CELEX: 62012CJ0089
Съвместни предприятия
Договори, сключени със служителите
Условия за работа
Регламент (ЕО) № 876/2002

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“, съдържащ се в приложението към Регламент (ЕО) №°876/2002 на Съвета от 21 май 2002 година за създаване на съвместното предприятие „Галилео“ (
ОВ L 138, стр. 1
), изменен с Регламент (ЕО) №°1943/2006 на Съвета от 12 декември 2006 г. (
ОВ L 367, стр. 21
, наричан по-нататък „Регламент №°876/2002“), и на член 2 от посочения регламент.
Запитването е отправено в рамките на спор между г-жа Bark и Galileo Joint Undertaking (съвместно предприятие „Галилео“, наричано по-нататък „Галилео“) относно плащането на възнаграждение за минал период и допълнително възнаграждение при ползване на платен годишен отпуск.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент № 876/2002
Съгласно член 1 от Регламент №°876/2002:
„За прилагането на фазата на развитие на програмата „Галилео“ се учредява съвместно предприятие по смисъла на член 171 от Договора за създаване на Европейската общност за срок до 31 декември 2006 г.
Целта на съвместното предприятие е да гарантира единното управление и финансовия контрол на проекта за фазите на изследване, развитие и демонстрации на програмата „Галилео“ и за тази цел предприятието мобилизира средствата, предназначени за програмата.
Съвместното предприятие се счита за международна организация по смисъла на член 15, параграф 10, второ тире от Директива 77/388/ЕИО и член 23, параграф 1, второ тире от Директива 92/12/ЕИО.
Седалището на предприятието се намира в Брюксел“ [неофициален превод].
Член 2 от Регламент №°876/2002 гласи:
„Приема се устав на съвместното предприятие, който се съдържа в приложението“ [неофициален превод].
Член 11, параграфи 2 и 4 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“ предвижда:
„2.   Служителите на съвместното предприятие работят на срочни договори при условия, основаващи се на Условията за работа на другите служители на Европейските общности.
[…]
4.   Административният съвет приема необходимите мерки за изпълнение“ [неофициален превод].
Регламент (ЕО) №°219/2007
Съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 219/2007 на Съвета от 27 февруари 2007 година за създаване на съвместно предприятие за разработване на ново поколение Европейска система за управление на въздушното движение (SESAR) (
ОВ L 64, стр. 1
):
„Приема се устав на [с]ъвместното предприятие, който е даден в приложението и представлява неразделна част от настоящия регламент“.
Член 8, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие за разработване на ново поколение Европейска система за управление на въздушното движение (SESAR) предвижда:
„[Служителите на с]ъвместното предприятие работят на срочни договори при […] условия[, основаващи се на Условията за работа на другите служители] на Европейските общности“.
Регламент (ЕО) №°71/2008
Съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 71/2008 на Съвета от 20 декември 2007 година за създаване на съвместно предприятие „Чисто небе“ (
ОВ L 30, 2008 г., стр. 1
):
„Съвместното предприятие „Чисто небе“ е орган на Общността с юридическа правосубектност. Във всички държави членки на Общността то се ползва от възможно най-широката юридическа правоспособност, предоставена на юридическите лица в съответствие със законите на тези държави. То може по-специално да придобива или да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и да бъде страна в съдебни производства“.
Член 7, параграф 1 от посочения регламент предвижда:
„Правилникът за длъжностните лица и правилата, приети съвместно от институциите на Общностите за целите на прилагането му, се прилагат по отношение на персонала на съвместното предприятие „Чисто небе“ и на неговия изпълнителен директор“.
Регламент (ЕО) №°72/2008
Текстът на член 3 от Регламент (ЕО) № 72/2008 на Съвета от 20 декември 2007 година за създаване на съвместно предприятие ENIAC (
ОВ L 30, 2008 г., стр. 21
) е следният:
„Съвместното предприятие ENIAC е орган на Общността и притежава юридическа правосубектност. Във всяка от държавите членки то притежава най-широката юридическа правоспособност, която се предоставя на юридическите лица със законите на тези държави. По-специално, съвместното предприятие може да придобива и да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и може да бъде страна в съдебни производства“.
Член 7, параграф 1 от посочения регламент предвижда:
„Правилникът за длъжностните лица на Европейските общности, Условията за работа на другите служители на Европейските общности и правилата, приети съвместно от институциите на Европейските общности за целите на прилагането на правилника за персонала и условията за работа, се прилагат по отношение на персонала на съвместното предприятие ENIAC и на неговия изпълнителен директор“.
Регламент (ЕО) №°73/2008
Член 3 от Регламент (ЕО) № 73/2008 на Съвета от 20 декември 2007 година за създаване на съвместно предприятие за изпълнение на Съвместната технологична инициатива за иновативни лекарства (
ОВ L 30, 2008 г., стр. 38
) гласи:
„Съвместното предприятие [за изпълнение на Съвместната технологична инициатива за иновативни лекарства, наричано по-нататък „съвместното предприятие на ИИЛ“] е орган на Общността и притежава юридическа правосубектност. Във всяка от държавите — членки на Европейската общност, то се ползва от възможно най-широката юридическа правоспособност, предоставена на юридическите лица в съответствие със законите на тези държави. По-специално съвместното предприятие може да придобива и да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и може да бъде страна в съдебн[и] производств[а]“.
Текстът на член 7, параграф 1 от Регламент №°73/2008 е следният:
„Правилникът за длъжностните лица на Европейските общности, Условията за работа на другите служители на Европейските общности и разпоредбите, съвместно приети от институциите на Европейските общности за целите на прилагането на правилника за персонала и условията за работа, се прилагат по отношение на персонала на съвместното предприятие на ИИЛ и неговия изпълнителен директор“.
Регламент (ЕО) №°74/2008
Член 3 от Регламент (EО) № 74/2008 на Съвета от 20 декември 2007 година за създаване на съвместно предприятие ARTEMIS за изпълнение на съвместната технологична инициатива за вградени компютърни системи (
ОВ L 30, 2008 г., стр. 52
) гласи:
„Съвместното предприятие ARTEMIS е орган на Общността и притежава юридическа правосубектност. Във всички една от държавите членки на Европейската общност то се ползва от възможно най-широката юридическа правоспособност, предоставена на юридическите лица със законите на тези държави. То може, по-специално, да придобива или да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и може да бъде страна в съдебни производства“.
Текстът на член 7, параграф 1 от Регламент №°74/2008 е следният:
„Правилникът за длъжностните лица на Европейските общности, Условията за работа на другите служители на Европейските общности и правилата, приети съвместно от институциите на Европейските общности за целите на прилагането на правилника за длъжностните лица и условията за работа, се прилагат по отношение на персонала на съвместното предприятие ARTEMIS и на неговия изпълнителен директор“.
Белгийското законодателство
Съгласно член 51 от Закона от 5 декември 1968 г. относно колективните трудови договори и съвместните комитети (
Moniteur belge
от 15 януари 1969 г.) се установява следната йерархия на източниците на задължения за работодателите и служителите в рамките на трудовите правоотношения:
„1.
императивните разпоредби на закона;
[…]
4.
клаузите на писмените индивидуални трудови договори;
[…]“.
Спорът по главното производство и преюдициалният въпрос
Г-жа Bark е назначена на работа в „Галилео“ на 1 септември 2003 г. като секретар на дирекция за определен срок, а именно до 31 май 2006 г.
Брутното годишно възнаграждение на г-жа Bark, определено в трудовия ѝ договор, е в размер на 53719,12 EUR. На 1 март 2004 г., като форма на признание за изпълняваните от нея функции, размерът на възнаграждението ѝ е увеличен с 5 %.
На 23 август 2004 г. г-жа Bark оспорва определеното ѝ място в скáлата на заплащането, тъй като то не съответства на степените на длъжностите в общностната публична служба.
В отговора си на възражението на жалбоподателката директорът на „Галилео“ препраща към разпоредбите на действащото белгийско законодателство и уговореното в член 7 от договора за назначаване възнаграждение. В този отговор той посочва също, че съгласно общностната правна уредба „Галилео“ не е длъжно да прилага системата за заплащане на длъжностните лица на Европейските общности, тъй като Уставът на съвместното предприятие „Галилео“ предвижда единствено че условията за работа трябва да се основават на Условията за работа на другите служители на Европейските общности.
На 4 ноември 2004 г. е подписано допълнително споразумение към договора за назначаване на г-жа Bark, съгласно което тя е повишена на длъжност „executive assistant“ и годишното ѝ възнаграждение е определено в размер на 70176,30 EUR, считано от 1 ноември 2004 г.
На 28 януари 2005 г. г-жа Bark отново оспорва приложената към нейната длъжност скáла на заплащането.
На 16 февруари 2005 г.„Галилео“ отхвърля постъпилото възражение, като се позовава на първоначално подписания договор за назначаване от 26 август 2003 г. и на допълнителното споразумение в сила от 1 ноември 2004 г., с които г-жа Bark изрично се съгласява с размера на възнаграждението си.
На 14 март 2006 г. страните по главното производство подписват ново допълнително споразумение към първоначалния договор за назначаване, с което срокът на действието му се продължава до 31 декември 2006 г. Всички останали клаузи и договорености остават непроменени.
На 20 декември 2006 г. г-жа Bark за пореден път оспорва приложената към нейната длъжност скáла на заплащането. С писмо от 9 януари 2007 г.„Галилео“ отхвърля възражението на жалбоподателката, като препраща към предходното си писмо.
Тъй като не може да бъде постигнато съгласие, на 28 декември 2007 г. г-жа Bark предявява иск срещу „Галилео“ пред Arbeidsrechtbank te Brussel (Първоинстанционен съд по трудови спорове Брюксел), като претендира да ѝ бъдат изплатени дължимите възнаграждения за минал период, както и полагащото ѝ се във връзка с това допълнително възнаграждение при ползване на платен годишен отпуск.
С решение от 12 февруари 2009 г. Arbeidsrechtbank te Brussel постановява, че искът на г-жа Bark е допустим, но е неоснователен с оглед на клаузите относно възнаграждението, съдържащи се в сключения между страните договор за назначаване и в допълнителното споразумение към него, както и по съображението, че от член 11 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“ не може да се изведе задължение да се признае правото на същото възнаграждение като получаваното от служителите в другите институции на Съюза.
Г-жа Bark подава въззивна жалба срещу това решение.
С решение от 23 април 2010 г., Arbeidshof te Brussel (Апелативен съд по трудови спорове Брюксел) постановява, че въззивната жалба е допустима, но е неоснователна.
Г-жа Bark подава касационна жалба срещу това решение.
При тези обстоятелства Hof van Cassatie решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Следва ли член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“, съдържащ се в приложението към Регламент [№ 876/2002], във връзка с член 2 от този регламент, да се тълкува в смисъл, че Условията за работа на другите служители на [Европейските общности], и по-конкретно установените в тези условия правила за определяне на възнаграждението, се прилагат спрямо наетите на срочен договор служители на съвместното предприятие „Галилео“?“.
По преюдициалния въпрос
С въпроса си запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“ трябва да се тълкува в смисъл, че Условията за работа на другите служители на Европейските общности, и по-конкретно установените в тези условия правила за определяне на възнаграждението, се прилагат спрямо наетите на срочен договор служители на „Галилео“.
Съгласно член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“ неговите служители „работят на срочни договори при условия, основаващи се на Условията за работа на другите служители на Европейските общности“.
В самото начало обаче следва да се отбележи, че съществуват някои различия в текста на тази разпоредба на различните езици, що се отнася до въпроса за приложимостта на посочените условия спрямо наетите на срочен договор служители на „Галилео“. Всъщност, докато по-конкретно в текста на френски или италиански език („si ispira“) е използван в това отношение изразът „ръководещи се от“ [„s’inspirant de“], в текста на испански („basado en“), чешки („vychází z“), полски („oparte na“), английски („based on“) и нидерландски език („opgesteld op basis van“) е използван изразът „основаващи се на“. В текста на немски език е използвана думата „съгласно“ („gemäß“).
Като се позовава по-специално на текста на тази разпоредба на немски език, г-жа Bark смята, че същата разпоредба изисква „Условията за работа на другите служители на Европейските общности“, и в частност установените в тези условия правила за определяне на възнаграждението, да се прилагат и спрямо наетите на срочен договор служители на „Галилео“.
Съгласно постоянната съдебна практика формулировката, използвана в текста на разпоредба от правото на Съюза на един от езиците, не може да служи като единствена основа за тълкуването на разпоредбата или в това отношение да ѝ се отдава предимство пред текстовете на останалите езици. Подобен подход всъщност би бил несъвместим с изискването за еднакво прилагане на правото на Съюза (вж. Решение от 12 ноември 1998 г. по дело Institute of the Motor Industry,
C-149/97, Recueil, стр. I-7053
, точка 16 и Решение от 3 април 2008 г. по дело Endendijk,
C-187/07, Сборник, стр. I-2115
, точка 23).
Ето защо трябва да се уточни кое е единното тълкуване, което следва да се даде на член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“, като се вземе предвид текстът на тази разпоредба на всички езици.
В това отношение следва да се приеме, че въпреки нюансите в текста на посочените различни езици, при нито един от тях не е използвана думата „прилагам“. Използван е не толкова конкретен термин, с който се изразява наличието на непряка, опосредствена връзка между Устава на съвместното предприятие „Галилео“, от една страна, и „Условията за работа на другите служители на Европейските общности“, от друга страна.
Следователно волята на общностния законодател е била да се избегне прякото прилагане на „Условията за работа на другите служители на Европейските общности“ спрямо наетите на срочен договор служители на „Галилео“. Въз основа на текста на различните езици се стига до извода, че волята на посочения законодател е била да се предостави свобода на действие на „Галилео“, като се има предвид, че това предприятие трябва да използва посочените условия като непряк източник.
Освен това, в случай на несъответствия между текстовете на различни езици на разпоредба от правото на Съюза, въпросната разпоредба трябва да се тълкува в зависимост от контекста и целите на правната уредба, от която тя е част (вж. в този смисъл Решение от 26 април 2012 г. по дело DR и TV2 Danmark, C-510/10, точка 45).
Ето защо следва да се провери дали анализът на контекста на разглежданата разпоредба и преследваната от нея цел потвърждава тълкуването, възприето в точка 39 от настоящото решение.
Както изтъква Европейската комисия в съдебното заседание и както следва от мотивите към Предложението за регламент на Съвета за създаване на съвместно предприятие „Галилео“ (
OB C 270 E, 2001 г., стр. 119
), при създаването на „Галилео“ е прието, че едно съвместно предприятие трябва да представлява гъвкава структура и поради това то не може да се счита за орган на Общността.
Освен това Комисията посочва в съдебното заседание, че при създаването на „Галилео“ е било от голямо значение да се уредят правните последици от наличието на частно участие в капитала на съвместното предприятие. По-конкретно, що се отнася до статута на служителите на „Галилео“, е възникнал въпросът дали е било възможно на частноправен субект, който притежава собствена правосубектност, различна от тази на Европейските общности, и който участва във финансирането на съвместно предприятие като „Галилео“, да бъде наложено a priori задължението да се съобразява с „Условията за работа на другите служители на Европейските общности“.
В отговор на тези деликатни въпроси и за да се удовлетвори посочената нужда от гъвкавост, общностният законодател е предоставил на „Галилео“ значителна автономия, като е позволил на последното самостоятелно да определя условията за работа на своите служители, наети на срочен договор, като същевременно се ръководи от „Условията за работа на другите служители на Европейските общности“.
Несъмнено, както е видно от изложението на мотивите към Предложение за регламент на Съвета за изменение на Регламент №°219/2007 (COM(2008) 483 окончателен), със стартирането на Седмата рамкова програма за 2007—2013 г. за научни изследвания и технологично развитие институциите на Съюза са възприели нов подход при създаването на съвместни предприятия, за който е характерно обстоятелството, че последните вече се признават за „органи на Съюза“, които се ползват от привилегиите и имунитетите на Съюза. Вследствие на това Правилникът за длъжностните лица на Европейския съюз и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз се прилагат спрямо служителите на тези органи, а Протоколът за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз се прилага към посочените органи, както и спрямо техните служители. Необходимо е да се отбележи обаче, че във всички случаи този нов подход, приложен по-специално в рамките на регламентите за създаване на съвместните предприятия „Чисто небе“, „ENIAC“, „ИИЛ“ и „ARTEMIS“, в които регламенти е посочено изрично, че Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейските общности „се прилагат“ спрямо служителите на тези органи на Общността, е възприет едва през 2007 г., а именно след прекратяването на дейността на „Галилео“.
От всички изложени по-горе съображения произтича, че на поставения въпрос следва да се отговори, че член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“ трябва да се тълкува в смисъл, че Условията за работа на другите служители на Европейските общности, и по-конкретно установените в тези условия правила за определяне на възнаграждението, не се прилагат спрямо наетите на срочен договор служители на „Галилео“.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:

Член 11, параграф 2 от Устава на съвместното предприятие „Галилео“, съдържащ се в приложението към Регламент (ЕО) №°876/2002 на Съвета от 21 май 2002 година за създаване на съвместното предприятие „Галилео“, изменен с Регламент (ЕО) №°1943/2006 на Съвета от 12 декември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че Условията за работа на другите служители на Европейските общности, и по-конкретно установените в тези условия правила за определяне на възнаграждението, не се прилагат спрямо наетите на срочен договор служители на съвместното предприятие „Галилео“.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: нидерландски.