CELEX: 62012CJ0015
Apelācija
Dempings
Regula (EK) Nr. 826/2009
Konkrētu Ķīnas izcelsmes magnēzija ķieģeļu imports
Regula (EK) Nr. 384/96
2. panta 10. punkta b) apakšpunkts
Taisnīga salīdzināšana
11. panta 9. punkts
Daļēja starpposma pārskatīšana
Pienākums izmantot to pašu metodi kā izmeklēšanā, kuras rezultātā tika noteikts maksājums
Apstākļu maiņa

Ar savu apelācijas sūdzību
Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd
(turpmāk tekstā – “
Dashiqiao
”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā
T-423/09
Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials
/Padome (Krājums, II-8369. lpp.
, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja tās prasību atcelt Padomes 2009. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 826/2009, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1659/2005, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes magnēzija ķieģeļu importam (
OV L 240, 7. lpp.
; turpmāk tekstā – “strīdīgā regula”), ciktāl tajā attiecībā uz prasītāju noteiktais antidempinga maksājums pārsniedz antidempinga maksājumu, kāds tiktu piemērots, ja tas būtu noteikts, pamatojoties uz sākotnējā izmeklēšanā piemēroto metodi, lai ņemtu vērā, ka eksportējot netiek atmaksāts Ķīnā samaksātais pievienotās vērtības nodoklis (turpmāk tekstā – “PVN”).
Atbilstošās tiesību normas
Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (
OV 1996 L 56, 1. lpp.
), tika atcelta un aizstāta ar Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (
OV L 343, 51. lpp.
, labojums –
OV 2010, L 7, 22. lpp.
). Tomēr, ņemot vērā strīdīgās regulas pieņemšanas datumu, lieta jāizskata, pamatojoties uz Regulu Nr. 384/96, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2005. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 2117/2005 (
OV L 340, 17. lpp.
; turpmāk tekstā – “pamatregula”), kuras 2. panta 1. punkta pirmajā daļā un 8. un 10. punktā bija noteikts:
“1.   Normālo vērtību parasti nosaka, pamatojoties uz cenām, kādas eksportētājvalstī ir maksājuši vai maksās neatkarīgie klienti.
[..]
8.   Eksporta cena ir tā cena, kas ir faktiski samaksāta vai maksājama par preci, ko eksportētājvalsts eksportē uz Kopienu pārdošanai.
[..]
10.   Eksporta cenu un normālo vērtību salīdzina taisnīgi. Šo salīdzināšanu veic, izmantojot vienādus tirdzniecības līmeņus un izvēloties laika ziņā pēc iespējas tuvākus pārdošanas apjomus, kā arī pienācīgu uzmanību pievēršot citām atšķirībām, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Ja normālā vērtība un eksporta cena nav salīdzināmas tādā formā, kādas tās ir noteiktas, katrā konkrētā gadījumā pēc būtības izdara korekcijas, ņemot vērā faktorus, par kuriem apgalvo un kuri norāda, ka tie ietekmē cenas un cenu salīdzināmību. Izdarot korekcijas, izvairās no jebkādas pārklāšanās, jo īpaši attiecībā uz atlaidēm, rabatu atlaidēm, daudzumiem un tirdzniecības līmeni. Ja izpilda konkrētos nosacījumus, var koriģēt šādus faktorus.
[..]
b)
Importa nodevas un netiešie nodokļi
Normālo vērtību koriģē, ņemot vērā summu, kas atbilst visām importa nodevām vai netiešajiem nodokļiem, ar ko apliek līdzīgo preci un tajā ietilpstošās fiziskās sastāvdaļas, ja tas ir paredzēts [tās ir paredzētas] patēriņam eksportētājvalstī, un netiek iekasētas vai atmaksātas, eksportējot preci uz Kopienu.
[..]
k)
Citi faktori
Korekciju var izdarīt arī saistībā ar atšķirībām citos faktoros, kas nav minēti a) līdz j) apakšpunktos, ja ir redzams, ka tie skar cenu salīdzināmību atbilstīgi šim punktam, un, jo īpaši, ka patērētāji šo faktoru dēļ iekšējā tirgū maksā dažādas cenas.”
Pamatregulas 11. panta 3. punkta pirmajā daļā un 9. punktā noteikts:
“3.   Ja uzskata par lietderīgu, pēc Komisijas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts pieprasījuma, vai pēc kāda eksportētāja vai importētāja pieprasījuma, ar noteikumu, ka pēc galīgā pasākuma ieviešanas ir pagājis attiecīgs laikposms vai vismaz viens gads, vai pēc Kopienas ražotāju pieprasījuma, kurā ir ietverti pietiekami pierādījumi, kas pamato nepieciešamību pēc šāda starpposma pārskata, var pārskatīt arī nepieciešamību turpināt pasākumu piemērošanu.
[..]
9.   Visās pārbaudēs un izmeklēšanās par nodevu atmaksāšanu, kuras, ievērojot šo pantu, veic Komisija ar noteikumu, ka apstākļi nav mainījušies, izmanto tās pašas metodes, kas tika izmantotas izmeklēšanā, kuras rezultātā tika ieviestas nodevas, attiecīgi ņemot vērā 2. pantu un jo īpaši tā 11. un 12. punktu, kā arī 17. pantu.”
Tiesvedības priekšvēsture un strīdīgā regula
Lietas faktisko apstākļu būtiskie momenti pārsūdzētā sprieduma 4.–6. un 16. punktā ir izklāstīti šādi:
“4.
Eiropas Kopienu Komisija 2005. gada 11. aprīlī pieņēma Regulu (EK) Nr. 552/2005, ar ko piemēro antidempinga pagaidu maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes magnēzija ķieģeļu veidu importam (
OV L 93, 6. lpp.
), ar kuru tostarp tika ieviests pagaidu antidempinga maksājums 66,1 % apmērā, ko Eiropas Kopienā piemēro dažu [
Dashiqiao
] ražoto magnēzija ķieģeļu veidu importam.
Ar 2005. gada 6. oktobra Regulu (EK) Nr. 1659/2005, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes magnēzija ķieģeļu importam (
OV L 267, 1. lpp.
), Eiropas Savienības Padome tostarp ieviesa galīgo antidempinga maksājumu 27,7 % apmērā, kas tiek piemērots konkrētu [
Dashiqiao
] ražoto magnēzija ķieģeļu importam.
Pēc [
Dashiqiao
] lūguma ir veikta Regulas Nr. 1659/2005 daļēja starpposma pārbaude saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu [..]. Pēc šīs pārbaudes Padome pieņēma [strīdīgo regulu], ar ko antidempinga maksājums konkrētu [
Dashiqiao
] ražotu magnēzija ķieģeļu importam ir samazināts līdz 14,4 %.
[..]
Visbeidzot, [strīdīgās] regulas preambulas 29.–32. apsvērumā, kas ietilpst 4. punktā ar nosaukumu “Salīdzinājums”, ir norādīts:
“(29)
Vidējo normālvērtību salīdzināja ar katra attiecīgā ražojuma veida vidējo eksporta cenu, pamatojoties uz ražotāja cenu vienādā tirdzniecības līmenī un vienādā netiešo nodokļu līmenī. Lai nodrošinātu patiesu normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājumu, saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu ņēma vērā to faktoru atšķirības, kuri saskaņā ar iesniegto un pierādīto informāciju ietekmēja cenas un to salīdzināmību. Šim nolūkam attiecīgos gadījumos, ja tas bija pamatoti, tika koriģētas transporta izmaksas, apdrošināšanas, pārkraušanas maksas, kredīta izmaksas un faktiski samaksātie antidempinga maksājumi.
(30)
Izmeklēšanā ir noskaidrots, ka par eksporta pārdevumiem samaksātais PVN netika atmaksāts (pat ne daļēji, kā tas notika sākotnējā izmeklēšanā). Tādēļ informācijā, kas [
Dashiqiao
] sniegta saskaņā ar pamatregulas 20. pantu [..], bija norādīts, ka gan eksporta cenu, gan normālo vērtību noteiks, ņemot vērā samaksāto vai maksājamo PVN. [
Dashiqiao
] apgalvo, ka šāda metode būtu pretlikumīga. Attiecībā uz pieprasījuma iesniedzēja argumentiem var minēt sekojošo.
(31)
Pirmkārt, attiecībā uz argumentu, ka sākotnējā izmeklēšanā tika izmantota cita metodika (proti, PVN atskaitīšana gan no normālvērtības, gan no eksporta cenas), ir jāuzsver, ka apstākļi, ko piemēroja pārskatīšanas izmeklēšanas periodā (“PIP”) [pārbaudes procesā], atšķiras no tiem, ko piemēroja sākotnējās izmeklēšanas periodā. Sākotnējās izmeklēšanas periodā saskaņā ar iepriekš minēto PVN tika daļēji atmaksāts, kā dēļ bija nepieciešams veikt korekcijas atbilstīgi [pamatregulas] 2. panta 10. punktam, savukārt pārskatīšanas izmeklēšanas periodā [pārbaudes periodā] eksporta pārdevumu PVN netika atmaksāts. Tādēļ nebija nepieciešamas nekādas PVN korekcijas ne attiecībā uz eksporta cenu, ne attiecībā uz normālvērtību. Pat tad, ja to varētu kvalificēt kā metodikas maiņu, šī pieeja [būtu] pamatota ar pamatregulas 11. panta 9. punktu, jo apstākļi ir mainījušies.
(32)
Otrs [
Dashiqiao
] arguments ir tāds, ka šajā pārskatīšanā izmantotā metode mākslīgi palielinātu dempinga starpību. Šim argumentam nevar piekrist. Izmantotā metode ir neitrāla. Tai ir tāda pati ietekme arī tad, ja, piemēram, uzņēmums konkrētus produktus vai darījumus pārdod Kopienai par tādu eksporta cenu, kas nerada dempingu. Citiem vārdiem sakot, pat pieņemot, ka PVN iekļaušana vienādojuma abās pusēs palielinātu atšķirības starp abiem elementiem, tas notiktu arī gadījumos, kad nav dempinga.”
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
Savas prasības Vispārējā tiesā pamatojumam
Dashiqiao
izvirzīja divus pamatus par attiecīgi pamatregulas 2. panta 10. punkta un 11. panta 9. punkta pārkāpumiem.
Tā kā neviens no abiem prasības pamatojumiem izvirzītajiem
Dashiqiao
pamatiem netika pieņemts, Vispārējā tiesa prasību kopumā noraidīja.
Lietas dalībnieku prasījumi
Dashiqiao
prasījumi Tiesai apelācijas sūdzībā ir šādi:
—
atcelt pārsūdzēto spriedumu un taisīt galīgo spriedumu lietā;
—
apmierināt pirmajā instancē iesniegtos prasījumus un tādējādi atcelt antidempinga maksājumu, kas prasītājai uzlikts ar strīdīgo regulu, ciktāl šis maksājums pārsniedz antidempinga maksājumu, kāds tiktu piemērots, ja tas būtu noteikts, pamatojoties uz sākotnējā izmeklēšanā piemēroto metodi, lai atbilstoši pamatregulas 10. panta 2. punktam ņemtu vērā, ka eksportējot netiek atmaksāts Ķīnā samaksātais PVN;
—
piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.
Padomes prasījumi tiesai ir šādi:
—
galvenokārt – noraidīt apelācijas sūdzību;
—
pakārtoti – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;
—
vēl pakārtotāk – noraidīt prasību un
—
piespriest
Dashiqiao
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Komisija lūdz noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest
Dashiqiao
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
Savas apelācijas sūdzības – kas vērsta pret pārsūdzēto spriedumu tikai, ciktāl tajā noraidīts
Dashiqiao
prasības otrais pamats par pamatregulas 11. panta 9. punkta pārkāpumu, –
Dashiqiao
izvirza trīs pamatus.
Par pirmajiem diviem pamatiem
Lietas dalībnieku argumenti
Ar savu pirmo pamatu
Dashiqiao
apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atteikdamās izskatīt jautājumu par to, kāda metode eksporta cenas un normālās vērtības salīdzināšanai tika piemērota sākotnējā izmeklēšanā, un tādējādi tā nevarēja pamatoti secināt, ka pārskatīšanas procedūrā nav notikusi “metodes maiņa” pamatregulas 11. panta 9. punkta nozīmē. Saistībā ar šo
Dashiqiao
norāda, ka no šīs tiesību normas izriet, ka vienīgi apstākļu maiņa iestādēm ļauj piemērot no sākotnējā izmeklēšanā izmantotās metodes atšķirīgu metodi.
Dashiqiao
uzsver, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 57. punktā esot sajaukusi “korekcijas metodes” izmaiņas ar “salīdzināšanas metodes” izmaiņām.
Dashiqiao
uzskata, ka nav strīda, ka pēc pārskatīšanas procedūras tās importam noteiktais antidempinga maksājums būtu bijis zemāks, ja iestādes šajā procedūrā eksporta cenas un normālās vērības salīdzināšanai būtu izmantojušas to pašu metodi kā sākotnējā izmeklēšanā izmantotā.
Ar savu otro pamatu
Dashiqiao
apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka iestādēm ir pienākums vairs nepiemērot sākotnējā izmeklēšanā piemēroto metodi eksporta cenas un normālās vērtības salīdzināšanai, ja tās rezultātā tiek veikta korekcija, kas nav atļauta pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunktā.
Dashiqiao
uzskata. ka Vispārējā tiesa ir sajaukusi “korekcijas” un “salīdzināšanas metodes” jēdzienus. Pietiktu, ka sākotnējā izmeklēšanā izmantotā metode eksporta cenas un normālās vērtības salīdzināšanai atbilst šī 2. panta 10. punktam, lai iestādēm būtu pienākums to piemērot arī pārskatīšanas procedūrā atbilstoši šīs pašas regulas 11. panta 9. punktam. Tomēr
Dashiqiao
uzskata, ka iestādes neesot veikušas korekciju minētā 2. panta 10. punkta nozīmē, jo izmantotā salīdzināšanas metode pamatojas uz normālo vērtību bez PVN, attiecībā uz kuru šāda korekcija nav paredzēta.
Dashiqiao
apgalvo, ka pārskatīšanā izmantotā salīdzināšanas metode “ar iekļautu PVN” neļauj ņemt vērā eksporta PVN ietekmi, salīdzinot eksporta cenu un normālo vērtību. Neitrāla būtu salīdzināšanas metode “ar iekļautu PVN”. Turklāt
Dashiqiao
apstrīd minētā 2. panta 10. punkta b) apakšpunkta piemērošanu netiešajam nodoklim, kurš tiek iekasēts galīgās pārdošanas stadijā, kas ir pamats normālās vērtības noteikšanai. Šajā ziņā
Dashiqiao
piebilst, ka normālās vērtības bez PVN izmantošana nav nesaderīga ar pamatregulas 2. pantu. Tādējādi Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka vienīgā šim pantam atbilstošā salīdzināšanas metode ir metode, kuras pamatā ir korekcija atbilstoši pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunktam.
Padome un Komisija apstrīd šo pamatu pamatotību un lūdz tos noraidīt.
Tiesas vērtējums
Saskaņā ar pamatregulas 11. panta 9. punkta formulējumu visās pārskatīšanas izmeklēšanās šī panta izpratnē Komisija – ar noteikumu, ka apstākļi nav mainījušies, – izmanto to pašu metodi, kas tika izmantota sākotnējā izmeklēšanā, kuras rezultātā tika noteikts attiecīgais antidempinga maksājums, ņemot vērā tostarp šīs pašas regulas 2. pantu.
Jānorāda, ka izņēmums, kas ļauj iestādēm piemērot citu metodi nekā sākotnējā izmeklēšanā izmantotā, ja ir mainījušies apstākļi, katrā ziņā ir jāinterpretē šauri, jo atkāpe vai izņēmums no vispārējā noteikuma ir jāinterpretē šauri (skat. 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā C‑82/10 Komisija/Īrija, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā jāuzsver, ka pierādīšanas pienākums ir iestādēm, iestādēm, kurām, lai tās pārskatīšanas procesā varētu piemērot atšķirīgu metodi nekā tā, kas piemērota sākotnējā izmeklēšanā, ir jāpierāda, ka apstākļi ir mainījušies.
Tomēr, ņemot vērā šādu apstākļu izmaiņu izņēmuma raksturu pamatregulas 11. panta 9. punkta nozīmē, jāatzīst, ka prasība pēc šauras interpretācijas nevar ļaut iestādēm interpretēt un piemērot šo tiesību normu neatbilstoši tās tekstam un mērķim (šajā ziņā skat. 2012. gada 19. jūlija spriedumu lietā C‑337/09 P Padome/
Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group
, 93. punkts). Šajā ziņā jānorāda, ka minētajā tiesību normā it īpaši ir noteikts, ka piemērotajai metodei ir jābūt saderīgai ar pamatregulas 2. pantu.
Šajā ziņā no pārsūdzētā sprieduma 55. punkta izriet, ka sākotnējā izmeklēšanā tika veikta eksporta cenas korekcija pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunkta nozīmē un ka šāda korekcija netika veikta pārskatīšanas laikā sakarā ar to, ka nebija izpildīti šī noteikuma nosacījumi. Saskaņā ar šī paša sprieduma 56. punktu šī atšķirība nav “metodes maiņa” šīs regulas 11. panta 9. punkta nozīmē.
Dashiqiao
būtībā apgalvo, ka Vispārējā tiesa, atteikdamās izskatīt jautājumu par to, kāda metode eksporta cenas un normālās vērtības salīdzināšanai tika piemērota sākotnējā izmeklēšanā, nevarēja pamatoti secināt, ka pārskatīšanas procedūrā nav notikusi “metodes maiņa” pamatregulas 11. panta 9. punkta nozīmē.
Taču Vispārējā tiesa ir atbildējusi uz jautājumu par to, kāda metode eksporta cenas un normālās vērtības salīdzināšanai tika piemērota pārskatīšanas procedūrā un sākotnējā izmeklēšanā, sniedzot savu atbildi uz pirmo prasības pamatu par pamatregulas 2. panta 10. punkta pārkāpumu, un šo atbildi
Dashiqiao
šīs apelācijas sūdzības ietvaros nav apstrīdējusi. Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 37. punktā ir norādījusi, ka no strīdīgās regulas izriet, ka Padome uzskatīja, ka pārskatīšanas laikā, pretēji situācijai sākotnējās izmeklēšanas laikā, nebija izpildīti nosacījumi normālās vērtības un/vai eksporta cenas koriģēšanai pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunkta nozīmē un tādējādi šo noteikumu nevarēja piemērot.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 35. un 38. punktā turklāt norādīja, pirmkārt, ka sākotnējā izmeklēšanā normālā vērtība un eksporta cena tika koriģētas saskaņā ar šīs regulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunktu, ņemot vērā samaksāto vai maksājamo PVN, un, otrkārt, ka pārskatīšanas laikā piemērotā salīdzināšanas metode esot nozīmējusi normālās vērtības un eksporta cenas salīdzināšanu “ar iekļautu PVN”, balstoties tikai uz vispārēju noteikumu, kas ir šī 2. panta 10. punkta pirmajā un otrajā teikumā.
Tādējādi pirmais apelācijas sūdzības pamats kā tāds, kam trūkt faktiskā pamata, ir jānoraida kā nepamatots.
Attiecībā uz otro apelācijas sūdzības pamatu jānorāda, ka pārsūdzētā sprieduma 56. punktā Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka
Dashiqiao
apstrīdētās atšķirīgās Padomes pieejas pamatā nav “metodes maiņa” pamatregulas 11. panta 9. punkta nozīmē. Šī paša sprieduma 57. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka jēdzieni “metode” un “korekcija” nesakrīt un ka atteikšanos no konkrētā gadījuma apstākļos nepamatotas korekcijas pašu par sevi nevar uzskatīt par metodes maiņu šīs tiesību normas nozīmē.
Vispārējā tiesa šai pašā 57. punktā norādīja arī, ka šādos apstākļos pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunkta nosacījumi vairs nebija izpildīti. Turklāt pārsūdzētā sprieduma 58. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka pamatregulas 11. panta 9. punktā ir prasīts, lai piemērotā metode būtu saskaņā ar šīs pašas regulas 2. panta noteikumiem, un ka, ja pārskatīšanas laikā izrādītos, ka sākotnējā izmeklēšanā piemērotās metodes piemērošana nav saskaņā ar minēto 2. panta 10. punkta b) apakšpunktu, iestādēm būtu pienākums šo metodi vairs nepiemērot.
Pārsūdzētā sprieduma 59. punktā Vispārējā tiesa pamatoti nosprieda, ka, tā kā pamatregulas 11. panta 9. punktā ir skaidri noteikts, ka metodei, kas tiek piemērota pārskatīšanas laikā, ir jāatbilst šīs regulas 2. panta prasībām, šādā pārskatīšanā nevar tikt veikta korekcija, kas nav atļauta minētās regulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunktā.
Šajā kontekstā Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 60. punktā uzskatīja arī, ka nav jālemj par jautājumu, vai šādos apstākļos metode, kas tika piemērota sākotnējā izmeklēšanā, bija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunktu, jo pārskatīšanas laikā šāda piemērošana neatbilda šai tiesību normai tāpēc, ka prasītie nosacījumi nebija izpildīti.
Simetrijas atjaunošana starp normālo vērtību un eksporta cenu – kas ir jebkuras korekcijas atbilstoši pamatregulas 2. panta 10. punktam mērķis – pārskatīšanas laikā vairs nebija nepieciešama, jo asimetrija, kas bija pamatā sākotnējās izmeklēšanas laikā veiktajai korekcijai, proti, PVN daļēja atmaksa, eksportējot bija izzudusi.
Tādējādi
Dashiqiao
apgalvojums, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka vienīgā pamatregulas 2. pantam atbilstošā pārskatīšanas procedūrā piemērojamā metode ir metode, atbilstoši kurai tiek veikta korekcija, pamatojoties uz šī 10. punkta b) apakšpunktu, ir neefektīvs, ņemot vērā Vispārējās tiesas secinājumu, ka nekāda korekcija vairs nebija nepieciešama.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, abi pirmie apelācijas sūdzības pamati ir jānoraida kā nepamatoti.
Par trešo pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
Dashiqiao
apstrīd Vispārējās tiesas secinājumu pārsūdzētā sprieduma 62. punktā, saskaņā ar kuru Padome ir pierādījusi, ka laikā starp abām izmeklēšanām apstākļi bija mainījušies un ka šīs izmaiņas bija pamats, lai atteiktos no sākotnējā izmeklēšanā veiktās korekcijas piemērošanas. Pēc
Dashiqiao
domām, šāds secinājums ir acīmredzami kļūdains, jo apstākļu izmaiņas, uz kurām atsaucas Padome un kuras ir rezumētas tā paša sprieduma 63. punktā, nekādā ziņā neļaujot secināt, ka to rezultātā sākotnējā izmeklēšanā izmantotā metode būtu kļuvusi nepiemērojama.
Dashiqiao
apgalvo, kā tā minēja saistībā ar argumentu sava pirmā pamata atbalstam, ka tam, ka reāli samaksātais Ķīnas PVN, preces eksportējot, laikā starp sākotnējo izmeklēšanu un pārskatīšanas procedūru ir pieaudzis no 4 līdz 17 %, vienīgās sekas ir tādas, ka atbilstoši 2. panta 10. punkta k) apakšpunktam veicamā eksporta cenu korekcija ir drīzāk 17 %, nevis 4 %. Tādējādi PVN atmaksāšanas likmes izmaiņas pilnībā varēja tikt ņemtas vērā, izmantojot sākotnējā izmeklēšana piemēroto metodi. Turklāt
Dashiqiao
uzskata, ka šī pieeja neatbilst prasībai, ka tā paša sprieduma 54. punktā minētais izņēmums saistībā ar apstākļu maiņu ir jāinterpretē šauri.
Padome apgalvo, ka trešais pamats ir vienlaikus neefektīvs, nepieņemams un nepamatots. Komisija šo pamatu uzskata par neefektīvu un nepamatotu.
Tiesas vērtējums
Jānorāda, ka pārsūdzētā sprieduma 62. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka, pieņemot, ka pārskatīšanas laikā Padome ir izmantojusi citu salīdzināšanas metodi nekā sākotnējā izmeklēšanā piemērotā, šī iestāde ir pierādījusi, ka, pirmkārt, laikposmā starp sākotnējo izmeklēšanu un pārskatīšanas procedūru apstākļi bija mainījušies un ka, otrkārt, šīs izmaiņas bija pamats, lai atteiktos no šādas korekcijas. Pārsūdzētā sprieduma 63. punktā pati Vispārējā tiesa norādīja, ka, lai gan sākotnējās izmeklēšanas laikā Ķīnas PVN par attiecīgo preču eksporta pārdošanas apjomiem tika daļēji atmaksāts, kaut gan par pārdošanas apjomiem vietējā tirgū šis PVN tika pilnā apmērā iekasēts, pārskatīšanas procedūras laikā tas tā vairs nebija un tādējādi bija notikusi apstākļu maiņa pamatregulas 11. panta 9. punkta nozīmē.
Vispārējā tiesa, nepieļaudama kļūdu tiesību piemērošanā, no šī konstatējuma pārsūdzētā spriedumu 64. punktā varēja secināt, ka, ņemot vērā šo apstākļu maiņu, Padome pārskatīšanas laikā bija tiesīga atteikties no normālās vērtības un eksporta cenas korekcijas, jo tai bija iespējams veikt taisnīgu šīs vērtības un šīs cenas salīdzināšanu “ar iekļautu PVN”.
Ir pietiekami norādīt, ka sākotnējā izmeklēšana iestāžu veiktā korekcija bija paredzēta, lai ņemtu vērā daļējo Ķīnas PVN atmaksu, preces eksportējot, kas radīja asimetriju starp normālo vērtību un eksporta cenu – ko
Dashiqiao
neapstrīd.
Kā norādīts šī sprieduma 28. punktā – sākot ar brīdi, kad sākotnējās izmeklēšanas laikā asimetriju izraisošais faktors, proti, PVN daļēja atmaksa, preci eksportējot, beidza pastāvēt, nekāda asimetrijas atjaunošana un tādējādi nekāda korekcija vairs nebija nepieciešama neatkarīgi no reāli piemērotās korekcijas metodes.
Tādējādi, tā kā apstākļi, kas bija bijuši pamats korekcijas veikšanai, bija mainījušies, Vispārējā tiesa pamatoti atzina – galvenokārt –, ka runa nebija par metodes maiņu, bet gan šādas korekcijas priekšnoteikumi nebija izpildīti, un – papildus – ka, pat pieņemot, ka runa būtu bijusi par metodes maiņu, to būtu pamatojusi apstākļu maiņa.
Tā kā neviens no
Dashiqiao
apelācijas sūdzības pamatošanai izvirzītajiem norādītajiem nevar tikt pieņemts, tā ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
Saskaņā ar Reglamenta 138. panta 1. punktu, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā saskaņā ar šā paša reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kam spriedums ir labvēlīgs. Tā kā
Dashiqiao
spriedums ir nelabvēlīgs un tā kā Padome ir prasījusi piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, jāpiespriež
Dashiqiao
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Saskaņā ar minētā reglamenta 140. panta 1. punktu, kurš tāpat ir piemērojams apelācijas tiesvedībā saskaņā ar šā paša reglamenta 184. panta 1. punktu, ir jāpiespriež Komisijai segt savus tiesāšanas izdevumus pašai.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

1)
apelācijas sūdzību noraidīt;

2)
Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd
atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar šo tiesvedību;

3)
Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.