CELEX: 62011CJ0476
Принцип за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта
Харта на основните права на Европейския съюз
Член 21, параграф 1
Директива 2000/78/ЕО
Член 6, параграфи 1 и 2
Професионална пенсионна схема
Зависеща от възрастта прогресивна скàла на размера на вноските

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (
ОВ L 303, стр. 16
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).
Запитването е отправено в рамките на спор между HK Danmark (наричано по-нататък „HK“), действащо от името на г‑жа Kristensen, и Experian A/S (наричано по-нататък „Experian“) по въпроса за допустимостта на прилаганата от последното професионална пенсионна схема.
Правна уредба
Правна уредба на Съюза
Съображения 1, 4, 13 и 25 от Директива 2000/78 гласят следното:
„(1)
В съответствие с член 6 от Договора за Европейския съюз, Европейският съюз се основава на принципите на свобода, демокрация, спазване на човешките права и основните свободи, върховенство на закона, принципи, които са общи за всички държави членки, и спазва основните права, както са гарантирани от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи [подписана в Рим на 4 ноември 1950 г.], тъй като те са резултат от конституционни традиции, общи за държавите членки като основни принципи на правото на Общността.
[…]
(4)
Правото на всички лица на равенство пред закона и защита срещу дискриминация представлява всеобщо право, признато от Всеобщата декларация за правата на човека, Конвенцията на ООН за премахването на всички форми на дискриминация по отношение на жените, Договорите на ООН за гражданските и политически права и за икономическите, социалните и културни права, Европейската конвенция за защита на човешките права и фундаментални свободи, по които държавите членки са страни. Конвенция № 111 на Международната организация по труда (МОТ) забранява дискриминацията в сферата на заетостта и работното място.
[…]
(13)
Настоящата директива не се прилага към схемите за социално осигуряване и социална закрила, чиито ползи не се третират като доходи по значението на термина, дадено за целите на член [157 ДФЕС], нито пък за всеки вид плащане от страна на държавата, което има за цел предоставяне на достъп до заетост или поддържане на заетостта.
[…]
(25)
Забраната за дискриминация въз основа на възраст е важна част от изпълнението на целите, заложени в Насоките по Заетостта, и насърчава многообразието на работната сила. Все пак, разликите в третирането въз основа на възраст, могат да бъдат оправдани при определени условия и следователно се изискват специфични разпоредби, които могат да се различават в съответствие със ситуацията в държавите членки. Следователно е важно да се разграничат разликите в третирането, които са оправдани, в частност от законова политика по заетостта, трудовия пазар и целите на професионалното обучение и дискриминацията, която трябва да бъде забранена“.
Съгласно член 1 от Директива 2000/78 „целта [ѝ] е да регламентира основната рамка за борба с дискриминацията, основана на религия или убеждение, увреждане, възраст или сексуална ориентация по отношение на заетостта и упражняването на занятие, с оглед прилагането в държавите членки на принципа за равно третиране“.
Член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а) от тази директива предвижда:
„1.   За целите на настоящата директива, „принципът за равно третиране“ означава, че няма да има пряка или непряка дискриминация въз основа, на който и да е от признаците, посочени в член 1.
2.   За целите на параграф 1:
а)
проява на пряка дискриминация има, когато едно лице е, било е, или би било третирано по-малко благоприятно от друго в сравнима ситуация въз основа [на] един от признаците, упоменати в член 1“.
Член 3 от посочената директива e озаглавен „Приложно поле“ и параграф 1 от него гласи:
„1.   В границите на сферите на компетентност, поверени на Общността, настоящата директива се прилага към всички лица от публичния и частния сектор, включително публични органи, във връзка с[ъс]:
[…]
в)
условия за наемане и условия на труд, включително условията за уволнение и заплащане;
[…]“.
Член 6 от същата директива е озаглавен „Оправдаване на разликите в третирането на основание възраст“ и гласи:
„1.   Независимо от член 2, параграф 2, държавите членки могат да регламентират, че разлики в третирането на основание възраст не представлява[т] дискриминация, ако в контекста на национално право, те са обективно и обосновано оправдани от законосъобразна цел, включително законосъобразна политика по заетостта, трудов пазар и цели на професионалното обучение и, ако средствата за постигане на тази цел са подходящи и необходими.
Такива разлики в третирането могат да включват освен другото:
а)
създаването на специални условия за достъп до заетост и професионално обучение, заетост и упражняване на занятие, включително условия за уволнение и възнаграждение, на млади хора, по-възрастни работници, лица, които издържат други лица, за да се насърчава тяхната професионална интеграция или да се осигури тяхната защита;
[…]
2.   Независимо от член 2 параграф 2, държавите членки могат да регламентират фиксирането на възраст за достъп до социалноосигурителни схеми, право на пенсия или обезщетение за инвалидност, включително определянето в съответствие с тези схеми на различна възраст за работници или служители или групи или категории и използването в контекст на такива схеми на критерий за възраст при статистическите изчисления не представляват дискриминация на основание възраст, като се гарантира, че това не води до дискриминация на основание пол“.
Кралство Дания е използвало възможността по член 18, втора алинея от Директива 2000/78 за удължаване на срока за транспонирането ѝ във връзка с критериите възраст и увреждане, като съответно този срок изтича на 2 декември 2006 г.
Датската правна уредба
Директива 2000/78 е транспонирана в датското право със Закон № 1417 от 22 декември 2004 г. за изменение на Закона за забрана на дискриминацията на пазара на труда (Lov nr. 1417 om ændring af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m. v.) (наричан по-нататък „Законът срещу дискриминацията“).
Член 6a от този закон е предназначен да осигури прилагането на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78. Той гласи следното:
„Независимо от членове 2—5 настоящият закон допуска определянето на възрастови граници за достъп до професионални социалноосигурителни схеми или използването в контекста на такива схеми на критерий за възраст за целите на актюерските изчисления. Използването на критерии за възраст не трябва да води до дискриминация на основание пол“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Г‑жа Kristensen е назначена на работа в отдела на Experian за следпродажбено обслужване на 19 ноември 2007 г., когато е на 29 години. Трудовият ѝ договор включва точка 5.1 със следните разпоредби относно пенсионирането:
„5.1
Считано от 19 август 2008 г., [г‑жа Kristensen се осигурява] по задължителната пенсионна схема на [Experian], управлявана от Scandia. [Experian] плаща две трети от осигурителните премии, а останалата една трета от премиите са за сметка на [г‑жа Kristensen].
За целите на осигуряването ѝ към пенсионната схема на [Experian] [г‑жа Kristensen сключва] отделен договор със Scandia (с посредничеството на Willis), което управлява пенсионната схема. Осигуровката за старост и здравната осигуровка се предават едновременно с трудовия договор.
Приложими ставки:
по-малко от 35 години: ставка от 3 % за сметка на работника и 6 % за сметка на [Experian];
от 35 до 44 години: ставка от 4 % за сметка на работника и 8 % за сметка на [Experian];
над 45 години: ставка от 5 % за сметка на работника и 10 % за сметка на [Experian]“.
Видно от преписката, с която разполага Съдът, осигуряването по описаната в предходната точка на настоящото решение професионална пенсионна схема не е наложено нито със закон, нито с колективен трудов договор, а е следствие единствено от трудовия договор, сключван между Experian и неговите служители.
Така месечното възнаграждение на г‑жа Kristensen включва договорената основна заплата в размер на 21500 датски крони (DKK) плюс 6‑процентната пенсионна вноска за сметка на работодателя, в резултат на което заплатата ѝ заедно с пенсионната вноска за сметка на работодателя възлиза на 22790 DKK месечно. Ако беше на възраст между 35 и 45 години, г‑жа Kristensen щеше да получава 23220 DKK месечно заедно с пенсионната вноска за сметка на работодателя, а ако беше на възраст над 45 години, заплатата ѝ заедно с пенсионната вноска за сметка на работодателя щеше да възлиза на 23650 DKK.
Г‑жа Kristensen напуска работа, считано от 31 октомври 2008 г. Действащото от нейно име HK предявява искане пред Experian на основание на Закона срещу дискриминацията да ѝ заплати обезщетение в размер на девет месечни заплати, както и да изплати дължимите за съответните минали периоди пенсионни вноски по ставката за работници на възраст над 45 години, по съображение че прилаганата от Experian пенсионна схема води до забранена дискриминация въз основа на възрастта. Experian отхвърля тези искания с довода, че като цяло пенсионните схеми не попадат под действието на уредената в Закона срещу дискриминацията забрана за дискриминация в частност въз основа на възрастта.
При тези обстоятелства Vestre Landsret решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли съдържащото се в член 6, параграф 2 от Директива [2000/78] изключение във връзка с определянето на възрастови граници за достъп до професионални социалноосигурителни схеми да се тълкува в смисъл, че на държавите членки е разрешено общо да изключват професионалните социалноосигурителни схеми от съдържащата се в член 2 от Директивата забрана на пряката или непряка дискриминация на основание възраст, доколкото това не води до дискриминация на основание пол?
2)
Трябва ли съдържащото се в член 6, параграф 2 от Директива [2000/78] изключение във връзка с определянето на възрастови граници за достъп до професионални социалноосигурителни схеми да се тълкува в смисъл, че няма пречка дадена държава членка да остави в сила правен режим, съгласно който работодателят може да заплаща — като част от възнаграждението — пенсионни вноски по зависеща от възрастта прогресивна скàла, което означава например, че работодателят заплаща пенсионна вноска от 6 % за работниците на възраст под 35 години, 8 % за работниците на възраст между 35 и 44 години и 10 % за работниците на възраст над 45 години, доколкото това не води до дискриминация на основание пол?“.
По преюдициалните въпроси
По втория въпрос
Предварителни бележки
С втория си въпрос, който следва да се разгледа на първо място, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали професионална пенсионна схема, съгласно която работодателят заплаща — като част от възнаграждението — пенсионни вноски по зависеща от възрастта прогресивна скàла, попада в обхвата на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78.
В началото следва да се констатира, че спорът в главното производство се води между два частноправни субекта във връзка с твърдяна дискриминация въз основа на възрастта, произтичаща не от установено в закон или колективен трудов договор изискване, а единствено от трудовия договор, сключен между г‑жа Kristensen и Experian. Именно в рамките на този спор HK, действащо от името на г‑жа Kristensen, се позовава на разпоредбите на Директива 2000/78.
Съдът обаче трайно е приел, че след като са адресирани формално до държавите членки, директивите не могат сами по себе си да пораждат задължения за частноправните субекти и следователно позоваването на самата директива не е възможно срещу частноправен субект (вж. по-специално Решение от 26 февруари 1986 г. по дело Marshall,
152/84, Recueil, стр. 723
, точка 48, Решение от 14 юли 1994 г. по дело Faccini Dori,
C-91/92, Recueil, стр. I-3325
, точка 20 и Решение от 19 януари 2010 г. по дело Kücükdeveci,
C-555/07, Сборник, стр. I-365
, точка 46).
Въпреки това, трябва също така да се напомни, че Съдът е признал съществуването на принцип за недопускане на дискриминация, основана на възраст, който трябва да се разглежда като общ принцип на правото на Съюза и който е конкретизиран с Директива 2000/78 в областта на заетостта и професиите (вж. в този смисъл Решение по дело Kücükdeveci, посочено по-горе, точка 21). Забраната на всяка дискриминация в частност въз основа на възрастта е включена в член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), която от 1 декември 2009 г. има същата правна сила като Договорите.
За да се приложи обаче принципът за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта в случай като разглеждания в главното производство, трябва също така този случай да попада в приложното поле на правото на Съюза (вж. Решение по дело Kücükdeveci, посочено по-горе, точка 23).
Това условие в случая е изпълнено. Всъщност, от една страна, член 6а от Закона срещу дискриминацията е предназначен да осигури прилагането на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78. Именно при тази правна обстановка и при всички случаи след изтичането на определения за съответната държава членка срок за транспонирането на Директива 2000/78, който по отношение на Кралство Дания е изтекъл на 2 декември 2006 г., е извършено дискриминационното, както се твърди, поведение, предмет на делото в главното производство.
От друга страна, разглежданата в главното производство професионална пенсионна схема, за която се твърди, че е дискриминационна, попада в приложното поле на Директива 2000/78.
Всъщност както от заглавието и съображенията, така и от съдържанието и целта на Директивата е видно, че тя е предназначена да установи обща рамка, за да се осигури на всяко лице равно третиране „в областта на заетостта и професиите“, като му се предостави ефикасна защита срещу дискриминацията, основана на някой от признаците, упоменати в член 1 от нея, сред които е възрастта.
По-конкретно, от член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78 следва, че тя се прилага в пределите на предоставената на Европейския съюз компетентност „към всички лица от публичния и частния сектор, включително публични органи“, във връзка по-специално с „условия[та] за наемане и условия[та] на труд, включително условията за уволнение и заплащане“.
В това отношение в светлината на член 3, параграф 1, буква в) и параграф 3 във връзка със съображение 13 от Директива 2000/78 трябва да се приеме, че нейното приложно поле не обхваща схемите за социално осигуряване и социална закрила, придобивките по които не се приравняват на заплащане по смисъла на този термин за целите на член 157, параграф 2 ДФЕС, нито обхваща каквито и да било видове плащания от страна на държавата с цел предоставяне на достъп до заетост или поддържане на заетостта (Решение от 1 април 2008 г. по дело Maruko,
C-267/06, Сборник, стр. I-1757
, точка 41 и Решение от 10 май 2011 г. по дело Römer,
C-147/08, Сборник, стр. I-3591
, точка 32).
Под понятието „заплащане“ по смисъла на член 157, параграф 2 ДФЕС се разбират всички настоящи и бъдещи придобивки в пари или в натура, при положение че същите са предоставени, включително непряко, от работодателя на работника за неговия труд (вж. по-специално Решение от 17 май 1990 г. по дело Barber,
C-262/88, Recueil, стр. I-1889
, точка 12).
По делото в главното производство се разглеждат пенсионните вноски за сметка на работодателя, изплащани от Experian за работниците му по време на работата им в това предприятие, а не пенсионните обезщетения, дължими след пенсионирането на тези работници.
Освен това задължението на работодателя да заплаща тези вноски произтича единствено от трудовия договор, сключен между него и работниците, а не му е възложено по закон. Финансирането на разглежданата в главното производство професионална пенсионна схема се осигурява както от работодателя, който плаща две трети от размера на вноските, така и от работника, който плаща останалата една трета, без в това да участват публичните власти. Следователно въпросната схема е част от придобивките, които работодателят предлага на своите работници.
Безспорно е наистина, че тези вноски се заплащат не пряко на самия работник, а по личната му пенсионна спестовна сметка. Въпреки това, както посочва Experian в отговор на зададен от Съда въпрос, всеки работник сам се разпорежда с личната си пенсионна спестовна сметка и с помощта на специализиран пенсионен съветник преценява как следва да инвестира спестените суми, така че в съответния бъдещ момент да получава пенсия.
Оттук следва, че вноските за сметка на работодателя, заплащани по разглежданата в главното производство схема, са настояща придобивка в пари, предоставяна от работодателя на работника за неговия труд, и следователно представляват заплащане по смисъла на член 157, параграф 2 ДФЕС. Ето защо те попадат в приложното поле на Директива 2000/78.
От всичко изложено по-горе следва, че въпросът дали правото на Съюза допуска професионални пенсионни схеми като разглежданата в главното производство трябва да се изследва именно с оглед на принципа за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, провъзгласен в член 21 от Хартата и конкретизиран с Директива 2000/78.
Ето защо вторият въпрос следва да се разбира като отнасящ се по същество до това дали принципът за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, провъзгласен в член 21 от Хартата и конкретизиран с Директива 2000/78, и по-специално член 2 и член 6, параграф 2 от тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат професионални пенсионни схеми, съгласно които работодателят заплаща — като част от възнаграждението — пенсионни вноски по зависеща от възрастта прогресивна скàла.
За да се отговори на този въпрос, следва на първо място да се провери дали разглежданата в главното производство професионална пенсионна схема създава разлика в третирането въз основа на възрастта.
Относно наличието на разлика в третирането въз основа на възрастта
Съгласно член 2, параграф 1 от Директива 2000/78 „принципът за равно третиране“ предполага да няма пряка или непряка дискриминация въз основа на който и да е от признаците, посочени в член 1 от тази директива, сред които е и възрастта. В член 2, параграф 2, буква а) от Директивата се уточнява, че за целите на параграф 1 проява на пряка дискриминация има, когато едно лице е третирано по-малко благоприятно от друго в сравнима ситуация въз основа на един от признаците, упоменати в член 1 от същата директива.
В случая, тъй като към датата на назначаването ѝ на работа г‑жа Kristensen е на възраст под 35 години, вноската за сметка на работодателя, която Experian заплаща за нея по пенсионната схема, възлиза на 6 % от основната ѝ заплата. Затова общото ѝ месечно възнаграждение, включващо основната заплата заедно с вноските за сметка на работодателя, е по-ниско от общото месечно възнаграждение на работниците, които получават същата основна заплата, но са на възраст над 35 години. Всъщност за работниците на Experian на възраст между 35 и 45 години пенсионните вноски за сметка на работодателя възлизат на 8 % от основната заплата, а за работниците на възраст над 45 години — на 10 % от тази заплата. При това положение обстоятелството, че общото месечно възнаграждение на по-младите работници е по-ниско, и съответно обстоятелството, че те са третирани по-малко благоприятно, са пряко свързани с възрастта.
Оттук следва, че разглежданата в главното производство професионална пенсионна схема създава разлика в третирането по основан на възрастта критерий.
На второ място, следва да се провери дали тази разлика в третирането може да представлява дискриминация, забранена съгласно принципа за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, провъзгласен в член 21 от Хартата и конкретизиран с Директива 2000/78.
В това отношение член 6, параграф 2 от Директива 2000/78, който запитващата юрисдикция посочва в текста на втория си въпрос, гласи, че при определени обстоятелства държавите членки могат да предвидят, че дадена разлика в третирането не представлява дискриминация въз основа на възрастта.
Ето защо следва да се провери дали разликата в третирането, констатирана в точка 36 от настоящото решение, може да бъде оправдана по силата на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78.
По въпроса дали разликата в третирането въз основа на възрастта е оправдана по силата на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78
Съгласно текста на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 на френски език държавите членки могат независимо от член 2, параграф 2 от Директива 2000/78 да предвидят, че „ne constitue pas une discrimination fondée sur l’âge la fixation, pour les régimes professionnels de sécurité sociale, d’âges d’adhésion ou d’admissibilité aux prestations de retraite ou d’invalidité, y compris la fixation, pour ces régimes, d’âges différents pour des travailleurs ou des groupes ou catégories de travailleurs et l’utilisation, dans le cadre de ces régimes, de critères d’âge dans les calculs actuariels, à condition que cela ne se traduise pas par des discriminations fondées sur le sexe“ (дословно в превод от френски: „определянето на възраст за достъп до или за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст или обезщетение за инвалидност по професионални социалноосигурителни схеми, включително определянето по тези схеми на различна възраст за работници или служители или за групи или категории работници и служители и използването в контекста на такива схеми на критерий за възраст при актюерските изчисления, не представляват дискриминация на основание възраст, но при условие че това не води до дискриминация на основание пол“).
Текстът на член 6, параграф 2 от тази директива на датски език се различава от възпроизведения в предходната точка по това, че в него изобщо не се споменава в частност за „право на пенсия или обезщетение за инвалидност“.
В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика разпоредбите на правото на Съюза трябва да се тълкуват и прилагат по еднакъв начин с оглед на текстовете им на всички езици на Съюза. В случай на несъответствие между текстовете на дадена разпоредба от правото на Съюза на различните езици въпросната разпоредба трябва да се тълкува в зависимост от общата структура и целите на правната уредба, от която е част (вж. по-специално Решение от 8 декември 2005 г. по дело Jyske Finans,
C-280/04, Recueil, стр. I-10683
, точка 31 и цитираната съдебна практика).
Що се отнася до текстовете на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 на останалите езици на Съюза, налага се изводът, че и в тях, както и във възпроизведения в точка 40 от настоящото решение текст на френски език, изрично се споменава определянето на възраст за достъп до или придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст или обезщетение за инвалидност по професионални социалноосигурителни схеми. Например на испански език текстът на тази разпоредба гласи „la determinación, para los regímenes profesionales de seguridad social, de edades para poder beneficiarse de prestaciones de jubilación o invalidez u optar a las mismas“, на немски език е употребена формулировката „bei den betrieblichen Systemen der sozialen Sicherheit die Festsetzung von Altersgrenzen als Voraussetzung für die Mitgliedschaft oder den Bezug von Altersrente oder von Leistungen bei Invalidität“, на английски език се говори за „the fixing for occupational social security schemes of ages for admission or entitlement to retirement or invalidity benefits“, а на полски език е използвана формулировката „ustalanie, dla systemów zabezpieczenia społecznego pracowników, wieku przyznania lub nabycia praw do świadczeń emerytalnych lub inwalidzkich“.
Текстът на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 в цитираните му в предходната точка на настоящото решение редакции освен това сочи, че тази разпоредба се прилага само за изчерпателно изброените в нея случаи. Всъщност, ако волята на законодателя на Съюза беше да разпростре действието на тази разпоредба и отвъд изрично изброените в нея случаи, той щеше ясно да посочи това, например като използва наречието „по-специално“.
Общата структура и целта на Директива 2000/78 потвърждават този извод. Всъщност с тази директива принципът за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, който се смята за един от общите принципи на правото на Съюза, се конкретизира в областта на заетостта и професиите (вж. в този смисъл Решение по дело Kücükdeveci, посочено по-горе, точка 21). Забраната на всяка дискриминация в частност въз основа на възрастта впрочем е включена в член 21 от Хартата, която от 1 декември 2009 г. има същата правна сила като Договорите.
При положение че член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 позволява на държавите членки да предвидят изключение от принципа за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, тази разпоредба трябва да се тълкува стеснително (вж. Решение от 26 септември 2013 г. по дело Dansk Jurist-og Økonomforbund, C‑546/11, точка 41).
Така евентуалното тълкуване на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 в смисъл, че разпоредбата му се прилага за всички видове професионални социалноосигурителни схеми, би довело до разширяване на приложното поле на тази разпоредба в разрез с необходимостта от стеснителното ѝ тълкуване (Решение по дело Dansk Jurist-og Økonomforbund, посочено по-горе, точка 42).
Оттук следва, че член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 се прилага само към професионалните социалноосигурителни схеми, които покриват осигурителните рискове старост и инвалидност (Решение по дело Dansk Jurist-og Økonomforbund, посочено по-горе, точка 43).
В конкретния случай, ако се допусне, че зависещата от възрастта прогресивна скàла на пенсионните вноски е част от професионална социалноосигурителна схема, която покрива осигурителния риск старост, трябва освен това тази прогресивна скàла да попада под някоя от хипотезите на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78, а именно „фиксирането на възраст за достъп до социалноосигурителни схеми, право на пенсия или обезщетение за инвалидност“, включително „използването […] на критерий за възраст при статистическите изчисления“.
В това отношение следва да се отбележи, че разглежданата в главното производство професионална пенсионна схема не определя никаква възраст за достъп до пенсионното осигуряване, като се има предвид, че работниците на Experian автоматично се включват в схемата след девет месеца стаж в предприятието. Следователно прогресивната скàла на разглежданите в главното производство пенсионни вноски сама по себе си не предполага „фиксиран[е] на възраст за достъп до социалноосигурителни схеми, право на пенсия или обезщетение за инвалидност“ по смисъла на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78.
Датското, белгийското и германското правителство, както и Европейската комисия обаче изтъкват, че тази разпоредба трябва да се тълкува като предназначена да се прилага не само към определянето на възраст за достъп до и за придобиване на право на пенсия, но и — по аргумент за по-силното основание — към по-леките форми на дискриминация въз основа на възрастта като разглежданата в главното производство.
Тези доводи не могат да бъдат възприети. Всъщност, от една страна, както беше констатирано в точка 30 от настоящото решение, разглежданите в главното производство пенсионни вноски са част от възнаграждението на работниците на Experian. В този смисъл зависещата от възрастта прогресивна скàла на тези вноски би могла да породи последици, които не се свеждат просто до определяне на възраст за достъп до или за придобиване на право на пенсия. От друга страна, както беше посочено в точка 46 от настоящото решение, член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 трябва да се тълкува стеснително. Следователно приложното поле на тази разпоредба следва да се простира не върху всички аспекти на съответната професионална социалноосигурителна схема, покриваща осигурителните рискове старост и инвалидност, какъвто аспект е например определянето на размера на вноските по схемата, а само върху онези от тях, които изрично са споменати в разпоредбата.
По същата причина определянето на размера на тези вноски не може да се приравнява и на „използване на критерий за възраст при статистическите изчисления“ по смисъла на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78, тъй като при всички случаи не води до определяне на възраст за достъп до или за придобиване на право на пенсия.
Оттук следва, че зависещата от възрастта прогресивна скàла на пенсионните вноски не попада в обхвата на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78.
По въпроса дали разликата в третирането въз основа на възрастта е оправдана по силата на член 6, параграф 1 от Директива 2000/78
Като се има предвид, че зависещата от възрастта прогресивна скàла на вноските за сметка на работодателя представлява разлика в третирането въз основа на възрастта, която не попада в обхвата на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78, както беше констатирано в точка 54 от настоящото решение, следва да се провери дали тази мярка може да бъде оправдана по силата на член 6, параграф 1 от тази директива.
Всъщност, въпреки че запитващата юрисдикция задава въпроси само за тълкуването на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78, това обстоятелство не е пречка Съдът да ѝ предостави всички насоки за тълкуване на правото на Съюза, които могат да бъдат полезни за решаването на делото, с което е сезирана, независимо дали тази юрисдикция е споменала съответната разпоредба в изложението на въпроса си (вж. в този смисъл Решение от 21 юли 2011 г. по дело Stewart,
C-503/09, Сборник, стр. I-6497
, точка 79 и цитираната съдебна практика).
Съгласно член 6, параграф 1, първа алинея от Директива 2000/78 разликите в третирането на основание възраст не представляват дискриминация, ако в контекста на националното право са обективно и обосновано оправдани от законосъобразна цел, включително от законосъобразни цели на политиката относно заетостта, трудовия пазар и професионалното обучение, и ако средствата за постигане на тази цел са подходящи и необходими.
Що се отнася, първо, до въпроса дали разглежданата в главното производство професионална схема има законосъобразна цел, Experian и датското правителство твърдят, че на първо място схемата е предназначена, от една страна, да позволи на по-възрастните работници, които постъпват на служба в Experian на по-напреднал етап от кариерата си, да натрупат прилични пенсионни спестявания по време на относително кратък период на осигуряване. От друга страна, целта била младите работници да се включат към тази професионална пенсионна схема на ранен етап, но същевременно да им се позволи да запазят на свое разположение по-голяма част от заплатата си, като се има предвид, че за тях е предвиден по-малък процент на вноската за сметка на работника. В този смисъл схемата позволявала на всички работници на Experian да натрупат прилични пенсионни спестявания, които да са на тяхно разположение при пенсионирането им.
Според Experian прогресивната скàла на пенсионните вноски, характеризираща въпросната схема, е оправдана, на второ място, от необходимостта да се осигурят рисковете смърт, нетрудоспособност и тежко заболяване, разходите за което нараствали с възрастта. Всъщност определена част от въпросните вноски била предназначена за покриването на тези рискове.
В това отношение следва да се напомни, че при действащото понастоящем право на Съюза държавите членки, както и евентуално социалните партньори на национално равнище, разполагат с голяма свобода на преценката не само при избора на конкретна цел в областта на социалната политика и политиката по заетостта, но и при определянето на мерките, които могат да я осъществят (Решение от 16 октомври 2007 г. по дело Palacios de la Villa,
C-411/05, Сборник, стр. I-8531
, точка 68).
Тези съображения важат и по отношение на целите, които се преследват с прилагана по силата на трудовия договор професионална пенсионна схема като разглежданата в главното производство.
Следва да се констатира, че цели като упоменатите в точки 58 и 59 от настоящото решение, които отчитат интересите на всички работници на Experian в контекста на съображения, спадащи към социалната политика и политиката относно заетостта и пазара на труда, за да се гарантира приличен размер на пенсионните спестявания към момента на пенсионирането, могат да се смятат за законосъобразни.
Второ, следва да се провери дали зависещата от възрастта прогресивна скàла на вноските е съобразена с принципа на пропорционалност, тоест дали е подходяща и необходима за постигането на посочените цели.
Що се отнася най-напред до въпроса дали подобна зависеща от възрастта прогресивна скàла е подходяща, видно е, че благодарение на прилагането към по-възрастните работници на по-висок процент на вноските за сметка на работодателя и на работника зависещата от възрастта прогресивна скàла на вноските позволява на тези работници да натрупат приличен капитал за пенсия дори в случаите, когато относително скоро са започнали да се осигуряват по въпросната схема. Тази прогресивна скàла позволява и на младите работници да се осигуряват по схемата, доколкото тя е отворена за всеки работник на Experian независимо от възрастта му, но същевременно създава по-малка финансова тежест за заинтересованите лица, тъй като плащаните от младите работници вноски за тяхна сметка всъщност са по-ниски от плащаните от по-възрастните работници.
Освен това прилагането към по-възрастните работници на по-висок процент на вноските за сметка на работодателя и на работника, изглежда, по принцип може да гарантира, че по-голяма част от тези вноски ще бъде предназначена за покриването на рисковете смърт, нетрудоспособност и тежко заболяване, настъпването на които е статистически по-вероятно при по-възрастните работници.
При тези условия видимо не е необосновано да се приеме, че зависещата от възрастта прогресивна скàла на вноските позволява да бъдат постигнати целите, посочени в точки 58 и 59 от настоящото решение.
Следва все пак да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика дадена мярка е в състояние да гарантира осъществяването на изтъкнатите цели само ако действително отговаря на стремежа те да бъдат постигнати чрез систематични и съгласувани действия (Решение от 21 юли 2011 г. по дело Fuchs и Köhler,
C-159/10 и C-160/10, Сборник, стр. I-6919
, точка 85).
Националната юрисдикция следва да провери дали зависещата от възрастта прогресивна скàла на вноските отговаря на това изискване, като същевременно следи тя да не надхвърля необходимото за постигането на преследваните цели. По последния въпрос тази юрисдикция трябва в частност да прецени дали вредите, произтичащи от констатираната разлика в третирането, се компенсират с ползите от разглежданата в главното производство професионална пенсионна схема. По-конкретно националната юрисдикция трябва да вземе предвид обстоятелството, от една страна, че г‑жа Kristensen е извлякла ползи от тази схема, доколкото е получила вноските, заплащани за нея от работодателя ѝ, и от друга страна, че по-малкият размер на вноските за сметка на работодателя отговаря и на по-малкия размер на вноските за сметка на работника, поради което г‑жа Kristensen е трябвало да внася по пенсионната си спестовна сметка по-малък процент от основната си заплата в сравнение с това, което внасят работниците на възраст над 45 години. Националната юрисдикция следва да претегли тези фактори.
Предвид всички изложени дотук съображения на втория въпрос следва да се отговори, че принципът за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, провъзгласен в член 21 от Хартата и конкретизиран с Директива 2000/78, и по-специално член 2 и член 6, параграф 1 от тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат професионални пенсионни схеми, съгласно които работодателят заплаща — като част от възнаграждението — пенсионни вноски по зависеща от възрастта прогресивна скàла, при условие че произтичащата от това разлика в третирането въз основа на възрастта е подходяща и необходима за постигането на законосъобразна цел, което националната юрисдикция следва да провери.
По първия въпрос
Предвид отговора на втория въпрос не е необходимо да се отговаря на първия.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

Принципът за недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, провъзгласен в член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и конкретизиран с Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, и по-специално член 2 и член 6, параграф 1 от тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат професионални пенсионни схеми, съгласно които работодателят заплаща — като част от възнаграждението — пенсионни вноски по зависеща от възрастта прогресивна скàла, при условие че произтичащата от това разлика в третирането въз основа на възрастта е подходяща и необходима за постигането на законосъобразна цел, което националната юрисдикция следва да провери.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: датски.