CELEX: 62013CJ0369
Преюдициално запитване
Прекурсори на наркотични вещества
Мониторинг на търговията между държавите членки
Регламент (ЕО) № 273/2004
Мониторинг на търговията между Европейския съюз и трети страни
Регламент (ЕО) № 111/2005
Понятие „включено в списък вещество/описана субстанция“
Вещество „алфа-фенилацетоацетонитрил“ (APAAN)
Включено в списък вещество „1-фенил-2-пропанон“ (BMK)

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 2, букви а), б), г) и е) от Регламент (ЕО) № 273/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно прекурсорите на наркотичните вещества (
ОВ L 47, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 183) и на член 2, букви а) и е) от Регламент (ЕО) № 111/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите (
ОВ L 22, 2005 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 13, стр. 114).
Запитването е отправено в рамките на наказателни производства, образувани срещу г‑н Gielen, г‑н Geerings, г‑н F. A. C. Pruijmboom и г‑н A. A. Pruijmboom за това, че са внасяли във и/или изнасяли от европейската митническа територия вещество, наречено „алфа-фенилацетоацетонитрил“ (наричано по-нататък „APAAN“), без да разполагат с изискваната за тази цел лицензия, а при условията на евентуалност — за това, че също без лицензия са притежавали и пускали на пазара това вещество.
Правна уредба
Правото на Съюза
За да се избегне отклоняването на вещества, които често се използват за незаконно производство на наркотични и психотропни вещества, законодателят на Съюза е приел мерки за мониторинг и контрол, които се състоят от вътрешни мерки, а именно Регламент № 273/2004, и външни мерки, а именно Регламент № 111/2005.
Регламент № 273/2004
Съображения 13 и 17 от Регламент № 273/2004 гласят:
„(13)
Значителен брой други вещества, много от които законно търгувани в големи количества, бяха определени като прекурсори на наркотични вещества по отношение на незаконното производство на синтетични наркотици и психотропни вещества. Да се осъществява същият строг контрол по отношение на тези вещества, както спрямо изброените в приложение I, представлява излишна пречка за търговията, включваща лицензии за действие и документация на сделките. Затова на общностно ниво следва да се създаде по-гъвкав механизъм, посредством който компетентните органи в държавите членки биват уведомявани за такива сделки.
[…]
(17)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно хармонизираното наблюдение на търговията с прекурсори на наркотични вещества и избягването на тяхното отклонение към незаконно производство на синтетични наркотични и психотропни вещества, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки и могат следователно поради международния и променлив характер на тази търговия да бъдат постигнати по-добре на общностно ниво, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарността, както е определено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалността, както е определено в този член, настоящият регламент не надвишава необходимото за постигането на тези цели“.
Член 2, букви а), б), г) и е) от този регламент гласи:
„За целите на настоящия регламент се използват следните определения:
а)
„включени в списък вещества“ означава всяка съставка, вписана в приложение I, включително смеси и природни продукти, съдържащи такива съставки. Това изключва медицинските продукти, определени в Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба [
ОВ L 311, стр. 67
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3], фармацевтични препарати, смеси, природни продукти и други препарати, съдържащи включени в списъка вещества, които са съставени по такъв начин, че не могат лесно да се използват или извличат чрез готови за употреба или икономически достъпни средства;
б)
„вещества, които не са включени в списък“ означава всяко вещество, което, въпреки че не е вписано в приложение I, се определя като използвано за незаконно производство на наркотични или психотропни вещества;
[…]
г)
„оператор“ означава всяко физическо или юридическо лице, участващо в пускането на пазара на включените в списъка вещества;
[…]
е)
„специална лицензия“ е лицензията, издадена на определен вид оператор;
[…]“.
Съгласно член 3, параграф 2 от Регламента „[о]ператорите са задължени да се снабдят с лицензия от компетентните органи, преди да могат да притежават или пускат на пазара включени в списъка съставки от категория 1 от приложение I“.
Член 9 от същия регламент гласи:
„1.   За да улесни сътрудничеството между компетентните власти, операторите и химическата промишленост по-специално относно веществата, които не са включени в списъка, Комисията в съответствие с процедурата, определена в член 15, параграф 2, приема и актуализира насоки, с които да съдейства на химическата промишленост.
2.   Насоките осигуряват в частност:
a)
информация за това, как да се разпознават и съобщават съмнителни сделки;
б)
редовно подновяване на списък на вещества, които не са включени в списъка от приложението, за да може промишлените предприятия да контролират на доброволен принцип търговията с такива съставки;
в)
друга полезна информация.
[…]“.
Приложение I към Регламент № 273/2004 изброява „включените в списък вещества“ по смисъла на член 2, буква а) от Регламент № 273/2004, като сред веществата от категория 1 е посочено веществото „1-фенил-2-пропанон“ (наричано по-нататък „BMK“). Обратно, APAAN не е споменато в приложението.
Регламент № 111/2005
Понятието „описана субстанция“, дефинирано в член 2, буква а) от Регламент № 111/2005, по същество съвпада с понятието, дефинирано в член 2, буква а) от Регламент № 273/2004. И приложението към Регламент № 111/2005, към което препраща член 2, буква а) от този регламент, е по същество еднакво с приложение I към Регламент № 273/2004.
Член 2, буква е) от Регламент № 111/2005 дефинира понятието „оператор“ като „всяко физическо или юридическо лице, ангажирано във внос, износ на описани субстанции или съответно свързани посреднически дейности, включително лица, извършващи дейнос[т] [по] подготвя[не на] митнически декларации за клиенти [в рамките] на самостоятелна заетост, или като тяхна основна професия, или като вторична дейност, свързана с друга професия“.
Член 6, параграф 1 от този регламент гласи:
„Оператори, установени в Общността, различни от митническите агенти и превозвачи, които действат самостоятелно в качеството си на такива, ангажирани с внос, износ или посреднически дейности, включващи описани субстанции, включени в списъка в категория 1 от приложението, притежават лиценз. Лицензът се издава от компетентен орган на държавата членка, в която е установен операторът.
[…]“.
Член 10 от посочения регламент гласи:
„1.   Комисията изготвя и осъвременява насоки след консултации с държавите членки, за да улесни сътрудничеството между компетентните органи в държавите членки, операторите, установени в Общността и химическата индустрия, по-специално що се отнася до неописаните субстанции.
2.   Тези насоки предвиждат, по-специално:
a)
информация относно как да се идентифицират и съобщават подозрителни сделки;
б)
редовно осъвременяван списък с неописаните субстанции, за да може индустрията да извършва мониторинг на доброволна основа на търговията с такива субстанции.
[…]“.
Регламенти (ЕС) № 1258/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 г. (
ОВ L 330, стр. 21
) и (ЕС) № 1259/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 г. (
ОВ L 330, стр. 30
) изменят съответно Регламент № 273/2004 и Регламент № 111/2005. Освен че е изменена дефиницията на понятието „включено в списък вещество/описана субстанция“ по смисъла на тези два регламента, с тях APAAN е добавено сред „включените в списък вещества“ от приложение I към Регламент № 273/2004 и сред „описаните субстанции“ от приложението към Регламент № 111/2005. Регламенти № 1258/2013 и № 1259/2013 обаче влизат в сила едва на 30 декември 2013 г., поради което не са приложими в главното производство.
Нидерландското право
Регламенти № 273/2004 и № 111/2005 са приложени в Нидерландия със Закона за предотвратяване на злоупотребите с химически вещества (Wet Voorkoming Misbruik Chemicaliën, наричан по-нататък „WVMC“).
Член 2, буква а) от WVMC гласи:
„Забраняват се всички действия в нарушение на условията, предвидени във или на основание на:
a.
член 3, параграфи 2 и 3 и член 8 от Регламент № 273/2004 и член 6, параграф 1, член 8, параграф 1, член 9, член 12, параграф 1 и член 20 от Регламент № 111/2005 […]“.
Умишленото нарушаване на тази разпоредба съставлява икономическо престъпление, което се наказва с до шест години лишаване от свобода.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
На г‑н Gielen, г‑н Geerings, г‑н F. A. C. Pruijmboom и г‑н A. A. Pruijmboom е повдигнато обвинение по член 2 от WVMC за това, че са внасяли във и/или изнасяли от европейската митническа територия APAAN — вещество, което нидерландските власти смятат за принадлежащо към „описаните субстанции“ от категория 1 от приложението към Регламент № 111/2005. При условията на евентуалност им е повдигнато обвинение по същия член за това, че без лицензия са притежавали и пускали на пазара същото вещество, смятано за принадлежащо към категория 1 от приложение I към Регламент № 273/2004.
На 2 януари 2013 г. Openbaar Ministerie внася пред запитващата юрисдикция обвинителния акт срещу обвиняемите, на които е наложена мярка за неотклонение „задържане под стража“, чието изпълнение в момента е спряно.
В хода на делото Rechtbank Oost-Brabant ’s-Hertogenbosch констатира, че APAAN не е изрично посочено сред „включените в списък вещества/описаните субстанции“ от категория 1 от приложение I към Регламент № 273/2004 и от същата категория от приложението към Регламент № 111/2005. Затова, в частност с оглед на принципа на законност, сделките с това вещество не би трябвало да се преследват като престъпления по член 2, буква а) от WVMC.
Въпреки това и въпреки че съдебна практика е в обратния смисъл, тази юрисдикция не изключва възможността това вещество все пак да попада сред „включените в списък вещества/описаните субстанции“ по смисъла на член 2, буква a) от Регламент № 273/2004 и съответно от Регламент № 111/2005, като се има предвид, от една страна, че APAAN може лесно да се преработи в BMK — включено в списък вещество от категория 1 от приложенията към тези регламенти, и от друга, че от преработката му може да се извличат значителни финансови ползи.
Ако се допусне, че APAAN трябва да се определи като „включено в списък вещество/описана субстанция“ по смисъла на член 2, буква а) от всеки от посочените регламенти, запитващата юрисдикция иска също така да установи какъв е обхватът на понятието „оператор“, дефинирано в член 2, буква г) от Регламент № 273/2004 и в член 2, буква е) от Регламент № 111/2005.
При тези обстоятелства Rechtbank Oost-Brabant ’s-Hertogenbosch решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
a)
Може ли химическото вещество [APAAN] да се приравни на [BMK]? Решаващият състав би искал по-специално да разбере дали нидерландският термин „bevatten“ [„съдържащи“], съответно английският термин „containing“ и френският термин „contenant“, трябва да се тълкуват в смисъл, че веществото BMK като такова трябва вече да е налично във веществото APAAN.
б)
При отрицателен отговор по буква а) от първия въпрос:
Трябва ли APAAN да се приеме като „stoffen […], die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd“, съответно „substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means“, съответно „une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables“ [„вещества, които са съставени по такъв начин, че не могат лесно да се използват или извличат чрез готови за употреба или икономически достъпни средства“]? Съгласно съдържащите се в приложение 3 сведения от полицията изглежда става въпрос за сравнително разбираем, вероятно дори опростен процес на трансформация.
в)
За отговора по буква б) от първия въпрос, по-специално във връзка с израза „economische rendabele middelen/economically viable means/économiquement viable“ [„икономически достъпни средства“], от значение ли е това, че с трансформацията на APAAN в BMK очевидно, дори когато това се извършва незаконно, се печелят (могат да се спечелят) много големи суми, ако APAAN се преработи успешно в BMK и/или в амфетамин и/или извлеченият от APAAN BMK (незаконно) се пусне на пазара?
2)
Понятието „оператор“ е определено в член 2, буква г) от Регламент № 273/2004 и член 2, буква е) от Регламент № 111/2005. Настоящият състав отправя молба [към Съда] при отговора на следващия въпрос да приеме, че става въпрос за включено в списъка вещество по смисъла на член 2, буква а) или за приравнено на такова вещество по смисъла на приложение I, „Включени в списъка вещества по смисъла на член 2, буква а)“, от Регламентите.
Може ли под „оператор“ да се разбира и физическо лице, което самò или с други физически или юридически лица (умишлено) притежава без разрешително „включено в списъка вещество“, без да са налице други подозрения?“.
В акта за преюдициално запитване тази юрисдикция моли запитването ѝ да бъде разгледано по реда на бързото производство по член 105 от Процедурния правилник на Съда.
Поради липсата на неотложност обаче искането ѝ е отхвърлено с определение Gielen и др. на председателя на Съда (C‑369/13,
EU:C:2013:708
).
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 2, буква a) от Регламент № 273/2004 и съответно от Регламент № 111/2005 трябва да се тълкуват в смисъл, че определението „включено в списък вещество/описана субстанция“ по смисъла на тези разпоредби не се прилага към вещество като APAAN, което не е посочено в приложение I към Регламент № 273/2004 или в приложението към Регламент № 111/2005, но което може чрез готови за употреба или икономически достъпни средства по смисъла на тези регламенти да бъде преработено в някое от посочените в приложенията вещества.
В самото начало следва да се напомни, че понятието „включено в списък вещество/описана субстанция“ е дефинирано в член 2, буква a) от Регламент № 273/2004 и от Регламент № 111/2005 като всяка съставка, вписана в съответните приложения към тези регламенти, включително смеси и природни продукти, съдържащи такива съставки, с изключение на лекарствените продукти, определени в Директива 2001/83, фармацевтичните препарати, смесите, природните продукти и другите препарати, съдържащи включени в списъка вещества, които са съставени по такъв начин, че не могат лесно да се използват или извличат чрез готови за употреба или икономически достъпни средства.
От текста на тези разпоредби следва, че изброяването на веществата в съответните приложения към Регламенти № 273/2004 и № 111/2005 е изчерпателно и следователно като „включени в списък вещества/описани субстанции“ по смисъла на тези регламенти може да се определят само веществата, изрично упоменати в списъците в приложенията, но не и други, приравнявани на тях вещества.
Това стриктно тълкуване намира подкрепа, от една страна, в обстоятелството, че Регламенти № 273/2004 и № 111/2005 изобщо не съдържат данни, които да сочат, че волята на законодателя на Съюза е била да предвиди подобно понятие, „приравнено вещество“, и от друга, в съображение 13 от Регламент № 273/2004, в което законодателят на Съюза подчертава, че да се осъществява същият строг контрол по отношение на прекурсорите на синтетични наркотици и психотропни вещества като приложимия спрямо веществата в приложение I към Регламент № 273/2004, би представлявало излишна пречка за търговията.
Обичайният смисъл на думата „съдържащи“, използвана в дефиницията за „включени в списък вещества/описани субстанции“, също показва, че когато става дума за фармацевтични препарати, смеси, природни продукти или други препарати, определянето им като „включени в списък вещества/описани субстанции“ изисква те да съдържат като такова някое от посочените в съответните приложения към Регламентите вещества, тоест то трябва да е сред техните съставки.
В случая е безспорно, от една страна, че APAAN не е упоменато сред включените в списък вещества/описаните субстанции по смисъла на член 2, буква a) от Регламент № 273/2004 и от Регламент № 111/2005, изброени в съответните приложения към тези регламенти в приложимата им към главното производство редакция, и от друга, че BMK като такова не е в състава на APAAN.
Що се отнася до последното обстоятелство, както следва от акта за преюдициално запитване и както потвърждават в становищата си всички заинтересовани субекти, представили становища по настоящото дело, производството на BMK от APAAN се извършва не чрез извличане, а чрез хидролиза на APAAN, която предполага преработка на това вещество.
Както обаче следва от точка 29 от настоящото решение, като „включено в списък вещество/описана субстанция“ по смисъла на член 2, буква а) от Регламент № 273/2004 и от Регламент № 111/2005 не може да бъде определен продукт, който като такъв не съдържа вещество от посочените в приложение I към Регламент № 273/2004 и в приложението към Регламент № 111/2005, но от който чрез преработка се получава такова вещество.
Следователно, доколкото APAAN не е изрично упоменато в съответните приложения към Регламенти № 273/2004 и № 111/2005, това вещество не може да се определи като „включено в списък вещество/описана субстанция“ по смисъла на член 2, буква a) от тези регламенти, нито като приравнено на такова вещество.
В това отношение предвид липсата на BMK като такова в състава на APAAN няма значение отбелязаният от запитващата юрисдикция факт, че процесът по преработка на APAAN в BMK е сравнително прост и икономически достъпен.
Този извод не намира опровержение в целта на Регламенти № 273/2004 и № 111/2005, изложена в съображение 13 от първия регламент, нито в променливия характер на търговията с наркотици, споменат в съображение 17 от същия, както поддържа Кралство Нидерландия.
Макар че наистина целта на тези регламенти е да се противодейства на отклоняването на вещества, които обикновено се използват в незаконното производство на наркотични и психотропни вещества, като се създаде механизъм за мониторинг на търговията с тези вещества, съпътстван от ефективни, пропорционални и разубеждаващи санкции, това не променя факта, че репресивната цел на тези регламенти не бива да се отразява нито върху дефиницията на понятието „включено в списък вещество/описана субстанция“, нито върху евентуалното определяне на съответното вещество като включено в списък/описано въз основа на тази дефиниция (вж. по аналогия решение D. и G., C‑358/13 и C‑181/14,
EU:C:2014:2060
, т. 49).
Този извод се налага на още по-силно основание, като се има предвид, че в член 9 от Регламент № 273/2004 и член 10 от Регламент № 111/2005 законодателят на Съюза е предвидил механизъм за сътрудничество между държавите членки, операторите и химическата промишленост, за да се контролира движението на „веществата, които не са включени в списък/неописаните субстанции“, дефинирани в член 2, буква б) от Регламентите като всяко вещество, което, въпреки че не е вписано в съответните приложения към тези регламенти, се определя като използвано за незаконно производство на наркотични или психотропни вещества.
Въз основа на изложените съображения на първия въпрос следва да се отговори, че член 2, буква a) от Регламент № 273/2004 и съответно от Регламент № 111/2005 трябва да се тълкуват в смисъл, че определението „включено в списък вещество/описана субстанция“ по смисъла на тези разпоредби не се прилага към вещество като APAAN, което не е посочено в приложение I към Регламент № 273/2004 или в приложението към Регламент № 111/2005, дори ако се приеме, че чрез готови за употреба или икономически достъпни средства по смисъла на тези регламенти то може лесно да бъде преработено в някое от посочените в приложенията вещества.
По втория въпрос
Предвид отговора на първия въпрос не е необходимо да се отговаря на втория.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:

Член 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 273/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно прекурсорите на наркотичните вещества и съответно от Регламент (ЕО) № 111/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите трябва да се тълкуват в смисъл, че определението „включено в списък вещество/описана субстанция“ по смисъла на тези разпоредби не се прилага към вещество като алфа-фенилацетоацетонитрил, което не е посочено в приложение I към Регламент № 273/2004 или в приложението към Регламент № 111/2005, дори ако се приеме, че чрез готови за употреба или икономически достъпни средства по смисъла на тези регламенти то може лесно да бъде преработено в някое от посочените в приложенията вещества.

Подписи
(
*1
)   Език на производството: нидерландски.