CELEX: 62012CJ0094
Közbeszerzés
2004/18/EK irányelv
Gazdasági és pénzügyi kapacitás
Műszaki és/vagy szakmai alkalmasság
47. cikk, (2) bekezdés és 48. cikk, (3) bekezdés
Valamely gazdasági szereplő azon lehetősége, hogy más szervezetek kapacitására is hivatkozhasson
52. cikk
Minősítési rendszer
Építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések
A szerződés tárgyát képező munkálatok kategóriájának és értékének megfelelő minősítési igazolással való rendelkezést előíró nemzeti jogszabály
Egy azonos kategóriába tartozó munkálatok tekintetében több szervezet igazolásaira való hivatkozás tilalma

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
HL L 134., 114. o.
; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.) 47. cikke (2) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
A jelen kérelmet az egyrészről az – egymással időszakos vállalati társulást (Raggruppamento Temporaneo di Imprese, a továbbiakban: RTI) létrehozó – Swm Costruzioni 2 SpA (a továbbiakban: Swm) és Mannocchi Luigino DI, másrészről pedig a Provincia di Fermo között az ezen utóbbinak az említett RTI‑t az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződésekre vonatkozó odaítélési eljárásból kizáró határozata tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2004/18 irányelv (32) preambulumbekezdése értelmében:
„A kis‑ és középvállalkozások közbeszerzési szerződésekben való részvételének ösztönzése érdekében helyénvaló rendelkezni az alvállalkozásról.”
Ezen irányelv (45) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„Ez az irányelv lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy vállalkozók, szállítók és szolgáltatók hivatalos jegyzékeit hozzák létre, vagy közjogi, illetve magánjogi szervezetek általi tanúsítási rendszert vezessenek be, és rendelkezik arról, hogy egy másik tagállamban lezajló közbeszerzési eljárásban az ilyen jegyzékben való szereplésnek, illetve a tanúsításnak milyen hatásai legyenek. Az elismert gazdasági szereplők hivatalos jegyzéke tekintetében fontos figyelembe venni a Bíróság joggyakorlatát olyan esetekben, amikor egy csoporthoz tartozó gazdasági szereplő, a jegyzékbe való felvétele iránti kérelme alátámasztása végett, a csoportbeli más társaságok gazdasági, pénzügyi vagy műszaki kapacitására támaszkodik. Ilyenkor a gazdasági szereplőnek kell bizonyítania, hogy az általa említett erőforrások a jegyzékben történő nyilvántartás érvényességének teljes időtartama alatt rendelkezésére fognak állni. A nyilvántartás céljából egy tagállam meghatározhatja a betartandó követelmények szintjét, és – pl. abban az esetben, ha a gazdasági szereplő a csoport egy másik tagjának pénzügyi kapacitására támaszkodik – megkövetelheti különösen e másik társaság – szükség esetén akár egyetemleges – felelősségét”.
A 2004/18 irányelv 1. cikke (2) bekezdésének b) pontjában és (8) bekezdésének első albekezdésében a következő fogalommeghatározások szerepelnek:
„(2)   [...]
b)
»Építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés«: olyan közbeszerzési szerződés, amelynek tárgya az I. melléklet szerinti tevékenységek valamelyikéhez kapcsolódó építési projekt vagy egy építmény kivitelezése, illetve kivitelezése és tervezése együtt, vagy az ajánlatkérő szerv által megállapított követelményeknek megfelelő építmény bármilyen eszközzel, illetve módon történő kivitelezése. Az »építmény« magas‑ vagy mélyépítési munkálatok olyan összességében vett eredményét jelenti, amely önmagában alkalmas valamely gazdasági vagy műszaki funkció betöltésére.
[...]
(8)   A »vállalkozó«, a »szállító« és a »szolgáltató«: bármely természetes vagy jogi személy, vagy közjogi intézmény, illetve e személyek és/vagy szervezetek csoportja, aki, illetve amely a piacon építési beruházások kivitelezését és/vagy építmények építését, áruk szállítását vagy szolgáltatások nyújtását kínálja.”
Ezen irányelv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében:
„Gazdasági szereplők csoportjai is tehetnek ajánlatot, illetve jelentkezhetnek részvételre. [...]”
Az említett irányelv 25. cikkének első albekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az ajánlattételhez szükséges dokumentációban az ajánlatkérő szerv kérheti az ajánlattevőtől, illetve valamely tagállam kötelezheti az ajánlatkérő szervet arra, hogy kérje az ajánlattevőtől, hogy ajánlatában jelölje meg a szerződésnek azt a részét, amelyre nézve harmadik személlyel alvállalkozói szerződést kíván kötni, valamint a javasolt alvállalkozókat.”
Ugyanezen irányelv 44. cikke előírja:
„(1)   A szerződéseket [azután] […] kell odaítélni, miután az ajánlatkérő szerv a […] gazdasági szereplők alkalmasságát a 47–52. cikkben említett, gazdasági és pénzügyi helyzetre, a szakmai és műszaki ismeretekre vagy alkalmasságra vonatkozó szempontoknak […] megfelelően megvizsgálta.
(2)   Az ajánlatkérő szerv a 47. és a 48. cikkel összhangban megkövetelheti a részvételre jelentkezőktől és az ajánlattevőktől egy minimális teljesítményszint elérését.
A 47. és a 48. cikkel említett adatok körének és az egy adott szerződés esetében megkövetelt minimális teljesítményszintnek a szerződés tárgyával összefüggőnek és azzal arányosnak kell lennie.
[...]”
A 2004/18 irányelv „Gazdasági és pénzügyi kapacitás” címet viselő 47. cikkének szövege a következő:
„(1)   A gazdasági szereplő gazdasági és pénzügyi kapacitásának igazolása főszabály szerint a következő egy vagy több dokumentummal történhet:
[...]
c)
a vállalkozás összforgalmáról és, adott esetben, a szerződés tárgyát képező tevékenységi terület forgalmáról szóló kimutatás, legfeljebb az előző három üzleti évre vonatkozóan attól függően, hogy mikor jött létre a vállalkozás, vagy a gazdasági szereplő mikor kezdte meg a tevékenységét, amennyiben ezek a forgalmi adatok rendelkezésre állnak.
(2)   Egy gazdasági szereplő szükség esetén és egy adott szerződés tekintetében egyéb szervezetek kapacitására is támaszkodhat, a velük fennálló kapcsolatának jogi jellegétől függetlenül. Ebben az esetben a gazdasági szereplőnek bizonyítania kell az ajánlatkérő szerv számára, hogy a szükséges erőforrások rendelkezésére fognak állni, például olyan módon, hogy bemutatja az említett szervezetek erre vonatkozó kötelezettségvállalását.
(3)   Ugyanezen feltételek mellett a gazdasági szereplők 4. cikkben említett csoportja is támaszkodhat a csoport tagjainak vagy más szervezeteknek a kapacitására.
[...]”
Ezen irányelv „Műszaki és/vagy szakmai alkalmasság” címet viselő 48. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A gazdasági szereplő műszaki és/vagy szakmai alkalmasságát a (2) és a (3) bekezdéssel összhangban kell elbírálni és megvizsgálni.
(2)   A gazdasági szereplő műszaki alkalmasságát – az építési beruházás, az árubeszerzés, illetve a szolgáltatás jellegétől, mennyiségétől vagy jelentőségétől és rendeltetésétől függően – a következő módon vagy módokon lehet bizonyítani:
a)
i.
az elmúlt öt évben megvalósított építési beruházások listája, a legfontosabb munkák megfelelő elvégzésére vonatkozó igazolásokkal. Ezeknek az igazolásoknak tartalmazniuk kell az építési beruházások értékét, időpontját és helyszínét, továbbá azt, hogy a beruházásokat a szakmai szabályoknak megfelelően valósították meg és szabályszerűen fejezték be. Adott esetben az illetékes hatóság közvetlenül nyújtja be ezeket az igazolásokat az ajánlatkérő szervnek;
[...]
b)
a részt vevő szakemberekről vagy műszaki szervezetekről – különösen a minőség‑ellenőrzés felelőseiről – készült tájékoztatás, függetlenül attól, hogy közvetlenül a gazdasági szereplő vállalkozása alkalmazza‑e őket, vagy sem, továbbá építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés esetében azon személyekről készült tájékoztatás, akiket a vállalkozó az építmény kivitelezése során igénybe vehet;
[...]
h)
a szolgáltató, illetve a vállalkozó számára a szerződés teljesítéséhez rendelkezésre álló szerszámokról, berendezésekről vagy műszaki felszerelésről készült kimutatás;
[...]
(3)   Egy gazdasági szereplő szükség esetén és egy adott szerződés tekintetében egyéb szervezetek kapacitására is támaszkodhat, a velük fennálló kapcsolatának jogi jellegétől függetlenül. Ebben az esetben a gazdasági szereplőnek bizonyítania kell az ajánlatkérő szerv számára, hogy a szerződés teljesítéséhez ezek az erőforrások a rendelkezésére fognak állni, például olyan módon, hogy bemutatja az említett szervezetek arra vonatkozó kötelezettségvállalását, hogy a szükséges erőforrásokat a gazdasági szereplő rendelkezésére bocsátják.
(4)   Ugyanezen feltételek mellett a gazdasági szereplők 4. cikkben említett csoportja is támaszkodhat a csoport tagjainak vagy más szervezeteknek a kapacitására.
[...]”
A 2004/18 irányelv „Az elismert gazdasági szereplők hivatalos jegyzéke és a közjogi vagy magánjogi szervezetek által végzett tanúsítás” címet viselő 52. cikkének (1) bekezdése a következőt írja elő:
„(1) A tagállamok vagy elismert vállalkozók, szállítók és szolgáltatók hivatalos jegyzékeit, vagy közjogi, illetve magánjogi tanúsító szervezetek által végzett tanúsítást vezethetnek be.
A tagállamok az e jegyzékekbe történő felvétel és a tanúsító szervezetek által történő tanúsítványkibocsátás feltételeit a 45. cikk (1) bekezdésében, a 45. cikk (2) bekezdése a)–d) és g) pontjában, a 46. cikkben, a 47. cikk (1), (4) és (5) bekezdésében, a 48. cikk (1), (2), (5) és (6) bekezdésében, a 49. cikkben, és szükség szerint az 50. cikkben foglalt rendelkezésekhez igazítják.
A tagállamok az említett feltételeket a 47. cikk (2) bekezdéséhez és a 48. cikk (3) bekezdéséhez is hozzáigazítják olyan gazdasági szereplők bejegyzés iránti kérelme tekintetében, akik, illetve amelyek egy csoporthoz tartoznak, és a csoport más társaságai által rendelkezésükre bocsátott forrásokra támaszkodnak. Ilyen esetben e gazdasági szereplőknek igazolniuk kell a hivatalos jegyzéket készítő hatóság számára, hogy a hivatalos jegyzékbe történő felvételüket igazoló hatósági bizonyítvány teljes érvényességi ideje alatt rendelkezésükre fognak állni az említett források, és hogy ugyanezen idő alatt az említett társaságok továbbra is teljesítik a második albekezdésben említett cikkekben megállapított minőségi kiválasztási követelményeket, amelyekre a gazdasági szereplők bejegyzés iránti kérelmükben hivatkoznak.”
Az olasz jog
Az alapeljárásban alkalmazandó, az 1994. február 11‑i 109. sz. törvény 8. cikkének megfelelően építési beruházásokat végző személyekre vonatkozó minősítési rendszert létrehozó szabályozásról szóló, 2000. január 25‑i 34. sz., módosított köztársasági elnöki rendelet (decreto del Presidente della Repubblica n. 34 – Regolamento recante istituzione del sistema di qualificazione per gli esecutori di lavori pubblici, ai sensi dell’articolo 8 della legge 11 febbraio 1994, n. 109, e successive modificazioni, a GURI 2000. február 29‑i 49. számának rendes melléklete) értelmében az építési beruházásra irányuló, 150000 euró értéket meghaladó közbeszerzési szerződéseket kizárólag az ún. SOA‑igazolással rendelkező vállalkozások teljesíthetik.
Ezek az igazolások az érintett munkálatok jellegétől függően minősítési kategóriáknak, valamint osztályoknak felelnek meg, amely utóbbiak azon szerződések értékét határozzák meg, amelyekhez egy adott igazolás hozzáférést biztosít.
Az említett igazolásokat tanúsító szervezetek (società organismi di attestazione) adják ki, amelyeknek feladata többek között annak igazolása, hogy a tanúsítvánnyal rendelkező vállalkozások megfelelnek az építési beruházás elvégzéséhez elengedhetetlennek tekintett általános jellegű, gazdasági és pénzügyi jellegű, valamint műszaki és szervezeti jellegű szempontok összességének.
A Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnik, hogy a megfelelő gazdasági és pénzügyi kapacitást a különböző kategóriákban kért minősítésekhez szükséges összegek 100%‑ának megfelelő vagy azt meghaladó, a munkálatokra vonatkozó forgalommal igazolják. Ami a műszaki alkalmasságot illeti, megkövetelik többek között, hogy a minősítés iránti kérelem tárgyát képező minden egyes kategória tekintetében igazolják egyrészről a kérelmezett osztály összege 90%‑ának megfelelő vagy azt meghaladó összegű munkálatok elvégzését, másrészről pedig egy, két vagy három olyan munkálat elvégzését, amelyeknek értéke az említett összeg 40%‑ának, 55%‑ának, illetve 65%‑ának felel meg, vagy annál magasabb.
A 2008. szeptember 11‑i 152. sz. törvényerejű rendelettel (a GURI 2008. október 2‑i 231. számának rendes melléklete) módosított, a 2004/17/EK és a 2004/18/EK irányelv alkalmazásában az építési beruházásra, a szolgáltatásnyújtásra és az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződéseket szabályozó törvénykönyvről szóló, 2006. április 12‑i 163. sz. törvényerejű rendelet (decreto legislativo n. 136 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE; a GURI 2006. május 2‑i 100. számának rendes melléklete; a továbbiakban: 163/2006 sz. törvényerejű rendelet) 49. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A 34. cikk értelmében vett ajánlattevő – akár önálló személy, akár konzorcium, akár társulás – a meghatározott építési beruházásra, szolgáltatásnyújtásra, illetve árubeszerzésre irányuló közbeszerzéssel kapcsolatban a szükséges gazdasági, pénzügyi, műszaki, szervezeti jellegű szempontokkal kapcsolatos követelményt – azaz az SOA‑igazolás meglétét – valamely másik jogalany kapacitására vagy SOA‑igazolására való hivatkozással is teljesítheti.
[...]
(6)   Építési beruházások esetében az ajánlattevő minden egyes minősítési kategória tekintetében kizárólag egyetlen erőforrást nyújtó szervezetre hivatkozhat. A pályázati hirdetmény a szerződés értéke vagy a szolgáltatások jellemzői alapján lehetővé teheti a több erőforrást nyújtó szervezet kapacitására való hivatkozást [...].”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
A Provincia di Fermo közút felújításához és kiszélesítéséhez kapcsolódó építési beruházás odaítélésére irányuló közbeszerzési eljárást indított, amelynek becsült értéke meghaladja a 2004/18 irányelv alkalmazása tekintetében az irányelv 7. cikkében meghatározott irányadó értékhatárt. Ezen eljárás keretében az ajánlattevők kötelesek voltak a szerződés tárgyát képező munkálatok jellegének és értékének megfelelő SOA‑igazolás bemutatásával igazolni műszaki és szakmai alkalmasságukat.
Az Swm és a Mannocchi Luigino DI alkotta RTI az Swm‑en keresztül vett részt az említett eljárásban. Az Swm – a megkövetelt SOA‑igazolási osztályra vonatkozó követelménynek való megfelelés érdekében – két harmadik vállalkozás SOA‑igazolásaira hivatkozott.
A 2011. augusztus 2‑i határozattal ezt az RTI‑t – az ugyanazon minősítési kategória tekintetében több vállalkozás kapacitására való hivatkozás 163/2006 sz. törvényerejű rendelet 49. cikkének (6) bekezdésében foglalt általános tilalmára tekintettel – kizárták a közbeszerzési eljárásból.
A Tribunale amministrativo regionale per le Marche (Marche tartomány közigazgatási bírósága) előtt e határozattal szemben indítottak keresetet.
Az RTI az e tárgyban a Consiglio di Stato (államtanács) által hozott bizonyos határozatokra hivatkozik. Ily módon ezen utóbbi bíróság megállapította egyrészről, hogy az említett tilalmat nem kell alkalmazni a valamely RTI‑be tartozó vállalkozásokra, ha maga az RTI a részvételre jelentkező vagy az ajánlattevő. Az e határozat mögött meghúzódó jogalkotási szándék a harmadik szervezetek kapacitásaira való hivatkozás lehetőségében – jelesül a pályázati hirdetményekben a vállalkozások lehető legszélesebb körű részvételének előmozdításában – rejlik. A Consiglio di Stato másrészről azt is megállapította, hogy az ajánlattevők a valamely adott szerződéshez szükséges osztályba való bekerülés céljából nem halmozhatják saját és valamely harmadik szervezet SOA‑igazolását. Ez a határozat a közbeszerzések tárgyában meglévő uniós szabályozás azon célkitűzésén alapul, amely szerint a legszélesebb körű verseny egyúttal a közbeszerzési szerződések lehető legbiztosabb és leghatékonyabb teljesítését is célozza.
E körülmények között a Tribunale amministrativo regionale per le Marche úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [2004/18] irányelv 47. cikkének (2) bekezdését, hogy azzal főszabály szerint ellentétes az olyan tagállami szabályozás, mint amilyen az olasz 163/2006. sz. törvényerejű rendelet 49. cikkének (6) bekezdése, amely – különleges esetek kivételével – megtiltja [az építési beruházás odaítélésére irányuló közbeszerzési eljárásban részt vevő gazdasági szereplők számára] az erőforrást nyújtó több szervezet kapacitásaira történő hivatkozást [...] minden minősítési kategóriában [azzal, hogy a] pályázati hirdetmény a szerződés értéke vagy a szolgáltatások jellemzői alapján lehetővé teheti az erőforrást nyújtó több szervezet kapacitására való hivatkozást […]?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Előzetesen meg kell állapítani, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben szereplő nemzeti rendelkezést mind a gazdasági és pénzügyi kapacitással, mind pedig a műszaki és szervezeti alkalmassággal kapcsolatos szempontokra alkalmazni kell. Márpedig a 2004/18 irányelv 47. cikkének (2) bekezdése – az irányelvnek az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben szereplő egyetlen rendelkezése – kizárólag a közbeszerzési eljárásban részt vevő gazdasági szereplők gazdasági és pénzügyi kapacitására vonatkozik, míg az irányelvnek az e gazdasági szereplők műszaki és/vagy szakmai alkalmasságára vonatkozó 48. cikke tartalmaz egy (3) bekezdést, amelynek tartalma lényegében megegyezik a 47. cikk (2) bekezdésének tartalmával.
Az a körülmény, hogy valamely nemzeti bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést formálisan bizonyos uniós rendelkezésekre hivatkozva fogalmazta meg, nem akadálya annak, hogy a Bíróság megadja e bíróság számára az értelmezés minden olyan elemét, amely szükséges lehet az utóbbi előtt lévő ügy megítéléséhez, akár hivatkozott ezekre kérdéseinek szövegében, akár nem (lásd ebben az értelemben a C‑248/11. sz., Nilaş és társai ügyben 2012. március 22‑én hozott ítélet 31. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Ennélfogva meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság a kérdésével lényegében arra kíván választ kapni, hogy a 2004/18 irányelv 47. cikkének (2) bekezdését és 48. cikkének (3) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal főszabály szerint ellentétes az alapügybelihez hasonló nemzeti rendelkezés, amely – főszabály szerint – megtiltja az építési beruházás odaítélésére irányuló közbeszerzési eljárásban részt vevő gazdasági szereplők számára, hogy egy adott minősítési kategóriában több vállalkozás kapacitásaira hivatkozzanak.
A 2004/18 irányelv 44. cikkének (1) bekezdése értelmében az ajánlatkérő szerv feladata megvizsgálni a részvételre jelentkezők, illetve az ajánlattevők alkalmasságát az említett irányelv 47–52. cikkében szereplő szempontoknak megfelelően.
E tekintetben meg kell állapítani egyrészről, hogy az említett 47. cikk (1) bekezdésének c) pontja előírja, hogy az ajánlatkérő szerv különösen kérheti a részvételre jelentkezőket, illetve az ajánlattevőket, hogy gazdasági és pénzügyi kapacitásukat a vállalkozás összforgalmáról és a szerződés tárgyát képező tevékenységi terület forgalmáról szóló, legfeljebb az előző három üzleti évre vonatkozó kimutatással igazolják. Másrészről az említett 48. cikk (2) bekezdése a) pontjának i. alpontja a maga részéről azt írja elő, hogy a gazdasági szereplőket lehet kérni arra, hogy műszaki alkalmasságukat az elmúlt öt évben megvalósított építési beruházások listájának benyújtásával igazolják.
A 2004/18 irányelv 44. cikke (2) bekezdésének első albekezdése értelmében az ajánlatkérő szerv a részvételre jelentkezőktől és az ajánlattevőktől megkövetelheti egy minimális gazdasági és pénzügyi teljesítményszint, valamint műszaki és szakmai kapacitás elérését ezen irányelv 47. és 48. cikkének megfelelően.
E célból az ajánlatkérő szervnek figyelembe kell vennie a 2004/18 irányelv 47. cikkének (2) bekezdése és 48. cikkének (3) bekezdése által valamennyi gazdasági szereplőre ruházott azon jogot, hogy valamely meghatározott szerződés tekintetében más szervezetek kapacitására hivatkozzanak, a köztük és e szervezetek között fennálló kapcsolat jellegétől függetlenül, amennyiben bizonyítják az ajánlatkérő szerv számára, hogy rendelkezésükre fognak állni a szerződés teljesítéséhez szükséges erőforrások.
E tekintetben meg kell állapítani – ahogyan azt a főtanácsnok indítványának 18. pontjában tette –, hogy a többes szám e rendelkezésekben való módszeres alkalmazása azt jelzi, hogy azok főszabály szerint nem tiltják a részvételre jelentkezők vagy ajánlattevők számára, hogy több harmadik szervezet kapacitásait vegyék igénybe annak igazolása céljából, hogy megfelelnek egy minimális teljesítményszintnek. Az említett rendelkezések ráadásul nem írják elő annak elvi tilalmát sem, hogy valamely részvételre jelentkező vagy ajánlattevő saját kapacitásai mellett igénybe vegye egy vagy több harmadik szervezet kapacitásait, hogy teljesítse az ajánlatkérő szerv által meghatározott szempontokat.
Ezt a megállapítást a 2004/18 irányelv több rendelkezése is alátámasztja. Ily módon az irányelv 48. cikke (2) bekezdésének b) pontja olyan szakemberek vagy műszaki szervezetek igénybevételére utal – függetlenül attól, hogy közvetlenül az érintett gazdasági szereplő vállalkozása alkalmazza‑e őket, vagy sem –, aki a munkálat elvégzése tekintetében a rendelkezésére fog állni. Ugyanígy, az említett (2) bekezdés h) pontja a vállalkozó számára a szerződés teljesítéséhez rendelkezésre álló szerszámokra, berendezésekre vagy műszaki felszerelésre hivatkozik, anélkül hogy bármiféle korlátozást szabna az ezen erőforrásokat biztosító szervezetek számát illetően. Ugyanígy, ezen irányelv 4. cikkének (2) bekezdése gazdasági szereplők csoportjai számára is megengedi a közbeszerzési szerződések odaítélésére irányuló eljárásokban való részvételt, anélkül hogy korlátozást szabna a kapacitások halmozását illetően, mint ahogyan az említett irányelv 25. cikke előírja alvállalkozók igénybevételét, anélkül hogy e tekintetben korlátozást állapítana meg.
Végezetül, a Bíróság kifejezetten hivatkozott a gazdasági szereplő azon lehetőségére, hogy valamely szerződés teljesítéséhez – esetlegesen saját erőforrásain kívül – egy vagy több másik szervezethez tartozó erőforrásokat vegyen igénybe (lásd ebben az értelemben a
C-176/98. sz., Holst Italia ügyben 1999. december 2-án hozott ítélet [EBHT 1999., I-8607. o.]
26. és 27. pontját, valamint a
C-314/01. sz., Siemens és ARGE Telekom ügyben 2004. március 18-án hozott ítélet [EBHT 2004., I-2549. o.]
43. pontját).
Meg kell tehát állapítani, hogy a 2004/18 irányelv a kapacitás tekintetében az ajánlatkérő szerv által meghatározott minimális követelményeknek való megfelelés céljából lehetővé teszi több gazdasági szereplő kapacitásainak halmozását, feltéve hogy az ajánlatkérő szerv felé bizonyítják, hogy az egy vagy több másik szervezet kapacitásaira hivatkozó részvételre jelentkező vagy ajánlattevő ténylegesen rendelkezni fog az előbbieknek a szerződés teljesítéséhez szükséges erőforrásaival.
Egy ehhez hasonló értelmezés megfelel a közbeszerzéseknek a nemcsak a gazdasági szereplők, hanem egyúttal az ajánlatkérő szervek javát szolgáló, lehető legszélesebb verseny előtti megnyitására irányuló, az e területre vonatkozó irányelvek által elérni kívánt célkitűzésnek (lásd ebben az értelemben a
C-305/08. sz. CoNISMa-ügyben 2009. december 23-án hozott ítélet [EBHT 2009., I-12129. o.]
37. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). Ezenfelül – amint arra a főtanácsnok indítványának 33. és 37. pontjában rámutatott – ez az értelmezés elősegítheti a kis‑ és középvállalkozásoknak a közbeszerzésekhez való hozzáférését, aminek elérésére a 2004/18 irányelv szintén törekszik, amint azt annak (32) preambulumbekezdése megállapítja.
Nem kizárt persze, hogy vannak bizonyos olyan kapacitást szükségessé tevő sajátosságokat mutató munkálatok, amely kapacitást nem lehet megszerezni több gazdasági szereplő önmagukban nem megfelelő kapacitásainak halmozásával. Ilyen esetben az ajánlatkérő szerv megalapozottan követelné meg, hogy az érintett kapacitás minimális szintje egyetlen gazdasági szereplő vagy – adott esetben – a 2004/18 irányelv 44. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében korlátozott számú gazdasági szereplők igénybevétele révén teljesüljön, amennyiben ez a követelmény a szerződés tárgyával összefüggő, és azzal arányos.
Mivel azonban ez az eset rendkívüli helyzetet képez, a 2004/18 irányelvvel ellentétes, hogy az említett követelményt a nemzeti jog általános szabállyá emelje, ahogyan azt a 163/2006 sz. törvényerejű rendelet 49. cikkének (6) bekezdéséhez hasonló rendelkezés teszi.
E tekintetben irreleváns az a körülmény, hogy a jelen ügyben az építési beruházásra irányuló, a gazdasági szereplő számára nyitva álló közbeszerzési szerződések értékét illetően e gazdasági szereplő kapacitásszintjének értékelését a nemzeti tanúsítási vagy jegyzékbe történő felvételi rendszer keretében általános jelleggel előre meghatározzák. A tagállamok ugyanis csak akkor gyakorolhatják a 2004/18 irányelv 52. cikkével a számukra biztosított azon lehetőséget, hogy ilyen rendszert írjanak elő, ha tiszteletben tartják ezen irányelv többi rendelkezését, különösen az irányelv 44. cikkének (2) bekezdését, 47. cikkének (2) bekezdését, valamint 48. cikkének (3) bekezdését.
A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a válasz kell adni, hogy a 2004/18 irányelv 44. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 47. cikkének (2) bekezdését és 48. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az alapügybelihez hasonló nemzeti rendelkezés, amely – főszabály szerint – megtiltja az építési beruházás odaítélésére irányuló közbeszerzési eljárásban részt vevő gazdasági szereplők számára, hogy egy adott minősítési kategóriában több vállalkozás kapacitásaira hivatkozzanak.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:

Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 44. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 47. cikkének (2) bekezdését és 48. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az alapügybelihez hasonló nemzeti rendelkezés, amely – főszabály szerint – megtiltja az építési beruházás odaítélésére irányuló közbeszerzési eljárásban részt vevő gazdasági szereplők számára, hogy egy adott minősítési kategóriában több vállalkozás kapacitásaira hivatkozzanak.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.