CELEX: 62009TJ0434
Ühenduse kaubamärk
Tühistamismenetlus
Ühenduse sõnamärk CENTROTHERM
Kaubamärgi tegelik kasutamine
Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkt a
Faktide kontrollimine omal algatusel
Määruse nr 207/2009 artikli 76 lõige 1
Uute tõendite vastuvõetavus
Määruse nr 207/2009 artikli 76 lõige 2
Õigusvastasuse väide
Määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 40 lõige 5

Vaidluse taust
Hageja Centrotherm Systemtechnik GmbH esitas 7. septembril 1999 Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)
(edaspidi „ühtlustamisamet”) vastavalt nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrusele (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta
(EÜT 1994, L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) (muudetud kujul) (asendatud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusega
(EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1)) ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse.
Kaubamärk, mille registreerimist taotleti, on sõnamärk CENTROTHERM.
Kaubad, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava
kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassidesse 11,
17, 19 ja 42 ning vastavad neis klassides järgmisele kirjeldusele:
–        klass 11: „küttekatelde leektorud, korstnalõõrid, katlatorud; gaasipõleti otsakud; kütte- ja kliimaseadmete, aurugeneraatorite
ning kuivatus- ja ventilatsiooniseadmete mehaanilised osad, õhufiltrimisseadmed ja nende osad; gaasiseadmete mehaanilised
osad; torujuhtmekraanid; korstnasiibrid”;
–        klass 17: „toruliitmikud, torumuhvid, torustikuarmatuurid, voolikud, kõik eespool nimetatud kaubad, v.a metallist; tihendid,
tihendusmaterjalid; täite-, toppimis- ja isoleermaterjalid, osaliselt töödeldud pressitud plastikmaterjalid; klassi 17 kuuluvad
plastikust esemed”;
–        klass 19: „ehitusmaterjalid; torud, torujuhtmed, eeskätt ehituse otstarbel; veetorud ja harutorud; ehitustarindid; seinavooderdised,
ehitusplaadid, plaadid; korstnapikendid, korstnalõõrid, korstnakatted, korstnate jätkutorud, v.a metallist”;
–        klass 42: „arhitektuurinõustamine; ehitusprojekteerimine; inseneriteenused; tehnilised projektiuuringud; mõõdistamine”
Kaubamärk CENTROTHERM registreeriti ühenduse kaubamärgina eespool punktis 3 nimetatud kaupade ja teenuste jaoks 19. jaanuaril
2001.
Menetlusse astuja centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG esitas 7. veebruaril 2007 ühtlustamisametile määruse nr 40/94
artikli 15 ja artikli 50 lõike 1 punkti a (nüüd määruse nr 207/2009 artikkel 15 ja artikli 51 lõike 1 punkt a) alusel kaubamärgi
CENTROTHERM tühistamise taotluse seoses kõigi registreeritud kaupade ja teenustega.
Tühistamistaotlus tehti hagejale teatavaks 15. veebruaril 2007 ja paluti tal kolme kuu jooksul esitada võimalikud märkused
ja tõendid varasema kaubamärgi tegeliku kasutamise kohta.
Hageja vaidlustas 11. mail 2007 esitatud märkustes tühistamistaotluse ja esitas tegeliku kasutamise tõendamiseks järgmised
tõendid:
–        14 digitaalfotot;
–        neli arvet;
–        hageja ärijuhina tegutseva M. W. ütluse pealkirjaga „eidesstattliche Versicherung” (vande all antud ütlus).
Hageja kinnitas, et tal on arvukalt muid arvete koopiaid, mille ta esialgu jätab konfidentsiaalsuskaalutlustel esitamata.
Kinnitades, et tal on võimalik esitada muid dokumente, palus hageja ühtlustamisameti apellatsioonikojal teha vastav menetlustoiming,
kui viimane soovib, et toimikusse lisamiseks esitataks muid tõendeid ja üksikdokumente.
Tühistamisosakond kuulutas 30. oktoobril 2007 kaubamärgi CENTROTHERM tühistatuks, tõdedes, et hageja esitatud tõendid ei ole
piisavad selle kaubamärgi tegeliku kasutamise tõendamiseks.
Hageja esitas 14. detsembril 2007 selle otsuse peale kaebuse, mille ühtlustamisameti neljas apellatsioonikoda oma 25. augusti
2009. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) osaliselt rahuldas. Hageja väitis eelkõige, et tühistamisosakond oleks
pidanud temalt nõudma muid teavet sisaldavaid dokumente. Samuti heitis hageja tühistamisosakonnale ette arvestamata jätmist
kaubamärki CENTROTHERM puudutava teise ühtlustamisametis menetletava asja toimikus olevate tõenditega.
Apellatsioonikoda tühistas tühistamisosakonna otsuse ja jättis tühistamistaotluse rahuldamata järgmiste kaupade osas: klassi 11
kuuluvad „küttekatelde leektorud, korstnalõõrid, katlatorud; gaasipõleti otsakud; kütteseadmete mehaanilised osad; gaasiseadmete
mehaanilised osad; torujuhtmekraanid; korstnasiibrid”; klassi 17 kuuluvad „toruliitmikud, torumuhvid, torustikuarmatuurid,
voolikud, kõik eespool nimetatud kaubad, v.a metallist” ja klassi 19 kuuluvad „torud, torujuhtmed, eeskätt ehituse otstarbel;
harutorud; korstnalõõrid”. Ülejäänud osas jättis apellatsioonikoda kaebuse rahuldamata.
Eelkõige leidis apellatsioonikoda, et kaubamärgi CENTROTHERM tegelik kasutamine eespool punktis 11 loetletud kaupade puhul
viie aasta jooksul enne tühistamistaotluse esitamist 7. veebruaril 2007 (edaspidi „asjaomane ajavahemik”) oli tõendatud, kuna
hageja esitatud fotodest ilmnes kaubamärgi kasutamise olemus ja esitatud arved tõendasid, et mainitud kaupu turustati vaidlusaluse
kaubamärgi all.
Siiski leidis apellatsioonikoda, et teiste kaupade ja teenuste kohta, mille jaoks kaubamärk CENTROTHERM registreeritud oli
(vt eespool punkt 3), oli hageja tõendina esitanud üksnes oma ärijuhi vande alla antud ütluse, mis ei ole apellatsioonikoja
arvates piisav kaubamärgi tegeliku kasutamise tõendamiseks. Sellega seoses märkis apellatsioonikoda, et tühistamisosakond
ei olnud kohustatud nõudma muid dokumente ega arvestama teise ühtlustamisametis menetletava asja toimikuga.

Poolte nõuded
Hageja palub Üldkohtul:
–        tühistada vaidlustatud otsus niivõrd, kuivõrd sellega on rahuldatud kaubamärgi CENTROTHERM tühistamistaotlus;
–        mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt ja menetlusse astujalt.
Ühtlustamisamet palub Üldkohtul:
–        jätta hagi rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja hagejalt.
Menetlusse astuja palub Üldkohtul jätta hagi rahuldamata.

Õiguslik käsitlus
Hagi toetuseks esitab hageja kolm tühistamisväidet ja õigusvastasuse väite. Väited põhinevad esiteks ühtlustamisameti tühistamisosakonnale
kasutamise kohta esitatud tõenditele antud vääral hinnangul, teiseks määruse nr 207/2009 artikli 76 lõikest 1 tuleneva faktiliste
asjaolude omal algatusel kontrollimise kohustuse rikkumisel ja kolmandaks apellatsioonikojale esitatud tõenditega arvestamata
jätmisel. Teise võimalusena on esitatud õigusvastasuse väide seoses komisjoni 13. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 2868/95,
millega rakendatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 303, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 189)
(muudetud kujul) eeskirja 40 lõike 5 rikkumisega.

Esimene väide, mis käsitleb ühtlustamisameti tühistamisosakonnale kaupade kasutamise kohta esitatud tõenditele antud väära
hinnangut
Poolte argumendid
Hageja väidab, et tühistamisosakonnale esitatud tõendid (vt eespool punkt 7) on piisavad tõendamaks kaubamärgi CENTROTHERM
tegelikku kasutamist, kuna neis sisaldub vaidlusaluse kaubamärgi kasutamise koha, aja, ulatuse ja olemuse kohta teave kõigi
eespool punktis 3 loetletud kaupade ja teenuste osas.
Eelkõige heidab hageja apellatsioonikojale ette seda, et viimane jättis arvestamata hageja ärijuhi vande all antud ütluse
tõendusväärtusega. Sellega seoses väidab hageja, et see ütlus tuleb tervikuna lugeda paikapidavaks, kuna valdavat osa selles
sisalduvaid asjaolusid kinnitavad toimikus olevad täiendavad tõendid.
Ühtlustamisamet ja menetlusse astuja paluvad see väide tagasi lükata.
Üldkohtu hinnang
Kõigepealt tuleb meenutada tühistamise kui sanktsiooni rakendamise menetlust ja eesmärki ning tühistamismenetluses tõendite
kogumist reguleerivaid põhimõtteid.
Vastavalt määruse nr 207/2009 artikli 15 lõike 1 esimesele lõigule ja artikli 51 lõike 1 punktile a, kuulutatakse ühenduse
kaubamärgi omaniku õigused tühistatuks ühtlustamisametile esitatud taotluse või rikkumise suhtes algatatud menetluses esitatud
vastuhagi põhjal, kui kaubamärki ei ole Euroopa Liidus viie järjestikuse aasta jooksul kasutatud kaupade või teenuste puhul,
mille jaoks see on registreeritud, välja arvatud juhul, kui kasutamata jätmine on põhjendatud.
Määruse nr 2868/95 eeskirja 40 lõike 5 kohaselt määrab tühistamistaotluse korral ühtlustamisamet tähtaja, mille jooksul ühenduse
kaubamärgi omanik peab esitama tõendid kaubamärgi kasutamise kohta. Kui määratud tähtaja jooksul tõendeid ei esitata, kuulutatakse
kaubamärk tühistatuks. Vastavalt määruse nr 2868/95 eeskirja 22 lõikele 3, mida tühistamistaotluste suhtes kohaldatakse sama
määruse eeskirja 40 lõike 5 alusel, peavad tõendid kaubamärgi kasutamise kohta viitama selle kaubamärgi kasutamise kohale,
ajale, ulatusele ja olemusele.
Liidu õigusest tuleneva kaitse saamise aluseks oleva kaubamärgi tegeliku kasutamise nõude
ratio legis
seisneb selles, et ühtlustamisameti register ei tohi endast kujutada strateegilist ja staatilist talletuskohta, mis tagab
passiivsele omanikule ajaliselt piiramatu ainuõiguse. Vastupidi, nagu nähtub määruse nr 207/2009 põhjendusest 10, peab see
register tõetruult kajastama neid tähiseid, mida ettevõtjad turul tegelikult kasutavad kaubandustegevuses oma kaupade ja teenuste
eristamiseks (vt selle kohta analoogia alusel Euroopa Kohtu 27. jaanuari 2004. aasta määrus kohtuasjas C‑259/02: La Mer Technology,
EKL 2004, lk I‑1159, punktid 18–22).
Kohtupraktika kohaselt on kaubamärgi tegeliku kasutamisega tegemist siis, kui kaubamärki kasutatakse vastavalt selle peamisele
ülesandele, milleks on kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenuste päritolu tagamine eesmärgiga luua või säilitada turg neile
kaupadele ja teenustele, välja arvatud sümboolne kasutamine, mille ainus eesmärk on registreeringust tulenevate õiguste säilitamine.
Lisaks sellele tuleneb tegeliku kasutamise nõudest, et asjaomasel territooriumil kaitstud kaubamärki tuleb kasutada avalikult
ja väljapoole suunatuna. Selles suhtes nõuab tegeliku kasutamise tingimus, et asjaomasel territooriumil kaitstud kaubamärki
kasutatakse avalikult ja väljapoole suunatuna (vt Üldkohtu 27. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas T‑418/03: La Mer Technology
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Laboratoires Goëmar (LA MER), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 54 ja seal viidatud
kohtupraktika).
Kuigi tegeliku kasutamise mõiste välistab selle, et mis tahes minimaalse ja ebapiisava kasutamise alusel võiks leida, et kaubamärki
tegelikult ja tõhusalt kasutatakse, ei ole tegeliku kasutamise nõude eesmärk siiski ettevõtja majandusliku edu hindamine või
tema majandusstrateegia uurimine ega piirdumine kaubamärkide kaitsmisega ainult nende suuremahulise kaubandusliku kasutamise
korral (Üldkohtu 23. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas T‑194/03: Il Ponte Finanziaria
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Marine Enterprise Projects (BAINBRIDGE), EKL 2006, lk II‑445, punkt 32).
Täpsemalt väljendatuna peab käesoleval juhul asjaomase kaubamärgi tegeliku kasutamise uurimise käigus hindama toimikusse koondatud
tõendeid tervikuna, võttes arvesse kõiki asjas tähtsust omavaid tegureid. Hindamisel peab tuginema kõigile faktidele ja asjaoludele,
mille abil on võimalik kindlaks teha, kas on tegemist kaubamärgi tegeliku kaubandusliku kasutamisega ja sellisteks asjaoludeks
on eelkõige kasutamine, mida vastavas majandussektoris võib pidada põhjendatuks kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenuste
jaoks turuosa säilitamiseks või loomiseks, kaupade või teenuste olemus, turu omadused, kaubamärgi kasutamise ulatus ja sagedus
(vt eespool viidatud kohtuotsus LA MER, punktid 53–55 ja seal viidatud kohtupraktika).
Asjaomase kaubamärgi kasutamise ulatuse osas tuleb eelkõige arvesse võtta ühelt poolt kasutamisjuhtude kaubanduslikku mahtu
tervikuna ja teiselt poolt nii kasutamise ajavahemikku kui ka kasutamise sagedust (vt eespool viidatud kohtuotsus LA MER,
punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika). Selline hindamine tähendab, et arvessevõetavad tegurid on teatavas vastastikuses
sõltuvuses. Nii võib nimetatud kaubamärgiga tähistatud kaupade vähest kogust kompenseerida kaubamärgi kasutamise märkimisväärne
intensiivsus või regulaarsus ja vastupidi (vt eespool viidatud kohtuotsus LA MER, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
Mida piiratum on siiski kaubamärgi kasutamise kaubanduslik maht, seda vajalikum on, et kaubamärgi omanik esitaks täiendavaid
tõendeid, mille alusel välistada kahtlused seoses asjaomase kaubamärgi tegeliku kasutamisega (Üldkohtu 18. jaanuari 2011. aasta
otsus kohtuasjas T‑382/08: Advance Magazine Publishers
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Capela & Irmãos (VOGUE), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 31).
Peale selle ei saa tegelikku kasutamist tõendada tõenäolisuse või oletustega, vaid see peab tuginema konkreetsetele ja objektiivsetele
tõenditele kaubamärgi tõhusa ja piisava kasutamise kohta asjaomasel turul (vt eespool viidatud kohtuotsus LA MER, punkt 59
ja seal viidatud kohtupraktika).
Just neist kaalutlustest lähtudes tuleb otsustada, kas on põhjendatud apellatsioonikoja hinnang, mille kohaselt ei tõenda
hageja esitatud tõendid, et kaubamärki CENTROTHERM on tegelikult kasutatud muude kui eespool punktis 11 nimetatud kaupade
ja teenuste suhtes.
Paslik on meenutada, et hageja poolt tema kaubamärgi tegeliku kasutamise tõendamiseks tühistamisosakonnale esitatud tõendid
koosnevad vande alla antud ütlusest, neljast arvest ja 14-st digitaalfotost.
Kõigepealt tuleb tõdeda, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tuleb määruse nr 207/09 artikli 78 lõike 1 punkti f tähenduses
„kirjalike, vande all antud või tõendatud ütluste või ütluste andmise liikmesriigi seaduste kohaselt samaväärsete muude ütluste”
tõendusjõu hindamiseks kontrollida dokumendis sisalduvate andmete tõepärasust ja usaldusväärsust, võttes eelkõige arvesse
dokumendi päritolu, dokumendi koostamise asjaolusid, dokumendi adressaati ja seda, kas dokumendi sisu arvestades näib see
mõistlik ja usutav (vt selle kohta Üldkohtu 16. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas T‑86/07: Deichmann-Schuhe
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Design for Woman (DEITECH), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 47, ja 13. mai 2009. aasta
otsus kohtuasjas T‑183/08: Schuhpark Fascies
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Leder & Schuh (jello SCHUHPARK), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 38).
Seega tuleb olla seisukohal, et arvestades ütluse andja ja hageja ilmselget seotust, saab sellele ütlusele omistada tõendusjõu
üksnes siis, kui seda kinnitab 14-l fotol kujutatu ja neli esitatud arvet.
Mis puutub arvetesse, siis tuleb nentida, et neist kolm on juulist 2006 ja puudutavad Taanit, Ungarit ja Slovakkiat ning üks
on jaanuarist 2007 ja puudutab Saksamaad. Sõna „centrotherm” on nende arvete päises ja selle juures on hageja logo, mis tähistab
ettevõtte nime, ja postiaadress.
Arvetest nähtub, et hageja müüs neljale kliendile mitmesuguseid torustikega seotud kaupu (torud, muhvid, liitmikkomplektid
kateldele, torupõlved, väljalasketorustike katted) summa eest, mis, hõlmates 2007. aasta arvet, moodustab kaubamärki CENTROTHERM
kandvate kaupade 2006. aasta müügikäibest vähem kui 0,03%.
Sellest järeldub, et hageja müügijuhi ütluses olevate summadega võrreldes esitas hageja ühtlustamisametile müügi kohta suhteliselt
nõrgad tõendid. Seega tuleb isegi siis, kui apellatsioonikoda oleks pidanud selle ütlusega arvestama, tõdeda, et toimikus
ei ole piisavalt tõendeid, mis kinnitaksid ütluse sisu müügisummade osas. Mis lisaks puudutab kaubamärgi kasutamise ajalist
külge, siis katavad need arved väga lühikese, lausa hetkega võrreldava ajavahemiku, nimelt 12., 18. ja 21. juuli 2006 ja 9. jaanuari
2006.
Esitatud fotode osas tuleb tõdeda, et kaubamärk CENTROTHERM on selgelt nähtav vaid seitsmel fotol 14-st, nimelt:
–        kahel torul oleval kujutisel;
–        toru osa meenutaval kahel esemel oleval kujutisel;
–        kaubaalusena näivale esemele kinnitatud kleebisel ja kahel pappkastil oleval kleebisel.
Neljal muul fotol ei ole vaidlusalust kaubamärki praktiliselt võimalik eristada.
Kolmel viimasel fotol on võimalk eristada osa kaubamärgist CENTROTHERM, nimelt:
–        tähed „centroth” toru otsikul;
–        torul ja toru otsikuna näival esemel olev hageja äriühingu logo ja selle logo kõrval olev loetamatu tekst, mis arvatavasti
vastab esitatud arvete päises olevale tekstile.
Samuti tuleb nentida, et ühelgi fotodest ei ole kuupäeva ja kohtuistungil möönis hageja, et fotod ei ole tehtud asjaomases
ajavahemikus.
Peale selle ei võimalda need fotod tuvastada kaupu, mis on pakendatud kleebist CENTROTHERM kandvatele kaubaalusele, ja kahte
pappkasti. Kuigi neil kleebistel on torustikele viitavad märked, ei ole fotode ega arvete põhjal võimalik teha järeldust pakendite
tegeliku sisu kohta.
Lisaks ei vasta kleebistel eristatavad tootenumbrid hageja esitatud arvetel märgitud tootenumbritele. Seega ei ole nende fotode
ja arvete põhjal võimalik järeldada, et hageja tarnis tõepoolest asjaomasel ajavahemikul kaubamärki CENTROTHERM kandvate kleebistega
tähistatud pakendeid.
Eelöeldu põhjal ei saa ei fotod ega ka arved toetada hageja ärijuhi ütlust, milles viimane kinnitab, et asjaomasel ajavahemikul
turustati kaubamärgi CENTROTHERM all järgmisi kaupu: kliimaseadmete, aurugeneraatorite ning kuivatus- ja ventilatsiooniseadmete
mehaanilised osad; õhufiltrimisseadmed ja nende osad; tihendid, tihendusmaterjalid; täite-, toppimis- ja isoleermaterjalid,
osaliselt töödeldud pressitud plastikmaterjalid; ehitusmaterjalid, ehitustarindid; seinavooderdised, ehitusplaadid; korstnapikendid,
korstnalõõrid, korstnakatted ja korstnate jätkutorud.
Tuleb teha järeldus, et toimikus olevaid tõendeid tervikuna hinnates ei saa tuvastada, seejuures tõenäolisusele või oletustele
tuginemata, et kaubamärki CENTROTHERM on asjaomasel ajavahemikul tegelikult kasutatud muude kaupade ja teenuste puhul kui
need, mis on loetletud eespool punktis 11.
Esimene väide tuleb seega tagasi lükata.

Teine väide, mis käsitleb kohustust kontrollida fakte omal algatusel
Poolte argumendid
Hageja väitel on ühtlustamisamet rikkunud õigusnormi, jättes täitmata kohustuse kontrollida fakte omal algatusel. Hageja sõnul
rikkus tühistamisosakond määruse nr 207/2009 artikli 76 lõike 1 esimest lauset, kuna ta jättis arvestamata tõenditega, mis
sisalduvad kaubamärgi CENTROTHERM menetlusse astujaga seotud äriühingu poolt 5. detsembril 2006 esitatud tühistamistaotluse
ühtlustamisameti toimikus.
Hageja väitel sisalduvad ühtlustamisameti toimikus, mis puudutab tühistamismenetlust, kaubamärgi CENTROTHERM kasutamise kontrollimiseks
asjakohased tõendid, nimelt kinnituse selle kohta, et kaubamärk CENTROTHERM esineb kondensatsioonipõhimõttel töötavate küttekatelde
plastikust leektorude tootjate turul, arvulised andmed hageja kaupade müügi kohta ajavahemikus 1994–2001 ja viited hageja
veebilehele.
Hageja leiab, et nende tõendite põhjal saab järeldada, et on „äärmiselt tõenäoline”, et ta on asjaomasel ajavahemikul kaubamärgi
CENTROTHERM all turustanud laias valikus tooteid.
Ühtlustamisamet ja menetlusse astuja vaidlevad hageja argumentidele vastu.
Üldkohtu hinnang
Kõigepealt tuleb meenutada määruse nr 207/2009 artikli 76 lõike 1 sõnastust, mille kohaselt „[a]sju menetledes kontrollib
amet fakte omal algatusel; registreerimisest keeldumise suhteliste põhjustega seotud menetlustes piirdub amet siiski kontrollimisel
osaliste esitatud faktide, tõendite ja väidetega ning esitatud nõudmistega”.
Käesoleval juhul tuleb märkida, et sarnaselt registreerimisest keeldumise põhjustega on tühistamise aluseks olevaid põhjusi
nii absoluutseid kui ka suhtelisi.
Vastavalt määruse nr 207/2009 artikli 51 lõikele 1 kuulutatakse ühenduse kaubamärgi omaniku õigused tühistatuks, kui kaubamärki
ei ole ühenduses viie aasta jooksul kasutatud (määruse nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkt a), omaniku tegevuse või tegevusetuse
tõttu on kaubamärk kaubanduses muutunud selle kauba või teenuse üldnimetuseks, mille jaoks see on registreeritud (määruse
nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkt b) või kui kaubamärgi omanik on kasutanud kaubamärki avalikkust eksitaval viisil või
on seda teinud tema loal keegi teine (määruse nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkt c).
Kui kaks viimati mainitud tingimust on seotud absoluutsete keeldumispõhjustega, nagu nähtub määruse nr 207/2009 artikli 7
lõike 1 punktidest b–d ja g, siis esimene tingimus seondub sättega, mis käsitleb suhteliste keeldumispõhjuste kontrollimist,
nimelt määruse nr 207/2009 artikli 42 lõikega 2. Järelikult tuleb sedastada, et kontrolli suhtes, mille ühtlustamisamet tühistamismenetluse
raames viib läbi ühenduse kaubamärgi tegeliku kasutamise osas, tuleb kohaldada määruse nr 207/2009 artikli 76 lõike 1 lõpuosa,
mille kohaselt piirdutakse kontrollimisel menetlusosaliste esitatud faktidega.
Seega on vale hageja eeldus, mille kohaselt rikkus ühtlustamisamet hageja esitatud tõendite uurimisega piirdudes õigusnormi.
Järelikult tuleb teine väide tagasi lükata.

Kolmas väide, mis käsitleb apellatsioonikojale esitatud tõenditega arvestamata jätmist
Poolte argumendid
Hageja väitel oleks ühtlustamisamet pidanud arvestama vaidlusaluse kaubamärgi kasutamise nende tõenditega, mille ta esitas
esmakordselt apellatsioonikojas.
Selle kohta väidab ta eelkõige, et määruse nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkti a ja artikli 76 lõike 1 esimest lauset ning
määruse nr 2868/95 eeskirja 40 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et ühtlustamisamet peab ise täiendama tühistamismenetluse toimikut,
kui see on ilmselgelt puudulik. Seega oleks apellatsioonikoda pidanud arvestama tõenditega, mis esitati esmakordselt talle.
Teise võimalusena väidab hageja, et isegi kui apellatsioonikojal selline kohustus puudub, oleks viimane määruse nr 207/2009
artikli 76 lõikest 2 tulenevat kaalutluspädevust õigesti kasutades pidanud arvestama tõenditega, mis esitati esmakordselt
talle.
Ühtlustamisamet ja menetlusse astuja paluvad see väide tagasi lükata.
Üldkohtu hinnang
Esiteks tuleb meenutada, et nagu eespool punktides 51–54 on mainitud, peab ühtlustamisamet kaubamärgi tegeliku kasutamise
kontrollimisel kohaldama määruse nr 207/2009 artikli 76 lõike 1 lõpuosa. Selle sätte kohaselt piirdub ühtlustamisamet kontrollimisel
menetlusosaliste esitatud faktidega. Seega tuleb tähelepanuta jätta hageja väide, nagu oleks ühtlustamisametil kohustus täiendada
toimikut omal algatusel.
Teiseks ei ole ühtlustamisameti menetlusosalistele antud võimalus esitada faktilisi asjaolusid ja tõendeid pärast selleks
määratud tähtaja möödumist tingimusteta õigus, vaid vastavalt kohtupraktikale kohaldatakse seda tingimusel, et ei ole sätestatud
teisiti. Ainult siis, kui see tingimus on täidetud, omab ühtlustamisamet hilinenult esitatud faktiliste asjaolude ja tõendite
arvesse võtmisel kaalutluspädevust (Üldkohtu 12. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas T‑86/05: K & L Ruppert Stiftung
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Lopes de Almeida Cunha jt (CORPO livre), EKL 2007, lk II‑4923, punkt 47).
Käesoleval juhul on olemas säte, mis välistab apellatsioonikojale esitatud tõenditega arvestamise, nimelt määruse nr 2868/95
eeskirja 40 lõige 5.
Kõigest eeltoodust lähtuvalt tuleb esimene väide tagasi lükata.

Õigusvastasuse väide, mis käsitleb määruse nr 2868/95 eeskirja 40 lõiget 5
Poolte argumendid
Sisuliselt väidab hageja, et määruse nr 2868/95 eeskirja 40 lõiget 5 ei saa kohaldada, kuna see takistab ühtlustamisametil
tühistamismenetluses määruse nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkti a alusel arvestamast tõenditega, mis on esitatud pärast
tähtaja möödumist. Hageja väidab sellega seoses, et määruse nr 2868/95 eeskirja 40 lõige 5 on vastuolus EÜ artikliga 202 ja
määruse nr 207/2009 artikli 57 lõikega 1, artikli 76 lõikega 1 ja artikli 162 lõikega 1. Lisaks sellele väidab hageja, et
kõnealune eeskiri on vastuolus ühenduse õiguse üldpõhimõtetega ja eriti proportsionaalsuse põhimõttega, omandiõigusega ja
õigusega õiglasele menetlusele.
Ühtlustamisamet ja menetlusse astuja paluvad õigusvastasuse väide tagasi lükata.
Üldkohtu hinnang
Üldkohus leiab, et kuigi tõepoolest ei tohi määruse nr 2868/95 eeskirjad olla vastuolus määruse nr 207/2009 sätete ja ülesehitusega,
ei ole määruse nr 2868/95 eeskirja 40 lõike 5 ja määruses nr 207/2009 sisalduvate tühistamist reguleerivate sätete vahel võimalik
tuvastada mingit vastuolu.
Määruses nr 207/2009 on sätestatud materiaalõigusnorm, et kui kaubamärki tegelikult ei kasutata, siis on tagajärjeks selle
tühistamine; määrus nr 2868/95 täpsustab seevastu kohaldatavad menetlusnormid, eelkõige tõendamiskoormise jaotumise ja määratud
tähtaegade järgimata jätmise tagajärjed. Nagu eespool juba märgitud (vt eespool punktid 51–54), tuleneb lisaks määruse nr 207/2009
ülesehitusest, et tegeliku kasutamise puudumisel põhineva tühistamistaotluse korral on ühtlustamisameti kontroll piiratud
menetlusosaliste esitatud väidete ja faktidega.
Tuleb nentida, et hageja esitatud argumendid ei tõenda mingil moel, et määruse nr 2868/95 eeskirja 40 lõikes 5 olev menetlusnorm,
mille kohaselt lasub tõendamiskoormis kaubamärgi omanikul ja mille kohaselt tingib ettenähtud tähtaja jooksul piisavate tõendite
esitamata jätmine tühiseks kuulutamise, oleks vastuolus määrusega nr 207/2009.
Mis puutub väidetavasse proportsionaalsuse põhimõtte rikkumisse, siis tuleb meenutada, et kui põhjuseta ei peeta kinni tähtaegadest,
mis on ühenduse süsteemi nõuetekohaseks toimimiseks fundamentaalse tähtsusega, siis võib seda ühenduse õiguse alusel sanktsioneerida
õiguse kaotusega, ilma et see oleks vastuolus mainitud proportsionaalsuse põhimõttega (vt selle kohta Üldkohtu 17. septembri
2008. aasta otsus kohtuasjas T‑218/06: Neurim Pharmaceuticals (1991)
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS), EKL 2008, lk II‑2275, punkt 55).
Lõpetuseks tuleb tõdeda, et väitel, nagu rikuks määrus nr 2868/95 eeskirja nr 40 lõige 5 omandiõigust ning õigust õiglasele
menetlusele, puudub alus. See eeskiri ei mõjuta mingil moel kaubamärgi omaniku õigusi, kui ta, sarnaselt käesoleval juhul
hagejaga, ise ei otsusta jätta määratud tähtaja jooksul esitamata oma käsutuses olevad tõendid, mis tõendavad talle kuuluva
kaubamärgi tegelikku kasutamist.
Kõigest eelöeldust tuleneb, et hageja esitatud õigusvastasuse väide tuleb samuti tagasi lükata.
Järelikult tuleb hagi tervikuna jätta rahuldamata.

Kohtukulud
Üldkohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool
on seda nõudnud.
Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud vastavalt ühtlustamisameti nõudele mõista välja hagejalt. Kuna menetlusse
astuja ei ole hagejalt kohtukulude hüvitamist nõudnud, kannab ta ise enda kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kuues koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Centrotherm Systemtechnik GmbH‑lt.
3.
centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG kannab ise enda kohtukulud.
Moavero Milanesi
Wahl
Soldevila Fragoso
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 15. septembril 2011 Luxembourgis.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.