CELEX: 62011CJ0638
Pritožba
Damping
Uvoz bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Pakistana
Uredba (ES) št. 384/96
Člen3(7)
Pojem ‚drugi dejavniki‘

Svet Evropske unije s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 27. septembra 2011 v zadevi Gul Ahmed Textile Mills proti Svetu (T‑199/04, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je bila Uredba Sveta (ES) št. 397/2004 z dne 2. marca 2004 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve pri uvozu bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Pakistana (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 50, str. 26) razglašena za nično v delu, v katerem se nanaša na družbo Gul Ahmed Textile Mills Ltd (v nadaljevanju: Gul Ahmed Textile Mills).
Pravni okvir
Člen 3 Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 45), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1972/2002 z dne 5. novembra 2002 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 132, v nadaljevanju: Uredba št. 384/96), naslovljen „Določanje škode“, določa:
„1.   V zvezi s to uredbo pomeni izraz ‚škoda‘, če ni drugače določeno, znatno škodo, povzročeno industriji Skupnosti, grožnjo znatne škode industriji Skupnosti ali znatno zaviranje izgradnje te industrije in se razlaga v skladu z določbami tega člena.
2.   Določanje škode temelji na pozitivnih dokazih in vključuje objektivno preverjanje tako (a) obsega dumpinškega uvoza in učinka dumpinškega uvoza na cene na trgu Skupnosti za podobne izdelke kot tudi (b) posledičnega vpliva tega uvoza na industrijo Skupnosti.
3.   V zvezi z obsegom dumpinškega uvoza se ugotavlja, ali je prišlo do pomembnega povečanja dumpinškega uvoza, bodisi v absolutnem smislu ali pa relativno glede na proizvodnjo in potrošnjo v Skupnosti. V zvezi z učinkom dumpinškega uvoza na cene se ugotavlja, ali je prišlo do znatnega nelojalnega nižanja cen zaradi dumpinškega uvoza, če to ceno primerjamo s ceno podobnega izdelka industrije Skupnosti, oziroma, ali tak uvoz kako drugače v pomembni meri pritiska na cene ali v pomembni meri preprečuje zvišanja cen, do katerih bi sicer prišlo. Ne eden ali več teh dejavnikov skupaj, ni oz. niso odločujoči.
[…]
5.   Preiskava učinka dumpinškega uvoza na zadevno industrijo Skupnosti vsebuje oceno vseh gospodarskih dejavnikov in pokazateljev, ki vplivajo na stanje industrije, vključno z dejstvom, da je kaka industrija morda še vedno v procesu okrevanja zaradi učinkov dumpinga ali subvencioniranja v preteklosti, nadalje velikost dejanske stopnje dumpinga, dejanski in potencialni padec prodaje, dobičke, obseg proizvodnje, tržni delež, produktivnost, donosnost investicij, stopnjo izkoriščenosti zmogljivosti, dejavnike, ki vplivajo na cene v Skupnosti, dejanske in potencialne negativne učinke na denarni tok, zalogo, zaposlovanje, plače, rast, sposobnost zbiranja kapitala ali investicij. Ne eden ali več teh dejavnikov skupaj ni, oz. niso odločujoči.
6.   Na osnovi vseh zadevnih dokazov, predstavljenih v zvezi z odstavkom 2, je treba dokazati, da dumpinški uvoz povzroča škodo v smislu te uredbe. Konkretno to pomeni, da je treba dokazati, da so obseg in/ali ravni cen, ugotovljeni v skladu [z] odstavkom 3, odgovorni za učinek na industrijo Skupnosti, kot ga predvideva odstavek 5, in da je ta učinek tako velik, da ga je mogoče označiti kot znatnega.
7.   Razen dumpinškega uvoza se preiščejo še drugi znani dejavniki, ki istočasno povzročajo škodo industriji Skupnosti, s čimer se zagotovi, da se škoda, ki jo ti drugi dejavniki povzročajo, ne pripisuje dumpinškemu uvozu v skladu s odstavkom 6. Dejavniki, ki jih je mogoče upoštevati v tem okviru, vključujejo obseg in uvozne cene, ki se ne prodaja po dumpinških cenah, zmanjševanje povpraševanja ali spremembe v potrošniških navadah, konkurenco med proizvajalci tretjih držav in Skupnosti in njihove trgovinske omejitvene prakse, razvoj tehnologije in izvozno sposobnost ter produktivnost industrije Skupnosti.
[…]“
Dejansko stanje
Izpodbijana sodba vsebuje te ugotovitve:
„1
Tožeča stranka, družba Gul Ahmed Textile Mills […], je družba pakistanskega prava s sedežem v Karačiju (Pakistan). Ukvarja se zlasti z izvozno prodajo in trženjem posteljnega perila. Tožeča stranka izdeluje ta izdelek v Pakistanu in ga izvaža v Evropsko unijo. Na pakistanskem domačem trgu posteljnega perila ne prodaja, prodaja pa različne osnovne izdelke.
Po pritožbi, ki jo je Odbor Evropskih skupnosti za bombažno in sorodno tekstilno industrijo […] vložil 30. julija 1996, in začetku protidampinškega postopka 13. septembra 1996 so bile z Uredbo Sveta (ES) št. 2398/97 z dne 28. novembra 1997 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve pri uvozu bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Egipta, Indije in Pakistana (
UL L 332, str. 1
) med drugim pakistanskim proizvajalcem naložene dokončne protidampinške dajatve (v nadaljevanju: prejšnje protidampinške dajatve). V skladu s členom 1(1) navedene uredbe se je uvedba dokončne protidampinške dajatve nanašala na uvoz posteljnega perila iz bombažnih vlaken, čistih ali mešanih z umetnimi in sintetičnimi vlakni ali lanom (pri čemer lan ni prevladujoče vlakno), beljenih, barvanih ali tiskanih, ki se je uvrščalo pod naslednje oznake kombinirane nomenklature: ex 6302 21 00 (oznaki TARIC 6302 21 00 * 81 in 6302 21 00 * 89), ex 6302 22 90 (oznaka TARIC 6302 22 90 * 19), ex 6302 31 10 (oznaka TARIC 6302 31 10 * 90), ex 6302 31 90 (oznaka TARIC 6302 31 90 * 90) in ex 6302 32 90 (oznaka TARIC 6302 32 90 * 19).
V skladu z Memorandumom o soglasju med Evropsko skupnostjo in Islamsko republiko Pakistan o prehodni ureditvi na področju dostopa na trg za tekstilne izdelke in oblačila, parafiranega v Bruslju 15. oktobra 2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 40, str. 89) in po sprejetju Uredbe Sveta (ES) št. 2501/2001 z dne 10. decembra 2001 o uporabi sheme splošnih tarifnih preferencialov v obdobju od 1. januarja 2002 do 31. decembra 2004 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 12, str. 105) se je za [Islamsko republiko] Pakistan začela uporabljati navedena shema, saj se je uporabljala za države, ki so se borile proti proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami. Tako so se tekstilni izdelki in oblačila iz Pakistana 1. januarja 2002 začeli v Evropsko skupnost uvažati brez dajatev, po tem ko je bila od njih obračunana carina v višini 12 %. V skladu s členom 10 Uredbe št. 2501/2001 v povezavi s Prilogo IV k tej uredbi so izdelki, izvzeti iz dajatev zaradi vključenosti v poseben režim za boj proti proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami, med drugim zajemali naslednje izdelke iz poglavja 63 kombinirane nomenklature: ‚druge gotove tekstilne izdelke, komplete, rabljena oblačila in rabljene tekstilne izdelke‘.
Z Uredbo Sveta (ES) št. 160/2002 z dne 28. januarja 2002 o spremembi Uredbe št. 2398/97 (
UL L 26, str. 1
) so bile s 30. januarjem 2002 prejšnje protidampinške dajatve odpravljene.
Po novi pritožbi [Odbora Skupnosti za bombažno in sorodno tekstilno industrijo], vloženi 4. novembra 2002 v imenu proizvajalcev, ki predstavljajo večji del skupne proizvodnje bombažnega posteljnega perila v Skupnosti, je Komisija Evropskih skupnosti začela protidampinški postopek v zvezi z uvozom posteljnega perila iz bombažnih vlaken, čistih ali mešanih z umetnimi in sintetičnimi vlakni ali lanom (pri čemer lan ni prevladujoče vlakno), beljenih, barvanih ali tiskanih, s poreklom iz Pakistana […], glede katerega je ‚zgolj primeroma‘ navedla, da se uvršča pod oznake kombinirane nomenklature ‚ex 6302 21 00, ex 6302 22 90, ex 6302 31 10, ex 6302 31 90 in ex 6302 32 90‘. Obvestilo o začetku postopka je bilo objavljeno v
Uradnem listu Evropskih skupnosti
z dne 18. decembra 2002 (
UL C 316, str. 6
).
Preiskava dampinga in škode, ki je nastala zaradi njega, je zajemala obdobje od 1. oktobra 2001 do 30. septembra 2002 (v nadaljevanju: obdobje preiskave). Preučitev gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajemala obdobje od leta 1999 do konca obdobja preiskave […].
Komisija je zaradi velikega števila proizvajalcev izvoznikov, na katere se je nanašal protidampinški postopek, v skladu s členom 17 Uredbe […] št. 384/96 […] izbrala vzorec šestih družb, med njimi tudi tožečo stranko, ki so v obdobju preiskave predstavljale več kakor 32 % pakistanskega obsega izvoza posteljnega perila v Skupnost. Te družbe so bile pozvane, da odgovorijo na protidampinški vprašalnik.
Zaradi velikega števila proizvajalcev Skupnosti, ki so podprli pritožbo, je Komisija v skladu s členom 17 Uredbe [št. 384/96] tudi izmed njih izbrala vzorec petih družb iz treh držav članic, za katerega je ob upoštevanju obsega proizvodnje in prodaje menila, da je najbolj reprezentativen za velikost trga. Nato je Komisija tem družbam poslala vprašalnike.
Na vprašalnik so odgovorili vsi pakistanski proizvajalci izvozniki, vključeni v vzorec, in vseh pet proizvajalcev Skupnosti, ki so podprli pritožbo in so bili vključeni v vzorec. Poleg tega sta na vprašalnik odgovorila dva neodvisna uvoznika v Skupnost, kot tudi trije pakistanski proizvajalci izvozniki, ki niso bili vključeni v vzorec in so zahtevali individualno obravnavo.
Združenja, ki zastopajo pakistanske proizvajalce izvoznike posteljnega perila, so 10. februarja 2003 Komisiji predložila dokument z naslovom ‚Stališča o škodi‘. V njem so med drugim izpodbijala zakonitost začetka protidampinškega postopka, znatnost škode, ki jo je utrpela industrija Skupnosti, in obstoj vzročne zveze med pakistanskim izvozom in zatrjevano škodo, ki naj bi jo utrpela navedena industrija. Komisija je 2. junija 2003 opravila obravnavo v navzočnosti, med drugimi, pakistanskih proizvajalcev izvoznikov, vključno s tožečo stranko. Združenja, ki zastopajo pakistanske proizvajalce izvoznike, so nato Komisiji predložila dokument z naslovom ‚Stališča o škodi, vložena po obravnavi‘, v katerem so odgovorila na vprašanja, o katerih se je razpravljalo na tej obravnavi.
Komisija je v skladu s členom 16 Uredbe [št. 384/96] opravila preiskave na kraju samem, med drugim pri dveh pakistanskih proizvajalcih izvoznikih, da bi preverila informacije, ki jih je prejela v odgovor na vprašalnike. […] [O]pravljeni sta bili le ena celotna preiskava v prostorih pakistanskega proizvajalca izvoznika, in sicer pri tožeči stranki, in ena delna preiskava v prostorih drugega pakistanskega proizvajalca izvoznika. Izvoz teh dveh družb je predstavljal več kakor 50 % celotne vrednosti CIF (stroški, zavarovanje in prevoz) izvoza proizvajalcev izvoznikov, vključenih v vzorec, v Skupnost. Poleg tega Komisija, ker je menila, da pogoji, potrebni za izvedbo preiskave na kraju samem v Pakistanu, niso izpolnjeni, ni sprejela nobene zahteve treh pakistanskih proizvajalcev izvoznikov, ki niso bili vključeni v vzorec, za individualno obravnavo.
Komisija je 10. decembra 2003 tožeči stranki poslala splošen dokument o končnem razkritju, v katerem je podrobno navedla dejstva in razloge, zaradi katerih je predlagala uvedbo dokončnih protidampinških ukrepov, in poseben dokument o končnem razkritju za tožečo stranko (v nadaljevanju: dokumenta o končnem razkritju). Z dopisom z dne 5. januarja 2004 je tožeča stranka uradno izpodbijala ugotovitve Komisije, kot so bile navedene v dokumentih o končnem razkritju. Tožeča stranka je Komisiji z dopisi z dne 16. februarja 2004 predložila še dodatne informacije.
Komisija je 17. februarja 2004 odgovorila na dopis z dne 5. januarja 2004. Čeprav je svoje izračune nekoliko popravila, je potrdila ugotovitve, ki jih je navedla v dokumentu o končnem razkritju. Tožeča stranka je v dopisu z dne 27. februarja 2004 spet opozorila na napake, ki naj bi jih pri analizi storila Komisija.
[…]
Svet je 2. marca 2004 sprejel Uredbo […] št. 397/2004 […].
Z Uredbo [št. 397/2004] je Svet uvedel dokončne protidampinške dajatve v višini 13,1 % pri uvozu posteljnega perila iz bombažnih vlaken, čistih ali mešanih z umetnimi in sintetičnimi vlakni ali lanom (pri čemer lan ni prevladujoče vlakno), beljenih, barvanih ali tiskanih, s poreklom iz Pakistana, ki se je uvrščalo pod oznake KN ex 6302 21 00 (oznaki TARIC 6302 21 00 81 in 6302 21 00 89), ex 6302 22 90 (oznaka TARIC 6302 22 90 * 19), ex 6302 31 10 (oznaka TARIC 6302 31 10 90), ex 6302 31 90 (oznaka TARIC 6302 31 90 90) in ex 6302 32 90 (oznaka TARIC 6302 32 90 19).
V zvezi s tožečo stranko je bila Uredba [št. 397/2004] nato spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 695/2006 z dne 5. maja 2006 […] (
UL L 121, str. 14
). Z uredbo o spremembi je bila stopnja dokončne protidampinške dajatve za zadevne izdelke, ki jih proizvaja tožeča stranka, določena na 5,6 %.“
Izpodbijana sodba
S tožbo, vloženo 28. maja 2004, je družba Gul Ahmed Textile Mills Splošnemu sodišču predlagala, naj Uredbo št. 397/2004 razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša nanjo.
Družba Gul Ahmed Textile Mills je navedla pet tožbenih razlogov, in sicer:
—
kršitev člena 5(7) in (9) Uredbe št. 384/96 ter členov 5.1. in 5.2. Sporazuma o izvajanju člena VI splošnega sporazuma o carinah in trgovini 1994 (STO–GATT) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 21, str. 189, v nadaljevanju: protidampinški zakonik iz leta 1994) iz Priloge 1 A k Sporazumu o ustanovitvi svetovne trgovinske organizacije, podpisanemu v Marakešu 15. aprila 1994 in potrjenemu s Sklepom Sveta z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov doseženih v Urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986–1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 21, str. 80), kar zadeva začetek preiskave;
—
očitno napako pri presoji in kršitev členov 2(3) in (5) ter 18(4) Uredbe (ES) št. 384/96 in kršitev protidampinškega zakonika iz leta 1994, kar zadeva izračun normalne vrednosti;
—
kršitev člena 2(10) Uredbe št. 384/96, protidampinškega zakonika iz leta 1994 in dolžnosti ustrezne obrazložitve v skladu s členom 253 (ES) v zvezi s prilagoditvijo povračila dajatev pri primerjavi med normalno vrednostjo in izvozno ceno;
—
očitno napako pri presoji in kršitev člena 3 od (1) do (3) ter (5) Uredbe št. 384/96 in kršitev protidampinškega zakonika iz leta 1994, kar zadeva ugotovitev obstoja znatne škode, ter
—
očitno napako pri presoji in kršitev člena 3(6) ter (7) Uredbe št. 384/96 in kršitev protidampinškega zakonika iz leta 1994, kar zadeva ugotovitev obstoja vzročne zveze med zatrjevanim dampinškim uvozom in domnevno škodo.
Splošno sodišče je menilo, da je primerno, da najprej odloči o tretjem delu petega tožbenega razloga. S tem delom je tožena stranka Svetu v bistvu očitala, da je napačno uporabil pravo, ker ni proučil, ali sta odprava prejšnjih protidampinških dajatev in uvedba splošnega sistema preferencialov v korist Islamske republike Pakistan v začetku leta 2002 prekinili vzročno zvezo med škodo, ki jo je utrpela industrija Skupnosti, in uvozom iz Pakistana.
Prvič, Splošno sodišče je v točkah od 45 do 51 izpodbijane sodbe navedlo, da so združenja, ki zastopajo pakistanske proizvajalce izvoznike posteljnega perila, instituciji Unije že od začetka upravnega postopka opozarjala na to, da sta škodo, ki naj bi jo utrpela industrija Skupnosti, povzročila dva dejavnika, in sicer odprava prejšnjih protidampinških dajatev in odprava običajnih carinskih dajatev v okviru sheme splošnih tarifnih preferencialov v korist Islamske republike Pakistan, in ne damping v zvezi z uvozom s poreklom iz Pakistana. Tako sta po mnenju pakistanskih proizvajalcev izvoznikov povečanje uvoza posteljnega perila iz Pakistana spodbudila oprostitev določenih dajatev in sprememba zakonodajnega okvira.
V točkah od 53 do 59 izpodbijane sodbe je Splošno sodišče ugotovilo, da bi morali instituciji Unije za ustrezno izvedbo obveznosti preiskave vseh „znanih dejavnikov razen dampinškega uvoza, ki sočasno povzročajo škodo industriji Skupnosti“ v skladu s členom 3 (7) pravilno ločiti in razlikovati škodljive učinke dampinškega uvoza od škodljivih učinkov drugih znanih dejavnikov.
V točki 56 je Splošno sodišče navedlo, da „znani dejavniki razen dampinškega uvoza“ v členu 3(7) Uredbe št. 384/96 niso našteti izčrpno, temveč primeroma, kot je razvidno iz uporabe izraza „vključujejo“, ki uvaja seznam dejavnikov, ki se lahko štejejo za upoštevne. Splošno sodišče je v točki 57 navedene sodbe poudarilo, da je skupni cilj člena 3(7) te uredbe in člena 3.5 protidampinškega zakonika iz leta 1994 zagotoviti, da se preiskovanemu uvozu ne pripišejo morebitni negativni učinki drugih možnih dejavnikov, ki vplivajo na škodo, ki jo je utrpela industrija Skupnosti oziroma nacionalne industrije, tako da navedene industrije ne bi uživale nepotrebno široke zaščite.
Splošno sodišče je v točki 59 izpodbijane sodbe ugotovilo, da sta bili odprava prejšnjih protidampinških dajatev in običajnih carinskih dajatev v okviru sheme splošnih tarifnih preferencialov znana dejavnika, ki sta ju morali instituciji Unije upoštevati pri ugotavljanju obstoja vzročne zveze med škodo, ki jo je utrpela industrija Skupnosti, in uvozom izdelkov iz Pakistana, ki so predmet protidampinške preiskave.
Splošno sodišče je v točki 84 izpodbijane sodbe iz navedenega sklepalo, da iz analize institucij Unije ni niti zgolj kot ocena razvidno, kolikšno škodo bi industrija Skupnosti utrpela, če ne bi bilo nikakršnega dampinga, torej, kolikšno škodo bi, merjeno z izgubo tržnega deleža, zmanjšanjem donosnosti ali poslabšanjem rezultatov navedene industrije, odpovedjo nižjim segmentom trga ali s katerimi koli drugimi ustreznimi gospodarskimi kazalniki, utrpela samo zaradi začetka veljavnosti sheme splošnih tarifnih preferencialov in odprave prejšnjih protidampinških dajatev.
Zato je Splošno sodišče ugodilo tretjemu delu petega tožbenega razloga in je, ne da bi obravnavalo druge tožbene razloge, Uredbo št. 397/2004 v delu, ki se nanaša na družbo Gul Ahmed Textile Mills, razglasilo za nično.
V teh okoliščinah je Svet ob podpori Komisije, intervenientke na prvi stopnji, vložil to pritožbo zoper izpodbijano sodbo.
Pritožba
Trditve strank
Svet meni, da je Splošno sodišče, s tem ko je napačno razlagalo pojem „drugih dejavnikov“ iz člena 3(7) Uredbe št. 384/96, kršilo navedeni člen. Trdi, da je Splošno sodišče sicer pravilno razsodilo, da je na podlagi te določbe načeloma treba ločiti in razlikovati škodljive učinke drugih znanih dejavnikov od škode, povzročene z dampinškim uvozom. Vendar pa Svet zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da sta bila sporna dejavnika, in sicer odprava protidampinških dajatev in uvedba splošnega sistema tarifnih preferencialov, „druga dejavnika“ v smislu člena 3(7) Uredbe št. 384/96. Zato naj bi Splošno sodišče napačno ugotovilo, da sta v obravnavani zadevi instituciji kršili navedeno določbo, ker nista ločili in razlikovali zatrjevanih škodljivih učinkov spornih dejavnikov.
Svet meni, da je „drug dejavnik“ v smislu člena 3(7) Uredbe št. 384/96 po definiciji dejavnik, ki ni povezan z dampinškim uvozom. Sporna dejavnika naj bi bila tesno povezana z dampinškim uvozom s poreklom iz Pakistana. Svet trdi, da „dejavnik, ki spodbuja povečanje obsega dampinškega uvoza, sam po sebi ni ločen dejavnik, ki povzroča škodo, saj je vsa škoda, ki nastane zaradi povečanja dampinškega uvoza, posledica dampinškega uvoza in ne dejavnikov, ki spodbujajo povečanje takega uvoza“. To razlago naj bi potrjevale ugotovitve poročila posebne skupine STO z dne 28. oktobra 2011, naslovljenega „Evropska unija – protidampinški ukrepi za določeno obutev s poreklom s Kitajske“ (WT/DS405/R).
Svet poudarja, da spornih dejavnikov ne razume kot „druga dejavnika“ v smislu te določbe, čeprav seznam iz člena 3(7) Uredbe št. 384/96 kot tak ni izčrpen.. Spremembe v zakonodajnem in regulativnem okviru naj bi bile namreč upoštevne le v obsegu, v katerem so imele učinek na trg, sporna dejavnika pa sta imela lahko učinek le na dampinški uvoz. Po mnenju Sveta pa naj ta dejavnika nikakor ne bi vplivala na rezultate industrije Unije.
Svet poleg tega meni, da je Splošno Sodišče napačno uporabilo pravo zaradi napačne razlage člena 3(6) in (7) Uredbe št. 384/96, kar naj bi bilo razvidno iz navedb v točki 84 izpodbijane sodbe.
Komisija v bistvu podpira stališče Sveta.
Družba Gul Ahmed Textile Mills trdi, da pritožbeni razlogi v utemeljitev te pritožbe neutemeljeno omejujejo pojem „drugi dejavniki“ v smislu člena 3(7) Uredbe št 384/96. Razlaga pojma „drugi dejavniki“, kakršno uporablja Svet, naj bi bila namreč v nasprotju z navedeno določbo. Ker naj bi bil poleg tega namen te določbe zagotoviti, da se dampinškemu uvozu ne pripiše nobena škoda, ki nastane zaradi kakšnega drugega dejavnika, naj ne bi bilo nobene potrebe arbitrarno omejevati dejavnike, katerih škodljive učinke bi bilo treba upoštevati.
Družba Gul Ahmed Textile Mills v zvezi s pojmom „drugi dejavniki“ trdi, da ni res, da sta bila sporna dejavnika „tesno povezana“ z dampinškim uvozom. Odprava prejšnjih protidampinških dajatev naj bi odražala Unijin popravek neutemeljene obdavčitve v letu 1997, in naj ne bi bila povezana z dampinškim uvozom niti v obdobju preiskave niti pred njim. To, da je Unija uvozu s poreklom iz Pakistana od 1. januarja 2002 podelila posebne tarifne preferenciale, naj se ne bi nanašalo posebej na uvoz posteljnega perila, še manj pa na dampinški uvoz posteljnega perila. Spremembe zakonodajnega okvira trga naj bi zgolj bile posledica ravnanja Unije in naj ne bi bile „tesno povezane“ z ravnanjem proizvajalcev iz tretjih držav.
Družba Gul Ahmed Textile Mills poudarja, da sta sporna dejavnika neposredno zmanjšala obremenitev z dajatvami za ves uvoz posteljnega perila s poreklom iz Pakistana in tako neposredno vplivala na ceno tega uvoza na trgu Unije. Opredelitev teh tarifnih sprememb kot da so „zgolj spodbudile povečanje obsega dampinškega uvoza“, naj bi bila očitno napačna.
Po mnenju družbe Gul Ahmed Textile Mills je ključno vprašanje, ali sta sporna dejavnika neposredno vplivala na raven katerega koli gospodarskega kazalnika, ki ga instituciji Unije upoštevata pri ugotavljanju, ali je industrija Unije utrpela znatno škodo in če jo je, zakaj. Vendar naj bi člen 3(5) Uredbe št. 384/96 zahteval oceno „vseh gospodarskih dejavnikov in pokazateljev, ki vplivajo na stanje industrije“, na ponazoritvenem seznamu iz te določbe pa naj bi bili tudi „dejavnike, ki vplivajo na cene v Skupnosti“. Tožena stranka v pritožbenem postopku trdi, da sta sporna dejavnika neposredno povzročila, da so se proizvajalci Skupnosti nenadoma soočili z uvozom, ki je na trg Unije vstopil po znatno nižji ceni od prejšnje, ne da bi se kakor koli spremenile cene „franko ladijski krov“ (FOB) izdelkov pakistanskih proizvajalcev. Zato naj bi regulatorne spremembe imele neposreden učinek na gospodarske okoliščine, ki so se upoštevale pri ugotavljanju škode in vzročne zveze med njo in dampingom.
Presoja Sodišča
Iz uvodnih izjav od 108 do 115 Uredbe št. 397/2004 je razvidno, da sta instituciji Unije preučili dejavnike, ki sta jih šteli za druge dejavnike in ne za dejavnike dampinškega uvoza.
Preiskani so bili zlasti uvoz s poreklom iz Indije, Turčije, Romunije, Bangladeša in Egipta ter dejavniki, povezani z zmanjševanjem povpraševanja, uvozom in izvozom industrije Unije in produktivnostjo te industrije.
Ni sporno, da instituciji Unije pri ocenjevanju vzročne zveze med dampinškim uvozom in škodo, ki jo je utrpela industrija Unije, nista preučili spornih ukrepov, in sicer odprave običajne carinske dajatve v okviru uporabe splošnega sistema preferencialov in odprave prejšnjih protidampinških dajatev.
Ugotoviti je treba, da sta se ta ukrepa nanašala na izdelke s poreklom iz Pakistana in da se Uredba št. 397/2004 uporablja za vse pakistanske izvoznike. Tako je v skladu s to uredbo ves izvoz v njej naštetih izdelkov dampinški uvoz v smislu člena 3 Uredbe št. 384/96.
Jasno je, da je odprava uvoznih dajatev v višini 12 % po eni strani in 6,7 % po drugi lahko spodbudila in olajšala uvoz zadevnih izdelkov. Vendar pa je ta učinek imela na dampinški uvoz.
Iz besedila člena 3(7) Uredbe št. 384/96 izhaja, zlasti iz navedbe „znani dejavniki […] povzročajo škodo industriji Skupnosti“, da ta uredba zahteva preiskavo dejavnikov, ki neposredno povzročajo škodo, s čimer se predpostavlja neposredna vzročna zveza.
V obravnavani zadevi pa ni mogoče šteti, da so spremembe regulativnih okoliščin dampinškega uvoza povzročile škodo. Škodo povzroča sam uvoz.
Dampinški uvoz in regulativne okoliščine, v katerih se izvaja, so nerazdružljivo povezani.
Tako sta sporna ukrepa, ki spodbujata in olajšujeta uvoz, le posredna vzroka in ju ni mogoče šteti za „druga dejavnika“ v smislu člena 3(7) Uredbe št. 384/96.
Ta razlaga je skladna s poročilom posebne skupine STO z dne 28. oktobra 2011 z naslovom „Evropska unija – protidampinški ukrepi za določeno obutev s poreklom s Kitajske“, v katerem se je preučilo vprašanje vzročne zveze med odpravo uvozne kvote in škodo v smislu člena 3.5 protidampinškega zakonika iz leta 1994. V točki 7.527 tega poročila je bilo ugotovljeno, da odprava uvozne kvote, ki omogoča povečanje obsega dampinškega uvoza, ni dejavnik, ki povzroča škodo.
Uvozne kvote so regulativne okoliščine, v katerih se uvaža, in to velja tudi za carinske uvozne dajatve.
V teh okoliščinah je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je presodilo, da sta sporna dejavnika „druga dejavnika“ v smislu člena 3(7) Uredbe št. 384/96.
Vendar ta ugotovitev ne posega v vprašanje, ali je treba sporna dejavnika upoštevati pri ugotavljanju obstoja škode v skladu s členom 3(2), (3) in (5) Uredbe 384/96.
Zato je treba izpodbijano sodbo razveljaviti.
V skladu s členom 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko Sodišče, kadar razveljavi odločbo Splošnega sodišča, če stanje postopka to dovoljuje, samo dokončno odloči o zadevi ali pa jo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču.
V obravnavani zadevi pogoji, da bi lahko Sodišče samo dokončno odločilo o zadevi, niso izpolnjeni.
Zato je treba zadevo vrniti v razsojanje Splošnemu sodišču, odločitev o stroških pa pridržati.

Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:

1.
Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 27. septembra 2011 v zadevi Gul Ahmed Textile Mills proti Svetu (T‑199/04) se razveljavi.

2.
Obravnavana zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

3.
Odločitev o stroških se pridrži.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.