarbijakaitseamet) ja Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos Finansų ministerijos (rahandusministeeriumi haldusalasse kuuluv maksuinspektsioon) ning mis käsitleb nimetatud äriühingule määratud trahvi selle eest, et ta rikkus Leedu seadust tarbijate suhtes ebaausate kaubandustavade keelustamise kohta.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 2005/29 põhjendustes 8, 9, 11 ja 17 on märgitud:
„(8)
Käesolev direktiiv kaitseb otseselt tarbijate majandushuve ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausate kaubandustavade eest. […]
(9)
Käesolev direktiiv ei piira ebaausa kaubandustava tõttu kahju kannatanud üksikisikute poolt hagi esitamist. […] Finantsteenuste ja kinnisvara puhul on nende komplekssuse ja nendega kaasneva suure riski tõttu vajalikud üksikasjalikud nõuded, sealhulgas ettevõtjate positiivsed kohustused. Sel põhjusel ei piira käesolev direktiiv liikmesriikide õigust kaitsta tarbijate majandushuve finantsteenuste ja kinnisvara valdkonnas käesoleva direktiivi sätetes ettenähtust ulatuslikumalt. […]
[...]
(11)
Käesoleva direktiivi abil siseriiklike õigusnormide ühtlustamisega saavutatud lähenemise kõrge tase tagab tarbijakaitse ühtse kõrge taseme. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse tarbijate majanduskäitumist moonutavate ebaausate kaubandustavade ühtne üldine keeld. Direktiiv sätestab ka eeskirjad agressiivsete kaubandustavade kohta, mis ei ole hetkel ühenduse tasandil reguleeritud.
[...]
(17)
Suurema õiguskindluse tagamiseks on soovitav määratleda need kaubandustavad, mis on ebaausad kõigil tingimustel. Seepärast on I lisas selliste tavade täielik nimekiri. Need on ainukesed kaubandustavad, mida võib lugeda ebaausateks, hindamata iga üksikjuhtumi vastavust artiklite 5–9 sätetele. Seda nimekirja saab muuta ainult käesolevat direktiivi läbi vaadates.”
Direktiivi 2005/29 artikkel 1 sätestab:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on aidata kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele ja tarbijakaitse kõrge taseme saavutamisele, lähendades tarbijate majandushuve kahjustavad ebaausaid kaubandustavasid käsitlevad liikmesriikide õigus- ja haldusnormid.”
Selle direktiivi artikli 2 punkt d näeb ette:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[...]
d)
ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud kaubandustavad (edaspidi ka kaubandustavad) – ettevõtjapoolne tegevus, tegevusetus, teguviis või esitusviis, kommertsteadaanne, sealhulgas reklaam ja turustamine, mis on otseselt seotud toote reklaamimise, müügi või tarnimisega tarbijatele;
[...]”
Sama direktiivi artikli 3 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse artiklis 5 sätestatud ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausate kaubandustavade suhtes enne ja pärast tootega seonduva äritehingu sõlmimist ja selle ajal.”
Direktiivi 2005/29 artikkel 5 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Ebaausad kaubandustavad on keelatud.
2.   Kaubandustava on ebaaus, kui see:
a)
on vastuolus ametialase hoolikuse nõuetega
ja
b)
seoses mingi tootega moonutab oluliselt või tõenäoliselt moonutab oluliselt selle keskmise tarbija majanduskäitumist, kes tootega kokku puutub või kellele see on suunatud, või tarbijarühma keskmise liikme majanduskäitumist, kui kaubandustava on suunatud teatavale tarbijarühmale.
[…]
4.   Eelkõige on ebaausad need kaubandustavad, mis:
a)
on eksitavad vastavalt artiklitele 6 ja 7
või
b)
on agressiivsed vastavalt artiklitele 8 ja 9.
5.   I lisas on selliste kaubandustavade nimekiri, mida loetakse ebaausateks kõigil tingimustel. Kõikides liikmesriikides kohaldatakse sama ühtset nimekirja ja seda saab muuta ainult käesolevat direktiivi läbi vaadates.”
Direktiivi 2005/29 I lisa „Kaubandustavad, mis loetakse ebaausateks kõigil tingimustel” punkt 14 sätestab:
„Müügiedenduse püramiidskeemi loomine, kasutamine ja edendamine, mille puhul tarbija maksab võimaluse eest saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamisest, mitte toodete müügist või tarbimisest.”
Leedu õigus
Ebaausaid kaubandustavasid käsitleva seaduse põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni artikli 7 punkt 22 sätestab:
„Eeldatakse, et kaubandustava on eksitav, kui see esineb niisuguse kaupade turustamise püramiidskeemi loomise, kasutamise ja edendamise kujul, mis pakub tarbijatele võimalust saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamise eest, mitte toodete müügi või tarbimise eest.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Põhikohtuasja hageja 4finance on äriühing, kes annab sidevahendi abil väikesesummalisi kiirlaene. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba 28. juuli 2011. aasta otsusega määrati talle ebaausaid kaubandustavasid käsitleva seaduse artikli 7 punkti 22 rikkumise eest 8000 Leedu liti suurune trahv. Sellest otsusest ilmneb, et 4finance korraldas 26. oktoobrist 2010 kuni 15. veebruarini 2011 reklaamikampaania, millega ta lõi väidetavalt „kaupade turustamise püramiidskeemi, mis pakub tarbijatele võimalust saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamise eest, mitte toodete müügi või tarbimise eest”.
Vilniaus apygardos administracinis teismas (Vilniuse piirkondlik halduskohus) jättis selle otsuse oma 25. oktoobri 2011. aasta otsusega muutmata, mille peale esitas 4finance Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasele (Leedu kõrgeim halduskohus) apellatsioonkaebuse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib 4finance’ile süükspandud asjaolude kohta, et see äriühing pakkus igale uuele kliendile iga viimase poolt värvatud teise kliendi registreerimise eest 20 Leedu liti suuruse preemia. 4finance’i kliendiks saamiseks tuli uuel kliendil äriühingu veebilehel registreerimise käigus maksta registreerimistasu 0,01 Leedu litti.
Sellistest asjaoludest tulenevalt küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks seda, kuidas peab tõlgendama direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 ja kas ebaausaid kaubandustavasid käsitleva seaduse artikli 7 punkt 22 on selle sättega kooskõlas. Ta märgib siinjuures, et ehkki kõnealune Leedu õigusnorm vastab täpselt direktiivi saksa‑ ja leedukeelsele versioonile, ei vasta see direktiivi teistele keeleversioonidele, nagu hispaania, prantsuse ja poola keel. Nimelt sisaldavad viimasena nimetatud keeleversioonid punktis 14 sõnastust, mille kohaselt „tarbija maksab [tasu] võimaluse eest saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate kaasamise eest”. Selle sätte saksa‑ ja leedukeelses versioonis ei nähta ette kriteeriumi, et tarbija maksab tasu.
Teiseks, juhul kui Euroopa Kohus peaks leidma, et tarbija makstud tasu on vajalik element selleks, et müügiedenduse skeemi saaks pidada müügiedenduse püramiidskeemiks direktiivi 2005/29 tähenduses, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kuidas tõlgendada mõistet „maksab tasu”. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab oluliseks välja selgitada esiteks, kas iga summat, ükskõik kui väike see on, võib käsitleda tasuna, ja teiseks, kas sellise sümboolse summa maksmisest, nagu maksti põhikohtuasjas, piisab selleks, et niisugust skeemi saaks keelustada. Ta märgib sellega seoses, et uue kliendi poolt 4finance’i arvele makstud 0,01 Leedu liti suurune summa on väikseim summa, mida on tehniliselt võimalik üle kanda, et see ülekanne oli mõeldud üksnes asjaomase kliendi täpseks identifitseerimiseks, et sõlmida temaga laenuleping, ning et sel viisil tasutud maksetest rahastati müügiedenduse mehhanismi kaudu makstavaid preemiaid vaid väga väikeses ulatuses.
Neis kaalutlustest lähtudes otsustas Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas […] direktiivi 2005/29 […] I lisa punkti 14 tuleb tõlgendada nii, et müügiedenduse püramiidskeemi loomist, kasutamist ja edendamist loetakse igal juhul eksitavaks kaubandustavaks üksnes siis, kui tarbija on kohustatud maksma tasu selle eest, et saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamise eest, mitte toodete müügi või tarbimise eest?
2.
Juhul, kui on vajalik, et tarbija maksab tasu õiguse eest saada kompensatsiooni, siis kas summa, mida tarbija maksab võimaluse eest saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamise eest, mitte toodete müügi või tarbimise eest, mõjutab müügiedenduse püramiidskeemi kvalifitseerimist eksitavaks kaubandustavaks direktiivi [2005/29] I lisa punkti 14 tähenduses? Kas tarbijate makstud tasu, mille summa on puhtsümboolne ja mida maksti tarbijate identifitseerimise võimaldamiseks, võib lugeda kompensatsiooni saamise võimaluse eest tasu maksmiseks direktiivi I lisa punkti 14 tähenduses?
3.
Kas direktiivi [2005/29] I lisa punkti 14 tuleb tõlgendada nii, et selleks, et müügiedenduse püramiidskeemi loetaks eksitavaks kaubandustavaks selle punkti tähenduses, on oluline üksnes see, et juba registreeritud tarbijale makstakse kompensatsiooni pigem selle eest, et ta kaasas skeemi teisi tarbijaid, mitte toodete müügi või tarbimise eest, või on tähtsust ka sellel, mil määral selles skeemis osalejatele uute tarbijate skeemi kaasamise eest makstud kompensatsiooni rahastatakse uute liikmete maksetega? Kas käesoleval juhul peab müügiedenduse püramiidskeemis juba registreeritud osalejatele makstud kompensatsioon olema täielikult või suuremas osas rahastatud sellesse skeemi sisenenud uute liikmete maksetega?”
Eelotsuse küsimuste analüüs
Nende küsimustega, mida tuleb käsitleda koos, tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult teada, millistel tingimustel võib müügiedenduse skeem kujutada endast „müügiedenduse püramiidskeemi” direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 tähenduses ja olla seega kõigil tingimustel keelatud.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et ebaausaid kaubandustavasid käsitleva seaduse artikli 7 punktis 22 on täpselt üle võetud direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 saksa‑ ja leedukeelne versioon. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on aga selle sätte muudes keeleversioonides esitatud müügiedenduse püramiidskeemi keelustamiseks täiendav tingimus, mille kohaselt „tarbija maksab tasu” sellest skeemist kasu saamiseks. Sama kohus küsib Euroopa Kohtult, kas osutatud punkt 14 näeb ette, et tarbija on kohustatud sellist tasu maksma. Jaatava vastuse korral otsib ta vastust küsimusele, kas tasuks nimetatud punkti 14 tähenduses tuleb kvalifitseerida igasugune summa, olenemata selle suurusest.
Lõpuks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas müügiedenduse püramiidskeemina kvalifitseerimiseks peab olema tõendatud, et kompensatsiooni, mille tarbija võib saada, rahastatakse osaliselt või suuremas osas teiste tarbijate hiljem makstud tasudest.
Olgu meenutatud, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale välistab liidu õigusakti ühetaolise kohaldamise ja ühetaolise tõlgendamise vajadus õigusakti ühe keeleversiooni eraldiseisva käsitlemise ning eeldab õigusakti tõlgendamist tulenevalt nii akti vastuvõtja tegelikust tahtest kui ka viimase taotletavast eesmärgist, võttes eelkõige arvesse kõikides ülejäänud keeltes koostatud versioone (vt kohtuotsus Internetportal und Marketing, C‑569/08,
EU:C:2010:311
, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellega seoses tuleb märkida, et müügiedenduse püramiidskeemi keelustamine põhineb direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 kõikides keeleversioonides kolmel ühisel tingimusel. Esiteks rajaneb müügiedendus eeldusel, et tarbijal on võimalus saada majanduslikku kasu. Teiseks sõltub eelduse rakendamine teiste tarbijate skeemi sisenemisest. Kolmandaks ei pärine põhiosa tulust, millest on võimalik rahastada tarbijatele lubatud kompensatsiooni, reaalsest majandustegevusest.
On selge, et kui puudub reaalne majandustegevus, millest saadaks tarbijatele lubatud kompensatsiooni rahastamiseks piisavat tulu, põhineb niisugune müügiedenduse skeem paratamatult selles osalevate isikute rahalisel panusel, sest selle skeemiga liituva isiku võimalus saada kompensatsiooni sõltub peaasjalikult täiendavalt liituvate isikute makstud tasudest.
Niisugune skeem on kahtlemata püramiidskeem selles mõttes, et selle püsimiseks on vaja, et olemasolevatele liikmetele makstava kompensatsiooni rahastamiseks liituks skeemiga järjest rohkem uusi osalejaid. See tähendab ka seda, et kõige hiljem liitunud isikutel on vähem tõenäoline saada nende antud tasu eest kompensatsiooni. Selline skeem ei ole enam jätkusuutlik, kui uute liitujate arvust, mis peaks skeemi kestma jäämiseks teoreetiliselt kuni lõpmatuseni kasvama, ei piisa enam kõikidele osalejatele lubatud kompensatsiooni rahastamiseks.
Eelnevast tuleneb, et direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 tähenduses „müügiedenduse püramiidskeemina” kvalifitseerimiseks on esiteks nõutav, et sellise skeemiga liituvad isikud maksaksid rahalise tasu.
Seesugust tõlgendust kinnitab direktiivi 2005/29 eesmärk, mille kohaselt kaitseb direktiiv vastavalt põhjendusele 8 „otseselt tarbijate majandushuve ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausate kaubandustavade eest”, ning aitab artikli 1 kohaselt kaasa „tarbijakaitse kõrge taseme saavutamisele, lähendades tarbijate majandushuve kahjustavad ebaausaid kaubandustavasid käsitlevad liikmesriikide õigus‑ ja haldusnormid” (kohtuotsus Köck, C‑206/11,
EU:C:2013:14
, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika). Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 32 märkis, ei oleks ilma tarbijapoolse rahalise tasu maksmiseta tema majanduskäitumine, mida tuleb kõnealuse direktiivi alusel kaitsta, selgelt tuvastatav.
Lisaks kinnitab enamik direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 keeleversioonide sõnastustest, et tarbijapoolne tasu on selles sättes nimetatud müügiedenduse püramiidskeemi oluline tunnus.
Küsimuse kohta, kas igasugust summat, mis müügiedenduse skeemiga liituja maksab, tuleb summa suurusest sõltumata pidada tasuks direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 tähenduses, tuleb märkida, et nendes selle sätte keeleversioonides, kus mainitakse tarbijapoolse rahalise tasu olemasolu, ei nähta ette mingisugust miinimumsummat (vt analoogia alusel kohtuotsus Purely Creative jt, C‑428/11,
EU:C:2012:651
, punkt 30). Pealegi jääks tagamata kõnealuse direktiivi põhjenduses 17 nimetatud eesmärk tagada ebaausate kaubandustavade identifitseerimisel suurem õiguskindlus, kui liikmesriigid saaksid otsustada, milliseid summasid on võimalik käsitleda rahalise tasuna. Seega sisaldab tarbijapoolse tasu mõiste igasugust temapoolset rahalist panust, olenemata selle suurusest.
Teiseks tuleneb käesoleva otsuse punktidest 20–22 vältimatult, et „müügiedenduse püramiidskeemina” kvalifitseerimine direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 tähenduses eeldab seose olemasolu uute liitujate makstud tasude ja juba liitunud isikutele antavate kompensatsioonide vahel.
Seda tõlgendust kinnitab enamik direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 keeleversioonide sõnastustest, millest tuleneb, et selle kompensatsiooni rahastamine, mida tarbija võib saada, sõltub „pigem” või „põhiliselt” nendest tasudest, mida maksavad hiljem uued skeemis osalejad.
Vastupidi Leedu valitsuse väidetele ei kahjusta direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 niisugune tõlgendus sugugi eesmärki saavutada tarbijakaitse kõrge tase.
Siinkohal tuleb märkida, et kõnealuse direktiivi artikli 5 alusel keelatud tavad jagatakse kahte kategooriasse.
Esiteks sisaldab direktiivi 2005/29 I lisa kaubandustavasid, mis on ebaausad kõigil tingimustel ja mis ei nõua seega iga üksikjuhtumi hindamist direktiivi artiklite 5–9 sätete alusel. Teiseks võib selles lisas nimetamata tavasid tunnistada ebaausaks pärast nende tunnuste ükshaaval hindamist, lähtudes artiklites 5–9 loetletud kriteeriumidest (kohtuotsused Purely Creative jt,
EU:C:2012:651
, punkt 45, ning Köck,
EU:C:2013:14
, punkt 35).
Sellest järeldub, et absoluutselt on keelatud ainult tarbijat kõige enam kahjustavad kaubandustavad, ent direktiivi 2005/29 I lisas nimetamata tava võib sellegipoolest olla keelatud, kui asjakohase ja konkreetse hindamise tulemusena on võimalik järeldada selle ebaausust kõnealuse direktiivi artiklite 5–9 tähenduses.
Eelotsusetaotlusest tuleneb, et 4finance’i loodud müügiedenduse skeemi raames rahastati juba liitunud isikutele makstavaid preemiaid uutelt liitujatelt nõutud rahalistest tasudest üksnes väga väikeses ulatuses. Seega näib, et niisuguses skeemis ei ole käesoleva otsuse punktis 27 teisena nimetatud tingimus täidetud. Kui see nii on, mille peab välja selgitama eelotsusetaotluse esitanud kohus, siis ei saa sellele skeemile kohaldada direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 kohast keeldu.
Kõiki eespool toodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 2005/29 I lisa punkti 14 tuleb tõlgendada nii, et müügiedenduse püramiidskeem kujutab endast ebaausat kaubandustava kõigil tingimustel vaid juhul, kui niisuguses skeemis nõutakse tarbijalt mis tahes suuruses rahalise tasu võimaluse eest saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamisest, mitte toodete müügist või tarbimisest.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 („ebaausate kaubandustavade direktiiv”), I lisa punkti 14 tuleb tõlgendada nii, et müügiedenduse püramiidskeem kujutab endast ebaausat kaubandustava kõigil tingimustel vaid juhul, kui niisuguses skeemis nõutakse tarbijalt mis tahes suuruses rahalise tasu võimaluse eest saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamisest, mitte toodete müügist või tarbimisest.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: leedu.