CELEX: 62012CJ0549
Обжалване
Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР)
Намаляване на финансовата помощ
Метод на изчисление чрез екстраполиране
Процедура по приемане на решението от Европейската комисия
Неспазване на определения срок
Последици

С жалбите си Федерална република Германия иска отмяната на решенията на Общия съд на Европейския съюз Германия/Комисия (T‑265/08,
EU:T:2012:434
) и Германия/Комисия (T‑270/08,
EU:T:2012:612
) (наричани по-нататък общо „обжалваните съдебни решения“), с които Общият съд е отхвърлил исканията ѝ за отмяна съответно на Решение C(2008) 1690 окончателен на Комисията от 30 април 2008 година за намаляване на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за оперативната програма за региона по цел 1 на провинция Тюрингия (Германия) (1994—1999 г.), в съответствие с Решение C(94) 1939/5 на Комисията от 5 август 1994 година (наричано по-нататък „Решението относно провинция Тюрингия“), и Решение C(2008) 1615 окончателен на Комисията от 29 април 2008 година, с което се намалява помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена с Решение C(94) 1973 на Комисията от 5 август 1994 година в полза на оперативната програма за Източен Берлин (Германия), попадаща в цел 1 (1994—1999 г.) (наричано по-нататък „Решението относно Източен Берлин“).
Правна уредба
Европейският фонд за регионално развитие (ЕФРР) е създаден с Регламент (ЕИО) № 724/75 на Съвета от 18 март 1975 г. (
ОВ L 73, стр. 1
и поправка в
ОВ L 110, 1975 г., стр. 44
), който е изменян многократно и след това е отменен, считано от 1 януари 1985 г., с Регламент (ЕИО) № 1787/84 на Съвета от 19 юни 1984 година относно Европейския фонд за регионално развитие (
ОВ L 169, стр. 1
).
През 1988 г. с Регламент (ЕИО) № 2052/88 на Съвета от 9 юни 1988 година относно задачите на структурните фондове и тяхната ефективност и относно координиране на техните дейности между тях самите и с операциите на Европейската инвестиционна банка и другите съществуващи финансови инструменти (
OВ L 185, стр. 9
) e извършена реформа на системата на структурните фондове.
Влезлият в сила на 1 януари 1989 г. Регламент № 2052/88 е трябвало да бъде преразгледан от Съвета по предложение на Комисията на Европейските общности в срок, който изтича на 31 декември 1993 г.
Този регламент е изменен с Регламент (ЕИО) № 2081/93 на Съвета от 20 юли 1993 г. (
ОВ L 193, стр. 5
), който от своя страна е трябвало да бъде преразгледан до 31 декември 1999 г.
С тези регламенти се създават структурните фондове (Европейският фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Ориентиране“, Европейският социален фонд (ЕСФ) и ЕФРР), които са предназначени да подпомагат преодоляването на основните различия между регионите в Европейския съюз, по-специално като се насърчават развитието и структурната промяна на изостаналите в развитието си региони (цел 1) и като се преструктурират регионите, граничните региони или частите от региони (включително зоните на заетост и градските общности), които са тежко засегнати от упадъка на индустрията (цел 2).
Член 7 от Регламент № 2052/88, в редакцията му след изменението с Регламент № 2081/93 (наричан по-нататък „Регламент № 2052/88“), който е озаглавен „Отчетност и контрол“, предвижда следното в параграф 1:
„Операциите, които са финансирани от структурните фондове или получават помощ от [Европейската инвестиционна банка (ЕИБ)] или от друг съществуващ финансов инструмент, трябва да съответстват на разпоредбите на Договорите, на инструментите, приети по силата на тези договори, както и на общностните политики, включително тези, отнасящи се до правилата на конкуренцията, възлагането на обществени поръчки и опазването на околната среда, както и на приложението на принципа за равните възможности на мъжете и жените“. [неофициален превод]
Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 относно координацията на дейностите на различните структурни фондове между тях самите и с операциите на Европейската инвестиционна банка и другите съществуващи финансови инструменти (
ОВ L 374, стр. 1
), изменен с Регламент (ЕИО) № 2082/93 на Съвета от 20 юли 1993 година (
OВ L 193, стр. 20
, наричан по-нататък „Регламент № 4253/88“), предвижда следното в член 23, озаглавен „Финансов контрол“:
„1.   С цел да се гарантира успехът на дейностите, осъществявани от публични или частни предприемачи, при изпълнение на дейностите държавите членки вземат необходимите мерки, за да:
—
проверяват редовно дали дейностите, финансирани от Общността, се изпълняват правилно,
—
предотвратяват и преследват нередностите,
—
си възстановяват средствата, загубени вследствие на злоупотреба или небрежност. Държавата членка е субсидиарно отговорна за възстановяването на недължимо платените суми, освен ако държавата членка и/или посредникът и/или предприемачът докажат, че не носят отговорност за злоупотребата или небрежността.
Държавите членки уведомяват Комисията за приетите във връзка с това мерки, и по-специално съобщават на Комисията описанието на системите за контрол и управление, въведени за осигуряване на ефикасното изпълнение на дейностите. Те редовно уведомяват Комисията за развитието на съдебните и административните производства.
[…]
2.   Без да се засягат осъществяваните от държавите членки проверки в съответствие с националните законови, подзаконови и административни разпоредби и без да се засяга член 206 от Договора за [ЕИО] или инспекциите, организирани въз основа на член 209, буква в) от Договора, длъжностните лица или служителите на Комисията могат да извършват проверки на място, по-специално чрез случайни извадки, финансираните от структурните фондове дейности и системите за управление и контрол.
[…]
3.   Отговорният орган и власти държат на разположение на Комисията всички оправдателни документи, свързани с извършените по всеки проект разходи и контрол, в продължение на три години след последното плащане по даден проект“. [неофициален превод]
Член 24 от Регламент № 4253/88, озаглавен „Намаляване, преустановяване на плащането и отмяна на помощта“, предвижда следното:
„1.   Ако изглежда, че осъществяването на дадена дейност или мярка не обосновава част или цялата финансова помощ, която е била отпусната за нея, Комисията извършва подходяща проверка на случая в рамките на партньорството, като изисква по-специално от държавата членка или от определените от нея с цел изпълнението на дейността органи да представят своите становища в определен срок.
2.   Вследствие на тази проверка Комисията може да намали или да спре помощта за съответната дейност или мярка, ако проверката потвърди наличието на нередност или на значително изменение, което засяга естеството или условията за изпълнение на дейността или на мярката и за което не е било поискано одобрението на Комисията.
[…]“.[неофициален превод]
Съгласно член 11 от Регламент (ЕИО) № 4254/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за прилагане на Регламент № 2052/88 по отношение на Европейския фонд за регионално развитие (
ОВ L 374, стр. 15
), изменен с Регламент (ЕИО) № 2083/93 на Съвета от 20 юли 1993 година (
ОВ L 193, стр. 34
), озаглавен „Контрол на отчетността“, „[к]огато е уместно и в съответствие с предвидените за всяка политика процедури, държавите членки предоставят на Комисията данните относно спазването на разпоредбите, предвидени в член 7, параграф 1 от Регламент […] № 2052/88“. [неофициален превод]
След допитване до Консултативния комитет за развитието и преобразуването на регионите и до предвидения в член 147 от Договора за ЕО комитет и като се позовава на член 23 от Регламент № 4253/88, Комисията приема няколко регламента за прилагане, сред които Регламент (ЕО) № 2064/97 от 15 октомври 1997 година за приемане на подробни условия за прилагане на Регламент (ЕИО) № 4253/88 относно финансовия контрол, извършван от държавите членки по отношение на операциите, съфинансирани от структурните фондове (
ОВ L 290, стр. 1
).
Член 8 от Регламент № 2064/97 гласи:
„1.   Най-късно при подаване на искането за окончателно плащане и на окончателния отчет за разходите за всяка форма на помощ държавите членки представят на Комисията декларация […], изготвена от лице или организация, които са функционално независими от изпълняващия орган. Тази декларация обобщава заключенията от проверките през предходните години и съдържа оценка на редовността на искането за окончателно плащане, както и на законността и редовността на операциите, обхванати от окончателния отчет за разходите.
2.   Посочената в параграф 1 декларация описва сериозните недостатъци при управлението или контрола или високата честота на установените нередности, ако тези недостатъци и нередности са пречка за положително произнасяне по редовността на искането за окончателно плащане и окончателния отчет за разходите. При тези обстоятелства декларацията трябва също така да съдържа оценка на обхвата на проблема и на неговото финансово въздействие.
В такъв случай Комисията може да изиска допълнителни проверки с цел установяване на нередностите и отстраняването им в определен срок“. [неофициален превод]
На 15 октомври 1997 г. Комисията приема също и Вътрешни насоки относно нетните финансови корекции при прилагането на член 24 от Регламент № 4253/88. В точки 5 и 6 от посочените вътрешни насоки Комисията уточнява, че в отклонение от правилото, че всяка нетна финансова корекция се отнася само до откритата/откритите нередност/и, по-значителна финансова корекция се предвижда, когато Комисията има основателни причини да смята, че нередността е системна, като по този начин отразява системна недостатъчност на управлението, контрола или одита, която би могла да се открие в цяла поредица от подобни случаи. При извършването на подобна финансова корекция Комисията действа чрез екстраполиране, т.е. тя отчита равнището и спецификата на административната структура, участваща в това неизпълнение, както и вероятния обхват на злоупотребата.
Регламенти № 2052/88 и № 4253/88, изменени, са отменени, считано от 1 януари 2000 г., с Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (
OВ L 161, стр. 1
).
Съгласно член 2, параграф 1 Регламент № 1260/1999 се прилага за ЕФРР, ЕСФ, ФЕОГА, секция „Ориентиране“, както и за Финансовия инструмент за ориентиране на рибарството (ФИОР).
Член 39 от същия регламент, озаглавен „Финансови корекции“, гласи:
„1.   На първо място държавите членки носят отговорността да разследват нередностите и да предприемат действия, когато се констатира важна промяна, която засяга същността или условията за осъществяване и контрол на помощта и да извършат необходимите финансови корекции.
Държавите членки прибягват до финансови корекции, необходими във връзка с единична или системна нередовност. Тези корекции, към които пристъпват държавите членки, се състоят в пълно или частично прекратяване на участието на Общността. Така освободените фондове на Общността могат да се преразпределят от държавата членка към съответната помощ, при спазване на правилата, които следва да се определят съгласно член 53, параграф 2.
2.   Ако, след като пристъпи към необходимите проверки, Комисията заключи, че:
а)
държава членка не се е съобразила със задълженията си по параграф 1;
или
б)
част или цялата операция не оправдава нито част, нито цялото участие на фондовете;
или
в)
съществуват сериозни пропуски в системите за управление и контрол, които биха могли да доведат до системни нередности,
Комисията преустановява съответните междинни плащания, като посочва своите мотиви, и иска от държавата членка да предостави своите забележки и ако има нужда, да извърши корекции в определен срок.
Ако държавата членка оспори забележките на Комисията, последната я кани на изслушване, по време на което двете страни полагат усилия в дух на сътрудничество, основано на партньорство, да постигнат споразумение относно забележките и изводите, които трябва да се направят от тях.
3.   Ако не бъде постигнато споразумение при изтичането на определения от Комисията срок и държавата членка не е извършила корекциите, и като се държи сметка за евентуалните забележки на държавата членка, Комисията може да реши в срок от три месеца:
a)
да намали авансовото плащане […]
или
б)
да пристъпи към необходимите финансови корекции, като прекрати изцяло или отчасти участието на фондовете в съответния проект.
Когато определя размера на корекцията, в съответствие с принципа на пропорционалност Комисията взема предвид естеството на нередността или на изменението, както и обхвата и финансовите последици от констатираните слабости в системите за управление и контрол на държавите членки.
В отсъствието на решение за действие в съответствие с буква а) или б) преустановяването на междинните плащания незабавно се спира.
[…]“. [неофициален превод]
Регламент (ЕО) № 1783/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 1999 година относно Европейския фонд за регионално развитие (
ОВ L 213, стр. 1
), който отменя Регламент № 4254/88, не съдържа правна уредба на финансовите корекции.
Член 5 от Регламент (ЕО) № 448/2001 на Комисията от 2 март 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (EО) № 1260/1999 на Съвета по отношение на процедурата за извършване на финансови корекции на помощта, отпускана по структурните фондове (
ОВ L 64, стр. 13
), има следното съдържание:
„1.   Срокът, през който заинтересованата държава членка може да отговори на искане по член 39, параграф 2, първа алинея от Регламент (EО) № 1260/1999 да представи своите забележки и евентуално да извърши корекции, възлиза на два месеца, с изключение на надлежно обосновани случаи, когато Комисията може определи по-дълъг срок.
2.   В случай че Комисията предложи финансови корекции въз основа на екстраполация или с фиксиран размер, на държавата членка се предоставя възможност да докаже, чрез проверка на съответната документация, че действителната степен на нередност е била по-малка от преценката на Комисията. Със съгласието на Комисията съответната държава членка може да ограничи обхвата на тази проверка до подходяща част или извадка от съответната документация. Освен в надлежно обосновани случаи допълнителният срок, предоставен за тази проверка, не превишава два месеца след двумесечния срок, посочен в параграф 1. Резултатите от проверката се разглеждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 39, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1260/1999. Комисията взема под внимание всички доказателства, представени от държавата членка в посочените по-горе срокове.
3.   Когато държавата членка възразява срещу направените от Комисията забележки и се провежда изслушване съгласно член 39, параграф 2, втора алинея от Регламент № 1260/1999, тримесечният срок, в който Комисията може да вземе решение съгласно член 39, параграф 3 от посочения регламент, започва да тече от датата на изслушването“. [неофициален превод]
Регламент № 1260/1999, който е трябвало да бъде преразгледан от Съвета до 31 декември 2006 г., е отменен с Регламент (EO) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд (
ОВ L 210, стр. 25
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64), който съгласно член 1, параграф 1 от него се прилага към посочените фондове, без да се засягат специфичните разпоредби, предвидени в уреждащите всеки един от тези фондове регламенти.
Регламент (EО) № 1080/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година относно Европейския фонд за регионално развитие и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1783/1999 (
ОВ L 210, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 236) не съдържа разпоредби относно процедурата за финансови корекции, които Комисията може да реши да извърши. Същото се отнася за Регламент (ЕО) № 1828/2006 на Комисията от 8 декември 2006 година относно реда и начина на изпълнение на Регламент (ЕО) № 1083/2006 и на Регламент 1080/2006 (
ОВ L 371, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 3, стр. 17).
Посочените финансови корекции се уреждат с общи правила за тези три фонда, които се съдържат в членове 99—102 от Регламент № 1083/2006.
Член 100 от последния регламент, озаглавен „Процедура“, гласи:
„1.   Преди да вземе решение за финансова корекция, Комисията открива процедурата, като информира държавата членка за временните си заключения и моли държавата членка да ѝ представи забележките [си] в срок от два месеца.
Когато Комисията предлага финансова корекция въз основа на екстраполация или с фиксиран размер, на държавата членка се предоставя възможност да докаже чрез проверка на съответната документация, че действителната степен на нередност е била по-малка от преценката на Комисията. Със съгласието на Комисията държавата членка може да ограничи обхвата на тази проверка до подходяща част или извадка от съответната документация. С изключение в надлежно обосновани случаи, времето разрешено за тази проверка не превишава допълнителен срок от два месеца след двумесечния срок, посочен в алинея първа.
2.   Комисията взема предвид всяко доказателство, предоставено от държавата членка в определените в параграф 1 срокове.
3.   Когато държавата членка не приема временните заключения на Комисията, държавата членка е поканена на изслушване от Комисията, по време на което двете страни в сътрудничество, въз основа на партньорството полагат усилия да постигнат споразумение относно направените от тях забележки и заключения.
4.   В случай на споразумение държавата членка може да използва повторно съответните общностни фондове в съответствие с алинея втора на член 98, параграф 2.
5.   При отсъствие на споразумение, Комисията взема решение относно финансовата корекция в срок от шест месеца от датата на изслушването, като взема предвид цялата информация и предоставените забележки по време на процедурата. Ако не се проведе изслушване, шестмесечният период започва да тече два месеца след датата на писмото-покана, изпратено от Комисията“.
Член 108, първа и втора алинея от Регламент № 1083/2006, озаглавен „Влизане в сила“, гласи:
„Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в
Официален вестник на Европейския съюз
.
Предвидените в членове от 1 до 16, от 25 до 28[,] от 32 до 40, от 47 до 49, от 52 до 54, 56, от 58 до 62, от 69 до 74, от 103 до 105 и 108 разпоредби се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент само за програми за периода от 2007 до 2013 г. Другите разпоредби се прилагат от 1 януари 2007 г.“.
Регламент № 1083/2006 е отменен с Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (
ОВ L 347, стр. 320
), член 145, параграф 6 от който предвижда, че „[с] оглед извършване на финансови корекции Комисията взема решение чрез актове за изпълнение в срок от шест месеца от датата на изслушването, или от датата на получаване на допълнителна информация, когато държавата членка се съгласи да представи такава допълнителна информация след изслушването[, че] Комисията трябва да вземе предвид цялата информация и коментарите, предоставени в хода на процедурата [и че а]ко не се проведе изслушване, шестмесечният срок започва да тече два месеца след датата на писмото покана за изслушване, изпратено от Комисията“.
Съгласно член 154 от Регламент № 1303/2013 член 145 от този регламент се прилага от 1 януари 2014 г.
Член 145 е част от четвъртата част на Регламент № 1303/2013, която съдържа общите правила, приложими към ЕФРР, ЕСФ, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, що се отнася до управлението и контрола, финансовото управление, отчетите и финансовите корекции.
Нито Регламент (ЕС) № 1301/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно Европейския фонд за регионално развитие и специални разпоредби по отношение на целта „Инвестиции за растеж и работни места“, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1080/2006 (
ОВ L 347, стр. 289
), нито Делегиран регламент (ЕС) № 480/2014 на Комисията от 3 март 2014 година за допълнение на Регламент № 1303/2013 (
ОВ L 138, стр. 5
) не съдържат разпоредби, свързани с процедурата за финансови корекции, които Комисията може да реши да извърши.
Обстоятелства, предхождащи споровете, и решенията относно Провинция Тюрингия и Източен Берлин
На 29 юли 1994 г. Комисията приема Решение 94/628/ЕО относно създаването на общностна рамка за подкрепа на общностните структурни помощи в регионите на Германия, до които се отнася цел 1, а именно Мекленбург-Предна Померания, Бранденбург, Саксония-Анхалт, Саксония, Тюрингия и Източен Берлин (
OВ L 250, стр. 18
). Това решение позволява създаването на оперативни програми в новите провинции и в Източен Берлин.
Както е видно от обжалваните съдебни решения и от решенията относно провинция Тюрингия и Източен Берлин (наричани по-нататък общо „спорните решения“), фактите в основата на настоящите спорове, могат да бъдат обобщени по следния начин.
Дело C‑549/12 P
С Решение C(94) 1939/5 от 5 август 1994 г. Комисията одобрява оперативната програма за провинция Тюрингия по цел 1 в Германия (Arinco № 94.DE.16.005) (наричана по-нататък „помощта в полза на Провинция Тюрингия“), предвиждаща участие на структурните фондове в размер на 1 021 771 000 ECU, увеличено на 1086827000 EUR с Решение C(99) 5087 от 29 декември 1999 г., с финансиране от ЕФРР за максимум 1020719000 EUR. Министерството на икономиката и транспорта на провинция Тюрингия е определено за управляващ орган.
За мярка 2.1, отнасяща се до подкрепата на производствените дейности на малките и средните предприятия (МСП), с Решение C(99) 5087 се определя общата сума на разходите в размер на 674104000 EUR и участие от страна на ЕФРР в размер на 337052000 EUR.
През цялата 2001 г. Комисията осъществява последователни проверки на системите за управление и контрол на провинция Тюрингия въз основа на член 23, параграф 2 от Регламент № 4253/88 и на член 14 от Регламент № 2064/97.
На 30 януари 2002 г. Комисията представя своя окончателен доклад относно оперативните програми на провинции Тюрингия и Саксония-Анхалт, съдържащ препоръки.
На 24 юни 2002 г. предвидената в член 8 от Регламент № 2064/97 декларация е изготвена от одиторско дружество и е изпратена на Комисията.
С писмо от 18 юли 2002 г. германските власти представят искането си за окончателно плащане на помощта в полза на Провинция Тюрингия. На 27 юни 2003 г. Комисията приключва помощта и извършва окончателното плащане в поискания размер.
След приключване на помощта през октомври, ноември и декември 2003 г. Сметната палата на Европейските общности прави няколко контролни посещения и в хода на 2004 г. извършва анализ на слабите страни на въпросната помощ при разглеждането на декларацията за достоверност за 2003 г. Разгледани са около 28 проекта по мярка 2.1.
На 22 юни 2004 г. Сметната палата изпраща междинния си доклад на германските власти. С писма от 31 август и 13 октомври 2004 г. германските власти ѝ предоставят допълнителна информация.
С писмо от 17 януари 2005 г. Сметната палата изпраща на националните власти своя доклад за проверката. В него се посочва наличието на отделни и системни нередности относно специфични операции, грешки при изчисляването на максималния размер на помощта и липсата на доказателства за определени видове разходи като общите разходи или собствените средства. В доклада се стига до заключението, че са налице недостатъци на системите за управление и контрол на помощта в полза на провинция Тюрингия. Честотата на грешките в 28‑те проекта, включени в мярка 2.1, е 31,36 %.
На 19 октомври 2006 г. Комисията изпраща на германските власти първите резултати от извършения от нея анализ на доклада на Сметната палата, като ги приканва да представят своето становище.
Въз основа на извършения от Сметната палата анализ на слабите страни Комисията уведомява провинция Тюрингия за финансови корекции в размер от 135 милиона евро. След двустранни консултации обаче някои от отправените критики са оттеглени.
Германските власти отговарят на Комисията с писмо от 5 януари 2007 г., в което се противопоставят на прилагането на екстраполирани финансови корекции и представят допълнителни доказателства, установяващи допустимостта на определени разходи.
С писмо от 23 април 2007 г. Комисията кани германските власти на двустранна среща, която е проведена на 8 май 2007 г. в Брюксел. В резултат на проведените по време на тази среща преговори германските власти поемат задължението да представят допълнителни доказателства за допустимостта на някои операции и разходи в двуседмичен срок от провеждането на срещата. Тази информация е изпратена на Комисията с писмо от 22 юни 2007 г.
С Решението относно провинция Тюрингия Комисията намалява с 81425825,67 EUR финансовата помощ от ЕФРР на основание член 24 от Регламент № 4253/88 поради установените отделни и системни нередности в рамките на мярка 2.1. Комисията извършва екстраполация на честотата на грешките по отношение на цялата тази мярка, като взема за основа процентна стойност в размер на 23,88 %. Тя определя сума в размер на 1232012,70 EUR за отделните нередности и сума в размер на 80193812,97 EUR за системните нередности.
Дело C‑54/13 P
С Решение C(94) 1973 от 5 август 1994 г. Комисията одобрява оперативната програма за Източен Берлин по цел 1 в Германия (Arinco № 94.DE.16.006) (наричана по-нататък „помощта в полза на Източен Берлин“). Това решение предвижда участие на структурните фондове в размер на 743112000 ECU, увеличено на 779154000 EUR, като тази сума включва 540886000 EUR от ЕФРР.
Министерството на икономиката, технологиите и жените на провинция Берлин е определено за управляващ орган.
С писмо от 24 март 2003 г. германските власти представят искането си за окончателно плащане на помощта за Източен Берлин.
В периодите 16—20 февруари 2004 г., 29 март—2 април 2004 г. и 7—11 март 2005 г. Комисията и наета от нея външна одиторска фирма осъществяват няколко контролни посещения в рамките на проверките по приключване на програмите, съфинансирани от ЕФРР през програмния период 1994—1999 г.
На 31 май и на 15 декември 2005 г. Комисията изпраща на германските власти одиторския си доклад, в който са установени различни системни нередности, отнасящи се до конкретни операции, между които по-специално деклариране на недопустими разходи, нарушения на правилата за възлагане на обществени поръчки и липса на оправдателни документи. При 29‑те обхванати от помощта за Източен Берлин проекта, които са реално проверени, честотата на грешките е 7,56 %. Седем от 36‑те избрани проекта не са могли да бъдат проверени поради изпадане на получателите на помощта в несъстоятелност.
С писма от 21 октомври 2005 г. и 31 март 2006 г. германските власти представят своето становище по тези констатации и изпращат на Комисията допълнителна информация.
С писмо от 26 януари 2007 г. Комисията уведомява германските власти за междинните си заключения.
С писмо от 9 юли 2007 г. германските власти се противопоставят на прилагането на екстраполирани финансови корекции с фиксирана стойност поради липса на правно основание, като представят допълнителни доказателства за законосъобразността на съответните разходи.
В резултат на допълнително представените данни и доказателства заключенията относно резултатите от извършения одит са изменени и са изпратени на германските власти с писмо от 30 август 2007 г.
На 14 септември 2007 г. в Брюксел е проведена двустранна среща. В резултат на проведените по време на тази среща преговори германските власти поемат задължението да представят допълнителни доказателства за допустимостта на някои помощи и разходи в четириседмичен срок от провеждането на срещата. Тази информация е изпратена на Комисията с писмо от 12 октомври 2007 г. Обсъжданите по време на срещата въпроси са споменати в протокол от 12 ноември 2007 г.
В Решението относно Източен Берлин Комисията намалява с 12900719,52 EUR, т.е. с 2,68 % финансовата помощ от ЕФРР за Източен Берлин. В това решение Комисията взема за основа 3,63 % честота на грешките при 29‑те проверени проекта. Изхождайки от предоставеното от ЕФРР финансиране на оперативната програма в размер на 951243399 германски марки (DEM) и като се основава на извършените чрез софтуера Audit Command Language (ACL) изчисления, Комисията прилага екстраполирана финансова корекция от 25516719 DEM, представляваща намаление в размер на 2,68 % на финансовата помощ, предоставена от ЕФРР за цялата съответна програма.
Производство пред Общия съд и обжалваните съдебни решения
На 4 и 8 юли 2008 г. Федерална република Германия подава в секретариата на Общия съд жалби за отмяна на спорните решения.
Кралство Испания, Френската република и Кралство Нидерландия встъпват в производството пред Общия съд по тези две жалби в подкрепа на исканията на Федерална република Германия.
В подкрепа на жалбата си срещу Решението относно провинция Тюрингия Федерална република Германия посочва пет основания, изведени съответно, що се отнася до първото и второто основание, от нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88, що се отнася до третото основание — от липсата на контрол на място от страна на Комисията, що се отнася до четвъртото основание — от нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на сътрудничество и що се отнася до петото основание — от нарушение на принципа на пропорционалност.
В подкрепа на жалбата си срещу Решението относно Източен Берлин Федерална република Германия посочва пет основания, изведени съответно, що се отнася до първото и второто основание, от нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88, що се отнася до третото основание — от нарушение на принципа на пропорционалност, що се отнася до четвъртото основание — от липсата на достатъчно мотиви на това решение и що се отнася до петото основание — от нарушение на принципа на партньорство.
С обжалваните съдебни решения Общият съд отхвърля по същество посочените основания, както и двете жалби в тяхната цялост.
Производство пред Съда
На 29 ноември 2012 г. Федерална република Германия подава жалба срещу решение Германия/Комисия (T‑265/08,
EU:T:2012:434
).
На 15 февруари 2013 г. писмени отговори са представили Френската република и Комисията, а на 20 февруари 2013 г. — Кралство Испания.
На 31 януари 2013 г. Федерална република Германия подава жалба срещу решение Германия/Комисия (T‑270/08,
EU:T:2012:612
).
Писмени отговори са представени от Френската република на 29 март 2013 г., от Кралство Нидерландия на 5 април 2013 г., от Комисията на 9 април 2013 г. и от Кралство Испания на 12 април 2013 г.
С решение на председателя на Съда от 10 юли 2013 г. дела С‑549/12 P и C‑54/13 P са съединени за целите на устната фаза на производството и на решението.
Искания на страните
Федерална република Германия иска от Съда:
—
да отмени обжалваните съдебни решения, от една страна, и спорните решения, от друга страна,
—
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Френската република иска от Съда да отмени изцяло обжалваните съдебни решения, да се произнесе окончателно по същество в съответствие с член 61 от Статута на Съда на Европейския съюз и да отмени спорните решения.
Кралство Испания иска от Съда:
—
да уважи жалбите,
—
да отмени обжалваните съдебни решения,
—
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Комисията иска от Съда да отхвърли жалбите и да осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
По жалбите
Доводи на страните
По дело C‑549/12 P Федерална република Германия изтъква две основания, като и двете са свързани с нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 във връзка с член 1 от Регламент № 2988/95 и на принципа на предоставената компетентност, предвиден в член 5 параграф 2 ДЕС и в член 7 ДФЕС.
По дело C‑54/13 P Федерална република Германия се позовава на четири основания, като първите три от тях са свързани с нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 във връзка с член 1 от Регламент № 2988/95 и на принципа на предоставената компетентност, предвиден в член 5 параграф 2 ДЕС и в член 7 ДФЕС, а четвъртото основание е свързано с нарушение на задължението за мотивиране по член 81 от Процедурния правилник на Общия съд и по член 36 и член 53, първа алинея от Статута на Съда.
В първата част от първото основание, посочено по дело C‑549/12 P, и в първото основание, изтъкнато по дело C‑54/13 P, Федерална република Германия твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като в обжалваните съдебни решения постановил, че чисто административните грешки, допуснати от националните власти, представляват „нередности“, даващи право на Комисията да извърши финансови корекции на основание на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88.
Във втората и третата част от първото основание, изтъкнато по дело C‑549/12 P, Федерална република Германия твърди, че дори и самите административни грешки да могат да представляват нередности, които обосновават финансова корекция, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като по дело Германия/Комисия (T‑265/08,
EU:T:2012:434
) е постановил, че нарушения на националното право и грешки, които нямат отношение към бюджета на Съюза, могат да представляват „нередности“ и да служат като основание за такива корекции.
В първата част от второто основание, изтъкнато по дело C‑549/12 P, и в първата част от второто основание, посочено по дело C‑54/13 P, Федерална република Германия, подкрепяна от Кралство Испания и Френската република, твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че Комисията е компетентна да прави финансови корекции чрез екстраполация.
С втората част от второто основание, изтъкнато по дело C‑549/12 P, Федерална република Германия, подкрепяна от Кралство Испания, твърди, че дори и подобни корекции да бяха възможни, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е потвърдил реда и условията за тяхното извършване в Решението относно провинция Тюрингия, след като според тази държава членка не са установени никакви вреди за бюджета на Съюза, що се отнася до част от оспорваните проекти и след като Комисията не е трябвало да квалифицира част от изтъкнатите грешки като системни.
Във втората част от второто основание, изтъкнато по дело C‑54/13 P, Федерална република Германия, подкрепяна от Кралство Испания, твърди, че макар Комисията да има право да извършва намаления чрез екстраполация по силата на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е допуснал реда и условията за осъществяването на екстраполацията в Решението относно Източен Берлин, след като съгласно тази държава членка, от една страна, Комисията погрешно квалифицирала като систематични откритите грешки, които засягат цялата програма, не е трябвало да екстраполира изчисления коефициент на грешка спрямо цялостната програма и от друга страна, не е трябвало да използва проучването чрез извадка, за да извърши намаление чрез екстраполация спрямо цялата програма. В третата част от второто основание Федерална република Германия посочва, че чрез екстраполацията на грешки, които не били представителни, и чрез извършването на фиксирани корекции Комисията е намалила несъразмерно финансовата помощ, предоставена за съответната оперативна програма.
В първата част от третото основание, изтъкнато по дело C‑54/13 P, Федерална република Германия посочва, че Общият съд погрешно е приел, че Комисията има право да извършва фиксирани финансови корекции. Във втората част от това основание посочената държава членка твърди, че макар Комисията да има право да извършва фиксирани финансови корекции, Общият съд все пак е допуснал грешка при прилагане на правото, като е допуснал несъразмерни финансови корекции.
В четвъртото основание, изтъкнато по дело C‑54/13 P, Федерална република Германия твърди, че от мотивите на решение Германия/Комисия (T‑270/08,
EU:T:2012:612
) не може да се определи дали Общият съд е разгледал нейния довод относно неправомерния характер на фиксираните финансови корекции, изложен в рамките на първата част от второто основание на нейната жалба до Общия съд, както и поради какви съображения последният е отхвърлил споменатия довод.
Комисията счита, че тези основания не са налице и че жалбите трябва да се отхвърлят.
Съображения на Съда
Следва да се отбележи, че с обжалваните съдебни решения Общият съд се е произнесъл по подадените от Федерална република Германия жалби за отмяна, като ги е отхвърлил, след като е приел, че изтъкнатите в подкрепа на всяка от тях пет основания не са налице.
По този начин Общият съд имплицитно, но несъмнено е приел, че спорните решения са редовни от формална страна.
От мотивите, изложени в точки 56—89 и 93 от решения Испания/Комисия (C‑192/13 P,
EU:C:2014:2156
) и Испания/Комисия (C‑197/13 P,
EU:C:2014:2157
), обаче следва, че приемането на решение за финансови корекции от Комисията, считано от 2000 г., е обвързано със спазването на определен срок.
Съдът счита, че при настоящото състояние на правото на Съюза нищо не може да постави под въпрос тази съдебна практика, като дори напротив, тя е приложима към настоящите дела.
Както Съдът е постановил в точка 94 от своите решения Испания/Комисия (C‑192/13 P,
EU:C:2014:2156
) и Испания/Комисия (C‑197/13 P,
EU:C:2014:2157
), продължителността на предоставения на Комисията срок за приемане на нейните решения е различна в зависимост от приложимата правна уредба.
Съгласно член 108, втора алинея от Регламент № 1083/2006 член 100 от същия регламент се прилага от 1 януари 2007 г., включително и за програмите, предшестващи периода 2007—2013 г.
В съответствие с член 100, параграф 1 от Регламент № 1083/2006, преди да вземе решение за финансова корекция, Комисията открива процедурата, като информира държавата членка за временните си заключения и моли държавата членка да ѝ представи забележките си в срок от два месеца. Когато държавата членка не приема временните заключения на Комисията, съгласно член 100, параграф 3 от този регламент последната приканва държавата членка на изслушване, по време на което двете страни в сътрудничество, въз основа на партньорството полагат усилия да постигнат споразумение относно направените от тях забележки и заключения.
Съгласно член 100, параграф 5 от Регламент № 1083/2006 Комисията взема решение относно финансовата корекция в срок от шест месеца от датата на изслушването и ако не се проведе изслушване, шестмесечният период започва да тече два месеца след датата на писмото-покана, изпратено от Комисията.
От тези разпоредби следва, че когато държава членка не приема междинните заключения на Комисията, изпращането от последната на писмо-покана за изслушване и провеждането на изслушване се изискват за редовност на процедурата в областта на финансовите корекции и служат за отправна точка за изчисляването на срока, в който Комисията трябва да приеме решение за извършване на такава корекция.
От представените на Съда документи обаче не е видно след изпращането на своите междинни заключения Комисията да е отправила покана до Федерална република Германия за изслушване или такова изслушване да е било проведено в съответствие с член 100, параграфи 3 и 5 от Регламент № 1083/2006. За сметка на това от тези документи следва, че двустранни срещи между Комисията и представителите на Федерална република Германия са били проведени в Брюксел съответно на 8 май и 14 септември 2007 г.
В това отношение следва да се припомни, че тъй като в разглеждания случай става дума за решения със значително бюджетно отражение, в интерес както на заинтересованата държава членка, така и на Комисията е продължителността на процедурата за финансови корекции да е предвидима, а това предполага определянето на предварително установен срок за приемане на окончателно решение. Следва също да се отбележи, че надвишаването на срока, предвиден за приемане на решение за финансови корекции, е несъвместимо с общия принцип за добра администрация (решения Испания/Комисия, C‑192/13 P,
EU:C:2014:2156
, т. 88 и Испания/Комисия, C‑197/13 P,
EU:C:2014:2157
, т. 88).
При тези условия Комисията не може да се освободи от своето задължение да приема решенията за финансови корекции в предварително установен срок, пропускайки да извърши действия, служещи като отправна точка за изчисляването на този срок.
При всички положения, дори да се приеме, че проведените съответно на 8 май и 14 септември 2007 г. двустранни срещи могат да се приравнят на изслушвания по смисъла на член 100, параграфи 3 и 5 от Регламент № 1083/2006 за целите на изчисляването на сроковете за приемане на решенията, с които Комисията извършва финансови корекции, следва да се изтъкне, че спорните решения са били приети съответно на 30 и 29 април 2008 г. и че Комисията не е спазила срока, определен в член 100, параграф 5 от Регламент № 1083/2006.
Както обаче е видно от практиката на Съда, неспазването на процесуалните правила, свързани с приемането на увреждащ акт, като обстоятелството, че Комисията не е приела спорното решение в срока, определен от законодателя на Съюза, представлява съществено процесуално нарушение, което съдът на Съюза трябва да разгледа служебно (вж. решения Испания/Комисия, C‑192/13 P,
EU:C:2014:2156
, т. 103, Испания/Комисия, C‑197/13 P,
EU:C:2014:2157
, т. 103 и цитираната съдебна практика, както и Испания/Комисия, C‑429/13 P,
EU:C:2014:2310
, т. 34).
В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика извън особените случаи, по-специално като предвидените от процедурните правилници на юрисдикциите на Съюза, съдът на Съюза не може да основе решението си на основание, което е разгледал служебно, дори ако то е абсолютна процесуална предпоставка, без да покани предварително страните да изложат становищата си по посоченото основание (вж. решения Комисия/Ирландия и др., C‑89/08 P,
EU:C:2009:742
, т. 57 и СХВП/National Lottery Commission, C‑530/12 P,
EU:C:2014:186
, т. 54).
Що се отнася до въпроса за срока, в който трябва бъде прието решение за финансова корекция, следва да се отбележи, че по делата, по които са постановени решения Испания/Комисия (C‑192/13 P,
EU:C:2014:2156
) и Испания/Комисия (C‑197/13 P,
EU:C:2014:2157
), които засягат идентични по същество фактически и правни въпроси, Комисията вече е имала възможност да обсъди този въпрос. Впрочем в посочените дела Съдът е поискал от страните да се съсредоточат върху този въпрос по време на устните състезания.
Освен това оттогава тази съдебна практика е била многократно потвърждавана от Съда (вж. решения Испания/Комисия, C‑429/13 P,
EU:C:2014:2310
и Испания/Комисия, C‑513/13 P,
EU:C:2014:2412
).
От това следва, от една страна, че Комисията е имала достатъчно поводи да представи, в рамките на състезателно производство, своите основания и доводи относно обхвата на срока, предоставен в член 100, параграф 5 от Регламент № 1083/2006 и от друга страна, че практиката на Съда относно тълкуването, което следва да се даде на тази разпоредба, трябва да се счита за установена.
При това положение трябва да се констатира, че настоящото дело представлява особен случай по смисъла на припомнената в точка 93 от настоящото решение съдебна практика и че страните не следва да се канят да представят своите становища по това основание.
При тези условия следва да се направи изводът, че Комисията е приела спорните решения при неспазване на законоустановения срок, предвиден в регламент на Съвета.
Следователно, като е отхвърлил жалбите, подадени от Федерална република Германия, вместо да санкционира същественото процесуално нарушение, от което са опорочени спорните решения, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото.
Поради това обжалваните съдебни решения трябва да се отменят.
По жалбите пред първата инстанция
Съгласно член 61, първа алинея от Статута на Съда, когато жалбата е основателна, Съдът отменя решението на Общия съд. Той може сам да постанови окончателно решение по делото, когато фазата на производството позволява това.
В настоящия случай Съдът разполага с необходимите доказателства, за да се произнесе с окончателно решение по жалбите за отмяна на спорните решения, подадени от Федерална република Германия до Общия съд.
В това отношение е достатъчно да се отбележи, че предвид мотивите, изложени в точки 81—99 от настоящото решение, спорните решения трябва да се отменят поради наличието на съществено процесуално нарушение.
По съдебните разноски
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, когато жалбата е основателна и окончателното решение по правния спор се взема от Съда, той се произнася по съдебните разноски.
Съгласно член 138, параграф 1 от същия Процедурен правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184 параграф 1 от него, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като Федерална република Германия печели делото при обжалването, а жалбите пред Общия съд са уважени, в съответствие с исканията на Федерална република Германия Комисията следва да бъде осъдена да заплати наред с направените от нея съдебни разноски и разноските, направени от тази държава членка както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.
Съгласно член 140, параграф 1 от посочения правилник, приложим съответно към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия правилник, държавите членки, встъпили в делото, понасят направените от тях съдебни разноски. В съответствие с тези разпоредби Кралство Испания, Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.

По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:

1)
Отменя решения на Общия съд на Европейския съюз Германия/Комисия (T‑265/08,
EU:T:2012:434
) и Германия/Комисия (T‑270/08,
EU:T:2012:612
).

2)
Отменя Решение C(2008) 1690 окончателен на Комисията от 30 април 2008 година за намаляване на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за оперативната програма за региона по цел 1 на провинция Тюрингия (Германия) (1994—1999 г.), в съответствие с Решение C(94) 1939/5 на Комисията от 5 август 1994 г., и Решение C(2008) 1615 окончателен на Комисията от 29 април 2008 година, с което се намалява помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена с Решение C(94) 1973 на Комисията от 5 август 1994 година в полза на оперативната програма за Източен Берлин (Германия), попадаща в цел 1 (1994—1999 г.).

3)
Осъжда Европейската комисия да заплати разноските на Федерална република Германия и собствените си съдебни разноски, направени както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.

4)
Кралство Испания, Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.