CELEX: 62011CJ0595
Kaubanduspoliitika
Määrus (EÜ) nr 1470/2001
Määrus (EÜ) nr 1205/2007
Ühine tollitariifistik
Tariifne klassifitseerimine
Kombineeritud nomenklatuur
Lõplik dumpinguvastane tollimaks kompaktluminofoorlampide impordi suhtes
Lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kohaldamine dumpinguvastases määruses viidatud tariifi alamrubriiki klassifitseeritud toodete suhtes
Vaatlusalune toode
Kohaldamisala

Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada nõukogu 16. juuli 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1470/2001, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (
EÜT L 195, lk 8
; ELT eriväljaanne 11/38, lk 43), muudetud nõukogu 1. septembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1322/2006 (
ELT L 244, lk 1
) (edaspidi „määrus nr 1470/2001), ja nõukogu 15. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1205/2007, millega kehtestatakse määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 11 lõike 2 kohase aegumise läbivaatamise järel Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes dumpinguvastane tollimaks ning laiendatakse seda tollimaksu samale tootele, mis on saadetud Vietnami Sotsialistlikust Vabariigist, Pakistani Islamivabariigist ja Filipiini Vabariigist (
ELT L 272, lk 1
; edaspidi koos määrusega nr 1470/2001 „CFL-määrused”).
Taotlus esitati Steinel Vertrieb GmbH (edaspidi „Steinel Vertrieb”) ja Hauptzollamt Bielefeldi (edaspidi „Hauptzollamt”) vahelises kohtuvaidluses selle üle, millisesse tariifirubriiki kombineeritud nomenklatuuris (edaspidi „KN”) – mis asub nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (
EÜT L 256, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382), muudetud nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 254/2000 (
EÜT L 28, lk 16
; ELT eriväljaanne 02/09, lk 357), I lisas – tuleb klassifitseerida Steinel Vertriebi imporditud vaidlusalused tooted, et need saaks lasta vabasse ringlusse.
Õiguslik raamistik
Algmäärus
Euroopa Liidu dumpinguvastaste meetmete kohaldamist puudutavad normid sisalduvad nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määruses (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (
EÜT L 56, lk 1
; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45), muudetud nõukogu 21. detsembri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 2117/2005 (
ELT L 340, lk 17
; ELT eriväljaanne 11/10, lk 150; edaspidi „algmäärus”).
Algmääruse artikli 1 lõiked 1, 2 ja 4 sätestavad:
„1.   Dumpinguvastast tollimaksu võib kohaldada dumpingtoote suhtes, mille vabasse ringlusse lubamine [liidus] tekitab kahju.
2.   Toodet käsitatakse dumpingtootena, kui selle hind [liitu] eksportimisel on väiksem kui tavapärase kaubandustegevuse käigus ekspordiriigi kindlaksmääratud samasuguse toote võrreldav hind.
[...]
4.   Käesolevas määruses tähendab mõiste „samasugune toode” toodet, mis on vaatlusaluse tootega identne, see tähendab täiesti sarnane, või sellise toote puudumisel muud toodet, mis ei ole vaatlusaluse tootega küll täiesti sarnane, kuid on omadustelt väga sarnane.”
Algmääruse artikli 9 „Lõpetamine ilma meetmeid võtmata; lõplike tollimaksude kehtestamine” lõige 4 näeb ette:
„Kui faktide põhjal tehakse lõplikult kindlaks dumpingu ja sellest tuleneva kahju esinemine ning kui ühenduse huvid nõuavad sekkumist vastavalt artiklile 21, kehtestab nõukogu komisjoni poolt pärast nõuandekomiteega konsulteerimist esitatud ettepaneku põhjal lihthäälteenamusega lõpliku dumpinguvastase tollimaksu. […]”
Määruse artikli 11, mis käsitleb läbivaatamise menetlust, lõiked 2–4 näevad ette:
„2.   Lõplik dumpinguvastane meede aegub viie aasta möödudes selle kehtestamisest või viie aasta möödudes viimase läbivaatamise lõpetamise kuupäevast, mis hõlmas nii dumpingut kui ka kahju, kui läbivaatamisel ei otsustata, et selle kehtivuse lõppemisega võib tõenäoliselt kaasneda dumpingu või kahju jätkumine või kordumine. Aegumise läbivaatamine algatatakse komisjoni või ühenduse tootjate poolt või nende nimel tehtud taotluse põhjal ning meede jääb jõusse läbivaatamise tulemuste selgumiseni.
[…]
3.   Kui see on põhjendatud, võib meetmete jätkuva rakendamise vajaduse samuti läbi vaadata kas komisjoni algatusel või liikmesriigi taotlusel või, kui lõpliku meetme kehtestamisest on möödunud kohane aeg, milleks on vähemalt üks aasta, siis eksportija, importija või [liidu] tootjate taotluse põhjal, mis sisaldab piisavalt teavet, tõendamaks vahepealse läbivaatamise vajadust.
Vahepealne läbivaatamine algatatakse, kui taotlus sisaldab piisavalt tõendeid selle kohta, et meetme jätkuv rakendamine ei ole enam vajalik, et korvata dumpingut, ja/või selle kohta, et meetme kõrvaldamisel või muutmisel kahju tõenäoliselt ei jätku või ei kordu või et olemasolevast meetmest ei piisa või enam ei piisa kahju tekitava dumpingu korvamiseks.
Käesoleva lõike alusel uurimist läbi viies võib komisjon muu hulgas kaaluda, kas dumpingu ja kahju asjaolud on oluliselt muutunud või kas olemasolevad meetmed toovad soovitud tulemusi artikli 3 alusel varem kindlaks tehtud kahju kõrvaldamisel. Selles suhtes võetakse lõpliku otsuse tegemisel arvesse kõiki asjakohaseid ja nõuetekohaselt dokumenteeritud tõendeid.
4.   Läbivaatamine viiakse läbi ka selleks, et määrata kindlaks nende kõnealuse ekspordiriigi uute eksportijate individuaalsed dumpingumarginaalid, kes ei ole toodet eksportinud meetmete aluseks oleva uurimisperioodi jooksul.
Läbivaatamine algatatakse, kui uus eksportija või tootja suudab tõendada, et ta ei ole seotud ekspordiriigi eksportijate ega tootjatega, kelle toodete suhtes kohaldatakse dumpinguvastaseid meetmeid, ning et ta on tegelikult eksportinud [liitu] pärast eespool nimetatud uurimisperioodi, või kui ta suudab tõendada, et tal on tühistamatu lepinguga võetud kohustus märkimisväärse koguse eksportimiseks [liitu].
[...]”.
Nimetatud määruse artikli 13 „Kõrvalehoidmine” lõige 1 sätestab:
„Käesoleva määruse alusel kehtestatud dumpinguvastaseid tollimakse võib laiendada kolmandatest riikidest pärineva samasuguse toote või sellega võrreldes väheseid muudatusi sisaldava toote impordile või vähesel määral muudetud samasuguse toote impordile riigist, kus meetmeid kohaldatakse, või selle toote osade impordile, kui esineb kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine. Kui toimub kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine, võib dumpinguvastaseid tollimakse, mis ei ületa artikli 9 lõike 5 kohaselt kehtestatud tasakaalustavat jääktollimaksu, laiendada neid meetmeid kohaldava riigi äriühingutelt pärinevale impordile, mille toodete suhtes kohaldatakse individuaalseid tollimaksumäärasid. Kõrvalehoidmiseks loetakse kolmandate riikide ja [liidu] või riigi, kus meetmeid kohaldatakse, üksikute äriühingute ja [liidu] vahelise kaubandusstruktuuri muutust, mis tuleneb tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise, ja kui on tõendeid kahju kohta või selle kohta, et tollimaksu parandav mõju on samasuguse toote hindade ja/või koguste tõttu ohustatud ning et dumping esineb seoses samasuguste või sarnaste toodete puhul varem kindlaksmääratud normaalväärtustega, vajadusel artikli 2 sätete kohaselt.
[...]”.
Määruse artikli 14 lõige 1 sätestab:
„Ajutised või lõplikud dumpinguvastased tollimaksud kehtestatakse määrusega ja neid nõuavad sisse liikmesriigid sellises vormis ja ulatuses ning nende kriteeriumide alusel, nagu seal sätestatud on. Selliseid tollimakse nõutakse sisse muudest impordi suhtes kehtivatest tollimaksudest, maksudest ja tasudest sõltumatult. [...]”
CFL-määrused
Komisjon kehtestas oma 7. veebruari 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 255/2001, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes ajutine dumpinguvastane tollimaks (
EÜT L 38, lk 8
), ajutise dumpinguvastase tollimaksu seda tüüpi toodetele, mis kuuluvad CN-koodi ex8539 31 90 alla. Seejärel kehtestati nende toodete suhtes määrusega nr 1470/2001 lõplik dumpinguvastane tollimaks. Viimati nimetatud määrus kehtis kuni 18. oktoobrini 2008.
Määruse nr 1470/2001 artikli 1 lõige 1 sätestas:
„CN-koodi ex8539 31 90 (kuni 10. septembrini 2004 TARICi kood 8539 31 90*91 ja alates 11. septembrist 2004 TARICi kood 8539 31 90*95) alla kuuluvate Hiina Rahvavabariigist pärit vahelduvvoolul töötavate (sh nende kompaktluminofoorlampide, mis töötavad nii vahelduv- kui alalisvoolul) sisseehitatud elektronliiteseadisega ja ühe- või mitmekordselt painutatud lahendustoruga kompaktluminofoorlampide, mille kõik valguselemendid ja elektroonilised komponendid on kinnitatud lambi sokli külge või ühendatud lambi soklisse, impordi suhtes kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks.”
Kui meetmete aegumine oli vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 2 läbi vaadatud, jäeti määruse nr 1205/2007 alusel kehtima määrusega nr 1470/2001 kehtestatud meetmed ja laiendati neid nõukogu 6. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 866/2005, millega laiendatakse määrusega (EÜ) nr 1470/2001 kehtestatud Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Vietnami Sotsialistlikust Vabariigist, Pakistani Islamivabariigist ja Filipiini Vabariigist lähetatud sama toote impordi suhtes (
ELT L 145, lk 1
), vastuvõtmise järgselt ka teistest riikidest pärit impordile.
Määruse nr 1205/2007 artikli 1 lõige 1 nägi ette:
„Käesolevaga kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks imporditavatele CN-koodi ex8539 31 90 (TARICi kood 8539 31 90 95) alla kuuluvatele Hiina Rahvavabariigist pärit vahelduvvoolul töötavatele (sh nii vahelduv- kui alalisvoolul töötavatele) sisseehitatud elektronliiteseadisega ja ühe- või mitmekordselt painutatud lahendustoruga kompaktluminofoorlampidele, mille kõik valguselemendid ja elektroonilised komponendid on kinnitatud lambi sokli külge või ühendatud lambi soklisse.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Steinel Vertrieb arendas välja vastava kontrolltarkvaraga varustatud valgussensori. Selle põhjal töötas ta välja ja lasi patentida seadme (edaspidi „hämaralüliti”), mis oli mõeldud lampidele ning pidi võimaldama nende automaatset sisse- ja väljalülitamist loomulikust valgusest lähtudes, ilma et neid funktsioone mõjutaks lambi enese toodetud valgus.
Steinel Vertrieb importis 2007. ja 2008. aastal Hiinast energiasäästlikke lampe Sensor Light Plus võimsusega 11, 15 ja 18 vatti ning deklareeris need vabasse ringlusse lubamiseks tollimaksuvabalt KN-i alamrubriiki 8539 39 00. Eelotsusetaotlusest selgub, et Sensor Light Plusi toodete puhul on tegemist vahelduvvoolul töötavate luminofoorlampidega, mis koosnevad kaitseklaasi all asuvast spiraalikujulisest termokatoodiga fluorestsentstorust ja lambi soklist, milles asub liiteseadis ning Steinel Vertriebi väljatöötatud ja patenditud hämaralüliti.
Hauptzollamt asus läbiviidud kontrolli tulemusena seisukohale, et Steinel Vertriebi imporditud energiasäästlikud lambid tuleb klassifitseerida KN-i alamrubriiki 8539 31 90 ning et nende import kuulub seetõttu maksustamisele dumpinguvastase tollimaksuga vastavalt CFL-määrustele. Sellest tulenevalt määras Hauptzollamt 2010. aasta 31. märtsi, 17. mai, 13. juuli ja 30. augusti maksuotsustega Steinel Vertriebile dumpinguvastase tollimaksu kogusummas 485240,07 eurot.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et Steinel Vertrieb väitis, et ajal, mil määrusega nr 255/2001 kehtestati ajutine dumpinguvastane tollimaks, tootsid hämaralülitiga varustatud luminofoorlampe liidus üksnes Steinel Vertrieb ja Osram GmbH (edaspidi „Osram”), ning et Hauptzollamt ei ole seda väidet vaidlustanud. Hiinas toodeti tol ajal vaid hämaralülitita luminofoorlampe.
Hauptzollamt väidab, et Steinel Vertriebi imporditud kompaktluminofoorlambid tuleb klassifitseerida KN-i alamrubriiki 8539 31 90, kuna tegemist on vahelduvvoolul töötavate kompaktluminofoorlampidega. Sellest tulenevalt peaksid need tooted olema CFL-määrustes ette nähtud dumpinguvastase tollimaksuga maksustatavad.
Neil asjaoludel otsustas Finanzgericht Düsseldorf kohtuasjas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [CFL-määruseid] tuleb tõlgendada nii, et need hõlmavad ka Steinel Vertriebi imporditud ja [eelotsusetaotluses] täpsemalt kirjeldatud hämaralülitiga kompaktluminofoorlampe?”
Eelotsuse küsimus
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub sisuliselt selgitada, kas asjaolu, et Steinel Vertriebi imporditud hämaralülitiga kompaktluminofoorlambid kuuluvad CN-koodi ex8539 31 90 alla, tähendab, et need on CFL-määrustes ette nähtud dumpinguvastase tollimaksuga maksustatavad.
Poolte argumendid
Steinel Vertrieb väidab sisuliselt, et kui dumpinguvastane tollimaks 2001. aastal kehtestati, ei valmistatud vaidlusaluseid tooteid Hiinas. Ülemaailmsel tasandil lasid vaid Steinel Vertrieb ja Osram hämaralülitiga varustatud valgustite tootmise patentida. Ta rõhutab asjaolu, et nii CFL-määruste mõttest kui ka eesmärgist tuleneb, et need viitavad vaid lihtsatele säästulampidele. Põhikohtuasjas käsitletavad tooted on aga kõrgekvaliteedilised ja eksklusiivsed tooted, mis ei tekita Euroopa tootjatele kahju, kuna vaid Osram toodab võrreldavaid tooteid. Neid tooteid iseloomustavad detektortehnoloogia ja hämaralüliti on patenditud ning Hiinas ega liidus ei ole identseid tooteid. Seetõttu ei ole sekkumine liidu huvides vajalik.
Steinel Vertriebi sõnul ei taotletud algmääruse artikli 11 lõike 3 alusel meetme vahepealset läbivaatamist, kuna põhikohtuasjas käsitletavaid tooteid on aastate jooksul klassifitseeritud KN-i alamrubriiki 8539 39 00, ilma et siseriiklikud ametiasutused oleks sellele vastu vaielnud.
Komisjoni arvates peab Euroopa Kohus võtma arvesse faktilise raamistiku sellisena, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on selle määratlenud. See kohus aga otsustas, et Steinel Vertriebi imporditud kompaktluminofoorlambid tuleb klassifitseerida KN-i alamrubriiki 8539 31 90 ning et seetõttu jäävad need CFL-määruste kohaldamisalasse.
Komisjon leiab, et CFL-määruste sõnastus on selge ja järelikult võimaldab see vaid ühte tõlgendust. Ta jätab kõrvale selle normi teleoloogilise tõlgenduse, kuna tema arvates ei ole sellesuunaline analüüs dumpinguvastase määruse kohaldamisala kindlakstegemiseks asjakohane. Kui tolliasutused peaksid juhtumipõhiselt kindlaks tegema, kas see, et niisugune toode jääb dumpinguvastase määruse kohaldamisalasse, on selle määruse eesmärgi ja mõttega kooskõlas, ei oleks liikmesriikide tolliasutused tema hinnangul enam suutelised oma ülesandeid täitma. See kohustus oleks vastuolus tolli tööle esitatavate nõuetega.
Lisaks leiab komisjon, eelotsusetaotluse esitanud kohtu faktiline tõdemus, et vaidlusaluseid kompaktluminofoorlampe toodeti ajutise dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise ajal mitte Hiinas, vaid ainult liidus, ei oma mingit tähtsust selle kindlakstegemisel, kas CFL-määrustega kehtestatud dumpinguvastane tollimaks on põhikohtuasjas käsitletavate kompaktluminofoorlampide suhtes kohaldatav.
Komisjon on seisukohal, et eriti niisuguste tarbekaupade puhul, mille kontsept areneb kiiresti, ei ole sugugi ebatavaline, et dumpinguvastase määruse kohaldamisala määratlemine on sedavõrd üldine, et see hõlmab ka tooted, mida selle määruse vastuvõtmise ajal veel olemas ei ole või mida ei ole veel toodetud selles riigis, kes dumpingut kasutab. Neil asjaoludel ei piirdu CFL-määruste kohaldamisala põhikohtuasja kontekstis ainult nende kompaktluminofoorlampidega, mida nende sätete jõustumise ajal Hiinas juba toodeti.
Komisjon lisab, et dumpinguvastases määruses peab selle kohaldamisala olema kindlaks määratud abstraktselt ja üldiselt, märkides tooted, mida see hõlmab, CN-koodiga või muudele omadustele viidates, kui see kood ei ole piisavalt täpne.
Euroopa Kohtu hinnang
Eelotsusetaotlusest selgub, et vaidlusalused tooted tuleb klassifitseerida KN-i alamrubriiki 8539 31 90 ning et neil toodetel on ka muud CFL-määruste artikli 1 lõikes 1 nimetatud põhiomadused.
Kõigepealt tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eristatakse ELTL artiklis 267 sätestatud menetluses selgelt siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu ülesandeid ning üksnes siseriiklik kohus, kus menetlus toimub ja kes peab lõpuks asjas otsuse tegema, saab asja eripärast lähtuvalt hinnata nii vajadust saada kohtuotsuse tegemiseks Euroopa Kohtult eelotsus kui ka Euroopa Kohtule esitatud küsimuste asjakohasust (vt 11. veebruari 2010. aasta otsus kohtuasjas
C-373/08: Hoesch Metals and Alloys, EKL 2010, lk I-951
, punkt 59).
Neil asjaoludel ei ole eelotsuse küsimuse analüüsi vaja laiendada, selle teada saamiseks, kas Steinel Vertriebi imporditud vaidlusalused tooted kuuluvad CFL-määruste kohaldamisalasse nende väidete seisukohast, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus ei viidanud, see tähendab arvestades hinnangut, mille andsid põhikohtuasjas käsitletavate toodete klassifitseerimisele KN-i tariifirubriikides siseriiklikud ametiasutused (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Hoesch Metals and Alloys, punkt 60). Seega tuleb eelotsusetaotlusest järeldada, et siseriiklik kohus ei ole Euroopa Kohtule sellekohast küsimust esitanud (vt selle kohta 2. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas
C-30/93: AC-ATEL Electronics, EKL 1994, lk I-2305
, punkt 19).
Kõigepealt tuleb meenutada, et vastavalt algmääruse artikli 14 lõikele 1 kehtestatakse dumpinguvastased tollimaksud määrusega ja neid nõuavad sisse liikmesriigid sellises vormis ja ulatuses ning nende kriteeriumide alusel, nagu määruses on sätestatud.
Nende toodete kindlaksmääramiseks, mille suhtes kehtestatakse dumpinguvastane tollimaks, kirjeldavad dumpinguvastase määruse sätted neid tooteid KN-i selle tariifi alamrubriigi alusel, kuhu need tooted kuuluvad. Samas ei ole selline viide siiski alati piisav, et võimaldada dumpinguvastases määruses osutatud tooteid täpselt kindlaks määrata, kuna alamrubriikide sõnastus ei pruugi olla piisavalt täpne. Seetõttu kirjeldab dumpinguvastase määruse sätte sõnastus maksustatavaid tooteid täiendavate eristuskriteeriumide abil. Vaid juhul, kui toode on klassifitseeritud dumpinguvastases määruses viidatud KN-i alamrubriiki ja tal on samas ka kõik vaatlusaluse toote omadused – mida peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollima – muutub see toode maksustatavaks.
Mis puutub põhikohtuasja, siis CFL-määrustega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks imporditavatele CN-koodi ex8539 31 90 alla kuuluvatele Hiina Rahvavabariigist pärit vahelduvvoolul töötavatele (sh nii vahelduv- kui alalisvoolul töötavatele) sisseehitatud elektronliiteseadisega ja ühe- või mitmekordselt painutatud lahendustoruga kompaktluminofoorlampidele, mille kõik valguselemendid ja elektroonilised komponendid on kinnitatud lambi sokli külge või ühendatud lambi soklisse; ning samuti kehtestati see samale tootele, mis on imporditud Vietnamist, Pakistanist ja Filipiinidelt.
Sellega seoses tuleb märkida, et CFL-määruste artikli 1 lõike 1 sõnastus ja eelkõige kasutatud väljend „kuuluvad CN-koodi ex8539 31 90 alla” võimaldab teha järelduse, et toote võimalik klassifitseerimine sellesse tariifirubriiki ei too automaatselt kaasa selle toote maksustamist dumpinguvastase tollimaksuga selle sätte alusel (vt analoogia alusel 24. juuni 1993. aasta otsus kohtuasjas
C-90/92: Dr. Tretter, EKL 1993, lk I-3569
, punkt 13, ja 28. märtsi 1996. aasta otsus kohtuasjas
C-99/94: Birkenbeul, EKL 1996, lk I-1791
, punkt 15).
Seda tõlgendust ei saa ümber lükata vajadus tõlgendada tollieeskirju liidus ühetaoliselt, mis tuleneks kõnealuse sätte sõnasõnalisest tõlgendusest. Selline ühetaoline tõlgendamine peab olema tagatud kõnealuste liidu õigusnormide selge, täpse ja tervikliku sõnastuse abil (vt 1. aprilli 1993. aasta otsus kohtuasjas
C-136/91: Findling Wälzlager, EKL 1993, lk I-1793
, punkt 14).
Seda tõlgendust ei lükka ümber ka asjaolu, et huvitatud isikud võivad taotleda dumpinguvastase tollimaksu kehtestanud määruste läbivaatamist vastavalt algmääruse artiklile 11. See läbivaatamine võib olla põhjendatud vaid teatavatel tingimustel (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Findling Wälzlager, punkt 15).
Algmääruse artikli 11 lõiked 3 ja 4 näevad lõplike dumpinguvastaste tollimaksude kehtimise ajaks ette selle meetme otstarbekuse vahepealse läbivaatamise võimaluse, kui eksportija, importija või liidu tootjate poolt nõuetekohaselt esitatud taotlus sisaldab piisavalt teavet tõendamaks, et meetme jätkuv rakendamine ei ole enam vajalik, või kui uus eksportija, kes on asutatud dumpinguvastastele meetmetele allutatud ekspordiriigis, suudab tõendada, et ta ei ole eksportinud vaatlusaluseid tooteid sel uurimisperioodil, millel meetmed põhinevad.
Lisaks tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvesse võtta mitte üksnes sätte sõnastust, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa see säte on (vt eespool viidatud kohtuotsus Birkenbeul, punkt 12).
Selles osas tuleneb eelkõige algmääruse artiklist 1 ja artikli 9 lõikest 4, et dumpinguvastased meetmed võidakse kehtestada vaid nende toodete suhtes, millega seoses on läbi viidud dumpinguvastane uurimine, kui on kindlaks tehtud, et kõnealused tooted on liitu eksporditud madalama hinnaga kui dumpinguvastase uurimise all olevate samasuguste toodete hind.
Niisiis, kui tegemist on uut tüüpi toodetega, mida ei valmistatud dumpinguvastase uurimise all olevas riigis ajal, mil võeti vastu dumpinguvastane määrus, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus põhikohtuasjas tuvastas, sõltub nende uut tüüpi toodete suhtes dumpinguvastase tollimaksu kehtestamine mitte ainult nende klassifikatsioonist määruses viidatud KN-i alamrubriiki, vaid – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 31 – ka sellest, et nende toodete kindlaksmääramiseks on neil kõik kõnealuses määruses toodud omadused.
Kui selgub, et uut tüüpi toodetel ei ole sellele vaatamata, et neid võib klassifitseerida dumpinguvastases määruses viidatud alamrubriiki, kõiki selles määruses kirjeldatud omadusi, ei saa nende toodete suhtes dumpinguvastast tollimaksu kehtestada enne, kui on uuritud, kas ka neid tooteid müüakse liidu turul dumpinguhinnaga.
Algmääruse artikli 13 lõige 1 näeb muu hulgas ette, et kui toimub kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine kolmandatest riikidest pärinevate samasuguste toodete või väheseid muudatusi sisaldavate toodete impordil või vähesel määral muudetud samasuguste toodete impordil riigist, kus meetmeid kohaldatakse, või nende toodete osade impordil, võib algatada uurimise, et teha kindlaks, kas on vajadus laiendada kehtivaid meetmeid ka nende samasuguste toodete suhtes.
Samas tuleb tõdeda, et sellist tüüpi toodetele võib kehtestada CFL-määrustes ette nähtud dumpinguvastase tollimaksu juhul, kui lisaks nende klassifikatsioonile nendes määrustes nimetatud KN-i alamrubriiki on tõendatud, et neil on samad omadused kui nendes määrustes algselt viidatud tootel.
Eeltoodud arutlusest tuleneb aga, et CFL-määrustega ette nähtud dumpinguvastase tollimaksu kohaldamise laiendamine uut tüüpi toodetele – mis, vaatamata sellele, et neil oma samad põhiomadused, kui nendes määrustes viidatud, ja mis kuuluvad samuti CN-koodi ex8539 31 90 alla, on erinevad tooted, kuna neil on täiendavaid omadusi, mida ei ole nendes määrustes kirjeldatud – on vastuolus algmääruse eesmärgi ja ülesehitusega ning eriti artiklitega 1 ja 11, mis käsitlevad läbivaatamismenetlust, ning artikliga 13, mis käsitleb kõrvalehoidmist.
Et teha kindlaks, kas tegemist on erinevate toodetega, tuleb eelkõige kontrollida, kas neil toodetel on samad tehnilised ja füüsikalised omadused, samasugused peamised kasutusalad ning sama hinna ja kvaliteedi suhe. Selles osas tuleb hinnata ka nende toodete asendatavust ja nendevahelist konkurentsi.
Neil asjaoludel tuleb esitatud küsimusele vastata, et CFL-määrused viitavad kõigile toodetele, millel on nendes määrustes nimetatud toodetega samad põhiomadused ja mis kuuluvad samuti KN-i alamrubriiki ex8539 31 90. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab hindama, kas põhikohtuasjas käsitletavate toodete puhul on see vaatamata neile lisatud hämaralülitile nii, või on põhikohtuasjas käsitletavad tooted erinevad tooted, kuna neil on täiendavaid omadusi, mida ei ole nendes määrustes kirjeldatud.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

Nõukogu 16. juuli 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1470/2001 (millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks; muudetud nõukogu 1. septembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1322/2006) ja nõukogu 15. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1205/2007 (millega kehtestatakse määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 11 lõike 2 kohase aegumise läbivaatamise järel Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes dumpinguvastane tollimaks ning laiendatakse seda tollimaksu samale tootele, mis on saadetud Vietnami Sotsialistlikust Vabariigist, Pakistani Islamivabariigist ja Filipiini Vabariigist) viitavad kõigile toodetele, millel on nendes määrustes nimetatud toodetega samad põhiomadused ja mis kuuluvad samuti kombineeritud nomenklatuuri (mis asub nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, muudetud nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 254/2000, I lisas) alamrubriiki ex8539 31 90. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab hindama, kas põhikohtuasjas käsitletavate toodete puhul on see vaatamata neile lisatud hämaralülitile nii, või on põhikohtuasjas käsitletavad tooted erinevad tooted, kuna neil on täiendavaid omadusi, mida ei ole nendes määrustes kirjeldatud.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.