CELEX: 62009CJ0538
Nesplnění povinnosti státem
Životní prostředí
Směrnice 92/43/EHS
Článek 6 odst. 3
Zvláštní oblasti ochrany
Odpovídající posouzení důsledků plánů nebo projektů, které budou mít pravděpodobně významný vliv na chráněnou lokalitu
Vynětí plánů a projektů podléhajících ohlašovacímu režimu z posouzení
Nesprávné provedení

Evropská komise se svou žalobou domáhá toho, aby Soudní dvůr určil, že Belgické království tím, že u některých činností neuložilo
provedení odpovídajícího posouzení důsledků pro životní prostředí v případě, kdy tyto činnosti budou mít pravděpodobně vliv
na lokalitu Natura 2000, a tím, že podřídilo některé činnosti ohlašovacímu režimu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají
z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě
rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102, dále jen „směrnice o stanovištích“).

Právní rámec

Právní úprava Unie
Podle jejího čl. 2 odst. 1 je cílem směrnice o stanovištích přispět k zajištění biologické rozmanitosti prostřednictvím ochrany
přírodních stanovišť a volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin na evropském území členských států, na které se
vztahuje Smlouva o fungování Evropské unie.
Článek 3 odst. 1 této směrnice stanoví:
„Pod názvem NATURA 2000 bude vytvořena spojitá evropská ekologická síť zvláštních oblastí ochrany. Tato síť složená z lokalit
s přírodními stanovišti uvedenými v příloze I a stanovišti druhů uvedenými v příloze II umožní zachovat příslušné typy přírodních
stanovišť a stanoviště druhů v jejich přirozeném areálu rozšíření ve stavu příznivém z hlediska jejich ochrany nebo popřípadě
umožní tento stav obnovit.
[...]“
Článek 4 uvedené směrnice upravuje postup, jehož cílem je vytvoření sítě Natura 2000, jakož i vyhlášení zvláštních oblastí
ochrany členskými státy.
Článek 6 směrnice o stanovištích, který upravuje ochranná opatření pro uvedené oblasti, ve svých odstavcích 2 a 3 uvádí:
„2.      Členské státy přijmou vhodná opatření, aby v oblastech zvláštní ochrany vyloučily poškozování přírodních stanovišť a stanovišť
druhů, [jakož i] vyrušování druhů, pro něž jsou tato území určena, pokud by takové vyrušování mohlo být významné ve vztahu
k cílům této směrnice.
3.      Jakýkoli plán nebo projekt, který s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně
na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu
posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení důsledků
pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se
ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké
veřejnosti.“

Vnitrostátní právní úprava
Zákon ze dne 12. července 1973 o ochraně přírody (
Moniteur belge
ze dne 11. září 1973, s. 10306), ve znění nařízení Valonského regionu ze dne 22. května 2008 (
Moniteur belge
ze dne 17. června 2008, s. 31074, dále jen „zákon o ochraně přírody“), obsahuje čl. 28 odst. 2, který zní takto:
„Vláda přijímá obecné zákazy uplatňované v lokalitách Natura 2000, případně mimo ně, jakož i veškerá jiná obecná ochranná
opatření nutná v lokalitách, případně mimo ně, k vyloučení poškozování přírodních stanovišť a významného vyrušování druhů,
pro něž je lokalita určena.“
Zákon o ochraně přírody ve svém čl. 29 odst. 2 uvádí:
„Jakýkoliv plán nebo projekt podléhající povolení, který podle předpisů s podzákonnou hodnotou stanovených vyhláškou o vyhlášení
lokality Natura 2000 s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na
tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá posouzení důsledků
stanovenému právními předpisy o organizaci posuzování vlivů na životní prostředí ve Valonském regionu z hlediska cílů ochrany
lokality a v souladu s prováděcími pravidly stanovenými vládou.
[...]“
Nařízení Valonského regionu ze dne 11. března 1999 o environmentálním povolení (
Moniteur belge
ze dne 8. června 1999, s. 21114), ve znění použitelném na projednávaný spor (dále jen „nařízení ze dne 11. března 1999“),
ve svém článku 3 stanoví:
„Zařízení a činnosti jsou zařazeny do jednotlivých položek a rozděleny do třech tříd (třída 1, třída 2 a třída 3) v sestupném
pořadí v závislosti na významu jejich dopadu na člověka a životní prostředí, jakož i na možnosti být upraveny všeobecnými,
odvětvovými nebo souhrnnými podmínkami.
Třetí třída zahrnuje zařízení a činnosti, které mají málo významný dopad na člověka a životní prostředí, pro něž vláda přijala
souhrnné podmínky.
[...]
Vláda může stanovit kritéria umožňující ohlašovateli určit, zda projekt zařízení třídy 3, které je ve fázi projektu, může
splňovat souhrnné podmínky. Pokud tomu tak není, zařízení, které je ve fázi projektu, přechází do třídy 2 a ohlašovatel podá
žádost o environmentální povolení pro třídu 2. V tomto případě vláda určí informace, které je třeba přiložit k žádosti o environmentální
povolení.“
Článek 10 odst. 1 nařízení ze dne 11. března 1999 stanoví:
„Nikdo nemůže provozovat zařízení třídy 1 nebo 2 bez environmentálního povolení.
[...]“
Článek 11 odst. 1 tohoto nařízení stanoví:
„Nikdo nemůže provozovat zařízení třetí třídy, aniž jej předtím ohlásí.
[...]“
Článek 13 uvedeného nařízení zní takto:
„Zastupitelstvo obce, na jejímž území se nachází zařízení, které je ve fázi projektu, je příslušné pro rozhodování o ohlášeních
a žádostech o environmentální povolení.
[...]“
Vyhláška Valonské vlády ze dne 4. července 2002, kterou se přijímá seznam projektů podléhajících posouzení vlivů a zařazených
zařízení a činností (
Moniteur belge
ze dne 21. září 2002, s. 42502), ve znění použitelném na projednávaný spor (dále jen „vyhláška ze dne 4. července 2002“),
ve svém čl. 2 odst. 1 uvádí:
„Projekty podléhající posouzení vlivů a zařazená zařízení a činnosti jsou uvedeny v seznamu, který se nachází v příloze I této
vyhlášky.“
Příloha I vyhlášky ze dne 4. července 2002 vyjmenovává některé projekty, zařízení nebo činnosti, které nepodléhají posouzení
důsledků pro životní prostředí, z nichž Komise uvádí ve své žalobě specificky následující projekty, zařízení nebo činnosti:
–        jakákoliv budova nebo jiná infrastruktura určená k ustájení zvířat, která není uvedena v položce 01.20.01.01, má kapacitu
4 až 500 zvířat, je využívána ke chovu nebo výkrmu, spadá do zemědělského sektoru hovězího skotu ve věku 6 měsíců a staršího
a je uvedena v položce 01.20.01.02.01;
–        sklady pro volné uložení nebo sila pro skladování obilí, zrní a jiných krmných produktů s výjimkou slámy a sena, s kapacitou
vyšší než 50 m
, jež jsou uvedeny v položce 01.49.01.01;
–        zařízení určená k distribuci tekutých uhlovodíkových látek pro motorová vozidla, jejichž bod vzplanutí je vyšší než 55 °C
a nižší nebo rovnající se 100 °C, která slouží k jiným obchodním účelům než k prodeji veřejnosti, jako například k distribuci
uhlovodíkových látek určených k zásobování vozového parku, který je ve vlastní správě nebo je provozován na vlastní účet,
jež mají maximálně dvě pistole, pokud je jejich skladovací kapacita zásobníku uhlovodíkových látek vyšší než 3000 litrů nebo
rovna této hodnotě a nižší než 25 000 litrů, jež jsou uvedena v položce 50.50.01, a
–        individuální jednotka čistící odpadní vody o kapacitě nižší než 20 ekvivalentních obyvatel nebo rovnající se této hodnotě,
jež je uvedena v položce 90.11.

Skutečnosti předcházející sporu a postup před zahájením soudního řízení
V roce 2006 obdržela Komise stížnost upozorňující na protiprávní provoz kravína s technologickým vybavením nacházejícího se
na území obce Philippeville ve Valonském regionu (Belgie) na okraji lokality Natura 2000 nazvané „Bassin de Fagnard de l’Eau
blanche en aval de Marienbourg“, která je vyhlášena za zvláštní oblast ochrany.
Stěžovatel v ní poukazoval na významné poškozování prostředí této lokality Natura 2000 v důsledků výtoků z předmětného kravína,
které podle něj ohrožuje některé druhy uvedené v příloze směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících
ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) a v příloze směrnice o stanovištích.
Dopisem ze dne 23. srpna 2006 Komise vyzvala Belgické království, aby jí zaslalo své vyjádření ohledně dodržení požadavků
stanovených v čl. 6 odst. 2 směrnice o stanovištích.
Vzhledem k odpovědi podané Belgickým královstvím, měla Komise za to, že belgické právní předpisy ve skutečnosti nesplňují
požadavky stanovené v čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích, jelikož neukládají posouzení důsledků na životní prostředí a stanoví
pro některé činnosti ohlašovací režim, i když tyto budou mít pravděpodobně vliv na lokalitu Natura 2000.
Komise poté, co zaslala dne 23. března 2007 Belgickému království výzvu dopisem, aby předložilo své vyjádření, vydala dne
6. května 2008 odůvodněné stanovisko, ve kterém tento členský stát vyzvala k přijetí opatření nezbytných k dosažení souladu
s tímto stanoviskem ve lhůtě dvou měsíců od jeho obdržení.
Dne 11. července 2008 odpovědělo Belgické království na toto odůvodněné stanovisko a uvedlo, že zemědělský podnik, který byl
předmětem stížností, má již čisticí stanici a nedochází k žádnému výtoku do předmětné lokality Natura 2000. Tento členský
stát dodal, že zákon o ochraně přírody obsahuje od nynějška čl. 28 odst. 2, jehož znění je uvedeno v bodě 6 tohoto rozsudku
a probíhá proces definitivního přijetí vyhlášky, jejímž cílem je zajištění provedení tohoto ustanovení.
Po „spojeném jednání“ mezi Belgickým královstvím a Komisí, které se konalo dne 17. března 2009, doplnil tento členský stát
dne 5. května 2009 svou odpověď na odůvodněné stanovisko tak, že doplnil informace o právních a správních předpisech přijatých
Valonským regionem za účelem vyloučení jakéhokoliv nebezpečí újmy na životním prostředí.
Vzhledem k tomu, že tato ustanovení neumožňují zajistit soustavný charakter posuzování důsledků pro chráněnou lokalitu, požadovaný
čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích, podala Komise projednávanou žalobu.

K žalobě

Argumentace účastníků řízení
Komise zdůrazňuje, že podle čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích mohou vnitrostátní orgány povolit uskutečnění plánu nebo
projektu pouze tehdy, pokud bylo provedeno posouzení důsledků pro životní prostředí, které musí objasnit skutečný nebo případný
dopad plánu nebo projektu na chráněnou lokalitu.
Pokud kritéria pro vyloučení určité kategorie plánů nebo projektů nepostačují k zaručení toho, že předmětné plány nebo projekty
určitě nebudou mít významné nepříznivé účinky na celistvost chráněné lokality, mělo by být podle Komise takové posouzení prováděno
soustavně.
Podle Komise v projednávaném případě vyplývá z čl. 29 odst. 1 zákona o ochraně přírody, že plány a projekty, u nichž se nevyžaduje
environmentální povolení, k nimž patří kategorie plánů a projektů, které se pouze ohlašují správním orgánům obce, nevyžadují
posouzení vlivů na životní prostředí.
Komise má však za to, že toto vyloučení povinnosti provést takové posouzení u plánů a projektů, které podléhají ohlašovacímu
režimu, není založeno na objektivním kritériu. Podle ní totiž nelze vyloučit, že činnosti, které se nacházejí pod prahovými
hodnotami stanovenými ve vyhlášce ze dne 4. července 2002, mají významný dopad na předmětnou lokalitu.
Komise v tomto ohledu zmiňuje činnosti a zařízení uvedené v bodě 13 tohoto rozsudku a uvádí, že chov 500 kusů hovězího skotu
může mít z důvodu výtoků, k nimž při něm dochází, důsledky pro danou lokalitu, i když by tyto výtoky na jinou lokalitu účinek
neměly.
Komise ve své replice dodává, že pokud jde o argument vycházející ze skutečnosti, že zařízení mohou přejít ze třetí třídy
do třídy druhé, platí, že čl. 3 pátý pododstavec nařízení ze dne 11. března 1999 ponechává tuto odpovědnost na ohlašovateli,
ačkoli podle čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích, je věcí vnitrostátních orgánů, aby prostřednictvím odpovídajícího posouzení
ověřily, že plány a projekty nepoškozují celistvost předmětné lokality. Podle Komise ostatně z uvedeného čl. 3 pátého pododstavce
vyplývá, že přechod ze třetí třídy do druhé třídy je spojen s nemožností splnit souhrnné podmínky, a nikoliv s nebezpečím
hrozícím lokalitě Natura 2000.
Komise se kromě toho domnívá, že obecné zákazy uvedené v čl. 28 odst. 2 zákona o ochraně přírody spadají do čl. 6 odst. 2
směrnice o stanovištích, který se netýká povinnosti provést posouzení důsledků nového projektu pro lokalitu. Proto uvedený
čl. 28 odst. 2 není podle Komise dostatečný k zajištění provedení čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích.
Belgické království uvádí, že kontroly provedené jeho útvary nezjistily žádný negativní dopad kravína uvedeného ve stížnosti
na lokalitu Natura 2000 nazvanou „Bassin de Fagnard de l’Eau blanche en aval de Marienbourg“.
V obecné rovině uvádí, že z článku 3 nařízení ze dne 11. března 1999 vyplývá, že třetí třída zařízení, která podléhá ohlašovacímu
režimu, již pojmově zahrnuje zařízení a činnosti, které mají málo významný dopad na člověka a životní prostředí.
Belgické království dále tvrdí, že provoz zařízení nebo činnosti třetí třídy implikuje dodržení ustanovení zákoníku životního
prostředí, jakož i souhrnných podmínek přijatých pro dané odvětví. Podle něj je cílem těchto souhrnných podmínek snížit dopad
na životní prostředí a zabránit tomu, aby lokalitám Natura 2000 byla způsobena újma.
Belgické království navíc uvádí, že když Valonský region sestavoval seznam zařazených činností a zařízení, provedl posouzení
činností, které mohou mít důsledky pro životní prostředí, kde zohlednil kritéria stanovená v příloze III směrnice Rady 85/337/EHS
ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40;
Zvl. vyd. 15/01, s. 248).
Podle Belgického království nařízení ze dne 11. března 1999 stanoví ke snížení jakéhokoliv nebezpečí újmy na životním prostředí,
které vyplývá z nepředvídatelné situace, také možnost změny třídy u zařízení třetí třídy, pokud toto zařízení nemůže splnit
souhrnné podmínky, které se na něj vztahují. Ohlašovatel tedy podle něho musí podat žádost o environmentální povolení pro
druhou třídu. V tomto případě může podle tvrzení Belgického království příslušný orgán na základě informací uvedených v žádosti
o povolení rozhodnout o uložení povinnosti provést posouzení vlivů zařízení na předmětnou lokalitu Natura 2000.
Podle Belgického království představuje článek 28 zákona o ochraně přírody poslední část ochrany. Podle jeho tvrzení totiž
odstavec 1 tohoto článku 28 stanoví, že všichni provozovatelé jsou povinni dodržovat obecný zákaz poškozování přírodních stanovišť
a vyrušování druhů, pro které byly lokality Natura 2000 vyhlášeny. Belgické království uvádí, že odstavec 2 uvedeného článku
28 umožňuje vládě, aby pokryla obecnými opatřeními všechny činnosti, které by mohly mít vliv na lokality Natura 2000. Podle
Belgického království bylo toto ustanovení provedeno vyhláškou valonské vlády ze dne 23. října 2008 o obecných ochranných
opatřeních použitelných na lokality Natura 2000 (
Moniteur belge
ze dne 27. listopadu 2008, s. 62636), jakož i vyhláškou valonské vlády ze dne 23. října 2008, která stanoví některá prováděcí
pravidla týkající se ochranného režimu použitelného na lokality Natura 2000 (
Moniteur belge
ze dne 27. listopadu 2008, s. 62644).
Belgické království uvádí, že pokud by se tato navzájem se překrývající ustanovení, která zajišťují účinnou ochranu lokalitám
Natura 2000, ukázala jako nedostatečná, má valonská vláda vždy možnost přijmout obecná ochranná opatření použitelná mimo lokality
Natura 2000, která by doplnila opatření týkající se samotných lokalit.
Belgické království ve své duplice zdůrazňuje, že jediným omezením použitelnosti čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích je
neexistence případného významného vlivu na zvláštní oblasti ochrany. Podle něho však belgické orgány dosáhly souladu s tímto
přístupem prostřednictvím článku 3 nařízení ze dne 11. března 1999.
Pokud jde o možnost přechodu zařízení ze třetí třídy do třídy druhé, Belgické království tvrdí, že výklad Komise je nesprávný,
jelikož ohlašovatel se musí opřít o kritéria, která stanovila valonská vláda pro zjišťování toho, zda předmětné zařízení podléhá
spíše environmentálnímu povolení než ohlášení. Co se týče argumentu, podle něhož je uvedený přechod závislý na dodržení souhrnných
podmínek, Belgické království uvádí, že s ohledem na belgické právní předpisy nebude mít zařízení třetí třídy, které splňuje
souhrnné podmínky, jež se na ně vztahují, účinky na lidské zdraví a životní prostředí nebo je na ně bude mít jen v malé míře.
Belgické království se tak domnívá, že správně provedlo čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích tím, že přijalo úpravu odpovídajícího
posouzení vlivů všech činností, které budou mít pravděpodobně negativní dopad na chráněnou lokalitu.

Závěry Soudního dvora
Podle ustálené judikatury čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích podřizuje požadavek odpovídajícího posouzení důsledků plánu
nebo projektu podmínce, že existuje pravděpodobnost nebo nebezpečí, že významně ovlivní dotyčnou lokalitu. S přihlédnutím
zejména k zásadě obezřetnosti existuje takové nebezpečí, když nelze vyloučit na základě objektivních skutečností, že uvedený
plán nebo projekt bude mít významný vliv na dotyčnou lokalitu (viz rozsudky ze dne 7. září 2004, Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging,
C‑127/02, Sb. rozh. s. I‑7405, body 43 a 44; ze dne 20. října 2005, Komise v. Spojené království, C‑6/04, Sb. rozh. s. I‑9017,
bod 54, jakož i ze dne 13. prosince 2007, Komise v. Irsko, C‑418/04, Sb. rozh. s. I‑10947, bod 226).
Posouzení takového nebezpečí musí být provedeno zejména ve světle zvláštních vlastností a podmínek životního prostředí lokality
dotčené takovým plánem nebo projektem (viz výše uvedený rozsudek Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging, bod 49, jakož
i rozsudek ze dne 4. října 2007, Komise v. Itálie, C‑179/06, Sb. rozh. s. I‑8131, bod 35).
Kromě toho podmínka, které je podřízeno posouzení důsledků plánu nebo projektu pro určitou lokalitu, která implikuje, že v případě
pochybností o neexistenci významných účinků je třeba provést takovéto posouzení, neumožňuje vyhnout se tomuto posouzení pro
určité kategorie projektů na základě kritérií, která jsou nevhodná pro zajištění toho, aby tyto projekty neměly významný vliv
na chráněné lokality (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 10. ledna 2006, Komise v. Německo, C‑98/03, Sb. rozh s. I‑53, bod
41).
Možnost obecně osvobodit určité činnosti podle platné právní úpravy od nutnosti posouzení důsledků pro dotyčnou lokalitu totiž
nemůže zajistit, že tyto činnosti nebudou poškozovat celistvost chráněné lokality (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek
Komise v. Německo, body 43 a 44, a rozsudek ze dne 4. března 2010, Komise v. Francie, C‑241/08, Sb. rozh. s. I‑1697, bod 31).
Článek 6 odst. 3 směrnice o stanovištích tak nemůže povolit, aby členský stát přijal vnitrostátní pravidla, která by obecně
vyloučila povinnost posoudit důsledky projektů územní úpravy na lokalitu z důvodu nízké částky předpokládaných nákladů, anebo
zvláštních předmětných oblastí činnosti (viz rozsudek ze dne 6. dubna 2000, Komise v. Francie, C‑256/98, Sb. rozh. s. I‑2487,
bod 39).
Rovněž tím, že členský stát soustavně osvobozuje programy a projekty prací, děl nebo územních úprav, které podléhají ohlašovacímu
režimu, od posouzení důsledků pro lokalitu, neplní povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích
(viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek ze dne 4. března 2010, Komise v. Francie, bod 62).
Proto z judikatury Soudního dvora vyplývá, že členský stát v zásadě nemůže při provedení čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích
soustavně a obecně osvobodit některé kategorie plánů a projektů od povinnosti posouzení jejich důsledků pro lokality Natura
2000 podle oblasti činnosti nebo zavedením ohlašovacího režimu.
Ve světle těchto úvah je třeba v projednávaném případě přezkoumat, zda ustanovení přijatá Belgickým královstvím jsou v souladu
s čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích.
V tomto ohledu je třeba uvést, že čl. 29 odst. 2 zákona o ochraně přírody stanoví, že jakýkoliv plán nebo projekt podléhající
povolení, který bude mít pravděpodobně na lokalitu Natura 2000 významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými
plány nebo projekty, podléhá posouzení důsledků stanovenému právními předpisy o organizaci posuzování vlivů na životní prostředí
ve Valonském regionu.
Zároveň nařízení ze dne 11. března 1999 uvádí, že činnosti a zařízení třetí třídy musí být pouze předběžně ohlášeny zastupitelstvu
obce, na jejímž území je situováno zařízení, které je ve fázi projektu.
Komise ze spojení těchto ustanovení vyvodila, že činnosti a zařízení třetí třídy nepodléhají povolení, a proto nemohou být
posuzovány jejich důsledky pro lokalitu Natura 2000, což Belgické království nezpochybnilo.
V tomto ohledu Komise odkazuje na přílohu I vyhlášky ze dne 4. července 2002, jež uvádí, které projekty, zařízení nebo činnosti
nepodléhající posouzení důsledků pro životní prostředí, k nimž patří projekty, zařízení nebo činnosti vyjmenované v bodu 13
tohoto rozsudku, spadají do třetí třídy.
Proto Belgické království stanovilo ohlašovací režim, který obecně osvobozuje některé činnosti a zařízení z povinnosti posoudit
jejich důsledky pro lokalitu Natura 2000. Tento členský stát tak předpokládá, že plány nebo projekty podléhající tomuto ohlašovacímu
režimu nebudou mít pravděpodobně významný vliv na chráněnou lokalitu.
Pokud za těchto okolností členský stát zavede ohlašovací režim, který tedy nestanoví posouzení nebezpečí zejména podle zvláštních
vlastností a podmínek životního prostředí předmětné lokality, je věcí tohoto členského státu, aby prokázal, že ustanovení,
která přijal, umožňují na základě objektivních skutečností vyloučit, že jakýkoliv plán nebo projekt podléhající tomuto ohlašovacímu
režimu významně ovlivní lokalitu Natura 2000, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty (viz v tomto
smyslu obdobně výše uvedený rozsudek ze dne 4. března 2010, Komise v. Francie, bod 32).
Z článku 6 odst. 3 směrnice o stanovištích lze totiž vyvodit, že příslušné vnitrostátní orgány se mohou zprostit povinnosti
provést posouzení důsledků plánu nebo projektu, který s lokalitou Natura 2000 přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný,
pouze tehdy, pokud lze na základě objektivních skutečností vyloučit, že tento plán nebo projekt bude mít významný vliv na
uvedenou lokalitu, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky
Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging, bod 45, jakož i Komise v. Irsko, bod 238).
Zaprvé v tomto ohledu Belgické království odkazuje na článek 3 nařízení ze dne 11. března 1999, podle něhož se ohlašovací
režim týká pouze zařízení a činností, které mají málo významný dopad na člověka a životní prostředí, pro něž přijala vláda
souhrnné podmínky.
Je však třeba připomenout, že i projekt menšího rozsahu může mít významné důsledky pro životní prostředí, pokud se nachází
na místě, kde jsou takové faktory životního prostředí, jako jsou živočichové, rostliny, půda, voda, podnebí nebo kulturní
dědictví, citlivé na nejmenší změnu (viz v tomto smyslu pokud jde o směrnici 85/337, rozsudek ze dne 21. září 1999, Komise
v. Irsko, C‑392/96, Recueil, s. I‑5901, bod 66).
Členský stát tedy nemůže mít za to, že kategorie plánů a projektů, které jsou definovány podle oblastí činnosti a zvláštních
zařízení, budou již pojmově mít málo významný dopad na člověka nebo životní prostředí.
Zadruhé Belgické království uvádí, že když Valonský region sestavoval seznam zařazených činností nebo zařízení, nechal provést
posouzení činností, které by mohly mít vliv na životní prostředí, a zohlednil přitom kritéria stanovená v příloze III směrnice
85/337.
Je však třeba konstatovat, že Belgické království toto posouzení neprovedlo. Komise je každopádně toho názoru, že takové předběžné
posouzení pak zejména nemůže v zásadě dopředu určit případné účinky plánu nebo projektu v kombinaci s jinými plány nebo projekty
na danou lokalitu, což je v rozporu s požadavky čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích.
Zatřetí Belgické království tvrdí, že podle nařízení ze dne 11. března 1999 pokud zařízení třetí třídy, které je ve fázi projektu,
nemůže splnit souhrnné podmínky, jež se na něj vztahují, přejde do druhé třídy. Podle něj se tedy příslušný orgán může na
základě informací poskytnutých ohlašovatelem v žádosti o environmentální povolení pro druhou třídu rozhodnout, že uloží provedení
posouzení důsledků zařízení, které je ve fázi projektu, pro předmětnou lokalitu Natura 2000 z hlediska cíle ochrany této lokality.
Nicméně Belgické království nepředložilo ustanovení upravující souhrnné podmínky týkající se zařízení a činností uvedených
Komisí ani kritéria umožňující ohlašovateli určit, zda zařízení třetí třídy, které je ve fázi projektu, může splnit tyto souhrnné
podmínky. Tento členský stát nevysvětluje ani, jak konkrétně tato ustanovení umožňují zhojit neexistenci odpovídajícího posouzení
důsledků plánů nebo projektů, které budou mít pravděpodobně významný vliv na chráněnou lokalitu.
Začtvrté se Belgické království dovolává prováděcích ustanovení čl. 28 odst. 2 zákona o ochraně přírody, která podle jeho
tvrzení v každém případě zajišťují účinnou ochranu lokalit Natura 2000 ve Valonském regionu.
Tento členský stát se však omezuje na to, že předkládá dva odkazy na vyhlášky valonské vlády ze dne 23. října 2008, jež jsou
uvedeny v bodě 34 tohoto rozsudku, aniž zkoumá jejich obsah nebo vysvětluje důvody, proč jsou tyto vyhlášky podle něj dostatečné
k zajištění provedení čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích.
Zapáté Belgické království zmiňuje také povinnost dodržovat zákoník životního prostředí, aniž však konkrétně upřesňuje, jak
tato ustanovení tohoto zákoníku ve spojení s obecnými podmínkami mohou zajistit ochranu životního prostředí.
Z výše uvedeného vyplývá, že Belgické království nepředložilo skutečnosti umožňující Soudnímu dvoru ověřit, zda ustanovení,
která přijalo, jsou dostatečná k tomu, aby bylo na základě objektivních skutečností vyloučeno, že jakýkoliv plán nebo projekt
podléhající ohlašovacímu režimu bude mít významný vliv na lokalitu Natura 2000, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými
plány nebo projekty.
Za těchto podmínek je třeba mít za to, že je žaloba Komise opodstatněná.
S ohledem na výše uvedené je třeba konstatovat, že Belgické království tím, že u některých činností podléhajících ohlašovacímu
režimu neuložilo provedení odpovídajícího posouzení důsledků pro životní prostředí v případě, kdy tyto činnosti budou mít
pravděpodobně vliv na lokalitu Natura 2000, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích.

K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to
účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Belgické
království nemělo ve věci úspěch, je důvodné uložit posledně uvedenému náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
1)
Belgické království tím, že u některých činností podléhajících ohlašovacímu režimu neuložilo provedení odpovídajícího posouzení
důsledků pro životní prostředí v případě, kdy tyto činnosti budou mít pravděpodobně vliv na lokalitu Natura 2000, nesplnilo
povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť,
volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
2)
Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: francouzština.