CELEX: 62010CJ0052
89/552/EGK irányelv
Televíziós műsorszolgáltatás
Az 1. cikk d) pontja
A »burkolt reklám« fogalma
Szándékos jelleg
Esztétikai fogászati kezelés bemutatása televíziós műsor folyamán

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1997. június 30‑i 97/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 202.,
60. o., magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 321. o.) módosított, a tagállamok törvényi, rendeleti vagy közigazgatási
intézkedésekben megállapított, televíziós műsorszolgáltató tevékenységre vonatkozó egyes rendelkezéseinek összehangolásáról
szóló, 1989. október 3‑i 89/552/EGK tanácsi irányelv (HL 298., 23. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 224. o.,
a továbbiakban: 89/552 irányelv) 1. cikke d) pontjának értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet az Eleftheri tileorasi AE «ALTER CHANNEL» (a továbbiakban: Eleftheri tileorasi) és K. Giannikos, valamint az
Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis (sajtó‑ és tömegkommunikációs miniszter) és az Ethniko Symvoulio Radiotileorasis
(nemzeti rádiótelevíziós tanács, a továbbiakban: ESR) közötti jogvita keretében terjesztették elő az ESR‑nek az Eleftheri
tileorasira és K. Giannikosra a burkolt reklámra vonatkozó nemzeti rendelkezések megsértése miatt pénzbírságot kiszabó határozata
tárgyában.

Jogi háttér

Az uniós szabályozás
A 89/552 irányelv huszonhetedik preambulumbekezdésének szövegezése az alábbi:
„[…] mivel annak biztosítására, hogy a fogyasztók mint televíziónézők érdekei teljesen és megfelelően védettek legyenek, alapvető,
hogy a televíziós hirdetésre bizonyos számú minimális szabály és norma vonatkozzon, és hogy a tagállamok fenntartsák a jogot
részletesebb és szigorúbb szabályok bevezetésére, és bizonyos körülmények között eltérő feltételeket szabhassanak meg a joghatóságuk
alá tartozó televíziós műsorszórók számára.”
Ezen irányelv 1. cikkének c) és d) pontja előírja:
„Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
[…]
c)      »televíziós reklám«: bármilyen formájú közlemény, amelyet fizetés vagy hasonló ellenszolgáltatás ellenében közvetítenek, vagy
önreklámozási célra közvetít egy köz- vagy magánvállalkozás egy szakma, üzlet, foglalkozás vagy hivatás tekintetében, annak
érdekében, hogy fizetés ellenében előmozdítsa áruk vagy szolgáltatások értékesítését, beleértve az ingatlanokat, jogokat és
kötelezettségeket;
d)      »burkolt reklám«: az áruk, szolgáltatások, illetve egy áru gyártója vagy szolgáltatások nyújtója nevének, márkanevének, vagy
tevékenységének szavakban vagy képekben megfogalmazott, műsorban történő bemutatása, ha az ilyen bemutatás a műsorszolgáltató
szándéka szerint hirdetési célokat szolgál, és természetét tekintve félrevezetheti a közönséget. Az ilyen jellegű bemutatást
szándékosnak kell tekinteni, különösen, ha fizetésért vagy hasonló ellenszolgáltatásért cserében nyújtják”.
Az említett irányelv 10. cikke (1) és (4) bekezdése ekként rendelkezik:
„(1)      A televíziós reklámot és a távértékesítést könnyen felismerhető módon kell megjeleníteni, és a műsorszolgáltatás más részeitől
kellően el kell különíteni vizuális és/vagy akusztikai eszközök segítségével.
[…]
(4)      A burkolt reklám és távértékesítés tilos.”

A nemzeti szabályozás
A 89/552 irányelv 1. cikkének d) pontját a burkolt reklámról szóló 100/2000 elnöki rendelet (FEK A’ 98) ültette át  a görög
jogrendbe.

Az alapjogvita és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
Az Eleftheri tileorasi társaság az ALTER CHANNEL néven ismert, magán televíziós csatorna tulajdonosa és üzemeltetője.
K. Giannikos e társaság elnöke és ügyvezető igazgatója.
Az említett televíziós csatorna 2003. november 12_én sugárzott egyik műsora folyamán három bejátszás tárgya egy esztétikai
fogászati kezelés bemutatása volt.
Az első bejátszásban, amelynek folyamán a képernyő alsó részén megjelent a „Megváltoztatja a mosolyát” felirat, az adás műsorvezetője
egy fogorvosnővel beszélgetett, aki egyik betegének jelenlétében elmondta, hogy e kezelés világpremiernek tekinthető, és ezen
eljárás eredményeit páciense fogsorán fogja bebizonyítani, aki két óra leforgása alatt tökéletes természetes mosolyra tesz
majd szert. Ezt követően a fogorvosnő elmagyarázta a módszer hatásosságát, és hangsúlyozta, hogy a módszer tökéletes természetes
mosolyt tesz lehetővé. A műsorvezető kérdésére válaszul a szóban forgó kezelés költségeivel kapcsolatban is tájékoztatást
nyújtott.
Az adás folyamán a nézők a betegről a kezelést megelőzően készült fotókat láthattak, hogy legyen mivel összehasonlítaniuk
az eredményt.
A második bejátszás során megjelent a beteg, akinek két felső metszőfoga ekkorra már kiigazításra került, a harmadik bejátszás
pedig már a kezelés végeztével mutatta be őt.
A műsorvezető ezt követően kijelentette, hogy a természetes mosolyt célzó kezelés ténylegesen két óráig tartott.
A stúdióban jelen lévő egyik néző kijelentette, hogy ő is ilyen mosolyt szeretne. Ekkor a fogorvosnő a képernyőn keresztül
szemrevételezte a néző fogsorát, majd időpontot beszélt meg vele telefonos egyeztetés céljából.
Az ESR 63/10.3.2004. sz. határozatával 25 000 euró összegű pénzbírságot szabott ki az Eleftheri tileorasival és K. Giannikosszal
szemben azzal az indokolással, hogy a szóban forgó televíziós műsor burkolt reklámot tartalmazott.
Az Eleftheri tileorasi és K. Giannikos hatályon kívül helyezés iránti keresetet indított e határozat ellen a kérdést előterjesztő
bíróság előtt.
E körülmények között a Symvoulio tis Epikrateias úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal
céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„A [89/552] irányelv 1. cikke d) pontját akként kell‑e értelmezni, hogy „burkolt  reklám” esetén az ellentétel, fizetés vagy
más ellenszolgáltatás nyújtása a hirdetési cél elengedhetetlen fogalmi elemének tekintendő?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság kérdésével lényegében azt kívánja megtudni, hogy a 89/552 irányelv 1. cikkének d) pontját akként
kell‑e értelmezni, hogy az ellenszolgáltatás vagy más fizetés teljesítése elengedhetetlen fogalmi elemnek tekintendő ahhoz,
hogy a burkolt reklám szándékos jellege megállapítható legyen.
Emlékeztetni kell arra, hogy e rendelkezés értelmében a „burkolt reklám” az „áruk, szolgáltatások, illetve egy áru gyártója,
vagy szolgáltatások nyújtója nevének, márkanevének vagy tevékenységének szavakban vagy képekben megfogalmazott, műsorban történő
bemutatása, ha az ilyen bemutatás a műsorszolgáltató szándéka szerint hirdetési célokat szolgál, és természetét tekintve félrevezetheti
a közönséget”.
Erre vonatkozóan az említett rendelkezés azt is kimondja, hogy „a bemutatást szándékosnak kell tekinteni különösen akkor,
ha fizetésért vagy hasonló ellenszolgáltatásért cserében nyújtják”.
Ugyanakkor a „különösen” határozószó, amely szerepel a 89/552 irányelv 1. cikke d) pontja második mondatának spanyol, német,
angol és francia változatában, e rendelkezés görög változatában nem szerepel.
Ilyen összefüggésben meg kell állapítani, hogy e határozószó a 2007. december 11‑i 2007/65/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelvvel (HL L 332., 27. o.) módosított 89/552 irányelv 1. cikke j) pontjának második mondatában szereplő „burkolt audiovizuális
kereskedelmi közlemény” fogalom meghatározásának görög változatában került bevezetésre, és azt átvette e fogalom a tagállamok
audiovizuális médiaszolgáltatások nyújtására vonatkozó egyes törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseinek összehangolásáról
szóló, 2010. március 10‑i 2010/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (Audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv)
(HL L 95., 1. o.) 1. cikke j) pontja második mondatában szereplő meghatározásának görög változata.
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében az uniós irányelvek egységes alkalmazásának, és ebből következően egységes értelmezésének
szükségessége kizárja azt, hogy egy rendelkezés szövegét kétség esetén egyik változatának alapulvételével elszigetelten vizsgálják,
és éppen azt követeli meg, hogy a más hivatalos nyelveken elfogadott változatok fényében értelmezzék és alkalmazzák azt (a
C‑63/06. sz. Profisa‑ügyben 2007. április 19‑én hozott ítélet [EBHT 2007., I‑3239. o.] 13. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési
gyakorlat).
Az uniós szövegek egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére
és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi (a fent hivatkozott Profisa‑ügyben hozott ítélet 14. pontja
és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A 89/552 irányelv huszonhetedik preambulumbekezdéséből az következik, hogy az irányelv célja a fogyasztók mint televíziónézők
érdekei teljes és megfelelő védelmének biztosítása.
E tekintetben az említett preambulumbekezdés pontosítja, hogy e cél eléréséhez alapvető, hogy a televíziós hirdetésre bizonyos
számú minimális szabály és norma vonatkozzon.
A 89/552 irányelv 10. cikkének (4) bekezdése ilyen összefüggésben tiltja a burkolt reklámot.
A „burkolt reklám” ezen irányelv 1. cikkének d) pontjában meghatározott fogalma az 1. cikk c) pontjában meghatározott „televíziós
reklámhoz” képest különleges ismérveknek eleget tevő, önálló fogalomnak tekinthető.
Közelebbről e rendelkezésből az következik, hogy a burkolt reklám „a műsorszolgáltató szándéka szerint hirdetési célokat szolgál”.
A 89/552 irányelv 1. cikke d) pontjának második mondata e tekintetben olyan vélelmet állít fel, mely szerint az áruk, szolgáltatások,
illetve egy áru gyártója, vagy szolgáltatások nyújtója nevének, márkanevének vagy tevékenységének szavakban vagy képekben
megfogalmazott, műsorban történő bemutatásának szándékos jellege akkor állapítható meg, ha e bemutatás fizetésért vagy hasonló
ellenszolgáltatásért cserében történik.
Mindazonáltal e rendelkezés nem képezheti olyan szigorú értelmezés tárgyát, amelynek értelmében egy ilyen bemutatás csak akkor
tekinthető szándékosnak, ha fizetésért vagy hasonló ellenszolgáltatásért cserében nyújtják.
Ez az értelmezés nem következik ugyanis sem az említett rendelkezésben foglalt vélelem megfogalmazásából, sem pedig a 89/552
irányelv általános rendszeréből és céljából.
Épp ellenkezőleg: egy ilyen értelmezés veszélyeztetheti a televíziónézők érdekeinek teljes és megfelelő, a 89/552 irányelv
és különösen annak 10. cikke (4) bekezdésében a „burkolt reklámra” vonatkozóan kimondott tilalom által biztosítani kívánt
védelmét,   továbbá megfoszthatja e tilalmat hatékony érvényesülésétől, tekintettel arra, hogy bizonyos esetekben mennyire
nehéz, sőt akár lehetetlen fizetés vagy hasonló ellenszolgáltatás teljesítésének megállapítása olyan reklámmal kapcsolatban,
amely pedig a burkolt reklám jelen ítélet 19. pontjában felsorolt valamennyi jellegzetességével rendelkezik.
Következésképpen ha igaz is, hogy a fizetés vagy hasonló ellenszolgáltatás teljesítése olyan ismérvnek tekintendő, amely lehetővé
teszi egy műsorszolgáltató hirdetési szándékának megállapítását, a 89/552 irányelv 1. cikkének d) pontjából, valamint az irányelv
általános rendszeréből és céljából az következik, hogy az ilyen szándék nem zárható ki fizetés vagy hasonló ellenszolgáltatás
hiányában.
Emlékeztetni kell továbbá arra, hogy a 89/552 irányelv huszonhetedik preambulumbekezdése értelmében annak biztosítására, hogy
a fogyasztók mint televíziónézők érdekei teljesen és megfelelően védettek legyenek, alapvető, hogy a tagállamok fenntartsák
a jogot szigorúbb és részletesebb szabályok bevezetésére, és bizonyos körülmények között eltérő feltételeket szabhassanak
meg a joghatóságuk alá tartozó televíziós műsorszolgáltatók számára.
Tehát nem lehet kizárni, hogy valamely tagállam szabályozása a fizetés vagy hasonló ellenszolgáltatás teljesítésén túl egyéb,
a burkolt reklám szándékos jellegének megállapítását lehetővé tevő ismérveket is előírjon.
Ilyen körülmények között az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 89/552 irányelv 1. cikkének d) pontját
akként kell értelmezni, hogy az ellenszolgáltatás vagy más fizetés teljesítése nem tekintendő elengedhetetlen fogalmi elemnek
ahhoz, hogy a burkolt reklám szándékos jellege megállapítható legyen.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
Az 1997. június 30-i 97/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a tagállamok törvényi, rendeleti vagy
közigazgatási intézkedésekben megállapított, televíziós műsorszolgáltató tevékenységre vonatkozó egyes rendelkezéseinek összehangolásáról
szóló, 1989. október 3‑i 89/552/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének d) pontját akként kell értelmezni, hogy az ellenszolgáltatás
vagy más fizetés teljesítése nem tekintendő elengedhetetlen fogalmi elemnek ahhoz, hogy a burkolt reklám szándékos jellege
megállapítható legyen.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: görög.