CELEX: 62012CJ0093
Põllumajandus
Liikmesriikide menetlusautonoomia
Ühine põllumajanduspoliitika
Abi
Haldusvaidluste lahendamine
Pädeva kohtu kindlaksmääramine
Siseriiklik tingimus
Halduskohus, kelle tööpiirkonnas on vaidlustatud õigusakti andnud asutuse asukoht
Võrdsuse põhimõte
Tõhususe põhimõte
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47

Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada võrdsuse ja tõhususe põhimõtet ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta”) artiklit 47.
Eelotsusetaotlus on esitatud ET Agrokonsulting-04-Velko Stoyanov (edaspidi „Agrokonsulting”) ja Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie” – Razplashtatelna agentsia (riikliku põllumajandusfondi makseasutuse tegevdirektor; edaspidi „direktor”) vahelises vaidluses, mille ese on taotlus rahalise abi saamiseks Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika raames.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Nagu ilmneb nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003 (
ELT L 30, lk 16
; parandus
ELT L 43, lk 7
), artikli 1 punktist c ja artikli 2 punktist g, kehtestatakse selle määruse V jaotise peatükis 2”„ühtse pindalatoetuse” kava, mis kujutab endast liiduga 2004. ja 2007. aastal ühinenud liikmesriikide põllumajandustootjatele lihtsustatud üleminekuperioodi sissetulekutoetuse kava.
Nagu tuleneb nimetatud määruse artikli 1 punktist e, kehtestab see määrus raamistiku, mis võimaldab nimetatud liikmesriikidel anda „täiendavaid otsetoetusi”. See raamistik on ette nähtud nimetatud määruse artikliga 132 „Täiendavad riiklikud otsetoetused ja otsetoetused”, mille kohaselt on asjaomastel liikmesriikidel õigus komisjoni loal täiendada vastavalt selles artiklis sätestatud korrale nimetatud määruse I lisas loetletud kavade raames otsetoetusi, mida antakse põllumajandustootjatele. Nimetatud lisa sisaldab muu hulgas ühtset pindalatoetuse kava.
Vastavalt määruse nr 73/2009 artiklile 14, koosmõjus viimati nimetatud lisaga, peab iga liikmesriik ühtse pindalatoetuse kava jaoks looma „ühtse haldus- ja kontrollsüsteemi” ja seda kasutama. See süsteem peab asjaomase määruse artikli 15 lõike 1 kohaselt koosnema elektroonilisest andmebaasist, põldude identifitseerimise süsteemist, toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteemist, toetuste taotlustest, ühtsest kontrollisüsteemist ja ühtsest süsteemist iga toetusetaotluse esitanud põllumajandustootja isikuandmete registreerimiseks.
Viidatud määruse artikkel 16 sätestab:
„1.   Elektroonilises andmebaasis registreeritakse iga põllumajandusliku majapidamise puhul toetuste taotlustes esitatud andmed.
See andmebaas võimaldab eelkõige liikmesriigi pädeval asutusel saada kätte andmed iga kalendri- ja/või turustusaasta kohta alates 2000. aastast. See võimaldab saada otse ja viivitamata kätte ka nelja eelneva aasta andmeid.
2.   Liikmesriigid võivad luua detsentraliseeritud andmebaase, kui need andmebaasid ning andmete registreerimist ja nende kättesaamist käsitlev halduskord on kogu liikmesriigi territooriumil ühesugune ja kui need ühilduvad omavahel nii, et on võimalik nende ristkontrollimine.”
Määruse nr 73/2009 artikkel 17 sätestab, et „põldude identifitseerimise süsteem kehtestatakse kaartide, maakatastridokumentide või muude kartograafiliste alusmaterjalide põhjal”. Kasutatakse „arvutipõhise geograafilise informatsiooni süsteemi meetodeid, sealhulgas eelistatavalt õhust või satelliidilt tehtud ortofotosid”.
Määruse artikkel 18 näeb ette:
„1.   Luuakse toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteem, mille abil on võimalik toetusõigusi kontrollida ning teha ristkontrolli toetuste taotluste ja põldude identifitseerimise süsteemiga.
2.   Lõikes 1 osutatud süsteem võimaldab liikmesriigi pädeval asutusel otse ja viivitamata kätte saada vähemalt nelja järjestikuse kalendriaasta andmeid.”
Nimetatud määruse artikli 19 kohaselt tuleb muu hulgas ühtse pindalatoetuse kava alusel esitada otsetoetuste taotlused igal aastal.
Sama määruse artikli 20 lõiked 1 ja 2 sätestavad:
„1.   Liikmesriigid viivad läbi toetuste taotluste halduskontrolle toetuskõlblikkuse tingimuste kontrollimiseks.
2.   Halduskontrolle täiendatakse kohapeal tehtavate kontrollide süsteemiga, et kontrollida toetuskõlblikkust. Selleks koostavad liikmesriigid põllumajandusettevõtete kontrollivalimi.
Liikmesriigid võivad põldude kohapealsete kontrollide teostamiseks kasutada kaugseiret ja ülemaailmset satelliitnavigatsioonisüsteemi (GNSS).”
Määruse nr 73/2009 artikli 29 lõiked 2 ja 3 sätestavad:
„2.   Makseid tehakse aastas kuni kahes osas 1. detsembrist kuni järgmise kalendriaasta 30. juunini.
3.   I lisas loetletud toetuskavade alusel ei tehta makseid enne, kui liikmesriigi poolt artikli 20 kohaselt teostatav toetuskõlblikkuse tingimuste kontroll on lõpule viidud.”
Nimetatud määruse artikli 122 kohaselt makstakse ühtset pindalatoetust aasta kohta.
Viidatud määruse artikli 124 lõiked 1 ja 2 sätestavad:
„1.   [...]
Bulgaaria ja Rumeenia puhul on ühtse pindalatoetuse kava alla kuuluv põllumajandusmaa see osa riigi põllumajanduskõlvikust, mis on heades põllumajanduslikes tingimustes, sõltumata sellest, kas seda sel hetkel tootmiseks kasutatakse või mitte, ning mida vajaduse korral kohandatakse vastavalt Bulgaaria või Rumeenia poolt pärast komisjonilt nõusoleku saamist kehtestatud objektiivsetele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele.
2.   Toetuste maksmisel ühtse pindalatoetuse kava raames on toetuskõlblikud kõik põllud, mis vastavad lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, ja põllud, kus kasvatatakse lühikese raieringiga [...] madalmetsa [...].
[...]”
Nagu ilmneb komisjoni 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1122/2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga ning määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses veinisektori toetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega (
ELT L 316, lk 65
), pealkirjast, kehtestatakse sellega kõnealuse määruse nr 73/2009 rakenduseeskirjad seoses viimati nimetatud määruses ettenähtud põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga.
Määruse nr 1122/2009 artikkel 58 näeb ette vähendamised või väljaarvamised pindalatoetuse kavade jaoks deklareeritud pindala üledeklareerimise puhul, mis nagu ilmneb nimetatud määruse artikli 2 lõikest 12, hõlmavad määruse nr 73/2009 V peatükis ettenähtud ühtset pindalatoetuse kava.
Bulgaaria õigus
Zakon za podpomagane na zemedelskite proizvoditeli (põllumajandustootjate toetamise seadus;
Darzhaven vestnik
(edaspidi „
DV
”) nr 58, 22.5.1998), põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis, reguleerib selle artikli 1 lõigete 1 ja 6 kohaselt muu hulgas „põllumajandustootjatele põllumajandustoodete tootmise jaoks antavat riigiabi […] ja põllumajandusliku tootmise arendamise ja põllumajanduspiirkondade arengu riiklikus kavas ettenähtud meetmeid” ning ühtse pindalatoetuste kava rakendamist kooskõlas Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitikaga”.
Nimetatud seaduse artikli 32 lõike 1 kohaselt tuleb abitaotlused esitada makseasutuse kohalikule struktuuriüksusele.
Naredba n
o
5/2009 g. za usloviata i reda za podavane na zayavlenia po shemi i merki za podpomagane na plosht'i (määrus nr 5/2009 pindalatoetuste kavade ja -meetmete raames taotluste esitamise tingimuste ja korra kohta), põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis, artikkel 1 sätestab:
„Käesolevas määruses sätestatakse järgmiste ühise põllumajanduspoliitika toetuskavade ja -meetmete raames esitatavate abitaotluste esitamise tingimused ja kord:
1.
ühtne pindalatoetuste kava;
2.
siseriiklik hektaritoetuste kava;
[...]”
Administrativnoprotsesualen kodeks'i (haldusmenetluse seadustik; edaspidi „APK”) artikli 128 kohaselt kuuluvad halduskohtute pädevusse kõik menetlused, mis puudutavad taotlusi haldusaktide andmiseks, muutmiseks, kehtetuks tunnistamiseks või tühistamiseks.
APK artikli 133 lõikes 1 on sätestatud
„Kohtuasi allub sellele Administrativen sad’ile (halduskohus), kelle tööpiirkonnas on vaidlustatud haldusakti andnud ametiasutuse asukoht [...]”
APK artikli 135 lõikes 3 on sätestatud, et halduskohtute vahelised alluvusvaidlused lahendab Varhovniya administrativen sad (kõrgeim halduskohus).
Zakon za sobstvenostta i polzuvaneto na zemedelskite zemi (põllumajandusmaade omandi ja kasutamise seadus; edaspidi „ZSPZZ”;
DV
nr 17, 1.3.2001), põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis, reguleerib põllumajandusmaade omandi ja kasutamise artikkel 1.
APK muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ja lõppsätete § 19 sätestab:
„1.
ZSPZZ ja selle rakendusmääruse alusel antud halduse üksikakte või nende andmisest keeldumist võib vaidlustada kinnisasja asukohajärgses Rayonen sad’is (piirkondlik kohus) vastavalt [APK-le], välja arvatud juhul, kui haldusakti on andnud või selle andmisest on keeldunud põllumajandus- ja toiduainete minister.
[...]”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Agrokonsulting, asukoht Burgas (Bulgaaria), on registreeritud põllumajandustootjana. Ta esitas 11. mail 2010 vastavalt asjaomastele kavadele abitaotluse esiteks ühtse pindalatoetuse ja teiseks siseriikliku põllumajandusmaa hektaritoetuse saamiseks ning märkis muu hulgas ära, et ta kasvatab erinevaid vilja-, aedvilja ja puuviljasorte. Asjaomane põllumajandusmaa asub Merdania külas, Veliko Tarnovo piirkonnas (Bulgaaria), mis on Sofiast umbes 250 km kaugusel.
Direktor lükkas 2. oktoobri 2011. aasta kirjaga Agrokonsultingu taotluse tagasi, kuna viimati nimetatu deklareeritud pindalad ei vastanud määruses nr 1122/2009 ette nähtud tingimustele.
Agrokonsulting esitas selle otsuse peale kaebuse Administrativen sad – Burgas'ele, milles ta väitis, et direktori järeldus, et osa tema deklareeritud maaühikutest asuvad väljaspool abikõlblikke füüsilisi ühikuid, ei ole õige. Agrokonsultingu argumendid tuginevad selles küsimuses peamiselt sellele, et direktori otsus rikub väidetavalt Bulgaaria õigust, millega võetakse siseriiklikku õigusesse üle ühise põllumajanduspoliitika alane liidu õigus. Agrokonsulting väidab veel, et see otsus põhineb määruse nr 1122/2009 artikli 58 vääral kohaldamisel.
Eelotsusetaotlus täpsustab, et Agrokonsulting on veel esile toonud, et asja arutamiseks pöörduti Administrativen sad - Burgas’e poole, kuna taotlus esitati Obshtinska sluzhba „Zemedelie” – Burgas’ele (põllumajandusküsimustega tegelev Burgase piirkonna munitsipaalteenistus). Agrokonsulting märkis, et menetluse kiirendamise põhimõte nõuab, et asi kuuluks Administrativen sad - Burgas tööpiirkonda. Lisaks rõhutas Agrokonsulting sellega seoses, et kohtumenetluse venimine oleks vastuolus ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidega.
Administrativen sad – Burgas peatas 16. novembri 2011. aasta määrusega kaebuse menetlemise ning saatis asja tema menetluses kerkinud kohtualluvuse küsimuse üle otsustamiseks eelotsusetaotluse esitanud kohtule. Kohtumääruse põhjendustes märgiti, et vastavalt APK artikli 133 lõikele 1 kuulub asi selle halduskohtu alluvusse, mille tööpiirkonnas on direktori asukoht, see tähendab Administrativen sad Sofia-grad alluvusse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et asi ei kuulu tema alluvusse ning kohtualluvuse konflikti lahendamiseks tuleb asi APK artikli 135 lõike 3 alusel saata lahendamiseks kõrgeimale halduskohtule. Enne seda peab eelotsusetaotluse esitanud kohus siiski vajalikuks esitada Euroopa Liidu Kohtule eelotsusetaotlus, mis puudutab Euroopa Kohtu praktikas väljatöötatud siseriiklike kohtute menetlusautonoomia, tõhususe ja võrdväärsuse põhimõtete tõlgendamist ja ulatust sellise siseriikliku menetlusõiguse normi nagu APK artikli 133 kohaldamise raames.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Bulgaarias väljakujunenud haldustava kohaselt annab ühise põllumajanduspoliitikaga seotud makseasutuse haldusakte Sofias asuv direktor, olenemata sellest millisele piirkondlikule struktuuriüksusele abitaotlus esitati ning kus asuvad põllud, mille suhtes abi taotleti. APK artikli 133 lõike 1 kohaselt on Administrativen sad Sofia–grad kohustatud lahendama kõik direktori aktide peale esitatud kaebused. Selliselt on kõik põllumajandustootjatele ühise põllumajanduspoliitika kavade ja meetmete raames antud abi puudutavad vaidlused koondunud eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetlusse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et talle lahendada antud menetlust raskendab direktori 2. oktoobri 2011. aasta otsusega seotud põldude kaugus. Nimetatud kohus märgib, et tõendite kogumine, ekspertarvamuste koostamine ja selliste maatükkide paikvaatlus, mis asuvad sageli Sofiast sadade kilomeetrite kaugusel, on seotud oluliste viivituste ja lisakuludega, mis takistab omakorda selle kohtu poolt „haavatavaks ühiskondlikuks grupiks” liigitatud põllumajandustootjate tõhusat õiguskaitset.
Administrativen sad Sofia-grad soovib teada, kas võrdväärsuse põhimõte välistab siseriikliku õigusenormi kohaldamise, mis määrab materiaalõigusest, st liidu õigusest tulenevate õiguste osas tekkivate halduskohtuvaidluste kohtualluvuse üksnes vaidlustatud haldusakti andnud haldusasutuse asukoha järgi. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib selles osas, et AKP artikli 133 lõikes 1 sätestatud kohtute territoriaalse pädevuse üldreegel ei võta arvesse põllumajandusmaade asukohta, erinevalt APK muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ja lõppsätete §-s 19 ettenähtud territoriaalse pädevuse erinormist ZSPZZ alusel antud aktide kohta.
Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Sofia-grad menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas liidu kohtupraktikas väljatöötatud tõhususe põhimõtet ja [harta] artiklis 47 sisalduvat tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et need välistavad sellise siseriikliku menetlusõiguse normi kohaldamise nagu [AKP] artikli 133 lõige 1, mis seab [liidu] ühise põllumajanduspoliitika rakendamist puudutavates haldusasjades kohtualluvuse sõltuvusse üksnes vaidlustatud haldusakti andnud haldusasutuse asukohast, kusjuures see säte ei võta arvesse kinnisasja asukohta ega kaebaja aadressi?
2.
Kas Euroopa Kohtu praktikast tulenevat võrdväärsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline siseriiklik menetlusnorm nagu [AKP] artikli 133 lõige 1, mis seab liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamist puudutavates haldusasjades kohtualluvuse sõltuvusse üksnes vaidlustatud haldusakti andnud haldusasutuse asukohast, arvestades [APK] muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ja lõppsätete §-is 19 kehtestatud normi, mis käsitleb põllumajandusmaad puudutavate siseriiklike haldusasjade kohtualluvust?”
Eelotsuse küsimused
Oma eelotsuse küsimustega, mida tuleb uurida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liidu õigust ja eelkõige võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid ning harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et need välistavad sellise siseriikliku kohtualluvuse eeskirja kohaldamise nagu AKP artikli 133 lõikes 1 sätestatu, mille tagajärjel antakse üheainsa kohtu alluvusse kõik kohtuasjad, mis puudutavad ühise põllumajanduspoliitika rakendamise raames põllumajandustoetuste maksmise eest vastutava siseriikliku asutuse otsuseid.
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuleneb, et vastavat valdkonda reguleerivate liidu õigusnormide puudumisel tuleb liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõtte alusel iga liikmesriigi siseriiklikus õiguskorras määrata pädevad kohtud ja kehtestada menetlusnormid nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada nende õiguste kaitse, mis tulenevad üksikisikutele liidu õigusest, kusjuures liikmesriigid vastutavad selle eest, et nende õiguste tegelik kaitse oleks igal üksikjuhtumil tagatud (vt selle kohta 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas
C-224/01: Köbler, EKL 2003, lk I-10239
, punkt 47; 15. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas
C-286/06: Impact, EKL 2008, lk I-2483
, punktid 44 ja 45; 16. juuli 2009. aasta otsus kohtuasjas
C-12/08: Mono Car Styling, EKL 2009, lk I-6653
, punkt 48, ja 18. märtsi 2010. aasta otsus liidetud kohtuasjades
C-317/08-C-320/08: Alassini jt, EKL 2010, lk I-2213
, punkt 47).
Nüüdsest ELTL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttest tuleneb, et menetlusnormid, mis on kehtestatud nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse, ei tohi olla ebasoodsamad kui samalaadsete siseriiklike õiguskaitsevahendite puhul (võrdväärsuse põhimõte) ja need ei tohi muuta liidu õiguskorraga antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (tõhususe põhimõte) (vt eelkõige 16. detsembri 1976. aasta otsus kohtuasjas
33/76: Rewe-Zentralfinanz ja Rewe-Zentral, EKL 1976, lk 1989
, punkt 5; 14. detsembri 1995. aasta otsus kohtuasjas
C-312/93: Peterbroeck, EKL 1995, lk I-4599
, punkt 12, ja 15. jaanuari 2013. aasta otsus kohtuasjas C-416/10: Križan jt, punkt 85).
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast ilmneb, et võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted kehtivad nii sellel õigusel põhinevate kohtuasjade lahendamiseks pädevate kohtute määramise suhtes kui ka selliseid kohtuasju reguleerivate menetlusnormide määratlemisel (vt eespool viidatud kohtuotsused Impact, punkt 47, ja Alassini jt, punkt 49).
Nende nõuete järgimist hinnates tuleb arvestada selle normi kohta menetluses tervikuna, vastava menetluse kulgu ning eripära erinevates liikmesriigi ametiasutustes (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Peterbroeck, punkt 14; 1. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas
C-326/96: Levez, EKL 1998, lk I-7835
, punkt 44, ja 29. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas
C-63/08: Pontin, EKL 2009 lk I-10467
, punktid 46 ja 47 ning seal viidatud kohtupraktika).
Mis puutub kõigepealt võrdväärsuse põhimõttesse, siis Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt eeldab selle järgimine, et asjaomane siseriiklik õigusnorm oleks ühtemoodi kohaldatav huvitatud isikutele nii liidu õigusest tulenevate õiguste kaitseks kui ka siseriikliku õiguse eiramisest tingitud õiguskaitsevahendite puhul, kui neil on sarnane ese ja alus. Siseriiklik kohus, kellele ainsana on vahetult teada kohaldatavad menetlusnormid, peab hindama asjaomaste õiguskaitsevahendite sarnasust, võttes arvesse nende eset, alust ja olulisi tunnuseid (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Pontin, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika, ja 19. juuli 2012. aasta otsus kohtuasjas C-591/10: Littlewoods Retail jt, punkt 31).
Eelotsusetaotluses võrdleb Administrativen sad Sofia-grad oma võrdsuse põhimõtet puudutavate kahtluste selgitamiseks liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamisega seotud kohtuasju Bulgaaria õiguse alusel algatatud kohtuasjadega omandiõiguse ja põllumajandusmaa kasutamise küsimustes. Viimati nimetatud kohtuvaidlused allutab APK muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ja lõppsätete § 19 nimelt kinnisasja asukohajärgsele piirkondlikule kohtule.
Eelotsusetaotlusest ilmneb siiski, et AKP artikli 133 lõikes 1 on sätestatud siseriikliku kohtualluvuse eeskiri, mida üldreeglina kohaldatakse kaebustele, mis on esitatud haldusaktide peale, sealhulgas määrusega nr 73/2009 kehtestatud ühtse pindalatoetuse kava alusel põllumajandustootjatele antavate otsetoetustega seotud haldusaktide peale. APK muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ja lõppsätete § 19 puudutab seevastu üksnes ZSPZZ ja selle rakendusmääruse alusel võetud teatud õigusakte. Euroopa Kohtule esitatud toimikust selgub, et ZSPZZ alusel võetud haldusaktid on tihedalt seotud kinnisvaraga seotud asjaõigustega ning hõlmavad eelkõige õigusakte, mis puudutavad omandiõiguse taastamist või põllumajandusmaa kasutamist, omanikele hüvitiste maksmist ning taastatud omandiõigusega põllumajandusmaad kujutavate maakaartide haldamist.
Eeltoodud kaalutlustel ja arvestades käesoleva otsuse punktides 38 ja 39 viidatud kohtupraktikat tuleb asuda seisukohale, et võrdsuse põhimõtte kohaldamisel ei ole omavahel võrreldavad sellised kohtualluvuse eeskirjad, mis on sätestatud vastavalt APK artikli 133 lõikes 1 ja AKP muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ja lõppsätete §-s 19, kuid eelotsusetaotluse esitanud kohus peab seda asjaolu vajaduse korral kontrollima.
Samas võib käesoleva otsuse punktis 36 viidatud kohtupraktika kohaldamiseks pidada siseriikliku õigusega põllumajandustootjatele mõeldud erinevate abisüsteemidest tulenevate õiguste kaitseks ettenähtud õiguskaitsevahendeid ilmselgelt sarnasteks õiguskaitsevahenditega, mille eesmärk on tagada isikute liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse.
Selles küsimuses tuleb märkida, et üksnes asjaolu, et määruse nr 73/2009 artikkel 132 seab täiendavate riiklike otsetoetuste andmise sõltuvusse komisjoni loast ja piiritleb selle nimetatud artiklis ettenähtud korraga, ei takista võrdsuse põhimõtte kohaldamisel järeldamast, et täiendavate riiklike otsetoetuste kord kuulub asjaomase liikmesriigi õigussüsteemi.
Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust nähtub selles küsimuses, et Bulgaaria Vabariik on määruse nr 73/2009 artiklis 132 sätestatut arvestades kasutanud oma õigust lisada selle määrusega kehtestatud otsetoetustele täiendavad riiklikud otsetoetused.
Direktor ja Bulgaaria valitsus märkisid Euroopa Kohtu istungil selles küsimuses, et viimati nimetatud toetustega seotud kaebused kuuluvad samuti AKP artikli 133 lõikes 1 sätestatud kohtute territoriaalse pädevuse üldreegli alla.
Kui see kinnitus osutub õigeks, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus, siis ei saa asuda seisukohale, et täiendavate riiklike otsetoetuste peale esitatud kaebusi reguleerivad menetluseeskirjad on vastuolus võrdsuse põhimõttega.
Mis järgmiseks puudutab tõhususe põhimõtet, siis selle kohta tuleb eespool punktis 38 viidatud kohtupraktikas nõutud analüüsi silmas pidades märkida, et küsimuses, kas mingi siseriiklik menetlusnorm muudab isikutele liidu õiguskorrast tulenevate õiguste kasutamise praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks, tuleb vajaduse korral arvesse võtta asjaomase siseriikliku õiguskaitsesüsteemi aluseks olevaid põhimõtteid nagu kaitseõiguse tagamine, õiguskindluse põhimõte ja menetluse nõuetekohane läbiviimine (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsused Peterbroeck, punkt 14, ja Pontin, punkt 47).
Põhikohtuasjas peab eelotsusetaotluse esitanud kohus käesoleva kohtuotsuse punktides 30 ja 31 väljendatud kahtluste osas lähtuma järgmistest teguritest.
Esiteks tuleb kontrollida kas põllumajandustootja, kes soovib vaidlustada direktori haldusakti, peab isiklikult osalema kohtumenetluses. Selles osas ilmneb Euroopa Kohtule esitatud märkustest, et sellise staatusega põllumajandustootja nagu Agrokonsulting, ei pea isiklikult kohtusse ilmuma, vaid võib ennast lasta esindada advokaadil, abikaasal, esimese astme alanejal või ülenejal sugulasel, õigusnõunikul või õigusharidusega töötajal. Bulgaaria valitsus lisab, et talle antakse õigusabi, kui isik tõendab, et tal ei ole piisavalt vahendeid advokaadi teenuste eest tasumiseks. Nimetatud valitsus väidab lisaks, et sellist kaebust käsitlenud kohtumenetluse võitnud poolele mõistetakse kohtukulud ja seal hulgas advokaaditasud välja, kui ta on seda nõudnud. Samuti mõistetakse kaebajale kohtukulud välja juhul, kui vaidlustatud haldusakti kehtetuks tunnistamise järel kohtumenetlus lõpetatakse. Lisaks väidab direktor, et tema antud aktide peale esitatud kaebuste puhul piisab selleks, et õigusakti seaduslikkuse tõendamise koormis lasuks akti andnud ametiasutusel, kaebuse esitanud poole kinnitusest, et vaidlustatud akt on õigusvastane. Erinevalt Euroopa Kohtul ELTL artikli 267 raames olevast pädevusest võib eelotsusetaotluse esitanud kohus vajaduse korral tõlgendada nende küsimuste hindamiseks Bulgaaria õigust.
Teiseks nähtub Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et põllumajandustootjate poolt siseriiklike põllumajandusfondide võetud haldusaktide peale esitatud kaebuse puhul on üldiselt eelistatud tõendamisviisiks ekspertiis. Ekspertiisi raames seisneb pädeva üldkohtu nimetatud eksperdi ülesanne asjakohaste tõendite väljauurimises ja seejärel talle esitatud küsimuste kohta oma järelduste esitamises.
Samas ei tundu siiski, et ühtse pindalatoetuse kava raames toetuste vähendamise või nende maksmisest keeldumise peale esitatud kaebuste puhul oleks menetlus raskendatud põldude kauguse tõttu pädevast siseriiklikust instantsist.
Nimelt ilmneb määruse 73/2009 artikli 16 lõigetest 1, 17 ja 18 esiteks selliste kaebuste puhul, millega on tegemist põhikohtuasjas, millega vaidlustatakse järeldused, mille kohaselt teatud deklareeritud maaühikutest asuvad väljaspool abikõlblikke füüsilisi ühikuid, et nende kaebuste puhul tuleb tavaliselt või peaaegu alati tutvuda ortofotodega ning selle määruse artikliga 14 ettenähtud ühtse haldus- ja kontrollsüsteemiga.
Teiseks ilmneb taotlusega hõlmatud asjaomase põllumajandusliku maatüki küsimuses, et määruse 73/2009 artikli 17 ja artikli 20 lõike 2 kohaselt võivad liikmesriigid põldude kohapealseks kontrollimiseks kasutada kaugseiret ja ülemaailmset satelliitnavigatsioonisüsteemi. Nagu muu hulgas selgub nimetatud määruse artiklitest 19, 29 ja 122 toimuvad ühtse pindalatoetuse kava raames toetuste vähendamist või nende maksmisest keeldumist puudutavad kohtuvaidlused üksnes pärast asjaomase toetuse taotluse esitamise aastat. Sellisel juhul ei ole eelmisel aastal konkreetse kasutamise tuvastamiseks eriti palju kasu põldude kontrollimisest paikvaatluse teel. Niisiis näeb kõnealuse määruse artikli 16 lõige muu hulgas ette, et ühtse haldus- ja kontrollsüsteemi osaks olev andmebaas peab võimaldama saada otse ja viivitamata kätte nelja eelneva aasta andmeid.
Kolmandaks märkisid Euroopa Kohtus direktor ja ka Bulgaaria valitsus, et nende arvates lahendab Administrativen sad Sofia-grad tavaliselt direktori poolt ühise põllumajanduspoliitika raames võetud õigusaktide peale esitatud kaebusi kuue kuni kaheksa kuu jooksul. Põhimõtteliselt ei tundu selline keskmine pikkus, mille tegelikkusele vastavuse kontrollimine on siseriikliku kohtu ülesanne, ühtse pindalatoetuse kava raames üldse ebaproportsionaalne.
Neljandaks ei saa viimati käsitletud küsimuses välistada seda, et kohtuasjade koondamine võimaldab eelotsusetaotluse esitanud kohtul arendada põllumajandustoetustega seotud vaidluste lahendamisel välja erialateadmised, mis sel moel piirab menetluste keskmist pikkust. Nagu täpsemalt väitis veel Saksa valitsus, tundub et tsentraliseeritud kohus, mis on spetsialiseerunud põllumajandustoetustele, aitab tagada kogu riigi territooriumil ühtse kohtupraktika, mis aitab ka kaasa õiguskindlusele.
Niisiis säilib vastavalt menetlusautonoomia põhimõttele Bulgaaria Vabariigil õigus võtta järgides võrdsuse ja tõhususe põhimõtteid vastu APK artikli 133 lõikest 1 erinev kohtualluvuse eeskiri. Sellest ei tulene aga, et pelgalt asjaolu, et sellise sätte tagajärjel kuuluks mõne haldusakti peale esitatud kaebus sellise halduskohtu pädevusse, kelle tööpiirkonnas asub selle akti vastuvõtnud organ, tooks kaasa vastuolu tõhususe põhimõttega.
Eespool nimetatut silmas pidades tundub, et esinevad menetluste laitmatu kulgemise kaalutlused, mis toetavad järeldust, et tõhususe põhimõttega ei ole vastuolus sellise siseriikliku kohtualluvuse eeskirja kohaldamine nagu AKP artikli 133 lõikes 1 sätestatu, mille tagajärjel antakse üheainsa kohtu alluvusse kõik ühise põllumajanduspoliitika rakendamise raames põllumajandustoetuste maksmise eest vastutava siseriikliku asutuse otsuseid puudutavad kohtuasjad. Sellegipoolest peab siseriiklik kohus, kes erinevalt Euroopa Kohtul ELTL artikli 267 raames olevast pädevusest võib anda hinnangu põhukohtuasjas esinevatele asjaoludele ja Bulgaaria õiguse tõlgendamiseks kontrollida, kas kõnealuses kohtuvaidluses on see nii.
Lõpuks olgu harta artikli 47 osas märgitud, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuleneb, et see säte kinnitab tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, mis on liidu õiguse üldpõhimõte, mis tuleneb liikmesriikide ühistest riigiõiguslikest tavadest ja mis on sätestatud 4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklites 6 ja 13 (vt selle kohta 15. mai 1986. aasta otsus kohtuasjas
222/84: Johnston, EKL 1986, lk 1651
, punkt 18; 13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas
C-432/05: Unibet, EKL 2007, lk I-2271
, punkt 37, ja 28. veebruari 2013. aasta otsus kohtuasjas C-334/12 RX-II: Arango Jaramillo jt
vs
. EIB, punkt 40).
Käesoleval juhul piisab selles osas märkusest, et arvestades eelkõige käesoleva otsuse punktides 50–58 esitatud kaalutlusi ja selles menetluses Euroopa Kohtu käsutuses olevat teavet, ei näi Agrokonsultingu olukord takistavat tema tõhusat kohtulikku kaitset, et ta saaks kaitsta oma liidu õigusest tulenevaid õigusi.
Eeltoodud kaalutlusi silmas pidades tuleb esitatud küsimustele vastata, et liidu õiguse ja muu hulgas võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete ning harta artikliga 47 ei ole vastuolus selline siseriikliku kohtualluvuse eeskiri nagu AKP artikli 133 lõikes 1 sätestatu, millega antakse üheainsa kohtu alluvusse kõik liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise raames põllumajandustoetuste maksmise eest vastutava siseriikliku asutuse otsused, tingimusel et menetlusnormid nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isikute liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse, ei ole ebasoodsamad kui samalaadsete siseriikliku õigusega põllumajandustootjatele mõeldud erinevate abisüsteemidest tulenevate õiguste kaitseks ettenähtud õiguskaitsevahendid, ja selline kohtualluvuse eeskiri ei tekita isikutele menetlusest tulenevaid ebamugavusi, see tähendab eelkõige menetlusele kulunud aja mõttes, mis võib muuta liidu õigusest tulenevate õiguste teostamise ülemäära raskeks, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

Liidu õiguse ja muu hulgas võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 ei ole vastuolus selline siseriikliku kohtualluvuse eeskiri nagu haldusmenetluse seadustiku (Administrativnoprotsesualen kodeks) artikli 133 lõikes 1 sätestatu, millega antakse üheainsa kohtu alluvusse kõik Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise raames põllumajandustoetuste maksmise eest vastutava siseriikliku asutuse otsused, tingimusel et menetlusnormid nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isikute liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse, ei ole ebasoodsamad kui samalaadsete siseriikliku õigusega põllumajandustootjatele mõeldud erinevate abisüsteemidest tulenevate õiguste kaitseks ettenähtud õiguskaitsevahendid, ja selline kohtualluvuse eeskiri ei tekita isikutele menetlusest tulenevaid ebamugavusi, see tähendab eelkõige menetlusele kulunud aja mõttes, mis võib muuta liidu õigusest tulenevate õiguste teostamise ülemäära raskeks, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: bulgaaria.