CELEX: 62009TJ0258
Bendrijos prekių ženklas
Žodinio Bendrijos prekių ženklo BETWIN paraiška
Absoliutūs atmetimo pagrindai
Apibūdinamasis pobūdis
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai
Pareiga motyvuoti
Vienodas požiūris
EB 49 straipsnis

Ginčo aplinkybės
2008 m. balandžio 20 d. ieškovė
i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland
pagal iš dalies pakeistą 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 1;
2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), kuris buvo pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu
(EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir
pramoniniam dizainui) (VRDT) paraišką įregistruoti žodinį žymenį BETWIN kaip Bendrijos prekių ženklą.
Paslaugos, kurioms buvo prašoma registracijos, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties
dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 35, 38 ir 41 klasėms ir pagal kiekvieną iš šių klasių
atitinka tokį aprašymą:
–        35 klasė: „Reklama; verslo vadybos paslaugos; verslo administravimas; konsultacijos įmonėms; įstaigų veikla; ekonominės prognozės
ir analizės; elgsenos tyrimas; rinkodara; tiesioginė rinkodara; rinkų tyrimai; viešieji santykiai (
Public Relations
); verslo prognozės; patarimai įmonių organizavimo ir valdymo klausimais; pardavimo skatinimas (
Sales Promotion
) (trečiųjų asmenų vardu); reklamos pardavimas; atstovavimo paslaugos, t. y. tarpininkavimas sudarant prekių pirkimo–pardavimo
sutartis; duomenų sisteminimas kompiuterinėse duomenų bazėse; (informacija) verslo ir įmonių klausimais; apskaitos tvarkymas;
apskaitos tvarkymo paslaugos; reklamos vietų nuoma komunikacijos priemonėms; reklamos skelbimų (platinimas); dokumentų dauginimas;
nuomonių tyrimai; reklamos tekstų leidyba; teminės spaudos straipsnių rinkimas ir kompiliavimas; teksto apdorojimas; tarpininkavimas
verslo reikalais trečiųjų asmenų vardu; pardavimo skambučių centro eksploatacija; konsultacijos arba paslaugos klientams;
verslo, organizavimo ir reklamos projektų plėtra; rėmimas reklamos tikslais; radijo ir televizijos laidų kūrimas ir plėtra
organizavimo ir reklamos klausimais; parodų organizavimas ir rengimas ekonominiais ir reklamos tikslais; spektaklių, žaidimų,
loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų kūrimas ir plėtra verslo, organizavimo ir reklamos klausimais;
komunikacijos, duomenų apdorojimo tinklų, duomenų ir algoritmų bazių sistemų, ypač internete ir internetui, plėtra verslo
ir organizavimo klausimais; reklamos įrangos (nuoma); konsultacijos (personalo administravimo klausimais); ekonominės paieškos
ir tyrimai; pardavimo varžytinėse organizavimas; verslo tyrimai; reklama paštu; ekspertizių, susijusių su verslu, parengimas;
vertės įvertinimas; sąnaudų/naudos įvertimas; atstovavimo kainų klausimais paslaugos; konsultacijų verslo klausimais paslaugos;
televizijos reklama; informacija verslo klausimais; rinkos ir rinkodaros tyrimai; verslo planavimas; dokumentų dauginimas;
reklamos tekstų skelbimas; kompiuterizuotas duomenų bazių administravimas; dokumentų (dauginimas); verslo priežiūra; rinkmenų
administravimas per kompiuterį; importo–eksporto įstaigos (eksploatavimas); paieška, susijusi su įmonėmis; ekonominės, statistinės
informacijos, kompiuterinių duomenų bazių ir kitos ekonominės informacijos rinkimas, parengimas ir platinimas; rinkos analizė;
reklamos vietų nuoma; rinkos tyrimas; reklamos įrangos nuoma; prekių pristatymas reklamos tikslais; reklamos agentūros (paslaugos);
reklama plakatų forma; parodų ir mugių (organizavimas) ekonominiais ir reklamos tikslais; prekių mėginių platinimas reklamos
tikslais; pardavimo automatų nuoma; ekonominių prognozių (parengimas); skelbimų sukūrimas trečiųjų asmenų naudai; reklama
internete kompiuteriniame tinkle; transkripcijų atlikimas; aprūpinimo paslaugos trečiųjų asmenų naudai (prekių ir paslaugų
pirkimas kitoms įmonėms); manekenų paslaugoms reklamos ir skatinimo pirkti tikslais; paieška kompiuterinėse rinkmenose (trečiųjų
asmenų vardu); teminės spaudos straipsnių rinkimas ir kompiliavimas; heliografinio dauginimo darbai; (darbuotojų) įdarbinimas;
darbuotojų atranka psichologinių tinkamumo testų pagalba; mugių rengimas komerciniais arba reklamos tikslais; skelbimų patalpinimas
trečiųjų asmenų naudai; duomenų (kompiliavimas) kompiuterinėse duomenų bazėse; sąskaitų išrašymas; tiesioginė reklama; duomenų
kompiliavimas kompiuterinėse duomenų bazėse; radijo reklama; kopijos; audiovizualinis pristatymas reklamos tikslais; (reklama)
raštu; reklaminės medžiagos (reklaminių lapelių, prospektų, spaudinių, prekių mėginių) (platinimas)“,
–        38 klasė: „Telekomunikacijos; radijo ir televizijos programų transliavimas, įskaitant per kabelinius tinklus; informacijos
rinkimas ir tiekimas; spaudos tarnybos; komunikavimo protokolų vykdymas arba pateikimas naudotis, kad du ar keli komunikuojantys
partneriai galėtų pasikeisti duomenimis ar juos perduoti; elektroninės pašto dėžutės pateikimas naudotis; žinučių perdavimas;
žinučių ir paveikslėlių perdavimas per kompiuterį; prieigos prie duomenų bazės suteikimas, kad būtų galima per elektronines
priemones (internetu) parsisiųsti duomenis ir informaciją; teikimas naudotis elektroninio pašto paslaugomis; radijo laidų
(transliavimas); telefono paslaugų ir telefoninių žinučių paslaugų vykdymas; videotekso paslaugos; paveikslėlių, garsinės
informacijos, grafikų, duomenų ir kitos informacijos platinimas, skleidimas ir perdavimas per radiją, telekomunikacijos priemones,
elektroninės ryšio priemones ar internetą; prieigos prie duomenų bazių internete paslaugos; elektroninės skelbimų paslaugos
(telekomunikacijos); suteikimas naudotis telekomunikacijos įranga, skirta užsakyti prekes ir paslaugas elektroniniu būdu perduodant
duomenis; perdavimas per satelitą; vietinio ir tarpmiestinio telefono, perskambinimo į užsienį ir mobilų telefoną paslaugos;
pirkimo per televiziją laidų transliavimas; (informacija, susijusi su) telekomunikacijomis; suteikimas naudotis telekomunikacijų
sujungimu su pasauliniu kompiuteriniu tinklu; žinučių siuntimas į kompiuterinius tinklus; tinklo eksploatavimas žinutėms,
paveikslėliams, tekstams, balsui, ženklams ir duomenims perduoti, spaudos žinučių rinkimas ir tiekimas; programų transliavimas
per internetą; žinučių, dokumentų ir duomenų gavimas ir siuntimas elektroninio perdavimo būdu; telefoninių skambučių arba
telekomunikacijos žinučių perdavimas; (elektroninis) žinučių perdavimas; rodymo lentelės ir elektroninės žinučių lentelės
bendrojo intereso temomis; videoperdavimo paslaugos; informacijos platinimas ir perdavimas tinkluose arba internete; telefoninių
konferencijų paslaugos; elektroninis bevielis balso, duomenų, telekopijų, vaizdų ir informacijos perdavimas; kinematografinių
filmų ir audiovizualinių programų platinimas; tekstų, žinučių, informacijos, garso, vaizdo ir duomenų platinimas ir perdavimas;
vaizdo telefonijos paslaugos; radijo laidų (transliavimas); mokamos televizijos programų transliavimas; internetu teikiamos
paslaugos ir perdavimas internetu, t. y. garso, vaizdo ir video duomenų perdavimas bei suteikimas naudotis vaizdo telefonijos
konferencijomis ir video konferencijomis“,
–        41 klasė: „Vertimai, švietimas; mokymas; lavinimas; pramogos; sportinė ir kultūrinė veikla; koliokviumų, konferencijų, kongresų,
seminarų, simpoziumų, ateljė ir parodų bet kokia tema kultūriniais ir mokymo tikslais organizavimas ir rengimas; pramoginiai
renginiai; spektaklių, žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų bet kokia tema prodiusavimas, organizavimas
ir rengimas; filmų prodiusavimas; spektaklių, radijo ir televizijos programų prodiusavimas; tekstų ir knygų publikavimas;
golfo aikštynų, pramogų, atostogų ir laisvalaikio parkų eksploatavimas; teatro, sporto centro, sporto salės, stadiono ir muzikinių,
sportinių ir kitų pramogų spektaklių organizavimo įstaigos eksploatavimas; švietimo, mokymo, lavinimo, pramogų, sporto ir
kultūros sektoriuje naudojamų įrenginių ir objektų nuoma; bet kokio tipo rašytinės informacijos skelbimas, platinimas ir leidimas;
sporto klubų eksploatavimas; žaidimų salės; kazino eksploatavimas; muzikos prodiusavimas; vaizdo ir garso įrašymas; sporto,
žaidimų, lažybų ir loterijos įstaigų paslaugos, įskaitant teikiamas internete ir per internetą; suteikimas naudotis sporto,
žaidimų, lažybų ir loterijos įranga, įskaitant internete ir per internetą; informacijos, susijusios su žaidimais, ypač su
kompiuteriniais ir interneto žaidimais teikimas internetu, bei pateikimas naudotis papildomomis kompiuterinėmis programomis;
spektaklių ir kitų pramoginių renginių bilietų rezervacijos organizavimas; naujienų reportažų paslaugos; sporto ir poilsio
paslaugos; radijo ir televizijos programų, filmų, spektaklių ir tiesioginių pramoginių laidų prodiusavimas ir pristatymas;
loterijos paslaugos; teikimas naudotis kompiuteriniais žaidimais, prie kurių prieigą vartotojai turi per bendrąjį kompiuterinį
tinklą ir (arba) per internetą; sporto parkų paslaugos; pirkimo per televiziją laidų prodiusavimas; radijui ir televizijai
teikiamos informacijos laidų paslaugos; informacijos apie laisvalaikį teikimas; kompiuterinės mokymo ir lavinimo paslaugos;
muzikos, garso, filmų, video ir televizijos studijų eksploatavimas; paslaugos, susijusios su sveikatingumo ir sporto klubais;
kinematografinės, muzikinės, sportinės, video ir teatro pramogos; golfo varžybų organizavimas; žaidimų salonų eksploatavimas;
knygų ir periodinių leidinių elektroninis publikavimas internete; rezervacijos pramoginiams renginiams; informacijos programos,
skirtos būti transliuojamomis internete; televizijos programų tiesioginis pardavimas keliems kanalams; interaktyvūs žaidimai,
pramogos ir interaktyvūs konkursai bei viktorinos ir elektroniniai azartiniai žaidimai, visi jie pateikiami žaisti per visuotinį
kompiuterinį tinklą arba internetą; renginių ir konkursų sporto ir kultūros srityse organizavimas ir rengimas; televizijos
studijos paslaugos; fotografijos paslaugos; žaidimų salių eksploatavimas; redakcijos paslaugos; informacijos, susijusios su
pramogomis, teikimas per kompiuterinius tinklus; fanų klubų eksploatavimas ir organizavimas; sporto klubo paslaugos; reprezentavimo
tiesioginiame eteryje organizavimas; interaktyvių kompiuterinių žaidimų, skirtų keliems žaidėjams, teikimas žaisti per internetą
ir elektroninius komunikacijos tinklus; audiovaizdinių įrašų nuoma; sporto renginių organizavimas ir šiam tikslui skirtos
įrangos pateikimas; informacija, susijusi su sportu, sporto renginiais ir kitais aktualiais renginiais; internete pateikiami
elektroniniai žaidimai ir konkursai; stebėjimo paslaugos sporto srityje; kazino, azartinių žaidimų, žaidimų kortomis, lažybų,
sportinių lažybų, įgūdžių žaidimų ir žaidimų apskritai eksploatavimas, rengimas ir organizavimas; internete per kompiuterinį
tinklą siūlomi žaidimai; žaidimų ir konkursų organizavimas; informacijos, susijusios su video žaidimais, kompiuteriniais žaidimais,
žaidimų automatais, pramogų centrais ar pramogų parkais teikimas per telekomunikacijos ar kompiuterinius tinklus; su pramogomis
susijusios informacijos iš kompiuterinės duomenų bazės ar interneto teikimas per internetą; kortelių rezervavimas ir rezervavimas
pramogų, sporto ir kultūriniams renginiams; žirgų lenktynių organizavimas; kazino eksploatavimas; kompiuterinių žaidimų teikimas
žaisti per internetą; žaidimų salių su pramogų automatais ir kazino bei bet kokios srities lažybų ir loterijos centrų eksploatavimas;
statistinės informacijos leidimas“.
2008 m. rugsėjo 10 d. sprendimu ekspertas, remdamasis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktais (dabar –
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai), atmetė paraišką dėl visų nagrinėjamų paslaugų.
2008 m. spalio 22 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsniais (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniai),
pateikė apeliaciją dėl eksperto sprendimo.
2009 m. gegužės 4 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją motyvuodama
tuo, kad žodinis žymuo BETWIN apibūdina visas aptariamas paslaugas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio
1 dalies c punktą, ir neturi skiriamojo požymio, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punktą.
Kalbėdama apie apibūdinamąjį pobūdį, Apeliacinė taryba pažymėjo, kad jos vertinimas grindžiamas žodinio žymens reikšme anglų
kalba, taigi jo suvokimu anglakalbiuose Sąjungos regionuose. Ji iš esmės nusprendė, kad elementų „bet“ ir „win“ derinys, vertinamas
bendrai, nurodo galimybę „lažintis ir laimėti“ ir tai yra pagal anglų kalbos taisykles sudarytas žodis, kurio
a priori
aiški reikšmė niekuo nepasikeičia nerašant žodžio „and“ (ir). Be to, Apeliacinės tarybos teigimu, šio sudurtinio žodžio reikšmė
yra tiesiogiai suprantama, nes su siūlymais lažintis ir žaidimais‑konkursais susijusiam galutiniam vartotojui tiesiogiai be
jokių analizės pastangų nagrinėjamas žodinis žymuo reiškia, kad siūlomos paslaugos jam leidžia lažintis, kad ką nors laimėtų
(ginčijamo sprendimo 15–17 punktai). Ji taip pat nusprendė, kad tai derinys dviejų žodžių formų, kurios, veikdamos tarpusavyje,
informuoja apie žymimų paslaugų rūšį ir paskirtį ir yra tik apibūdinimas (ginčijamo sprendimo 18 punktas). Be to, ji atmetė
kitą žodinio žymens, kurį buvo prašoma įregistruoti, aiškinimą, t. y. „be twin“ (būk dvynys), nes „būk dvynys“ yra žinutė,
kuri nėra svarbi aptariamų paslaugų atžvilgiu (ginčijamo sprendimo 19 punktas).
Dėl prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimų paslaugų ginčijamo sprendimo 20 punkte Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad
jos iš esmės susijusios su azartinių žaidimų ir lažybų sektoriaus paslaugomis, kuriomis siekiama galutiniam vartotojui sudaryti
galimybę lažintis ir išlošti. Ji ginčijamo sprendimo 21 punkte taip pat nusprendė, kad šiuolaikinėje rinkodaroje įvairūs prekybos
būdai siejami su abejotinomis galimybėmis laimėti, pasinaudojant visų pirma televizijos kanalais ir pasiūlymais internete,
kuriuose numatyti azartinių žaidimų ir lažybų elementai, kad galėtų skatinti pardavimą, taip pat pirkimo per televiziją kanalais.
Be to, ginčijamo sprendimo 22 punkte Apeliacinė taryba pažymėjo, kad lažybų ir žaidimų‑konkursų sektorius tapo didelės apyvartos
sektoriumi, kuriame ne kiekvienas pasiūlymas gali būti laikomas rimtu. Taip pat iš ginčijamo sprendimo 23 punkto matyti, kad,
anot Apeliacinės tarybos, paraiškoje nurodytos paslaugos apima paslaugas, kurios techniniu požiūriu reikalingos lažyboms ir
žaidimams‑konkursams vykdyti ir parduoti ir kurias prašomas įregistruoti prekių ženklas taip pat apibūdina, nes jos leidžia
įvykdyti technines lažybų ir žaidimų‑konkursų įgyvendinimo sąlygas, o pastarieji taip pat gali būti esminis žaidimų ir pramoginių
renginių, įskaitant, pavyzdžiui, per televizijos laidas transliuojamų, elementas. Kalbėdama apie 35 klasei priklausančias
paslaugas ginčijamo sprendimo 24 punkte Apeliacinė taryba visų pirma nusprendė, kad jų dalykas – komerciniai ir statistiniai
duomenys, siūlančiojo lažintis požiūriu, būtini tam, kad būtų galima apskaičiuoti riziką, t. y. galimybės laimėti, kuri yra
atsitiktinė, ir įvykio, dėl kurio lažinamasi, tikimybės santykį. Kalbėdama apie kitas paslaugas, ypač priklausančias 35 klasei,
ginčijamo sprendimo 25 punkte ji padarė išvadą, kad, apskritai kalbant, jos susijusios su pardavimo skatinimu, ir kadangi
paraiška įregistruoti susijusi su nagrinėjamomis paslaugomis bendrai, reikia patvirtinti paraiškos atmetimą dėl visų minėtų
paslaugų, taip pat pažymėjo, kad, be to, visos paslaugos yra neatskiriamai susijusios.
Be to, ginčijamo sprendimo 26 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad Apeliacinėje taryboje ieškovė nebesirėmė galbūt panašių
prekių ženklų registracijomis, ir pridūrė, kad bet kuriuo atveju ekspertas turėjo teisę į jas atsižvelgti nepripažindamas
jų varžomojo poveikio.
Kalbėdama apie Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktą, ginčijamo sprendimo 27 punkte Apeliacinė taryba pripažino,
kad žodinis žymuo, kurį prašoma įregistruoti, kaip apibūdinamoji nuoroda, kurios reikšmę gali suprasti kiekvienas, net neturintis
specialių žinių, ir be jokių analizės pastangų, neturi ir skiriamojo požymio. Be to, ji manė, kad jis reiškia tik šiaip skatinimą
dalyvauti tam tikrose lažybose ar žaidimuose arba gauti tam tikrą ekonominę naudą laimint ir nenurodo galimo ryšio su konkrečiu
paslaugų teikėju, todėl neturi skiriamojo požymio, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies
b punktą.

Šalių reikalavimai
Ieškovė Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą ir eksperto sprendimus,
–        priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
VRDT Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Per teismo posėdį atsakydama į Teismo klausimą ieškovė nurodė, kad ji atsisako savo pirmojo reikalavimo tiek, kiek juo siekiama
panaikinti eksperto sprendimą.

Dėl teisės
Grįsdama savo ieškinį, ieškovė nurodo keturis pagrindus, atitinkamai susijusius su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies
c punkto pažeidimu, minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu, to paties reglamento 83 straipsnio kartu su
vienodo požiūrio principo ir 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos
(toliau – EŽTK) 6 ir 14 straipsnių pažeidimu, taip pat EB 49 straipsnio pažeidimu.

Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia: Apeliacinė taryba padarė klaidingą išvadą, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas yra apibūdinamasis. Ji
tvirtina, kad šis prekių ženklas leksiškai išgalvotas ir, vertinant bendrai, nėra apibūdinamasis, be to, jo struktūra neįprasta,
nes dviejų veiksmažodžių derinys neįprastas anglų kalboje. Jos teigimu, neįmanoma rasti pavyzdžių, kad prie žodžio „bet“ būtų
prijungtas veiksmažodis arba daiktavardis ir taip susidarytų sudurtinis žodis. Beje, prašomas įregistruoti prekių ženklas
nėra įprastas anglų kalboje vienas šalia kito esančių žodžių junginys, kaip antai žodžių „bet“ (lažintis, lažybos) ir „win“
(laimėti, laimėjimas) derinys.
Anot ieškovės, tariamas prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamasis pobūdis negali būti grindžiamas tuo, kad lažybų
ir piniginių lošimų sritis kartu tapo labai pelninga.
Be to, ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba tinkamai neišanalizavo jos argumento, kad pašomas įregistruoti prekių ženklas
taip pat gali būti skaitomas kaip žodžių „be“ ir „twin“ derinys, kaip antai kompiuterinės programos
beTwin
atveju, ir vadovavosi klaidinga prielaida, kad paprastas vartotojas visuomet pirmiausia ieško prekių ženklo apibūdinamosios
reikšmės.
Galiausiai ieškovė papildomai pažymi, kad išvada, susijusi su prašomo įregistruoti prekių ženklo galbūt apibūdinamuoju pobūdžiu,
pagrįsta ne daugiau nei paslaugų, kurios tiesiogiai susijusios su lažybų ir piniginių lošimų paslaugų teikimu, atžvilgiu.
VRDT ginčija ieškovės argumentus ir teigia, kad žodis „betwin“ yra apibūdinamasis.
Konkrečiai kalbėdama apie paslaugas, dėl kurių pateikta paraiška įregistruoti, VRDT atkreipia dėmesį, kad žodinis žymuo BETWIN
turi apibūdinamąjį pobūdį azartinių žaidimų sektoriaus paslaugų bei prekių ženklo paraiškoje nurodytų paslaugų, kurios techniniu
požiūriu reikalingos lažyboms ir žaidimams‑konkursams vykdyti ir parduoti, atžvilgiu. VRDT nurodo, kad visos paraiškoje nurodytos
35, 38 ir 41 klasių paslaugos neatskiriamai susijusios ir kad egzistuoja bent jau glaudus ir neatsiejamas ryšys tarp šių paslaugų
ir sporto ir kitų lažybų, azartinių žaidimų, loterijų, žaidimų‑konkursų ar kt. arba, be kita ko, minėtos paslaugos netiesiogiai
lemia pastarųjų vykdymą.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktą neregistruojami „prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba
nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba
prekių pagaminimo ar paslaugų suteikimo laikui, ar kitoms prekių ar paslaugų charakteristikoms“. Pagal to paties straipsnio
2 dalį „1 dalies nuostatos taikomos, net jeigu prekių ženklo neregistravimo pagrindai galioja tiktai dalyje Bendrijos.“
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktu neleidžiama vienai įmonei įgyti
išimtinės teisės į jame numatytus žymenis ar nuorodas dėl jų registracijos kaip prekių ženklo. Šia nuostata siekiama bendrojo
intereso tikslo, pagal kurį reikalaujama, kad tokius žymenis ar nuorodas laisvai galėtų naudoti visi (žr. 2007 m. lapkričio
20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Tegometall International prieš VRDT – Wuppermann (TEK)
, T‑458/05, Rink. p. II‑4721, 77 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką; 2008 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Reber prieš VRDT – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart)
, T‑304/06, Rink. p. II‑1927, 86 punktą).
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyti žymenys laikomi negalinčiais atlikti esminės prekių ženklo
funkcijos, t. y. nurodyti nagrinėjamos prekės ar paslaugos komercinės kilmės, kad vartotojas, įsigyjantis prekių ženklu pažymėtą
prekę ar paslaugą, vėliau įsigydamas galėtų priimti tokį patį sprendimą, jeigu patirtis buvo teigiama, arba kitokį, jeigu
ji buvo neigiama (žr. 2003 m. lapkričio 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Quick prieš VRDT (Quick)
, T‑348/02, Rink. p. II‑5071, 28 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką; 21 punkte minėto Sprendimo
Mozart
87 punktą; taip pat šiuo klausimu žr. 2003 m. spalio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
VRDT prieš Wrigley
, C‑191/01 P, Rink. p. I‑12447, 30 punktą).
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyti žymenys ir nuorodos yra tie, kurie, atitinkamos visuomenės
požiūriu, gali būti įprastai naudojami prekei ar paslaugai, kuriai prašoma registracijos, žymėti tiesiogiai ar nurodant kurią
nors pagrindinių jos savybių (žr. 2005 m. birželio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Metso Paper Automation prieš VRDT (PAPERLAB)
, T‑19/04, Rink. p. II‑2383, 24 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką; 21 punkte minėto Sprendimo
Mozart
88 punktą).
Iš to matyti, jog tam, kad žymeniui būtų taikomas minėtoje nuostatoje nustatytas draudimas, reikia, kad tarp jo ir nagrinėjamų
prekių ar paslaugų būtų pakankamai tiesioginė ir konkreti sąsaja, leidžianti suinteresuotajai visuomenei iš karto nesvarstant
suvokti nagrinėjamų prekių ir paslaugų ar vienos iš jų savybių apibūdinimą (žr. 23 punkte minėto Sprendimo
PAPERLAB
25 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Taip pat reikia priminti, kad žymens apibūdinamasis pobūdis gali būti vertinamas tik atsižvelgiant į tai, kaip žymenį supranta
suinteresuotoji visuomenė, ir į atitinkamas prekes ar paslaugas (žr. 2005 m. birželio 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Münchener Rückversicherungs-Gesellschaft prieš VRDT (MunichFinancialServices)
, T‑316/03, Rink. p. II‑1951, 26 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Nagrinėjamu atveju, kalbėdama apie visuomenę, kurios atžvilgiu reikia įvertinti nagrinėjamą absoliutų atmetimo pagrindą, Apeliacinė
taryba iš esmės pripažino, kad ją sudaro paprastas vartotojas, o apskritai ieškovė to neginčija. Be to, atsižvelgiant į tai,
kad žodinis žymuo BETWIN yra sudarytas iš anglų kalbos žodžių, Apeliacinė taryba teisingai pripažino jo apibūdinamąjį pobūdį,
ypač anglakalbės visuomenės požiūriu.
Todėl reikia įvertinti, ar, minėtos visuomenės požiūriu, egzistuoja pakankamai tiesioginė ir konkreti sąsaja tarp aptariamo
žodinio žymens ir paslaugų, kurioms prašoma registracijos.
Kalbant apie atitinkamas paslaugas, iš šio sprendimo 2 punkto matyti, kad jos priklauso 35, 38 ir 41 klasėms. Šalys teisingai
sutaria dėl to, kad jos apima, pirma, paslaugas, kuriomis siekiama siūlyti lažybas arba piniginius lošimus, ir, antra, tiesiogiai
nesusijusias su šiuo sektoriumi paslaugas. Dėl pastarųjų ieškovė papildomai teigia, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas
bet kuriuo atveju negali būti laikomas kaip jas apibūdinantis. Bendrasis Teismas mano esant naudinga išnagrinėti visų pirma
ginčijamo sprendimo teisėtumą pirmosios paslaugų, kuriomis siekiama siūlyti lažybas ar piniginius lošimus, kategorijos atžvilgiu.
–       Dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio paslaugų, kuriomis siekiama siūlyti lažybas ar piniginius lošimus,
atžvilgiu
Reikia priminti, jog tam, kad iš naujadaro ar iš žodžio, kurį sudaro sudedamųjų dalių derinys, sudarytas prekių ženklas būtų
laikomas apibūdinamuoju, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktą, nepakanka, kad
kiekviena šių sudedamųjų dalių būtų pripažinta apibūdinamąja. Pats naujadaras arba žodis taip pat turi būti pripažintas tokiu
(23 punkte minėto Sprendimo
PAPERLAB
26 punktas; 2007 m. birželio 14 d. Sprendimo
Europig prieš VRDT (EUROPIG)
, T‑207/06, Rink. p. II‑1961, 28 punktas ir 2009 m. kovo 25 d. Sprendimo
allsafe Jungfalk prieš VRDT (ALLSAFE)
, T‑343/07, neskelbiamas Rinkinyje, 22 punktas).
Prekių ženklas, sudarytas iš naujadaro ar žodžio iš elementų, kurių kiekvienas apibūdina prekių ar paslaugų, kurioms prašoma
registracijos, savybes, pats apibūdina šių prekių ar paslaugų savybes Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte
vartojama prasme, nebent egzistuoja pastebimas skirtumas tarp naujadaro ar žodžio ir paprastos jį sudarančių elementų visumos.
Tai reiškia, kad dėl neįprasto derinio pobūdžio minėtų prekių ar paslaugų atžvilgiu naujadaras ar žodis sukuria įspūdį, pakankamai
besiskiriantį nuo to, kuris atsiranda dėl paprasto jį sudarančių elementų pateikiamų nuorodų sujungimo, todėl jis reiškia
daugiau nei minėtų elementų visumą. Šiuo atžvilgiu nagrinėjamo žodžio analizė, atsižvelgiant į atitinkamas leksikos ir gramatikos
taisykles, taip pat yra svarbi (žr. 29 punkte minėto Sprendimo
ALLSAFE
23 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Kalbant apie tai, kaip nagrinėjamu atveju atitinkama visuomenė supranta prašomą įregistruoti prekių ženklą, pažymėtina, kad,
kaip ginčijamo sprendimo 16 punkte nurodo Apeliacinė taryba, tuo patvirtindama eksperto analizę, prašomas įregistruoti prekių
ženklas sudarytas iš dviejų anglų kalbos žodžių „bet“ (lažintis, lažybos) ir „win“ (laimėti, laimėjimas). Tai yra anglų kalboje
įprastai vartojami žodžiai, o to, beje, ieškovė neginčija.
Dėl šių dviejų žodžių derinio ginčijamo sprendimo 16 ir 17 punktuose Apeliacinė taryba nurodė, kad jis, vertinamas bendrai,
nurodo galimybę „lažintis ir laimėti“. Jos teigimu, atitinkama visuomenė šį derinį tiesiogiai supranta, be to, yra glaudus
ryšys tarp abiejų žodžių reikšmių: lažinamasi, kad būtų laimima, ir tam, kad būtų laimima, iš pradžių reikia lažintis. Šį
vertinimą reikia patvirtinti. Iš tikrųjų, kaip pažymi Apeliacinė taryba, žodžio „and“ nebuvimas niekaip nesusilpnina aiškios
sudurtinio termino „betwin“ reikšmės. Kad ir kaip jis būtų suprantamas – kaip dviejų daiktavardžių, dviejų bendračių ar dviejų
liepiamosios nuosakos veiksmažodžių derinys, – tai nėra neįprastas ar išgalvotas derinys, kurio reikšmė nutolusi nuo paprastos
jį sudarančių elementų visumos.
Kalbėdama apie nagrinėjamas paslaugas, ginčijamo sprendimo 20 punkte Apeliacinė taryba kaip pavyzdžius nurodo paslaugas, atitinkančias
šį aprašymą: „spektaklių, žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų kūrimas ir plėtra; spektaklių,
žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų bet kokia tema prodiusavimas, organizavimas ir rengimas;
žaidimų salės; kazino eksploatavimas; sporto, žaidimų, lažybų ir loterijos įstaigų paslaugos, įskaitant teikiamas internete
ir per internetą; suteikimas naudotis sporto, žaidimų, lažybų ir loterijos įranga, įskaitant internete ir per internetą; žaidimų
salių eksploatavimas; interaktyvių kompiuterinių žaidimų teikimas žaisti; kazino, azartinių žaidimų, žaidimų kortomis, lažybų,
sportinių lažybų, įgūdžių žaidimų rengimas ir organizavimas; žaidimų automatai; kazino eksploatavimas; žaidimų salių eksploatavimas;
bet kokios srities lažybų ir loterijos centrų eksploatavimas“ (toliau – ginčijamo sprendimo 20 punkte minimos paslaugos).
Dėl prekių ženklo paraiškoje nurodytų trijų paslaugų klasių, primintų šio sprendimo 2 punkte, t. y. 35, 38 ir 41, reikia pažymėti,
kad 35 klasei priklausančių paslaugų sąrašas apima šias paslaugas: „spektaklių, žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių
atrankų, konkursų kūrimas ir plėtra verslo, organizavimo ir reklamos klausimais“, kurioms dėl to, kad yra beveik tapačios
ginčijamo sprendimo 20 punkte minimoms paslaugoms, taikomi minėtame 20 punkte Apeliacinės tarybos nurodyti argumentai, net
jeigu ginčijamame sprendime tai aiškiai nenurodyta. Kalbant apie 38 klasę, pažymėtina, kad nė viena iš joje nurodytų paslaugų
neatitinka tame pačiame ginčijamo sprendimo 20 punkte nurodytųjų. Dėl 41 klasei priklausančių paslaugų reikia nurodyti, kad
iš dalies jos apima ginčijamo sprendimo 20 punkte nurodytas paslaugas (žr. šio sprendimo 33 punktą).
Reikia pažymėti, kad, kalbėdama apie pirmesniuose dviejuose punktuose nurodytas lažybų ir piniginių lošimų sektoriaus paslaugas,
ginčijamo sprendimo 20 punkte Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad šiomis paslaugomis siekiama galutiniam vartotojui
sudaryti sąlygas lažintis ir išlošti. Todėl, kalbant apie šias paslaugas, šio sprendimo 32 punkte pateiktas teiginys, kad
nėra pastebimo skirtumo tarp naujadaro „betwin“ ir paprastos jį sudarančių elementų visumos, yra visiškai tinkamas. Iš tikrųjų,
kaip ginčijamo sprendimo 18 punkte pažymi Apeliacinė taryba, žodžiai „bet“ ir „win“ sąveikaudami tarpusavyje aiškiai informuoja
apie nagrinėjamų paslaugų paskirtį ir apie jų naudojimo aplinkybes, vadinasi, jie šias paslaugas apibūdina. Be to, kalbant
apie šias paslaugas, pažymėtina, kad sudurtinis žodis „betwin“ atitinkamai visuomenei nurodys galimybę lažintis ir laimėti.
Šis vertinimas nepaneigiamas nė vienu iš ieškovės nurodytų argumentų.
Priešingai, nei ji teigia, tai, kad dviejų veiksmažodžių derinys yra neįprastas anglų kalboje ir kad žodyne nėra žodžio „bet“
ir kito žodžio derinių, nelemia, nei kad nagrinėjamu atveju žodžių „bet“ ir „win“ derinys atitinkamai visuomenei neturi iš
karto suvokiamos reikšmės, nei kad minėtas derinys gali sukelti kokių nors supratimo sunkumų. Iš tiesų, atsižvelgiant į glaudžią
abiejų žodžių reikšmių sąsają, žodžio „ir“ ar jį reiškiančio žymens nebuvimas netrukdys jai suprasti, kad siūlomos paslaugos
jai leis lažintis, kad būtų galima laimėti. Bet kuriuo atveju, kaip ginčijamo sprendimo 15 punkte pažymi Apeliacinė taryba,
tai, kad tai yra žodžių derinys, kuris be jungiamojo brūkšnio ar tarpo parašytas vienu žodžiu, ir tai, kad tai žodis, kurio
nėra žodyne, neturi lemiamos reikšmės (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2000 m. spalio 26 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Harbinger prieš VRDT (TRUSTEDLINK)
, T‑345/99, Rink. p. II‑3525, 37 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Kalbant apie ieškovės argumentą, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamasis pobūdis negali būti grindžiamas tuo,
kad lažybų ir piniginių lošimų sritis šiuo metu tapo labai pelninga, reikia pažymėti, kad net jeigu Apeliacinė taryba iš tikrųjų
ginčijamo sprendimo 22 punkte nurodo, kad aptariamas sektorius yra didelės apyvartos šaltinis ir kelia teisinių klausimų,
susijusių su vartotojų apsauga, vis dėlto ji iš to nepadarė jokios išvados, kad įvertintų prašomo įregistruoti prekių ženklo
apibūdinamąjį pobūdį paslaugų, kurios priklauso lažybų ir pinginių žaidimų sektoriui, atžvilgiu.
Dėl argumento, kad yra kompiuterinė programa, vadinama „beTwin“, todėl prašomą įregistruoti prekių ženklą atitinkama visuomenė
galėtų skaityti kaip žodžių „be“ ir „twin“ derinį, reikia priminti, kad, kaip pažymi VRDT, turi būti atsisakoma registruoti
žodinį žymenį pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1dalies c punktą, jei bent viena iš jo galimų reikšmių apibūdina
atitinkamų prekių ar paslaugų savybę (22 punkte minėto Teisingumo Teismo sprendimo
VRDT prieš Wrigley
32 punktas ir 2004 m. vasario 12 d. Sprendimo
Campina Melkunie
, C‑265/00, Rink. p. I‑1699, 38 punktas). Taip pat atsižvelgiant į tai, kad reikia nepaisyti ypatingo aptariamos kompiuterinės
programos „beTwin“ pavadinimo parašymo žodinio prekių ženklo, kuris gali būti rašomas įvairiais būdais, paraiškos atveju,
iš šios teismo praktikos matyti, kad neatmetama tikimybė, jog, faktiškai specifinėje srityje naudojant nagrinėjamą sudurtinį
žodį, tiesiogiai su lažybų ir žaidimų sektoriumi susijusių paslaugų atveju žodis „betwin“ gali būti suprastas kaip nuoroda
į galimybę lažintis ir laimėti.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad reikia patvirtinti Apeliacinės tarybos išvadą, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas
BETWIN
apibūdina, kaip suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktą, paslaugas, kuriomis siekiama siūlyti
lažybas arba piniginius lošimus.
–       Dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio paslaugų, kuriomis nesiekiama siūlyti lažybų arba piniginių
žaidimų, atžvilgiu
Ginčijamo sprendimo 25 punkte Apeliacinė taryba nurodo, kad formuluotė, kurioje vardijamos paslaugos, yra tokia, kad pagal
ją šios paslaugos yra neatskiriamai susijusios. Be to, Apeliacinės tarybos nuomone, remiantis labai ilgu 35, 38 ir 41 klasių
paslaugų sąrašu, neįmanoma nustatyti paslaugų, kurios neturi jokio ryšio su lažybomis arba žaidimais‑konkursais, ir tų, kurios
su minėtomis lažybomis arba žaidimais‑konkursais turi tik abejotiną ryšį.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismo priminė, pirma, kad absoliučių atmetimo pagrindų vertinimas turi būti atliekamas dėl kiekvienos
prekės ar paslaugos, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, ir, antra, sprendimas, kuriuo VRDT atsisako registruoti prekių
ženklą, iš esmės turi būti motyvuotas kiekvienos iš šių prekių ar paslaugų atžvilgiu (žr. 2010 m. kovo 18 d. Teisingumo Teismo
nutarties
CFCMCEE prieš VRDT
, C‑282/09 P, Rink. p. I‑0000, 37 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Tiesa, kai tas pats atmetimo pagrindas taikomas prekių ar paslaugų kategorijai ar grupei, VRDT gali pateikti bendrus visoms
nurodytoms prekėms ar paslaugoms motyvus (pagal analogiją žr. 2007 m. vasario 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
BVBA Management, Training en Consultancy
, C‑239/05, Rink. p. I‑1455, 37 punktą).
Be to, ši galimybė negali pažeisti esminio reikalavimo, kad dėl kiekvieno sprendimo, kuriuo atsisakoma pripažinti Sąjungos
teisės pripažįstamą teisę, būtų galima atlikti teisminę kontrolę, skirtą veiksmingai šios teisės apsaugai užtikrinti ir dėl
to turinčią apimti šio atsisakymo motyvų teisėtumą (žr. 42 punkte minėtos Nutarties
CFCMCEE prieš VRDT
39 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad Apeliacinės tarybos galimybė pateikti grupei prekių ar paslaugų bendrus motyvus gali apimti
tik tas prekes ir paslaugas, kurios tarpusavyje pakankamai tiesiogiai ir konkrečiai susijusios, t. y. sudaro gana homogenišką
kategoriją, leidžiančią, kad visi nagrinėjamo sprendimo motyvus sudarantys faktiniai ir teisiniai paaiškinimai, pirma, pakankamai
aiškiai atspindėtų Apeliacinės tarybos argumentus kiekvienos iš šių prekių ir paslaugų, priklausančių šiai kategorijai, atžvilgiu
ir, antra, galėtų būti neišskiriant taikomi kiekvienai iš atitinkamų prekių ir paslaugų (žr. 2009 m. balandžio 2 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Zuffa prieš VRDT (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP)
, T‑118/06, Rink. p. II‑841, 28 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Konkrečiai kalbant, tik aplinkybės, kad nagrinėjamos
prekės ar paslaugos priklauso tai pačiai Nicos sutarties klasei, nepakanka išvadai, kad yra pakankamas homogeniškumas, padaryti,
nes šios klasės dažnai apima labai skirtingas prekes ar paslaugas, kurios nebūtinai pakankamai tarpusavyje tiesiogiai ir konkrečiai
susijusios (42 punkte minėtos Nutarties
CFCMCEE prieš VRDT
40 punktas).
Be kita ko, nepakankamas motyvavimas ar motyvavimo nebuvimas, kuris yra esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimas, kaip
tai suprantama pagal EB 253 straipsnį, yra su viešąja tvarka susijęs pagrindas, kurį reikia iškelti
ex officio
(žr. 2008 m. balandžio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. prieš VRDT – Pelikan (Pelikano pavaizdavimas)
, T‑389/03, neskelbiamas Rinkinyje, 85 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Nagrinėjamu atveju visų pirma reikia nurodyti, kad iš pirmesniame punkte nurodytos teismo praktikos matyti, jog galima tik
atmesti per Teismo posėdį nurodytą VRDT argumentą, kad kaltinimas dėl ginčijamo sprendimo motyvavimo nebuvimo ar nepakankamo
jo motyvavimo yra pavėluotas.
Be to, atsakydama į per posėdį Teismo pateiktą klausimą, kuriuo buvo prašoma VRDT patikslinti, kurioms prašomo įregistruoti
prekių ženklu žymimų paslaugų klasėms taikomi ginčijamo sprendimo 20 ir paskesniuose punktuose nurodyti motyvai, VRDT tvirtino,
kad minėto sprendimo 20–22 punktai susiję su 38 ir 41 klasių paslaugomis ir kad nuo 24 punkto Apeliacinė taryba nagrinėjo
35 klasę. Ji taip pat priminė, kad, remiantis teismų praktika, paslaugas galima suskirstyti į kategorijas ir kad visos paraiškoje
įregistruoti nurodytos paslaugos neturi būti pakartotos pažodžiui.
Reikia konstatuoti, kad ginčijamame sprendime pateikiama tik nedaug nuorodų, leidžiančių įvairius atmetimo motyvus susieti
su labai daug prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimų 35, 38 ir 41 klasėms priklausančių paslaugų, nurodytų šio sprendimo
2 punkte, ir kad, atidžiai perskaičius šį sprendimą, negalima pripažinti galiojančia pirmesniame punkte nurodytos VRDT analizės.
Visų pirma, kaip aptarta, be kita ko, šio sprendimo 34 punkte, dalis paslaugų, priklausančių, pirma, 35 klasei ir, antra,
– 41 klasei, yra aiškiai siejamos su ginčijamo sprendimo 20 punkte nurodytais motyvais.
Be to, pirma, 35 klasės paslaugos apima paslaugas, susijusias su reklamos sritimi plačiąja prasme. Be šio sprendimo 34 punkte
išvardytų paslaugų, minėta 35 klasė taip pat apima grupę paslaugų, kurių, net jeigu jos ir priklauso reklamos sektoriui plačiąja
prasme, pobūdis vis dėlto yra skirtingas, nes tai yra tokios įvairios paslaugos kaip „konsultacijos įmonėms“, „apskaitos tvarkymas;
apskaitos tvarkymo paslaugos“, „ekonominės paieškos ir tyrimai“, „importo–eksporto įstaigos (eksploatavimas)“, „reklamos įrangos
nuoma“, „reklama plakatų forma“, „pardavimo automatų nuoma“, „(darbuotojų) įdarbinimas“, „darbuotojų atranka psichologinių
tinkamumo testų pagalba“ arba „duomenų kompiliavimas kompiuterinėse duomenų bazėse“.
Ginčijamo sprendimo 21 punkte nurodytame motyve, pagal kurį iš esmės šiuolaikinėje rinkodaroje įvairūs pardavimo būdai siejami
su abejotinomis galimybėmis laimėti, nepateikiama analizė, leidžianti sugrupuoti visas nagrinėjamas paslaugas kaip priklausančias
homogeniškai kategorijai.
Dėl ginčijamo sprendimo 24 punkte pateikto teiginio, jog minėta 35 klasė apima paslaugas, kurių dalykas – komerciniai ir statistiniai
duomenys, būtini siūlant lažintis, reikia konstatuoti, kad jis yra bendro pobūdžio ir taikomas ne daugiau kaip daliai aptariamai
klasei priklausančių paslaugų, Be to, Teismui nepriklauso nagrinėti klausimo, kokioms 35 klasei priklausančioms paslaugoms
šis argumentas gali būti taikomas.
Taip pat ginčijamo sprendimo 25 punkte Apeliacinė taryba nagrinėjo tam tikras paslaugas ir ypač tas, kurios priklauso 35 klasei.
Ji tvirtino, kad pastarosios paslaugos bendrai susijusios su pardavimo skatinimu „visų pirma pačių sportinių lažybų pardavimo
skatinimo forma ir, antra, tikslinio sportinių lažybų įgyvendinimo, siekiant skatinti kitų prekių ar paslaugų pardavimą, forma“.
Kaip pavyzdžiai nurodytos reklamos paslaugos, verslo vadybos paslaugos, verslo administravimas, spaudos straipsnių rinkimas
ir rėmimas. Šių motyvų taip pat nepakanka įrodyti, kad 35 klasei priklausančios skirtingo pobūdžio paslaugos, kaip antai nurodytosios
šio sprendimo 51 punkte, sudaro pakankamai homogenišką kategoriją, kad joms būtų galima taikyti bendrus prašomo įregistruoti
prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio motyvus.
Ginčijamo sprendimo 25 punkte Apeliacinė taryba pridūrė: kadangi paraiška įregistruoti susijusi su nagrinėjamomis paslaugomis
bendrai, reikia patvirtinti atmetimą visų minėtų paslaugų atžvilgiu. Šiuo klausimu ji remiasi 2001 m. birželio 7 d. Sprendimo
DKV prieš VRDT (EuroHealth)
(T‑359/99, Rink. p. II‑1645) 33 punktu, kuriame Teismas nusprendė, kad šioje byloje ieškovė prašė nagrinėjamą žymenį įregistruoti
visoms „draudimo“ kategorijai priklausančioms paslaugoms, nedarydama tarp jų skirtumo, todėl reikia patvirtinti Apeliacinės
tarybos vertinimą tiek, kiek jis susijęs su visomis šiomis paslaugomis. Prekių ženklo paraiškoje bendrai kaip „draudimas ir
finansinės paslaugos“ apibūdintos klasės atvejis netaikomas nagrinėjamu atveju, kai pateiktas labai įvairių paslaugų sąrašas.
Antra, kalbant apie 38 klasei priklausančias paslaugas, susijusias su telekomunikacijų sektoriumi, reikia pažymėti, kad nors
jos taip pat apima įvairias paslaugas, kaip antai: visų pirma, radijo ir televizijos programų transliavimą, įskaitant per
kabelinius tinklus, spaudos tarnybas, telefoninių konferencijų paslaugas, perdavimą per satelitą, telefono paslaugas, pirkimo
per televiziją laidų transliavimą, vis dėlto, norint taikyti bendrus motyvus, jas galima laikyti kaip priklausančias homogeniškai
paslaugų kategorijai.
Net jeigu 38 klasė nėra aiškiai paminėta, ginčijamo sprendimo 23 punkte išplėtoti argumentai aiškiai susiję su šia paslaugų
kategorija. Jame Apeliacinė taryba, be kita ko, nurodo, kad paraiškoje nurodytos paslaugos apima paslaugas, techniniu požiūriu
reikalingas lažyboms ir žaidimams‑konkursams vykdyti bei parduoti, t. y. televizijos laidų transliavimą, ypač mokamos televizijos
kanalus, internetą, kompiuterines programas ir atitinkamus kompiuterinius žaidimus. Be to, anot jos, tokios lažybos ir tokie
žaidimai gali būti esminiai žaidimų ir pramoginių renginių, įskaitant transliuojamų per televiziją, elementai. Jame taip pat
nurodyta, kad transliuojant sportinius renginius per televiziją dažnai pateikiama informacija apie tam tikras privataus paslaugų
teikėjo lažybų kvotas.
Tai, kad įvairios telekomunikacijų paslaugų rūšys techniniu požiūriu reikalingos lažyboms ir žaidimams‑konkursams vykdyti
ir parduoti arba kad tokios lažybos ar žaidimai gali būti esminiai per televiziją rodomų ar kitų žaidimų ir pramoginių renginių
elementai, neįrodo pakankamos tiesioginės ir konkrečios sąsajos tarp prašomo įregistruoti prekių ženklo BETWIN, kurio atžvilgiu
buvo įrodyta, kad atitinkamai visuomenei jis nurodo galimybę lažintis ir laimėti, ir šių paslaugų, kuriomis, net jeigu jos
žaidimų ir lažybų sektoriuje ir gali būti techninė priemonė, savaime nesiekiama vykdyti lažybų ir tokiu būdu išlošti. Be to,
kalbant apie ginčijamo sprendimo 21 punkte, susijusiame su rinkodaros paslaugomis, paminėtus pavyzdžius, t. y. televizijos
kanalus ir internete pateikiamus pasiūlymus, kuriuose numatyti azartinių žaidimų ir lažybų elementai, siekiant skatinti pardavimą,
taip pat pirkimo per televiziją kanalus, kuriems reikia atsitiktinių elementų, apimančių lažybas siekiant skatinti pardavimą,
šiame punkte nesant jokios konkrečios nuorodos į 38 klasę, Teismui neįmanoma nustatyti, ar toks argumentavimas buvo naudojamas
siekiant įrodyti prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamąjį pobūdį šiai klasei priklausančių paslaugų atžvilgiu, vadinasi,
reikia konstatuoti, kad ginčijamame sprendime ir šiuo klausimu trūksta motyvų.
Darytina išvada, kad Apeliacinė taryba teisiškai neįrodė prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio 38 klasei
priklausančių paslaugų atžvilgiu, todėl ieškinio pagrindą, susijusį su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto
pažeidimu, reikia pripažinti pagrįstu, kiek tai susiję su šiomis paslaugomis.
Trečia, kalbant apie 41 klasę, reikia konstatuoti, kad ginčijamame sprendime ji minima tik 25 punkte pateiktoje išvadoje dėl
apibūdinamojo pobūdžio (žr. šio sprendimo 41 punktą). Kaip pažymėta šio sprendimo 34 punkte, šiai klasei priklausančių paslaugų
dalis aiškiai susijusi su žaidimų ir lažybų sektoriumi. Minėta klasė taip pat apima tam tikras paslaugas, susijusias su informatikos
bei telekomunikacijų ir sporto sritimis. Kalbant apie likusią dalį, pažymėtina, kad 41 klasei priklausančios paslaugos susijusios
su grupe skirtingo pobūdžio paslaugų, kaip antai: vertimo, švietimo, mokymo paslaugos, koliokviumų, konferencijų, kongresų,
seminarų, simpoziumų, ateljė ir parodų bet kokia tema kultūriniais ir mokymo tikslais organizavimas ir rengimas, tekstų ir
knygų publikavimas, fotografijos paslaugos, paslaugos, susijusios su sveikatingumo ir sporto klubais.
Net jeigu tam tikri ginčijamo sprendimo motyvai turi būti aiškinami kaip taikomi tam tikroms 41 klasei priklausančioms paslaugoms,
visų pirma toms, kurios susijusios su informatikos bei telekomunikacijų ir sporto sritimis, atsižvelgiant į minėtos klasės
paslaugų skirtingą pobūdį ir į tai, kad ginčijamame sprendime nebuvo aiškiai dėl jų diskutuojama, vadovaujantis šio sprendimo
46 punkte nurodyta teismo praktika, dėl 41 klasei priklausančių paslaugų, kitų nei aiškiai paminėtos ginčijamo sprendimo 20 punkte,
Teismas turi savo iniciatyva nurodyti faktą, kad Apeliacinė taryba teisiškai nemotyvavo minėto sprendimo, nes nenurodė, –
o turėjo tai padaryti, – kad tai yra homogeniška paslaugų kategorija, kuriai ji galėjo taikyti bendrus motyvus dėl prašomo
įregistruoti prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio paslaugų atžvilgiu.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Apeliacinė taryba teisingai įrodė prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamąjį pobūdį
ginčijamo sprendimo 20 punkte nurodytų paslaugų atžvilgiu ir šių 35 klasei priklausančių paslaugų, t. y. „spektaklių, žaidimų,
loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų kūrimas ir plėtra verslo, organizavimo ir reklamos klausimais“,
atžvilgiu. Vis dėlto pirmąjį ieškinio pagrindą reikia pripažinti pagrįstu tiek, kiek jis susijęs su 38 klasei priklausančiomis
paslaugomis, ir ginčijamą sprendimą taip pat panaikinti dėl Teismo iniciatyva iškelto motyvacijos trūkumo dėl kitų 35 klasei
priklausančių paslaugų ir 41 klasei priklausančių paslaugų, kitų nei aiškiai nurodytos ginčijamo sprendimo 20 punkte.

Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas BETWIN turi minimalų reikalaujamą skiriamąjį laipsnį, kad būtų galima
jį įregistruoti, nes ir paprastas vartotojas, ir specializuota visuomenė dėl neįprastos ir retos formos supras jį kaip kilmės
nuorodą. Papildomai ji teigia, kad bet kuriuo atveju suinteresuotoji visuomenė prašomam įregistruoti prekių ženklui suteiks
skiriamąjį požymį kilmės nuorodos prasme paslaugų, nesusijusių su lažybomis ir piniginiais lošimais, kaip antai telekomunikacijų
paslaugų, atžvilgiu.
VRDT mano, kad nagrinėjamas žymuo yra apibūdinamasis, todėl jis taip neturi skiriamojo požymio. Ji nesutinka su argumentu,
jog prašomas įregistruoti prekių ženklas BETWIN turi reikalaujamą minimalų skiriamąjį požymį. Anot jos, juo tik apskritai
skatinama dalyvauti tam tikrose lažybose ar žaidimuose, todėl jis neleidžia atskirti ieškovės paslaugų nuo kitų įmonių siūlomųjų.
Bendrojo Teismo vertinimas
Kalbant apie paslaugas, kurių atžvilgiu buvo įrodytas prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamasis pobūdis nagrinėjant
pirmąjį ieškinio pagrindą, visų pirma tas, kurios paminėtos ginčijamo sprendimo 20 punkte, ir šias 35 klasei priklausančias
paslaugas, t. y. „spektaklių, žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų kūrimas ir plėtra verslo,
organizavimo ir reklamos klausimais“, nereikia nagrinėti antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio
1 dalies b punkto pažeidimu. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, kad žymens nebūtų galima registruoti kaip Bendrijos prekių
ženklo, pakanka, kad būtų taikomas vienas iš Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalyje išvardytų pagrindų (2008 m. balandžio
2 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Eurocopter prieš VRDT (STEADYCONTROL)
, T‑181/07, neskelbiamas Rinkinyje, 56 punktas).
Kalbant apie kitas paslaugas, reikia priminti, kad, remiantis Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktu, neregistruojami
„neturintys jokio skiriamojo požymio prekių ženklai“.
Bendrojo intereso sąvoka, kuria grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas, neatsiejama nuo esminės
prekių ženklo funkcijos – garantuoti vartotojui ar galutiniam naudotojui prekių ženklu žymimos prekės ar paslaugos kilmės
tapatybę, kad jis galėtų neklysdamas atskirti šią prekę ar paslaugą nuo kitos kilmės prekių ar paslaugų (šiuo klausimu žr.
2008 m. gegužės 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Eurohypo prieš VRDT
, C‑304/06 P, Rink. p. I‑3297, 56 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Taigi skiriamąjį požymį, kaip suprantama pagal
šią nuostatą, turi toks prekių ženklas, kuris leidžia identifikuoti prekę ar paslaugą, kuriai prašoma registracijos, kaip
pagamintą ar suteiktą konkrečios įmonės ir taip atskirti šią prekę ar paslaugą nuo kitų įmonių prekių ar paslaugų (2004 m.
balandžio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Henkel prieš VRDT
, C‑456/01 P ir C‑457/01 P, Rink. p. I‑5089, 34 punktas).
Galiausiai skiriamasis požymis turi būti įvertintas atsižvelgiant į prekes ar paslaugas, kurioms prašoma registracijos, ir
į tai, kaip jį suvokia atitinkama pakankamai informuota ir protingai pastabi bei nuovoki visuomenė (žr. 2008 m. spalio 10 d.
Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Inter-IKEA prieš VRDT
(Padėklo pavaizdavimas), T‑387/06–T‑390/06, neskelbiamo Rinkinyje, 27 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Nagrinėjamu atveju ginčijamame sprendime pateikti prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamojo požymio nebuvimo motyvai yra
labai glausti. Ginčijamo sprendimo 27 punkte Apeliacinė taryba tik nurodė: pirma, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas
kaip apibūdinamoji nuoroda, „kurios reikšmę gali suprasti bet kas, net neturintis specialių žinių, ir be jokių analizės pastangų“,
neturi ir skiriamojo požymio, todėl jis negali būti įregistruotas pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1dalies b punktą.
Be to, Apeliacinė taryba teigia, kad terminas „betwin“ reiškia tik apskritai skatinimą dalyvauti tam tikrose lažybose ar žaidimuose
arba gauti ekonominę naudą laimint ir nenurodo galimo ryšio su konkrečiu paslaugų teikėju, o dėl šios priežasties nagrinėjamas
žymuo neleidžia atitinkamam vartotojui jo suprasti kaip konkrečios paslaugų, susijusių su lažybų ir laimėjimo galimybėmis,
komercinės kilmės nuorodos ir jo suvokti kaip atskiro konkretaus šio sektoriaus paslaugų teikėjo žymens.
Tokiomis aplinkybėmis, kalbėdamas apie kitas paslaugas nei tiesiogiai susijusios su šio sprendimo 65 punkte paminėtų lažybų
ir žaidimų‑konkursų sektoriumi, Teismas, vadovaudamasis šio sprendimo 46 punkte minėta teismo praktika, turi savo iniciatyva
iškelti motyvacijos trūkumo klausimą. Iš tikrųjų neįmanoma suprasti, kaip pirmesniame punkte nurodyti bendri motyvai galėtų
būti taikomi visoms kitoms prekių ženklo paraiškoje nurodytoms skirtingo pobūdžio paslaugoms, iš kurių kai kurios neturi jokio
ryšio su lažybomis ir siekiu laimėti. Taigi šiuo atžvilgiu ginčijamą sprendimą taip pat reikia panaikinti.

Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 83 straipsnio, vienodo požiūrio principo ir EŽTK 6 ir
14 straipsnių pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė tvirtina, kad prekių ženklo pareiškėjai per procedūras VRDT turi teisę į vienodą vertinimą, kaip tai numatyta Reglamento
Nr. 207/2009 83 straipsnyje, pagal kurį visuotinai pripažintais proceso teisės principais papildomos šio reglamento procedūrinės
nuostatos, į vienodo požiūrio principo ir į EŽTK 6 bei 14 straipsnių, susijusių atitinkamai su teise į teisingą bylos nagrinėjimą
ir į bet kokios diskriminacijos draudimą, taikymą. Remdamasi tuo, ieškovė turėjo teisę į tai, kad VRDT taikytų nuoseklią nagrinėjimo
ir registracijos praktiką, kad išvengtų neteisybės ir visiems pareiškėjams būtų suteikta galimybė turėti vienodą galimybę
įregistruoti Bendrijos prekių ženklą panašiais atvejais. Pripažindama, kad apeliacinių tarybų sprendimai priklauso ribotai
kompetencijai ir kad vienodo požiūrio principas turi būti taikomas laikantis teisės aktų, ieškovė mano, kad ji turi teisę
į tai, kad VRDT instancijos kiekvieną kartą taikytų tuos pačius kriterijus ir kad jų nagrinėjimas nebūtų griežtesnis jos atžvilgiu,
palyginti su atliekamu kitų pareiškėjų atžvilgiu.
Be to, atsižvelgiant į sudėtingas prekių ženklo registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrų taikymo sąlygas ir į jų
išlaidas, tokiomis procedūromis nebus galima ištaisyti pradinės nelygybės, kylančios iš skirtingo panašių prekių ženklų vertinimo.
Ieškovė remiasi keliais panašių Bendrijos prekių ženklų, į kuriuos VRDT instancijos turėjo atsižvelgti taikydamos faktų nagrinėjimo
savo iniciatyva principą, pavyzdžiais. Tai visų pirma žodiniai prekių ženklai, kurie iš žodžio „bet“ ir kito apibūdinamojo
žodžio sudaro naują žodį; kai kurie iš jų buvo įregistruoti paslaugoms, turinčioms tiesioginį ryšį su lažybomis ir laimėjimu,
t. y. žodiniai Bendrijos prekių ženklai BETFAIR (Nr. 003161205 ir Nr. 003580255), MYBET (Nr. 00437885), BETMAX (Nr. 004272159),
ULTIMATEBET (Nr. 004685681), YOUBET.COM (Nr. 001499185), BETLINK (Nr. 001738525), MEGA-BET (Nr. 004103644), MULTI-BET (Nr. 004104766),
BET UNITED (Nr. 004173472), BETWAY (Nr. 004832325), BET‑AT‑HOME (Nr. 003844073) ir GAMEBOOKERS (Nr. 005829056). Dėl VRDT argumento,
kad per VRDT vykusią procedūrą ieškovė nesirėmė aptariamais Bendrijos prekių ženklais, ieškovė teigia, kad pagal Reglamento
Nr. 207/2009 76 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį VRDT privalėjo savo iniciatyva nagrinėti faktus.
Galiausiai ji tvirtina, kad pagal teismo praktiką kompetentinga nacionalinė prekių ženklų registravimo institucija privalo
atsižvelgti į savo ankstesnius dėl panašių prekių ženklų paraiškų priimtus sprendimus, t. y. pareiga, kuri pagal analogiją
taikoma ir VRDT. Šiuo klausimu ji remiasi 2009 m. vasario 12 d. Teisingumo Teismo nutartimi
Bild digital ir ZVS
(C‑39/08 ir C‑43/08).
VRDT ginčija ieškovės argumentus.
Bendrojo Teismo vertinimas
Iš ginčijamo sprendimo 26 punkto matyti, kad per Apeliacinėje taryboje vykusią procedūrą ieškovė nebesirėmė tariamai panašių
prekių ženklų registracijomis, kurias ji nurodė ekspertui. Vis dėlto minėtame punkte Apeliacinė taryba turėjo patvirtinti,
kad ekspertas turėjo teisę atsižvelgti į minėtas ankstesnes registracijas, nepripažindamas jų varžomojo pobūdžio.
Reikia patvirtinti šį vertinimą. Iš teismo praktikos matyti, kad sprendimai dėl žymens registracijos kaip Bendrijos prekių
ženklo, kuriuos turi priimti apeliacinės tarybos pagal Reglamentą Nr. 207/2009, priskiriami ribotai kompetencijai, o ne diskrecijai,
ir to ieškovė, beje, neginčija. Todėl apeliacinių tarybų sprendimų teisėtumas turi būti vertinamas tik remiantis šiuo reglamentu,
kaip jis išaiškintas Sąjungos teismo, o ne ankstesne jų praktika (2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Streamserve prieš VRDT (STREAMSERVE)
, T‑106/00, Rink. p. II‑723, 66 punktas).
Todėl pagal teismo praktiką egzistuoja dvi prielaidos. Jei ankstesnėje byloje pripažindama žymens tinkamumą būti įregistruotam
kaip Bendrijos prekių ženklui Apeliacinė taryba tinkamai pritaikė atitinkamas Reglamento Nr. 207/2009 nuostatas, o vėlesnėje
byloje, panašioje į pirmąją, Apeliacinė taryba priėmė priešingą sprendimą, Bendrijos teismas turės panaikinti šį sprendimą
dėl atitinkamų Reglamento Nr. 207/2009 nuostatų pažeidimo. Vadovaujantis pirmąja prielaida, ieškinio pagrindas, susijęs su
nediskriminavimo principo pažeidimu, yra netinkamas (77 punkte minėto Sprendimo
STREAMSERVE
67 punktas).
Atvirkščiai, jei ankstesnėje byloje pripažindama žymens tinkamumą būti įregistruotam kaip Bendrijos prekių ženklui Apeliacinė
taryba padarė teisės klaidą, o vėlesnėje byloje, panašioje į pirmąją, Apeliacinė taryba priėmė priešingą sprendimą, pirmuoju
sprendimu negali būti tinkamai remiamasi prašant panaikinti pastarąjį sprendimą. Iš tikrųjų iš Teisingumo Teismo praktikos
išplaukia, kad vienodo požiūrio principo laikymasis turi būti suderintas su teisėtumo principo laikymusi; pagal teisėtumo
principą niekas negali savo naudai remtis kito atžvilgiu padarytu neteisėtumu (šiuo klausimu žr. 1984 m. spalio 9 d. Teisingumo
Teismo sprendimo
Witte prieš Parlamentą
, 188/83, Rink. p. 3465, 15 punktą ir 1985 m. liepos 4 d. Sprendimo
Williams prieš Audito Rūmus
, 134/84, Rink. p. 2225, 14 punktą). Dėl to, remiantis antrąja prielaida, ieškinio pagrindas, susijęs su nediskriminavimo
principo pažeidimu, taip pat yra netinkamas (77 punkte minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo
STREAMSERVE
67 punktas; 2006 m. lapkričio 30 d. Sprendimo
Camper prieš VRDT – JC (BROTHERS by CAMPER)
, T‑43/05, neskelbiamo Rinkinyje, 94 ir 95 punktai bei 21 punkte minėto Sprendimo
Mozart
65–69 punktai).
Kaip matyti iš pirmojo ieškinio pagrindo analizės, Apeliacinė taryba padarė teisingą išvadą, kad prašomas įregistruoti prekių
ženklas negali būti įregistruotas tiek, kiek jis apibūdina paslaugas, kuriomis siekiama siūlyti lažybas arba piniginius lošimus.
Be to, kalbant apie Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį, iš jo išplaukia, kad VRDT ekspertai, o apeliacijos
atveju – VRDT apeliacinės tarybos turi nagrinėti faktus savo iniciatyva, kad nustatytų, ar prašomam įregistruoti prekių ženklui
taikomas kuris nors iš to paties reglamento 7 straipsnyje išdėstytų atsisakymo registruoti pagrindų. Atsižvelgiant į šio sprendimo
77 punkte minėtą ribotą kompetenciją ir į šio sprendimo 79 punkte primintą teisėtumo principą, nagrinėjant šį klausimą didžiausias
dėmesys turi būti skiriamas Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio taikymo sąlygoms ir iš šio nagrinėjimo negalima padaryti
išvados, kad VRDT instancijos saistomos ankstesnių prekių ženklų registracijos sąlygų.
Dėl ieškovės nurodytų argumentų, grindžiamų šio sprendimo 74 punkte minėta Nutartimi
Bild digital ir ZVS
, reikia pažymėti, kad Teisingumo Teismas šios nutarties 17 punkte teigia, kad registruoti kompetentinga nacionalinė institucija,
nagrinėdama paraišką įregistruoti, tiek, kiek ji turi informacijos šiuo klausimu, turi atsižvelgti į sprendimus, kurie jau
buvo priimti dėl panašių paraiškų, ir ypatingą dėmesį skirti klausimui, ar reikia priimti tokį patį sprendimą. Nors iš to
galima padaryti išvadą, kad toks požiūris pagal analogiją taikomas VRDT instancijų pagal Reglamentą Nr. 207/2009 atliekamam
nagrinėjimui, vis dėlto Teisingumo Teismas taip pat nurodė, kad aptariama institucija jokiais atvejais negali būti saistoma
tokių sprendimų dėl panašių paraiškų. Be to, jis taip pat minėtos nutarties 18 punkte priminė, kad vienodo požiūrio principas
turi būti suderintas su teisėtumo laikymusi. Tokiomis aplinkybėmis ši teismo praktika nepaneigia šio sprendimo 77–81 punktuose
pateiktos analizės.
Kalbant apie 2010 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo sprendimą
VRDT prieš Borco-Marken-Import Matthiesen
(C‑265/09 P, Rink. p. I‑0000), kuriuo per teismo posėdį rėmėsi ieškovė ir iš kurio ji padarė išvadą, kad VRDT turi pareigą
savo iniciatyva atlikti ankstesnių registracijų tikrinimą, reikia pažymėti, kad minėto sprendimo 45 punkte, kuriuo remiasi
ieškovė, Teisingumo Teismas priminė, kad registracijos paraiškų tikrinimas turi būti ne minimalus, o griežtas ir išsamus,
siekiant išvengti, kad prekių ženklai nebūtų netinkamai įregistruoti, ir užtikrinti, kad dėl teisinio saugumo ir gero administravimo
priežasčių nebūtų registruojami prekių ženklai, kurių naudojimas galėtų būti sėkmingai užginčytas teismuose. Be aplinkybės,
kad šis sprendimas nesusijęs su galimo atsižvelgimo į ankstesnes registracijas klausimu, Teisingumo Teismas jame taip pat
primena, kad VRDT turi nagrinėti laikydamasi teisėtumo. Taigi šia teismo praktika taip pat nepaneigiama šio sprendimo 77–81 punktuose
pateikta analizė.
Galiausiai, atsižvelgiant į VRDT instancijų ribotą kompetenciją ir į teisėtumo principą ir nesant reikalo šioje byloje priimti
sprendimo dėl kaltinimo, susijusio su EŽTK straipsnio pažeidimu, priimtinumo, svarbu pažymėti, kad atmestina galimybė, jog,
nesant konkrečių teiginių dėl to, kad buvo VRDT instancijose vykusios procedūros pažeidimų, su kuriais ieškovei teko susidurti,
vien tai, kad anksčiau buvo įregistruoti tariamai panašūs prekių ženklai, galėtų lemti ieškovės teisės į teisingą bylos nagrinėjimą
pažeidimą. Dėl tų pačių priežasčių prekių ženklo registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrų aplinkybės šiuo atžvilgiu
nėra reikšmingos.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad trečiasis ieškinio pagrindas turi būti atmestas.

Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su EB 49 straipsnio pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad VRDT atsisakymas įregistruoti nagrinėjamą žodinį žymenį, nors ji leido jos konkurentams išskirti savo
paslaugas panašiu prekių ženklu ir panaikinti trečiųjų asmenų galimybę naudoti šiuos prekių ženklus, iškraipo konkurenciją,
riboja laisvą paslaugų judėjimą ir trukdo jai vykdyti komercinę veiklą.
VRDT ginčija ieškovės argumentus.
Bendrojo Teismo vertinimas
Remiantis teismo praktika, prekių ženklų teisė yra viena pagrindinių Sutartimi siekiamos įtvirtinti ir palaikyti neiškreiptos
konkurencijos sistemos sudedamųjų dalių (žr. 2003 m. gegužės 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Libertel
, C‑104/01, Rink. p. I‑3793, 48 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, įregistruotas prekių ženklas suteikia jo savininkui išimtines teises tam tikrų prekių ir paslaugų atžvilgiu, ir šios
teisės leidžia jam monopolizuoti žymenį, įregistruotą kaip prekių ženklą, neribotam laikui, tačiau galimybė įregistruoti prekių
ženklą gali būti ribojama dėl viešojo intereso (šiuo klausimu žr. 88 punkte minėto Sprendimo
Libertel
49 ir 50 punktus).
Taigi, kaip priminta šio sprendimo 21 punkte, Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktu siekiamas bendrojo intereso
tikslas reikalauja, kad bet kas laisvai galėtų naudoti prekių ar paslaugų, kurioms yra prašoma įregistruoti prekių ženklą,
kategorijas apibūdinančius žymenis ar nuorodas. Kalbant apie bendrąjį interesą, kuriuo grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009
7 straipsnio 1 dalies b punktas, pažymėtina, kad, kaip priminta šio sprendimo 67 punkte, šis bendrasis interesas nurodo būtinybę
netinkamai neapriboti kitų ūkio subjektų, siūlančių prekes ar paslaugas, panašias į tas, kurioms prašoma registracijos, galimybės
pasirinkti žymenį, kurį prašoma įregistruoti, ir garantuoti vartotojui ar galutiniam naudotojui paraiškoje įregistruoti prekių
ženklą nurodytų prekių ar paslaugų kilmės tapatybę, kad jis galėtų neklysdamas atskirti šias prekes ar paslaugas nuo kitokios
kilmės prekių ar paslaugų (šiuo klausimu žr. 2004 m. rugsėjo 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo
SAT.1 prieš VRDT
, C‑329/02 P, Rink. p. I‑8317, 23, 26 ir 27 punktus ir juose nurodytą teismo praktiką; 67 punkte minėto Sprendimo
Eurohypo prieš VRDT
59 ir 62 punktus).
Iš to darytina išvada, kad toks Apeliacinės tarybos sprendimas, koks priimtas šioje byloje dėl paslaugų, kuriomis siekiama
siūlyti lažybas ar piniginių lošimų paslaugas, ir kuriame padaryta teisinga išvada, kad, taikant Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio
1 dalies nuostatas, žymuo negali būti įregistruotas kaip Bendrijos prekių ženklas, negali būti laikomas ribojančiu konkurenciją
ir, beje, paslaugų teikimo laisvę pagal EB 49 straipsnį ar prekių ženklo pareiškėjos komercinę veiklą. Atvirkščiai, kaip teisingai
per teismo posėdį pažymėjo VRDT, VRDT instancijų vaidmuo tikrinti, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas nepažeistų teisės
aktų, reglamentuojančių Bendrijos prekių ženklų registraciją, užtikrina neiškraipytą konkurenciją, o ne ją riboja.
Tokiomis aplinkybėmis reikia atmesti ketvirtąjį ieškinio pagrindą.
Iš viso to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ginčijamą sprendimą reikia panaikinti kitų paslaugų nei paminėtos ginčijamo
sprendimo 20 punkte ir 35 klasei priklausančios paslaugos, t. y. „spektaklių, žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių
atrankų, konkursų kūrimas ir plėtra verslo, organizavimo ir reklamos klausimais“, atžvilgiu.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o
dalis atmetama, Bendrasis Teismas gali paskirstyti bylinėjimosi išlaidas arba nurodyti kiekvienai jų padengti savo išlaidas.
Šioje byloje reikia nuspręsti, kad ieškovės reikalavimai patenkinami tik dėl atitinkamų paslaugų dalies, todėl kiekviena šalis
padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2009 m. gegužės 4 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ketvirtosios
apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1528/2008‑4) tiek, kiek jis susijęs su kitomis paslaugomis nei peržiūrėtos ir iš dalies
pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 41 klasei
priklausančios paslaugos, t. y. „spektaklių, žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų kūrimas ir
plėtra; žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų bet kokia tema prodiusavimas, organizavimas ir
rengimas; žaidimų salės; kazino eksploatavimas; sporto, žaidimų, lažybų ir loterijos įstaigų paslaugos, įskaitant teikiamas
internete ir per internetą; suteikimas naudotis sporto, žaidimų, lažybų ir loterijos įranga, įskaitant internete ir per internetą;
žaidimo salių eksploatavimas, interaktyvių kompiuterinių žaidimų teikimas žaisti; kazino, azartinių žaidimų, žaidimų kortomis,
lažybų, sportinių lažybų, įgūdžių žaidimų rengimas ir organizavimas; žaidimų automatai; kazino eksploatavimas; žaidimų salių
eksploatavimas; bet kokios srities lažybų ir loterijos centrų eksploatavimas“, ir šios sutarties 35 klasei priklausančios
paslaugos, t. y. „spektaklių, žaidimų, loterijų, varžybų, pobūvių, atsitiktinių atrankų, konkursų kūrimas ir plėtra verslo,
organizavimo ir reklamos klausimais“.
2.
Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Czúcz
Labucka
O’Higgins
Paskelbta 2011 m. liepos 6 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys
Ginčo aplinkybės
Šalių reikalavimai
Dėl teisės
Dėl pirmojo ie�kinio pagrindo, susijusio Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pa˛eidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
– Dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio paslaugų, kuriomis siekiama siūlyti lažybas ar piniginius
lošimus, atžvilgiu
– Dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio paslaugų, kuriomis nesiekiama siūlyti lažybų arba piniginių
žaidimų, atžvilgiu
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pa˛eidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 83 straipsnio, vienodo požiūrio principo ir EŽTK 6 ir
14 straipsnių pažeidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su EB 49 straipsnio pa˛eidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl bylinėjimosi išlaidų
*
Proceso kalba: vokiečių.