CELEX: 62009CJ0236
Ennakkoratkaisupyyntö
Perusoikeudet
Syrjinnän torjunta
Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu
Tavaroiden ja palvelujen saatavuus ja tarjonta
Vakuutusmaksut ja -etuudet
Vakuutusmatemaattiset tekijät
Sukupuolen käyttäminen tekijänä arvioitaessa vakuutusriskejä
Yksityiset henkivakuutussopimukset
Direktiivi 2004/113/EY
5 artiklan 2 kohta
Poikkeus, jota ei ole rajoitettu ajallisesti
Euroopan unionin perusoikeuskirja
21 ja 23 artikla
Pätemättömyys

Ennakkoratkaisupyyntö koskee miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta tavaroiden ja palvelujen
saatavuuden ja tarjonnan alalla 13.12.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/113/EY (EUVL L 373, s. 37) 5 artiklan 2 kohdan
tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Association belge des Consommateurs Test-Achats ASBL sekä
Yann van Vugt ja Charles Basslier ja toisaalta Belgian kuningaskunnan ministerineuvosto ja joka koskee naisten ja miesten
välisen syrjinnän torjunnasta 10.5.2007 annetun lain muuttamista siltä osin kuin on kyse kuulumisesta tiettyyn sukupuoleen
vakuutusalalla 21.12.2007 annetun lain (Moniteur belge 31.12.2007, s. 66175; jäljempänä 21.12.2007 annettu laki) kumoamisesta.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin oikeus
Direktiivi 2004/113 annettiin EY 13 artiklan 1 kohdan perusteella. Direktiivin johdanto-osan 1, 4, 5, 12, 15, 18 ja 19 perustelukappaleessa
todetaan seuraavaa:
”(1)      Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan mukaisesti Euroopan unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan,
ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin, ja unioni pitää arvossa yhteisön oikeuden
yleisinä periaatteina perusoikeuksia sellaisina kuin ne taataan [Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetussa] ihmisoikeuksien ja
perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä Euroopan yleissopimuksessa ja sellaisina kuin ne ilmenevät jäsenvaltioiden yhteisessä
valtiosääntöperinteessä.
– –
(4)      Miesten ja naisten välinen tasa-arvo on yksi Euroopan unionin perusperiaatteista. Euroopan unionin perusoikeuskirjan [jäljempänä
perusoikeuskirja] 21 ja 23 artiklassa kielletään kaikenlainen sukupuoleen perustuva syrjintä ja edellytetään miesten ja naisten
välisen tasa-arvon varmistamista kaikilla aloilla.
(5)      Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan mukaan miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistäminen on yksi yhteisön
keskeisistä päämääristä. Perustamissopimuksen 3 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että yhteisö pyrkii poistamaan eriarvoisuutta
miesten ja naisten välillä sekä edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa kaikessa toiminnassaan.
– –
(12)      Tätä direktiiviä olisi sukupuoleen perustuvan syrjinnän estämiseksi sovellettava sekä välittömään että välilliseen syrjintään.
Välitöntä syrjintää esiintyy vain, jos henkilöä kohdellaan sukupuolen perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta vertailukelpoisessa
tilanteessa. Näin ollen esimerkiksi terveyspalvelujen tarjoamiseen liittyvissä eroissa miesten ja naisten välillä, silloin
kun ne johtuvat miesten ja naisten fyysisistä eroavuuksista, ei ole kyse vertailukelpoisesta tilanteesta, eivätkä ne näin
ollen ole syrjintää.
– –
(15)      Miesten ja naisten välisen tasa-arvon periaatteen soveltamisesta työntekoa ja ammattia koskeviin asioihin on jo olemassa useita
säädöksiä. Tätä direktiiviä ei siten olisi sovellettava mainitulla alalla. Sama koskee myös itsenäistä ammatinharjoittamista
koskevia asioita siltä osin kuin ne kuuluvat olemassa olevien oikeussäännösten soveltamisalaan. Direktiiviä olisi sovellettava
vain yksityisiin, vapaaehtoisiin ja työsuhteesta riippumattomiin vakuutuksiin ja eläkkeisiin.
– –
(18)      Sukupuoleen perustuvien vakuutusmatemaattisten tekijöiden käyttö on yleistä vakuutuspalvelujen ja muiden niihin liittyvien
rahoituspalvelujen tarjoamisessa. Jotta voitaisiin taata miesten ja naisten välinen tasa-arvo, sukupuolen käyttäminen vakuutusmatemaattisena
tekijänä ei saisi johtaa eroihin yksilöiden maksuissa ja etuuksissa. Jotta vältettäisiin markkinoiden äkilliset muutokset,
tämän säännön täytäntöönpanoa olisi sovellettava vain uusiin sopimuksiin, jotka tehdään sen jälkeen, kun tämä direktiivi on
saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.
(19)      Jotkin riskityypit voivat vaihdella sukupuolen mukaan. Joissakin tapauksissa sukupuoli on yksi mutta ei välttämättä ainoa
määräävä tekijä vakuutettuja riskejä arvioitaessa. Jäsenvaltiot voivat tällaisia riskejä koskevien sopimusten osalta päättää
sallia vapautuksia säännöstä, jonka mukaan molempien sukupuolten maksujen ja etuuksien on oltava samat, jos ne voivat varmistaa,
että laskelmien pohjana olevat vakuutusmatemaattiset tiedot ja tilastotiedot ovat luotettavia, säännöllisesti ajantasaistettuja
ja yleisesti saatavilla. Vapautuksia voidaan sallia vain, jos kansallinen lainsäädäntö ei ole vielä edellyttänyt sukupuolesta
riippumattoman käytännön soveltamista. Jäsenvaltioiden olisi viiden vuoden kuluttua siitä, kun tämä direktiivi on saatettu
osaksi kansallista lainsäädäntöä, tarkasteltava, ovatko nämä vapautukset perusteltuja. Niiden olisi tällöin otettava huomioon
tuoreimmat vakuutusmatemaattiset tiedot ja tilastotiedot sekä komission kertomus, joka laaditaan kolmen vuoden kuluttua siitä,
kun tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.”
Direktiivin 2004/113 tarkoitus määritellään sen 1 artiklassa seuraavasti:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on säätää puitteista sukupuoleen perustuvan syrjinnän torjumiseksi tavaroiden ja palveluiden
saatavuuden ja tarjonnan alalla. Tällä pyritään toteuttamaan miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaate jäsenvaltioissa.”
Direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tässä direktiivissä miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, että
a)      sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää ei esiinny, ei myöskään raskaudesta tai äitiydestä johtuvaa naisten epäedullisempaa
kohtelua
b)      sukupuoleen perustuvaa välillistä syrjintää ei esiinny.”
Direktiivin 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Vakuutusmatemaattiset tekijät”, säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikissa viimeistään 21 päivänä joulukuuta 2007 jälkeen tehdyissä uusissa sopimuksissa
sukupuolen käyttäminen vakuutuspalveluja ja niihin liittyviä rahoituspalveluja koskevien maksujen ja etuuksien laskennassa
ei johda eroihin yksilöiden maksuissa ja etuuksissa.
2.      Edellä olevasta 1 kohdasta huolimatta jäsenvaltiot voivat ennen 21 päivänä joulukuuta 2007 päättää sallia suhteelliset erot
yksilöiden maksuissa ja etuuksissa, jos sukupuolen käyttäminen on määräävä tekijä asiaankuuluvien ja tarkkojen vakuutusmatemaattisten
tietojen ja tilastotietojen perusteella tehtävässä riskinarvioinnissa. Kyseisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle
ja varmistettava, että tarkat tiedot sukupuolen käytöstä määräävänä vakuutusmatemaattisena tekijänä kootaan, julkaistaan ja
saatetaan säännöllisesti ajan tasalle. Näiden jäsenvaltioiden on tarkasteltava päätöstään uudelleen viiden vuoden kuluttua
21 päivä[st]ä joulukuuta 2007 ottamalla huomioon 16 artiklassa tarkoitetun komission kertomuksen ja ilmoitettava tämän tarkastelun
tulokset komissiolle.
3.      Raskauteen ja äitiyteen liittyvät kustannukset eivät missään tapauksessa saa johtaa eroihin yksilöiden maksuissa ja etuuksissa.
Jäsenvaltiot voivat lykätä tämän kohdan noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden toteuttamista enintään kahdella vuodella
21 päivänä joulukuuta 2007. Tässä tapauksessa kyseisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta välittömästi komissiolle.”
Direktiivin 16 artiklassa, jonka otsikko on ”Kertomukset”, säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki tämän direktiivin soveltamista koskevat tiedot viimeistään 21 päivänä joulukuuta
2009 ja joka viides vuosi sen jälkeen.
Komissio laatii tiivistelmäkertomuksen, johon on sisällyttävä 5 artiklaan liittyvä katsaus jäsenvaltioiden nykyisiin käytäntöihin
sukupuolen käyttämisestä maksujen ja etuuksien laskennassa. Komissio toimittaa tämän kertomuksen Euroopan parlamentille ja
neuvostolle viimeistään 21 päivänä joulukuuta 2010. Komissio liittää tarvittaessa kertomukseensa ehdotuksia direktiivin muuttamiseksi.
2.      Komission kertomuksessa on otettava huomioon asiaankuuluvien sidosryhmien näkökannat.”
Direktiivin 2004/113 17 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät
lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 21.12.2007, ja niiden on viipymättä toimitettava komissiolle
kyseiset säännökset kirjallisina.

Kansallinen oikeus
21.12.2007 annetun lain 2 §:ssä todetaan, että sillä pannaan täytäntöön direktiivi 2004/113.
Kyseisen lain 3 §:ään sisältyy säännös, jolla korvataan naisten ja miesten välisen syrjinnän torjunnasta 10.5.2007 annetun
lain 10 § siltä osin kuin on kyse kuulumisesta tiettyyn sukupuoleen vakuutusalalla.
Kyseisen uuden 10 §:n sanamuoto on nykyään seuraava:
”1. 8 §:stä poiketen vakuutusmaksuja ja etuuksia määritettäessä voidaan tehdä suora ja suhteellinen ero sukupuolen perusteella,
jos sukupuolen käyttäminen on määräävä tekijä asiaankuuluvien ja tarkkojen vakuutusmatemaattisten tietojen ja tilastotietojen
perusteella tehtävässä riskinarvioinnissa.
Tätä poikkeusta sovelletaan ainoastaan muuta kuin merivakuutusta koskevista vakuutussopimuksista 25.6.1992 annetun lain 97
§:ssä tarkoitettuihin henkivakuutussopimuksiin.
2.      Raskauteen ja äitiyteen liittyvät kustannukset eivät saa 21.12.2007 alkaen missään tapauksessa johtaa eroihin yksilöiden maksuissa
ja etuuksissa.
3.      Pankki-, rahoitus- ja vakuutuskomissio kerää 1 momentissa tarkoitettuja vakuutusmatemaattisia tietoja ja tilastotietoja sekä
huolehtii niiden julkaisemisesta viimeistään 20.6.2008; tämän jälkeen se kerää ajantasaisia tietoja kahden vuoden välein sekä
julkaisee ne internetsivuillaan. Nämä tiedot päivitetään kahden vuoden välein.
Pankki-, rahoitus- ja vakuutuskomissiolla on oikeus vaatia asianomaisilta toimielimiltä, yrittäjiltä ja henkilöiltä tähän
tarvittavat tiedot. Se täsmentää, mitkä tiedot näiden on toimitettava, millä tavoin ja missä muodossa.
4.      Pankki-, rahoitus- ja vakuutuskomissio toimittaa Euroopan komissiolle viimeistään 21.12.2009 tiedot, jotka sillä on käytettävissään
tämän pykälän nojalla. Se toimittaa nämä tiedot Euroopan komissiolle aina, kun ne on saatettu ajan tasalle.
5.      Lakia säätävät kamarit arvioivat tämän pykälän soveltamista ennen 1.3.2011 direktiivin 2004/113 – – 16 artiklassa tarkoitetun
Euroopan komission kertomuksen 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen tietojen sekä Euroopan unionin muiden jäsenvaltioiden tilanteen
perusteella.
Arviointi tehdään arviointikomitean lakia säätävälle kamarille esittämän kertomuksen perusteella kahden vuoden kuluessa tästä.
Kuningas vahvistaa ministerineuvostossa tehdyssä päätöksessä täsmällisemmät säännöt arviointikomitean kokoonpanosta ja nimeämisestä
sekä kertomuksen muodosta ja sisällöstä.
Komitea tarkastelee kertomuksessaan erityisesti tämän pykälän vaikutuksia markkinatilanteeseen ja tutkii myös muita kuin sukupuoleen
liittyviä eriyttämisperusteita.
6.      Tätä säännöstä ei sovelleta sosiaaliturvaa täydentävän järjestelmän yhteydessä tehtyihin vakuutussopimuksiin. Niihin sovelletaan
ainoastaan 12 §:ää.”

Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset
Pääasian kantajat nostivat Cour constitutionnellessa kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan 21.12.2007 annettu laki, jolla direktiivi
2004/113 saatettiin osaksi Belgian oikeusjärjestystä.
Kantajien mukaan 21.12.2007 annettu laki, jolla pantiin täytäntöön direktiivin 2004/113 5 artiklan 2 kohdassa vahvistettu
poikkeusmahdollisuus, on miesten ja naisten välisen tasa-arvon periaatteen vastainen.
Koska 21.12.2007 annetussa laissa käytetään mahdollisuutta direktiivin 2004/113 5 artiklan 2 kohdan mukaiseen poikkeukseen,
Cour constitutionnelle katsoi, että sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa tulee esiin kysymys unionin direktiivin säännöksen
pätevyydestä, joten se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko – – direktiivin 2004/113 – – 5 artiklan 2 kohta yhteensopiva [EU] 6 artiklan 2 kohdan kanssa ja tarkemmin sanottuna kyseisessä
määräyksessä taatun tasa-arvoa ja syrjintäkieltoa koskevan periaatteen kanssa?
2)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko direktiivin 5 artiklan 2 kohta myös vastoin [EU] 6 artiklan 2 kohtaa,
vaikka sen soveltaminen on rajattu koskemaan yksinomaan henkivakuutussopimuksia?”

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Kansallinen tuomioistuin haluaa ensimmäisellä kysymyksellään selvittää ennen kaikkea sen, onko direktiivin 2004/113 5 artiklan
2 kohta pätevä miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen nähden.
EU 6 artiklan, johon kansallinen tuomioistuin viittaa kysymyksissään ja joka mainitaan direktiivin 2004/113 johdanto-osan
ensimmäisessä perustelukappaleessa, 2 kohdassa määrättiin, että unioni pitää arvossa yhteisön oikeuden yleisinä periaatteina
perusoikeuksia sellaisina kuin ne taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä Euroopan yleissopimuksessa
ja sellaisina kuin ne ilmenevät jäsenvaltioiden yhteisessä valtiosääntöperinteessä. Nämä perusoikeudet on sisällytetty perusoikeuskirjaan,
jolla on 1.12.2009 lähtien sama oikeudellinen arvo kuin perussopimuksilla.
Perusoikeuskirjan 21 ja 23 artiklassa todetaan, että yhtäältä kaikenlainen sukupuoleen perustuva syrjintä kielletään ja että
toisaalta naisten ja miesten välinen tasa-arvo on varmistettava kaikilla aloilla. Koska direktiivin 2004/113 johdanto-osan
neljännessä perustelukappaleessa viitataan nimenomaisesti näihin artikloihin, kyseisen direktiivin 5 artiklan 2 kohdan pätevyyttä
on syytä arvioida näiden perusoikeuskirjan määräysten kannalta (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat C-92/09 ja C-93/09, Volker
und Markus Schecke ja Eifert, tuomio 9.11.2010, 46 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Oikeudesta miesten ja naisten tasa-arvoiseen kohteluun määrätään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräyksissä.
Yhtäältä SEUT 157 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jokaisen jäsenvaltion on huolehdittava sen periaatteen noudattamisesta,
jonka mukaan miehille ja naisille maksetaan samasta tai samanarvoisesta työstä sama palkka.  Toisaalta SEUT 19 artiklan 1
kohdassa määrätään, että neuvosto voi parlamentin hyväksynnän saatuaan toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sukupuoleen, rotuun,
etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän
torjumiseksi.
Kun SEUT 157 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaate tietyllä alalla, SEUT 19
artiklan 1 kohdassa puolestaan annetaan neuvostolle valtuudet, joita sen on käytettävä erityisesti noudattaen SEU 3 artiklan
3 kohdan toista alakohtaa, jossa määrätään, että unioni torjuu sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää sekä edistää yhteiskunnallista
oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista suojelua, naisten ja miesten tasa-arvoa, sukupolvien välistä yhteisvastuuta ja lapsen oikeuksien
suojelua, sekä SEUT 8 artiklaa, jonka mukaan unioni pyrkii kaikissa toimissaan poistamaan eriarvoisuutta miesten ja naisten
välillä sekä edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa.
Kun tätä tasa-arvoa toteutetaan asteittain ja kun otetaan huomioon SEU 3 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa ja SEUT 8
artiklassa unionille uskottu tehtävä, unionin lainsäätäjä on se, joka päättää, milloin se puuttuu asiaan ottaen huomioon unionin
taloudellisten ja sosiaalisten olojen kehityksen.
Kun tällaisesta puuttumisesta on päätetty, unionin lainsäätäjän on toimittava johdonmukaisesti tavoitteen saavuttamiseksi,
mikä ei sulje pois mahdollisuutta säätää siirtymäajoista tai poikkeuksista, joiden soveltamisala on rajoitettu.
Kuten direktiivin 2004/13 johdanto-osan 18 perustelukappaleessa todetaan, sukupuoleen perustuvien vakuutusmatemaattisten tekijöiden
käyttö oli yleistä vakuutuspalvelujen tarjoamisessa direktiivin antamisajankohtana.
Näin ollen unionin lainsäätäjä saattoi panna täytäntöön asteittain ja asianmukaisin siirtymäajoin miesten ja naisten tasa-arvoisen
kohtelun periaatteen eli täsmällisemmin sanottuna säännön, jonka mukaan molempien sukupuolten maksujen ja etuuksien on oltava
samat.
Unionin lainsäätäjä on nimenomaan tässä tarkoituksessa säätänyt direktiivin 2004/113 5 artiklan 1 kohdassa, että erot, jotka
johtuvat sukupuolen käyttämisestä tekijänä vakuutuspalveluja koskevien maksujen ja etuuksien laskennassa, on poistettava viimeistään
21.12.2007.
Poikkeuksena direktiivin 5 artiklan 1 kohdan yleissäännöstä, jonka mukaan molempien sukupuolten maksujen ja etuuksien on oltava
samat, saman artiklan 2 kohdassa puolestaan annetaan jäsenvaltioille, joiden kansallisessa lainsäädännössä ei vielä sovellettu
tätä sääntöä direktiivin 2004/113 antamisajankohtana, mahdollisuus ennen 21.12.2007 päättää sallia suhteelliset erot yksilöiden
maksuissa ja etuuksissa, jos sukupuolen käyttäminen on määräävä tekijä asiaankuuluvien ja tarkkojen vakuutusmatemaattisten
tietojen ja tilastotietojen perusteella tehtävässä riskinarvioinnissa.
Tätä mahdollisuutta on saman kohdan mukaisesti tarkasteltava uudelleen viiden vuoden kuluttua päivämäärästä 21.12.2007 ottamalla
huomioon komission kertomus, mutta koska direktiiviin 2004/113 ei sisälly säännöstä erojen soveltamisen kestosta, tätä mahdollisuutta
käyttäneet jäsenvaltiot voivat sallia vakuutuksenantajien harjoittaa kyseistä epäyhdenvertaista kohtelua ilman ajallisia rajoituksia.
Neuvosto ei ole varma siitä, voidaanko nais- ja miespuolisten vakuutettujen tilanteita tiettyjen yksityisten vakuutusten alalla
pitää toisiinsa rinnastettavina, kun otetaan huomioon, että sen vakuutuksenantajien käyttämän tekniikan näkökulmasta, jossa
riskit luokitellaan tilastojen perusteella, vakuutetun riskin suuruus voi olla erilainen naisilla ja miehillä. Sen mukaan
direktiivin 2004/113 5 artiklan 2 kohdassa annetun vaihtoehdon tarkoituksena on vain estää se, että erilaisia tilanteita ei
kohdeltaisi samalla tavalla.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia
tilanteita ei kohdella eri tavalla eikä erilaisia tilanteita kohdella samalla tavalla, ellei tällaista kohtelua voida objektiivisesti
perustella (ks. asia C-127/07, Arcelor Atlantique ja Lorraine ym., tuomio 16.12.2008, Kok., s. I-9895, 23 kohta).
Tässä yhteydessä on korostettava, että tilanteiden rinnastettavuutta toisiinsa on arvioitava unionin sen toimen kohteen ja
päämäärän valossa, jolla kyseinen erottelu otetaan käyttöön (ks. vastaavasti em. asia Arcelor Atlantique ja Lorraine ym.,
tuomion 26 kohta). Nyt käsiteltävässä asiassa tämä erottelu on otettu käyttöön direktiivin 2004/113 5 artiklan 2 kohdalla.
On riidatonta, että direktiivin 2004/113 tavoite vakuutuspalvelujen alalla on – kuten sen 5 artiklan 1 kohdasta käy ilmi –
se, että molempien sukupuolten maksujen ja etuuksien on oltava samat. Direktiivin johdanto-osan 18 perustelukappaleessa todetaan
nimenomaisesti, että jotta miesten ja naisten välinen tasa-arvoinen kohtelu voitaisiin taata, sukupuolen käyttäminen vakuutusmatemaattisena
tekijänä ei saisi johtaa eroihin yksilöiden maksuissa ja etuuksissa. Direktiivin johdanto-osan 19 perustelukappaleessa kutsutaan
”vapautukseksi” jäsenvaltioille annettua mahdollisuutta olla soveltamatta sääntöä, jonka mukaan molempien sukupuolten maksujen
ja etuuksien on oltava samat. Direktiivi 2004/113 perustuu siis olettamaan, jonka mukaan perusoikeuskirjan 21 ja 23 artiklassa
vahvistettua miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatetta sovellettaessa naisten ja miesten tilanteet ovat toisiinsa
rinnastettavissa heidän hankkimiensa vakuutusten vakuutusmaksujen ja etuuksien suhteen.
Näissä olosuhteissa vaarana on, että unionin oikeudessa sallitaan direktiivin 2004/113 5 artiklan 2 kohdassa säädetty, miesten
ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta tehtävä poikkeus rajattomasti.
Tällainen säännös, jonka nojalla asianomaiset jäsenvaltiot voivat pitää ilman ajallista rajoitusta voimassa poikkeuksen säännöstä,
jonka mukaan molempien sukupuolten maksujen ja etuuksien on oltava samat, on vastoin direktiivillä 2004/113 tavoiteltavaa
miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun päämäärää, eikä se ole yhteensopiva perusoikeuskirjan 21 ja 23 artiklan kanssa.
Näin ollen kyseistä säännöstä on pidettävä pätemättömänä asianmukaisen siirtymäajan päätyttyä.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2004/113 5 artiklan 2 kohta on
pätemätön 21.12.2012 lukien.
Kun otetaan huomioon tämä vastaus, toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta tavaroiden ja palvelujen saatavuuden ja tarjonnan
alalla 13.12.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/113/EY 5 artiklan 2 kohta on pätemätön 21.12.2012 lukien.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.