CELEX: 62011TJ0653
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet
Varojen jäädyttäminen
Kumoamiskanne
Kanteen nostamisen määräaika
Osittainen tutkimatta jättäminen
Oikeussuojan tarve
Todistustaakka
Kumoamisen ajallisten vaikutusten mukauttaminen

Asian tausta
Kantaja, Syyrian kansalainen Aiman Jaber, on koulutukseltaan koneinsinööri. Hän harjoittaa teräs- ja rakennustarvikealan liiketoimintaa sekä maataloustuotteiden tuontia ja vientiä.
Päätös 2011/273 ja asetus N:o 442/2011
Tuomiten voimakkaasti eri puolilla Syyriaa tapahtuneet rauhanomaisten mielenosoitusten väkivaltaiset tukahduttamistoimet ja kehottaen Syyrian viranomaisia pidättyvyyteen voimankäytön sijasta Euroopan unionin neuvosto antoi 9.5.2011 Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä päätöksen 2011/273/YUTP (
EUVL L 121, s. 11
). Tilanteen vakavuuden huomioon ottaen neuvosto sääti aseidenvientikiellosta ja kansallisissa tukahduttamistoimissa käytettävien tarvikkeiden vientikiellosta, Euroopan unioniin pääsyn rajoittamisesta sekä varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämisestä tiettyjen henkilöiden ja yhteisöjen osalta, jotka ovat vastuussa Syyrian siviiliväestöön kohdistetuista väkivaltaisista tukahduttamistoimista.
Henkilöiden, jotka ovat vastuussa siviiliväestön väkivaltaisista tukahduttamistoimista Syyriassa, ja heitä lähellä olevien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden ja yhteisöjen nimet mainitaan päätöksen 2011/273 liitteessä. Päätöksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto voi muuttaa liitettä jonkin jäsenvaltion tai unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksen perusteella. Liitteessä ei ole kantajan nimeä.
Koska osa Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä kuuluu EUT-sopimuksen soveltamisalaan, neuvosto antoi 9.5.2011 Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä asetuksen (EU) N:o 442/2011 (
EUVL L 121, s. 1
). Asetus on olennaisin osin samansisältöinen kuin päätös 2011/273, mutta siinä säädetään mahdollisuudesta vapauttaa jäädytetyt varat. Mainitun asetuksen liitteessä II oleva luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joiden on katsottu olevan vastuussa kyseisistä tukahduttamistoimista, ja näitä lähellä olevista henkilöistä ja yhteisöistä on samanlainen kuin päätöksen 2011/273 liitteessä oleva luettelo. Siinä ei mainita kantajan nimeä. Asetuksen N:o 442/2011 14 artiklan 1 ja 4 kohdassa säädetään, että jos neuvosto päättää kohdistaa luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön, yhteisöön tai elimeen tällaisia rajoittavia toimenpiteitä, se muuttaa liitettä II vastaavasti ja tarkastelee liitteessä II olevia luetteloita uudelleen säännöllisin väliajoin ja vähintään joka 12. kuukausi.
Päätöksen 2011/273 täytäntöönpanosta 1.8.2011 annetulla täytäntöönpanopäätöksellä 2011/488/YUTP (
EUVL L 199, s. 74
) neuvosto muutti päätöstä 2011/273 muun muassa soveltaakseen kyseisiä rajoittavia toimenpiteitä muihin henkilöihin ja yhteisöihin. Täytäntöönpanopäätöksen liitteessä olevan taulukon rivillä 4 on kantajan nimen lisäksi erinäisiä muita mainintoja, kuten päivämäärä, jolloin hänet merkittiin luetteloon eli 1.8.2011, syntymäpaikka sekä seuraavat perusteet:
”Maher al-Assadin liittolainen Shabiha-miliisin joukoissa. Osallistunut siviiliväestöön kohdistettuihin tukahduttamistoimiin ja väkivaltaisuuksiin sekä Shabiha-miliisin koordinointiin.”
Samana päivänä neuvosto hyväksyi SEUT 215 artiklan 2 kohdan ja päätöksen 2011/273 perusteella Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 755/2011 (
EUVL L 99 s. 33
). Sen liitteessä olevan taulukon rivillä 4 mainitaan kantajan nimi, jonka yhteyteen on merkitty samat tiedot ja perusteet kuin täytäntöönpanopäätöksen 2011/488 liitteessä.
Neuvosto julkaisi 2.8.2011 Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen henkilöille ja yhteisöille, joihin sovelletaan Syyriaan kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä koskevissa neuvoston päätöksessä 2011/273, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/488, ja neuvoston asetuksessa N:o 442/2011, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna neuvoston täytäntöönpanoasetuksella N:o 755/2011, tarkoitettuja rajoittavia toimenpiteitä (
EUVL C 227, s. 3
).
Päätös 2011/273 ja asetus N:o 442/2011 pantiin täytäntöön tai niitä muutettiin myös seuraavilla säädöksillä, joiden liitteissä olevissa luetteloissa ei mainita kantajan nimeä:
—
päätöksen 2011/273/YUTP täytäntöönpanosta 23.5.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2011/302/YUTP (
EUVL L 136, s. 91
) ja asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 23.5.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 504/2011 (
EUVL L 136, s. 45
)
—
päätöksen 2011/273 täytäntöönpanosta 23.6.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2011/367/YUTP (
EUVL L 164, s. 14
) ja asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 23.6.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 611/2011 (
EUVL L 164, s. 1
)
—
päätöksen 2011/273 täytäntöönpanosta 23.8.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2011/515/YUTP (
EUVL L 218, s. 20
) ja asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 23.8.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 843/2011 (
EUVL L 218, s. 1
)
—
päätöksen 2011/273 muuttamisesta 2.9.2011 annettu neuvoston päätös 2011/522/YUTP (
EUVL L 228, s. 16
) ja asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 2.9.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 878/2011 (
EUVL L 228, s. 1
)
—
päätöksen 2011/273 muuttamisesta 23.9.2011 annettu neuvoston päätös 2011/628/YUTP (
EUVL L 247, s. 17
) ja asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 23.9.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 950/2011 (
EUVL L 247, s. 3
)
—
päätöksen 2011/273 muuttamisesta 13.10.2011 annettu neuvoston päätös 2011/684/YUTP (
EUVL L 269, s. 33
) ja asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 13.10.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1011/2011 (
EUVL L 269, s. 18
)
—
päätöksen 2011/273 muuttamisesta 14.11.2011 annettu neuvoston päätös 2011/735/YUTP (
EUVL L 296, s. 53
) ja asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 14.11.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1150/2011 (
EUVL L 296, s. 1
)
—
päätöksen 2011/273 täytäntöönpanosta 14.11.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2011/736/YUTP (
EUVL L 296, s. 55
) ja asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 14.11.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1151/2011 (
EUVL L 296, s. 3
)
—
asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1244/2011 (
EUVL L 319, s. 8
).
Päätös 2011/782 ja asetus N:o 36/2011
Neuvosto katsoi Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä ja päätöksen 2011/273 kumoamisesta 1.12.2011 antamassaan päätöksessä 2011/782/YUTP (
EUVL L 319, s. 56
), että Syyrian tilanteen vakavuuden johdosta oli määrättävä lisää rajoittavia toimenpiteitä. Päätöksessä 2011/273 säädetyt toimenpiteet sekä lisätoimenpiteet yhdistettiin selkeyden vuoksi yhdeksi oikeudelliseksi asiakirjaksi. Päätöksen 2011/782 18 artiklassa säädetään unionin alueelle pääsyn rajoittamisesta ja 19 artiklassa varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämisestä niiden henkilöiden ja yhteisöjen osalta, joiden nimet luetellaan päätöksen liitteessä I. Kantajan nimi on liitteessä olevan taulukon ”A. Henkilöt” rivillä 34, ja sen yhteyteen on merkitty samat tiedot ja perusteet kuin täytäntöönpanopäätöksen 2011/488 liitteessä.
Neuvosto julkaisi 2.12.2011 EUVL:ssä ilmoituksen henkilöille ja yhteisöille, joihin sovelletaan päätöksessä 2011/782 ja asetuksessa N:o 442/2011, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1244/2011, tarkoitettuja rajoittavia toimenpiteitä (
EUVL C 351, s. 14
).
Asetus N:o 442/2011 korvattiin 18.1.2012 Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 442/2011 kumoamisesta annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 36/2012 (
EUVL L 16, s. 1
). Kantajan nimi on viimeksi mainitun asetuksen liitteessä II olevan taulukon rivillä 34, ja sen yhteyteen on merkitty samat tiedot ja perusteet kuin täytäntöönpanopäätöksen 2011/488 liitteessä.
Neuvosto julkaisi 24.1.2012 EUVL:ssä ilmoituksen henkilöille, joihin sovelletaan päätöksessä 2011/782, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2012/37/YUTP, ja asetuksessa N:o 36/2012, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna neuvoston täytäntöönpanoasetuksella N:o 55/2012, tarkoitettuja rajoittavia toimenpiteitä (
EUVL C 19, s. 5
).
Päätös 2011/782 ja asetus N:o 36/2012 pantiin täytäntöön tai niitä muutettiin myös seuraavilla säädöksillä, joiden liitteissä olevissa luetteloissa ei mainita kantajan nimeä:
—
päätöksen 2011/782 muuttamisesta 27.2.201 annettu neuvoston päätös 2012/122/YUTP (
EUVL L 54, s. 14
) ja asetuksen N:o 36/2012 muuttamisesta 27.2.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 168/2012 (
EUVL L 54, s. 1
)
—
päätöksen 2011/782 täytäntöönpanosta 23.3.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2012/172/YUTP (
EUVL L 87, s. 103
) ja asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 23.3.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 266/2012 (
EUVL L 87, s. 45
)
—
päätöksen 2011/782 muuttamisesta 23.4.2012 annettu neuvoston päätös 2012/206/YUTP (
EUVL L 110, s. 36
)
—
päätöksen 2011/782 täytäntöönpanosta 14.5.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2012/256/YUTP (
EUVL L 126, s. 9
) ja asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 14.5.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 410/2012 (
EUVL L 126, s. 3
)
—
asetuksen N:o 36/2012 muuttamisesta 15.6.201 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 509/2012 (
EUVL L 156, s. 10
)
—
päätöksen 2011/782 muuttamisesta 20.6.2012 annettu neuvoston päätös 2011/322/YUTP (
EUVL L 165, s. 45
)
—
päätöksen 2011/782 täytäntöönpanosta 25.6.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2012/335/YUTP (
EUVL L 165, s. 80
), asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 25.6.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 544/2012 (
EUVL L 165, s. 20
) ja asetuksen N:o 36/2012 muuttamisesta 25.6.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 545/2012 (
EUVL L 165, s. 23
)
—
päätöksen 2011/782 muuttamisesta 23.7.2012 annettu neuvoston päätös 2012/420/YUTP (
EUVL L 196, s. 59
), päätöksen 2011/782 täytäntöönpanosta 23.7.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2012/424/YUTP (
EUVL L 196, s. 81
) ja asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 23.7.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 673/2012 (
EUVL L 196, s. 8
).
Päätös 2012/739
Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä ja päätöksen 2011/782 kumoamisesta 29.11.2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/739/YUTP (
EUVL L 330, s. 21
) kyseessä olevat rajoittavat toimenpiteet yhdistettiin yhdeksi oikeudelliseksi asiakirjaksi. Kantajan nimi on päätöksen 2012/739 liitteessä I olevan taulukon rivillä 33, ja sen yhteyteen on merkitty samat tiedot ja perusteet kuin täytäntöönpanopäätöksen 2011/488 liitteessä.
Neuvosto julkaisi 30.11.2012 EUVL:ssä ilmoituksen henkilöille ja yhteisöille, joihin sovelletaan neuvoston päätöksessä 2012/739 ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetussa asetuksessa N:o 36/2012, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1117/2012, tarkoitettuja rajoittavia toimenpiteitä (
EUVL C 370, s. 6
).
Päätöksen 2012/739 täytäntöönpanosta 22.4.2013 annetulla neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2013/185/YUTP (
EUVL L 111, s. 77
) ajantasaistettiin päätöksen 2012/739 liitteessä I olevaa luetteloa henkilöistä ja yhteisöistä, joihin kohdistetaan rajoittavia toimenpiteitä. Kantajan nimi on päätöksen liitteessä I olevan luettelon rivillä 33, ja sen yhteyteen on merkitty samat tiedot ja perusteet kuin täytäntöönpanopäätöksen 2011/488 liitteessä.
Asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 22.4.2013 annetussa neuvoston täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 363/2013 (
EUVL L 111, s. 1
) mainitaan samat tiedot ja perusteet kuin täytäntöönpanopäätöksen 2011/488 liitteessä.
Neuvosto julkaisi 23.4.2013 EUVL:ssä ilmoituksen henkilöille ja yhteisöille, joihin sovelletaan päätöksessä 2012/739, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanopäätöksellä 2013/185, ja asetuksessa N:o 36/2012, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanoasetuksella N:o 363/2013, säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä (
EUVL C 115, s. 5
).
Päätös 2013/255
Neuvosto hyväksyi 31.5.2013 päätöksen 2013/255/YUTP Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä (
EUVL L 147, s. 14
). Kantajan nimi on mainitun päätöksen liitteessä I olevan taulukon rivillä 33, ja sen yhteyteen on merkitty samat tiedot ja perusteet kuin täytäntöönpanopäätöksen 2011/488 liitteessä.
Neuvosto julkaisi 1.6.2013 EUVL:ssä ilmoituksen henkilöille ja yhteisöille, joihin sovelletaan päätöksessä 2013/255 ja asetuksessa N:o 36/2012 tarkoitettuja rajoittavia toimenpiteitä (
EUVL C 155, s. 1
).
Menettely ja asianosaisten vaatimukset
Kantaja nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 26.12.2011 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin päätöksen 2011/273, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna tai muutettuna mainitun kanteen nostamispäivään mennessä, ja kaikkien sen muutos- tai täytäntöönpanopäätösten, asetuksen N:o 442/2011, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna ja muutettuna kanteen nostamispäivään mennessä, ja kaikkien muutos- tai täytäntöönpanoasetusten sekä päätöksen 2011/782, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna ja muutettuna kanteen nostamispäivään mennessä, kumoamista siltä osin kuin ne koskevat kantajaa.
Kantaja esitti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 26.12.2011 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla hakemuksen, jossa pyydettiin unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 a artiklan mukaista nopeutettua menettelyä.
Unionin yleinen tuomioistuin (kuudes jaosto) hylkäsi 29.3.2012 tekemällään päätöksellä nopeutettua menettelyä koskevan hakemuksen.
Neuvosto toimitti vastineensa unionin yleiseen tuomioistuimeen 20.2.2012.
Kantaja pyysi unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 13.2.2012 toimittamassaan kirjelmässä lupaa mukauttaa vaatimuksiaan päätöksen 2011/782 täytäntöönpanosta 23.1.2012 annettua neuvoston täytäntöönpanopäätöstä 2012/37/YUTP (
EUVL L 19, s. 33
), asetuksen N:o 36/2012 33 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 23.1.2012 annettua neuvoston täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 55/2012 (
EUVL L 19, s. 6
) ja asetusta N:o 36/2012 koskevilta osin. Neuvosto esitti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 16.3.2012 toimittamassaan kirjelmässä huomautuksensa tästä pyynnöstä ja totesi erityisesti, ettei kahdessa ensimmäisessä pyynnössä tarkoitetuista säädöksistä mainita kantajan nimeä ja että asetusta N:o 36/2012 koskeva kanne oli nostettu myöhässä. Unionin yleinen tuomioistuin antoi 4.4.2012 tekemällään päätöksellä kantajalle luvan mukauttaa vaatimuksiaan, mutta ainoastaan asetuksen N:o 36/2012 osalta. Kantaja esitti mukautukset unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 15.6.2012 toimittamassaan kirjelmässä. Neuvosto esitti 29.6.2012 kirjaamoon toimittamallaan kirjeellä huomautuksensa kyseisestä vaatimusten mukauttamisesta koskevasta kirjelmästä.
Kantaja pyysi unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 30.3.2012 toimittamassaan kirjelmässä lupaa mukauttaa vaatimuksiaan asetusta N:o 168/2012, päätöstä 2012/122, täytäntöönpanoasetusta N:o 266/2012 ja täytäntöönpanopäätöstä 2012/172 koskevilta osin. Neuvosto esitti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 24.4.2012 toimittamallaan kirjelmällä huomautuksensa kyseisestä pyynnöstä ja väitti, ettei mainituissa säädöksissä mainita kantajan nimeä. Unionin yleinen tuomioistuin teki 1.6.2012 päätöksen olla antamatta kantajalle lupaa jättää vaatimusten mukauttamista koskeva kirjelmä.
Kantaja pyysi unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 24.5.2012 toimittamallaan kirjelmällä lupaa mukauttaa vaatimuksiaan päätöstä 2012/206 koskevilta osin. Kantaja esitti mukautukset unionin tuomioistuimen kirjaamoon 22.6.2012 toimittamassaan kirjelmässä. Neuvosto vastusti unionin tuomioistuimen kirjaamoon 3.7.2012 toimittamassaan kirjelmässä vaatimusten mukauttamista, koska kyseisessä päätöksessä ei mainita kantajan nimeä.
Kantaja pyysi unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 22.6.2012 toimittamallaan kirjelmällä lupaa mukauttaa vaatimuksiaan täytäntöönpanopäätöstä 2012/256 ja täytäntöönpanoasetusta N:o 410/2012 koskevilta osin. Kantaja esitti mukautukset unionin tuomioistuimen kirjaamoon 23.7.2012 toimittamassaan kirjelmässä. Neuvosto vastusti 9.8.2012 jättämässään kirjelmässä vaatimusten mukauttamista, koska kyseisissä säädöksissä ei mainita kantajan nimeä.
Kantaja mukautti vaatimuksiaan unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 31.7.2012 toimittamallaan kirjelmällä ja vaati myös asetuksen N:o 509/2012, päätöksen 2012/322, täytäntöönpanopäätöksen 2012/335, täytäntöönpanoasetuksen N:o 2012/544, asetuksen N:o 545/2012, täytäntöönpanoasetuksen N:o 673/2012, päätöksen 2012/420 ja täytäntöönpanopäätöksen 2012/424 kumoamista. Neuvosto vastusti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 9.8.2012 toimittamassaan kirjelmässä vaatimusten mukauttamista, koska kyseisissä säädöksissä ei mainita kantajan nimeä.
Kantaja pyysi unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 7.12.2012 toimittamassaan kirjelmässä lupaa saada mukauttaa vaatimuksiaan päätöstä 2012/739 koskevilta osin. Vaatimusten mukauttamista koskeva kirjelmä jätettiin unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 7.1.2013. Neuvosto ei 21.1.2013 kirjaamoon jättämässään kirjelmässä vastustanut vaatimusten mukauttamista.
Kantaja pyysi unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 24.5.2013 jättämässään kirjelmässä lupaa saada mukauttaa vaatimuksiaan päätöksen 2012/739 muuttamisesta 28.2.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/109/YUTP (
EUVL L 58, s. 8
), asetuksen N:o 36/2012 muuttamisesta 10.4.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 325/2013 (
EUVL L 102, s. 1
), täytäntöönpanopäätöksen 2013/185, päätöksen 2012/739 muuttamisesta 22.4.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/186/YUTP (
EUVL L 111, s. 101
) ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 363/2013 osalta. Kantaja mukautti vaatimuksiaan unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 24.6.2013 toimittamassaan kirjelmässä, jossa hän vaati ainoastaan viimeksi mainitun asetuksen, täytäntöönpanopäätöksen 2013/185 ja päätöksen 2013/255 kumoamista. Neuvosto ei vastustanut näitä mukautuksia 17.7.2013 kirjaamoon jättämässään kirjelmässä.
Kun unionin yleisen tuomioistuimen jaostojen kokoonpanoa muutettiin, esittelevä tuomari määrättiin seitsemänteen jaostoon, jonka käsiteltäväksi nyt tarkasteltava asia tämän vuoksi siirrettiin.
Unionin yleinen tuomioistuin päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn ja kehotti työjärjestyksen 64 artiklan mukaisina prosessinjohtotoimenpiteinä asianosaisia vastaamaan tiettyihin kirjallisiin kysymyksiin ja toimittamaan tiettyjä asiakirjoja. Neuvosto noudatti tätä pyyntöä. Kantajan edustaja ilmoitti, ettei hän aikonut vastata kirjallisiin kysymyksiin.
Asianosaisten suulliset lausumat ja unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin antamat vastaukset kuultiin 11.6.2014 pidetyssä istunnossa.
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
kumoaa päätöksen 2011/273, asetuksen N:o 442/2011, täytäntöönpanopäätöksen 2011/302, täytäntöönpanoasetuksen N:o 504/2011, täytäntöönpanopäätöksen 2011/367, täytäntöönpanoasetuksen N:o 611/2011, täytäntöönpanopäätöksen 2011/488, täytäntöönpanoasetuksen N:o 755/2011, täytäntöönpanopäätöksen 2011/515, täytäntöönpanoasetuksen N:o 843/2011, päätöksen 2011/522, asetuksen N:o 878/2011, päätöksen 2011/628, asetuksen N:o 950/2011, päätöksen 2011/684, asetuksen N:o 1011/2011, päätöksen 2011/735, täytäntöönpanopäätöksen 2011/736, asetuksen N:o 1150/2011, täytäntöönpanoasetuksen N:o 1151/2011, päätöksen 2011/782, täytäntöönpanoasetuksen N:o 1244/2011, asetuksen N:o 36/2012, päätöksen 2012/206, täytäntöönpanopäätöksen 2012/256, täytäntöönpanoasetuksen N:o 410/2012, asetuksen N:o 509/2012, päätöksen 2012/322, täytäntöönpanopäätöksen 2012/335, täytäntöönpanoasetuksen N:o 544/2012, asetuksen N:o 545/2012, päätöksen 2012/420, täytäntöönpanopäätöksen 2012/424, täytäntöönpanoasetuksen N:o 673/2012, päätöksen 2012/739, täytäntöönpanopäätöksen 2013/185, täytäntöönpanoasetuksen N:o 363/2013 ja päätöksen 2013/255 siltä osin kuin ne koskevat kantajaa
—
velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Neuvosto vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
jättää tutkimatta asetusta N:o 36/2012, päätöstä 2012/206, täytäntöönpanoasetusta N:o 410/2012, täytäntöönpanopäätöstä 2012/256, asetusta N:o 509/2012, päätöstä 2012/322, täytäntöönpanopäätöstä 2012/335, täytäntöönpanoasetusta N:o 2012/544, asetusta N:o 545/2012, täytäntöönpanoasetusta N:o 673/2012, päätöstä 2012/420 ja täytäntöönpanopäätöstä 2012/424 koskevan vaatimusten mukauttamista koskevan pyynnön
—
hylkää kanteen
—
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
Tutkittavaksi ottaminen
Neuvosto väittää työjärjestyksen 114 artiklassa tarkoitettua oikeudenkäyntiväitettä esittämättä, että kanne on jätettävä osittain tutkimatta, koska se on nostettu myöhässä ja koska kantajalta puuttuu oikeussuojan tarve.
Kanteen myöhästyminen
SEUT 263 artiklan kuudennen kohdan mukaan kanne on pantava vireille kahden kuukauden kuluessa toimen julkaisemisesta tai siitä, kun se on annettu kantajalle tiedoksi, taikka jollei tointa ole julkaistu tai annettu tiedoksi, kahden kuukauden kuluessa siitä, kun kantaja on saanut siitä tiedon. Työjärjestyksen 102 artiklan 1 kohdan mukaan silloin, kun määräaika, jota sovelletaan toimielinten toimesta nostettaviin kanteisiin, alkaa kulua toimen julkaisemisesta, määräajan lasketaan alkavan kulua toimen julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä seuraavan neljännentoista päivän päätyttyä. Työjärjestyksen 102 artiklan 2 kohdan määräysten mukaan tätä määräaikaa pidennetään lisäksi pitkien etäisyyksien vuoksi kymmenellä päivällä.
Määräaika kumoamiskanteen nostamiselle toimesta, jolla määrätään henkilöön tai yhteisöön kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä, alkaa kulua vasta joko siitä, kun toimi on annettu erikseen tiedoksi kyseiselle henkilölle, jos osoite on tiedossa, tai ilmoituksen julkaisemisesta virallisessa lehdessä, jos toimea on mahdoton antaa suoraan tiedoksi asianosaiselle (yhdistetyt asiat C‑478/11 P–C‑482/11 P, Gbagbo ym. v. neuvosto, tuomio 23.4.2013, 59–62 kohta).
Koska työjärjestyksen 102 artiklan 1 kohdassa määrätään EUVL:ssä julkaistuihin toimiin kohdistuvien kanteiden nostamiselle 14 päivän lisämääräaika, on katsottava, että tätä työjärjestyksen määräystä on sovellettava analogisesti myös silloin, kun kanneajan kulumisen aloittava tapahtuma on kyseisiä toimia koskeva ilmoitus, joka on samaten julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Samat syyt, joiden vuoksi on ollut perusteltua myöntää julkaistuja toimia koskeva 14 päivän lisämääräaika, pätevät nimittäin myös julkaistuihin ilmoituksiin, päinvastoin kuin erikseen tehtäviin tiedoksi antamisiin (tuomio Syrian Lebanese Commercial Bank v. neuvosto, T‑174/12 ja T‑80/13, tuomio 4.2.2014, 64 ja 65 kohta).
Itse kannekirjelmästä on ensinnäkin huomautettava, että se jätettiin unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 26.12.2011.
Siltä osin kuin kantaja vaatii päätöksen 2011/273, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanopäätöksellä 2011/488, ja asetuksen N:o 442/2011, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanoasetuksella N:o 755/2011, kumoamista, on todettava, että kanne on nostettu myöhässä.
Neuvosto ei antanut toimia erikseen tiedoksi kantajalle. Se julkaisi 2.8.2011 EUVL:ssä ilmoituksen henkilöille, joihin sovelletaan päätöksessä 2011/273, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna täytäntöönpanopäätöksellä 2011/488, ja asetuksessa N:o 442/2011, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna täytäntöönpanoasetuksella N:o 755/2011, tarkoitettuja rajoittavia toimenpiteitä (ks. edellä 7 kohta). Määräaika kanteen nostamiselle päättyi näin ollen 26.10.2011 eli kauan ennen kannekirjelmän jättämispäivää.
Kantaja kuitenkin moittii, ettei neuvosto antanut hänelle erikseen tiedoksi päätöstä 2011/273, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna täytäntöönpanopäätöksellä 2011/488, ja asetusta N:o 442/2011, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna täytäntöönpanoasetuksella N:o 755/2011. Kantaja toteaa, että väite, jonka mukaan hänen osoitteensa ei ollut neuvoston tiedossa, on ristiriidassa sen väitteen kanssa, jonka mukaan kantaja olisi tunnettu liikemies ja Syyrian talouseliitin piirissä yleisesti tunnettu henkilö. Lisäksi kantaja väittää, että määräaika kanteen nostamiselle alkaa kulua vasta neuvostossa toimitetun uudelleenkäsittelymenettelyn jälkeen ja että käsiteltävässä asiassa kyseinen menettely päättyi vasta 5.1.2012 eli päivänä, jolloin neuvosto vastasi ensimmäisen kerran kantajan esittämään uudelleentarkastelupyyntöön.
Siitä kantajan väitteestä, jonka mukaan päätöksistä olisi pitänyt ilmoittaa hänelle erikseen, koska hänen osoitteensa oli tiedossa, on aluksi huomautettava, että päätöksen 2011/273 5 artiklan 2 kohdan mukaan neuvosto antaa päätöksensä ja perustelut luetteloon merkitsemiselle tiedoksi asianomaiselle henkilölle tai yhteisölle joko suoraan, jos osoite on tiedossa, tai julkaisemalla ilmoituksen ja antaa tällaiselle henkilölle tai yhteisölle mahdollisuuden esittää huomautuksia.
Lisäksi on huomautettava, ettei neuvosto voi suinkaan mielivaltaisesti valita, miten se antaa päätöksensä tiedoksi asianosaisille. Edellä mainitun tuomion Gbagbo ym. v. neuvosto 61 kohdasta nimittäin ilmenee unionin tuomioistuimen tarkoittaneen, että kumottavaksi vaadittavat toimet on sallittua antaa tiedoksi epäsuorasti EUVL:ssä julkaistavalla ilmoituksella vain, jos neuvoston on mahdoton antaa niitä tiedoksi suoraan.
Käsiteltävässä asiassa neuvostoa ei voida moittia siitä, ettei se antanut toimia erikseen tiedoksi kantajalle. On nimittäin syytä muistuttaa, että unionin toimielimillä on vain rajallisesti keinoja rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien luonnollisten henkilöiden yksityisosoitteiden selvittämiseen Syyriassa, etenkin kansannousun aikana. Lisäksi neuvoston käytäntö toimittaa asianomaisille luonnollisille henkilöille osoitetut tiedoksiannot ainoastaan näiden yksityisosoitteeseen eikä työosoitteeseen on varsin perusteltu, sillä muuten tiedoksiannot olisivat vaarassa joutua sivullisten käsiin, vaikka rajoittavat toimenpiteet ovat arkaluonteisia asioita. Käsiteltävän asian olosuhteissa neuvostolla ei siten ollut muuta vaihtoehtoa kuin julkaista virallisessa lehdessä ilmoitus kantajan nimen merkitsemisestä niiden henkilöiden luetteloon, joihin on kohdistettu rajoittavia toimenpiteitä.
Kantajan väite, jonka mukaan määräaika kanteen nostamiselle alkaa vasta neuvostossa käydyn uudelleenkäsittelymenettelyn päätyttyä, on hylättävä. Tästä on riittävää muistuttaa, että SEUT 263 artiklan kuudennen kohdan mukaan kahden kuukauden määräaika kanteen nostamiselle unionin toimielinten toimesta alkaa riidanalaisen toimen julkaisemisesta tai siitä, kun se on annettu kantajalle tiedoksi, tai jollei säädöstä ole julkaistu tai annettu tiedoksi, siitä, kun kantaja on saanut siitä tiedon. Mahdollisuus saattaa asia neuvoston käsiteltäväksi uudelleentarkastelumenettelyssä ei siten voi olla perusteena tällaisesta säännöstä poikkeamiselle. Tässä yhteydessä on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan prosessuaalisia määräaikoja koskevien säännösten soveltamisesta voidaan Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 45 artiklan toisen kohdan mukaisesti poiketa ennalta arvaamattomien seikkojen tai ylivoimaisen esteen vuoksi ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa, koska näiden säännösten tiukka soveltaminen vastaa oikeusvarmuuden vaatimuksia sekä tarvetta välttää lainkäytössä kaikkea syrjintää ja mielivaltaista kohtelua (ks. vastaavasti mm. asia
42/85, Cockerill-Sambre v. komissio, tuomio 26.11.1985, Kok., s. 3749
, 10 kohta; asia
C-59/91, Ranska v. komissio, määräys 5.2.1992, Kok., s. I-525
, 8 kohta ja asia
C-239/97, Irlanti v. komissio, määräys 7.5.1998, Kok., s. I-2655
, 7 kohta).
Siltä osin kuin kantaja vaatii kannekirjelmässä päätöksen 2011/782 kumoamista, kanne on nostettu SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa, luettuna yhdessä työjärjestyksen 102 artiklan 2 kohdan kanssa, asetetussa määräajassa. Tästä on syytä huomauttaa, että koska neuvosto kiinnitti päätöksessä mainittujen henkilöiden ja yhteisöjen huomion EUVL:ssä 2.12.2012 julkaisemallaan ilmoituksella (ks. edellä 10 kohta) ja koska kanne nostettiin 26.12.2011, se on kyseisen päätöksen tapauksessa nostettu ajoissa. Näin ollen ei ole tarpeen ottaa huomioon muita tekijöitä, kuten ilmoituksen julkaisemispäivää EUVL:ssä tai päivää, jolloin toimi annettiin erikseen tiedoksi kantajalle.
Tästä seuraa, ettei kannetta voida pitää ajoissa nostettuna siltä osin kuin on kyse vaatimuksesta kumota päätös 2011/273, sellaisena on kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanopäätöksellä 2011/488, ja asetus N:o 442/2011, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanoasetuksella N:o 755/2011. Päätöksen 2011/782 tapauksessa näin kuitenkin on.
Vaatimusten mukauttamista koskevista pyynnöistä on toiseksi todettava, että ne on esitetty ajoissa SEUT 263 artiklan kuudennen kohdan mukaisesti (ks. vastaavasti asia T‑110/12, Iranian Offshore Engineering & Construction v. neuvosto, tuomio 6.9.2013, 16 ja 17 kohta). Kukin pyyntö esitettiin kahden kuukauden kuluessa asianomaisen säädöksen hyväksymisestä (ks. edellä 25–31 kohta). Näin ollen ei ole tarpeen ottaa huomioon muita tekijöitä, kuten ilmoituksen julkaisemispäivää virallisessa lehdessä tai päivää, jolloin toimi annettiin erikseen tiedoksi kantajalle.
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että kaikki vaatimusten mukauttamista koskevat pyynnöt on otettava tutkittavaksi ratione temporis.
Oikeussuojan tarve
SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaan ”luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrätyin edellytyksin nostaa kanteen hänelle osoitetusta säädöksestä tai säädöksestä, joka koskee häntä suoraan ja erikseen, sekä sääntelytoimesta, joka koskee häntä suoraan ja joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä”.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostaman kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät vain, jos kantaja osoittaa syntyneen ja edelleen olemassa olevan intressinsä riidanalaisen toimen kumoamiseen (asia
C-174/99 P, parlamentti v. Richard, tuomio 13.7.2000, Kok., s. I-6189
, 33 kohta ja asia
T-310/00, MCI v. komissio, tuomio 28.9.2004, Kok., s. II-3253
, 44 kohta).
Oikeussuojan tarpeen on oltava olemassa tuomioistuimen ratkaisun julistamiseen saakka, mikä edellyttää sitä, että kanne voi tuottaa kantajalle etua, kun otetaan huomioon sen kohde ja sillä tavoiteltu tulos (asia
C-362/05 P, Wunenburger v. komissio, tuomio 7.6.2007, Kok., s. I-4333
, 42 kohta ja asia T‑255/11, Fellah v. neuvosto, määräys 7.12.2011, 12 kohta).
Tämä etu voi muodostua yhtä hyvin aineellisista ja aineettomista eduista kuin kantajan tulevaisuudennäkymistä (ks. vastaavasti asia
35/72, Kley v. komissio, tuomio 27.6.1973, Kok., s. 679
, 4 kohta ja yhdistetyt asiat T‑78/96 ja T‑170/96, W v. komissio, tuomio 28.5.1998, Kok. H.., s. I‑A 239 ja II‑745, 47 kohta).
Käsiteltävässä asiassa neuvosto väittää, että kanne on jätettävä tutkimatta niiden säädösten osalta, joissa ei mainita kantajan nimeä ja joiden tapauksessa kantajalla ei siten ole oikeussuojan tarvetta. Lisäksi neuvosto väittää, että päätöksen 2011/273 kumoamista koskeva vaatimus on jätettävä tutkimatta oikeussuojan tarpeen puuttumisen vuoksi, kun otetaan huomioon, että kyseinen säädös on kumottu ja korvattu päätöksellä 2011/782.
– Säädökset, joissa ei mainita kantajan nimeä
Säädöksistä, joiden tapauksessa kantajalta puuttuu oikeussuojan tarve siitä syystä, ettei niissä mainita kantajan nimeä, on ensinnäkin todettava, että kannekirjelmässä riitautetuista säädöksistä ainoastaan päätöksen 2011/273 kumoamisesta annetun päätöksen 2011/782 liitteessä viitataan nimenomaisesti kantajaan. Näin ollen kantajalla oli kannetta nostaessaan intressi vaatia unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan tämä päätös, koska sen kumoaminen voi johtaa kantajan nimen poistamiseen niiden henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta, joita Syyriaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet koskevat.
Vaatimusten mukauttamista koskevissa kirjelmissään kantaja vaatii kumoamaan useita päätöksen 2011/782, asetuksen N:o 36/2012 sekä päätösten 2012/739 ja 2013/255 täytäntöönpanosta tai niiden muuttamisesta annettuja neuvoston säädöksiä.
Tästä on todettava, että ainoastaan asetuksessa N:o 36/2012, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna täytäntöönpanoasetuksella N:o 363/2013, päätöksessä 2012/739, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna täytäntöönpanopäätöksellä 2013/185, ja päätöksessä 2013/255 viitataan nimenomaisesti kantajaan. Näillä säädöksillä on joko merkitty kantajan nimi perussäädöksen liitteessä olevaan rajoittavia toimenpiteitä koskevaan luetteloon tai korvattu maininta hänen merkitsemisestään luetteloon. Tästä syystä on todettava, että kantajalla on näihin säädöksiin nähden oikeussuojan tarve, koska niiden kumoaminen johtaisi hänen nimensä poistamiseen kyseisistä luetteloista. Sama ei kuitenkaan koske niitä vaatimusten mukauttamista koskevissa kirjelmissä tarkoitettuja säädöksiä, joissa ei mainita kantajan nimeä.
Edellä 50, 52, 58 ja 60 kohdassa esitettyjen päätelmien perusteella kanne on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin se kohdistuu seuraaviin säädöksiin:
—
päätös 2011/273, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna tai muutettuna täytäntöönpanopäätöksillä N:o 2011/302, N:o 2011/367, N:o 2011/515 ja N:o 2011/736 ja päätöksillä N:o 2011/522, N:o 2011/628, N:o 2011/684 ja N:o 2011/735
—
asetus N:o 442/2011, sellaisena kuin se on täytäntöönpantuna tai muutettuna täytäntöönpanoasetuksilla N:o 504/2011, N:o 611/2011, N:o 843/2011, N:o 1151/2011 ja N:o 1244/2011 ja asetuksilla N:o 878/2011, N:o 950/2011, N:o 1011/2011 ja N:o 1150/2011
—
päätöksen 2011/782 täytäntöönpanosta tai muuttamisesta annetut täytäntöönpanopäätökset N:o 2012/256, N:o 2012/335 ja N:o 2012/424 ja päätökset N:o 2012/206, N:o 2012/322 ja N:o 2012/420
—
asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta tai muuttamisesta annetut täytäntöönpanoasetukset N:o 410/2012, N:o 2012/544 ja N:o 673/2012 ja asetukset N:o 509/2012, N:o 545/2012 ja N:o 325/2013.
– Kumotut ja korvatut säädökset
Niistä säädöksistä, joihin nähden kantajalla ei ole oikeussuojan tarvetta, koska ne eivät ole enää voimassa, on neuvoston tapaan huomautettava, että päätös 2011/782 on kumottu ja korvattu päätöksellä 2012/739 ja että viimeksi mainitun voimassaolo päättyi sen 31 artiklan 1 kohdan mukaan 1.6.2013.
Näin ollen on todettava, että päätöksillä 2011/782 ja 2012/739 ei ensiksi mainitun kumoamisen ja jälkimmäisen voimassaolon päättymisen seurauksena ole enää oikeusvaikutuksia.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kumoamiskanteen yhteydessä kantajalla voi kyllä säilyä intressi saada tuomioistuimessa kumotuksi toimi, joka on lainsäädännöllä kumottu oikeudenkäynnin aikana, jos kyseisen toimen kumoamisella tuomioistuimessa voi sellaisenaan olla oikeudellisia vaikutuksia (ks. asia T‑497/10, Divandari v. neuvosto, määräys 14.1.2013, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kantajan oikeussuojan tarpeen jatkumista on arvioitava konkreettisesti ottamalla huomioon muun muassa väitetyn lainvastaisuuden seuraukset ja väitetyn vahingon luonne (asia C‑183/12 P, Ayadi v. komissio, tuomio 6.6.2013, 63 kohta).
Kantajan kuuluu itse osoittaa oikeussuojan tarpeensa kumottujen toimien osalta (asia T‑413/12, Post Invest Europe v. komissio, määräys 15.5.2013, 22 kohta).
Käsiteltävän asian oikeudenkäyntiasiakirjoista sen paremmin kuin kantajan tästä seikasta esitettyihin kysymyksiin istunnossa antamista vastauksistakaan ei ilmene, että kantajalle voisi yhä koitua etua sellaisten riidanalaisten säädösten kumoamisesta, jotka eivät ole enää voimassa. Tästä on erityisesti huomautettava, ettei kantaja vastauksessaan lausunut neuvoston vastineessa esitetyistä väitteistä, joiden mukaan kantajalla ei ole enää oikeussuojan tarvetta kumottujen säädösten osalta. Kantaja ei siten ole osoittanut oikeussuojan tarvettaan edellä 66 kohdassa tarkoitetussa oikeuskäytännössä edellytetyllä tavalla (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat T‑128/12 ja T‑182/12, HTTS v. neuvosto, tuomio 12.6.2013, 34 ja 35 kohta, ja yhdistetyt asiat T‑42/12 ja T‑181/12, Bateni v. neuvosto, tuomio 6.9.2013, 31 ja 32 kohta).
Tästä seuraa, ettei kantaja ole täsmentänyt oikeussuojan tarvettaan päätösten 2011/782, 2012/739 ja 2013/185 osalta. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin katsoo, ettei kanteesta ole enää tarpeen lausua siltä osin kuin se kohdistuu kyseisiin säädöksiin.
Tutkittavaksi ottamista koskeva päätelmä
Edellä 37–68 kohdassa esitettyjen toteamusten perusteella kanne on otettava tutkittavaksi ainoastaan asetuksen N:o 36/2012, täytäntöönpanoasetuksen N:o 363/2013 ja päätöksen 2013/255 (jäljempänä riidanalaiset säädökset) osalta siltä osin kuin ne koskevat kantajaa.
Asiakysymys
Kantaja esittää kanteensa tueksi kaksi kanneperustetta. Ensimmäinen kanneperuste koskee perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä ja puolustautumisoikeuksien, kuulluksi tulemisen oikeuden ja tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden loukkaamista. Toinen kanneperuste koskee omaisuudensuojan ja elinkeinon harjoittamisen vapauden loukkaamista.
Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että neuvosto on loukannut hänen puolustautumisoikeuksiaan, oikeuttaan tulla kuulluksi ja oikeuttaan tehokkaaseen oikeussuojaan ja on laiminlyönyt perusteluvelvoitteensa. Tässä yhteydessä kantaja toteaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusoikeudet ovat erottamaton osa unionin yleisiä oikeusperiaatteita ja että näiden oikeuksien kunnioittaminen on unionin antamien säädösten laillisuuden edellytys.
Kantaja esittää tältä osin pääasiallisesti kolme väitettä.
Kantaja ensinnäkin moittii neuvostoa siitä, ettei tämä lähettänyt hänelle virallista tiedoksiantoa, josta olisivat ilmenneet syyt hänen merkitsemiselleen riidanalaisiin säädöksiin sisältyviin luetteloihin henkilöistä, joita rajoittavat toimenpiteet koskevat. Kantajan mukaan oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin merkitsee muun muassa sitä, että neuvoston kuuluu ilmoittaa rajoittavien toimenpiteiden kohteena oleville henkilöille tai yhteisöille perusteet, jotka ovat johtaneet näiden merkitsemiseen mainittuihin luetteloihin. Lisäksi kantaja korostaa, ettei neuvosto vastannut hänen kysymyksiinsä, vaan tyytyi vahvistamaan, että hänen nimensä pysytettäisiin kyseisissä luetteloissa.
Toiseksi kantaja väittää, että nyt käsiteltävässä asiassa neuvosto perusteli kantajan nimen merkitsemistä riidanalaisiin säädöksiin sisältyviin luetteloihin ainoastaan epämääräisillä ja yleisillä seikoilla. Tässä yhteydessä kantaja muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusteluvelvollisuuden noudattaminen on rajoittavien toimenpiteiden tapauksessa erityisen tärkeää, koska asianomaisilla henkilöillä ja yhteisöillä ei ole oikeutta tulla kuulluiksi ennen tällaisten toimenpiteiden hyväksymistä. Kyseisistä perusteluista on ilmettävä paitsi toimen soveltamisen oikeudellinen perusta myös ne erityiset ja konkreettiset syyt, joiden vuoksi neuvosto on harkintavaltaansa käyttäessään katsonut, että kyseisiin henkilöihin tai yhteisöihin on kohdistettava tällaisia rajoittavia toimenpiteitä. Lopuksi kantaja väittää, ettei unionin säädösten puutteellista perustelua voida korvata unionin tuomioistuimissa käytävässä oikeudenkäynnissä esitettävillä selvennyksillä.
Kolmanneksi kantaja kyseenalaistaa perustelut hänen merkitsemiselleen kyseisiin luetteloihin ja väittää, ettei neuvosto ole täyttänyt sille kuuluvaa todistustaakkaa.
Neuvosto kiistää kantajan väitteet.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo aiheelliseksi tutkia ensin kolmannen väitteen.
Kolmannen väitteensä tueksi kantaja esittää, ettei neuvosto ole näyttänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla toteen syitä, jotka oikeuttivat kantajan nimen merkitsemisen riidanalaisiin luetteloihin. Hän moittii neuvostoa siitä, ettei tämä esittänyt todisteita, jotka olisivat osoittaneet hänellä olevan yhteyksiä Maher Al-Assadiin ja Shabiha-miliisiin. Kantaja korostaa, että todistustaakka asiassa kuuluu neuvostolle ja ettei se voi nojautua olettamuksiin.
Neuvosto muistuttaa aluksi, että silloin, kun kyse on rajoittavista toimenpiteistä, unionin yleisen tuomioistuimen on kohdistettava unionin toimielinten antamiin päätöksiin ainoastaan rajallista laillisuusvalvontaa. Se väittää, että kantajan nimen merkitseminen kyseisiin luetteloihin on perusteltua, koska hän muun muassa lukeutuu henkilöihin, joilla on yhteyksiä ihmisoikeusloukkauksiin syyllistyneeseen hallintoon. Tältä osin neuvosto huomauttaa, että kantajaan kohdistettu varojen jäädyttämistoimi perustui erään jäsenvaltion toimittamiin tietoihin, joiden turvaluokitus on ”EU Confidential”. Neuvosto viittaa myös ns. avoimista lähteistä peräisin oleviin tietoihin. Se toteaa, että vaikka kantaja kiistää perustelujen paikkansapitävyyden, hän ei kuitenkaan esitä mitään näyttöä niiden virheellisyyden osoittamiseksi.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tuomioistuinvalvonnan tehokkuus edellyttää erityisesti sitä, että valvoessaan niiden perusteiden laillisuutta, joihin perustuu päätös merkitä tietyn henkilön nimi seuraamusten kohteena olevien henkilöiden luetteloon tai pysyttää se siinä, unionin tuomioistuimet varmistuvat siitä, että kyseinen päätös perustuu riittävän vankkaan tosiseikastoon. Tämä edellyttää kyseisen päätöksen taustalla olevassa perusteiden tiivistelmässä esitettyjen tosiseikkojen tarkistamista, jottei tuomioistuinvalvonta rajoittuisi esitettyjen perusteiden abstraktin todennäköisyyden arviointiin vaan kohdistuisi siihen, onko näille perusteille tai ainakin niistä yhdelle, jonka katsotaan sellaisenaan riittävän saman päätöksen tueksi, näyttöä (ks. yhdistetyt asiat C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, komissio ym. v. Kadi, ns. Kadi II ‑tapaus, tuomio 18.7.2013, 119 kohta).
Juuri unionin toimivaltaisen viranomaisen asiana nimittäin on riitautustilanteessa osoittaa, että kyseessä olevaa henkilöä vastaan esitetyt perusteet ovat hyväksyttäviä, eikä viimeksi mainitun asiana ole esittää negatiivista näyttöä siitä, etteivät kyseiset perusteet ole hyväksyttäviä. Kyseisen viranomaisen esittämien tietojen tai todisteiden on tuettava asianomaista henkilöä vastaan esitettyjä perusteita. Jollei näiden seikkojen avulla ole mahdollista todeta, että jokin peruste on hyväksyttävissä, unionin tuomioistuimet katsovat, ettei peruste tue kyseessä olevaa merkitsemispäätöstä tai merkinnän pysyttämistä koskevaa päätöstä (ks. em. Kadi II ‑tapaus, tuomion 121–123 kohta).
Käsiteltävässä asiassa on ensin todettava, että ainoat todisteet, joilla neuvosto perusteli kantajan nimen merkitsemistä kyseiseen luetteloon, ovat otteet 25.7.2011 päivätystä asiakirjasta Coreu YUTP/0317/11 (neuvoston asiakirja 5044/12). Tästä asiakirjasta ilmenevät samat lyhyet perustelut kuin riidanalaisista säädöksistä eli erityisesti se, että kantaja on Maher Al‑Assadin liittolainen Shabiha-miliisin joukoissa ja että hän on osallistunut suoraan tukahduttamistoimiin ja tukenut Shabihaa. Neuvosto ei siten ole esittänyt mitään todisteita, jotka osoittaisivat tai edes viittaisivat siihen suuntaan, että kantajalla on yhteyksiä Maher Al-Assadiin.
Neuvosto toimitti kirjelmiensä liitteessä myös eri internetsivustoilla, kuten Wikipedia-sivustolla, Muslimiveljeskunnan virallisella sivustolla ja Saada Syria Forumsin sivustolla Shabiha-miliisistä julkaistuja artikkeleita sen osoittamiseksi, että kantajalla on yhteyksiä Shabihaan. Riippumatta siitä, ovatko nämä tiedot luotettavia ja onko neuvosto ottanut ne tosiasiallisesti huomioon antaessaan riidanalaisia säädöksiä, on todettava, että ainoastaan kahdessa näistä asiakirjoista mainitaan lyhyesti kantajan nimi ja ettei missään niistä esitetä riittävän pitävää näyttöä kantajasta ja hänen osallistumisestaan Shabiha-miliisin toimintaan.
Unionin yleisen tuomioistuimen istunnossa esittämään kysymykseen antamassaan vastauksessa neuvosto ei kuitenkaan pystynyt esittämään ainuttakaan lisätodistetta, joka tukisi väitteitä kantajan yhteyksistä Maher Al-Assadiin ja Shabiba-miliisiin.
Neuvoston toimittamat todisteet eivät siten sisällä yhtään viitettä, joka voisi tukea väitteitä siitä, että kantajalla olisi Shabiha-miliisin kautta yhteyksiä Maher Al-Assadiin ja että kantaja olisi suoraan osallistunut siviiliväestöön kohdistettuihin tukahduttamistoimiin ja väkivaltaisuuksiin sekä Shabihan joukkojen koordinointiin.
Tästä seuraa, ettei neuvosto ole täyttänyt sille perusoikeuskirjan 47 artiklassa, sellaisena kuin unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut edellä mainitussa Kadi II ‑tapauksessa antamassaan tuomiossa, asetettua todistustaakkaa.
Kantajan ensimmäisen kanneperusteensa tueksi esittämä kolmas väite on siten hyväksyttävä ja riidanalaiset säädökset on kumottava siltä osin kuin ne koskevat kantajaa, ilman että on tarpeen tutkia kanteen tueksi esitettyjä muita kanneperusteita.
Riidanalaisten säädösten kumoamisen ajalliset vaikutukset
SEUT 264 artiklan toisen kohdan mukaan unionin yleinen tuomioistuin voi tarpeelliseksi katsoessaan todeta, miltä osin kumotun säädöksen vaikutuksia on pidettävä pysyvinä. Oikeuskäytännöstä ilmenee, että unionin tuomioistuimet voivat tämän määräyksen perusteella päättää päivän, jona kumoamistuomio tulee voimaan (ks. asia T‑58/12, Nabipour ym. v. neuvosto, tuomio 12.12.2013, 250 ja 251 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin katsoo edellä esitetyistä syistä, että riidanalaisten säädösten vaikutukset on tarpeen pysyttää siihen asti, kunnes Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu määräaika muutoksenhaulle päättyy tai, jos muutosta haetaan tässä ajassa, muutoksenhaun hylkäämiseen asti.
On muistettava, että unioni on kohdistanut Syyriaan rajoittavia toimenpiteitä Syyrian siviiliväestöön kohdistettujen tukahduttamistoimien takia ja että näillä toimenpiteillä on siten humanitaarinen ja rauhanomainen tavoite
Näin ollen kantajan intressi siihen, että tämän kumoamistuomion vaikutukset ovat välittömät, on tasapainotettava unionin politiikassa Syyriaan kohdistettujen rajoittavien toimenpiteiden alalla tavoitellun yleisen edun mukaisen päämäärän kanssa. Rajoittavan toimenpiteen kumoamisen ajallisen vaikutuksen mukauttaminen voidaan siten oikeuttaa tarpeella varmistaa rajoittavien toimenpiteiden tehokkuus ja loppujen lopuksi pakottavilla näkökohdilla, jotka liittyvät unionin ja sen jäsenvaltioiden kansainvälisten suhteiden hoitamiseen.
Riidanalaisten toimien kumoaminen välittömin vaikutuksin kantajaa koskevin osin mahdollistaisi sen, että tämä voisi siirtää kaikki varansa tai osan niistä unionin ulkopuolelle ilman, että neuvosto voisi tarpeen vaatiessa soveltaa hyvissä ajoin SEUT 266 artiklaa tässä tuomiossa todettujen sääntöjenvastaisuuksien korjaamiseksi, jolloin saatettaisiin vaarantaa vakavasti ja korjaamattomasti kaiken sellaisen varojen jäädytyksen tehokkuus, josta neuvosto saattaa tulevaisuudessa päättää kantajan osalta.
SEUT 266 artiklan soveltamisesta nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että se, että tällä tuomiolla kumotaan kantajan nimen merkitseminen luetteloihin, johtuu siitä, ettei hänen merkitsemisensä perusteluja ole tuettu riittävällä näytöllä (ks. edellä 82–86 kohta). Vaikka neuvoston onkin päätettävä tämän tuomion täytäntöönpanotoimenpiteistä, ei voida heti sulkea pois sitä, että kantajan nimi merkitään luetteloihin uudestaan. Tämän uuden tarkastelun yhteydessä neuvostolla on mahdollisuus merkitä kantajan nimi uudelleen luetteloihin oikeudellisesti riittävästi tuetuin perusteluin.
Tästä seuraa, että kumottujen päätösten ja asetusten vaikutukset on pysytettävä kantajaan nähden siihen asti, kunnes määräaika muutoksenhaulle päättyy, tai jos tässä ajassa haetaan muutosta, muutoksenhaun mahdolliseen hylkäämiseen asti.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdassa kuitenkin määrätään, että jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, unionin yleinen tuomioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi asianosaisten kesken tai määrätä, että kukin vastaa omista kuluistaan.
Koska nyt käsiteltävässä asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, edellä mainittua määräystä sovelletaan oikein, kun päätetään, että neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaa kolmasosan kantajan oikeudenkäyntikuluista.

Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (seitsemäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Kanne jätetään tutkimatta liian myöhään nostettuna siltä osin kuin se koskee Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/273/YUTP täytäntöönpanosta 1.8.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/488/YUTP ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 1.8.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 755/2011 kumoamista.

2)
Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se koskee Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 9.5.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/273/YUTP, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 9.5.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 442/2011, päätöksen 2011/273/YUTP täytäntöönpanosta 23.5.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/302/YUTP, päätöksen 2011/273/YUTP täytäntöönpanosta 23.6.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/367/YUTP, asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 23.5.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 504/2011, asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 23.6.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 611/2011, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/273/YUTP täytäntöönpanosta 23.8.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/515/YUTP, asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 23.8.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 843/2011, päätöksen 2011/273/YUTP muuttamisesta2.9.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/522/YUTP, asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 2.9.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 878/2011, päätöksen 2011/273/YUTP muuttamisesta 23.9.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/628/YUTP, asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 23.9.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 950/2011, päätöksen 2011/273/YUTP muuttamisesta 13.10.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/684/YUTP, asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 13.10.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1011/2011, päätöksen 2011/273/YUTP muuttamisesta 14.11.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/735/YUTP, päätöksen 2011/273/YUTP täytäntöönpanosta 14.11.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/736/YUTP, asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 14.11.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1150/2011, asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 14.11.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1151/2011, asetuksen N:o 442/2011 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1244/2011, päätöksen 2011/782/YUTP muuttamisesta 23.4.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/206/YUTP, päätöksen 2011/782/YUTP täytäntöönpanosta 14.5.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2012/256/YUTP, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 14.5.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 410/2012, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 36/2012 muuttamisesta 15.6.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 509/2012, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/782/YUTP muuttamisesta 20.6.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/322/YUTP, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/782/YUTP täytäntöönpanosta 25.6.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2012/335/YUTP, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 25.6.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 544/2012, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 36/2012 muuttamisesta 25.6.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 545/2012, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 23.7.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 673/2012, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/782/YUTP muuttamisesta 23.7.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/420/YUTP ja Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/782/YUTP täytäntöönpanosta 23.7.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2012/424/YUTP kumoamista, koska nämä toimet eivät koske Aiman Jaberia.

3)
Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa siltä osin kuin se koskee Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä ja päätöksen 2011/273 kumoamisesta 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/782/YUTP, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä ja päätöksen 2011/782 kumoamisesta 29.11.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/739/YUTP ja päätöksen 2012/739 täytäntöönpanosta 22.4.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2013/185/YUTP kumoamista, koska nämä toimet on kumottu ja korvattu.

4)
Seuraavat toimet kumotaan A. Jaberia koskevilta osin:
—
Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 442/2011 kumoamisesta 18.1.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 36/2012
—
asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 22.4.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 363/2013
—
Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annettu neuvoston päätös 2013/255/YUTP.

5)
Kumottujen päätösten ja asetusten vaikutukset pysytetään A. Jaberin osalta voimassa valitusta varten varatun määräajan päättymiseen asti tai – jos tässä määräajassa tehdään valitus – valituksen mahdolliseen hylkäämiseen asti.

6)
Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kolmasosa A. Jaberin oikeudenkäyntikuluista.

7)
A. Jaber vastaa kahdesta kolmasosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

Van der Woude
Wiszniewska-Białecka
Ulloa Rubio
Julistettiin Luxemburgissa 13 päivänä marraskuuta 2014.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.