CELEX: 62010CJ0078
Colný kódex Spoločenstva
Články 213, 233 a 239
Spoločná a nerozdielna povinnosť viacerých dlžníkov zaplatiť rovnaký colný dlh
Odpustenie dovozného cla
Zánik colného dlhu
Možno solidárneho spoludlžníka dovolávať sa odpustenia dlhu priznaného inému spoludlžníkovi
Neexistencia

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 213, 233 a 239 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra
1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307), zmeneného a doplneného
nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996 (Ú. v. ES L 17, 1997, s. 1; Mim. vyd. 02/008, s. 179,
ďalej len „colný kódex“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi M. Berelom, zástupcom spoločnosti Port Angot Développement, ktorá je právnym nástupcom
spoločnosti Manutention de Produits Chimiques et Miniers Maprochim SAS (ďalej len „Maprochim“), spoločnosťou Rijn Schelde
Mondia France SA (ďalej len „Mondia France“) a spoločnosťou Asia Pulp & Paper France EURL (ďalej len „Asia P & P“) na jednej
strane a Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre a Administration des douanes du Havre
(ďalej len „colné orgány“) na druhej strane, týkajúceho sa vymáhania colného dlhu, ktorý spoločnosti Maprochim, Asia P & P,
ako aj Mondia France dlhujú ako solidárni spoludlžníci a v súvislosti s ktorým bolo spoločnosti Mondia France priznané čiastočné
odpustenie dlhu.

Právny rámec

Právo Únie
Článok 4 colného kódexu stanovuje:
„Na účely tohto kódexu sa rozumie
…
9.      ‚colným dlhom‘ povinnosť osoby zaplatiť dovozné clo (colný dlh pri dovoze)..., ktoré sa vzťahuje na konkrétny tovar podľa
platných predpisov spoločenstva;
…
12.      ‚dlžníkom‘ osoba, ktorá je zodpovedná za zaplatenie colného dlhu;
…“
Podľa článku 5 colného kódexu:
„1.      ... si môže každá osoba v konaniach pred colnými orgánmi stanoviť zástupcu, ktorý môže vykonať všetky úkony a formality ustanovené
colnými predpismi.
2.      Zastúpenie môže byť:
–        priame, pri ktorom zástupca koná v mene a v prospech inej osoby, alebo
–        nepriame, pri ktorom zástupca koná vo vlastnom mene, ale na účet inej osoby.
…
4.      Zástupca musí vyhlásiť, že koná v prospech inej osoby, uvedie, či ide o zastúpenie priame alebo nepriame, a preukáže sa plnou
mocou.
Osoba, ktorá nevyhlási, že koná v mene alebo na účet inej osoby, alebo vyhlási, že koná v mene alebo na účet inej osoby bez
plnej moci, sa považuje za osobu konajúcu vo svojom vlastnom mene a na vlastný účet.
...“
Článok 202 colného kódexu je formulovaný takto:
„1.      Colný dlh pri dovoze vzniká:
a)      nezákonným dovozom tovaru, ktorý podlieha dovoznému clu na colné územie spoločenstva
…
Na účely tohto článku nezákonným dovozom sa rozumie akýkoľvek dovoz tovaru v rozpore s ustanoveniami článkov 38 až 41 a článku
177, druhá zarážka.
2.      Colný dlh vzniká v okamihu nezákonného dovozu tovaru.
3.      Dlžníkmi sú:
–        osoba, ktorá takýto tovar nezákonne doviezla,
–        akékoľvek osoby, ktoré sa zúčastnili na nezákonnom dovoze tovaru a ktoré si boli vedomé alebo si mali byť vedomé, že takýto
dovoz je nezákonný, a
–        akékoľvek osoby, ktoré nezákonne dovezený tovar získali alebo prechovávali a ktoré si boli alebo si mali byť v čase získania
alebo prijatia takéhoto tovaru vedomé, že tento bol dovezený nezákonne.“
Článok 203 colného kódexu stanovuje:
„1.      Colný dlh pri dovoze vzniká:
–        nezákonným odňatím tovaru, ktorý podlieha dovoznému clu spod colného dohľadu.
2.      Colný dlh vzniká v okamihu, keď je tovar odňatý spod colného dohľadu.
3.      Dlžníkmi sú:
–        osoba, ktorá odňala tovar spod colného dohľadu,
–        akékoľvek osoby, ktoré sa tohto odňatia zúčastnili a ktoré si boli vedomé alebo si mali byť vedomé toho, že tovar je odnímaný
spod colného dohľadu,
–        akékoľvek osoby, ktoré tovar odňatý spod colného dohľadu získali alebo prechovávali a ktoré si boli alebo si mali byť v čase
získania alebo prijatia takéhoto tovaru vedomé, že tento bol odňatý spod colného dohľadu, a
–        prípadne taktiež osoba, ktorá má plniť povinnosti vyplývajúce z dočasného uskladnenia tovaru alebo z použitia colného režimu,
do ktorého bol tovar prepustený.“
Podľa článku 213 colného kódexu:
„Ak je za zaplatenie jedného colného dlhu zodpovedných niekoľko osôb, považujú sa za spoločných a nerozdielnych dlžníkov tohto
dlhu.“
Článok 233 colného kódexu stanovuje:
„… colný dlh zaniká:
a)      zaplatením sumy cla;
b)      odpustením sumy cla;
…“
Podľa článku 236 colného kódexu:
„1.      Dovozné alebo vývozné clo bude vrátené ak sa zistí, že v čase, kedy bolo zaplatené, nebola suma tohto cla dlžná na základe
právnych predpisov, alebo že bola zapísaná do účtovnej evidencie v rozpore s článkom 220, odsek 2.
Dovozné alebo vývozné clo bude odpustené ak sa zistí, že v čase keď toto bolo zapísané do účtovnej evidencie, nebolo dlžné
na základe právnych predpisov alebo že bolo zapísané do účtovnej evidencie v rozpore s článkom 220, odsek 2.
Vrátenie alebo odpustenie nebude povolené, ak skutočnosti, ktoré viedli k zaplateniu alebo zapísaniu sumy cla do účtovnej
evidencie, ktorá nebola dlžná na základe právnych predpisov, vyplývajú z úmyselného konania dotknutej osoby.
2.      Dovozné alebo vývozné clo bude vrátené alebo odpustené na základe žiadosti podanej príslušnému colnému úradu v lehote 3 rokov
odo dňa, kedy bola suma tohto cla oznámená dlžníkovi.
Táto lehota bude predĺžená, ak dotknutá osoba preukáže, že nemohla podať žiadosť v stanovenej lehote z dôvodov nepredvídateľných
okolností alebo vyššej moci.
Colné orgány vrátia alebo odpustia clo z vlastného podnetu, ak v tejto lehote zistia, že nastala niektorá zo skutočností uvedených
v odseku 1, prvý a druhý pododsek.“
V zmysle článku 239 colného kódexu:
„1.      Dovozné clo alebo vývozné clo môže byť vrátené alebo odpustené aj v iných prípadoch, než sú uvedené v článkoch 236, 237 a 238:
–        ak bude [ktoré budú –
neoficiálny preklad
] stanovené v súlade s postupom výboru;
–        ak vyplýva [ktoré vyplynú –
neoficiálny preklad
] z okolností, ktoré nie je možné považovať za podvodné konanie alebo hrubú nedbanlivosť dotknutej osoby. Prípady, kedy je
možné toto ustanovenie uplatniť, a postupy na ich uplatnenie sa stanovia v súlade s postupom výboru. Vrátenie alebo odpustenie
môže podliehať zvláštnym podmienkam.
2.      Clo môže byť vrátené alebo odpustené z dôvodov uvedených v odseku 1 na základe žiadosti podanej príslušnému colnému úradu
do 12 mesiacov odo dňa, kedy bola suma cla dlžníkovi oznámená.
…“
Článok 878 ods. 1 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 2913/92 (Ú. v. ES L 253,
s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1677/98 z 29. júla 1998 (Ú. v. ES L 212,
s. 18; Mim. vyd. 02/009, s. 30, ďalej len „vykonávacie nariadenie“), stanovuje:
„Žiadosť o vrátenie alebo odpustenie dovozného alebo vývozného cla, ďalej len ‚žiadosť o vrátenie alebo odpustenie‘ predloží
osoba, ktorá zaplatila alebo má zaplatiť toto clo alebo osoby, ktoré prevzali jej práva a povinnosti.
Žiadosť o vrátenie alebo odpustenie môže predložiť aj zástupca osoby alebo osôb uvedených v prvom pododseku.“
Podľa článku 899 vykonávacieho nariadenia:
„Bez dosahu na iné situácie, ktoré sa posudzujú v jednotlivých prípadoch v súlade s postupom ustanoveným v článkoch 905 až
909, ak rozhodujúci colný orgán zistí, že žiadosť o vrátenie alebo odpustenie, ktorá mu bola predložená podľa článku 239 (2)
kódexu:
–        je založená na dôvodoch zodpovedajúcich jednej z okolností uvedených v článkoch 900 až 903 a tieto dôvody nevyplývajú z podvodu
alebo vedomej [hrubej –
neoficiálny preklad
] nedbanlivosti na strane príslušnej osoby, vráti alebo odpustí príslušnú výšku dovozného cla.
‚Príslušná osoba‘ je osoba alebo osoby uvedené v článku 878 (1) alebo ich zástupcovia alebo akákoľvek iná osoba, ktorá bola
účastníkom vykonávania colných formalít týkajúcich sa príslušného tovaru a vydávala príkazy potrebné pre realizáciu týchto
formalít,
–        je založená na dôvodoch zodpovedajúcich jednej z okolností uvedených v článku 904, nevráti alebo neodpustí príslušnú výšku
príslušného dovozného cla.“
Článok 900 ods. 1 písm. o) vykonávacieho nariadenia uvádza:
„Dovozné clo bude vrátené alebo odpustené, ak:
…
o)      colný dlh vznikol iným spôsobom ako podľa článku 201 [colného] kódexu a príslušná osoba môže predložiť osvedčenie o pôvode...
alebo iný primeraný doklad, ktorý preukazuje, že ak by bol dovážaný tovar prepustený do režimu voľný obeh, spĺňal by podmienky
pre zaobchádzanie spoločenstva alebo preferenčné sadzobné zaobchádzanie, ak boli splnené podmienky uvedené v článku 890.“

Vnútroštátne právo
Článok 1208 občianskeho zákonníka stanovuje:
„Solidárny spoludlžník môže voči veriteľovi uplatniť všetky námietky, ktoré vyplývajú z povahy záväzku, a všetky námietky,
ktoré sa týkajú jeho osoby, ako aj námietky, ktoré sú spoločné pre všetkých dlžníkov.
Nemôže uplatniť námietky, ktoré sa týkajú výhradne niektorých ostatných spoludlžníkov.“
Podľa článku 1285 colného kódexu:
„Odpustenie dlhu jednému zo solidárnych spoludlžníkov alebo oslobodenie jedného zo solidárnych spoludlžníkov od dlhu na základe
dohody oslobodzuje všetkých ostatných spoludlžníkov okrem prípadu, ak veriteľ výslovne vyhradil svoje práva voči uvedeným
solidárnym dlžníkom.
V takom prípade môže veriteľ žiadať o splatenie dlhu len po odpočítaní príslušnej časti osoby, ktorej dlh odpustil.“

Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Spoločnosť Mondia France je spoločnosťou, ktorá sa zaoberá dovozom a vývozom výrobkov drevospracujúceho priemyslu, najmä papiera
a buničiny, ako aj uskladňovaním a distribúciou týchto výrobkov. Na tento účel má oprávnenie na používanie colných skladov
podliehajúcich režimu dočasných skladov (MADT) v mestách Rouen a Le Havre.
Spoločnosť Asia P & P, ktorá je zákazníčkou spoločnosti Mondia France, ju poverila prepravou, uskladnením a colným vybavením
výrobkov, ktoré uvádza na trh v Európskej únii, a to najmä papiera indonézskeho pôvodu.
Mondia France poverila colného zástupcu, spoločnosť Maprochim, aby na jej účet zabezpečila colné vybavenie uvedeného tovaru.
V priebehu apríla 2000 francúzske colné orgány vykonali kontrolu dovozov tohto tovaru, ktoré sa uskutočnili v rokoch 1998
a 1999 v mestách Le Havre a Rouen.
Pri tejto príležitosti bolo zistené, že časť tovaru uskladneného v skladoch spoločnosti Mondia France bola odovzdaná spoločnosti
Asia P & P bez toho, aby sa uskutočnili formality súvisiace s colným vybavením. Uvedené orgány dospeli k záveru, že v súvislosti
s týmto tovarom došlo k protiprávnemu konaniu spočívajúcemu v dovoze bez colného vyhlásenia o dovoze.
V súvislosti s druhou časťou tovaru bolo zistené, že tovar bol dodaný bez uskutočnenia formalít súvisiacich s colným vybavením,
keďže uvedené formality boli vybavené až po tom, ako tovar opustil sklad spoločnosti Mondia France. Pokiaľ ide o tento tovar,
colné orgány dospeli k záveru, že došlo k protiprávnemu konaniu spočívajúcemu v odňatí tovaru pred jeho colným vybavením.
Colné orgány následne oznámili spoločnostiam Mondia France, Asia P & P a Maprochim protiprávne konania, ktoré zistili, a požiadali
ich o vrátenie daní a poplatkov súvisiacich s dodaním uvedeného tovaru, teda cla a iných poplatkov. Následne vypracovali oznámenia
o vymáhaní adresované uvedeným trom spoločnostiam a to najmä v súvislosti s clom.
Po tom, ako colné orgány zamietli sťažnosti proti týmto oznámeniam, uvedené tri spoločnosti podali žalobu na Tribunal d’instance
du Havre a na Tribunal d’instance de Rouen domáhajúc sa zrušenia jednak oznámení o vymáhaní, ktoré sa na ne vzťahovali, a jednak
zrušenia rozhodnutí, ktorými boli zamietnuté ich sťažnosti. Tribunal d’instance du Havre postúpil žaloby, ktoré mu boli predložené,
Tribunal d’instance de Rouen z dôvodu, že súvisia s vecami, o ktorých tento súd rozhoduje.
Spoločnosť Mondia France podala 31. októbra 2000 na Generálnom colnom riaditeľstve žiadosť o odpustenie cla na základe článku 239
colného kódexu v spojení s článkom 900 ods. 1 písm. o) vykonávacieho nariadenia a odôvodnila ju tým, že sa nedopustila podvodného
konania ani hrubej nedbanlivosti a
a posteriori
požadovala zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie uplatniteľné na papier indonézskeho pôvodu.
Táto žiadosť bola najprv zmietnutá, keďže Generálne colné riaditeľstvo malo k dispozícii stanovisko Komisie Európskych spoločenstiev,
ktorá v liste zo 7. októbra 2004 uviedla, že je možné, že spoločnosť Mondia France sa dopustila hrubej nedbanlivosti. Žaloba
proti tomuto listu bola uznesením Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 25. januára 2007, Rijn Schelde Mondia France/Komisia
(T‑55/05), zamietnutá ako zjavne neprípustná.
Vzhľadom na nové skutočnosti, o ktorých sa colné orgány dozvedeli, priznali následne v listoch zo 6. februára a 3. marca 2006
spoločnosti Mondia France čiastočné odpustenie cla.
Tribunal d’instance de Rouen, ktorý vzal na vedomie uvedené odpustenia cla, zamietol rozsudkom z 11. apríla 2008 návrhy spoločností
Mondia France, Asia P & P a Maprochim na zrušenie oznámení o vymáhaní cla, ktoré sa na ne vzťahovali.
Pokiaľ ide o odpustenie cla, o ktoré žiadali spoločnosti Asia P & P a Maprochim, uvedený súd rozhodol, že vzhľadom na to,
že z článku 1208 francúzskeho občianskeho zákonníka, vyplýva, že každý solidárny spoludlžník musí byť nevyhnutne považovaný
za zástupcu ostatných solidárnych spoludlžníkov, súdne rozhodnutie vzťahujúce sa na jedného z nich sa vzťahuje aj na ostatných,
a to aj v prípade, že sa na súdnom konaní nezúčastnili.
Tribunal d’instance de Rouen preto usúdil, že keď spoločnosť Mondia France podala žiadosť o odpustenie cla, je potrebné to
vykladať tak, že nekonala len na vlastný účet, ale aj ako zástupkyňa svojho solidárneho dlžníka, teda spoločnosti Asia P & P.
Tribunal d’instance de Rouen preto znížil sumu colného dlhu spoločnosti Asia P & P v rozsahu, v akom bolo spoločnosti priznané
čiastočné odpustenie cla, takže výška tohto dlhu bola rovnaká, ako v prípade spoločnosti Mondia France. Dlh spoločnosti Asia
P & P, ktorý dosahoval výšku 980 058,65 eura, tak bol znížený na 224 390,73 eura.
Pokiaľ ide o spoločnosť Maprochim, Tribunal d’instance de Rouen usúdil, že v zmysle článku 203 ods. 3 colného zákona dlhuje
táto spoločnosť colný dlh vo výške 49 284 eur, keďže sa zúčastnila na odňatí tovaru spod colného dohľadu a bola si vedomá
alebo si mala byť vedomá toho, že ide o takéto odňatie.
Tento súd okrem toho uviedol, že spoločnosť Maprochim sa nemôže dovolávať odpustenia cla v zmysle článku 236 uvedeného colného
kódexu, lebo toto ustanovenie sa uplatňuje len vtedy, ak ide o colný dlh, ktorý nevznikol na základe prepustenia tovaru do
režimu voľný obeh, ale z jeho odňatia spod colného dohľadu.
Mondia France, Asia P & P a Maprochim, ako aj colné orgány podali proti tomuto rozsudku odvolanie na Cour d’appel de Rouen.
Vnútroštátny súd sa predovšetkým domnieva, že vzhľadom na to, že oznámenia o vymáhaní doručené spoločnosti Asia P & P sú platné,
táto spoločnosť viac nemôže pred ním podať návrh na odpustenie dlhu, keďže lehota 12 mesiacov uvedená v článku 239 ods. 2
colného kódexu uplynula.
Následne vnútroštátny súd odmietol tvrdenie spoločnosti Asia P & P, podľa ktorého sa na túto spoločnosť malo vzťahovať odpustenie
dlhu priznané spoločnosti Mondia France, keďže táto spoločnosť bola generálne splnomocnená zastupovať spoločnosť Asia P & P
a žiadosť o odpustenie cla tak podala aj na jej účet. V tejto súvislosti uvedený súd rozhodol, že podmienky stanovené v článku
5 ods. 4 colného kódexu majú všeobecnú pôsobnosť a v prejednávanej veci nebola naplnená ani jedna z nich.
Vnútroštátny súd napokon v súvislosti so spoločnosťou Asia P & P usúdil, že rozhodnutie o odpustení cla priznanom spoločnosti
Mondia France predstavuje námietku, ktorá sa v zmysle článku 1208 občianskeho zákonníka týka výhradne tejto spoločnosti a spoločnosť
Asia P & P sa tejto námietky ako takej nemôže dovolávať, pričom ju nemôže použiť aj z dôvodu, že sa nevzťahuje na všetkých
ostatných solidárnych spoludlžníkov.
Tento súd si však kladie otázku, či články 213, 233 a 239 colného kódexu bránia uplatneniu zásady vzájomného zastupovania
solidárnych spoludlžníkov, ktorá za istých podmienok vyplýva z článkov 1200 a nasl. občianskeho zákonníka, a teda uplatneniu
možnosti spoločnosti Asia P & P, ktorá poverila spoločnosť Mondia France, aby zabezpečila colné vybavenie, odvolávať sa na
odpustenie dlhu priznané spoločnosti Mondia France na základe článkov 239 colného kódexu a článku 900 ods. 1 písm. o) vykonávacieho
nariadenia.
Uvedený súd si tiež kladie otázku v súvislosti so spoločnosťou Port Angot Développement, ktorá je právnou nástupkyňou spoločnosti
Maprochim a je v likvidácii, keďže táto spoločnosť požiadala vnútroštátny súd, aby sa na ňu vzťahovalo odpustenie cla, ktoré
bolo priznané spoločnosti Mondia France a ktorého účinky sa na základe rozhodnutia Tribunal d’instance de Rouen rozšírili
na spoločnosť Asia P & P na základe rovnakej zásady vzájomného zastupovania solidárnych spoludlžníkov.
Za týchto okolností Cour d’appel de Rouen rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Odporujú články 213, 233 a 239 colného kódexu... tomu, aby solidárny spoludlžník colného dlhu, v prospech ktorého nebolo
vydané rozhodnutie o odpustení tohto dlhu, mohol s cieľom zbaviť sa povinnosti zaplatiť tento colný dlh namietať pred správnym
orgánom povereným vymáhaním cla rozhodnutím o odpustení cla na základe článku 239 [tohto kódexu], ktoré tento orgán oznámil
inému solidárnemu spoludlžníkovi?“

O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či články 213, 233 a 239 colného kódexu sa majú vykladať v tom zmysle,
že v kontexte spoločnej a nerozdielnej povinnosti zaplatiť colný dlh v zmysle uvedeného článku 213, tak ako je to v prejednávanej
veci, bránia uplatneniu zásady vnútroštátneho práva, z ktorej vyplýva, že na čiastočné odpustenie cla priznané na základe
článku 239 v prospech jedného spoludlžníka sa môžu odvolávať aj všetci ostatní spoludlžníci, takže zánik dlhu v zmysle článku
233 prvého odseku písm. b) colného kódexu sa vzťahuje na dlh ako taký a zbavuje všetkých solidárnych dlžníkov povinnosti zaplatiť
ho v rozsahu, v akom bolo priznané odpustenie.
V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že na rozdiel od článku 3 druhého odseku a článku 4 ods. 1 druhého odseku nariadenia
Rady (EHS) č. 1031/88 z 18. apríla 1988 o určení osôb povinných uhradiť colný dlh [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 102, s. 5), ktoré v prípade viacerých dlžníkov rovnakého colného dlhu stanovuje povinnosť zaplatiť dlh „spoločne
a nerozdielne... v súlade s ustanoveniami účinnými v členských štátoch“ [
neoficiálny preklad
], článok 213 colného kódexu, ktorý tieto ustanovenia nahradil, viac na vnútroštátne právo neodkazuje.
Uvedený článok 213 len zakotvuje zásadu spoločnej a nerozdielnej povinnosti v prípade existencie viacerých dlžníkov rovnakého
colného dlhu. Tento článok neobsahuje nijaké podrobné pravidlo upravujúce uplatnenie tejto zásady, najmä pokiaľ ide o prípadný
dosah odpustenia priznaného jednému zo spoludlžníkov na povinnosti ostatných.
Takéto pravidlo výslovne neupravujú ani iné ustanovenia colného kódexu, ani vykonávacie nariadenie.
Aj keď v tejto súvislosti článok 233 prvý odsek písm. b) colného kódexu upravuje zánik colného dlhu v prípade jeho odpustenia,
neupresňuje, či sa v prípade existencie viacerých dlžníkov takýto zánik týka len žiadateľa o odpustenie alebo či sa rovnako
a nevyhnutne rozširuje aj na ostatných spoludlžníkov tohto dlhu.
Zdá sa však, že je odôvodnené vykladať toto ustanovenie tak, že obmedzuje zánik colného dlhu len na žiadateľa o odpustenie,
a to s ohľadom na viaceré vzájomne sa doplňujúce okolnosti.
Po prvé, keďže odpustenie cla v zmysle článku 233 prvého odseku písm. b) colného kódexu predstavuje príčinu zániku colného
dlhu, musí byť vykladané doslovne. Tento článok totiž reaguje na nevyhnutnosť chrániť vlastné zdroje Únie (pozri v tomto zmysle
najmä rozsudok z 29. apríla 2010, Dansk Transport og Logistik, C‑230/08, Zb. s. I‑3799, bod 51 a citovanú judikatúru).
Po druhé z judikatúry Súdneho dvora tiež vyplýva, že členské štáty si zachovávajú možnosť prijímať opatrenia, ktoré môžu účinne
pomôcť dosiahnuť ciele stanovené v colných predpisoch, najmä úspešné vymáhanie colného dlhu, a v prípade potreby môžu prijímať
predpisy, ktoré pri rešpektovaní týchto cieľov a v súlade so zásadou proporcionality upresnia podmienky uplatňovania uvedených
colných predpisov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. septembra 2004, Spedition Ulustrans, C‑414/02, Zb. s. I‑8633, bod 38
a citovanú judikatúru).
Je dôležité dodať, že článok 213 colného kódexu sleduje práve naplnenie uvedeného cieľa úspešne vymáhať colný dlh a zabezpečiť
tak ochranu vlastných zdrojov Únie. Mechanizmus spoločného a nerozdielneho dlhu predstavuje dodatočný právny nástroj, ktorý
majú vnútroštátne orgány k dispozícii na účely posilnenia účinnosti svojho konania pri vymáhaní colného dlhu.
Ak by sa rámci spoločnej a nerozdielnej povinnosti zaplatiť colný dlh v zmysle článku 213 colného kódexu uplatnila zásada
vnútroštátneho práva, akou je zásada vzájomného zastupovania solidárnych spoludlžníkovi, na ktorú poukazuje vnútroštátny súd
a z ktorej by vyplývalo, že na odpustenie cla priznané na základe článku 239 tohto kódexu jednému solidárnemu dlžníkovi sa
môžu odvolávať aj všetci ostatní solidárni spoludlžníci s cieľom namietať proti jeho zaplateniu, takže zánik dlhu, ako ho
upravuje článok 233 prvý odsek písm. b) tohto kódexu, by sa nevyhnutne vzťahoval na celý dlh, neprispelo by to k uskutočneniu
tohto cieľa, ktorý má v rámci colnej právnej úpravy zásadnú úlohu.
Po tretie sa nezdá, že by uplatnenie uvedenej zásady vnútroštátneho práva a radikálne dôsledky, ktoré by z nej pre colný dlh
vyplývali, boli odôvodnené vzhľadom na vlastnosti rozhodnutia o odpustení cla na základe článku 239 colného kódexu, akým je
rozhodnutie v prejednávanej veci.
Povinnosť spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti za platbu dlhu, ktorá sa v prejednávanej veci vzťahuje na tri spoločnosti,
solidárne dlžníčky colného dlhu, nemá rovnaký pôvod. Niektoré z uvedených spoločností sú totiž povinné dlh zaplatiť ako subjekty,
ktoré svojím konaním spôsobili vznik colného dlhu, a to v prejednávanej veci buď nezákonným dovozom tovaru na colné územie
Únie v zmysle článku 202 colného kódexu, alebo odňatím tovaru spod colného dohľadu v zmysle článku 203 rovnakého kódexu. Spoločná
a nerozdielna povinnosť, ktorú majú ostatné spoločnosti, vyplýva buď z ich účasti na takomto dovoze, alebo odňatí, alebo zo
skutočnosti, že takýto tovar získali alebo prechovávali.
V takejto situácii musí byť preskúmanie neexistencie podvodného konania alebo hrubej nedbanlivosti dotknutej osoby, teda skutočnosti
podmieňujúcej podľa článku 239 colného kódexu priznanie odpustenia dovozného cla, uskutočnené s ohľadom na osobitné relevantné
okolnosti týkajúce sa skutočnosti, na základe ktorej colný dlh vznikol, a to v súvislosti s každým spoludlžníkom, ako aj s ohľadom
na odborné skúsenosti a starostlivosť každého spoludlžníka, pokiaľ ide o skutočnosti, ktoré sú mu vytýkané a ktoré sú základom
jeho spoločnej a nerozdielnej povinnosti.
Z toho tiež vyplýva, že v situácii ako vo veci samej nemôžu byť v zásade závery vyplývajúce z preskúmania situácie jedného
zo spoludlžníkov rozšírené aj na ostatných spoludlžníkov.
Okrem toho na rozdiel od tvrdenia spoločnosti Asia P & P by takéto rozšírenie nemohlo byť v prejednávanej veci opodstatnené
ani z dôvodu, že spoločnosť Mondia France, ktorá podala žiadosť o odpustenie cla, podala túto žiadosť ako subjekt, ktorý v colných
záležitostiach generálne zastupuje spoločnosť Asia P & P, teda ďalšieho spoludlžníka colného dlhu.
Ako totiž uviedol vnútroštátny súd, takéto zastupovanie vo veci odpustenia cla podlieha dodržaniu podmienok stanovených v článku
5 ods. 4 colného kódexu. Okrem toho postačí konštatovať, že vnútroštátny súd, ktorý je jediný príslušný uplatniť právo Únie
na skutkové okolnosti veci samej, rozhodol, že v súvislosti so žiadosťou na odpustenie dlhu, akou bola žiadosť podaná spoločnosťou
Mondia France, nebola nijaká z uvedených podmienok splnená.
Pokiaľ ide o spoločnosť Maprochim, je zjavné, že táto spoločnosť, ktorá sama vystupovala ako zástupca spoločnosti Mondia France
v zmysle článku 5 colného kódexu, pokiaľ ide o zabezpečenie colných formalít súvisiacich s colným vybavením tovaru na jej
účet, nemôže tvrdiť, že ju spoločnosť Mondia France zastupovala pri podaní žiadosti o odpustenie dlhu.
Spoločnosť Maprochim sa nemôže dovolávať ani neexistencie hrubej nedbanlivosti konštatovanej v súvislosti so spoločnosťou
Mondia France, teda hospodárskym subjektom, ktorý zastupuje.
V tejto súvislosti Súdny dvor upresnil, že hospodársky subjekt, ktorý sa odvoláva na colného zástupcu či už v rámci priameho,
alebo nepriameho zastúpenia, je v každom prípade dlžníkom colného dlhu voči colným orgánom a nemôže sa zbaviť zodpovednosti
odvolaním sa na chyby, ktorých sa dopustil tento zástupca (pozri rozsudok z 20. novembra 2008, Heuschen & Schrouff Oriëntal
Foods Trading/Komisia, C–38/07 P, Zb. s. I‑8599, bod 52).
Súdny dvor v podobnom duchu rozhodol, že znaky prípadnej nedbanlivosti colného zástupcu vrátane úrovne jeho odbornej skúsenosti
musia byť zohľadnené na účely posúdenia nedbanlivosti zastupovaného dovozcu, lebo nemožno pripustiť, aby sa hospodárske subjekty,
ktoré sa odvolávajú na služby colného zástupcu, mohli vyhnúť dodatočnému vymáhaniu cla odvolaním sa na vlastnú neskúsenosť
v oblasti cla (pozri v tomto zmysle rozsudok Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading/Komisia, už citovaný, body 53 a 54).
Z toho však naopak vôbec nevyplýva, že colný zástupca, ktorého služby sú bežne vyhľadávané z dôvodu jeho odborných skúseností
v colnej oblasti, by sa mohol odvolávať na neskúsenosť hospodárskeho subjektu, ktorý v tejto oblasti zastupuje.
Z uvedeného je potrebné vyvodiť záver, že z mechanizmu článku 239 colného kódexu vyplýva, že na rozhodnutie o odpustení cla
založené na tomto ustanovení, akým je rozhodnutie v prejedávanej veci, sa možno odvolávať len v prospech žiadateľa o odpustenie.
Tento záver má navyše oporu v zásade, podľa ktorej vrátenie alebo odpustenie dovozného alebo vývozného cla, ktoré možno priznať
iba za určitých podmienok a vo vopred stanovených osobitných prípadoch, predstavuje výnimku z obvyklého režimu dovozov a vývozov
a v dôsledku toho sa ustanovenia upravujúce takéto vrátenie alebo odpustenie vykladajú doslovne (pozri najmä rozsudok z 11. novembra
1999, Söhl & Söhlke, C‑48/98, Zb. s. I‑7877, bod 52).
Napokon, ak by sa v situácii, aká je v prejednávanej veci, mohla uplatňovať zásada vnútroštátneho práva, ktorá upravuje vzájomné
zastupovanie solidárnych spoludlžníkov, vyplývalo by z toho, že colný dlh by viac nemohol byť vymáhaný, hoci by existovalo
nebezpečenstvo, že iní spoludlžníci, ako je ten, ktorý podal žiadosť o odpustenie, nespĺňajú podmienku neexistencie podvodného
konania alebo hrubej nedbanlivosti vzhľadom na osobitné okolnosti, z ktorých vyplýva ich spoločná a nerozdielna povinnosť
zaplatiť colný dlh, a na ich odborné skúsenosti a starostlivosť.
Takýto dôsledok by bol neprimeraný, a ako bolo pripomenuté v bode 47 tohto rozsudku, prekračoval by hranice voľnej úvahy,
ktorou členské štáty disponujú pri upresnení podmienok uplatnenia ustanovení stanovených v colnej právnej úprave.
V situácii spoločnej a nerozdielnej povinnosti zaplatiť colný dlh, akým je ten vo veci samej, sa zánik tohto dlhu v prípade
jeho odpustenia podľa článku 233 prvého odseku písm. b) colného kódexu týka len žiadateľa o odpustenie a nerozširuje sa aj
na ostatných spoludlžníkov.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy je potrebné na položenú otázku odpovedať v tom zmysle, že články 213, 233 a 239 colného
kódexu sa majú vykladať v tom zmysle, že v kontexte spoločnej a nerozdielnej povinnosti zaplatiť colný dlh v zmysle uvedeného
článku 213, tak ako je to v prejednávanej veci, bránia uplatneniu zásady vnútroštátneho práva, z ktorej vyplýva, že na čiastočné
odpustenie cla priznané na základe článku 239 colného kódexu v prospech jedného spoludlžníka sa môžu odvolávať aj všetci ostatní
spoludlžníci, takže zánik dlhu v zmysle článku 233 prvého odseku písm. b) tohto kódexu sa vzťahuje na dlh ako taký a zbavuje
všetkých solidárnych spoludlžníkov povinnosti zaplatiť ho v rozsahu, v akom bolo priznané odpustenie.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
Články 213, 233 a 239 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva,
zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996, sa majú vykladať v tom zmysle,
že v kontexte spoločnej a nerozdielnej povinnosti zaplatiť colný dlh v zmysle uvedeného článku 213, tak ako je to v prejednávanej
veci, bránia uplatneniu zásady vnútroštátneho práva, z ktorej vyplýva, že na čiastočné odpustenie cla priznané na základe
článku 239 colného kódexu v prospech jedného spoludlžníka sa môžu odvolávať aj všetci ostatní spoludlžníci, takže zánik dlhu
v zmysle článku 233 prvého odseku písm. b) tohto kódexu sa vzťahuje na dlh ako taký a zbavuje všetkých solidárnych spoludlžníkov
povinnosti zaplatiť ho v rozsahu, v akom bolo priznané odpustenie.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.