CELEX: 62012CJ0515
Smernica 2005/29/ES
Nekalé obchodné praktiky
Pyramídová propagačná schéma
Potreba prípadného plnenia zo strany spotrebiteľov poskytnutého s cieľom získať kompenzáciu
Výklad pojmu ‚plnenie‘

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu bodu 14 prílohy I smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (
Ú. v. EÚ L 149, s. 22
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou „4finance“ UAB (ďalej len „4finance“) a Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba (Národný úrad na ochranu práv spotrebiteľov) a Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos Finansų ministerijos (Národná daňová inšpekcia, ktorá je súčasťou ministerstva financií) vo veci pokuty, ktorá bola uložená tejto spoločnosti za porušenie litovského zákona zakazujúceho nekalé obchodné praktiky voči spotrebiteľom.
Právny rámec
Právo Únie
Odôvodnenia 8, 9, 11 a 17 smernice 2005/29 stanovujú:
„(8)
Táto smernica priamo ochraňuje ekonomické záujmy spotrebiteľov pred nekalými obchodnými praktikami podnikateľov voči spotrebiteľom. …
(9)
Táto smernica sa nedotýka individuálnych žalôb podaných osobami, ktoré boli poškodené nekalými obchodnými praktikami. … Finančné služby a nehnuteľnosti si z dôvodu svojej komplexnosti a im vlastným vážnym sprievodným rizikám vyžadujú podrobné požiadavky, vrátane pozitívnych povinností pre obchodníkov. Z tohto dôvodu sa táto smernica nedotýka práva členských štátov prekročiť v oblasti finančných služieb a nehnuteľností z dôvodu ochrany ekonomických záujmov spotrebiteľov rámec jej ustanovení. …
…
(11)
Vysoká úroveň konvergencie dosiahnutá aproximáciou vnútroštátnych právnych predpisov prostredníctvom tejto smernice vytvára vysokú spoločnú úroveň ochrany spotrebiteľa. Táto smernica zavádza jednotný všeobecný zákaz týchto nekalých obchodných praktík, ktoré narúšajú ekonomické správanie spotrebiteľov. Taktiež stanovuje pravidlá pre agresívne obchodné praktiky, ktoré nie sú v súčasnosti upravené na úrovni Spoločenstva.
…
(17)
Je žiaduce, aby tie obchodné praktiky, ktoré sú za každých okolností nekalé, boli identifikované, aby sa poskytla väčšia právna istota. Príloha I preto obsahuje úplný výpočet všetkých týchto praktík. Toto sú jediné obchodné praktiky, ktoré môžu byť považované za nekalé bez toho, aby boli jednotlivo posudzované podľa ustanovení článkov 5 až 9. Tento výpočet môže byť upravený len novelizáciou tejto smernice.“
Článok 1 smernice 2005/35 uvádza:
„Účelom tejto smernice je prispieť k riadnemu fungovaniu vnútorného trhu a dosiahnuť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa aproximáciou zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o nekalých obchodných praktikách poškodzujúcich ekonomické záujmy spotrebiteľov.“
Článok 2 písm. d) uvedenej smernice stanovuje:
„Na účely tejto smernice:
…
d)
‚obchodné praktiky podnikateľov voči spotrebiteľom‘ (ďalej tiež ‚obchodné praktiky‘) sú akékoľvek konanie, opomenutie, spôsob správania alebo vyjadrenie, obchodná komunikácia vrátane reklamy a marketingu obchodníka, priamo spojené s podporou, predajom alebo dodávkou produktu spotrebiteľom;
…“
Článok 3 ods. 1 tej istej smernice znie:
„Táto smernica sa uplatňuje na nekalé obchodné praktiky podnikateľov voči spotrebiteľom tak, ako sú ustanovené v článku 5, pred, počas a po uskutočnení obchodnej transakcie vo vzťahu k produktu.“
Článok 5 smernice 2005/29 má nasledujúce znenie:
„1.   Nekalé obchodné praktiky sú zakázané.
2.   Obchodná praktika je nekalá, ak:
a)
je v rozpore s požiadavkami odbornej starostlivosti
a
b)
podstatne narušuje alebo je spôsobilá podstatne narušiť ekonomické správanie priemerného spotrebiteľa vo vzťahu k produktu, ku ktorému sa dostane alebo ktorému je adresovaná, alebo priemerného člena skupiny, ak je obchodná praktika orientovaná na určitú skupinu spotrebiteľov.
…
4.   Za nekalé obchodné praktiky sa považujú najmä tie, ktoré:
a)
sú klamlivé v zmysle článkov 6 a 7,
alebo
b)
sú agresívne v zmysle článkov 8 a 9.
5.   Príloha I obsahuje výpočet tých obchodných praktík, ktoré sa za každých okolností považujú za nekalé. Ten istý jediný výpočet sa uplatňuje vo všetkých členských štátoch a môže byť upravený iba novelizáciou tejto smernice.“
Príloha I smernice 2005/29 nazvaná „Obchodné praktiky, ktoré sa za každých okolností považujú za nekalé“ v bode 14 stanovuje:
„Vytvorenie, prevádzkovanie alebo podporovanie pyramídovej schémy, v ktorej spotrebiteľ poskytne plnenie za možnosť získať kompenzáciu, ktorá vyplýva hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov do tejto schémy, a nie z predaja alebo spotreby produktov.“
Litovské právo
§ 7 bod 22 zákona o nekalých obchodných praktikách v znení uplatniteľnom na skutkové okolnosti vo veci samej uvádza:
„Obchodná praktika sa považuje za klamlivú, keď má formu vytvorenia, prevádzkovania alebo podporovania pyramídovej schémy distribúcie tovaru, ktorá spotrebiteľom poskytuje možnosť získať platbu hlavne za zapojenie ďalších spotrebiteľov do tejto schémy, a nie za predaj alebo spotrebu produktov.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Navrhovateľka vo veci samej, spoločnosť 4finance, poskytuje prostredníctvom zmlúv na diaľku spotrebiteľom drobné pôžičky v krátkych lehotách. Rozhodnutím z 28. júla 2011 jej Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba uložil pokutu vo výške 8000 litovských litasov (LTL) za porušenie § 7 bodu 22 zákona o nekalých obchodných praktikách. Z tohto rozhodnutia vyplýva, že 4finance v období od 26. októbra 2010 do 15. februára 2011 uskutočnila reklamnú kampaň, ktorou zaviedla „pyramídovú schému distribúcie tovaru, ktorá spotrebiteľom ponúkala možnosť získať kompenzáciu najmä za zapojenie ďalších spotrebiteľov do tejto schémy, a nie za predaj alebo spotrebu produktov“.
Uvedené rozhodnutie bolo potvrdené rozsudkom Vilniaus apygardos administracinis teismas (Regionálny správny súd vo Vilniuse) z 25. októbra 2011, následne 4finance podala odvolanie proti tomuto rozsudku na Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší správny súd Litvy).
Pokiaľ ide o skutočnosti vytýkané spoločnosti 4finance, vnútroštátny súd uvádza, že táto spoločnosť každému novému zákazníkovi ponúkla bonus 20 LTL za registráciu každého ďalšieho zákazníka, ktorého daný zákazník pre túto spoločnosť získal. Pri registrácii na internetovej stránke spoločnosti 4finance musel každý nový zákazník zaplatiť registračný poplatok vo výške 0,01 LTL.
V tejto súvislosti si vnútroštátny súd najskôr kladie otázku výkladu bodu 14 prílohy I smernice 2005/29, ako aj súladu § 7 bodu 22 zákona o nekalých obchodných praktikách s týmto ustanovením. V tomto ohľade uvádza, že predmetné ustanovenie litovského práva, ktoré zodpovedá zneniu tejto smernice v nemeckom a litovskom jazyku, sa nezhoduje s ostatnými jazykovými zneniami danej smernice, napríklad v španielskom, vo francúzskom a v poľskom jazyku. Tieto znenia totiž v uvedenom bode 14 obsahujú ustanovenia, podľa ktorých „spotrebiteľ poskytne plnenie za možnosť získať kompenzáciu, ktorá vyplýva hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov“. Znenia daného ustanovenia v nemeckom a litovskom jazyku však toto kritérium poskytnutia plnenia zo strany spotrebiteľa neobsahujú.
Ďalej v prípade, ak by Súdny dvor konštatoval, že plnenie poskytnuté spotrebiteľom je nevyhnutné na to, aby mohla byť propagačná schéma považovaná za pyramídovú propagačnú schému v zmysle smernice 2005/29, sa vnútroštátny súd obracia na Súdny dvor s otázkou výkladu pojmu „plnenie“. Domnieva sa, že je dôležité zistiť, na jednej strane, či každú, hoci aj zanedbateľnú, zaplatenú sumu možno považovať za plnenie, a na druhej strane, či zaplatenie symbolickej sumy, ako je suma dotknutá vo veci samej, stačí na to, aby mohla byť schéma zakázaná. V tejto súvislosti uvádza, že suma 0,01 LTL, ktorú na účet spoločnosti 4finance platí nový zákazník, predstavuje najnižšiu sumu, akú je možné previesť, že prevod je určený len na presnú identifikáciu tohto zákazníka, aby bolo možné uzavrieť zmluvu o pôžičke, a že takto poskytnuté plnenia slúžili na financovanie bonusov vyplatených v propagačnej schéme len vo veľmi malom rozsahu.
Vo svetle týchto úvah Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas rozhodol prerušiť konanie a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa bod 14 prílohy I smernice 2005/29… vykladať v tom zmysle, že vytvorenie, prevádzkovanie alebo podporovanie pyramídovej propagačnej schémy sa považuje za klamlivú obchodnú praktiku za každých okolností iba vtedy, keď je spotrebiteľ povinný poskytnúť [finančné] plnenie za získanie kompenzácie, ktorá vyplýva hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov do schémy, a nie z predaja alebo spotreby produktov?
2.
Ak je nevyhnutné, aby spotrebiteľ poskytol plnenie za právo získať kompenzáciu, má výška plnenia poskytnutého spotrebiteľom za možnosť získať kompenzáciu, ktorá vyplýva hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov do schémy, a nie z predaja alebo spotreby produktov, vplyv na kvalifikáciu pyramídovej propagačnej schémy ako klamlivej obchodnej praktiky v zmysle bodu 14 prílohy I smernice [2005/29]? Možno platby poskytované spotrebiteľmi v čisto symbolickej výške, ktorých účelom je zistenie totožnosti spotrebiteľov, považovať za platby poskytované za možnosť získať kompenzáciu v zmysle bodu 14 prílohy I smernice?
3.
Má sa bod 14 prílohy I smernice [2005/29] vykladať v tom zmysle, že na to, aby bolo možné pyramídovú propagačnú schému považovať za klamlivú obchodnú praktiku, je dôležité iba to, aby bola kompenzácia vyplácaná už registrovanému spotrebiteľovi hlavne za zapojenie ďalších spotrebiteľov do schémy, a nie za predaj alebo spotrebu produktov, alebo je dôležitá aj miera, v akej je kompenzácia, ktorá sa vypláca účastníkom tejto schémy za zapojenie nových spotrebiteľov, financovaná z príspevkov nových členov? Musí byť v prípade, ktorý je predmetom konania vo veci samej kompenzácia, ktorá sa vypláca už registrovaným účastníkom pyramídovej propagačnej schémy, úplne alebo z väčšej časti financovaná z príspevkov členov, ktorí sa v tejto schéme registrujú prvýkrát?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi otázkami, ktoré je potrebné preskúmať vo vzájomnej súvislosti, sa vnútroštátny súd pýta Súdneho dvora na podmienky, za ktorých možno propagačnú obchodnú schému považovať za „pyramídovú propagačnú schému“ v zmysle bodu 14 prílohy I smernice 2005/29, a preto ju možno za každých okolností zakázať.
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že § 7 bod 22 zákona o nekalých obchodných praktikách predstavuje doslovné prebratie znenia prílohy I bodu 14 smernice 2005/29 v nemeckom a litovskom jazyku. Podľa vnútroštátneho súdu však toto ustanovenie vo viacerých odlišných jazykových zneniach vyžaduje na to, aby mohla byť pyramídová propagačná schéma zakázaná, dodatočnú podmienku, podľa ktorej „spotrebiteľ poskytne plnenie“, aby sa mohol zúčastniť danej schémy. Tento súd kladie Súdnemu dvoru otázku, či uvedený bod 14 vyžaduje, aby spotrebiteľ poskytol toto plnenie. V prípade kladnej odpovede sa vnútroštátny súd snaží zistiť, či každú sumu možno bez ohľadu na jej výšku kvalifikovať ako plnenie v zmysle daného bodu 14.
Napokon sa vnútroštátny súd obracia na Súdny dvor s otázkou, či je na kvalifikáciu schémy ako pyramídovej propagačnej schémy potrebné preukázať, že kompenzácia, ktorú môže spotrebiteľ získať, je sčasti alebo v prevažnej miere financovaná z plnení, ktoré neskôr poskytnú iní spotrebitelia.
Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora potreba jednotného uplatňovania a výkladu aktu práva Únie vylučuje, aby bol tento akt posudzovaný izolovane v jednom zo svojich jazykových znení, ale naopak, vyžaduje, aby bol vykladaný podľa skutočnej vôle normotvorcu a ním sledovaného účelu, najmä s prihliadnutím na znenia v ostatných jazykoch (pozri rozsudok Internetportal und Marketing, C‑569/08,
EU:C:2010:311
, bod 35 a citovanú judikatúru).
V tomto ohľade je potrebné uviesť, že zákaz pyramídových propagačných schém vo všetkých jazykových zneniach prílohy I bodu 14 smernice 2005/29 spočíva na troch spoločných podmienkach. V prvom rade ja táto propagácia založená na sľube, že spotrebiteľ bude mať možnosť dosiahnuť ekonomický prospech. Ďalej, uskutočnenie tohto sľubu závisí od vstupu iných spotrebiteľov do danej schémy. Napokon väčšina príjmov umožňujúcich financovať kompenzáciu sľúbenú spotrebiteľom nevyplýva zo skutočnej hospodárskej činnosti.
Je totiž nepochybné, že ak neexistuje skutočná hospodárska činnosť, ktorá by umožňovala vytvoriť dostatočné príjmy na financovanie kompenzácie sľúbenej spotrebiteľom, táto propagačná schéma nevyhnutne spočíva na ekonomických príspevkoch svojich členov, keďže možnosť nového člena tejto schémy získať kompenzáciu závisí najmä od poplatkov, ktoré zaplatia ďalší noví členovia.
Takáto schéma musí byť nevyhnutne „pyramídová“ v tom zmysle, že na to, aby pretrvala, je potrebné pristúpenie stále väčšieho počtu nových účastníkov, aby bolo možné financovať kompenzácie zaplatené existujúcim členom. Schéma takisto predpokladá, že kompenzácia poskytovaná za účasť je menej pravdepodobná v prípade naposledy registrovaných členov. Táto schéma prestane byť životaschopnou, ak rast počtu členov, ktorý by mal na to, aby systém pretrval, teoreticky pokračovať do nekonečna, už nepostačuje na financovanie kompenzácií prisľúbených všetkým členom.
Z predchádzajúceho vyplýva, že na kvalifikáciu schémy ako „pyramídovej propagačnej schémy“ v zmysle prílohy I bodu 14 smernice 2005/29 sa v prvom rade vyžaduje, aby členovia tohto systému poskytli finančné plnenie.
Tento výklad podporuje účel smernice 2005/29, ktorým je v súlade s odôvodnením 8 „priamo ochraňovať ekonomické záujmy spotrebiteľov pred nekalými obchodnými praktikami podnikateľov voči spotrebiteľom“ a podľa článku 1 smernice je týmto účelom „dosiahnuť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa aproximáciou zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o nekalých obchodných praktikách poškodzujúcich ekonomické záujmy spotrebiteľov“ (rozsudok Köck, C‑206/11,
EU:C:2013:14
, bod 29 a citovaná judikatúra). Ako uviedla generálna advokátka v bode 32 svojich návrhov, keby nedochádzalo k finančnému plneniu zo strany spotrebiteľa, bolo by ťažké identifikovať ekonomické správanie, ktoré vyžaduje ochranu spotrebiteľa v zmysle tejto smernice.
Okrem toho znenie väčšiny jazykových verzií prílohy I bodu 14 smernice 2005/29 potvrdzuje, že plnenie zo strany spotrebiteľa je základným prvkom pyramídovej propagačnej schémy v zmysle tohto ustanovenia.
Pokiaľ ide o otázku, či každú sumu, ktorý zaplatí nový člen propagačnej schémy, treba bez ohľadu na jej výšku považovať za plnenie v zmysle prílohy I bodu 14 smernice 2005/29, treba uviesť, že toto ustanovenie v jazykových zneniach obsahujúcich existenciu finančného plnenia zo strany spotrebiteľa nestanovuje žiadnu minimálnu výšku (pozri analogicky rozsudok Purely Creative a i., C‑428/11,
EU:C:2012:651
, bod 30). Okrem toho cieľ poskytnúť väčšiu právnu istotu pri identifikácii nekalých obchodných praktík stanovený v odôvodnení 17 tejto smernice 2005/29 by nebol zabezpečený, ak by členské štáty mohli rozhodnúť, aké sumy možno považovať za finančné plnenie. Preto pojem plnenie zo strany spotrebiteľa zahŕňa akékoľvek finančné plnenie poskytnuté touto osobou bez ohľadu na jeho výšku.
V druhom rade z bodov 20 až 22 tohto rozsudku nevyhnutne vyplýva, že na kvalifikáciu „pyramídovej propagačnej schémy“ v zmysle prílohy I bodu 14 smernice 2005/29 je potrebná existencia vzťahu medzi plneniami, ktoré poskytujú noví členovia, a kompenzáciami, ktoré sa vyplácajú existujúcim členom.
Tento výklad potvrdzuje znenie prílohy I bodu 14 smernice 2005/29 vo väčšine jazykových verzií, z ktorého vyplýva, že financovanie kompenzácie, ktorú môže získať spotrebiteľ, závisí „hlavne“ alebo „v prvom rade“ od plnení, ktoré neskôr poskytnú noví účastníci tejto schémy.
Na rozdiel od tvrdenia litovskej vlády takýto výklad prílohy I bodu 14 smernice 2005/29 nijako neohrozuje cieľ zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov.
V tomto ohľade treba uviesť, že praktiky zakázané podľa článku 5 uvedenej smernice sú rozdelené do dvoch kategórií.
Na jednej strane príloha I smernice 2009/25 obsahuje obchodné praktiky, ktoré sú za každých okolností nekalé, a preto nie je potrebné ich jednotlivo posudzovať podľa ustanovení článkov 5 až 9 tejto smernice. Na druhej strane praktiky, ktoré sa v tejto prílohe nenachádzajú, môžu byť označené za nekalé po tom, ako sa v každom jednotlivom prípade preskúmajú ich vlastnosti vzhľadom na požiadavky stanovené v uvedených článkoch 5 až 9 (rozsudky Purely Creative a i.,
EU:C:2012:651
, bod 45, ako aj Köck,
EU:C:2013:14
, bod 35).
Z toho vyplýva, že predmetom absolútneho zákazu sú len tie obchodné praktiky, ktoré najviac poškodzujú spotrebiteľov, možno však zakázať aj praktiku, ktorá nie je uvedená v prílohe I smernice 2009/25, pokiaľ osobitné a konkrétne posúdenie umožňuje vyvodiť záver, že je nekalá v zmysle článkov 5 až 9 tejto smernice.
V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že v rámci propagačnej schémy, ktorú zriadila 4finance, boli bonusy zaplatené existujúcim členom len vo veľmi malom rozsahu financované z finančných plnení, ktoré boli požadované od nových členov. V takejto schéme sa teda zdá, že druhá podmienka uvedená v bode 27 tohto rozsudku nie je splnená. Ak je to tak, čo musí overiť vnútroštátny súd, túto schému potom nemožno zakázať na základe prílohy I bodu 14 smernice 2005/29.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy je potrebné odpovedať na položené otázky tak, že príloha I bod 14 smernice 2005/29 sa má vykladať v tom zmysle, že pyramídová propagačná schéma predstavuje za každých okolností nekalú obchodnú praktiku len vtedy, ak od spotrebiteľa vyžaduje finančné plnenie v akejkoľvek výške, na základe ktorého mu ponúka možnosť získať kompenzáciu vyplývajúcu hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov do tejto schémy, a nie z predaja alebo spotreby produktov.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

Príloha I bod 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“), sa má vykladať v tom zmysle, že pyramídová propagačná schéma predstavuje za každých okolností nekalú obchodnú praktiku len vtedy, ak od spotrebiteľa vyžaduje finančné plnenie v akejkoľvek výške, na základe ktorého mu ponúka možnosť získať kompenzáciu vyplývajúcu hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov do tejto schémy, a nie z predaja alebo spotreby produktov.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: litovčina.