CELEX: 62011CJ0476
Zásada zákazu diskriminácie na základe veku
Charta základných práv Európskej únie
Článok 21 ods. 1
Smernica 2000/78/ES
Článok 6 ods. 1 a 2
Zamestnanecký dôchodkový systém
Odstupňovanie výšky príspevkov na základe veku

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 6 ods. 2 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (
Ú. v. ES L 303, s. 16
; Mim. vyd. 05/004, s. 79).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi HK Danmark (ďalej len „HK“), ktorá koná za pani Kristensenovú, na jednej strane a spoločnosťou Experian A/S (ďalej len „Experian“) na druhej strane vo veci oprávnenosti zamestnaneckého dôchodkového systému uplatňovaného touto spoločnosťou.
Právny rámec
Právna úprava Únie
Odôvodnenia 1, 4, 13 a 25 smernice 2000/78 znejú:
„(1)
Podľa článku 6 Zmluvy o Európskej únii je Európska únia založená na zásadách slobody, demokracie, dodržiavania ľudských práv a základných slobôd a právneho štátu, princípoch, ktoré sú spoločné všetkým členským štátom, a rešpektuje základné ľudské práva, ktoré zaručuje Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd [podpísaný v Ríme 4. novembra 1950] a ktoré vyplývajú z ústavných tradícií spoločných pre členské štáty ako základných princípov práva spoločenstva.
…
(4)
Právo všetkých osôb na rovnosť pred zákonom a ochrana proti diskriminácii je všeobecným právom, ktoré uznáva Všeobecná deklarácia ľudských práv, Dohovor Spojených národov o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, Dohovor Spojených národov (OSN) o občianskych a politických právach a o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach a Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ktoré podpísali všetky členské štáty. Dohovor č. 111 Medzinárodnej organizácie práce (MOP) zakazuje diskrimináciu v zamestnaní a povolaní.
…
(13)
Táto smernica sa nevzťahuje na systémy sociálneho zabezpečenia a sociálnej ochrany, ktorých dávky sa nepovažujú za príjem v zmysle, aký má tento pojem na uplatňovanie článku [157 ZFEÚ], ani na žiadny druh platby štátu, ktorej cieľom je zabezpečenie prístupu k zamestnaniu alebo udržanie zamestnania.
…
(25)
Zákaz diskriminácie z dôvodu veku je dôležitou súčasťou napĺňania cieľov stanovených v zásadách zamestnanosti a pri podpore rozmanitosti pracovných síl. Avšak rozdielne zaobchádzanie v súvislosti s vekom možno za určitých okolností odôvodniť, a preto si vyžaduje osobitné predpisy, ktoré môžu byť v závislosti od situácie v členských štátoch rôzne. Bezpodmienečne preto treba rozlišovať medzi rozdielnym zaobchádzaním, ktoré je odôvodnené najmä oprávnenými cieľmi v oblasti politiky zamestnanosti, trhu práce a odbornej prípravy a diskrimináciou, ktorá sa musí zakázať.“
Podľa článku 1 smernice 2000/78 „účelom tejto smernice je ustanovenie všeobecného rámca pre boj proti diskriminácii v zamestnaní a povolaní na základe náboženstva alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie, s cieľom zaviesť v členských štátoch uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania“.
Článok 2 ods. 1 a článok 2 ods. 2 písm. a) tejto smernice stanovuje:
„1.   Na účely tejto smernice sa pod pojmom ‚zásada rovnakého zaobchádzania‘ rozumie, že nemá existovať žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená na ktoromkoľvek z dôvodov uvedených v článku 1.
2.   Na účely odseku 1:
a)
o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou“.
Článok 3 uvedenej smernice nazvaný „Rozsah“ vo svojom odseku 1 stanovuje:
„1.   V rámci právomocí delegovaných na spoločenstvo sa bude táto smernica vzťahovať na všetky osoby, tak vo verejnom ako i v súkromnom sektore, vrátane verejných orgánov vo vzťahu k:
…
c)
podmienkam zamestnania a pracovným podmienkam vrátane podmienok prepúšťania a odmeňovania;
…“
Podľa článku 6 tej istej smernice s názvom „Odôvodnené rozdiely v zaobchádzaní z dôvodu veku“:
„1.   Bez ohľadu na článok 2 ods. 2 členské štáty môžu stanoviť, že rozdiely v zaobchádzaní z dôvodu veku nie sú diskrimináciou, ak v kontexte vnútroštátnych právnych predpisov sú objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, vrátane zákonnej politiky zamestnanosti, trhu práce a cieľov odbornej prípravy, a ak prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné.
Takéto rozdiely v zaobchádzaní môžu okrem iného zahrňovať:
a)
stanovenie osobitných podmienok prístupu k zamestnaniu a odbornej príprave, zamestnaniu a povolaniu vrátane podmienok prepúšťania a odmeňovania pre mladých a starších pracovníkov a osoby s opatrovateľskými povinnosťami, aby sa podporila ich profesionálna integrácia alebo aby sa zabezpečila ich ochrana;
…
2.   Bez ohľadu na článok 2 ods. 2 členské štáty môžu určiť, že v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia stanovenie veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku [poberanie alebo nárok na dôchodkové dávky alebo dávky v invalidite –
neoficiálny preklad
] vrátane stanovenia odlišných vekových hraníc v uvedených systémoch pre zamestnancov alebo skupiny alebo kategórie zamestnancov a využitie vekového kritéria v kontexte takýchto systémov v poistných matematických výpočtoch nie je diskrimináciou na základe veku za predpokladu, že dôsledkom tohto nebude diskriminácia na základe pohlavia.“
Dánske kráľovstvo využilo možnosť predĺžiť lehotu na prebratie smernice 2000/78, ktorú ponúka článok 18 druhý odsek tejto smernice, pokiaľ ide o kritériá týkajúce sa veku a zdravotného postihnutia, a táto lehota tak uplynula 2. decembra 2006.
Dánska právna úprava
Smernica 2000/78 bola do dánskeho práva prebratá zákonom č. 1417, ktorým sa mení a dopĺňa zákon týkajúci sa zásady zákazu diskriminácie na pracovnom trhu (lov nr. 1417 om ændring af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m. v.) z 22. decembra 2004 (ďalej len „zákon o rovnosti zaobchádzania“).
§ 6a tohto zákona je určený na prebratie článku 6 ods. 2 smernice 2000/78. Znie takto:
„Bez ohľadu na § 2 až § 5 nebráni tento zákon stanoveniu vekových hraníc na prijatie do zamestnaneckých systémov sociálneho zabezpečenia ani používaniu vekových kritérií v poistných matematických výpočtoch v rámci týchto systémov. Použitie vekových kritérií nesmie viesť k diskriminácii na základe pohlavia.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Dňa 19. novembra 2007 bola pani Kristensenová vo veku 29 rokov prijatá do zamestnania v oddelení služieb zákazníkom spoločnosti Experian. Jej pracovná zmluva obsahovala v bode 5.1 tieto ustanovenia týkajúce sa dôchodkového zabezpečenia:
„5.1
[Na pani Kristensenovú sa vzťahuje] od 19. augusta 2008 povinný dôchodkový systém [spoločnosti Experian] spravovaný spoločnosťou Scandia. [Experian] platí dve tretiny príspevku, zatiaľ čo [pani Kristensenová platí] jednu tretinu tohto príspevku.
Pokiaľ ide o dôchodkový systém [spoločnosti Experian], [pani Kristensenová uzavrie] odlišnú zmluvu so spoločnosťou Scandia (prostredníctvom spoločnosti Willis), ktorá spravuje dôchodkový systém. Dôchodkové a nemocenské poistenie vzniká súčasne s uzavretím pracovnej zmluvy.
Uplatniteľné sadzby:
Menej ako 35 rokov: podiel zamestnanca je 3 % a podiel [spoločnosti Experian] je 6 %;
Od 35 do 44 rokov: podiel zamestnanca je 4 % a podiel [spoločnosti Experian] je 8 %;
Od 45 rokov: podiel zamestnanca je 5 % a podiel [spoločnosti Experian] je 10 %.“
Zo spisu, ktorým disponuje Súdny dvor, vyplýva, že zamestnanecký dôchodkový systém, ktorý je opísaný v predchádzajúcom bode tohto rozsudku, nie je stanovený zákonom ani kolektívnou zmluvou, ale výhradne vyplýva z pracovnej zmluvy uzavretej medzi spoločnosťou Experian a jej zamestnancami.
Mzda, ktorú poberala pani Kristensenová, tak pozostávala zo základnej dohodnutej mzdy, t. j. 21500 dánskych korún (DKK) mesačne, a z príspevku zamestnávateľa do dôchodkového systému vo výške 6 %, takže jej mzda vrátane príspevku zamestnávateľa do dôchodkového systému bola 22790 DKK mesačne. Ak by pani Kristensenová bola vo veku medzi 35 až 44 rokov, poberala by mzdu vrátane príspevku zamestnávateľa do dôchodkového systému vo výške 23220 DKK mesačne a ak by dotknutá osoba mala viac ako 45 rokov, poberala by mzdu vrátane príspevku zamestnávateľa do dôchodkového systému vo výške 23650 DKK.
Pani Kristensenová ukončila svoj pracovný pomer výpoveďou k 31. októbru 2008. HK konajúca za dotknutú osobu žiadala na základe zákona o rovnosti zaobchádzania spoločnosť Experian o zaplatenie sumy vo výške deviatich mesačných miezd ako náhrady škody, ako aj doplatenie príspevkov do dôchodkového systému zodpovedajúce sadzbe uplatniteľnej na zamestnancov, ktorí majú viac ako 45 rokov, a to z dôvodu, že dôchodkový systém zavedený spoločnosťou Experian predstavuje protiprávnu diskrimináciu na základe veku. Experian tieto žiadosti zamietla s odôvodnením, že na dôchodkové systémy sa vo všeobecnosti nevzťahuje zákaz diskriminácie na základe veku, ktorý je stanovený zákonom o rovnosti zaobchádzania.
Za týchto okolností Vestre Landsret rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa výnimka stanovená v článku 6 ods. 2 smernice [2000/78] týkajúca sa stanovenia vekových hraníc pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia vykladať v tom zmysle, že oprávňuje členské štáty, aby vo všeobecnosti vyňali zamestnanecké systémy sociálneho zabezpečenia zo zákazu priamej alebo nepriamej diskriminácie na základe veku stanoveného v článku 2 [tejto] smernice, pokiaľ to nespôsobuje diskrimináciu na základe pohlavia?
2.
Má sa výnimka stanovená v článku 6 ods. 2 smernice [2000/78] týkajúca sa stanovenia vekových hraníc pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia vykladať v tom zmysle, že nič nebráni tomu, aby členský štát zachoval v účinnosti právny režim, v rámci ktorého môže zamestnávateľ ako súčasť odmeny vyplácať vekovo odstupňované príspevky do dôchodkového systému, čo napríklad znamená, že zamestnávateľ platí príspevky do dôchodkového systému vo výške 6 % za zamestnancov mladších ako 35 rokov, 8 % za zamestnancov vo veku od 35 do 44 rokov a 10 % za zamestnancov starších ako 45 rokov, pokiaľ to nepredstavuje diskrimináciu na základe pohlavia?“
O prejudiciálnych otázkach
O druhej otázke
Úvodné pripomienky
Svojou druhou otázkou, ktorú treba preskúmať ako prvú, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa na zamestnanecký dôchodkový systém, v rámci ktorého môže zamestnávateľ ako súčasť odmeny vyplácať vekovo odstupňované príspevky do dôchodkového systému, vzťahuje článok 6 ods. 2 smernice 2000/78.
Na úvod treba konštatovať, že spor, o ktorý ide vo veci samej, je sporom medzi dvomi súkromnoprávnymi subjektmi vo veci údajnej diskriminácie na základe veku, ktorá nevyplýva zo zákonnej požiadavky alebo z kolektívnej zmluvy, ale výhradne z pracovnej zmluvy uzavretej medzi pani Kristensenovou a spoločnosťou Experian. V rámci tohto sporu sa HK konajúca za pani Kristensenovú odvoláva na ustanovenia smernice 2000/78.
Súdny dvor však v ustálenej judikatúre rozhodol, že smernica, keďže je formálne určená členským štátom, nemôže zakladať povinnosti jednotlivcovi, takže sa na smernicu ako takú voči nemu nemožno odvolávať (pozri najmä rozsudky z 26. februára 1986, Marshall,
152/84, Zb. s. 723
, bod 48; zo 14. júla 1994, Faccini Dori,
C-91/92, Zb. s. I-3325
, bod 20, a z 19. januára 2010, Kücükdeveci,
C-555/07, Zb. s. I-365
, bod 46).
Treba pripomenúť, že Súdny dvor uznal existenciu zásady zákazu diskriminácie na základe veku, ktorú treba považovať za všeobecnú zásadu práva Únie a ktorá bola v oblasti zamestnania a povolania spresnená v smernici 2000/78 (pozri v tomto zmysle rozsudok Kücükdeveci, už citovaný, bod 21). Zákaz akejkoľvek diskriminácie najmä na základe veku je uvedený v článku 21 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), ktorá má od 1. decembra 2009 rovnakú právnu silu ako Zmluvy.
Aby sa však zásada zákazu diskriminácie na základe veku uplatnila v prípade, o aký ide vo veci samej, treba, aby tento prípad patril do pôsobnosti práva Únie (rozsudok Kücükdeveci, už citovaný, bod 23).
V prejednávanej veci ide o taký prípad. Na jednej strane je § 6a zákona o rovnosti zaobchádzania určený na prebratie článku 6 ods. 2 smernice 2000/78. Vo veci samej došlo k údajne diskriminačnému správaniu práve na tomto základe a v každom prípade po uplynutí lehoty stanovenej dotknutému členskému štátu na prebratie smernice 2000/78, ktorá v prípade Dánskeho kráľovstva uplynula 2. decembra 2006.
Na druhej strane zamestnanecký dôchodkový systém dotknutý vo veci samej, ktorý má údajne diskriminačnú povahu, spadá do pôsobnosti smernice 2000/78.
Tak z názvu a odôvodnení, ako aj z obsahu a účelu tejto smernice vyplýva, že má stanoviť všeobecný rámec na to, aby každej osobe bola zaistená rovnosť zaobchádzania „v zamestnaní a povolaní“ tým, že jej ponúka účinnú ochranu proti diskriminácii z niektorého z dôvodov uvedených v jej článku 1, medzi ktoré patrí aj vek.
Konkrétnejšie z článku 3 ods. 1 písm. c) smernice 2000/78 vyplýva, že táto smernica sa v rámci právomocí prenesených na Európsku úniu vzťahuje „na všetky osoby, tak vo verejnom ako i v súkromnom sektore, vrátane verejných orgánov“ vo vzťahu najmä „k podmienkam zamestnania a pracovným podmienkam vrátane podmienok prepúšťania a odmeňovania“.
V tomto ohľade sa pôsobnosť smernice 2000/78 musí vzhľadom na článok 3 ods. 1 písm. c) a článok 3 ods. 3 tejto smernice v spojení s jej odôvodnením 13 chápať tak, že nezahŕňa systémy sociálneho zabezpečenia a sociálnej ochrany, ktorých dávky sa nepovažujú za odmenu v zmysle, aký má tento pojem na uplatňovanie článku 157 ods. 2 ZFEÚ, ani žiaden druh platby štátu, ktorej cieľom je zabezpečenie prístupu k zamestnaniu alebo udržanie zamestnania (rozsudky z 1. apríla 2008, Maruko,
C-267/06, Zb. s. I-1757
, bod 41, a z 10. mája 2011, Römer,
C-147/08, Zb. s. I-3591
, bod 32).
Pojem odmena v zmysle článku 157 ods. 2 ZFEÚ zahŕňa všetky dávky v hotovosti alebo v naturáliách, súčasné alebo budúce, pokiaľ sú vyplácané, hoci nepriamo, zamestnávateľom pracovníkovi z dôvodu jeho zamestnania (pozri najmä rozsudok zo 17. mája 1990, Barber,
C-262/88, Zb. s. I-1889
, bod 12).
V konaní vo veci samej sú sporné príspevky zamestnávateľa, ktoré Experian platí za svojich zamestnancov počas doby zamestnania v tomto podniku, a nie dôchodkové dávky, ktoré sa majú vyplácať po odchode jeho zamestnancov do dôchodku.
Navyše záväzok zamestnávateľa platiť uvedené príspevky nestanovuje zákon, ale vyplýva výhradne z pracovnej zmluvy uzavretej medzi týmto zamestnávateľom a jeho zamestnancami. Financovanie zamestnaneckého dôchodkového systému dotknutého vo veci samej zabezpečuje tak zamestnávateľ, ktorý platí dve tretiny príspevkov, ako aj zamestnanec, ktorý platí zostávajúcu tretinu, a to bez toho, aby sa na tom podieľali orgány verejnej moci. Uvedený systém teda patrí medzi výhody, ktoré zamestnávateľ ponúka svojim zamestnancom.
Je síce pravda, že tieto príspevky sa nevyplácajú priamo samotnému zamestnancovi, ale na jeho osobný dôchodkový účet. Ako však Experian uviedla v odpovedi na otázku, ktorú jej položil Súdny dvor, každý zamestnanec sám disponuje so svojím dôchodkovým účtom a spolu s poradcom v oblasti dôchodkového zabezpečenia rozhoduje, ako treba nasporenú sumu investovať, aby mohol v budúcnosti poberať dôchodok.
Z toho vyplýva, že príspevky zamestnávateľa platené v rámci systému dotknutého vo veci samej predstavujú okamžitú peňažnú výhodu, ktorú zamestnávateľ platí pracovníkovi v súvislosti s jeho zamestnaním, a v dôsledku toho predstavujú odmenu v zmysle článku 157 ods. 2 ZFEÚ. Spadajú teda do pôsobnosti smernice 2000/78.
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že na základe zásady zákazu diskriminácie na základe veku, ktorá je zakotvená v článku 21 Charty a konkretizovaná smernicou 2000/78, treba zistiť, či právo Únie bráni zamestnaneckému dôchodkovému systému, ktorý je dotknutý vo veci samej.
Preto treba druhú otázku chápať tak, že sa v podstate týka toho, či zásada zákazu diskriminácie na základe veku, ktorá je zakotvená v článku 21 Charty a konkretizovaná smernicou 2000/78, a konkrétnejšie článok 2 a článok 6 ods. 2 tejto smernice, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia zamestnaneckému dôchodkovému systému, v rámci ktorého môže zamestnávateľ vyplácať vekovo odstupňované príspevky do dôchodkového systému ako súčasť odmeny.
Na zodpovedanie tejto otázky treba najprv overiť, či zamestnanecký dôchodkový systém dotknutý vo veci samej zavádza rozdielne zaobchádzanie na základe veku.
O existencii rozdielneho zaobchádzania na základe veku
Podľa článku 2 ods. 1 smernice 2000/78 sa pod pojmom „zásada rovnakého zaobchádzania“ rozumie, že nemá existovať žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená na ktoromkoľvek z dôvodov uvedených v článku 1 tejto smernice, medzi ktorými je uvedený vek. Článok 2 ods. 2 písm. a) tejto smernice spresňuje, že na účely uplatnenia odseku 1 tohto článku o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 uvedenej smernice zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie, ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou.
Vzhľadom na to, že v prejednávanej veci mala pani Kristensenová v deň svojho prijatia do zamestnania menej ako 35 rokov, dosahoval príspevok zamestnávateľa, ktorý za ňu Experian vyplatila do dôchodkového systému, 6 % jej základnej mzdy. Jej celkový mesačný príjem, ktorý pozostával zo základnej mzdy a príspevkov zamestnávateľa, bol teda nižší ako celkový mesačný príjem zamestnanca poberajúceho rovnakú základnú mzdu, ktorý je však starší ako 35 rokov. V prípade zamestnancov spoločnosti Experian vo veku od 35 do 45 rokov totiž príspevky zamestnávateľa dosahujú 8 % základnej mzdy, pričom v prípade zamestnancov, ktorí sú starší ako 45 rokov, sú tieto príspevky vo výške 10 % tejto mzdy. Skutočnosť, že celkový mesačný príjem mladších pracovníkov je nižší, a teda skutočnosť, že sa s nimi zaobchádza menej výhodne, tak priamo súvisí s vekom.
Z toho vyplýva, že zamestnanecký dôchodkový systém dotknutý vo veci samej zavádza rozdielne zaobchádzanie založené na kritériu veku.
Ďalej treba preskúmať, či toto rozdielne zaobchádzanie môže predstavovať diskrimináciu, ktorú zakazuje zásada zákazu diskriminácie na základe veku, ktorá je zakotvená v článku 21 Charty a konkretizovaná v smernici 2000/78.
Článok 6 ods. 2 smernice 2000/78, na ktorý vnútroštátny súd odkazuje v znení svojej druhej otázky, v tomto ohľade stanovuje, že členské štáty môžu za určitých okolností stanoviť, že rozdielne zaobchádzanie nepredstavuje diskrimináciu na základe veku.
V dôsledku toho treba preskúmať to, či rozdielne zaobchádzanie konštatované v bode 36 tohto rozsudku môže byť odôvodnené na základe článku 6 ods. 2 smernice 2000/78.
O odôvodnení rozdielneho zaobchádzania na základe veku podľa článku 6 ods. 2 smernice 2000/78
Podľa článku 6 ods. 2 smernice 2000/78 v jeho francúzskej jazykovej verzii môžu členské štáty bez ohľadu na článok 2 ods. 2 určiť, že „ne constitue pas une discrimination fondée sur l’âge la fixation, pour les régimes professionnels de sécurité sociale, d’âges d’adhésion ou d’admissibilité aux prestations de retraite ou d’invalidité, y compris la fixation, pour ces régimes, d’âges différents pour des travailleurs ou des groupes ou catégories de travailleurs et l’utilisation, dans le cadre de ces régimes, de critères d’âge dans les calculs actuariels, à condition que cela ne se traduise pas par des discriminations fondées sur le sexe“.
Dánska jazyková verzia článku 6 ods. 2 tejto smernice sa odlišuje od znenia prevzatého v predchádzajúcom bode tohto rozsudku, lebo sa v nej vôbec neuvádza najmä „prestations de retraite ou d’invalidité“.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že z ustálenej judikatúry vyplýva, že ustanovenia práva Únie sa majú vykladať a uplatňovať jednotne na základe znení vypracovaných vo všetkých jazykoch Únie. V prípade rozporu medzi rôznymi jazykovými verziami textu práva Únie sa má predmetné ustanovenie vykladať podľa všeobecnej štruktúry a účelu právneho predpisu, ktorého je súčasťou (pozri najmä rozsudok z 8. decembra 2005, Jyske Finans,
C-280/04, Zb. s. I-10683
, bod 31 a citovanú judikatúru).
Pokiaľ ide o verzie článku 6 ods. 2 smernice 2000/78 vyhotovené v ostatných jazykoch Únie, treba konštatovať, že tieto verzie výslovne uvádzajú, rovnako ako francúzska jazyková verzia uvedená v bode 40 tohto rozsudku, stanovenie veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia. Napríklad španielska jazyková verzia uvedeného ustanovenia konštatuje „la determinación, para los regímenes profesionales de seguridad social, de edades para poder beneficiarse de prestaciones de jubilación o invalidez u optar a las mismas“, nemecká jazyková verzia tohto ustanovenia používa výrazy „bei den betrieblichen Systemen der sozialen Sicherheit die Festsetzung von Altersgrenzen als Voraussetzung für die Mitgliedschaft oder den Bezug von Altersrente oder von Leistungen bei Invalidität“, anglická jazyková verzia predmetného ustanovenia uvádza „the fixing for occupational social security schemes of ages for admission or entitlement to retirement or invalidity benefits“, zatiaľ čo poľská jazyková verzia toho istého ustanovenia používa formuláciu „ustalanie, dla systemów zabezpieczenia społecznego pracowników, wieku przyznania lub nabycia praw do świadczeń emerytalnych lub inwalidzkich“.
Znenie článku 6 ods. 2 smernice 2000/78 v jazykových verziách citovaných v predchádzajúcom bode tohto rozsudku okrem toho naznačuje, že toto ustanovenie sa uplatní len v prípadoch, ktoré sú v ňom taxatívne uvedené. Ak by totiž normotvorca Únie chcel rozšíriť pôsobnosť tohto ustanovenia nad rámec prípadov, ktoré sú v ňom výslovne uvedené, výslovne by to v ňom uviedol, pričom by napríklad použil príslovku „najmä“.
Všeobecná štruktúra a cieľ smernice 2000/78 tento záver podporujú. Táto smernica totiž v oblasti zamestnania a povolania konkretizuje zásadu zákazu diskriminácie na základe veku, ktorá sa považuje za všeobecnú zásadu práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok Kücükdeveci, už citovaný, bod 21). Zákaz akejkoľvek diskriminácie najmä na základe veku je okrem iného uvedený v článku 21 Charty, ktorá má od 1. decembra 2009 rovnakú právnu silu ako Zmluvy.
Keďže článok 6 ods. 2 smernice 2000/78 umožňuje členským štátom stanoviť výnimku zo zásady zákazu diskriminácie na základe veku, toto ustanovenie sa musí vykladať reštriktívne (pozri rozsudok z 26. septembra 2013, Dansk Jurist‑og Økonomforbund, C‑546/11, bod 41).
Výklad článku 6 ods. 2 smernice 2000/78, podľa ktorého sa toto ustanovenie uplatní na každý typ zamestnaneckých systémov sociálneho zabezpečenia, by mal za následok rozšírenie jeho pôsobnosti, čo je v rozpore s reštriktívnym výkladom, ktorý sa má na uvedené ustanovenie uplatniť (rozsudok Dansk Jurist‑ og Økonomforbund, už citovaný, bod 42).
Z toho vyplýva, že článok 6 ods. 2 smernice sa uplatní len na zamestnanecké systémy sociálneho zabezpečenia, ktoré kryjú riziká staroby a invalidity (rozsudok Dansk Jurist‑ og Økonomforbund, už citovaný, bod 43).
V danom prípade sa za predpokladu, že odstupňovanie príspevkov do dôchodkového systému na základe veku spadá do rámca zamestnaneckého systému sociálneho zabezpečenia, ktoré kryje riziko staroby, vyžaduje, aby uvedené odstupňovanie spadalo pod niektorý z prípadov uvedených v článku 6 ods. 2 smernice 2000/78, a to „stanovenie veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku“, vrátane „využiti[a] vekového kritéria… v poistných matematických výpočtoch“.
V tomto ohľade treba uviesť, že zamestnanecký dôchodkový systém dotknutý vo veci samej nestanovuje nijaký vek pre možnosť na odchod do starobného dôchodku, keďže zamestnanci spoločnosti Experian sa automaticky podieľajú na uvedenom systéme po uplynutí deviatich mesiacov trvania pracovného pomeru v podniku. Odstupňovanie príspevkov do dôchodkového systému dotknuté vo veci samej teda samo osebe nezahŕňa „stanovenie veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku“ v zmysle článku 6 ods. 2 smernice 2000/78.
Dánska, belgická a nemecká vláda, ako aj Európska komisia pritom tvrdia, že toto ustanovenie sa má vykladať tak, že sa uplatní nielen na stanovenie veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného dôchodku, ale
a fortiori
aj na menej závažné formy diskriminácie na základe veku, ako je tá, o ktorú ide vo veci samej.
S touto argumentáciou nemožno súhlasiť. Na jednej strane, ako bolo konštatované v bode 30 tohto rozsudku, sú totiž príspevky do dôchodkového systému dotknuté vo veci samej súčasťou odmeny zamestnancov spoločnosti Experian. Odstupňovanie uvedených príspevkov na základe veku tak môže vyvolávať účinky, ktoré idú nad rámec samotného určenia veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného dôchodku. Na druhej strane, ako bolo uvedené v bode 46 tohto rozsudku, článok 6 ods. 2 smernice 2000/78 sa má vykladať reštriktívne. Do pôsobnosti tohto ustanovenia teda nemôžu spadať všetky aspekty zamestnaneckého systému sociálneho zabezpečenia, ktorý kryje riziká staroby a invalidity, ako je najmä určenie výšky príspevku do uvedeného systému, ale len tie, ktoré sú v ňom výslovne uvedené.
Z toho istého dôvodu takéto určenie nemožno prirovnať ani k „využitiu vekového kritéria v poistných matematických výpočtoch“ v zmysle článku 6 ods. 2 smernice 2000/78, keďže sa v každom prípade neprejavuje stanovením veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného dôchodku.
Z toho vyplýva, že na odstupňovanie príspevkov do dôchodkového systému na základe veku sa nevzťahuje článok 6 ods. 2 smernice 2000/78.
O odôvodnení rozdielneho zaobchádzania na základe veku podľa článku 6 ods. 1 smernice 2000/78
Vzhľadom na to, že odstupňovanie príspevkov zamestnávateľa na základe veku predstavuje rozdielne zaobchádzanie na základe veku, na ktoré sa nevzťahuje článok 6 ods. 2 smernice 2000/78, ako bolo konštatované v bode 54 tohto rozsudku, treba preskúmať to, či toto opatrenie možno odôvodniť so zreteľom na článok 6 ods. 1 tejto smernice.
Hoci vnútroštátny súd svoje otázky obmedzil na výklad článku 6 ods. 2 smernice 2007/78, táto okolnosť nebráni Súdnemu dvoru podať vnútroštátnemu súdu všetky aspekty výkladu práva Únie, ktoré môžu byť užitočné pre rozhodnutie v prejednávanej veci, bez ohľadu na to, či ich vnútroštátny súd uviedol alebo neuviedol v znení svojej otázky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. júla 2011, Stewart,
C-503/09, Zb. s. I-6497
, bod 79 a citovanú judikatúru).
Podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku smernice 2000/78 nie je rozdielne zaobchádzanie na základe veku diskrimináciou, ak v kontexte vnútroštátnych právnych predpisov je objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, najmä legitímnymi cieľmi politiky zamestnanosti, trhu práce a odbornej prípravy, a ak prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné.
Pokiaľ ide po prvé o otázku, či zamestnanecký systém dotknutý vo veci samej zodpovedá legitímnemu cieľu, Experian a dánska vláda tvrdia, že jeho cieľom je po prvé umožniť starším pracovníkom, ktorí začnú pracovať v spoločnosti Experian v neskoršom štádiu svojej kariéry, nasporiť rozumnú sumu v dôchodkovom systéme počas relatívne krátkeho obdobia ich členstva v tomto systéme. Po druhé má za cieľ začleniť mladých pracovníkov do tohto zamestnaneckého dôchodkového systému v skoršom štádiu, pričom im umožňuje disponovať veľkou časťou ich mzdy, keďže sa na príspevky týchto zamestnancov uplatňuje nižšia sadzba. Tento systém tak umožňuje všetkým zamestnancom spoločnosti Experian nasporiť rozumnú sumu v dôchodkovom systéme, ktorou budú môcť pri svojom odchode do dôchodku disponovať.
Podľa spoločnosti Experian je odstupňovanie príspevkov do dôchodkového systému, ktorým sa vyznačuje predmetný systém, po druhé odôvodnené potrebou kryť riziká smrti, nespôsobilosti a vážnej choroby, ktorých náklady sa s vekom zvyšujú. Časť uvedených príspevkov pritom slúži na krytie týchto rizík.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že za súčasného stavu práva Spoločenstva členské štáty, ako aj prípadne sociálni partneri na vnútroštátnej úrovni disponujú širokým rámcom voľnej úvahy nielen pri výbere sledovania určeného cieľa v oblasti sociálnej politiky a politiky zamestnanosti, ale aj pri definovaní opatrení, ktorými ho môžu uskutočniť (rozsudok zo 16. októbra 2007, Palacios de la Villa,
C-411/05, Zb. s. I-8531
, bod 68).
Tieto úvahy platia aj v súvislosti s cieľmi sledovanými v rámci zamestnaneckého dôchodkového systému uvedeného v pracovnej zmluve, ako je tá, ktorá je dotknutá vo veci samej.
Treba konštatovať, že také ciele, ako sú uvedené v bodoch 58 a 59 tohto rozsudku, ktoré zohľadňujú záujmy všetkých zamestnancov spoločnosti Experian v rámci vytvárania politiky zamestnanosti a trhu práce s cieľom zabezpečiť rozumné dôchodkové úspory pri odchode zamestnanca do dôchodku, možno považovať za legitímne ciele.
Po druhé treba overiť, či odstupňovanie príspevkov na základe veku rešpektuje zásadu proporcionality, teda, či je na dosiahnutie uvedených cieľov primerané a nevyhnutné.
Pokiaľ ide najprv o primeranosť takéhoto odstupňovania na základe veku, zdá sa, že vďaka uplatňovaniu vyššej sadzby príspevkov zamestnávateľa a zamestnancov do dôchodkového systému na starších pracovníkov umožňuje odstupňovanie príspevkov na základe veku týmto pracovníkom nasporiť rozumnú sumu v dôchodkovom systéme, a to aj v prípade, že ich členstvo v tomto systéme trvá relatívne krátko. Toto odstupňovanie umožňuje aj mladým pracovníkom stať sa členmi tohto systému, keďže doň môže vstúpiť každý zamestnanec spoločnosti Experian bez ohľadu na svoj vek, pričom títo mladí pracovníci podliehajú nižšiemu finančnému zaťaženiu, lebo nimi platené príspevky sú skutočne nižšie než tie, ktoré platia starší pracovníci.
Navyše sa zdá, že uplatnenie vyššej sadzby príspevkov zamestnávateľa a zamestnancov do dôchodkového systému na týchto starších pracovníkov je v zásade spôsobilé zaručiť, aby vyššia časť týchto príspevkov bola určená na krytie rizík smrti, nespôsobilosti a vážnej choroby, ktorých vznik je v prípade starších pracovníkov štatisticky pravdepodobnejší.
Za takýchto okolností sa nezdá neprimerané zastávať názor, že odstupňovanie príspevkov na základe veku umožňuje dosiahnutie cieľov, ktoré sú uvedené v bodoch 58 a 59 tohto rozsudku.
V súlade s ustálenou judikatúrou treba pripomenúť, že opatrenie je vhodné na zaručenie dosiahnutia uvedeného cieľa len vtedy, ak skutočne zodpovedá úsiliu dosiahnuť ho koherentne a systematicky (rozsudok z 21. júla 2011, Fuchs a Köhler,
C-159/10 a C-160/10, Zb. s. I-6919
, bod 85).
Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či odstupňovanie príspevkov na základe veku zodpovedá tejto požiadavke, a zároveň dbať na to, aby nešlo nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaných cieľov. V tomto poslednom ohľade musí najmä preskúmať to, či ujmy vyplývajúce z uvedeného rozdielneho zaobchádzania sú vykompenzované výhodami spojenými so zamestnaneckým dôchodkovým systémom dotknutým vo veci samej. Vnútroštátny súd musí konkrétne zohľadniť skutočnosť, že pani Kristensenová mala výhody z tohto systému, lebo získala príspevky, ktoré v jej prospech platil jej zamestnávateľ, a ďalej to, že nižšia výška príspevkov zamestnávateľa zodpovedá nižšej výške príspevkov zamestnanca, takže percentuálny podiel zo základnej mzdy, ktorý musela na svoj dôchodkový účet platiť samotná pani Kristensenová, bol nižší než ten, ktorý platil zamestnanec starší ako 45 rokov. Tieto okolnosti musí posúdiť uvedený vnútroštátny súd.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na druhú otázku odpovedať tak, že zásada zákazu diskriminácie na základe veku, ktorá je zakotvená v článku 21 Charty a konkretizovaná smernicou 2000/78, a konkrétnejšie článok 2 a článok 6 ods. 1 tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia zamestnaneckému dôchodkovému systému, v rámci ktorého zamestnávateľ vypláca ako súčasť odmeny vekovo odstupňované príspevky do dôchodkového systému, pokiaľ rozdielne zaobchádzanie na základe veku, ktoré z toho vyplýva, je primerané a nevyhnutné na dosiahnutie legitímneho cieľa, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
O prvej otázke
Vzhľadom na odpoveď na druhú otázku nie je potrebné odpovedať na prvú otázku.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

Zásada zákazu diskriminácie na základe veku, ktorá je zakotvená v článku 21 Charty základných práv Európskej únie a konkretizovaná smernicou Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, a konkrétnejšie článok 2 a článok 6 ods. 1 tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia zamestnaneckému dôchodkovému systému, v rámci ktorého zamestnávateľ vypláca ako súčasť odmeny vekovo odstupňované príspevky do dôchodkového systému, pokiaľ rozdielne zaobchádzanie na základe veku, ktoré z toho vyplýva, je primerané a nevyhnutné na dosiahnutie legitímneho cieľa, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: dánčina.