CELEX: 62011CJ0476
Nediskriminavimo dėl amžiaus principas
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija
21 straipsnio 1 dalis
Direktyva 2000/78/EB
6 straipsnio 1 ir 2 dalys
Profesinė pensijų sistema
Su amžiumi susietas įmokų didėjimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (
OL L 303, p. 16
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79), 6 straipsnio 2 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
HK Danmark
(toliau – HK), veikiančios G. Kristensen vardu, ir
Experian A/S
(toliau –
Experian
) dėl profesinės pensijų sistemos, kurią taiko ši įmonė, teisėtumo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisės aktai
Direktyvos 2000/78 1, 4, 13 ir 25 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„1)
pagal Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnį Europos Sąjunga kuriama remiantis bendrais valstybių narių laisvės, demokratijos, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių pripažinimo principais bei teisine valstybe ir kaip Bendrijos teisės bendruosius principus ji pripažįsta pagrindines teises, kurias garantuoja [1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašyta] Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija ir kurios yra grindžiamos bendromis valstybių narių konstitucinėmis tradicijomis.
<...>
4)
lygybės prieš įstatymą teisė ir teisė į apsaugą nuo diskriminacijos visiems asmenims yra visuotinė teisė, pripažįstama pagal Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją, Jungtinių Tautų konvenciją dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims, Jungtinių Tautų pilietinių ir politinių teisių paktą, Jungtinių Tautų ekonominių, socialinių ir kultūrinių teisių paktą bei Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją, kurių šalimis signatarėmis [kurių šalys signatarės] yra visos valstybės narės. Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) Konvencija Nr. 111 draudžia diskriminaciją užimtumo ir profesinėje srityse.
<...>
13)
ši direktyva netaikoma socialinio draudimo ir socialinės apsaugos sistemoms, pagal kurias mokamos išmokos nelaikomos pajamomis pagal šio termino apibrėžimą, pateiktą [SESV 157] straipsnyje, nei kitoms valstybių narių mokamoms išmokoms, kurios padeda sukurti sąlygas įsidarbinti arba toliau dirbti.
<...>
25)
diskriminavimo dėl amžiaus draudimas yra svarbiausia Užimtumo gairėse išdėstytų tikslų įgyvendinimo ir darbo jėgos įvairovės skatinimo priemonė. Vis dėlto, tam tikromis aplinkybėmis galima pateisinti skirtingą požiūrį dėl amžiaus, todėl reikia priimti specialias nuostatas, kurios galėtų būti skirtingos, atsižvelgiant į valstybėse narėse susiklosčiusią padėtį. Todėl būtina įžvelgti skirtingo požiūrio, kurį pateisina teisėta užimtumo politika, darbo rinka ir profesinio mokymo tikslai, ir diskriminacijos, kuri turi būti uždrausta, skirtumus.“
Pagal Direktyvos 2000/78 1 straipsnį šios direktyvos „tikslas – nustatyti kovos su diskriminacija dėl religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos užimtumo ir profesinėje srityje bendrus pagrindus siekiant valstybėse narėse įgyvendinti vienodo požiūrio principą.“
Minėtos direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje ir 2 dalies a punkte numatyta:
„1.   Šioje direktyvoje „vienodo požiūrio principas“ reiškia, kad dėl kurios nors iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos.
2.   Šio straipsnio 1 dalyje:
a)
tiesioginė diskriminacija yra akivaizdi tada, kai dėl bet kurios iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai nei panašioje situacijoje yra, buvo ar galėjo būti elgiamasi su kitu asmeniu.“
Šios direktyvos 3 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje nustatyta:
„1.   Neviršijant Bendrijai suteiktų įgaliojimų, ši direktyva taikoma visiems asmenims tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje, įskaitant valstybines įstaigas:
<...>
c)
įdarbinimui ir darbo sąlygoms, įskaitant atleidimą iš darbo ir atlyginimą;
<...>“
Pagal tos pačios 6 straipsnį „Skirtingo požiūrio dėl amžiaus pateisinimas“:
„1.   Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus nėra diskriminacija, jei pagal nacionalinę teisę jį objektyviai ir tinkamai pateisina teisėtas tikslas, įskaitant teisėtos užimtumo politikos, darbo rinkos ir profesinio mokymo tikslus, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
Toks skirtingas poveikis, be kitų dalykų, gali apimti:
a)
specialių sąlygų nustatymą siekiant įsidarbinti ir profesinio mokymo, įdarbinimui ir darbui, įskaitant atleidimą iš darbo ir apmokėjimo sąlygas, jaunimui, pagyvenusio amžiaus asmenims ir už priežiūrą atsakingiems asmenims, siekiant skatinti jų profesinę integraciją ir užtikrinti jų apsaugą;
<...>
2.   Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo pensiją, nustatymas pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas, įskaitant pagal šias sistemas nustatomą skirtingą darbuotojų amžių arba sudaromas darbuotojų grupes arba nustatomas darbuotojų kategorijas, ir pagal tokias sistemas aktuariniams apskaičiavimams taikomi su amžiumi susiję kriterijai nelaikomi diskriminacija dėl amžiaus, jei dėl to nepradedama diskriminuoti dėl lyties.“
Kiek tai susiję su amžiaus ir negalios kriterijais, Danijos Karalystė pasinaudojo Direktyvos 2000/78 18 straipsnio antroje pastraipoje numatyta galimybe pratęsti šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminą, kuris baigėsi 2006 m. gruodžio 2 d.
Danijos teisės aktai
Direktyva 2000/78 į Danijos teisę buvo perkelta 2004 m. gruodžio 22 d. Įstatymu Nr. 1417, kuriuo iš dalies keičiamas Įstatymas dėl diskriminacijos darbo rinkoje draudimo (
lov Nr. 1417 om ændring af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m. v.
; toliau – Įstatymas dėl diskriminacijos draudimo).
Šio įstatymo 6a straipsniu siekiama įgyvendinti Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį. Jis suformuluotas taip:
„Neatsižvelgiant į 2–5 straipsnius, pagal šį įstatymą nedraudžiama numatyti amžiaus, kurio sulaukus galima prisijungti prie profesinės socialinės apsaugos sistemų, arba šiose sistemose atliekant aktuarinius apskaičiavimus naudoti su amžiumi susijusių kriterijų. Naudojant su amžiumi susijusius kriterijus neturi būti diskriminuojama dėl lyties.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2007 m. lapkričio 19 d. G. Kristensen, būdama 29 metų amžiaus, įsidarbino
Experian
garantinio aptarnavimo skyriuje. Jos darbo sutarties 5.1 punkte dėl pensijos numatyta:
„5.1
[G. Kristensen] nuo 2008 m. rugpjūčio 19 d. prisijungia prie privalomos [
Experian
] pensijų sistemos, kurią administruoja
Scandia
. [
Experian
] moka du trečdalius įmokos, o [G. Kristensen] – vieną trečdalį įmokos.
Dėl [
Experian
] pensijų sistemos [G. Kristensen turi sudaryti] atskirą sutartį su
Scandia
(tarpininkaujant
Willis
), kuri administruoja šią sistemą. Senatvės draudimo ir sveikatos draudimo sutartys sudaromos kartu su darbo sutartimi.
Taikytinos normos:
Mažiau kaip 35 metai: darbuotojo įmoka – 3 %, o [
Experian
] įmoka – 6 %;
Nuo 35 iki 44 metų: darbuotojo įmoka – 4 %, o [
Experian
] įmoka – 8 %;
Daugiau kaip 45 metai: darbuotojo įmoka – 5 %, o [
Experian
] įmoka – 10 %.“
Iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad pirmesniame šio sprendimo punkte aprašyta profesinė pensijų sistema nenumatyta nei teisės aktuose, nei kolektyvinėje sutartyje; ji kyla vien iš darbo sutarties, kurią
Experian
sudaro su savo darbuotojais.
G. Kristensen mėnesio darbo užmokestį sudarė sutartas pagrindinis 21500 Danijos kronų (DKK) darbo užmokestis ir 6 % darbdavio įmoka į pensijų sistemą, taigi jos darbo užmokestis su šia įmoka sudarė 22790 DKK per mėnesį. Jei G. Kristensen būtų buvę nuo 35 iki 45 metų, ji su darbdavio įmokomis į pensijų sistemą būtų uždirbusi 23220 DKK per mėnesį, o jeigu jai būtų buvę daugiau kaip 45 metų, jos darbo užmokestis su darbdavio įmokomis būtų 23650 DKK per mėnesį.
G. Kristensen nutraukė darbo sutartį 2008 m. spalio 31 d. HK, veikianti suinteresuotojo asmens vardu, remdamasi Įstatymu dėl diskriminacijos draudimo pareikalavo
Experian
kaip kompensaciją sumokėti sumą, lygią devynių mėnesių darbo užmokesčiui, taip pat nesumokėtas įmokas į pensijų sistemą, apskaičiuotas pagal normą, taikomą daugiau kaip 45 metus turintiems darbuotojams, dėl to, kad
Experian
sukurtoje pensijų sistemoje neteisėtai diskriminuojama dėl amžiaus.
Experian
atmetė šiuos reikalavimus motyvuodama tuo, kad pensijų sistemoms paprastai netaikomas draudimas diskriminuoti, be kita ko, dėl amžiaus, numatytas Įstatyme dėl diskriminacijos draudimo.
Tokiomis aplinkybėmis
Vestre Landsret
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalyje numatytą išimtį, susijusią su amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo pensiją, nustatymu pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas, reikia aiškinti kaip bendrą leidimą valstybėms narėms profesinės socialinės apsaugos sistemose nepaisyti [šios] direktyvos 2 straipsnyje numatyto draudimo tiesiogiai ar netiesiogiai diskriminuoti dėl amžiaus, jei dėl to nediskriminuojama dėl lyties?
2.
Ar Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalyje numatytą išimtį, susijusią su amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo pensiją, nustatymu pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas, reikia aiškinti kaip nedraudžiančią valstybei narei išlaikyti teisinę situaciją, kai darbdavys kaip darbo užmokesčio dalį gali mokėti nuo amžiaus priklausančias pensijų įmokas, reiškiančias, pavyzdžiui, kad darbdavys moka 6 % dydžio pensijų įmokas už darbuotojus, kuriems nėra 35 m., 8 % – už darbuotojus, kuriems nuo 35 ir 44 m., ir 10 % – už darbuotojus, kuriems ne mažiau kaip 45 m., jei dėl to nediskriminuojama dėl lyties?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo klausimo
Pirminės pastabos
Savo antruoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausiai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar profesinė pensijų sistema, pagal kurią darbdavys kaip darbo užmokesčio dalį moka pensijų įmokas, kurių didėjimas susietas su amžiumi, patenka į Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies taikymo sritį.
Iš pradžių reikia konstatuoti, kad ginčas pagrindinėje byloje kyla tarp dviejų privačių asmenų dėl tariamos diskriminacijos dėl amžiaus, kurią lemia ne teisės aktų reikalavimai ar kolektyvinė sutartis, bet vien darbo sutartis, kurią sudarė G. Kristensen ir
Experian
. Esant tokiam ginčui HK, veikianti G. Kristensen vardu, remiasi Direktyvos 2000/78 nuostatomis.
Teisingumo Teismas ne kartą yra konstatavęs: kadangi direktyva formaliai yra skirta valstybėms narėms, ji pati savaime negali įpareigoti privataus asmens, taigi ja iš esmės negalima remtis prieš tokį asmenį (žr., be kita ko, 1986 m. vasario 26 d. Sprendimo
Marshall
,
152/84, Rink. p. 723
, 48 punktą; 1994 m. liepos 14 d. Sprendimo
Faccini Dori
,
C-91/92, Rink. p. I-3325
, 20 punktą ir 2010 m. sausio 19 d. Sprendimo
Kücükdeveci
,
C-555/07, Rink. p. I-365
, 46 punktą).
Todėl taip pat primintina, kad Teisingumo Teismas yra pripažinęs, jog egzistuoja nediskriminavimo dėl amžiaus principas, kurį reikia laikyti bendruoju Sąjungos teisės principu ir kurį Direktyva 2000/78 sukonkretino užimtumo ir profesinėje srityje (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Kücükdeveci
21 punktą). Bet kokios diskriminacijos, be kita ko, dėl amžiaus draudimas įtrauktas į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija), kuri nuo 2009 m. gruodžio 1 d. turi tokią pačią teisinę galią kaip Sutartys, 21 straipsnį.
Tam, kad nediskriminavimo dėl amžiaus principas būtų taikomas tokiu atveju, kaip nagrinėjamuoju pagrindinėje byloje, dar reikia, kad jis patektų į Sąjungos teisės taikymo sritį (minėto Sprendimo
Kücükdeveci
23 punktas).
Taip yra nagrinėjamu atveju. Pirma, Įstatymo dėl diskriminacijos draudimo 6a straipsniu siekiama įgyvendinti Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį. Tokiomis aplinkybėmis ir bet kuriuo atveju pasibaigus terminui, per kurį valstybė narė turėjo perkelti į nacionalinę teisę Direktyvą 2000/78 (Danijos Karalystės atveju šis terminas baigėsi 2006 m. gruodžio 2 d.), buvo imtasi pagrindinėje byloje nagrinėjamų tariamai diskriminuojančių veiksmų.
Antra, pagrindinėje byloje nagrinėjama profesinė pensijų sistema, kuri, kaip teigiama, yra diskriminuojanti, patenka į Direktyvos 2000/78 taikymo sritį.
Tiek iš šios direktyvos pavadinimo ir preambulės, tiek iš jos turinio ir tikslo matyti, kad ja siekiama nustatyti bendrą struktūrą, kad kiekvienam asmeniui būtų užtikrintas vienodas požiūris „užimtumo ir profesinėje srityje“, suteikiant jam veiksmingą apsaugą nuo diskriminacijos dėl kurio nors iš jos 1 straipsnyje nurodytų motyvų, įskaitant amžių.
Konkrečiau kalbant, iš Direktyvos 2000/78 3 straipsnio 1 dalies c punkto matyti, kad, neviršijant Sąjungai suteiktų įgaliojimų, ji taikoma „visiems asmenims tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje, įskaitant valstybines įstaigas“, kiek tai susiję su „įdarbinimu ir darbo sąlygomis, įskaitant atleidimą iš darbo ir atlyginimą“.
Šiuo atžvilgiu Direktyvą 2000/78, atsižvelgiant į jos 3 straipsnio 1 dalies c punktą ir 3 straipsnį, siejamus su 13 konstatuojamąja dalimi, reikia aiškinti kaip netaikomą socialinio draudimo ir socialinės apsaugos sistemoms, pagal kurias teikiamos išmokos nelaikomos užmokesčiu, kaip tai suprantama pagal SESV 157 straipsnio 2 dalį, ar kitomis valstybės mokamomis išmokomis, kuriomis siekiama pagerinti galimybes įsidarbinti arba tęsti darbinę veiklą (2008 m. balandžio 1 d. Sprendimo
Maruko
,
C-267/06, Rink. p. I-1757
, 41 punktas ir 2011 m. gegužės 10 d. Sprendimo
Römer
,
C-147/08, Rink. p. I-3591
, 32 punktas).
Užmokesčio sąvoka, kaip ji suprantama pagal SESV 157 straipsnio 2 dalį, apima bet kokį esamą ar būsimą atlyginimą pinigais ar natūra, jei darbdavys, net ir netiesiogiai, jį moka darbininkui už šio darbą (žr., be kita ko, 1990 m. gegužės 17 d. Sprendimo
Barber
,
C-262/88, Rink. p. I-1889
, 12 punktą).
Pagrindinėje byloje yra nagrinėjamos darbdavio įmokos, kurias
Experian
moka už savo darbuotojus jų darbo šioje įmonėje laikotarpiu, o ne pensijų išmokos, kurios turi būti mokamos, kai šie išeina į pensiją.
Be to, darbdavio pareiga mokėti tokias įmoka kyla vien iš darbo sutarties, kurią jis sudaro su savo darbuotojais, ir ši pareiga nėra įtvirtinta teisės aktuose. Pagrindinėje byloje nagrinėjamą profesinę pensijų sistemą finansuoja ir darbdavys (jis moka du trečdalius įmokų), ir darbuotojas (jis moka likusį trečdalį), o valdžios institucijos nedalyvauja. Todėl minėta sistema yra atlyginimo, kurį darbdavys moka savo darbuotojams, dalis.
Tiesa, kad šios įmokos yra mokamos ne tiesiogiai darbuotojui, bet į jo darbuotojų pensijos taupymo sąskaitą. Vis dėlto, kaip atsakydama į Teisingumo Teismo klausimą pažymėjo
Experian
, kiekvienas darbuotojas turi savo pensijos taupymo sąskaitą ir, pasitaręs su konsultantu pensijų klausimais, sprendžia, kaip investuoti sutaupytą sumą, kad atitinkamu laiku gautų pensiją.
Tai reiškia, kad darbdavio įmokos, mokamos pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamą sistemą, yra faktinis atlyginimas pinigais, kurį darbdavys moka darbuotojui už šio darbą, todėl tai yra užmokestis, kaip tai suprantama pagal SESV 157 straipsnio 2 dalį. Vadinasi, šios įmokos patenka į Direktyvos 2000/78 taikymo sritį.
Iš viso to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad nagrinėti, ar pagal Sąjungos teisę draudžiama tokia profesinė pensijų sistema, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, reikia remiantis nediskriminavimo dėl amžiaus principu, įtvirtintu Chartijos 21 straipsnyje ir sukonkretintu Direktyvoje 2000/78.
Todėl laikytina, kad antruoju klausimu iš esmės siekiama išsiaiškinti, ar nediskriminavimo dėl amžiaus principas, įtvirtintas Chartijos 21 straipsnyje ir sukonkretintas Direktyvoje 2000/78, būtent jos 2 straipsnis ir 6 straipsnio 2 dalis, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama profesinė pensijų sistema, pagal kurią darbdavys kaip darbo užmokesčio dalį moka pensijų įmokas, kurių didėjimas susietas su amžiumi.
Siekiant atsakyti į šį klausimą iš pradžių reikia išnagrinėti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamoje profesinėje pensijų sistemoje laikomasi skirtingo požiūrio dėl amžiaus.
Dėl skirtingo požiūrio dėl amžiaus laikymosi
Pagal Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalį „vienodo požiūrio principas“ reiškia, kad nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos dėl kurio nors iš tos direktyvos 1 straipsnyje nurodytų motyvų, įskaitant amžių. Šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies a punkte patikslinta, kad taikant šio straipsnio 1 dalį tiesioginė diskriminacija yra tuomet, kai dėl kurio nors iš tos direktyvos 1 straipsnyje nurodytų motyvų su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai, nei panašioje situacijoje yra, buvo ar galėjo būti elgiamasi su kitu asmeniu.
Nagrinėjamu atveju, kadangi G. Kristensen įdarbinimo dieną nebuvo sulaukusi 35 metų, darbdavio įmoka, kurią
Experian
už ją mokėjo į pensijų sistemą, buvo 6 % pagrindinio jos darbo užmokesčio. Taigi bendras mėnesinis jos atlyginimas, kurį sudarė pagrindinis darbo užmokestis ir darbdavio įmokos, buvo mažesnis už bendrą mėnesinį atlyginimą, mokamą tokį patį pagrindinį darbo užmokestį gaunančiam darbuotojui, kuriam daugiau kaip 35 metai. Už
Experian
darbuotojus, kuriems nuo 35 iki 45 metų, buvo mokamos 8 % pagrindinio darbo užmokesčio darbdavio įmokos, o už darbuotojus, kuriems daugiau kaip 45 metai, mokamos 10 % šio darbo užmokesčio įmokos. Taigi tai, kad jaunesnių darbuotojų bendras mėnesinis atlyginimas yra mažesnis, todėl su jais elgiamasi ne taip palankiai, yra tiesiogiai susiję su amžiumi.
Tai reiškia, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamoje profesinėje pensijų sistemoje laikomasi skirtingo požiūrio, pagrįsto amžiaus kriterijumi.
Toliau reikia išnagrinėti, ar šis skirtingas požiūris gali būti diskriminacija, draudžiama pagal nediskriminavimo dėl amžiaus principą, įtvirtintą Chartijos 21 straipsnyje ir sukonkretintą Direktyvoje 2000/78.
Šiuo klausimu Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalyje, į kurią prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas daro nuorodą savo antrajame klausime, nurodyta, jog valstybės narės gali tam tikromis aplinkybėmis numatyti, kad skirtingas požiūris nėra diskriminacija dėl amžiaus.
Todėl reikia išnagrinėti, ar šio sprendimo 36 punkte konstatuotas skirtingas požiūris gali būti pateisintas pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį.
Dėl skirtingo požiūrio dėl amžiaus pateisinimo pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį
Remiantis Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies redakcija prancūzų kalba, neatsižvelgdamos į Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 2 dalį valstybės narės gali numatyti, kad „ne constitue pas une discrimination fondée sur l’âge la fixation, pour les régimes professionnels de sécurité sociale, d’âges d’adhésion ou d’admissibilité aux prestations de retraite ou d’invalidité, y compris la fixation, pour ces régimes, d’âges différents pour des travailleurs ou des groupes ou catégories de travailleurs et l’utilisation, dans le cadre de ces régimes, de critères d’âge dans les calculs actuariels, à condition que cela ne se traduise pas par des discriminations fondées sur le sexe“.
Šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalies redakcija danų kalba skiriasi nuo pirmesniame šio sprendimo punkte pateikto teksto, nes joje neminimos, be kita ko, „prestations de retraite ou d’invalidité“ („senatvės ar invalidumo išmokos“).
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką Sąjungos teisės nuostatos turi būti aiškinamos ir taikomos vienodai, atsižvelgiant į visomis Europos Sąjungos kalbomis parengtas redakcijas. Esant įvairių kalbinių Sąjungos teisės teksto redakcijų neatitikimų, nagrinėjama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į teisės nuostatų, kurių dalis ji yra, bendrą struktūrą ir tikslą (žr., be kita ko, 2005 m. gruodžio 8 d. Sprendimo
Jyske Finans
,
C-280/04, Rink. p. I-10683
, 31 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Dėl Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies redakcijų kitomis Sąjungos kalbomis reikia konstatuoti, kad jose, kaip ir šio sprendimo 40 punkte pateiktoje redakcijoje prancūzų kalba, aiškiai minimas amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo išmokas, nustatymas pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas. Pavyzdžiui, minėtos nuostatos redakcijoje ispanų kalba numatyta: „la determinación, para los regímenes profesionales de seguridad social, de edades para poder beneficiarse de prestaciones de jubilación o invalidez u optar a las mismas“, redakcijoje vokiečių kalba – „bei den betrieblichen Systemen der sozialen Sicherheit die Festsetzung von Altersgrenzen als Voraussetzung für die Mitgliedschaft oder den Bezug von Altersrente oder von Leistungen bei Invalidität“, reakcijoje anglų kalba – „the fixing for occupational social security schemes of ages for admission or entitlement to retirement or invalidity benefits“, o redakcijoje lenkų kalba – „ustalanie, dla systemów zabezpieczenia społecznego pracowników, wieku przyznania lub nabycia praw do świadczeń emerytalnych lub inwalidzkich“.
Be to, iš Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies formuluotės pirmesniame šio sprendimo punkte minėtose redakcijose matyti, kad ši nuostata taikoma tik atvejais, kurių baigtinis sąrašas joje pateiktas. Jei Sąjungos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs išplėsti šios nuostatos taikymo sritį taip, kad ji apimtų ir joje tiesiogiai nepaminėtus atvejus, jis tai būtų aiškiai nurodęs, pavyzdžiui, pavartodamas žodžių junginį „be kita ko“.
Direktyvos 2000/78 bendra struktūra ir tikslas patvirtina šią išvadą. Ši direktyva užimtumo ir profesinėje srityje sukonkretina nediskriminavimo dėl amžiaus principą, kuris laikomas bendruoju Sąjungos teisės principu (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Kücükdeveci
21 punktą). Bet kokios diskriminacijos, be kita ko, dėl amžiaus draudimas yra įtrauktas į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos, kuri nuo 2009 m. gruodžio 1 d. turi tokią pačią teisinę galią kaip Sutartys, 21 straipsnį.
Kadangi pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį valstybėms narėms leidžiama numatyti nediskriminavimo dėl amžiaus principo išimtį, ši nuostata turi būti aiškinama siaurai (žr. 2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo
Dansk Jurist-og Økonomforbund
, C‑546/11, 41 punktą).
Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies aiškinimas taip, kad ši nuostata taikoma visoms profesinės socialinės apsaugos sistemoms, išplėstų šios direktyvos taikymo sritį ir taip būtų nepaisoma to, kad ši nuostata turi būti aiškinama siaurai (minėto Sprendimo
Dansk Jurist-og Økonomforbund
42 punktas).
Tai reiškia, kad Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalis taikoma tik profesinės socialinės apsaugos sistemoms, kurios apima senatvės ir invalidumo riziką (minėto Sprendimo
Dansk Jurist-og Økonomforbund
43 punktas).
Nagrinėjamu atveju, net jeigu su amžiumi susietas pensijų įmokų didėjimas patenka į profesinės socialinės apsaugos sistemą, kuri apima senatvės riziką, dar reikia, kad šis didėjimas patektų tarp atvejų, numatytų Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalyje, t. y. būtų susijęs su „amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo pensiją, nustatymu“, įskaitant „su amžiumi susijusių kriterijų taikymą aktuariniams apskaičiavimams“.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamoje profesinėje pensijų sistemoje nenustatytas amžius, kurio sulaukus įgyjama teisė gauti senatvės pensiją, nes
Experian
darbuotojai automatiškai tampa šios sistemos dalyviais, kai šioje įmonėje išdirba devynis mėnesius. Vadinasi, pagrindinėje byloje nagrinėjamų pensijų įmokų didėjimas savaime nėra susijęs su „amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės <...> pensiją, nustatymu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį.
Vis dėlto Danijos, Belgijos ir Vokietijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija teigia, kad šią nuostatą reikia aiškinti kaip taikytiną ne tik nustatant amžių, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės pensiją, bet ir juo labiau švelnesnėms diskriminacijos dėl amžiaus formoms, kaip antai nagrinėjamajai pagrindinėje byloje.
Šie argumentai nepriimtini. Pirma, kaip konstatuota šio sprendimo 30 punkte, pagrindinėje byloje nagrinėjamos pensijų įmokos yra
Experian
darbuotojų atlyginimo dalis. Taigi su amžiumi susietas šių įmokų didėjimas gali daryti poveikį, viršijantį paprasčiausią amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės pensiją, nustatymą. Antra, kaip pažymėta šio sprendimo 46 punkte, Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama siaurai. Todėl į šios nuostatos taikymo sritį patenka ne visi profesinės socialinės apsaugos sistemos, apimančios senatvės ir invalidumo riziką, elementai, kaip antai, be kita ko, įmokų į šią sistemą dydžio nustatymas, bet tik tie, kurie joje aiškiai paminėti.
Dėl tos pačios priežasties tokio nustatymo taip pat negalima pripažinti „su amžiumi susijusių kriterijų taikymu aktuariniams apskaičiavimams“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį, nes bet kuriuo atveju tai nėra amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės pensiją, nustatymas.
Darytina išvada, kad su amžiumi susietas pensijų įmokų didėjimas nepatenka į Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies taikymo sritį.
Dėl skirtingo požiūrio dėl amžiaus pateisinimo pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalį
Kadangi, kaip konstatuota šio sprendimo 54 punkte, su amžiumi susietas darbdavio įmokų didėjimas reiškia skirtingą požiūrį dėl amžiaus, nepatenkantį į Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies taikymo sritį, reikia išnagrinėti, ar tokią priemonę galima pateisinti pagal šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalį.
Tačiau net jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo klausimais prašė išaiškinti tik Direktyvos 91/250 6 straipsnio 2 dalį, tai netrukdo Teisingumo Teismui pateikti nacionaliniam teismui visapusio Sąjungos teisės išaiškinimo, kuris gali būti naudingas sprendimui šio teismo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar jis apie tai užsimena savo pateiktame klausime (šiuo klausimu žr. 2011 m. liepos 21 d. Sprendimo
Stewart
,
C-503/09, Rink. p. I-6497
, 79 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Remiantis Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa, skirtingas požiūris dėl amžiaus nėra diskriminacija, jei pagal nacionalinę teisę jį objektyviai ir tinkamai pateisina teisėtas tikslas, įskaitant teisėtos užimtumo politikos, darbo rinkos ir profesinio mokymo tikslus, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
Pirma, dėl to, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamą profesinę pensijų sistemą pateisina teisėtas tikslas,
Experian
ir Danijos vyriausybė teigia, kad ja, viena vertus, siekiama suteikti galimybę pagyvenusiems darbuotojams, kurie įsidarbina
Experian
vėlesniame savo karjeros etape, sutaupyti protingo dydžio senatvės pensiją per palyginti trumpą įmokų mokėjimo laikotarpį. Kita vertus, ja siekiama integruoti jaunus darbuotojus į tą pačią profesinę pensijų sistemą ankstyvame etape, kartu jiems suteikiant galimybę gauti didesnę darbo užmokesčio dalį, atsižvelgiant į tai, kad jiems taikoma mažesnė darbuotojo įmokos norma. Taigi ši sistema esą leidžia visiems
Experian
darbuotojams sutaupyti protingo dydžio senatvės pensiją, kuria jie galės disponuoti išėję į pensiją.
Antra, anot
Experian
, nagrinėjamai sistemai būdingą pensijų įmokų didėjimą pateisina būtinybė padengti mirties, negalios ir sunkių ligų riziką, su kuria susijusios išlaidos senstant didėja. Dalis minėtų įmokų skirta tokiai rizikai padengti.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal dabar galiojančią Sąjungos teisę valstybės narės ir prireikus socialiniai partneriai nacionaliniu lygiu turi didelę diskreciją ne tik pasirinkti konkretų socialinės ir užimtumo politikos tikslą, bet ir nustatyti priemones, kurios būtų tinkamos jį pasiekti (2007 m. spalio 16 d. Sprendimo
Palacios de la Villa
,
C-411/05, Rink. p. I-8531
, 68 punktas).
Tas pats pasakytina ir apie tikslus, kurių siekiama pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamą profesinę pensijų sistemą, numatytą darbo sutartyje.
Konstatuotina, kad šio sprendimo 58 ir 59 punktuose paminėti tikslai, kuriais siekiama, turint omenyje socialinę politiką, užimtumą ir darbo rinką, atsižvelgti į visų
Experian
darbuotojų interesus, tam, kad darbuotojui išeinant į pensiją būtų sutaupyta protingo dydžio senatvės pensija, gali būti pripažinti teisėtais.
Antra, reikia išnagrinėti, ar su amžiumi susietu įmokų didėjimu užtikrinamas proporcingumo principas, t. y. ar šis didėjimas yra tinkamas ir būtinas minėtiems tikslams pasiekti.
Kalbant visų pirma apie tokio su amžiumi susieto didėjimo tinkamumą, atrodo, kad pagyvenusiems darbuotojams taikant didesnes darbdavio ir darbuotojų pensijų įmokų normas su amžiumi susietas įmokų didėjimas leidžia jiems sutaupyti protingo dydžio kapitalą pensijai, net jeigu atitinkamoje sistemoje jie dalyvauja palyginti neilgai. Šis didėjimas leidžia ir jauniems darbuotojams prisijungti prie šios sistemos, nes joje gali dalyvauti visi
Experian
darbuotojai, neatsižvelgiant į jų amžių, ir kartu šiems asmenims tenka mažesnė finansinė našta, nes jaunų darbuotojų mokamos įmokos yra mažesnės nei tos, kurias moka vyresnieji.
Be to, atrodo, kad vyresniems darbuotojams taikant didesnes darbdavio ir darbuotojų pensijų įmokų normas iš principo užtikrinama, jog didesnė šių įmokų dalis būtų skirta padengti mirties, negalios ir sunkių ligų riziką, kuri statistiniu požiūriu labiau tikėtina pagyvenusių darbuotojų atveju.
Tokiomis aplinkybėmis neatrodo nepagrįsta manyti, kad su amžiumi susietas įmokų didėjimas gali leisti pasiekti šio sprendimo 58 ir 59 punktuose nurodytus tikslus.
Tačiau reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką priemonė yra tinkama atitinkamiems tikslams pasiekti tik jeigu ja iš tikrųjų jų siekiama nuosekliai ir sistemiškai (2011 m. liepos 21 d. Sprendimo
Fuchs et Köhler
,
C-159/10 ir C-160/10, Rink. p. I-6919
, 85 punktas).
Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar šį reikalavimą atitinka su amžiumi susietas įmokų didėjimas, ir tai, ar jis neviršija to, kas būtina siekiamiems tikslams įgyvendinti. Šiuo atžvilgiu jis turi, be kita ko, išnagrinėti, ar žalą, kurią lemia nurodytas skirtingas požiūris, kompensuoja nauda, gaunama pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamą profesinę pensijų sistemą. Nacionalinis teismas visų pirma turi atsižvelgti į tai, kad, viena vertus, ši sistema G. Kristensen buvo naudinga, nes už ją jos darbdavys mokėjo įmokas, ir, kita vertus, mažesnės darbdavio įmokos atitinka mažesnes darbuotojų įmokas, todėl pagrindinio darbo užmokesčio procentinė dalis, kurią G. Kristensen turėjo mokėti į savo pensijos taupymo sąskaitą, buvo mažesnė nei ta, kurią mokėjo daugiau kaip 45 metų amžiaus darbuotojas. Šiuos elementus įvertinti turi nacionalinis teismas.
Atsižvelgiant į visą tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad nediskriminavimo dėl amžiaus principas, įtvirtintas Chartijos 21 straipsnyje ir sukonkretintas Direktyvoje 2000/78, būtent šios direktyvos 2 straipsnis ir 6 straipsnio 1 dalis, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama profesinė pensijų sistema, pagal kurią darbdavys kaip darbo užmokesčio dalį moka pensijų įmokas, kurių didėjimas susietas su amžiumi, su sąlyga, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus, kurio laikomasi tokioje sistemoje, yra tinkamas ir būtinas teisėtam tikslui pasiekti, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.
Dėl pirmojo klausimo
Atsižvelgiant į atsakymą į antrąjį klausimą, nėra reikalo atsakyti į pirmąjį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

Nediskriminavimo dėl amžiaus principas, įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsnyje ir sukonkretintas 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvoje 2000/78/EB, nustatančioje vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, būtent šios direktyvos 2 straipsnis ir 6 straipsnio 1 dalis, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama profesinė pensijų sistema, pagal kurią darbdavys kaip darbo užmokesčio dalį moka pensijų įmokas, kurių didėjimas susietas su amžiumi, su sąlyga, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus, kurio laikomasi tokioje sistemoje, yra tinkamas ir būtinas teisėtam tikslui pasiekti, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: danų.