CELEX: 62010CJ0283
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen
Tekijänoikeudet ja lähioikeudet
Direktiivi 2001/29/EY
Direktiivin 3 artikla
Käsite "teoksen välittäminen yleisölle, joka on läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa"
Musiikkiteosten esittäminen yleisön läsnä ollessa ilman, että tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestölle maksetaan näitä oikeuksia vastaavaa korvausta
Sopimusten tekeminen taloudellisten oikeuksien luovuttamisesta teosten tekijöiden kanssa
Direktiivin 2001/29 soveltamisala

Ennakkoratkaisupyyntö koskee tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa
22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10) 3 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Uniunea Compozitorilor şi Muzicologilor din România – Asociaţia pentru
Drepturi de Autor (UCMR – ADA) (jäljempänä UCMR – ADA) ja Circul Globus Bucureşti, joka nykyään on Circ & Variete Globus Bucureşti
(jäljempänä Globus-sirkus), ja joka koskee sitä, että viimeksi mainitun väitetään loukanneen UCMR – ADA:n hallinnoimia immateriaalioikeuksia.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Kansainvälinen oikeus
Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamista koskevan Bernin yleissopimuksen (Pariisin sopimuskirja 24.7.1971), sellaisena
kuin se on muutettuna 28.9.1979 (jäljempänä Bernin yleissopimus), 11 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.      Näytelmä-, musiikkinäytelmä- ja sävellysteosten tekijöillä on yksinoikeus sallia:
i) teostensa julkinen esittäminen millaisin keinoin tai menetelmin tahansa;
ii) teostensa esityksen saattaminen yleisön saataviin millä tavalla tahansa.
2. Samat oikeudet on näytelmä- ja musiikkinäytelmäteosten tekijöillä teostensa käännöksiin koko sen ajan, jonka heidän oikeutensa
alkuperäisteoksiin on voimassa.”

Unionin oikeus
Direktiivin 2001/29 toisessa ja viidennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(2)      Korfussa 24 ja 25 päivänä kesäkuuta 1994 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti, että on tarpeen luoda yhteisön tasolla yleinen
ja joustava oikeudellinen kehys tietoyhteiskunnan kehityksen edistämiseksi Euroopassa. Tämä edellyttää muun muassa uusien
tuotteiden ja palvelujen sisämarkkinoita. Merkittävää yhteisön lainsäädäntöä, jolla varmistetaan tällainen sääntelykehys,
on jo olemassa tai sen valmistelu on jo pitkällä. Tekijänoikeudella ja lähioikeuksilla on tässä yhteydessä tärkeä asema, koska
niillä suojataan ja edistetään uusien tuotteiden ja palvelujen kehittämistä ja markkinointia sekä niiden luovan sisällön luomista
ja hyödyntämistä.
– –
(5)      Tekninen kehitys on moninkertaistanut ja monipuolistanut luomisen, tuotannon ja hyödyntämisen välineitä. Vaikka henkisen omaisuuden
suojaamiseksi ei tarvita uusia käsitteitä, nykyistä tekijänoikeutta ja lähioikeuksia koskevaa oikeutta olisi mukautettava
ja täydennettävä, jotta se vastaisi riittävästi taloudellisia tosiseikkoja kuten uusia hyödyntämismuotoja.”
Direktiivin 2001/29 18 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tämä direktiivi ei vaikuta oikeuksien hallinnointia koskeviin jäsenvaltioiden järjestelyihin, kuten laajennettuihin kollektiivisiin
lupiin.”
Saman direktiivin 23 ja 24 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(23) Tällä direktiivillä olisi edelleen yhdenmukaistettava tekijän oikeutta välittää teoksia yleisölle. Tämä oikeus tulisi ymmärtää
laajasti siten, että se koskee kaikenlaista välittämistä yleisölle, joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa.
Tämän oikeuden olisi katettava kaikenlainen teoksen siirto ja edelleen siirto yleisölle sekä langallisesti että langattomasti,
mukaan lukien yleisradiointi. Tämän oikeuden ei olisi koskettava muita toimia.
(24)      Oikeus saattaa 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu aineisto yleisön saataviin olisi ymmärrettävä siten, että se kattaa tällaisen
aineiston kaiken saattamisen sellaisten yleisöön kuuluvien henkilöiden saataviin, jotka eivät ole läsnä paikassa, josta saataville
saattaminen saa alkunsa, ja että se ei kata muita toimia.”
Direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen
yleisölle, mukaan lukien teosten saattaminen yleisön saataviin siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus
saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana.”

Kansallinen oikeus
Tekijänoikeuksista ja lähioikeuksista annetun lain nro 8/1996 (legea nr 8/1996 privind drepturile de autor şi drepturile conexe),
jota on muutettu lailla nro 285/2004 (jäljempänä tekijänoikeuslaki), 15 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Yleisölle välittämisellä tarkoitetaan kaikkea teoksen välittämistä, joka toteutetaan välittömästi tai millä tahansa teknisin
välinein yleisölle avoimessa paikassa tai missä tahansa muussa paikassa, jossa kokoontuu useita henkilöitä perhe- ja tuttavapiirin
ulkopuolella, mukaan lukien näyttämöesitykset, lausunta ja kaikki muunlaiset teoksen välitöntä esittämistä yleisölle koskevat
tavat, veistosten, taideteollisuuden teosten, valokuvien ja rakennustaiteen teosten esittäminen yleisölle, elokuvien ja muiden
audiovisuaalisten teosten esittäminen yleisölle, mukaan lukien tietokoneella laaditut teokset, ääni- tai audiovisuaalisten
teosten esittäminen julkisissa tiloissa sekä minkä tahansa yleisradioitujen teosten esittäminen julkisessa paikassa. Julkisena
pidetään lisäksi minkä tahansa teoksen välittämistä langallisesti tai langattomasti siten, että se saatetaan yleisön saataville,
mukaan lukien internetin tai muiden viestintäverkkojen välityksellä, siten että yleisöön kuuluvalla henkilöllä on mahdollisuus
saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana. – –”
Tekijänoikeuslain 123 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien haltijat voivat joko käyttää heille tällä lailla myönnettyjä oikeuksia itse, tai he voivat
tässä laissa säädetyin edellytyksin valtuuttaa siihen kollektiivista hallinnointia harjoittavan elimen.”
Saman lain 123
§:n 1 momentin e kohdassa ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”1)      Kollektiivinen hallinnointi on pakollista seuraavien oikeuksien käyttämiseksi:
– –
e)      oikeus välittää yleisölle musiikkiteoksia, lukuun ottamatta elokuvaesitysten julkista esittämistä
– –
2)      Edellä 1 momentissa mainittujen oikeuksien ryhmien osalta kollektiivista hallinnointia harjoittavat elimet edustavat myös
niitä oikeuksien haltijoita, jotka eivät ole antaneet niille valtuutustaan.
– –”
Tekijänoikeuslain 130 §:n 1 momentin mukaan kollektiivista hallinnointia harjoittavien elimien on
”a)      myönnettävä korvausta vastaan lupia, jotka eivät ole yksinoikeuden luonteisia ja jotka myönnetään kirjallisesti sellaisilla
lisensseillä, jotka eivät ole yksinoikeuden luonteisia, käyttäjille, joiden on haettava lupaa ennen suojattujen teosten käyttöä
b)      laadittava toiminta-aloilleen menetelmät, jotka koskevat myös asianmukaisia käyttömaksuja ja jotka on neuvoteltava käyttäjien
kanssa näiden maksujen maksamiseksi, sellaisia teoksia varten, joita varten oikeuksien omistajat eivät teosten käyttötavan
vuoksi voi myöntää yksittäislupaa
– –
e)      kannettava käyttäjien maksamat määrät ja jaettava ne oikeuksien haltijoiden kesken säännöissä olevien määräysten mukaisesti
– –
h)      pyydettävä käyttäjiä tai heidän edustajiaan toimittamaan kannettavien maksujen määrän laskemiseksi tarvittavat tiedot ja asiakirjat
sekä käytettyjä teoksia koskevat tiedot, joissa mainitaan oikeuksien omistajien nimet, näiden maksujen jakamiseksi; – –”.
Saman lain 131
§:n 1 momentin e kohdassa ja 4 momentissa säädetään seuraavaa:
”1.      Kollektiivista hallinnointia harjoittavat elimet ja 131 §:n 2 momentin b kohdassa tarkoitetut edustajat sopivat menetelmistä
käyttäen perusteena seuraavia ensisijaisia kriteereitä:
– –
e)      niiden käyttöjen suhteellinen osuus, joiden osalta käyttäjä on täyttänyt maksuvelvoitteensa oikeuksien haltijoiden kanssa
suoraan tehtyjen sopimusten nojalla
– –
4.      Tilanteissa, joissa kollektiivinen hallinnointi on 123
§:n säännösten nojalla pakollista, menetelmiä koskevissa neuvotteluissa ei oteta huomioon 1 momentin c ja e kohdassa tarkoitettuja
kriteereitä, koska ohjelmistoja pidetään laajoina ohjelmistoina.”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
UCMR – ADA on tekijänoikeuksien kollektiivista hallinnointia harjoittava elin musiikin alalla.
Toukokuun 2004 ja syyskuun 2007 välisenä aikana Globus-sirkus välitti sirkus- ja kabaree-esitysten järjestäjänä yleisölle
kaupallisessa tarkoituksessa musiikkiteoksia, ilman että sillä olisi ollut UCMR ADA:n antamaa lupaa, joka ei ole yksinoikeuden
luonteinen, ja ilman että se olisi suorittanut viimeksi mainitulle tekijöiden taloudellisia oikeuksia vastaavia korvauksia.
UCMR – ADA katsoi että Globus-sirkus oli loukannut sen oikeuksia, ja se saattoi asian Tribunalul Bucureştin (Bukarestin alioikeus)
käsiteltäväksi. Se vetosi kanteensa tueksi siihen, että tekijänoikeuslain säännösten mukaan musiikkiteosten yleisölle välittämistä
koskevan oikeuden käyttö kuuluu pakollisen kollektiivisen hallinnoinnin piiriin.
Globus-sirkus vastasi, että se on tehnyt järjestämissään esityksissä käyttämiensä musiikkiteosten säveltäjien kanssa sopimuksen
tekijöiden taloudellisten oikeuksien luovutuksesta ja maksanut heille asianmukaisen korvauksen kyseisestä käytöstä. Koska
oikeuksien haltijat olivat tekijänoikeuslain 123 §:n 1 momentin mukaisesti päättäneet hallinnoida oikeuksiaan itse, kollektiivista
hallinnointia harjoittavan elimen korvausvaatimus ei ollut oikeudellisesti perusteltu.
Tribunalul Bucureştin neljäs siviilioikeudellisia asioita käsittelevä jaosto hyväksyi siinä nostetun kanteen osittain ja velvoitti
Globus-sirkuksen maksamaan määrät, jotka oli maksettava yleisölle kaupallisessa tarkoituksessa välitetyistä musiikkiteoksista
toukokuun 2004 ja syyskuun 2007 välisenä aikana, viivästyskorotuksineen. Curtea de Apel Bucureşti (Bukarestin muutoksenhakutuomioistuin)
hylkäsi Globus-sirkuksen tekemän valituksen.
Mainitut kaksi tuomioistuinta katsoivat, että tekijänoikeuslain 123
§:n 1 momentin e kohdassa säädetään nimenomaisesti, että musiikkiteosten yleisölle välittämistä koskevan oikeuden käytön
on kuuluttava kollektiivisen hallinnoinnin piiriin. Täten vastaajan olisi tullut maksaa kantajalle kollektiivista hallinnointia
harjoittavan elimen neuvotteleman menetelmän mukaisesti laskettu korvaus eikä ottaa huomioon vuosina 2004–2007 järjestämiään
eri esityksiä varten säveltäjien kanssa tekemiään sopimuksia.
Globus-sirkus valitti Curtea de Apel Bucureştin tuomiosta Înalta Curte de Casaţie şi Justiţieen (kassaatio- ja muutoksenhakutuomioistuin)
ja vetosi valituksessaan muun muassa siihen, ettei direktiiviä 2001/29 ollut pantu asianmukaisesti täytäntöön kansallisessa
oikeudessa. Globus-sirkus toteaa, että vaikka mainitun direktiivin 23 ja 24 perustelukappaleen mukaisesti yleisölle välittämistä
koskeva oikeus oli määritelty selvästi laajasti siten, että se kattoi kaikenlaisen välittämisen yleisölle, joka ei ole läsnä
paikassa, josta välittäminen saa alkunsa, tekijänoikeuslain 123
§:ää ei ole muutettu, vaan siinä säädetään edelleen musiikkiteosten välittämistä yleisölle koskevan oikeuden pakollisesta
kollektiivisesta hallinnoinnista, ilman että siinä erotettaisiin välitön ja välillinen teosten välittäminen.
Tällä tavoin otetaan käyttöön yleisölle välittämistä koskevan oikeuden käyttämiseen liittyvä ylimääräinen rajoitus direktiivissä
2001/29 säädettyihin rajoituksiin nähden. Musiikkiteosten tekijöiden ja esitysten järjestäjien välille lisätään kollektiivista
hallinnointia harjoittava elin, minkä johdosta tekijöiden on maksettava kollektiivista hallinnointia harjoittavien elimien
edellyttämä palkkio ja käyttäjille aiheutuu kaksinkertainen maksu, koska vaikka käyttäjä hankkisi tekijöiden taloudelliset
oikeudet, sen on maksettava näistä uudestaan kollektiivista hallinnointia harjoittavan elimen välityksellä.
UCMR – ADA vastasi näihin väitteisiin toteamalla, ettei kansallisen oikeuden ja direktiivin 2001/29 välillä ole mitään eroavaisuutta,
koska kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan tietoyhteiskunnan tiettyjen musiikkiteosten välittäminen yleisölle.
Siltä osin kuin kyseessä on nyt käsiteltävän asian kohteena oleva oikeus välittömään teosten välittämiseen yleisölle, direktiivin
2001/29 18 perustelukappaleessa jätetään jäsenvaltioille vapaus säännellä niitä, ja Romanian lainsäätäjä on valinnut pakollisen
kollektiivista hallinnointia koskevan järjestelmän.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa ennakkoratkaisupäätöksessään, että vaikka käytettyjen musiikkiteosten tekijä
ei olisi kollektiivista hallinnointia harjoittavan elimen jäsen, käyttäjän on hankittava lupa, joka ei ole yksinoikeuden luonteinen,
ja suoritettava korvaus kollektiivista hallinnointia harjoittavalle elimelle noudattaen tekijänoikeuslain 123
§:n 2 momentin säännöksiä, joiden mukaan kyseisen pykälän 1 momentissa mainittujen oikeuksien ryhmien osalta kollektiivista
hallinnointia harjoittavat elimet edustavat myös niitä oikeuksien haltijoita, jotka eivät ole antaneet niille valtuutusta.
Tekijänoikeuslaissa ei myöskään ole mitään säännöksiä, joissa sallittaisiin tällaisten oikeuksien haltijoiden sulkevan teoksensa
kollektiivisen hallinnoinnin ulkopuolelle, vaikka tällaisesta mahdollisuudesta säädetään nimenomaisesti esimerkiksi tiettyjen
satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta
sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta 27.9.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/83/ETY (EYVL L 248,
s. 15) 3 artiklan 2 kohdassa yleisölle tapahtuvan satelliittivälityksen oikeuksien osalta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tämän johdosta, että kuvatunlainen säännöstö vaikuttaa muodostavan sopimusvapauden
kohtuuttoman rajoituksen eikä vastaa niitä kahta tavoitetta, joita musiikkiteosten yleisölle välittämistä koskevien oikeuksien
pakollisella kollektiivisella hallinnoinnilla tavoitellaan, eli sekä teosten käytön sallimista että tekijöiden palkitsemista.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii tässä tilanteessa muun muassa sitä, vastaako tällainen kollektiivinen hallinnointi
tekijänoikeuksien suojeluun liittyvän tavoitteen lisäksi myös direktiivin 2001/29 tavoitetta eli tekijöiden ja käyttäjien
oikeuksien oikeudenmukaisen tasapainon turvaamista.
Tässä tilanteessa Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle
seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko – – direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ilmaisulla ’välittäminen yleisölle’ tarkoitetaan
a)      yksinomaan välittämistä yleisölle, joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa, vai
b)      myös mitä tahansa teoksen välitöntä välittämistä yleisölle avoimessa paikassa millä tahansa teoksen julkisella ja välittömällä
esittämistavalla?
2)      Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on a kohdan mukainen, merkitseekö tämä sitä, että b kohdassa mainitut teosten yleisölle
välittömästi välittämistä koskevat tavat eivät kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan tai että ne eivät merkitse teoksen
välittämistä yleisölle vaan Bernin yleissopimuksen 11 artiklan 1 kappaleen i kohdassa tarkoitettua teoksen julkista esittämistä?
3)      Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on b kohdan mukainen, sallitaanko direktiivin [2001/29] 3 artiklan 1 kohdassa se,
että jäsenvaltiot säätävät lailla musiikkiteosten välittämistä yleisölle koskevan oikeuden pakollisesta kuulumisesta kollektiivisen
hallinnoinnin piiriin välittämisen tavasta riippumatta, ilman että tekijöillä olisi mahdollisuutta jättää teoksensa kollektiivisen
hallinnoinnin ulkopuolelle, vaikka tällaista oikeutta voidaan hallinnoida itse ja tekijät hallinnoivat sitä tällä tavoin?”

Unionin tuomioistuimen toimivalta
Kuten ennakkoratkaisupäätöksestä ilmenee, pääasian oikeudenkäynnissä on kyse toukokuun 2004 ja syyskuun 2007 välisenä aikana
tapahtuneista tosiseikoista, kun taas Romania liittyi Euroopan unioniin vasta 1.1.2007.
Tämän suhteen on muistettava, että unionin tuomioistuimella on toimivalta tulkita unionin oikeuden määräyksiä ainoastaan siltä
osin kuin on kyse niiden soveltamisesta uudessa jäsenvaltiossa sen Euroopan unioniin liittymisen jälkeen (ks. vastaavasti
asia C-302/04, Ynos, tuomio 10.1.2006, Kok., s. I-371, 36 kohta ja asia C-64/06, Telefónica O2 Czech Republic, tuomio 14.6.2007,
Kok., s. I-4887, 23 kohta).
Koska osa pääasian tosiseikoista on tapahtunut Romanian Euroopan unioniin liittymisen jälkeen, unionin tuomioistuin on toimivaltainen
vastaamaan esitettyihin kysymyksiin (ks. vastaavasti asia C-96/08, CIBA, tuomio 15.4.2010, Kok., s. I-2911, 15 kohta).

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu

Ensimmäinen ja toinen kysymys
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, jotka on syytä tutkia yhdessä, kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko
direktiiviä 2001/29 ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne koskevat ainoastaan välittämistä yleisölle,
joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa, vai myös mitä tahansa muuta teoksen välitöntä välittämistä yleisölle
avoimessa paikassa, millä tahansa teoksen julkisella ja välittömällä esittämistavalla.
On todettava, ettei direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tai missään muussakaan kyseisen direktiivin säännöksessä määritellä
käsitettä ”välittäminen yleisölle”.
Tässä tilanteessa unionin oikeuden käsitteen tulkinnassa on sen säännöksen, jossa kyseinen käsite mainitaan, sanamuodon lisäksi
otettava huomioon myös käsitteen asiayhteys ja sillä säännöstöllä, jonka osa käsite on, tavoitellut päämäärät.
Ensinnäkin asiayhteyden osalta on mainittava, että direktiivin 2001/29 23 perustelukappaleen toisessa virkkeessä todetaan,
että oikeus välittää teoksia yleisölle ”tulisi ymmärtää laajasti siten, että se koskee kaikenlaista välittämistä yleisölle,
joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa”.
Yhdistetyissä asioissa C-403/08 ja C-429/08, Football Association Premier League ym., 4.10.2011 antamassaan tuomiossa (ei
vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) unionin tuomioistuin on selventänyt mainitun perustelukappaleen ja erityisesti sen
toisen virkkeen merkitystä.
Unionin tuomioistuin on täten muistuttanut direktiivin 2001/29 syntyhistoriaan ja erityisesti neuvoston 28.9.2000 direktiivin
2001/29 antamiseksi vahvistamaan yhteiseen kantaan (EY) N:o 48/2000 (EYVL C 344, s. 1) viitaten, että kyseisen direktiivin
23 perustelukappale on seurausta Euroopan parlamentin ehdotuksesta, jolla haluttiin mainitussa perustelukappaleessa täsmennettäväksi,
ettei direktiivissä tarkoitettu yleisölle välittäminen käsitä ”välitöntä esittämistä”, jolla viitataan Bernin yleissopimuksen
11 artiklan 1 kappaleessa tarkoitettuun käsitteeseen ”julkinen esittäminen”, joka puolestaan käsittää teosten esittämisen
fyysisessä ja välittömässä läheisyydessä tekijään tai esittäjään olevan yleisön edessä (ks. em. yhdistetyt asiat Football
Association Premier League ym., tuomion 201 kohta).
Niinpä 23 perustelukappaleessa on tällaisen välittömän julkisen esittämisen jättämiseksi mainitussa direktiivissä ”yleisölle
välittämisen” käsitteen ulkopuolelle täsmennetty, että yleisölle välittäminen käsittää kaikenlaisen välittämisen yleisölle,
joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa (ks. em. yhdistetyt asiat Football Association Premier League ym.,
tuomion 202 kohta).
Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa – kuten ennakkoratkaisupäätöksestä ilmenee – yleisölle sirkus- ja
kabaree-esityksissä välitetyt musiikkiteokset esitetään välittömästi, vallitsee tällainen fyysinen ja välitön läheisyys, joten
– toisin kuin direktiivin 2001/29 23 perustelukappaleen toisessa virkkeessä edellytetään – yleisö on läsnä paikassa, josta
välittäminen saa alkunsa.
Direktiivin 2001/29 tavoitteen suhteen on todettava, että direktiivin toisesta ja viidennestä perustelukappaleesta ilmenee,
että direktiivillä pyritään luomaan unionin tasolla yleinen ja joustava oikeudellinen kehys tietoyhteiskunnan kehityksen edistämiseksi
sekä mukauttamaan ja täydentämään nykyistä tekijänoikeutta ja lähioikeuksia koskevaa oikeutta, jotta voitaisiin ottaa huomioon
teknologian kehitys, joka on tuonut mukanaan suojattujen teosten uusia hyödyntämismuotoja.
Tästä seuraa, että direktiivillä 2001/29 tavoitellun yhdenmukaistamisen, johon 23 perustelukappaleen ensimmäisessä virkkeessä
viitataan, ei ole tarkoitettu kattavan yleisölle välittämisen ”perinteisiä” muotoja, kuten teoksen välitöntä esittämistä.
Tätä päätelmää vahvistavat lisäksi direktiivin 2001/29 23 perustelukappaleen kolmas ja neljäs virke, joiden mukaan oikeus
välittää teoksia yleisölle kattaa kaikenlaisen teoksen siirron ja edelleen siirron yleisölle sekä langallisesti että langattomasti,
mukaan lukien yleisradiointi, muttei koske muita toimia. Niinpä kyseinen oikeus ei kata toimia, joihin ei sisälly teoksen
”siirtoa” tai ”edelleen siirtoa”, eli se ei kata esimerkiksi teoksen välitöntä esittämistä.
Edellä esitetyillä perusteilla ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava, että direktiiviä 2001/29 ja erityisesti
sen 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne koskevat ainoastaan välittämistä yleisölle, joka ei ole läsnä paikassa,
josta välittäminen saa alkunsa, eivätkä ne koske teoksen minkäänlaista välitöntä välittämistä yleisölle avoimessa paikassa
millä tahansa teoksen julkisella ja välittömällä esittämistavalla.

Kolmas kysymys
Ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen annetun vastauksen johdosta kolmanteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettua Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/29/EY ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne koskevat
ainoastaan välittämistä yleisölle, joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa, eivätkä ne koske teoksen minkäänlaista
välitöntä välittämistä yleisölle avoimessa paikassa millä tahansa teoksen julkisella ja välittömällä esittämistavalla.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: romania.