CELEX: 62010CJ0569
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Direktiiv 94/22/EÜ
Süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis‑ ning kasutamistingimused
Mittediskrimineeriv juurdepääs

Kohtuotsuse põhistus
1. Oma hagis palub Euroopa Komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Poola Vabariik ei ole võtnud meetmeid tagamaks, et huvitatud üksusi ei diskrimineerita süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele juurde pääsemisel ja et nende toimingute teostamiseks lubade andmisel järgitakse menetlust, mille raames võivad kõik huvitatud üksused esitada taotluse kriteeriumide alusel, mis avaldatakse enne taotluste esitamise tähtaja algust Euroopa Liidu Teatajas , siis on Poola Vabariik rikkunud talle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 1994. aasta direktiivi 94/22/EÜ süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis- ning kasutamistingimuste kohta (EÜT L 164, lk 3; ELT eriväljaanne 06/02, lk 262) artikli 2 lõikest 2, artikli 3 lõikest 1 ning artikli 5 punktidest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
2. Direktiivi 94/22 artikli 1 punktis 3 on määratletud mõiste „luba” järgmiselt: „õigus- või haldusnorm või lepingu säte või nende alusel väljaantud dokument, millega liikmesriigi pädevad asutused annavad üksusele õiguse kasutada geograafilises piirkonnas nende enda nimel ja vastutusel süsivesinike geoloogilise luure, uurimise või tootmise ainuõigust. Loa võib anda iga toimingu kohta eraldi või mitme toimingu kohta korraga”.
3. Sama direktiivi artikkel 2 sätestab:
„1. Liikmesriikidele jääb õigus kindlaks määrata oma territooriumil asuvad piirkonnad, kus võib läbi viia süsivesinike geoloogilist luuret ning neid uurida ja toota.
2. Kui piirkonnas on lubatud läbi viia lõikes 1 sätestatud toiminguid, tagavad liikmesriigid, et üksusi ei diskrimineerita kõnealuste toimingute juurde pääsemisel ega nende teostamisel.
Liikmesriigid võivad riigi julgeolekuga seotud põhjustel keelduda võimaldamast juurdepääsu nimetatud toimingutele ja nende läbiviimist üksustele, kes on tegelikult kolmandate riikide või nende kodanike kontrolli all.”
4. Selle direktiivi artikkel 3 näeb ette:
„1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et lubade andmisel järgitakse menetlust, mille alusel võivad kõik huvitatud üksused esitada lõigete 2 või 3 kohase taotluse.
2. Nimetatud menetlus algatatakse:
a) kas pädevate asutuste poolt taotluste esitamise teadaandega, mis avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas  vähemalt 90 päeva enne taotluste esitamise tähtaega,
b) või taotluste esitamise teadaandega, mis avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas  pärast seda, kui mõni üksus on taotluse esitanud, ilma et see piiraks artikli 2 lõike 1 kohaldamist. Teised huvitatud üksused saavad esitada taotlused [vähemalt] 90 päeva jooksul alates avaldamiskuupäevast.
Teadaandes määratakse kindlaks loa liik, geograafiline piirkond või selle osad, mille kohta taotlus on esitatud või võidakse esitada ning loa andmise kavandatav kuupäev või tähtaeg.
Kui eelistatakse füüsilistest või juriidilistest isikutest üksuste taotlusi, märgitakse see teadaandes.
[…]
5. Loa andmisena lõike 1 tähenduses ei käsitleta järgmisi juhtumeid:
[…]
b) luba antakse üksusele, kellel on teist liiki luba ja nimetatud teise loa omamisega kaasneb õigus [saada] esimesena nimetatud luba;
[…]” [täpsustatud tõlge]
5. Direktiivi 94/22 artikkel 5 on sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et:
1. load antakse kõigil juhtudel järgmisi asjaolusid käsitlevate kriteeriumide alusel:
a) üksuste tehniline ja finantssuutlikkus ja
b) viis, kuidas nad kavatsevad läbi viia kõnealuse geograafilise piirkonna geoloogilist luuret, seda uurida ja/või tootmisse rakendada,
ning vajaduse korral:
c) hind, mida üksus on valmis loa saamiseks maksma, kui luba pannakse müüki;
d) kui pärast kriteeriumide a, b ja vajaduse korral c kohast hindamist on kahel või enamal taotlusel võrdne seis, […] nimetatud taotluste vahel lõpliku valiku tegemiseks rakenda[tavad] mu[ud] asjakohase[d] objektiivse[d ja mittediskrimineerivad kriteeriumid].
[…]
Kõnealused kriteeriumid koostatakse ja avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas  enne taotluste esitamisperioodi algust. Liikmesriigid, kes on kriteeriumid oma ametlikus väljaandes juba avaldanud, võivad avaldada Euroopa Ühenduste Teatajas  ainult viite oma ametlikule väljaandele. Kõik kriteeriumide muudatused avaldatakse täielikult Euroopa Ühenduste Teatajas ;
2. kehtestatakse toimingu läbiviimise ja lõpetamise tingimused ja nõuded, mida taotluste esitamise ajal kehti[vate õigus- ja haldus]normide põhjal kohaldatakse [iga konkreetse loaliigi] suhtes ning mis sisalduvad kas loas endas või tuleb heaks kiita enne sellise loa [saamist], ning need peavad olema huvitatud üksustele kogu aeg kättesaadavad. Artikli 3 lõike 2 punktis a sätestatud juhtudel võib need teha kättesaadavaks alles alates [kuupäevast, millest alates on võimalik esitada taotlused];
[…]” [täpsustatud tõlge]
6. Selle direktiivi artikli 6 lõiked 1 ja 2 sätestavad:
„1. Liikmesriigid tagavad lõike 2 kohaldamisega või rahas või süsivesinikes makstava tasu kehtestamisega, et artikli 5 lõikes 2 osutatud tingimuste ja nõuete ning eriloa kasutamise üksikasjalike kohustuste põhjuseks on üksnes vajadus tagada toimingute nõuetekohane läbiviimine loataotluses käsitletud piirkondades.
2. Liikmesriigid võivad kehtestada artikli 2 lõikes 1 sätestatud toimingute läbiviimiseks tingimused ja nõuded ulatuses, mis on põhjendatud riigi julgeolekuga, avaliku korraga, rahvatervisega, liiklusohutusega, keskkonnakaitsega, bioloogiliste ressursside ning kunsti-, ajaloolise ja arheoloogilise väärtusega rahvuslike rikkuste kaitsega, rajatiste ja töötajate ohutusega, süsivesinikevarude kavandatava haldamisega (näiteks süsivesinike ammendamismääraga või nende taastumise optimeerimisega) või maksutulu kindlustamise vajadusega.”
Poola õigus
7. Direktiiv 94/22 võeti Poola õigusesse üle 4. veebruari 1994. aasta geoloogiliste tööde ja kaevandamisseadusega (muudetud kujul, Dziennik Ustaw , edaspidi „ Dz. U. ”, 2005, nr 228 järjekorranumber 1947, edaspidi „geoloogiliste tööde ja kaevandamisseadus”) ja ministrite nõukogu 21. juuni 2005. aasta määrusega maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetluse kohta ( Dz. U ., nr 135, järjekorranumber 1131, edaspidi „ministrite nõukogu määrus”).
8. Nimetatud seadus teeb vahet maardla kasutusvalduse, mille annab riik kui süsivesinike maardlate omanik, ja loa vahel, mille annab keskkonnaminister. Süsivesinike geoloogiliseks luureks, uurimiseks ja tootmiseks Poolas on vaja ühteaegu nii maardla kasutusvaldust kui ka luba.
9. Geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 9 kohaselt võib kasutusvaldaja kehtivates õigusaktides ja maardla kasutusvalduse seadmise lepingus kehtestatu piires ja ainuõiguslikult tegelda teatud konkreetse maagi geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega ning nimetatud piires võib maardla kasutusvaldaja ka oma õigusi käsutada.
10. Sama seaduse artikli 10 lõige 1 kehtestab, et maardlale kasutusvalduse seadmine toimub vastutasu eest ning loa saamise korral lepinguga.
11. Geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 11 lõiked 2–4 on sõnastatud järgmiselt:
„2. Ilma et see piiraks artikli 12 lõikes 1 sätestatu kohaldamist, eelneb sellise maardla kasutusvalduse seadmisele, mis hõlmab maagaasi, nafta ja selle looduslike derivaatide ning söekihi metaani geoloogilist luuret, uurimist ja tootmist, pakkumismenetlus.
[…]
3. Maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetluse korraldamiseks pädevad asutused on need asutused, kellel lasub loa väljastamise ülesanne.
4. Ministrite nõukogu kehtestab määrusega maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetluse teadaannete avaldamist reguleerivad eeskirjad ning määratleb andmed, mis peavad sellises teates sisalduma, nõuded, millele peab vastama pakkumuse esitaja ning millele peab vastama pakkumus, pakkumuste esitamise tähtaja, pakkumismenetluse lõppemise kuupäeva ning samuti pakkumismenetluse korraldamise ja läbiviimise ning hankekomisjoni kokkukutsumise ja töö põhimõtted ja korra.”
12. Selle seaduse artikli 12 lõigetes 1 ja 3 on sätestatud:
„1. Ettevõtja, kes on uurinud ja dokumenteerinud riigile kuuluvat maagimaardlat ja on koostanud tootmisloa saamiseks piisavalt täpsed geoloogilised dokumendid, võib taotleda maardla kasutusvalduse seadmist enda kasuks eelisjärjekorras.
[…]
3. Lõikes 1 nimetatud õigus aegub kaks aastat pärast kirja saamist, milles geoloogia vallas pädev asutus kiidab heaks dokumendid.”
13. Geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 15 lõike 1 kohaselt on luba vaja: „1) maagimaardlate geoloogilise luure või uurimise läbiviimiseks, 2) maagi tootmiseks”. Sama artikli lõikes 2 on kõigi selle seadusega reguleerimata küsimustes edasi viidatud 2. juuli 2004. aasta majandustegevusvabaduse seadusele ( Dz. U. , nr 173, järjekorranumber 1807).
14. Geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikkel 17 sätestab:
„1. Loa andmise tingimuseks võib olla tagatise seadmine loaga kaetavate toimingute teostamise võimalike kahjulike tagajärgede heastamiseks, tingimusel et seda õigustab eriti tähtis riigi huvi või eriti tähtis avalik huvi, mis on seotud eeskätt keskkonnakaitsega.
2. Lõikes 1 nimetatud tagatise vorm ja suurus määratakse loas kindlaks vastavalt teostatavate toimingute liigile, loaga hõlmatud alale, loa kehtivusajale ning kavatsetavate toimingute keskkonnakahjuliku mõju määrale.”
15. Geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 18 lõike 1 punktis 2b on märgitud, et loataotlus peab sisaldama ettevõtjate või majandustegevuste registri numbrit.
16. Selle seaduse artikli 20 lõike 2 punkt 1 näeb ette, et maagitootmise taotlus peab sisaldama ka tõendit selle kohta, et taotlejal on õigus kasutada geoloogilisi dokumente.
17. Geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 47 lõige 3 sätestab:
„Üksusel, kes on kandnud käesoleva seaduse alusel tehtud otsuste põhjal teostatud geoloogiliste töödega seotud kulud, on ainuõigus kasutada tasuta selliste tööde raames saadud geoloogilist teavet uurimis- ja teaduslikel eesmärkidel ning käesoleva seadusega reguleeritavate toimingute teostamiseks. See õigus aegub 5 aastat pärast selle otsuse kehtivusaja lõppu, mille põhjal teostati teabe saamist võimaldanud töö või millega anti luba teostada muid käesoleva seaduse või muude õigusnormidega reguleeritud toiminguid. See üksus, kellel on õigus sellisel viisil saadud geoloogilist teavet kasutada, võib selle teha kättesaadavaks teistele üksustele, kui loas või kavandatavaid geoloogilisi töid heakskiitvas otsuses ei ole ette nähtud teisiti.”
18. Ministrite nõukogu määruse artiklis 6 on sätestatud:
„1. Pakkumismenetluse eritingimustes täpsustatakse eeskätt järgmised asjaolud:
[…]
4) teave dokumentide kohta, mille pakkuja peab esitama selleks, et tõendada, et ta vastab nõutud tingimustele, eeskätt ettevõtjate registri väljavõte ja tõend selle kohta, et tema osalemine pakkumismenetluses ei ole välistatud vastavalt artikli 5 lõikele 2;
5) pakkumuste hindamise objektiivsed kriteeriumid, mis tagavad lojaalse konkurentsi põhimõtete järgimise ja määratlevad nende sisu;
[…]
2. Pakkuja kirjaliku taotluse alusel võimaldab pakkumismenetluse korraldaja pakkujal tutvuda pakkumismenetluse eritingimustega alates hanketeate avaldamisest.
3. Pakkujal on lubatud pöörduda pakkumismenetluse korraldaja poole selleks, et küsida selgitusi pakkumismenetluse eritingimuste kohta hiljemalt 14. päeval enne pakkumuste esitamise tähtaja lõppu.
4. Pakkumismenetluse korraldaja edastab sellised selgitused viivitamata kõigile pakkujatele, avalikustamata taotluse esitaja isikut. Selgitusi loetakse kõigi pakkujate suhtes lõplikeks.
[…]
6. Pakkumismenetluse korraldaja pikendab pakkumuste esitamise tähtaega, et võimaldada pakkujatel arvestada oma pakkumustes saadud selgitustega või pakkumismenetluse eritingimuste muudatustega.”
Kohtuvaidluse taust ja kohtueelne menetlus
19. Komisjon saatis 23. märtsil 2007 Poola Vabariigile märgukirja, milles osutas, et geoloogiliste tööde ja kaevandamisseadus ei ole kooskõlas direktiivi 94/22 artikli 2 lõikega 2, artikli 3 lõikega 1 ja artikli 5 punktidega 1 ja 2.
20. Poola Vabariik vastas märgukirjale 23. mai 2007. aasta kirjaga, milles väitis sisuliselt, et direktiiv 94/22 oli siseriiklikusse õigusesse nõuetekohaselt üle võetud.
21. Komisjon edastas 31. jaanuaril 2008 Poola Vabariigile oma põhjendatud arvamuse, milles jäi kõigi märgukirjas esitatud etteheidete juurde.
22. Põhjendatud arvamuses esitatud etteheidete põhjendatust vaidlustamata palus Poola Vabariik 20. märtsi 2008. aasta kirjas liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse lõpetada põhjendusel, et õigusloometöö uue geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse kehtestamiseks oli võimaldanud „kõrvaldada rikkumised” ning tühistada „sätted, millega seoses komisjonil on kahtlusi”. Nimetatud liikmesriik teavitas lisaks komisjoni sellest, et ta esitab talle nimetatud seaduseelnõu kohta käiva kalendri 2008. aasta juuni lõpuks.
23. Poola Vabariik teavitas komisjoni 27. aprilli 2010. aasta kirjaga sellest, et nimetatud seaduseelnõu esitati 18. novembril 2008 Poola parlamendile ning et viimasel ei osutunud võimalikuks seda 2009. aastal vastu võtta, kuid et uus seadus edastatakse komisjonile niipea, kui see vastu võetakse.
24. Neil asjaoludel esitas komisjon kõnesoleva hagi.
Hagi
Vastuvõetavus
25. Poola Vabariik väidab, et liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi on vastuvõetamatu seetõttu, et hagis esitatud etteheited ei ole samad, mis esitati kohtueelse menetluse raames.
26. Komisjon väidab vastu, et kohtuvaidluse ese ja kohtueelse menetluse raames esitatud etteheited on samad, mis hagi aluseks olevad etteheited. Etteheidete väljavõtted, millele Poola Vabariik viitab, ei sisalda mitte uusi etteheiteid, vaid detailsemat juriidilist õigustust nende etteheidete toetuseks, mis komisjon enda väitel juba oma põhjendatud arvamuses esitas.
27. Komisjon lisab, et igal juhul ning isegi eeldusel, et hagi sisaldab uusi etteheiteid, saaks vastuvõetamatuks tunnistada ainult uued etteheited, mitte aga kõik sama hagi raames esitatud etteheited.
28. Enne otsuse tegemist Poola Vabariigi esitatud vastuvõetamatuse vastuväidete suhtes tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on kohtueelse menetluse eesmärk anda asjaomasele liikmesriigile esiteks võimalus täita liidu õigusest tulenevad kohustused ning teiseks kaitsta end tõhusalt komisjoni etteheidete vastu. ELTL artikli 258 alusel esitatud hagi eseme piiritleb seetõttu selles sättes ettenähtud kohtueelne menetlus. Seega ei saa hagiavalduse aluseks olla muud etteheited kui need, mis esitati kohtueelse menetluse käigus (vt eelkõige 10. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C-152/98: komisjon vs.  Madalmaad, EKL 2001, lk I-3463, punkt 23, ja 15. märtsi 2012. aasta otsus kohtuasjas C-340/10: komisjon vs. Küpros, punkt 21). Eelkõige peab hagi tuginema samadele põhjendustele ja väidetele, mis on juba märgitud põhjendatud arvamuses (vt eelkõige 3. märtsi 2011. aasta otsus kohtuasjas C-50/09: komisjon vs. Iirimaa, EKL 2011, lk I-873, punkt 93), mis peab sisaldama asjakohast ning üksikasjalikku ülevaadet põhjustest, millele toetudes komisjon leiab, et asjaomane liikmesriik on rikkunud ühte liidu õigusest tulenevatest kohustustest (vt eelkõige 11. septembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C-274/07: komisjon vs. Leedu, EKL 2008, lk I-7117, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
29. See nõue ei saa siiski minna nii kaugele, et nõutakse alati põhjendatud arvamuses nimetatud siseriiklike sätete ja hagiavalduses nimetatud sätete täpset kattumist (vt 10. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-11/95: komisjon vs. Belgia, EKL 1996, lk I-4115, punkt 74, ja 22. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C-283/07: komisjon vs. Itaalia, punkt 22).
30. Sellegipoolest, kui komisjon ei ole kohtueelse menetluse raames märkinud, et menetluse eseme, st asjaomasele liikmesriigile etteheidetava rikkumise ulatus on laiem kohtueelse menetluse raames täpsustatud siseriiklikest õigusnormidest, siis on hagi vastuvõetamatu osas, milles see puudutab muid siseriiklikke õigusnorme kui need, mida nimetati sõnaselgelt kohtueelse menetluse raames (vt selle kohta 7. veebruari 1984. aasta otsus kohtuasjas 166/82: komisjon vs. Itaalia, EKL 1984, lk 459, punktid 19–22, ja 22. juuni 1993. aasta otsus kohtuasjas C-243/89: komisjon vs. Itaalia, EKL 1993, lk I-3353, punktid 15–17). Nimelt on sellisel juhul väidete väidetava liikmesriigi kohustuste rikkumise kohta ning nende põhistuse ulatust laiendatud nii, et asjaomasel liikmesriigil ei ole olnud selles osas esiteks võimalust täita liidu õigusest tulenevad kohustused ning teiseks kaitsta end tõhusalt komisjoni etteheidete vastu.
Esimene väide
– Poolte argumendid
31. Seoses hagi esimese väitega, mille kohaselt rikuti väidetavalt direktiivi 94/22 artikli 2 lõike 2 esimest lõiku, osutab komisjon sellele, et üksusi diskrimineeritakse süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele juurde pääsemisel ja nende teostamisel. Ta väidab eeskätt, et geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 47 lõikes 3 ette nähtud selle üksuse, kes viis süsivesinike maardlate uurimise loa alusel läbi geoloogilised tööd, ainuõigus kasutada tasuta geoloogilist teavet, koostoimes sama seaduse artikli 20 lõike 2 punktis 1 ettenähtud nõudega tõendada tootmisloa taotluses, et taotlejal on õigus kasutada geoloogilisi dokumente, on vastuolus põhimõttega, mille kohaselt kõigil huvitatud üksustel peab olema mittediskrimineeriv juurdepääs süsivesinike tootmisega seotud toimingutele.
32. Poola Vabariik väidab, et see etteheide esitati esimest korda Euroopa Kohtus toimuva menetluse raames ning on seetõttu vastuvõetamatu.
– Euroopa Kohtu hinnang
33. Ehkki komisjon piirdus põhjendatud arvamuses tõepoolest sisuliselt Poola Vabariigile selle etteheitmisega, et ta ei taganud mittediskrimineerivat juurdepääsu geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele, sest ta kehtestas maagitootmise loa taotlejatele sellise geoloogiliste dokumentide kasutamise õiguse olemasolu tõendamise kohustuse, nagu on ette nähtud geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 20 lõike 2 punktis 1, tuleb siiski märkida, et sellise kohustuse eelduseks on käesoleval juhul vältimatult asjaolu, et selle sama seaduse artikli 47 lõike 3 kohaselt kuulub selliste dokumentide tasuta kasutamise õigus üksusele, kes viis süsivesinike maardlate uurimise loa alusel läbi geoloogilised tööd.
34. Seetõttu tuleb asuda seisukohale, et hagiavalduses sisalduv viide sellele teisele geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse sättele kujutab endast komisjoni poolt põhjendatud arvamuses juba esitatud etteheite edasiarendust.
35. Seetõttu tuleb Poola Vabariigi esitatud vastuvõetamatuse vastuväide hagi esimest väidet puudutavas tagasi lükata.
Teine väide
– Poolte argumendid
36. Seoses hagi teise väitega, mille kohaselt rikuti väidetavalt direktiivi 94/22 artikli 3 lõiget 1, heidab komisjon Poola Vabariigile ette eeskätt seda, et ta ei näinud selle direktiivi artikli 1 punktis 3 nimetatud loa väljastamist puudutavas ette, et nii maardla kasutusvalduse seadmine kui ka loa andmine peab toimuma pakkumismenetluse alusel ning loale mittediskrimineerivat juurdepääsu tagaval moel. Lisaks on geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikliga 12 geoloogiliste dokumentide kasutamise õiguse omanikule antud eesõigus samuti tema arvates vastuolus pakkumismenetluse korraldamise nõudega. Lisaks märgib komisjon, et majandustegevusvabaduse seaduse artikkel 52 näeb ette pakkumismenetluse korraldamise üksnes juhul, kui selliste ettevõtjate arv, kes vastavad loa andmise tingimustele ning tagavad loaga kaetavate toimingute nõuetekohase läbiviimise, on suurem nende lubade arvust, mis kavatsetakse anda.
37. Lõpetuseks väidab komisjon oma hagiavalduses ka seda, et nimetatud seaduse artikli 53 lõike 4 kohaselt on nõutav, et pakkumus esitatakse poola keeles; see on aga vastuolus põhimõttega, mille kohaselt tuleb kõigil huvitatud isikutel võimaldada esitada süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise loa taotlused. Komisjon otsustas siiski oma repliigis sellest etteheitest loobuda.
38. Poola Vabariik väidab, et need etteheited on vastuvõetamatud, sest need esitati esimest korda Euroopa Kohtus toimuva menetluse raames.
– Euroopa Kohtu hinnang
39. Seoses etteheitega, et Poola Vabariik ei näinud direktiivi 94/22 artikli 1 punktis 3 nimetatud loa väljastamist puudutavas ette, et nii maardla kasutusvalduse seadmine kui ka loa andmine peab toimuma pakkumismenetluse alusel ning loale mittediskrimineerivat juurdepääsu tagaval moel, piisab märkusest, et see etteheide esitati juba põhjendatud arvamuses. Seega on nimetatud etteheide käesoleva hagi raames vastuvõetav.
40. Etteheidet, et geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikliga 12 geoloogiliste dokumentide kasutamise õiguse omanikule antud eesõigus on vastuolus pakkumismenetluse korraldamise nõudega, ei ole aga põhjendatud arvamuses esitatud. Seetõttu on see etteheide vastuvõetamatu.
41. Ka etteheidet, et majandustegevusvabaduse seaduse artikkel 52 näeb ette pakkumismenetluse korraldamise üksnes juhul, kui selliste ettevõtjate arv, kes vastavad loa andmise tingimustele ning tagavad loaga kaetavate toimingute nõuetekohase läbiviimise, on suurem nende lubade arvust, mis kavatsetakse anda, ei ole põhjendatud arvamuses esitatud. Seetõttu on see etteheide vastuvõetamatu.
42. Kuivõrd komisjon loobus etteheitest, mis seondub majandustegevusvabaduse seaduse artikli 53 lõikes 4 ettenähtud nõudega, et pakkumus tuleb esitada poola keeles, siis ei ole vaja selle etteheite suhtes otsust teha.
Kolmas väide
– Poolte argumendid
43. Seoses hagi kolmanda väitega, mille kohaselt rikuti väidetavalt direktiivi 94/22 artikli 5 punkte 1 ja 2, väidab komisjon eeskätt seda, et Poola õigusnormidega ei ole nõuetekohaselt üle võetud nõuet avaldada selle artikli punktis 1 nimetatud hindamise kriteeriumid Euroopa Liidu Teatajas . Oma hagiavalduses heidab komisjon Poola Vabariigile ette ka seda, et ta käsitas samamoodi esiteks pakkuja tehnilist ja finantssuutlikkust käsitlevat kriteeriumi ning geoloogiliste tööde ulatust ja selleks kasutatavat tehnoloogiat käsitlevat kriteeriumi ja teiseks maardla kasutusvalduse seadmise eest vastutasuks nõutavat summat. Komisjon loobus sellest etteheitest kohtuistungil.
44. Poola Vabariik väidab, et need etteheited on vastuvõetamatud, kuna neid ei olnud esitatud põhjendatud arvamuses.
– Euroopa Kohtu hinnang
45. Seoses esimese etteheitega, et Poola õigusnormidega ei ole nõuetekohaselt üle võetud nõuet avaldada Euroopa Liidu Teatajas  direktiivi 94/22 artikli 5 punktis 1 loetletud hindamiskriteeriumid, tuleb tuvastada, et see etteheide oli põhjendatud arvamuses esitatud. Seetõttu on see vastuvõetav.
46. Teise etteheite kohta, mida on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 43, otsuse tegemine ei ole enam vajalik, kuivõrd komisjon loobus sellest kohtuistungil.
Sisuline küsimus
Esimene väide
47. Hagi esimene väide, mille kohaselt rikuti väidetavalt direktiivi 94/22 artikli 2 lõike 2 esimest lõiku, jaguneb kaheks osaks.
Esimese väite esimene osa
– Poolte argumendid
48. Oma esimese väite esimese osaga väidab komisjon, et nõudes geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 18 lõike 1 punktis 2b, et loataotlusele tuleb lisada Poola ettevõtjate või majandustegevuste registri number, luuakse Poola õigusnormidega loamenetlusele juurdepääsu puudutavas diskrimineeriv olukord nende üksuste kahjuks, kes on asutatud teistes liikmesriikides ning kes saavad luba taotleda üksnes siis, kui neil on Poolas registreeritud ettevõte.
49. Poola Vabariik vaidleb vastu, et loataotluse staadiumis ette nähtud asukoha omamise kohustus ei kujuta endast kavatsetava majandustegevuse teostamise takistust, sest see etapp on mõeldud selle kontrollimiseks, kas ettevõtja vastab formaalsetele nõuetele, ning see lõppeb tavaliselt loa väljastamisega.
– Euroopa Kohtu hinnang
50. Selles osas tuleb meenutada, et direktiivi 94/22 artikli 2 lõike 2 kohaselt tagavad liikmesriigid, et üksusi ei diskrimineerita süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele juurde pääsemisel ega nende teostamisel piirkondades, kus on lubatud läbi viia selliseid toiminguid.
51. Kuivõrd geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 18 lõike 1 punktis 2b on nõutud, et teises liikmesriigis asutatud ettevõtja, kes soovib saada Poolas süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise loa, peab omama Poola territooriumil asukohta või tegevuskohta juba enne loa saamist, muudab see juurdepääsu kavandatud majandustegevusele selle ettevõtja jaoks raskemaks, kui ettevõtja jaoks, kelle peamine asukoht on Poolas. Nimelt nõuab nimetatud säte luba taotlevalt ettevõtjalt, et ta teeks investeeringuid – mis võivad olla suured –, ilma et ta oleks kindel sellise loa saamises.
52. Geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 18 lõike 1 punkt 2b on seega vastuolus direktiivi 94/22 artikli 2 lõikega 2.
53. Asjaolu, millele viitab Poola Vabariik ning mille kohaselt konkreetse piirkonna kohta loa andmine sõltub üksnes sellest, kas taotleja vastab teatud formaalsetele tingimustele, ning toimub tavaliselt pärast seda, kui taotleja kasuks on asjaomase piirkonna osas seatud maardla kasutusvaldus, ei lükka ümber eelmises punktis tuvastatut. Nimelt ei saa esiteks olla kindel, et taotleja vastab alati tingimustele, mis on seatud loa saamiseks, ning teiseks tunnistas see liikmesriik ise, et teatud juhtudel on loa andmisest keeldutud.
54. Seetõttu on esimese väite esimene osa põhjendatud.
Esimese väite teine osa
– Poolte argumendid
55. Oma esimese väite teise osaga väidab komisjon, et selle üksuse, kes viis süsivesinike maardlate uurimise loa alusel läbi geoloogilised tööd, ainuõigus kasutada tasuta geoloogilist teavet, nagu on ette nähtud geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 47 lõikes 3, koostoimes sama seaduse artikli 20 lõike 2 punktis 1 ettenähtud nõudega tõendada tootmisloa taotluses, et taotlejal on õigus kasutada geoloogilisi dokumente, on vastuolus põhimõttega, mille kohaselt kõigil huvitatud üksustel peab olema mittediskrimineeriv juurdepääs süsivesinike tootmisega seotud toimingutele. Nimelt oleks üksus, kes on eelnevalt saanud süsivesinike maardlate uurimise loa, soodsamas olukorras võrreldes teiste tootmisloa saamisest huvitatud üksustega.
56. Poola Vabariik väidab selles osas, et Poola õiguse alusel on kõigil üksustel võrdne ja mittediskrimineeriv juurdepääs süsivesinike geoloogilise luure ja uurimise töödega seotud lubadele. Seetõttu on igal üksusel võimalik dokumenteerida maardlat, koostades selle kohta geoloogilised dokumendid, ning saada seetõttu sellise geoloogilise teabe kasutamise ainuõigus.
57. Eeskirjad, mida Poolas kohaldatakse seoses õigusega geoloogilisele teabele, mis annab õiguse seda teavet kasutada üksustele, kes on ise kandud sellise teabe saamiseks vajalikud kulud, põhinevad tema väitel ühel Poola õiguse ja liidu õiguse aluspõhimõttel, milleks on omandiõiguse ja teiste varaliste õiguste austamine.
58. Poola Vabariik väidab, et geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 47 lõikega 3 võetakse üle direktiivi 94/22 artikli 3 lõike 5 punkt b, mis näeb ette, et loa andmisena sama artikli 3 lõike 1 tähenduses ei käsitata seda, kui luba antakse üksusele, kellel on teist liiki luba ja nimetatud teise loa omamisega kaasneb õigus saada esimesena nimetatud luba.
– Euroopa Kohtu hinnang
59. Tuleb meenutada, et geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 10 lõike 1 ja artikli 11 lõike 2 kohaselt eelneb sellisele maardla kasutusvalduse seadmisele, mis hõlmab maagaasi, nafta ja selle looduslike derivaatide ning söekihi metaani geoloogilist luuret, uurimist ja tootmist, pakkumismenetlus juhul, kui ei ole kohaldatav sama seaduse artikli 12 lõige 1, ning kasutusvaldus seatakse vastutasu eest ning loa saamise korral lepinguga.
60. Kuid nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 81, on geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 47 lõike 3 koostoimes artikli 20 lõike 2 punktiga 1 tagajärjeks see, et viieaastase ainuõiguse kehtimise perioodi jooksul ei saa huvitatud üksus, kes osutus asjaomaste süsivesinike tootmist hõlmava maardla kasutusvalduse seadmiseks korraldatud pakkumismenetluse edukaks pakkujaks, saada tootmisluba, kui eelnevalt geoloogilised tööd teostanud üksus, kellel on seetõttu geoloogiliste dokumentide kasutamise ainuõigus, ei anna dokumente tema käsutusse.
61. Seega selgub, et võttes arvesse soodsamat olukorda, millesse asjaomane kord asetab viie aasta jooksul üksuse, kes on juba teostanud geoloogilise luure ja uurimisega seotud toiminguid, muudab see kord igal juhul raskemaks või suisa võimatuks selle, et üksus, kes ei viinud läbi asjaomaste maardlate geoloogilist luuret ega uurimist, saaks süsivesinike tootmise loa.
62. Sellist järeldust ei lükka mingil juhul ümber Poola Vabariigi argument, mille kohaselt siseriiklikus menetluses ette nähtud luba hõlmab nii geoloogilise luure ja uurimisega seotud luba kui ka tootmisluba.
63. Lisaks sellele, kuigi liikmesriikidel on lubatud tagada teatav hüvitis üksusele, kes on kandnud kulusid selleks, et koostada geoloogilised dokumendid oma geoloogilise luure ja uurimise käigus, ei saa selline hüvitis väljenduda geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduses ettenähtud vormis, minemata seejuures vastuollu reegliga, et kõigile üksustele tuleb tagada diskrimineerimata juurdepääs eeskätt süsivesinike tootmisega seotud toimingutele, mis on ette nähtud direktiivi 94/22 artikli 2 lõikes 2.
64. Seetõttu on esimese väite teine osa põhjendatud.
65. Eelnevaga arvestades tuleb vastu võtta esimene väide, mille komisjon oma hagi põhistamiseks esitas.
Teine väide
66. Hagi teine väide, mille kohaselt rikuti väidetavalt direktiivi 94/22 artikli 3 lõiget 1, koosneb praeguse seisuga ainult kahest osast.
Teise väite esimene osa
– Poolte argumendid
67. Oma teise väite esimese osaga väidab komisjon, et geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse sätted ei taga, et süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise loa saamiseks viiakse igal üksikul juhul läbi pakkumismenetlus, mis vastab direktiivi 94/22 artikli 3 lõikes 2 ette nähtud põhimõtetele.
68. Komisjon ei vaidlusta Poola Vabariigi otsust muuta direktiivi 94/22 artikli 1 punktis 3 nimetatud luba kahekordseks nii, et esiteks on vaja saada maardla kasutusvaldus ning teiseks luba. Aga sellisel juhul peaks kasutusvalduse seadmine ja loa andmine toimuma direktiivi 94/22 artikli 3 lõikes 2 ette nähtud menetluse alusel ning sellisel moel, mis tagab mittediskrimineeriva juurdepääsu lubadele. Pakkumismenetluse alusel seatakse aga üksnes maardla kasutusvaldus, samas kui luba väljastatakse olemasolevatel õigustel põhineva menetluse alusel.
69. Poola Vabariik meenutab, et geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduses ettenähtud süsteemis on loaks direktiivi 94/22 artikli 1 punkti 3 tähenduses ühteaegu nii maardla kasutusvaldus kui ka luba.
70. Mis tahes üksus võib tema väitel taotleda maardla kasutusvalduse seadmist, mis annab talle võimaluse saada luba. Iga maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetluse raames esitatud pakkumust hinnatakse objektiivsete, mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel.
71. Asjaolu, et tegelikkuses lubatakse loa väljastamise formaalses haldusmenetluses osaleda vaid ühel üksusel, st üksusel, kelle pakkumust peeti parimaks ning kes osutus seetõttu maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetluses edukaks, kinnitab Poola Vabariigi arvates seda, et maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismeneltuse tulemus määrab ära loa andmise. Seetõttu saavutatakse tema väitel direktiiviga 94/22 taotletav eesmärk, milleks on see, et luba tuleb anda üksusele, kes on esitanud pakkumismenetluse raames läbipaistvate ja mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel kõige parema pakkumuse, siseriikliku õigusliku regulatsiooni kui tervikuga.
– Euroopa Kohtu hinnang
72. Direktiivi 94/22 artikli 3 lõike 1 kohaselt võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et lubade andmisel järgitakse menetlust, mille raames võivad kõik huvitatud üksused esitada selle artikli lõike 2 või lõike 3 kohaselt taotluse.
73. On tuvastatud, et sellise siseriikliku menetluse raames, nagu on ette nähtud geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduses, on loaks kasutada konkreetses geograafilises piirkonnas süsivesinike geoloogilise luure, uurimise või tootmise ainuõigust direktiivi 94/22 artikli 1 punkti 3 tähenduses ühteaegu nii maardla kasutusvaldus kui ka luba.
74. Aga asjaolu, et üksnes maardla kasutusvalduse seadmine toimub pakkumismenetluse alusel, samas kui kasutusvaldajale loa andmine on seatud sõltuvusse üksnes teatud formaalsetest tingimustest, ei ole iseenesest vastuolus direktiivi 94/22 artikli 3 lõikega 1. Nimelt ei saa a priori  välistada, et sellise süsteemiga on võimalik tagada, et „lubade andmisel järgitakse menetlust, mille alusel võivad kõik huvitatud üksused esitada […] taotluse”, nagu näeb ette selle artikli 3 lõige 1. See kehtib eeskätt siis, kui kõigil huvitatud üksustel on võimalik esitada kasutusvalduse seadmise taotlus mittediskrimineerivatel tingimustel ja loa andmine kasutusvaldajale sõltub üksnes selliste nõuete täitmisest, mis ei eelda taotluste paremusjärjestusse seadmist direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 1 alapunkti d tähenduses.
75. Sellest tulenevalt ei ole teise väite esimene osa põhjendatud.
Teise väite teine osa
– Poolte argumendid
76. Oma väite teise osaga väidab komisjon, et teadaanne pakkumismenetluse korraldamise vajaduse kohta avaldatakse üksnes Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej ’s (Poola Vabariigi ametlik väljaanne) ja mitte Euroopa Liidu Teatajas , nagu seda nõuab direktiivi 94/22 artikli 3 lõige 2, mis viitab direktiivi artikli 3 lõikele 1.
77. Poola Vabariik märgib, et vastavalt ministrite nõukogu määruse artikli 4 lõikele 2 avaldatakse sellise maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetluse kohta, mis hõlmab maagaasi, nafta ja selle looduslike derivaatide ning söekihi metaani geoloogilist luuret, uurimist ja tootmist, teadaanne ka Euroopa Liidu Teatajas .
– Euroopa Kohtu hinnang
78. Direktiivi 94/22 artikli 3 lõike 2 kohaselt, mis viitab sama artikli lõikele 1, algatatakse menetlus, mille raames peab kõigil huvitatud üksustel olema võimalik esitada loataotlus, kas pädevate asutuste poolt taotluste esitamise teadaandega, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas , või taotluste esitamise teadaandega, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas  pärast seda, kui mõni üksus on taotluse esitanud.
79. Ei ole vaidlustatud asjaolu, et seda avaldamise nõuet on Poola õiguskorras maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetlust puudutavas järgitud.
80. Aga asjaolu, et loaandmise menetluse puhul sellist avaldamist ei toimu, ei ole iseenesest ja teise väite esimese osa analüüsi raames esitatud põhjustega samadel põhjustel vastuolus direktiivi 94/22 artikli 3 lõikega 2 ega sellest tulenevalt ka sama artikli lõikega 1.
81. Sellest tulenevalt ei ole teise väite teine osa põhjendatud ning teine väide tuleb järelikult tagasi lükata.
Kolmas väide
82. Kolmas väite, mille kohaselt rikuti väidetavalt direktiivi 94/22 artikli 5 punkte 1 ja 2, jaguneb praeguse seisuga kolmeks osaks.
Kolmanda väite esimene osa
– Poolte argumendid
83. Oma kolmanda väite esimese osaga väidab komisjon, et kuivõrd geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikkel 17 näeb ette, et loa andmise tingimuseks võib olla tagatise seadmine loaga kaetavate toimingute teostamise võimalike kahjulike tagajärgede heastamiseks, tingimusel et seda õigustab eriti tähtis riigi huvi või eriti tähtis avalik huvi, mis on seotud eeskätt keskkonnakaitsega, siis on see artikkel vastuolus direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 1 alapunktiga a. Komisjon märgib lisaks, et loa saamise sõltuvusse seadmine tagatise seadmisest ei saa põhineda selle direktiivi artikli 6 lõikel 2, mis ei käsitle mitte loa andmist või selle andmisest keeldumist, vaid ainuüksi olukorda kuupäeval, mil luba väljastatakse.
84. Poola Vabariik vaidleb komisjoni seisukohale vastu ning väidab, et direktiivi 94/22 artikli 6 lõige 2 lubab loa väljastamiseks pädeval siseriiklikul asutusel seada selle andmine sõltuvusse tagatise seadmisest juhul, kui seda õigustab eriti tähtis riigi huvi, mis on seotud eeskätt keskkonnakaitsega.
– Euroopa Kohtu hinnang
85. Direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 1 alapunkti a kohaselt antakse load kõigil juhtudel üksuste tehnilist ja finantssuutlikkust käsitlevate kriteeriumide alusel.
86. On loomulikult tõsi, et tagatis, mille seadmisest võib seada sõltuvusse loa andmise geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikli 17 kohaselt, ei kuulu direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 1 alapunkti a kohaldamisalasse.
87. Direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 2 koostoimes artikli 6 lõigetega 1 ja 2 lugemisest tuleneb aga siiski, et liikmesriik võib loa andmise tingimuseks seada tagatise seadmise loaga kaetavate toimingute teostamise võimalike kahjulike tagajärgede heastamiseks, tingimusel et seda õigustab eriti tähtis riigi huvi või eriti tähtis avalik huvi, mis on seotud eeskätt keskkonnakaitsega, nagu seda näeb ette geoloogiliste tööde ja kaevandamisseaduse artikkel 17.
88. Sellest tulenevalt ei ole kolmanda väite esimene osa põhjendatud.
Kolmanda väite teine osa
– Poolte argumendid
89. Oma kolmanda väite teise osaga väidab komisjon, et direktiivi 94/22 artikli 5 punktis 1 nimetatud asjaolusid käsitlevate konkreetsete kriteeriumide Euroopa Liidu Teatajas avaldamise nõuet ei ole Poola õiguskorda nõuetekohaselt üle võetud.
90. Poola Vabariik väidab, et ta ei ole rikkunud kohustust avaldada ja määratleda selgelt kõik huvitatud üksuste pakkumuste hindamise kriteeriumid. Ta väidab, et ministrite nõukogu määruse artikli 2 punktiga 3 see kohustus täidetakse.
– Euroopa Kohtu hinnang
91. Direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 1 viienda taande kohaselt võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et loa andmise aluseks olevad kriteeriumid koostatakse ja avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas  enne taotluste esitamise tähtaja algust.
92. Selles osas tuleb märkida, et nagu osutas komisjon, ilma et Poola Vabariik oleks talle vastu vaielnud, on ministrite nõukogu määruse artikli 2 punktis 3, millele see liikmesriik viitab, ära nimetatud vaid kriteeriumitüübid, mille alusel pakkumus loetakse kõige paremaks. Lisaks, nagu komisjon märkis, ehkki selle määruse artikli 4 lõiked 2 ja 3 näevad ette Euroopa Liidu Teatajas  selliste teadaannete avaldamise, mis sisaldavad eelkõige pakkumuste hindamise kriteeriumeid, piirdus Poola valitsus tegelikult Euroopa Liidu Teatajas  üksnes pakkumuste hindamise kriteeriumide kategooriate avaldamisega, viidates nende kriteeriumide täpse sisu osas „teatud loapiirkondades nafta ja maagaasi maardlate geoloogilise luure ja tootmise jaoks maardla kasutusvalduse seadmise pakkumismenetluse detailsetele tingimustele”, mida on võimalik küsida keskkonnaministeeriumi pädevalt talituselt.
93. Eelnevast tulenevalt ei ole Poola Vabariik võtnud kõiki vajalikke meetmeid selleks, et tagada direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 1 nõuetekohane ülevõtmine Poola õiguskorda.
94. Kolmanda väite teine osa on seega põhjendatud.
Kolmanda väite kolmas osa
– Poolte argumendid
95. Seoses oma kolmanda väite kolmanda osaga, mille kohaselt rikuti väidetavalt direktiivi 94/22 artikli 5 punkti 2, väidab komisjon, et Poola õigusnormid ei taga seda, et kehtestatakse nimetatud direktiiviga reguleeritavate toimingute läbiviimise kõik tingimused ja nõuded ning need tehakse huvitatud üksustele kättesaadavaks alates kuupäevast, millest alates on võimalik esitada taotlused.
96. Poola Vabariik, kes vaidlustab komisjoni esitatud etteheite, piirdub sellele viitamisega, et Poola õigusnormid näevad ette kogu vajaliku teabe edastamise huvitatud üksustele ning et selline teave on kättesaadav menetluse teatud etapis, ilma et oleks välistatud võimalus (mida võib kasutada vaid erandkorras) täpsustada teatavaid tingimusi loas endas.
– Euroopa Kohtu hinnang
97. Direktiivi 94/22 artikli 5 punktis 2 on sätestatud, et kehtestatakse toimingu läbiviimise ja lõpetamise tingimused ja nõuded, mida taotluste esitamise ajal kehtivate õigus- ja haldusnormide põhjal kohaldatakse iga konkreetse loaliigi suhtes ning mis sisalduvad kas loas endas või tuleb heaks kiita enne sellise loa saamist, ning need peavad olema huvitatud üksustele kogu aeg kättesaadavad. Direktiivi artikli 3 lõike 2 punktis a sätestatud juhtudel võib need teha üksustele kättesaadavaks alles alates kuupäevast, millest alates on võimalik esitada taotlused.
98. Ehkki Poola Vabariik vaidleb vastu etteheitele, mis kujutab endast komisjoni kolmanda väite kolmandat osa, ei lükka ta aga ümber komisjoni argumenti, mille kohaselt Poola õigusnormid ei taga seda, et kehtestatakse direktiiviga 94/22 reguleeritavate toimingute läbiviimise kõik sellised tingimused ja nõuded ning need tehakse huvitatud üksustele kättesaadavaks alates kuupäevast, millest alates on võimalik esitada taotlused.
99. Seetõttu ei ole need õigusnormid kooskõlas direktiivi 94/22 artikli 5 punktiga 2.
100. Seetõttu on kolmanda väite kolmas osa põhjendatud.
101. Kõige eelnevaga arvestades tuleb tagasi lükata kolmanda väite, mille komisjon esitas oma hagi põhistamiseks, esimene osa ja vastu võtta selle väite teine ja kolmas osa.
102. Sellest tulenevalt tuleb esiteks tuvastada, et kuna Poola Vabariik ei ole võtnud meetmeid tagamaks, et huvitatud üksusi ei diskrimineerita süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele juurde pääsemisel ja et nende toimingute teostamiseks lubade andmisel järgitakse menetlust, mille raames võivad kõik huvitatud üksused esitada taotluse kriteeriumide alusel, mis avaldatakse enne taotluste esitamise tähtaja algust Euroopa Liidu Teatajas , siis on Poola Vabariik rikkunud talle direktiivi 94/22 artikli 2 lõikest 2 ning artikli 5 punktidest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi, ja teiseks tuleb hagi jätta ülejäänud osas rahuldamata.
Kohtukulud
103. Kodukorra artikli 138 lõike 3 esimese lause kohaselt jäävad kummagi poole kohtukulud tema enda kanda kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks. Kuna käesolevas kohtuasjas rahuldati osa nõudeid ühe poole ja osa teise poole kasuks, siis tuleb otsustada, et kummagi poole kohtukulud jäävad nende endi kanda.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
1. Kuna Poola Vabariik ei ole võtnud meetmeid tagamaks, et huvitatud üksusi ei diskrimineerita süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele juurde pääsemisel ja et nende toimingute teostamiseks lubade andmisel järgitakse menetlust, mille raames võivad kõik huvitatud üksused esitada taotluse kriteeriumide alusel, mis avaldatakse enne taotluste esitamise tähtaja algust Euroopa Liidu Teatajas , siis on Poola Vabariik rikkunud talle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 1994. aasta direktiivi 94/22/EÜ süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis- ning kasutamistingimuste kohta artikli 2 lõikest 2 ning artikli 5 punktidest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi.
2. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
3. Jätta Euroopa Komisjoni ja Poola Vabariigi kohtukulud nende endi kanda.