CELEX: 62012CJ0015
Apellatsioonkaebus
Dumping
Määrus (EÜ) nr 826/2009
Teatavate Hiinast pärit magneesiumoksiidtelliste import
Määrus (EÜ) nr 384/96
Artikli 2 lõike 10 punkt b
Õiglane võrdlus
Artikli 11 lõige 9
Vahepealne osaline läbivaatamine
Kohustus kasutada sama meetodit nagu tollimaksu kehtestamise põhjustanud uurimises
Asjaolude muutumine

Apellatsioonkaebuses palub Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (edaspidi „Dashiqiao”) tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 16. detsembri 2011. aasta otsuse kohtuasjas
T-423/09: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials
vs.
nõukogu (EKL 2011, lk II-8369
, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), millega komisjon jättis rahuldamata tema hagi nõukogu 7. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 826/2006, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1659/2005 teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit magneesiumoksiidtelliste impordi suhtes lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise kohta (
ELT L 240, lk 7
, edaspidi „vaidlusalune määrus”), tühistamiseks, kuivõrd sellega hageja suhtes kehtestatud dumpinguvastane tollimaks on kõrgem kui tollimaks, mida tema suhtes kohaldataks juhul, kui see oleks olnud kindlaks määratud esialgse uurimise käigus kasutatud arvutusmeetodi alusel, mis võttis arvesse Hiina ekspordikäibemaksu mittetagastamist.
Õiguslik raamistik
Nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 384/96 (
EÜT 1996, L 56, lk 1
; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45) kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, asendati ja kodifitseeriti nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (
ELT 2009, L 343, lk 51
, parandus
ELT 2010, L 7, lk 22
). Siiski, võttes arvesse vaidlusaluse määruse vastuvõtmise kuupäeva, tuleb vaidlust hinnata määruse nr 384/96 põhjal, mida muudeti nõukogu 21. detsembri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 2117/2005 (
ELT L 340, lk 17
, edaspidi „algmäärus”), mille artikli 2 lõike 1 esimene lõik ja lõiked 8 ja 10 sätestavad:
„1.   Normaalväärtuse aluseks võetakse tavaliselt ekspordiriigi sõltumatute klientide poolt tavapärases kaubandustegevuses makstud või makstavad hinnad.
[…]
8.   Ekspordihind on ekspordiriigist ühendusse ekspordiks müüdud toote eest tegelikult makstud või makstav hind.
[…]
10.   Ekspordihinna ja normaalväärtuse vahel tehakse õiglane võrdlus. Võrreldakse samal kaubandustasandil enam-vähem samal ajal toimunud müüki ning nõuetekohaselt võetakse arvesse hinna võrreldavust mõjutavaid erinevusi. Kui kindlaksmääratud normaalväärtus ja ekspordihinnad ei ole võrreldavatel alustel, võetakse igal juhul eraldi kohanduste näol nõuetekohaselt arvesse neid tegurite väidetavaid ja ilmnenud erinevusi, mis mõjutavad hindu ja hinna võrreldavust. Kohandamisel välditakse dubleerimist, eelkõige seoses allahindluste, hinnavähendite, koguste ja kaubandustasandiga. Kui kindlaksmääratud tingimused on täidetud, võib kohandada järgmisi tegureid:
[…]
b)
Impordimaksud ja kaudsed maksud
Kui toode on ette nähtud ekspordiriigis tarbimiseks, kohandatakse normaalväärtust samasuguse toote või selles füüsiliselt sisalduvate materjalide eest tasutavate impordimaksude või kaudsete maksude ulatuses, ning kui toode eksporditakse ühendusse, kõnealuseid makse sisse ei nõuta või need tagastatakse.
[…]
k)
Muud tegurid
Kohandada võib ka punktides a-j nimetamata tegurite erinevusi, kui on ilmnenud, et need mõjutavad käesoleva lõikega nõutavat hinna võrreldavust, ning eelkõige juhul, kui kliendid maksavad selliste tegurite erinevuse tõttu siseturul erinevaid hindu.”
Algmääruse artikli 11 lõike 3 esimene lõik ja lõige 9 sätestavad:
„3.   Kui see on põhjendatud, võib meetmete jätkuva rakendamise vajaduse samuti läbi vaadata kas komisjoni algatusel või liikmesriigi taotlusel või, kui lõpliku meetme kehtestamisest on möödunud kohane aeg, milleks on vähemalt üks aasta, siis eksportija, importija või ühenduse tootjate taotluse põhjal, mis sisaldab piisavalt teavet, tõendamaks vahepealse läbivaatamise vajadust.
[…]
9.   Kui asjaolud ei ole muutunud, rakendab komisjon kõikides käesoleva artikli kohaselt läbiviidavates läbivaatamise või tagasimaksmise uurimistes sama metoodikat nagu tollimaksu kehtestamise põhjustanud uurimises, võttes nõuetekohaselt arvesse artiklit 2, eriti selle lõikeid 11 ja 12, ning artiklit 17.”
Vaidluse taust ja vaidlusalune määrus
Vaidluse faktilise raamistiku olulised asjaolud on esitatud vaidlustatud määruse punktides 4–6 ja 16 järgmiselt:
„4
Euroopa Ühenduste Komisjon võttis 11. aprillil 2005 vastu määruse (EÜ) nr 552/2005, millega kehtestatakse [ajutine dumpinguvastane tollimaks] teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate magneesiumoksiidtelliste impordi suhtes (
ELT L 93, lk 6
), millega muu hulgas kehtestati 66,1% suurune ajutine dumpinguvastane tollimaks, mida kohaldatakse [Dashiqiao] poolt toodetavate teatavate magneesiumoksiidtelliste impordi suhtes Euroopa Ühendusse.
Nõukogu 6. oktoobri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1659/2005 teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit magneesiumoksiidtelliste impordi suhtes lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise ja ajutise tollimaksu lõpliku sissenõudmise kohta (
ELT L 267, lk 1
) kehtestas Euroopa Liidu Nõukogu muu hulgas 27,7% suuruse lõpliku dumpinguvastase tollimaksu, mida kohaldatakse teatavate [Dashiqiao] poolt toodetavate magneesiumoksiidtelliste impordi suhtes Euroopa Ühendusse.
[Dashiqiao] taotlusel viidi algmääruse artikli 11 lõike 3 […] alusel läbi määruse nr 1659/2005 vahepealne läbivaatamine. Selle läbivaatamise lõppedes võttis nõukogu vastu vaidlusaluse määruse, millega teatavate [Dashiqiao] poolt toodetavate magneesiumoksiidtelliste impordi suhtes kohaldatava dumpinguvastase tollimaksu määra vähendati 14,4%‑ni.
[…]
Lõpuks, vaidlusaluse määruse põhjendustes 29–32, mis on esitatud punktis 4 „Võrdlus”, on märgitud järgmist:
„(29)
Keskmist normaalväärtust ja keskmist ekspordihinda võrreldi iga vaatlusaluse toote liigi puhul tehasehindade tasandil, samal kaubandustasandil ja samal kaudse maksustamise tasandil. Normaalväärtuse ja ekspordihinna õiglase võrdluse tagamiseks võeti vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 10 arvesse tegurite erinevusi, mis väidetavalt ja tõendatult mõjutavad hindu ja nende võrreldavust. Sellest tulenevalt kohandati vajaduse korral ja põhjendatud juhtudel transpordi-, kindlustus-, käitlemis-, laadimis- ja krediidikulusid ning tegelikke tasutud dumpinguvastaseid tollimakse.
(30)
Uurimise käigus selgus, et eksportmüügi eest tasutud käibemaksu ei tagastatud (isegi mitte osaliselt, nagu oli tehtud esialgses uurimises). [Dashiqiaole] algmääruse artikli 20 […] kohaselt avalikustatud teabes on seepärast märgitud, et nii ekspordihind kui ka normaalväärtus arvutatakse vastavalt makstud või makstavale käibemaksule. [Dashiqiao] väidab, et kõnealune lähenemisviis ei ole seaduslik. Selle väite kohta võib märkida järgmist.
(31)
Seoses väitega, et esialgses uurimises kasutati muud metoodikat (s.o käibemaks arvati maha nii normaalväärtusest kui ka ekspordihinnast), tuleb märkida, et läbivaatamise uurimisperioodil ja esialgse uurimise ajal ei kehtinud samad tingimused. Kui esialgse uurimise ajal käibemaks osaliselt tagastati (nagu on märgitud eespool), millest tulenevalt oli vaja kohandamist vastavalt [algmääruse] artikli 2 lõikele 10, siis läbivaatamise uurimisperioodil eksportmüügilt makstud käibemaksu ei tagastatud. Seepärast ei olnud vaja ei ekspordihinda ega ka normaalväärtust käibemaksu suhtes kohandada. Isegi kui seda saaks pidada meetodi muutmiseks, [oleks] see õigustatud vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 9, sest tingimused on muutunud.
(32)
[Dashiqiao] märkis veel, et käesolevas läbivaatamises kasutatud meetod suurendaks kunstlikult dumpingumarginaali. Kõnealuse väitega ei saa nõustuda. Kasutatud meetod on neutraalne. Sellel on samasugune mõju nagu siis, kui äriühing müüb ühendusse teatavaid tooteid või teeb ühendusega teatavaid tehinguid ekspordihinnaga, mis ei ole dumpinguhind. Teisisõnu, isegi kui käibemaksu lisamine võrrandi mõlemale poolele suurendab kahe näitaja erinevust, oleks dumpinguta müügihinna puhul tulemus samasugune.””
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
Oma hagi toetuseks Üldkohtus esitas Dashiqiao kaks väidet, mis käsitlevad vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 10 ning artikli 11 lõike 9 rikkumist.
Kuna ei nõustutud kummagagi kahest väitest, mis Dashiqiao hagi toetuseks esitas, jättis Üldkohus hagi tervikuna rahuldamata.
Poolte nõuded
Dashiqiao palub oma apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul:
—
tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja teha asjas ise lõplik otsus;
—
rahuldada esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ja sellest tulenevalt tühistada dumpinguvastane tollimaks, mis kehtestati talle vaidlusaluse määrusega, kuna see maks ületab seda maksu, mida oleks kohaldatud siis, kui see oleks määratud esialgse uurimise käigus kohaldatud meetodi alusel, et võtta arvesse Hiina ekspordikäibemaksu tagastamata jätmist vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 10;
—
mõista mõlema kohtuastme kohtukulud välja nõukogult.
Nõukogu palub Euroopa Kohtul:
—
esimese võimalusena jätta apellatsioonkaebus rahuldamata;
—
teise võimalusena saata asi tagasi Üldkohtusse,
—
kolmanda võimalusena jätta hagi rahuldamata, ja
—
mõista kohtukulud välja Dashiqiaolt.
Komisjon palub jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Dashiqiaolt.
Apellatsioonkaebus
Oma apellatsioonkaebuse toetuseks, mis on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse peale, niivõrd kui sellega lükatakse tagasi tema hagi teine väide, mis käsitleb algmääruse artikli 11 lõike 9 rikkumist, esitab Dashiqiao kolm väidet.
Kaks esimest väidet
Poolte argumendid
Esimeses väites leiab Dashiqiao, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta keeldus lahendamast küsimust, millist ekspordihindade ja normaalväärtuse võrdlusmeetodit kohaldati esialgses uurimises, ega saanud seega õiguspäraselt järeldada, et läbivaatamise käigus „meetodi muutmist” algmääruse artikli 11 lõike 9 tähenduses ei esinenud. Sellega seoses väidab ta, et üksnes asjaolude muutumine lubaks institutsioonidel kasutada esialgse uurimisega võrreldes erinevat meetodit.
Dashiqiao rõhutab, et Üldkohus ajas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 57 segamini „kohandamise meetodi” muutmise „võrdlusmeetodi” muutmisega. Ta väidab, et vaidlust ei ole selle üle, et tema impordile pärast läbivaatamismenetlust kohaldatav dumpinguvastane tollimaks oleks olnud väiksem, kui institutsioonid oleksid selle menetluse käigus kohaldanud sama ekspordihinna ja normaalväärtuse võrdluse meetodit nagu esialgses uurimises.
Oma teises väites leiab Dashiqiao, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta järeldas, et institutsioonid ei pea enam kohaldama ekspordihindade ja normaalväärtuse võrdlusmeetodit, mida kohaldati esialgse uurimise käigus, kui see viib kohanduseni, mis ei ole lubatud algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis b. Dashiqiao väitel ajas Üldkohus segi mõisted „kohandamine” ja „võrdlusmeetod”. Piisab sellest, et esialgse uurimise käigus kohaldatud ekspordihinna ja normaalväärtuse võrdlusmeetod on kooskõlas selle artikli 2 lõikega 10, et institutsioonid oleksid kohustatud seda kasutama sama määruse artikli 11 lõike 9 kohaselt ka läbivaatamismenetluses. Siiski leiab Dashiqiao, et institutsioonid ei kohaldanud kohandamist kõnealuse artikli 2 lõike 10 tähenduses, kuivõrd kasutatud võrdlusmeetod põhines ilma käibemaksuta normaalväärtusel, mille suhtes sellist kohandamist ei ole ette nähtud.
Dashiqiao väidab, et „käibemaksu [sissearvamisel]” põhinev võrdlusmeetod, mida kasutati läbivaatamisel, ei võimalda ekspordihinna ja normaalväärtuse võrdluses arvestada ekspordikäibemaksu mõju. „Käibemaksuta” alusel põhinev võrdlusmeetod on see, mis oleks neutraalne. Lisaks vaidleb ta vastu nimetatud artikli 2 lõike 10 punkti b kohaldamisele jaemüügi staadiumis rakendatava kaudse maksu suhtes, mis on aluseks normaalväärtuse määratlemisel. Sellega seoses lisab ta, et käibemaksuta normaalväärtuse kasutamine ei ole vastolus algmääruse artikliga 2. Järelikult otsustas Üldkohus valesti, et ainus võrdlusmeetod, mis oleks olnud kooskõlas selle artikliga 2, oli algmääruse artikli 2 lõike 10 punktist b tuleneval kohandamisel põhinev meetod.
Nõukogu ja komisjon vaidlustavad nii nende väidete vastuvõetavuse kui põhjendatuse ning paluvad need tagasi lükata.
Euroopa Kohtu hinnang
Algmääruse artikli 11 lõike 9 sõnastuse kohaselt rakendab komisjon, kui asjaolud ei ole muutunud, kõikides selle artikli tähenduses läbiviidavates läbivaatamise uurimistes sama meetodit nagu kõnealuse dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise põhjustanud esialgses uurimises, võttes eelkõige arvesse sama määruse artikli 2 sätteid.
Tuleb mainida, et erandit, mille puhul on institutsioonidel lubatud läbivaatamismenetluses rakendada esialgse uurimisega võrreldes erinevat meetodit, kui asjaolud on muutunud, tuleb tõlgendada kitsalt, sest üldreeglist tehtud erandit või kõrvalekaldumist tuleb tõlgendada kitsendavalt (vt 29. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑82/10: komisjon
vs.
Iirimaa, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellega seoses on oluline rõhutada, et tõendamiskoormis lasub institutsioonidel, kes peavad tõendama asjaolude muutumist, et kohaldada läbivaatamise uurimises erinevat meetodit kui see, mida kasutati esialgses uurimises.
Siiski, mis puutub algmääruse artikli 11 lõike 9 tähenduses sellise asjaolude muutumise erandi olemusse, tuleb tõdeda, et kitsalt tõlgendamine ei luba institutsioonidel tõlgendada ja kohaldada seda sätet viisil, mis ei ole kooskõlas selle sõnastuse ja eesmärgiga (vt selle kohta 19. juuli 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑337/09 P, punkt 93). Sellega seoses tuleb mainida, et nimetatud säte näeb konkreetselt ette, et kohaldatav meetod peab olema kooskõlas algmääruse artikli 2 sätetega.
Käesoleval juhul tuleneb vaidlustatud kohtuotsuse punktist 55, et esialgses uurimises kohandati ekspordihinda algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti b tähenduses ja sellist kohandamist ei toimunud läbivaatamismenetluse raames põhjendusel, et selles sättes ette nähtud tingimused ei olnud täidetud. Sama otsuse punkti 56 kohaselt ei kujuta see erinevus endast „meetodi muutumist” selle määruse artikli 11 lõike 9 tähenduses.
Dashiqiao väidab sisuliselt, et keeldudes lahendamast küsimust, millist ekspordihindade ja normaalväärtuse võrdlusmeetodit kohaldati esialgses uurimises, ei saanud Üldkohus õiguspäraselt järeldada, et läbivaatamise käigus „meetoodi muutmist” algmääruse artikli 11 lõike 9 tähenduses ei esinenud.
Samas vastas Üldkohus küsimusele läbivaatamise uurimise ja esialgse uurimise käigus kohaldatud ekspordihinna ja normaalväärtuse võrdlusmeetodi kohta oma vastuses esimesele hagis esitatud väitele, mis käsitles algmääruse artikli 2 lõike 10 rikkumist; seda vastust Dashiqiao käesoleva apellatsioonkaebuse raames vaidlustanud ei ole. Nimelt märkis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 37, et vaidlusalusest määrusest tuleneb, et nõukogu leidis, et erinevalt esialgse uurimise ajal valitsenud olukorrast ei olnud läbivaatamismenetluse ajal täidetud tingimused normaalväärtuse ja/või ekspordihinna kohandamiseks algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti b alusel, nii et seda sätet ei saanud kohaldada.
Lisaks täpsustas Üldkohus vaidlustatud määruse punktides 35 ja 38 esiteks, et esialgse uurimise käigus kohaldati normaalväärtust ja ekspordihinda vastavalt nimetatud määruse artikli 2 lõike 10 punktile b, võttes arvesse makstud või maksmisele kuuluvat käibemaksu, ja teiseks, et läbivaatamisel kasutatud meetod koosnes normaalväärtuse ja ekspordihinna võrdlusest „käibemaksu sissearvamise” alusel üksnes nimetatud määruse artikli 2 lõike 10 esimeses ja teise lauses sätestatud üldsätte põhjal.
Seega tuleb esimene väide kui põhjendamatu faktilise aluse puudumise tõttu tagasi lükata.
Seoses apellatsioonkaebuse teise väitega tuleb mainida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 56 leidis Üldkohus, et Dashiqiao vaidlustatud nõukogu erinev lähenemisviis ei tulene „meetodi muutmisest” algmääruse artikli 11 lõike 9 tähenduses. Sama otsuse punktis 57 asus Üldkohus seisukohale, et mõisted „meetod” ja „kohandamine” ei ole ühtivad ja et asjaolusid arvestades ei saa ainuüksi õigustamatust kohandamisest loobumist pidada meetodi muutmiseks selle sätte tähenduses.
Üldkohus leidis samuti selles punktis, et nendel asjaoludel ei olnud algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti b tingimused enam täidetud. Lisaks leidis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 58, et sama määruse artikli 11 lõige 9 näeb ette, et kohaldatav meetod peab olema kooskõlas selle määruse artikli 2 sätetega ja et kui läbivaatamise etapis peaks selguma, et esialgse uurimise ajal rakendatud meetodi kasutamine ei olnud kooskõlas algmääruse artikli 2 lõike 10 punktiga b, ei tohi institutsioonid seda meetodit enam rakendada.
Samas otsustas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 59 õigesti, et kuivõrd algmääruse artikli 11 lõige 9 nõuab sõnaselgelt, et läbivaatamise ajal rakendatud meetod järgiks algmääruse artikli 2 nõudeid, ei saa sellise läbivaatamise tulemuseks olla kohandamine, mis ei ole lubatud eelkõige selle määruse artikli 2 lõike 10 punktiga b.
Seoses sellega leidis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 60 samuti, et neil asjaoludel ei olnud vaja lahendada küsimust, kas käesolevas asjas oli esialgse menetluse ajal kasutatud meetod algmääruse artikli 2 lõike 10 punktiga b kooskõlas, kuivõrd läbivaatamise käigus ei olnud selline kohaldamine selle sättega kooskõlas, sest kehtestatud tingimused ei olnud täidetud.
Nimelt ei olnud läbivaatamise ajal enam vajalik normaalväärtuse ja ekspordihinna vahelise sümmeetria taastamine, mis on algmääruse artikli 2 lõikes 10 sätestatud kohandamise eesmärk, kuivõrd asümmeetria, mille tekitas nimelt ekspordikäibemaksu osaline tagastamine, mis oli esialgses uurimises kohandamise põhjuseks, oli ära langenud.
Seetõttu on Dashiqiao väide – mille kohaselt Üldkohus rikkus õigusnormi leides, et ainus läbivaatusel kohaldatav võrdlusmeetod, mis on kooskõlas algmääruse artikliga 2, on selline, mis seisneb selle artikli lõike 10 punkti b alusel tehtud kohandamises – tulemusetu, et lükata ümber Üldkohtu pelk tõdemus, mille kohaselt ükski kohandus polnud iseenesest vajalik.
Arvestades eespool esitatud kaalutlusi, tuleb kaks esimest apellatsioonkaebuse väidet põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Kolmas väide
Poolte argumendid
Dashiqiao vaidleb vastu Üldkohtu järeldusele, mis on toodud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 62 ning mille kohaselt on nõukogu tõendanud, et asjaolud olid kahe uurimise vahel muutunud ja et see muutus õigustas esialgses uurimises rakendatud kohandamisest loobumist. Ta leiab, et see järeldus on ilmselgelt vale, niivõrd kui nõukogu viidatud asjaolude muutumine, mis on kokku võetud sama otsuse punktis 63, ei võimalda mingilgi moel järeldada, et see erinevus muutis esialgses uurimises kasutatud meetodi kohaldamise võimatuks. Nimelt väidab Dashiqiao, nagu ta mainis ka oma esimese väite toetuseks esitatud argumentatsioonis, et selle asjaolu ainuke tagajärg, et Hiina tegelikult nõutav ekspordikäibemaks oli esialgse uurimise ja läbivaatamismenetluse vahel muutunud 4%‑lt 17%‑le, on see, et kohaldades artikli 2 lõike 10 punkti k kohandataks ekspordihinda 4% asemel 17%. Erinevust käibemaksu tagastuse määrades oleks seega saanud täielikult arvestada esialgses uurimises kasutatud võrdlusmeetodit kasutades. Lisaks leiab ta, et selline lähenemisviis ei ole kooskõlas nõudega, et asjaolude muutumisega seotud erandit, mis on nimetatud kõnealuse otsuse punktis 54, tuleb tõlgendada kitsalt.
Nõukogu väidab, et kolmas väide on nii tulemusetu, vastuvõetamatu kui põhjendamata. Komisjon leiab, et see väide on tulemusetu ja põhjendamata.
Euroopa Kohtu hinnang
Tuleb märkida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 62 on Üldkohus asunud seisukohale, et igal juhul, isegi kui oletada, et nõukogu kasutas läbivaatamise menetluse käigus muud võrdlusmeetodit kui esialgse uurimise käigus rakendatud meetod, tõendas see institutsioon, et esiteks, võrreldes esialgse uurimisega, olid läbivaatamismenetluses asjaolud muutunud, ja teiseks, et see muutus õigustas kõnealusest kohandamisest loobumist. Üldkohus märkis kõnealuse otsuse punktis 63 ise, et kui esialgse uurimise ajal tagastati osaliselt asjaomaste toodete eksportmüügilt makstud Hiina käibemaks, samas kui omamaiselt müügilt nõuti see käibemaks sisse täies ulatuses, siis olukord ei olnud enam selline läbivaatamismenetlusega hõlmatud ajavahemikul, kuna asjaolud olid algmääruse artikli 11 lõike 9 tähenduses muutnud.
Üldkohus võib ilma õigusnormi rikkumata oma otsuse punktis 64 sellest sedastusest järeldada, et arvestades seda asjaolude muutumist oli nõukogul õigus läbivaatamismenetluses loobuda normaalväärtuse ja ekspordihinna kohandamisest, kuna tal oli võimalik teha õiglane võrdlus selle väärtuse ja hinna vahel, võttes aluseks „käibemaksu sissearvamise”.
Nimelt piisab märkimisest, et kohandamine, mille institutsioonid tegid esialgses menetluses, oli eesmärgiga võtta arvesse Hiina ekspordikäibemaksu osalist tagastamist, mis põhjustas asümmeetria normaalväärtuse ja ekspordihinna vahel, millele Dashiqiao vastu ei vaidle.
Kuid, nagu on märgitud ka käesoleva otsuse punktis 28, ei olnud tegelikult kasutatud kohandamismeetodist sõltumata alates sellest hetkest, mil esialgses menetluses asümmeetria põhjustanud asjaolu, nimelt ekspordikäibemaksu osaline tagastamine, oli ära langenud, mingi kohandamine enam vajalik.
Seega, kuivõrd kohandamist õigustavad asjaolud olid muutunud, on Üldkohus põhiasjaoluna tuvastanud õigesti, et küsimus polnud mitte meetodi muutmises, vaid selles, et kohandamise tingimused ei olnud täidetud, ja täiendavalt, et isegi kui meetodit oleks muudetud, oleks see olnud asjaolude muutumise tõttu õigustatud.
Kuna ei saa nõustuda ühegagi kolmest väitest, mis Dashiqiao apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitas, tuleb apellatsioonkaebus rahuldamata jätta.
Kohtukulud
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna nõukogu on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Dashiqiao on vaidluse kaotanud, tuleb apellatsioonimenetluse kulud välja mõista Dashiqiaolt. Vastavalt nimetatud kodukorra artikli 140 lõikele 1, mida nimetatud 184 lõike 1 kohaselt samuti apellatsioonimenetlusele kohaldatakse, tuleb otsustada, et komisjoni kohtukulud jäävad tema enda kanda.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2.
Mõista käesoleva kohtumenetlusega seotud kulud välja äriühingult Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd.

3.
Jätta Euroopa Komisjoni kohtukuld tema enda kanda.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.