CELEX: 62013CJ0439
Обжалване
Обществени поръчки за услуги
Съвместно действие 2008/124/ОВППС
Процедура за възлагане на обществени поръчки за хеликоптерно обезпечаване на мисията Eulex Kosovo
Жалба срещу решението за възлагане
Член 24, параграф 1, втора алинея ДЕС
Член 275, първа алинея ДФЕС
Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС)
Компетентност на Съда
Член 263, първа алинея ДФЕС
Понятието „орган, служба или агенция на Съюза“
Мерки, за които отговаря Европейската комисия
Извинима грешка

С жалбата си Elitaliana SpA (наричано по-нататък „Elitaliana“) иска отмяната на определение на Общия съд на Европейския съюз от 4 юни 2013 г., Elitaliana/Eulex Kosovo (
T‑213/12
,
EU:T:2013:292
, наричано по-нататък „обжалваното определение“), с което Общият съд отхвърля жалбата, с която посоченото дружество иска, от една страна, отмяна на мерките, взети от мисията на основание Съвместно действие 2008/124/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2008 година относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, Eulex Kosovo (
ОВ L 42, стр. 92
), изменено с Решение 2011/752/ ОВППС на Съвета от 24 ноември 2011 г. (
ОВ L 310, стр. 10
, наричано по-нататък „Съвместно действие 2008/124“), във връзка с възлагането на друг оферент на обществената поръчка с наименование „EuropeAid/131516/D/SER/XK — Помощ, предоставена с хеликоптери, за мисията на Eulex Kosovo (PROC/272/11)“ (наричани по-нататък „спорните мерки“), и от друга страна, осъждане на мисията в областта на върховенството на закона в Косово с наименование „Eulex Kosovo“ съгласно член 1 от Съвместно действие 2008/124 да поправи причинените на жалбоподателя вреди поради невъзлагането на посочената поръчка на жалбоподателя.
Правна уредба
Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002
Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (
ОВ L 248, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198), изменен с Регламент (ЕС, Евратом) № 1081/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (
ОВ L 311, стр. 9
, наричан по-нататък „Финансовият регламент“), в сила към момента на настъпване на фактите, предвижда в член 1, параграф 1, че целта на посочения регламент е да установи „правилата за съставяне и изпълнение на общия бюджет на Европейския съюз […] и за представяне и одит на отчетите“.
В член 4, параграф 2, буква а) посоченият регламент предвижда:
„В приходите и разходите на Общностите са включени:
а)
приходите и разходите на Европейската общност, включително административните разходи, извършени за институциите по реда на разпоредбите на Договора за Европейския съюз, свързани с общата външна политика и политиката на сигурност, както и с полицейското и съдебно сътрудничество по наказателно-правни въпроси, а също така и оперативните разходи, извършени при изпълнението на тези разпоредби, когато това е за сметка на бюджета“.
Член 48, първа алинея от същия регламент предвижда, че „[Европейската] комисия изпълнява приходите и разходите на бюджета в съответствие с настоящия регламент на собствена отговорност и в рамките на разрешените бюджетни кредити“.
Съгласно член 53а от Финансовия регламент:
„Когато Комисията изпълнява бюджета централизирано, задачите по изпълнението се осъществяват пряко от нейните служби или от делегациите на Съюза съгласно член 51, втора алинея или непряко съгласно членове 54—57“.
Този регламент предвиждал в член 54, параграфи 1 и 2:
„1.   Комисията не може да възлага на трети страни изпълнителните правомощия, които упражнява по силата на договорите, когато те налагат висока степен на преценка, предполагаща политически избор. Делегираните задачи по изпълнението трябва да са ясно определени и да подлежат изцяло на надзор по отношение на изпълнението им.
[…]
2.   В границите, предвидени в параграф 1, Комисията може, когато изпълнява бюджета централизирано и непряко по реда на член 53а или 53б, да възлага задачи на публична власт и по-специално задачи по изпълнение на бюджета на:
[…]
г)
лицата, натоварени с изпълнението на специфични действия в съответствие с дял V от Договора за Европейския съюз, определени в съответния основен акт по смисъла на член 49 от настоящия регламент.
[…]“.
Член 56, параграф 1 от посочения регламент има следната редакция:
„Когато Комисията изпълнява бюджета посредством непряко централизирано управление, тя първо получава доказателство за наличието и нормалната дейност на икономическите субекти, на които тя възлага изпълнението на следното:
а)
прозрачни процедури по възлагане на обществени поръчки и отпускане на безвъзмездни средства, които не допускат дискриминация и изключват всякакъв конфликт на интереси и които са в съответствие с разпоредбите съответно на дялове V и VI;
[…]“.
Дял V, озаглавен „Възлагане на обществени поръчки“, от първа част от същия регламент, съдържа приложимите в тази област разпоредби.
Съвместно действие 2008/124
Член 1 от Съвместно действие 2008/124, озаглавен „Мисия“, действащ към момента на настъпване на фактите в основата на настоящия спор, предвижда, че ЕС установява мисия на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, Eulex Kosovo.
Съгласно член 2 от посоченото съвместно действие Eulex Kosovo има следния мандат:
„Eulex Kosovo подпомага институциите на Косово, съдебните власти и правоприлагащите органи в напредъка им към устойчивост и отчетност, както и в по-нататъшното развитие и укрепване на независима многоетническа съдебна система, многоетническа полиция и митническа служба, като гарантира, че в тези институции няма политическа намеса и че те се придържат към международно признатите стандарти и най-добрите европейски практики.
Eulex Kosovo, в пълно сътрудничество с програмите за подпомагане на Европейската комисия, изпълнява мандата си чрез наблюдение, наставляване и предоставяне на съвети, като запазва някои изпълнителни отговорности“.
Член 3 от посоченото съвместно действие определя задачите на Eulex Kosovo по следния начин:
„С цел да изпълни мандата на мисията, посочен в член 2, Eulex Kosovo:
а)
наблюдава, наставлява и съветва компетентните институции на Косово във всички области, свързани с върховенството на закона в широк смисъл (включително митническата служба), като запазва някои изпълнителни отговорности;
б)
гарантира поддържането и насърчаването на върховенството на закона, обществения ред и сигурността, включително, при необходимост, в консултация със съответните международни граждански власти в Косово, като отменяне или анулиране на оперативни решения, взети от компетентните власти в Косово;
в)
допринася за гарантирането, че във всички служби в областта на върховенството на закона в Косово, включително митническата служба, няма политическа намеса;
г)
гарантира, че случаите на военни престъпления, тероризъм, организирана престъпност, корупция, междуетнически престъпления, финансови/икономически престъпления и други тежки престъпления са правилно разследвани, преследвани, присъдите са правилно постановени и изпълнени, в съответствие с приложимото право, включително, където е уместно, от международни следователи, прокурори и съдии съвместно със следователи, прокурори или съдии от Косово, или независимо, и чрез мерки включващи, където е уместно, създаване на структури за сътрудничество и координация между органите на полицията и прокуратурата;
д)
допринася за укрепване на сътрудничеството и координацията през целия съдебен процес, по-специално в областта на организираната престъпност;
е)
допринася за борбата с корупцията, измамата и финансовите престъпления;
ж)
допринася за изпълнението на антикорупционната стратегия на Косово и на антикорупционния план за действие;
з)
поема други отговорности самостоятелно или в подкрепа на компетентните власти на Косово, за да гарантира поддържането и насърчаването на върховенството на закона, обществения ред и сигурността, като се консултира със съответните агенции на Съвета [на Европейския съюз]; и
и)
гарантира, че във всичките си дейности спазва международните стандарти относно правата на човека и прилагането на принципа за равнопоставеност между половете“.
Член 8, параграф 5 от посоченото действие определя функциите на ръководителя на мисията по следния начин:
„Ръководителят на мисията отговаря за изпълнението на бюджета на EULEX KOSOVO. За тази цел ръководителят на мисията подписва договор с Комисията“.
Член 11 от Съвместно действие 2008/124, озаглавен „Верига на командване“, предвижда:
„1.   Eulex Kosovo има единна командна верига като операция по управление на криза.
2.   Под отговорността на Съвета КПС упражнява политическия контрол и стратегическото ръководство на Eulex Kosovo.
3.   […] [К]омандващият гражданските операции, под политическия контрол и стратегическото ръководство на КПС и под общото ръководство на ГС/ВП, е командващ Eulex Kosovo на стратегическо ниво, и като такъв издава инструкции на ръководителя на мисията и му предоставя съвети и техническа помощ.
[…]“.
Съгласно член 16, параграфи 2—4 от посоченото съвместно действие относно финансовите разпоредби:
„2.   Управлението на всички разходи се извършва в съответствие с правилата и процедурите на ЕС, приложими към общия бюджет на ЕС.
3.   При условие одобрението на Комисията, ръководителят на мисията може да сключи технически договорености с държавите — членки на [Съюза], с участващите трети държави и други международни участници, разположени в Косово по отношение снабдяването с оборудване, услуги и помещения на Eulex Kosovo. […].
4.   Ръководителят на мисията докладва изцяло пред Комисията, която осъществява надзор над дейностите, предприети в рамките на договора му“.
Обстоятелства, предхождащи спора
Обстоятелствата, предхождащи спора, са описани в точки 2—7 от обжалваното определение:
Следва да се уточни, че обявлението за възлагане на обществена поръчка се вписва в програмата на Съвместно действие 2008/124 и е описано по следния начин: „доставка на хеликоптерни услуги (7 дни/7, 24 ч./24) в региона на Косово и съседните държави за полети за издирване, спасяване и медицински евакуации (Medevac), както и полети за поддръжка на свързани с мисията операции, като превоз на полицейски служители, въздушно наблюдение и други дейности, свързани с мисията. […]“.
Производството пред Общия съд и обжалваното определение
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 23 май 2012 г., Elitaliana иска от Общия съд, от една страна, да отмени спорните мерки, и от друга страна, да осъди Eulex Kosovo да поправи причинените на жалбоподателя вреди поради въпросните мерки.
По посоченото производство Eulex Kosovo повдига едно възражение за недопустимост съгласно член 114, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд, изведено, от една страна, от факта, че тъй като не се ползва със статут на независим орган, жалбата за отмяна на Elitaliana не може да бъде насочена срещу Eulex Kosovo, което следователно не притежава пасивна легитимация, и от друга страна, от некомпетентност на Общия съд, тъй като спорните мерки са приети на основание разпоредбите от Договора за функционирането на ЕС в областта на общата външна политика и политика на сигурност (наричана по-нататък „ОВППС“).
В точки 19—37 от обжалваното определение Общият съд уважава възражението за недопустимост, повдигнато от Eulex Kosovo, и следователно отхвърля подадената от Elitaliana жалба.
На първо място, в точки 19—25 от обжалваното определение Общият съд разглежда въпроса дали Eulex Kosovo представлява „орган, служба или агенция на Съюза“ по смисъла на член 263, първа алинея ДФЕС и следователно дали притежава пасивна легитимация във висящото пред него производство.
След като анализира текста на член 1, параграф 1, член 6, член 7, параграфи 1 и 2 и член 11 от Съвместно действие 2008/124, в точка 26 от обжалваното определение Общият съд приема следното:
На второ място, след като в точка 27 от обжалваното определение посочва, че Elitaliana иска отмяна на мерките, постановени от Eulex Kosovo във връзка с възлагането на спорната поръчка, в точка 31 от посоченото определение Общият съд приема, че по силата на член 8, параграф 5 и на член 16, параграф 2 от Съвместно действие 2008/124, от една страна, ръководителят на мисията отговаря за изпълнението на бюджета на Eulex Kosovo и за тази цел подписва договор с Европейската комисия, и от друга страна, че разходите се управляват в съответствие с правилата и процедурите, приложими за общия бюджет на ЕС“. От тези елементи Общият съд заключава, че Комисията е делегирала определени задачи по изпълнението на бюджета на Eulex Kosovo на ръководителя на тази мисия.
Така в точка 34 от обжалваното определение Общият съд прави извод, че „[п]ри това положение следва да се приеме, че за актовете, постановени от ръководителя на Eulex Kosovo в рамките на разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка, отговаря Комисията, която по силата на член 263, първа алинея ДФЕС е пасивно легитимирана. Следователно посочените актове подлежат на съдебен контрол в съответствие с изискванията на общия принцип, посочен от [Elitaliana], че всеки акт, приет от орган, служба или агенция на Съюза и предназначен да произведе правно действие по отношение на трети лица, трябва да подлежи на съдебен контрол“. Тези съображения карат Общия съд в точка 35 от обжалваното определение да направи извод, че „[с]ледователно Eulex Kosovo не е пасивно легитимирано“.
На трето място, Общият съд разглежда довода на Elitaliana, че при положение че не бъде призната пасивна легитимация на Eulex Kosovo, сезираната юрисдикция винаги има възможност да поправи тази грешка, като приеме за ответник автора на обжалвания акт.
В точка 39 от обжалваното определение Общият съд констатира, че в разглеждания случай посочването на Eulex Kosovo в жалбата не се дължи на грешка от страна на Elitaliana, тъй като от съдържанието на жалбата се вижда ясно, че Elitaliana приема, че Eulex Kosovo представлява „орган, служба или агенция на Съюза“ по смисъла на член 263, първа алинея ДФЕС, и че при всички положения никакви данни в жалбата не позволяват да се приеме, че жалбоподателят е насочил жалбата си към образувание, различно от Eulex Kosovo.
На четвърто място, Общият съд разглежда въпроса дали Elitaliana може разумно да иска да се признае в негова полза наличието на извинима грешка, както жалбоподателят поддържа на основание на практиката на Съда и Общия съд, която признавала подобна грешка, ако съответната институция е възприела поведение, което е от естество само по себе си или в решаваща степен да породи допустимо объркване в съзнанието на добросъвестен правен субект, положил цялата дължима грижа, която се изисква от оператор с нормални познания.
Що се отнася до последното основание, изтъкнато от жалбоподателя, в точка 41 от обжалваното определение Общият съд първоначално установява, че нито един от документите във връзка с разглежданата обществена поръчка не посочва субекта, срещу когото би могла да се подаде жалба. Общият съд заключава, че „с оглед на сложното правно положение, характеризиращо отношенията в рамките на тази процедура между Eulex Kosovo и неговия ръководител, от една страна, и Комисията и Съвета, от друга, жалбоподателят безспорно е изпитвал затруднения да установи страната, отговаряща за [спорните] мерки и притежаваща пасивна легитимация“.
По-нататък, в точка 42 от обжалваното определение Общият съд все пак констатира, че съгласно посочената от Elitaliana съдебна практика съществуването на извинима грешка може единствено да позволи на сезираната юрисдикция да допусне жалбата, макар да е просрочена. Той отбелязва, че тъй като жалбата на Elitaliana е подадена в срок, посочената съдебна практика не намира приложение в разглеждания случай.
В точка 43 от обжалваното определение Общият съд посочва, че както се вижда ясно от жалбата, Elitaliana е идентифицирало Eulex Kosovo като орган, служба или агенция и без никакво съмнение е насочило жалбата си срещу това образувание, макар чрез тълкуването на Съвместно действие 2008/124 да е могло да избегне тази грешка.
На пето и последно място, Общият съд стига до следното заключение в анализа си, както следва от точка 45 от обжалваното определение:
Производство пред Съда и искания на страните
Производство пред Съда
С решение от 24 юни 2014 г. Съдът разпределя делото на пети състав и решава да се произнесе без провеждане на устни състезания. Заключението на генералния адвокат е изслушано в заседанието на 4 декември 2014 г.
С определение от 10 февруари 2015 г. Съдът разпорежда възобновяване на устната фаза на производството и провеждане на съдебно заседание. Страните, както и, съгласно член 24, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, Комисията и Съветът, са приканени да изразят становище по въпроса дали Общият съд и Съдът са компетентни да разгледат делото, като се вземат предвид разпоредбите относно ОВППС, съдържащи се в дял V, глава 2, раздел 1 от Договора за ЕС и разпоредбите на член 275 ДФЕС.
С провеждането на устните състезания на 25 март 2015 г. и представянето на заключението на генералния адвокат на заседанието на 21 май 2015 г. устната фаза на производството приключва.
Искания на страните
С жалбата си Elitaliana иска от Съда да отмени обжалваното определение. Ако фазата на производството позволява това, Elitaliana иска първоинстанционните му жалби да бъдат уважени и да Eulex Kosovo бъде осъдено да заплати съдебните разноски. В случай че Съдът приеме, че фазата на производството не позволява това, то иска делото да бъде върнато на Общия съд.
Eulex Kosovo моли Съда да отхвърли жалбата и да осъди Elitaliana да заплати съдебните разноски.
По жалбата
В самото начало следва да се отбележи, че Общият съд не е разгледал повдигнатия от Eulex Kosovo въпрос относно компетентността на юрисдикциите на Съюза да разгледат делото с оглед на разпоредбите на Договора относно ОВППС, но се е произнесъл по наличието на абсолютна процесуална пречка, свързана с липсата на пасивна легитимация на Eulex Kosovo.
Доколкото въпросът за компетентността на Съда да разгледа спора е абсолютна процесуална предпоставка, този въпрос може да бъде разгледан от Съда във всеки момент на производството, включително служебно (вж. в този смисъл решение Комисия/Кипър,
C‑340/10
,
EU:C:2012:143
, т.
).
В случая този въпрос, който е предмет на възобновяване на устните състезания, следва да бъде повдигнат служебно и да бъде разгледан на първо място.
Доводи на страните
Съветът, Комисията и Elitaliana са на мнение, че Съдът е компетентен да разгледа делото.
Eulex Kosovo поддържа, че Съдът е компетентен да се произнася относно статута и дейността на Съвета и Комисията, но не е компетентен да разглежда статута и дейността на Eulex Kosovo.
Съображения на Съда
Трябва да се припомни, че от член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275, първа алинея ДФЕС следва, че Съдът по принцип няма компетентност по отношение на разпоредбите относно ОВППС, както и по отношение на актовете, приети въз основа на тези разпоредби (решение Парламент/Съвет,
C‑658/11
,
EU:C:2014:2025
, т.
).
Въпреки това посочените член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение и член 275, първа алинея въвеждат изключение от правилото за общата компетентност, която член 19 ДЕС предоставя на Съда, за да осигурява спазването на правото при тълкуването и прилагането на Договорите, и следователно трябва да се тълкуват ограничително (вж. решение Парламент/Съвет,
C‑658/11
,
EU:C:2014:2025
, т.
).
Съгласно член 41, параграф 2, първа алинея ДЕС „[о]перативните разходи, възникващи при прилагането на […] глава[та] [относно специфичните разпоредби, свързани с ОВППС], […] се осигуряват от бюджета на Съюза, с изключение на разходите за военни операции или в областта на отбраната, както и в случаите, когато Съветът с единодушие е решил друго“.
Тази разпоредба е припомнена по същество в член 4, параграф 2, буква а) от Финансовия регламент.
Съгласно членове 17 ДЕС и 317 ДФЕС, Комисията е отговорна за изпълнението на бюджета на Съюза.
От член 6, параграф 2 от Съвместно действие 2008/124 следва, че „[у]правлението на всички разходи“ на мисията Eulex Kosovo „се извършва в съответствие с правилата и процедурите на ЕС, приложими към общия бюджет на ЕС“.
В случая е безспорно, че мисията Eulex Kosovo има цивилен характер и че е предвидено разходите, свързани с обслужването на хеликоптерната поддръжка на мисията Eulex Kosovo, да бъдат за сметка на бюджета на Съюза.
При това положение спорните мерки, чиято отмяна се иска поради нарушение на правните норми, приложими към обществените поръчки, се отнасят до възлагане на обществена поръчка, от която са произлезли разходи за сметка на бюджета на Съюза. От това следва, че въпросната поръчка попада в обхвата на разпоредбите на Финансовия регламент.
Предвид характерните за разглеждания случай обстоятелства, не може да се приеме, че обхватът на изключението от компетентността на Съда, предвидена в член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и в член 275 ДФЕС, се отнася до компетентността на Съда да тълкува и прилага разпоредбите на Финансовия регламент в областта на възлагането на обществени поръчки.
Вследствие на това Общият съд и при обжалване Съдът са компетентни да разгледат този спор.
По първото и второто основание, изведени от твърдението, че Общият съд е трябвало да признае на Eulex Kosovo качеството на
„орган, служба или агенция на Съюза
“ по смисъла на член 263 ДФЕС и от неправилно приравняване на Eulex Kosovo на делегация на Съюза
Доводи на страните
С първото и второто основание, които следва да бъдат разгледани заедно, Elitaliana упреква, на първо място, Общия съд, че е допуснал грешка при прилагането на правото, като в точка 26 от обжалваното определение е приел, че „Eulex Kosovo не разполага с юридическа личност и не се предвижда то да може да е страна в производство пред юрисдикциите на Съюза“, като това го навежда на извода, че Eulex Kosovo не представлява „орган, служба или агенция на Съюза“ по смисъла на член 263, първа алинея ДФЕС. Elitaliana посочва, че Общият съд неправилно не е приложил съдебната практика от решение Les Verts/Парламент (
294/83
,
EU:C:1986:166
). В тази връзка Elitaliana сочи, че членове 8 и 16 от Съвместно действие 2008/124 възлагат на ръководителя на мисията представителство и юридическа отговорност, свързани с действията на Eulex Kosovo, както и финансова автономия. Жалбоподателят прави извод, че това образувание е „независим център, на който са възложени права и задължения“, поради което притежавало юридическа личност и следователно качеството на орган, служба или агенция на Съюза.
На второ място, Elitaliana изтъква, че в точки 27—35 от обжалваното определение Общият съд неправилно е приравнил Eulex Kosovo на делегация, като по този начин прави извод, че за актовете, приети в рамките на обществената поръчка, отговаря Комисията.
Eulex Kosovo иска тези две основания да бъдат отхвърлени.
Съображения на Съда
Що се отнася до качеството орган, служба или агенция на Съюза, за което жалбоподателят упреква Общия съд, че е отказал на Eulex Kosovo, следва да се отбележи, че член 263 ДФЕС предвижда, че Съдът упражнява контрол върху законосъобразността на актовете на тези органи, служби или агенции, които са предназначени да пораждат правни последици.
Както посочва Общият съд в точки 24 и 25 от обжалваното определение, различни разпоредби от Съвместно действие 2008/124, по-специално член 11, параграф 2 от него, подчертават обстоятелството, че политическият контрол и стратегическото ръководство на Eulex Kosovo не се упражняват самостоятелно от мисията, а от Комитета по политика и сигурност (КПС), който от своя страна упражнява този контрол и ръководство под отговорността на Съвета и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП).
Що се отнася до бюджетната и финансовата област, от член 8, параграф 5 от Съвместно действие 2008/124 следва, че ръководителят на мисията „отговаря за изпълнението на бюджета на Eulex Kosovo. За тази цел ръководителят на мисията подписва договор с Комисията“. Член 16, параграф 3 от посоченото съвместно действие предвижда също че „[под] условие от одобрението на Комисията, ръководителят на мисията може да сключи технически договорености с държавите — членки на [Съюза], с участващите трети държави и други международни участници, разположени в Косово по отношение снабдяването с оборудване, услуги и помещения на Eulex Kosovo“. Член 16, параграф 4 от посоченото съвместно действие предвижда, от своя страна, че „ръководителят на мисията докладва изцяло пред Комисията, която осъществява надзор над дейностите, предприети в рамките на договора му“.
От това следва, че макар ръководителят на мисията да е квалифициран съгласно Съвместно действие 2008/124 като „отговорен“ за изпълнението на бюджета на Съюза, все пак в бюджетната и финансовата област правомощията му се упражняват под контрола и ръководството на Комисията. Тези обстоятелства карат Общия съд правилно да приеме в точка 36 от обжалваното определение, че в тази област ръководителят на мисията разполага с ограничени правомощия и всъщност притежава „строго ограничена в предметно отношение дееспособност“, обратно на твърденията на жалбоподателя, че Eulex Kosovo „несъмнено притежава правосубектност в качеството си на независим център, на който са възложени права и задължения“.
От гореизложените съображения следва, че Общият съд основателно е заключил, че не може да се приеме, че Eulex Kosovo притежава правосубектност, тъй като Съвместно действие 2008/124 квалифицира това образувание като „мисия“ и, от една страна, в политическо и стратегическо отношение тази мисия е поставена на подчинение и под контрола на Съвет и на ВП, а от друга страна, в бюджетно и финансово отношение ръководителят на мисията упражнява правомощията си под надзора и ръководството на Комисията.
Следователно и без да е допуснал грешка при прилагането на правото в точка 26 от обжалваното определение, Общият съд е приел, от една страна, че Eulex Kosovo не разполага с юридическа личност, и от друга страна, че не се предвижда то да може да е страна в производство пред юрисдикциите на Съюза. Тези елементи правилно навеждат Общия съд на извода, че Eulex Kosovo е мисия с ограничена продължителност, която не може да бъде „орган, служба или агенция“ по смисъла на член 263, параграф 1 ДЕС.
Що се отнася до оплакването на жалбоподателя, че Общият съд неправилно е счел, че Eulex Kosovo е приело спорните мерки по силата на делегация, то следва да се отхвърли по изложените по-долу съображения.
Съгласно член 53а от Финансовия регламент, когато Комисията изпълнява бюджета централизирано, задачите по изпълнението се осъществяват непряко съгласно членове 54—57 от посочения регламент. Член 54 от този регламент предвижда в параграф 2, буква г), че Комисията може, когато изпълнява бюджета централизирано и непряко по реда на член 53а, да възлага задачи на публична власт, и по-специално задачи по изпълнение на бюджета, на лицата, натоварени с изпълнението на специфични действия в съответствие с дял V от Договора за ЕС.
В разглеждания случай член 8, параграф 5 и член 16, параграф 4 от Съвместно действие 2008/124 предвиждат, че ръководителят на мисията отговаря за изпълнението на бюджета на Eulex Kosovo и че за тази цел той подписва договор с Комисията. Във връзка с изпълнението на този договор ръководителят на мисията Eulex Kosovo се отчита изцяло пред Комисията, която осъществява надзор над дейностите, предприети в рамките на договора му.
От предходните две точки от настоящото решение следва, както правилно отбелязва Общият съд в точки 31 и 32 от обжалваното определение, че по силата на подписания с ръководителя на мисията договор и съгласно член 54, параграф 2, буква г) от Финансовия регламент Комисията е делегирала на ръководителя правомощието си за изпълнение на бюджета. В рамките на тази делегация ръководителят на мисията Eulex Kosovo е длъжен в качеството си на пълномощник на Комисията да се съобразява с бюджетните правила на правото на Съюза, включително правилата за възлагане на обществени поръчки, предвидени в дял V от първата част на Финансовия регламент.
В това отношение в точка 33 от обжалваното определение Общият съд припомня принципа, че актовете, приети с делегирани правомощия, обикновено се считат за издадени от делегиращата институция, която следва да отговаря по искове и жалби, отправени до съд и насочени срещу тях.
Обратно на твърдението на жалбоподателя и както посочва генералният адвокат в точки 62 и 63 от заключението си от 4 декември 2014 г., макар точка 33 от обжалваното определение да се позовава на решение на Общия съд, отнасящо се до делегация на Съюза, т.е. образувание, създадено съгласно член 221 ДФЕС с цел представителство на Съюза, в случая делегацията на Съюза в Черна гора, тази точка не може да се тълкува в смисъл, че в нея Общият съд приема, че Eulex Kosovo трябва да бъде приравнено на подобно образование, а само припомня принцип на правото, който е приложен от Общия съд в посоченото решение.
От това следва, че Общият съд правилно е приел в точки 34 и 35 от обжалваното определение, че приетите от Eulex Kosovo актове в рамките на въпросната обществена поръчка са издадени от Комисията и че поради това Eulex Kosovo не притежава пасивна легитимация.
В това отношение следва да се подчертае, че Elitaliana неправилно поддържа, че липсата на пасивна легитимация на Eulex Kosovo можела да наруши принципите, припомнени от Съда в решението му Les Verts/Парламент (
294/83
,
EU:C:1986:166
), съгласно които системата на Договора предвижда възможност за пряко обжалване на всички разпоредби, приети от институциите и предназначени да пораждат правни последици. В действителност и както правилно посочва Общият съд в точка 34 от обжалваното определение, спорните мерки подлежат на съдебен контрол, при условие обаче че жалбата, с която по-специално се иска отмяната на тези мерки, е насочена не срещу Eulex Kosovo, а срещу Комисията в качеството ѝ на делегиращ орган.
С оглед на изложените по-горе съображения първото и второто основание за обжалване следва да се отхвърлят като неоснователни.
По третото основание, изведено от грешка при прилагането на правото от страна на Общия съд, тъй като отрича съществуването на извинима грешка в полза на Elitaliana
Доводи на страните
Третото изтъкнато от Elitaliana основание, което се отнася до съображенията на Общия съд относно наличието на извинима грешка, се подразделя на две части.
С първата част от третото основание Elitaliana упреква Общия съд, че в точка 42 от обжалваното определение неправилно е ограничил правото на такава грешка само до случаите, в които страната, която се позовава на нея, се стреми да избегне последиците от неспазването на процесуален срок.
С втората част от третото основание Elitaliana изтъква съществуването на противоречие в мотивите в точки 41 и 43 от обжалваното определение, тъй като Общият съд, от една страна, приел, че сложното правно положение на въпросната обществена поръчка затруднявало индивидуализацията на страната, издала спорните мерки, и от друга страна, че разпоредбите на Съвместно действие 2008/124 са достатъчно ясни, така че жалбоподателят да не допусне грешката да счита Eulex Kosovo за „орган, служба или агенция на Съюза“ по смисъла на член 263 ДФЕС.
Съображения на Съда
Що се отнася до първата част от това основание, е необходимо да се отбележи, че съгласно член 21 от Статута на Съда жалбите срещу актове на институциите на Съюза задължително се насочват срещу институцията, която е отговорна за издаването на оспорвания акт.
На първо място, Съдът е приел, че посочването в жалбата на ответник, различен от автора на обжалвания акт, не води до недопустимост на жалбата, ако последната съдържа данни, позволяващи да се идентифицира недвусмислено страната, срещу която е насочена, като например посочване на оспорвания акт и посочване на автора на акта (вж. в този смисъл определение Комисия/ЕЦБ,
85/86
,
EU:C:1986:292
, т.
). Когато жалбата е насочена срещу лице, различно от издателя на акта, предмет на жалбата, Съдът не може нито да наруши, нито да замести волеизявлението на жалбоподателя и не разполага с друга възможност, освен да обяви жалбата за недопустима.
В разглеждания случай обаче в точка 39 от обжалваното определение Общият съд посочва, от една страна, че жалбата на Elitaliana без никакво съмнение е насочена срещу Eulex Kosovo, което според жалбоподателя има качеството „орган, служба или агенция на Съюза“ по смисъла на член 263, първа алинея ДФЕС, и от друга страна, че жалбоподателят така и не е насочил жалбата си срещу страна, различна от Eulex Kosovo. При тези условия Общият съд правилно е преценил, че цитираната в предходната точка от настоящото решение съдебна практика не е приложима и че не е компетентен да установи страната, срещу която жалбата е трябвало да бъде насочена.
На второ място, в точка 42 от обжалваното определение Общият съд правилно е приел, че единствената възможна последица от посочената от жалбоподателя съдебна практика, а именно по-специално точка 19 от решение Schertzer/Parlement (
25/68
,
EU:C:1977:158
), относно извинимата грешка е да се позволи подадената след предвидения за целта процесуален срок жалба да не бъде обявена за недопустима, като, от друга страна, прави мълчалив, но необходим извод, че позоваването на извинима грешка в случая е безпредметно, тъй като, както е установено от Общия съд, „в случая е безспорно, че жалбоподателят е спазил срока за обжалване“ и че той така и не е подавал жалба срещу лице, различно от Eulex Kosovo.
Поради това първата част от това правно основание следва да бъде отхвърлена като неоснователна.
Що се отнася до втората част от третото основание, изтъкнато от Elitaliana в подкрепа на жалбата му, следва да се посочи, че в точка 41 от обжалваното определение Общият съд е приел съществуването на затруднения при установяването на страната, отговаряща за разглежданите мерки, за да стигне в точка 43 от обжалваното определение до извода, че въпреки тези затруднения жалбоподателят е могъл да избегне грешката, да насочи жалбата си срещу Eulex Kosovo.
Това оплакване, което цели да постави под въпрос липсата на извинимост на допуснатата грешка, трябва да бъде отхвърлено в самото начало, тъй като е насочено срещу мотиви, изложени в определението по съображения за изчерпателност, и следователно не може да доведе до отмяната му (вж. в този смисъл решение Aéroports de Paris/Комисия,
C‑82/01 P
,
EU:C:2002:617
, т.
и
, както и цитираната съдебна практика). Действително Общият съд правилно е приел по вече посочените точка 75 от настоящото решение съображения, че позоваването на извинима грешка в случая е безпредметно.
Тъй като втората част от третото основание трябва да бъде обявена за безпредметна, третото основание следва да се отхвърли отчасти като неоснователно и отчасти като ирелевантно.
Доколкото никое от изтъкнатите от Elitaliana основания в подкрепа на жалбата му не може да бъде уважено, жалбата следва да се отхвърли в нейната цялост.
По съдебните разноски
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1от същия правилник, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като Eulex Kosovo е направило искане за осъждането на Elitaliana и тъй като всички основания на последното са отхвърлени, дружеството трябва да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.

По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Elitaliana SpA да заплати съдебните разноски.

Подписи
(
*
)   Език на производството: италиански.