CELEX: 62007TJ0053
Konkurence
Aizliegtas vienošanās
Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus
Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums
Dalība aizliegtajā vienošanās
Vainojamība pārkāpjošā rīcībā
Naudas sodi
Pārkāpuma smagums un ilgums
Atbildību mīkstinoši apstākļi

Tiesvedības priekšvēsture
Ar 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija (Lieta COMP/F/38.638 – Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā
iegūts butadiēnstirolkaučuks; turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), Eiropas Kopienu Komisija ir konstatējusi, ka vairāki
uzņēmumi ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) 53. pantu, piedaloties aizliegtā
vienošanās iepriekš minēto ražojumu tirgū.
Uzņēmumi, kam adresēts apstrīdētais lēmums, ir:
–
Bayer AG
, Lēverkūzene [
Leverkusen
] (Vācija);
–
The Dow Chemical Company
, Midlande [
Midland
], Mičigana (Amerikas Savienotās Valstis) (turpmāk tekstā – “
Dow Chemical
”);
–
Dow Deutschland Inc.
, Švalbaha [
Schwalbach
] (Vācija);
–
Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH
(agrāk –
Dow Deutschland GmbH & Co. OHG
), Švalbaha;
–
Dow Europe
, Horgena [
Horgen
] (Šveice);
–
Eni SpA
, Roma (Itālija);
–
Polimeri Europa SpA
, Brendīzi [
Brindisi
] (Itālija) (turpmāk tekstā – “
Polimeri
”);
–
Shell Petroleum NV
, Hāga (Nīderlande);
–        Shell Nederland BV, Hāga;
–
Shell Nederland Chemie BV
, Roterdama (Nīderlande);
–
Unipetrol a.s.
, Prāga (Čehijas Republika);
–
Kaučuk a.s.
, Kralupinadvltavu [
Kralupy nad Vltavou
] (Čehijas Republika);
–
Trade-Stomil sp. z o.o.
, Lodza (Polija) (turpmāk tekstā – “
Stomil
”).

Dow Chemical
tieši vai netieši pilnībā kontrolē
Dow Deutschland
,
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
un
Dow Europe
(turpmāk tekstā visi kopā – “
Dow
”) (apstrīdētā lēmuma preambulas 16.–21. apsvērums).

Eni
darbību saistībā ar attiecīgajiem ražojumiem sākotnēji nodrošināja
EniChem Elastomeri Srl
, kuru netieši kontrolēja
Eni
ar savas meitas sabiedrības
EniChem SpA
(turpmāk tekstā – “
EniChem SpA
”) starpniecību. 1997. gada 1. novembrī
EniChem Elastomeri
apvienojās ar
EniChem SpA
.
Eni
kontrolēja 99,97 % no
EniChem SpA
. 2002. gada 1. janvārī
EniChem SpA
nodeva savu stratēģisko ķīmijas darbību (tajā skaitā darbību saistībā ar butadiēnkaučuku un emulsijas polimerizācijā iegūtu
butadiēnstirolkaučuku) savai 100 % piederošai meitas sabiedrībai
Polimeri
. Kopš 2002. gada 21. oktobra
Eni
tieši un pilnībā kontrolē
Polimeri
. Kopš 2003. gada 1. maija
EniChem SpA
nomainīja savu nosaukumu uz
Syndial SpA
(apstrīdētā lēmuma preambulas 26.–32. apsvērums). Komisija apstrīdētajā lēmumā, atsaucoties uz jebkuru
Eni
piederošo sabiedrību (turpmāk tekstā – “
EniChem
”) lieto nosaukumu “EniChem” (apstrīdētā lēmuma preambulas 36. apsvērums).

Shell Nederland Chemie
ir
Shell Nederland
meitas sabiedrība, savukārt
Shell Nederland
pilnībā pieder
Shell Petroleum
(apstrīdētā lēmuma preambulas 38.–40. apsvērums).

Kaučuk
tika izveidots 1997. gadā, apvienojot
Kaučuk Group a.s.
un
Chemopetrol Group a.s
. 1997. gada 21. jūlijā
Unipetrol
pilnībā pārņēma visus apvienoto uzņēmumu aktīvus, tiesības un saistības.
Unipetrol
pieder 100 % daļu
Kaučuk
kapitālā (apstrīdētā lēmuma preambulas 45. un 46. apsvērums). Turklāt saskaņā ar apstrīdēto lēmumu no 1991. gada līdz 2003. gada
28. februārim
Tavorex s.r.o.
(turpmāk tekstā – “
Tavorex
”), kas reģistrēts Čehijas Republikā, pārstāvēja
Kaučuk
(un tā priekšteci
Kaučuk Group
) eksporta jautājumos. Tāpat saskaņā ar apstrīdēto lēmumu
Tavorex
kopš 1996. gada pārstāvēja
Kaučuk
Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas sanāksmēs (apstrīdētā lēmuma preambulas 49. apsvērums).
Saskaņā ar apstrīdēto lēmumu
Stomil
pārstāvēja Polijas ražotāju
Chemical Company Dwory S.A.
(turpmāk tekstā – “
Dwory
”) eksporta jomā jau aptuveni 30 gadus, vismaz līdz 2001. gadam. Turklāt saskaņā ar apstrīdēto lēmumu
Stomil
no 1997. gada līdz 2000. gadam pārstāvēja
Dwory
Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas sanāksmēs (apstrīdētā lēmuma preambulas 51. apsvērums).
Pārkāpuma ilguma noteiktais laika periods ir no 1996. gada 20. maija līdz 2002. gada 28. novembrim (
Bayer
,
Eni
un
Polimeri
), no 1996. gada 20. maija līdz 1999. gada 31. maijam (
Shell Petroleum
,
Shell Nederland
un
Shell Nederland Chemie
), no 1996. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 28. novembrim (
Dow Chemical
), no 1996. gada 1. jūlija līdz 2001. gada 27. novembrim (
Dow Deutschland
), no 1999. gada 16. novembra līdz 2002. gada 28. novembrim (
Unipetrol
un
Kaučuk
), no 1999. gada 16. novembra līdz 2000. gada 22. februārim (
Stomil
), no 2001. gada 22. februāra līdz 2002. gada 28. februārim (
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
) un no 2001. gada 26. novembra līdz 2002. gada 28. novembrim (
Dow Europe
) (apstrīdētā lēmuma preambulas 476.–485. apsvērums un rezolutīvās daļas 1. pants).
Butadiēnkaučuks (turpmāk tekstā – “BK”) un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks (turpmāk tekstā – “EPBK”)
ir sintētiski kaučuki, kurus galvenokārt izmanto riepu ražošanā. Šie abi produkti ir aizvietojami savā starpā un ar citiem
sintētiskajiem kaučukiem, kā arī ar dabisko kaučuku (apstrīdētā lēmuma preambulas 3.–6. apsvērums).
Papildus šā lēmuma adresātiem arī citi ražotāji, kas atrodas Āzijā un Austrumeiropā, ierobežotā daudzumā tirgoja BK un EPBK
EEZ teritorijā. Turklāt ievērojamu daļu BK ražo tieši lielie riepu ražotāji (apstrīdētā lēmuma preambulas 54. apsvērums).
2002. gada 20. decembrī
Bayer
sazinājās ar Komisijas dienestiem un izteica vēlmi sadarboties atbilstoši Komisijas paziņojumam par atbrīvojumu no sodanaudas
[naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.; turpmāk tekstā – “paziņojums
par sadarbību”) saistībā ar BK un EPBK. Attiecībā uz EPBK
Bayer
sniedza mutisku paziņojumu, kurā bija aprakstītas karteļa darbības. Šis mutiskais paziņojums ir ierakstīts kasetē (apstrīdētā
lēmuma preambulas 67. apsvērums).
2003. gada 14. janvārī
Bayer
sniedza mutisku paziņojumu, kurā bija aprakstītas karteļa darbības saistībā ar BK. Šis mutiskais paziņojums ir ierakstīts
kasetē.
Bayer
iesniedza arī Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas BK komitejas sanāksmju protokolus (apstrīdētā lēmuma preambulas 68. apsvērums).
2003. gada 5. februārī Komisija paziņoja
Bayer
savu lēmumu par šī uzņēmuma nosacītu atbrīvošanu no naudas soda (apstrīdētā lēmuma preambulas 69. apsvērums).
2003. gada 27. martā Komisija veica pārbaudes apmeklējumu saskaņā ar Padomes 1962. gada 6. februāra Regulas Nr. 17 – Pirmās
regulas par [EKL 81.] un [82.] panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.) 14. panta 3. punktu
Dow Deutschland & Co
telpās (apstrīdētā lēmuma preambulas 70. apsvērums).
Laikā no 2003. gada septembra līdz 2006. gada jūlijam Komisija uzņēmumiem, kas ir apstrīdētā lēmuma adresāti, ir nosūtījusi
vairākus informācijas pieprasījumus atbilstoši Regulas Nr. 17 11. pantam un Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003
par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 18. pantam (apstrīdētā
lēmuma preambulas 71. apsvērums).
2003. gada 16. oktobrī
Dow Deutschland
un
Dow Deutschland & Co.
tikās ar Komisijas dienestiem un izteica vēlmi sadarboties atbilstoši paziņojumam par sadarbību. Šīs tikšanās laikā tika
sniegti mutvārdu paskaidrojumi par karteļa darbībām saistībā ar BK un EPBK. Šie mutvārdu paskaidrojumi tika ierakstīti. Tāpat
tika iesniegti dokumenti saistībā ar karteli (apstrīdētā lēmuma preambulas 72. apsvērums).
2005. gada 4. martā
Dow Deutschland
tika informēts par Komisijas nodomu tam samazināt naudas sodu par 30–50 % (apstrīdētā lēmuma preambulas 73. apsvērums).
2005. gada 7. jūnijā Komisija uzsāka procesu un nosūtīja uzņēmumiem, kas ir apstrīdētā lēmuma adresāti, izņemot
Unipetrol
, kā arī uzņēmumam
Dwory
pirmo paziņojumu par iebildumiem. Pirmais paziņojums par iebildumiem tika pieņemts arī attiecībā uz
Tavorex
, bet netika tam paziņots, ņemot vērā, ka kopš 2004. gada oktobra
Tavorex
ir bankrotējis. Līdz ar to process attiecībā uz
Tavorex
ir izbeigts (apstrīdētā lēmuma preambulas 49. un 74. apsvērums).
Iesaistītie uzņēmumi ir iesnieguši savus rakstveida apsvērumus saistībā ar šo pirmo paziņojumu par iebildumiem (apstrīdētā
lēmuma preambulas 75. apsvērums). Tiem bija arī sniegta pieeja lietas materiāliem
CD‑ROM
formātā, kā arī mutiskiem paziņojumiem un ar tiem saistītiem dokumentiem Komisijas telpās (apstrīdētā lēmuma preambulas 76. apsvērums).
2005. gada 3. novembrī
Manufacture française des pneumatiques Michelin
(turpmāk tekstā – “
Michelin
”) iesniedza lūgumu atļaut tam iestāties procesā. 2006. gada 13. janvārī tas iesniedza rakstveida apsvērumus (apstrīdētā lēmuma
preambulas 78. apsvērums).
2006. gada 6. aprīlī Komisija pieņēma otro paziņojumu par iebildumiem, ko tā nosūtīja uzņēmumiem, kas ir apstrīdētā lēmuma
adresāti. Iesaistītie uzņēmumi iesniedza rakstveida apsvērumus saistībā ar minēto paziņojumu (apstrīdētā lēmuma preambulas
84. apsvērums).
2006. gada 12. maijā
Michelin
iesniedza sūdzību saskaņā ar Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulas (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar [EKL]
81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.), 5. pantu (apstrīdētā lēmuma preambulas 85. apsvērums).
2006. gada 22. jūnijā uzņēmumi, kas ir apstrīdētā lēmuma adresāti, izņemot
Stomil
, un uzņēmums
Michelin
piedalījās Komisijas rīkotā noklausīšanās (apstrīdētā lēmuma preambulas 86. apsvērums).
Iztrūkstot pietiekamiem pierādījumiem par
Dwory
dalību kartelī, Komisija pieņēma lēmumu izbeigt procesu pret to (apstrīdētā lēmuma preambulas 88. apsvērums). Līdzīgi Komisija
pieņēma lēmumu izbeigt procesu arī pret
Syndial
(apstrīdētā lēmuma preambulas 89. apsvērums).
Turklāt, lai gan sākotnēji tika izmantoti divi dažādi lietu numuri (viens attiecībā uz BK un otrs attiecībā uz EPBK – COMP/E‑1/38.637
un COMP/E‑1/38.638), Komisija pēc pirmā paziņojuma par iebildumiem lieto vienotu numuru (COMP/F/38.638) (apstrīdētā lēmuma
preambulas 90. un 91. apsvērums).
2006. gada 29. novembrī administratīvais process tika izbeigts ar apstrīdētā Komisijas lēmuma pieņemšanu.
Saskaņā ar apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 1. pantu turpmāk uzskaitītie uzņēmumi ir pārkāpuši EKL 81. pantu un EEZ līguma
53. pantu, norādītajos laika periodos piedaloties vienotā un turpinātā nolīgumā, kura ietvaros tie ir vienojušies par cenu
mērķu noteikšanu, par klientu sadali, izmantojot līgumus par otras puses klientu nepiesaistīšanu, un par sensitīvas informācijas
apmaiņu saistībā ar cenām, konkurentiem un klientiem BK un EPBK nozarē:
a)
Bayer
no 1996. gada 20. maija līdz 2002. gada 28. novembrim;
b)
Dow Chemical
no 1996. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 28. novembrim;
Dow Deutschland
no 1996. gada 1. jūlija līdz 2001. gada 27. novembrim;
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
no 2001. gada 22. februāra līdz 2002. gada 28. februārim;
Dow Europe
no 2001. gada 26. novembra līdz 2002. gada 28. novembrim;
c)
Eni
no 1996. gada 20. maija līdz 2002. gada 28. novembrim;
Polimeri
no 1996. gada 20. maija līdz 2002. gada 28. novembrim;
d)
Shell Petroleum
no 1996. gada 20. maija līdz 1999. gada 31. maijam;
Shell Nederland
no 1996. gada 20. maija līdz 1999. gada 31. maijam;
Shell Nederland Chemie
no 1996. gada 20. maija līdz 1999. gada 31. maijam;
e)
Unipetrol
no 1999. gada 16. novembra līdz 2002. gada 28. novembrim;
Kaučuk
no 1999. gada 16. novembra līdz 2002. gada 28. novembrim;
f)
Stomil
no 1999. gada 16. novembra līdz 2000. gada 22. februārim.
Pamatojoties uz apstrīdētajā lēmumā konstatētajiem faktiem un veikto juridisko vērtējumu, Komisija attiecīgajiem uzņēmumiem
uzlika naudas sodus, kuru summa tika aprēķināta, piemērojot metodiku, kas izklāstīta Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda]
noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu (OV 1998, C 9, 3. lpp.; turpmāk
tekstā – “pamatnostādnes”), kā arī paziņojumā par sadarbību.
Ar apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 2. pantu ir uzlikti šādi naudas sodi:
a)
Bayer
: EUR 0;
b)
Dow Chemical
: EUR 64,575 miljoni, no kuriem:
i)      EUR 60,27 miljoni solidāri ar
Dow Deutschland
;
ii)      EUR 47,355 miljoni solidāri ar
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
un
Dow Europe
;
c)
Eni
un
Polimeri
solidāri: EUR 272,25 miljoni;
d)
Shell Petroleum
,
Shell Nederland
un
Shell Nederland Chemie
solidāri: EUR 160,875 miljoni;
e)
Unipetrol
un
Kaučuk
solidāri: EUR 17,55 miljoni;
f)
Stomil
: EUR 3,8 miljoni.
Ar apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 3. pantu 1. pantā minētajiem uzņēmumiem ir noteikts pienākums nekavējoties izbeigt,
ja tie to vēl nav izdarījuši, šajā pantā minētos pārkāpumus un turpmāk atturēties no jebkādas 1. pantā minētās darbības vai
rīcības, kā arī no visa veida pasākumiem, kuriem ir līdzvērtīgs mērķis vai sekas.

Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas [tolaik – Pirmās instances tiesa] kancelejā iesniegts 2007. gada 19. februārī,
Stomil
cēla šo prasību.
Ar Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 2. aprīļa lēmumu N. Vāls tika norīkots par tiesnesi, lai papildinātu palātas
sastāvu viena no tiesnešiem nespējas piedalīties dēļ.
Pēc tiesneša referenta ziņojuma Vispārējā tiesa (pirmā palāta) nolēma sākt mutvārdu procesu.
Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantā paredzētajiem procesa organizatorisko pasākumu ietvaros Vispārējā tiesa lūdza puses
atbildēt uz dažiem jautājumiem un tai nosūtīt noteiktus dokumentus. Puses šo lūgumu izpildīja noteiktajā termiņā.
Lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un to atbildes uz Vispārējās tiesas uzdotajiem mutvārdu jautājumiem tika uzklausīti
2009. gada 20. oktobra tiesas sēdē.

Stomil
prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        galvenokārt – pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu, it īpaši tā 1.–4. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz
Stomil
;
–        pakārtoti:
–        atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl tas ir adresēts
Stomil
, vai
–        grozīt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl tas ir adresēts
Stomil
, lai būtiski samazinātu uzlikto naudas sodu;
–        piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        noraidīt prasību;
–        piespriest
Stomil
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums

Stomil
pārsūdzība balstīta uz četrpadsmit pamatiem. Ar šiem pamatiem tas būtībā tiecas apstrīdēt
Stomil
dalību kartelī, to, ka Komisija piedēvējusi
Stomil
atbildību, kaut arī tas darbojies kā
Dwory
starpnieks, pārkāpuma ilgumu un naudas soda apmēru. Turklāt
Stomil
lūdz procesa organizatorisko pasākumu ietvaros likt Komisijai darīt pieejamus paziņojuma par sadarbību ietvaros uzņēmumu sniegtos
paziņojumus.
Vispirms ir jāizvērtē
Stomil
izvirzītais pirmais pamats saistībā ar pierādījumu neesamību par
Stomil
dalību kartelī.

Par pirmo pamatu saistībā ar pierādījumu neesamību par
Stomil
dalību kartelī
Lietas dalībnieku argumenti
–
Stomil
argumenti

Stomil
uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. pantu, nenorādot juridiski pietiekamu pamatojumu par tā dalību kartelī.
Komisija norāda, ka
Stomil
esot piedalījies divās karteļa sanāksmēs, proti, 1999. gada 16. novembrī Frankfurtē (Vācija) un 2000. gada 22. februāra sanāksmē
Vermelskirhenē (
Wermelskirchen
) (Vācija). Pēc
Stomil
uzskatiem, Komisijas secinājumi ir nepamatoti. Turklāt
Stomil
uzskata, ka neviens cits elements nepierāda tā dalību konkrētajā kartelī.
–       Par
Stomil
dalību 1999. gada 16. novembra sanāksmē Frankfurtē
Pēc
Stomil
domām, Komisijas izvirzītie pierādījumi neapliecina, ka
Stomil
1999. gada 16. novembra vakarā viesnīcā “Méridien” būtu piedalījies neoficiālā sanāksmē ārpus Eiropas sintētiskā kaučuka
asociācijas oficiālās sanāksmes.
Īpaši
Stomil
precizē, ka
L.
(
Stomil
) neesot uzturējies viesnīcā “Méridien” un ka pēc Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas oficiālās sanāksmes, kura beidzās
1999. gada 16. novembrī plkst. 11.00, viņš esot devies prom.
Stomil
šajā ziņā iesniedz divus
L.
(
Stomil
) paziņojumus, kā arī viesnīcas rēķinu.
Stomil
uzskata, ka tā nav mainījusi savu versiju, kā to norāda Komisija savos procesuālajos dokumentos.
Stomil
esot vienmēr noliedzis savu dalību konkrētajā prettiesiskajā sanāksmē.
Stomil
iesniegtie pierādījumi esot pieņemami, un Komisija esot nepamatoti atsaukusies uz Vispārējās tiesas 2007. gada 8. marta spriedumu
lietā T‑339/04
France Télécom
/Komisija (
Recueil
, II‑521. lpp.).
Apstrīdētā lēmuma preambulas 202. apsvērumā minētajam
Dow
paziņojumam nav pierādījuma spēka, jo to esot apliecinājis vienīgi
P.
(
Bayer
), kurš 1999. gada 16. novembra vakarā neesot bijis Frankfurtē.
Stomil
šajā ziņā atsaucas uz vairākiem izmeklēšanas lietas dokumentiem. Līdz ar to, pēc
Stomil
domām un saskaņā ar judikatūru, neapstiprinātais
Dow
apgalvojums, kuru
Stomil
un citi atbildētāji apstrīdēja administratīvā procesa laikā, nav uzskatāms par piemērotu pierādījumu par
Stomil
dalību šajā sanāksmē.
Stomil
uzsver arī, ka
L.
(
EniChem
) nevarēja atrasties Frankfurtē 1999. gada 16. novembra vakarā.
Neviens pierādījums neapliecina
L.
(
Stomil
) klātbūtni [sanāksmē].
F.
(
Dow
) izdevumu tāme neatspoguļoja ne veiktā maksājuma iemeslu, ne iespējamos sanāksmes dalībniekus.
N.
(
Dow
) rokraksta piezīmēs nav pieminēts ne
L.
(
Stomil
), ne
Stomil
. Esot ļoti iespējams, ka šīs piezīmes patiesībā bija
N.
atgādne. Protams,
Dwory
esot pieminēts šajās piezīmēs (ar saīsinājumu “OS”). Tomēr vairāki
Stomil
izvirzītie elementi pierādot, ka tas nevarēja būt minēto ziņu avots konkrētajās piezīmēs. Šīs rokraksta piezīmes tātad esot
N.
personīgie novērtējumi jeb esot radušās no publiskiem avotiem. Īpaši
Stomil
attiecībā uz
Michelin
norāda, ka tam nav bijusi ne mazākā saziņa ar šo klientu kopš 1998. gada otrā semestra, kad
Dwory
tam darīja zināmu, ka tas pārņems šī klienta EPBK pārdošanu. Saistībā ar uzņēmumu “Goodyear”
Stomil
neesot veicis piegādi šim klientam no 1999. līdz 2000. gadam.
Stomil
neatpazīst uzņēmumu “TGA” kā savu klientu. Visbeidzot,
Stomil
nevarēja zināt
Dwory
iekšzemes potenciālu saistībā ar EPBK, jo tas bija tikai eksportētājs. Turklāt
Stomil
trīs galvenie klienti, proti, sabiedrības
Vredestein
,
Nokian
un
Pegasus
, neesot minētas sarakstā.
Stomil
cita starpā norāda, ka karteļa dalībnieki regulāri un atkārtoti jauca
Stomil
un
Dwory
.

Stomil
piebilst, ka Komisija iebildumu rakstā atzīst, ka 1999. gada 16. novembra sanāksme, kura ir minēta apstrīdētajā lēmumā, nemaz
nav notikusi. Komisija esot centusies aizvietot apstrīdētā lēmuma uz faktiem balstītos secinājums ar teoriju, saskaņā ar kuru
prettiesiskā sanāksme esot notikusi 1999. gada 15. novembrī.
Stomil
uzsver, ka neviens pierādījums neapstiprina šo teoriju. Vienīgais Komisijas iesniegtais pierādījums esot tā paša datuma rēķins,
kurš apliecinot, ka dzērieni bārā esot servēti par 89,50 Vācijas markām (DEM). Pēc
Stomil
domām, šis rēķins nepierāda to, kas ir ticis pārrunāts, vai to, ka diskusijai esot prettiesisks raksturs. Turklāt no apstrīdētā
lēmuma izriet, ka bāra rēķinu esot samaksājis
F.
(
Dow
), nevis
P.
(
Bayer
), un ka samaksa esot veikta 1999. gada 16. novembrī. Visbeidzot,
Stomil
uzsver, ka Komisija apgalvo, ka
T.
(
Kralupy
) esot piedalījies prettiesiskās diskusijās, kaut gan no
P.
izdevumu tāmes izriet, ka
T.
tajās nav piedalījies.
Šīs jaunās sanāksmes ieviešana esot aizskārusi
Stomil
aizstāvības tiesības un pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz
Stomil
, kuram nekad nav bijusi iespēja atbildēt uz šo apsūdzību administratīvā procesa laikā.
Turklāt Komisijas kļūda liekot apšaubīt apstrīdētā lēmuma 1. panta tiesiskumu, kurā norādīts, ka
Stomil
ir piedalījies konkrētajā pārkāpumā sākot ar 1999. gada 16. novembri. Atsaucoties uz Vispārējās tiesas 2003. gada 11. decembra
spriedumu lietā T‑59/99
Ventouris
/Komisija (
Recueil
, II‑5257. lpp., 31.–33. punkts),
Stomil
piebilst, ka kāda lēmuma rezolutīvā daļa var tikt interpretēta šo iemeslu izpratnē vienīgi tajā lietoto terminu skaidrības
trūkuma gadījumā. Konkrētajā gadījumā
Stomil
uzskata, ka apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā nav nevienas pretrunas.
–       Par
Stomil
dalību 2000. gada 22. februāra sanāksmē Vermelskirhenē

Stomil
apgalvo, ka neesot pierādījumu tam, ka 2000. gada 22. februāra Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas apakškomitejas sanāksmes
Vermelskirhenē dalībnieki esot rīkojušies prettiesiski.
Komisija tomēr apstrīdētā lēmuma preambulas 446. apsvērumā atzina, ka šī sanāksme noslēdz
Stomil
darbību kartelī.
–       Par citu pierādījumu neesamību saistībā ar
Stomil
dalību kartelī

Stomil
uzskata, ka, ja vienīgais Komisijas pierādījums nenorāda uz tā dalību kartelī, citi apstrīdētajā lēmumā minētie vispārējie
apgalvojumi neesot pārliecinoši.
Pirmkārt,
Stomil
īpaši uzsver pierādījumu neesamību par tā iesaisti [jebkādā] mazākā nolīgumā par cenu noteikšanu.
Stomil
šajā ziņā uzskata, ka apstrīdētā lēmuma preambulas 114. apsvērumā minētais
Bayer
paziņojums attiecas uz
Dwory
, nevis uz
Stomil
, kā to norāda Komisija.
Stomil
norāda, ka tā esot kopā ar
Dwory
piedalījusies Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas sanāksmēs laika periodā pēc 1999. gada.
Dow
arī nenorāda uz
Stomil
kā uz diskusiju par cenām dalībnieku.
Stomil
šajā ziņā atsaucas uz apstrīdētā lēmuma preambulas 115. apsvērumu. Tas pats attiecas uz
Shell
pierādījumiem, kuri attiecas uz laika periodu no 1995. gada 30. augusta līdz 1999. gada 31. maijam (apstrīdētā lēmuma preambulas
119., 120. un 123. apsvērums).
Otrkārt,
Stomil
apgalvo, ka neesot pierādījumu par tā dalību tirgus sadalē. Apstrīdētā lēmuma preambulas 125. apsvērumā minētais
Dow
paziņojums neprecizē ne nolīguma priekšmetu, ne tā datumu, ne arī to, ka
Stomil
vai
Dwory
būtu iesaistīti. Komisijas secinājums, saskaņā ar kuru
Dow
vēlējās apsūdzēt
Stomil
, nav balstīts ne uz vienu pamatu.
Treškārt,
Stomil
norāda, ka tikai 1999. gada novembrī Frankfurtē notikusī sanāksme ir saistīta ar sensitīvas komerciālās informācijas apmaiņu.
Turklāt apstrīdētā lēmuma preambulas 133. apsvērumā minētajam
Shell
apliecinājumam nav nozīmes attiecībā uz periodu, kurš skar
Stomil
. Turklāt, kā jau tas iepriekš esot pierādīts,
Stomil
rīcībā nebija sensitīvas informācijas par
Dwory
veiktajām EPBK piegādēm apstrīdētajā lēmumā norādītajā laika periodā.
Turklāt citi apstrīdētā lēmuma preambulā ietvertie vispārējie apgalvojumi nav pietiekami, lai pierādītu
Stomil
dalību kartelī. Apstrīdētā lēmuma preambulas 155., 156., 158. un 159. apsvērums vai nu apsūdz
Dwory
, vai nepierāda
Stomil
prettiesiskas rīcības esamību.
Komisijas argumenti
–       Par
Stomil
dalību 1999. gada 16. novembra sanāksmē Frankfurtē
Komisija vispirms precizē, ka no apstrīdētā lēmuma preambulā veiktā apraksta (apstrīdētā lēmuma preambulas 199.–212. apsvērums)
izriet, ka 1999. gada 16. novembra pirmajās stundās ir notikusi neoficiāla sanāksme, kuras laikā tikuši noslēgti nolīgumi
par cenām un notikusi apmaiņa ar informāciju par galvenajiem klientiem.
Komisija uzskata, ka
Stomil
savā prasības pieteikumā ir mainījis savu versiju par notikušo.
Stomil
konkrētajā brīdī pamato noliegumu par savu dalību konkrētajā prettiesiskajā sanāksmē ar
L.
(
Stomil
) atrašanās vietu 1999. gada 16. novembra vakarā.
Stomil
šos faktus nepiemin administratīvajā procesā. Līdz ar to saskaņā ar judikatūru Vispārējai tiesai savu argumentu pamatošanai
vajadzēja uzskatīt
Stomil
apgalvojumus (proti, divus
L.
(
Stomil
) paziņojumus un viesnīcas rēķinu) par nepieņemamiem. Komisija piebilst, ka šie dokumenti patiesībā ir neatbilstoši. Turklāt
Komisijas rīcībā esot pierādījumi saistībā ar neoficiālas sanāksmes 1999. gada 15. novembra vakarā norisi, kā arī par
L.
(
Stomil
) dalību šajā sanāksmē. Komisija īpaši iesniedz viesnīcas rēķinu, kā arī izmeklēšanas lietā iekļauto
P.
izdevumu tāmes veidlapu.
Pretēji
Stomil
aizbildinājumiem Komisija norāda, ka apstrīdētā lēmuma preambulas 204. apsvērumā minētais
Dow
paziņojums ietver skaidras norādes par
L.
(
Stomil
) klātbūtni karteļa diskusijās. Šo paziņojumu esot apstiprinājis
Bayer
(apstrīdētā lēmuma preambulas 205. apsvērums). Saistībā ar
N.
(
Dow
) rokraksta piezīmēm Komisija norāda, ka tā pirmā daļa attiecas uz plašāku tirgu nekā EPBK tirgus, kurā
Stomil
noteikti bija ieinteresēts. Turklāt Komisija uzskata, ka tikai nesen un pakāpeniski daļēji izbeigtas
Stomil
attiecības ar
Dwory
un ka līdz ar to, ļoti iespējams, informācijā, ar kuru [tie] apmainījās, bija ieinteresēts
Stomil
un tā uz to attiecās. Komisijas rīcībā tātad esot pietiekami pierādījumi par
Stomil
klātbūtni karteļa 1999. gada 15. un 16. novembra sanāksmē.
Komisija apstrīdētā lēmuma 4.3.8. iedaļā piebilst, ka tā ir nodrošinājusi pierādījumus par “1999. gada 15.–16. novembra” sanāksmes
norisi. 1999. gada 15. novembra sanāksme tātad nebija “pirmā”. Turklāt
Stomil
esot sajaucis divus rēķinus.
P.
esot samaksājis bāra “Casablanca” rēķinu.
F.
savukārt esot norēķinājies par sanāksmes telpas īri. Notikumu gaita līdz ar to neesot mainīta. Neesot arī neatbilstību Komisijas
izraudzītajos pierādījumos.
Visbeidzot, Komisija uzskata, ka apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā un it īpaši tā 1. panta f) punktā nav skaidri minēts,
ka
Stomil
piedalījies 1999. gada 15. novembra sanāksmē. Apstrīdētais lēmums norādot, ka
Stomil
ir piedalījies EKL 81. panta pārkāpumā laika periodā no 1999. gada 16. novembra līdz 2000. gada 22. februārim. Komisija norāda,
ka tā nekad nav apgalvojusi, ka šajā sanāksmē 1999. gada 15. novembra vakarā panāktiem lēmumiem ir bijusi tūlītēja iedarbība.
Katrā ziņā sanāksme turpinājās līdz 1999. gada 16. novembra pirmajām stundām.
–       Par
Stomil
dalību 2000. gada 22. februāra sanāksmē Vermelskirhenē
Komisija precizē, ka, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma preambulas 213.–215. apsvēruma, tā neapgalvo, ka kāda prettiesiska
darbība būtu notikusi 2000. gada 22. februāra sanāksmes Vermelskirhenē laikā. Līdz ar to
Stomil
izvirzītie argumenti šajā ziņā paliek bez iedarbības.
–       Par citu pierādījumu saistībā ar
Stomil
darbību kartelī neesamību
Komisija precizē, ka tā nav apstrīdētajā lēmumā apgalvojusi, ka 1999. gada 15.–16. novembra sanāksmē esot nonākts pie skaidra
nolīguma par tirgus sadali. Komisija tomēr norāda, ka tās rīcībā ir pierādījumi par
Stomil
klātbūtni un dalību šīs sanāksmes laikā diskusijās saistībā ar cenām un informācijas apmaiņu.
Stomil
dalību apstiprina
Dow
rokraksta piezīmes un paziņojumi (apstrīdētā lēmuma preambulas 201. un 202. apsvērums).
L.
(
Stomil
) dalību un tā
Stomil
darbinieka statusu apstiprina
Dow
un Komisijas iesniegtais oficiālās sanāksmes protokols. Tāpat arī apstrīdētā lēmuma preambulas 155. un 156. apsvērumā minētie
Bayer
pierādījumi apstiprinot
L.
(
Stomil
) dalību.

Vispārējās tiesas vērtējums
Ir jāatgādina, ka saistībā ar pierādījumu sniegšanu par EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu Komisijai ir pienākums pierādīt
tās konstatētos pārkāpumus un sniegt piemērotus pierādījumus, lai juridiski pietiekami pierādītu pārkāpumu veidojošo apstākļu
esamību (Tiesas 1998. gada 17. decembra spriedums lietā C‑185/95 P
Baustahlgewebe
/Komisija,
Recueil
, I‑8417. lpp., 58. punkts, un 1999. gada 8. jūlija spriedums lietā C‑49/92 P Komisija/
Anic Partecipazioni
,
Recueil
, I‑4125. lpp., 86. punkts). Tādējādi Komisijai ir jāsniedz precīzi un atbilstoši pierādījumi, lai radītu stingru pārliecību,
ka pārkāpums ir izdarīts (skat. Vispārējās tiesas 2000. gada 6. jūlija spriedumu lietā T‑62/98
Volkswagen
/Komisija,
Recueil
, II‑2707. lpp., 43. punkts un tajā minētā judikatūra). Vienlaikus ir jāatgādina, ka, lai varētu uzskatīt, ka pastāv nolīgums
EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, pietiek ar to, ka konkrētie uzņēmumi ir izteikuši kopēju vēlmi darboties tirgū noteiktā veidā
(Tiesas 1970. gada 15. jūlija spriedums lietā 41/69
ACF Chemiefarma
/Komisija,
Recueil
, 661. lpp., 112. punkts, un 1980. gada 29. oktobra sprieduma apvienotajās lietās no 209/78 līdz 215/78 un 218/78
Van Landewyck
u.c./Komisija,
Recueil
, 3125. lpp., 86. punkts; Vispārējās tiesas 1991. gada 17. decembra spriedums lietā T‑7/89
Hercules Chemicals
/Komisija,
Recueil
, II‑1711. lpp., 256. punkts). Tiesas šaubām jābūt vērstām par labu uzņēmumam – lēmuma par pārkāpuma konstatēšanu adresātam.
Tādējādi tiesa nevar secināt, ka Komisija ir tiesiski pietiekamā veidā pierādījusi attiecīgā pārkāpuma esamību, ja par šo
jautājumu tai vēl ir šaubas (Vispārējās tiesas 2005. gada 25. oktobra spriedums lietā T‑38/02
Groupe Danone
/Komisija, Krājums, II‑4407. lpp., 215. punkts).
Turklāt parasti darbības, ko ietver pret konkurenci vērstā prakse un nolīgumi, notiek slepeni, sapulces notiek slepus un ar
tām saistītā dokumentācija tiek ierobežota līdz minimumam. No tā izriet, ka, pat tad, ja Komisija atklāj pierādījumus, kas
tiešā veidā apliecina prettiesisku saziņu starp tirgus dalībniekiem, tie parasti ir fragmentāri un izkaisīti un tādēļ noteiktas
detaļas bieži jārekonstruē, izmantojot dedukciju. Līdz ar to vairumā gadījumu pret konkurenci vērstu darbību vai nolīgumu
pastāvēšana ir jāsecina no noteiktām sakritībām vai norādēm, kuras, skatot tās kopsakarā, nepastāvot citam loģiskam izskaidrojumam,
var būt pierādījums konkurences noteikumu pārkāpumam (Tiesas 2004. gada 7. janvāra spriedums apvienotajās lietās C‑204/00 P,
C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P un C‑219/00 P
Aalborg Portland
u.c./Komisija,
Receuil
, I‑123. lpp., 55.–57. punkts, un 2007. gada 25. janvāra spriedums apvienotajās lietās C‑403/04 P un C‑405/04 P
Sumitomo Metal Industries
un
Nippon Steel
/Komisija, Krājums, I‑729. lpp., 51. punkts).
Aplūkojamā gadījumā ir jānorāda, ka
Stomil
piedēvēta dalība saistībā ar konkrēto karteli tikai prettiesiskajā 1999. gada 15.–16. novembra sanāksmē, kura notika Frankfurtē.
Šajā ziņā, precīzāk, Komisija norāda uz ārpus Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas oficiālās sanāksmes “1999. gada novembra
vakarā un naktī” notikušo karteļa sanāksmi (apstrīdētā lēmuma preambulas 212. apsvērums). Šajā prettiesiskajā sanāksmē piedalījās
P.
(
Bayer
),
F.
,
N.
,
V.
(
Dow
),
L.
(
Stomil
),
L.
(
EniChem
) un
T.
(
Tavorex
). Iesaistītās personas vispirms satikās kādas viesnīcas bārā un pēc tam noīrēja telpu sanāksmei (apstrīdētā lēmuma preambulas
202. apsvērums).
Vispirms ir jānoraida Komisijas argumenti, saskaņā ar kuriem tas, ka
Stomil
apstrīd
L.
(
Stomil
) atrašanos 16. novembra vakarā Frankfurtē, kā arī šajā ziņā lietas materiālos iekļautie dokumenti neesot pieņemami. Patiesībā,
ir jāuzskata, ka
Stomil
Vispārējā tiesā apstrīd apstrīdētajā lēmumā pret to izvirzītos iebildumus. Turklāt no lietā iekļautiem materiāliem izriet,
ka
Stomil
vienmēr administratīvā procesa laikā ir apstrīdējis savu dalību prettiesiskajā sanāksmē. Katrā ziņā un turpmāk izklāstīto
iemeslu dēļ ir jānorāda, ka iesaistītie dokumenti nav atbilstoši strīdus risināšanai, kā cita starpā norāda Komisija savos
procesuālajos dokumentos.
Būtībā, pirmkārt, kā apgalvo
Stomil
, no lietas materiāliem izriet, ka
P.
(
Bayer
) 1999. gada 16. novembra vakarā neatradās Frankfurtē. Komisija atzīst šo faktu.
Otrkārt, ir jānorāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir vairākas pretrunas saistībā ar minētās prettiesiskās sanāksmes norises laiku.
Tādējādi Komisija, pamatojoties uz
Dow
paziņojumu, apstrīdētā lēmuma preambulas 212. apsvērumā atsaucas uz “1999. gada 16. novembra vakaru [..] un nakti”. Tāpat
apstrīdētā lēmuma preambulas 297. apsvērumā Komisija atzīst, ka šī prettiesiskā sanāksme ir notikusi “naktī no 1999. gada
15. uz 16. novembri”. Turklāt apstrīdētā lēmuma 4.3.8. iedaļā ir norāde uz 1999. gada 15. un 16. novembri. Visbeidzot, apstrīdētā
lēmuma rezolutīvajā daļā par pārkāpuma sākuma datumu attiecībā uz
Stomil
ir noteikts 1999. gada 16. novembris.
Treškārt, vairāki lietas materiāli norāda uz pretrunām saistībā ar pieņemto minētās prettiesiskās sanāksmes norises datumu
un citiem Komisijas sniegtajiem iespējamiem paskaidrojumiem. Piemēram,
P.
(
Bayer
) izdevumu tāmē, kas tostarp attiecas uz maksājumu viesnīcas bārā DEM 84,5 apmērā, ir norādīts 1999. gada 15. novembris. Savukārt
samaksa par sanāksmei paredzētās telpas īri DEM 436 apmērā reģistrēta 1999. gada 16. novembrī. Turklāt
N.
(
Dow
) rokraksta piezīmēs ir pieminēts tikai 1999. gada 16. novembris. Visbeidzot,
Dow
paziņojumā, kurš ir iztirzāts apstrīdētā lēmuma preambulas 202. apsvērumā, precizēts, ka prettiesiskā sanāksme notikusi pēc
oficiālās Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas sanāksmes, kura notika 16. novembra rītā.
Ceturtkārt, apstrīdētā lēmuma preambulas 202. apsvērumā iekļautie
Dow
izteikumi norāda, ka
P.
(
Bayer
),
F.
,
N.
,
V.
(
Dow
),
L.
(
Stomil
),
L.
(
EniChem
) un
T.
(
Tavorex
) esot satikušies viesnīcas bārā un tad noīrējuši telpu sanāksmei. Tomēr
P.
izdevumu tāmē saistībā ar bārā veiktajiem maksājumiem, ko Komisija uzsver savos procesuālajos dokumentos, norāda arī uz tā
laika Eiropas sintētiskā kaučuka asociācijas ģenerālsekretāres (
C.
) klātbūtni. Tomēr no apstrīdētā lēmuma preambulas 95. un 115. apsvēruma izriet, ka minētā ģenerālsekretāre nekad nav piedalījusies
karteļa sanāksmēs. Līdz ar to no
L.
(
Stomil
) klātbūtnes tikšanās laikā viesnīcas bārā nevar secināt, ka viņš piedalījies prettiesiskajā sanāksmē.
Piektkārt, atbilstoši
N.
(
Dow
) rokraksta piezīmēm Komisija sistemātiski nevaino
Stomil
saistībā ar karteli par BK.
N.
rokraksta piezīmju daļai saistībā ar BK attiecībā uz
Stomil
nav pierādījuma spēka. Attiecībā uz
N.
rakstveida piezīmēm saistībā ar EPBK ir jāatzīst, ka bez karteļa dalībniekiem arī citi ražotāji, kuri nav karteļa dalībnieki,
ir pieminēti kā atsevišķu klientu piesaistītāji. Šajos īpašajos apstākļos nav izslēgts, ka piegāžu aprēķini tika veikti tikai
starp atsevišķiem ražotājiem, tādējādi ņemot vērā pretrunas par prettiesiskās sanāksmes pieņemto norises laiku, nespējot ar
pārliecību apgalvot
Stomil
iesaisti.
Ņemot vērā konkrētajai lietai raksturīgo elementu kopību, Vispārējā tiesa uzskata, ka pastāv šaubas par
Stomil
dalību prettiesiskajā sanāksmē Frankfurtē 1999. gada 15. un 16. novembrī. Šīm šaubām jābūt vērstām par labu
Stomil
.
Šajos apstākļos Vispārējā tiesa uzskata, ka apstrīdētā lēmuma daļā par karteļa sanāksmēm minētā informācija nav pietiekama,
lai secinātu, ka šis uzņēmums piedalījies attiecīgajos prettiesiskajos nolīgumos.
Apstrīdētā lēmuma daļā par karteļa aprakstu minētā informācija (apstrīdētā lēmuma 4.2. iedaļa) nevar likt apšaubīt šo secinājumu.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa uzskata, ka, lai gan dažiem apstrīdētā lēmuma 4.2. iedaļā minētajiem elementiem, tostarp apstrīdētā
lēmuma preambulas 156. apsvērumā minētajam
Bayer
vispārīgajam paziņojumam, varētu būt zināma pierādījuma vērtība, tie nav pietiekami, lai, ņemot vērā iepriekš saistībā ar
karteļa sanāksmēm minēto specifisko informāciju un šaubas, kuras tulkojamas par labu prasītājam, pamatotu pārkāpuma esamības
konstatēšanu attiecībā uz
Unipetrol
.
Ievērojot visus iepriekš minētos apsvērumus un to visaptveroša izvērtējuma ietvaros, Vispārējā tiesa uzskata, ka Komisija,
konstatējot
Stomil
dalību kartelī, ir pieļāvusi kļūdu.
Līdz ar to apstrīdētais lēmums ir jāatceļ tiktāl, ciktāl tas attiecas uz
Stomil
, un nav jāizskata citi prasības pamati, it īpaši jautājums par attiecībām starp pilnvarotājiem un starpniekiem konkurences
tiesību normu pārkāpumu ietvaros un prasītāja pieteikums par procesa organizatoriskajiem pasākumiem.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisijai spriedums ir nelabvēlīgs, tai
jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanas izdevumus saskaņā ar
Stomil
prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (pirmā palāta)
nospriež:
1)
atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un
EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 – Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) tiktāl,
ciktāl tas attiecas uz
Trade-Stomil sp. z o.o.
;
2)
Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Dehousse
Wiszniewska-Białecka
Wahl
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2011. gada 13. jūlijā.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – angļu.