CELEX: 62012CJ0374
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Dempingas
Rusijos kilmės geležies arba plieno lynai ir kabeliai
Reglamentas (EB) Nr. 384/96
2 straipsnio 8 ir 9 dalys ir 11 straipsnio 2, 3, 9 ir 10 dalys
Tarpinė peržiūra
Dempingo priemonių galiojimo pabaigos peržiūra
Reglamento (EB) Nr. 1279/2007 galiojimas
Eksporto kainos nustatymas remiantis pardavimo į trečiąsias šalis kainomis
Eksporto kainų patikimumas
Atsižvelgimas į įsipareigojimus dėl kainos
Aplinkybių pasikeitimas
Kitokio nei naudotasis per pradinį tyrimą metodo taikymas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 56
, 1996, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45, toliau – pagrindinis reglamentas) 2 straipsnio 8 ir 9 dalių bei 11 straipsnio 3, 9 ir 10 dalių išaiškinimo, taip pat dėl 2007 m. spalio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1279/2007, nustatančio galutinį antidempingo muitą tam tikriems Rusijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams bei panaikinančio antidempingo priemones tam tikriems importuojamiems Tailando ir Turkijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams (
OL L 285, p. 1
, klaidų ištaisymas
OL L 96, 2009, p. 39
), galiojimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant pagal Bulgarijos teisę įsteigtos bendrovės
Valimar OOD
(toliau –
Valimar
) ir
Nachalnik na Mitnitsa Varna
(Varnos muitinės viršininkas, toliau –
Nachalnik
) ginčą dėl antidempingo muitų, 2011 m. pritaikytų bendrovės
Joint Stock Company Severstal-Metiz
(toliau – SSM), buvusios
Open Joint Stock Company Staleprokatny Zavod
, pagamintų ir iš Rusijos eksportuotų geležies arba plieno kabelių (toliau – nagrinėjami produktai) importui, grąžinimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Pagrindinis reglamentas
Pagrindinis reglamentas panaikintas ir pakeistas 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 343, p. 51
). Vis dėlto ginčo pagrindinėje byloje aplinkybių susiklostymo momentu buvo taikomas pagrindinis reglamentas.
Šio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalyse buvo nustatyta:
„8.   Eksporto kaina yra kaina, faktiškai sumokėta arba mokėtina už produktą, jį parduodant eksportui iš eksportuojančios valstybės į Bendriją.
9.   Tais atvejais, kai eksporto kainos nėra arba kai eksporto kaina atrodo nepatikima dėl eksportuotojo ir importuotojo ar trečiosios šalies tarpusavio saitų ar kompensacinių susitarimų, eksporto kaina gali būti apskaičiuota pagal kainą, už kurią importuoti produktai yra pirmą kartą perparduodami nepriklausomam pirkėjui arba – jeigu produktai nėra perparduodami nepriklausomam pirkėjui arba nėra perparduodami tokiomis sąlygomis, kokiomis buvo importuoti – bet kuriuo kitu priimtinu būdu.
<...>“
Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2, 3, 9 ir 10 dalyse buvo numatyta:
„2.   Galutinė antidempingo priemonė baigia galioti, praėjus penkeriems metams nuo sprendimo ją taikyti įsigaliojimo dienos arba penkeriems metams nuo paskutinės dempingą ir jo žalą nagrinėjusios peržiūros užbaigimo dienos, jeigu peržiūros metu nebuvo nustatyta, kad priemonei baigus galioti bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos. Peržiūra dėl priemonės pratęsimo pradedama Komisijos arba Bendrijos gamintojų iniciatyva, ir tokia priemonė galioja iki peržiūros pabaigos.
Peržiūra dėl priemonės pratęsimo pradedama, jeigu prašyme pateikiami pakankami įrodymai, kad priemonei nustojus galioti bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos. Pavyzdžiui, tokią tikimybę gali patvirtinti įrodymai, kad tęsiasi dempingas arba žala, kad tik pritaikytos priemonės pašalino žalą, arba kad susidariusi eksporto situacija arba rinkos sąlygos rodo tolesnio, žalą sukeliančio dempingo tikimybę.
<...>
3.   Būtinybė toliau taikyti priemones taip pat gali būti peržiūrima, jei reikia, arba Komisijos iniciatyva, arba valstybės narės prašymu, arba – jeigu nuo galutinės priemonės taikymo pradžios yra praėjęs pagrįstai nustatytas bent vienerių [vienų] metų laikotarpis, – bet kurio eksportuotojo, importuotojo ar Bendrijos gamintojo prašymu, kuriame pateikiami pakankami įrodymai, jog tokia tarpinė peržiūra yra būtina.
Tarpinė peržiūra pradedama, jeigu prašyme pateikiami pakankami įrodymai, kad dempingui kompensuoti nėra būtina toliau taikyti tą priemonę, ir (arba) kad atšaukus arba pakeitus tą priemonę nebus tikėtina, jog žala tęsis arba pasikartos, arba kad taikomos priemonės nepakanka – arba nebepakanka – žalą sukeliančiam dempingui pašalinti.
Atlikdama tyrimus pagal šios dalies nuostatas, Komisija gali taip pat apsvarstyti, ar dempingo ir žalos aplinkybės smarkiai pakito ir ar taikomomis priemonėmis pasiekiama norimų rezultatų pašalinant pagal 3 straipsnį jau nustatytą žalą. Šiuo atveju, galutinai nustatant faktus, atsižvelgiama į visus svarbius ir tinkamai dokumentais pagrįstus įrodymus.
<...>
9.   Jei aplinkybės nepasikeitė, Komisija, pagal šį straipsnį atlikdama bet kuriuos peržiūrų ar muito grąžinimo tyrimus, taiko tą pačią metodiką, kuri buvo taikoma atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas, tačiau atitinkamai atsižvelgia į 2 straipsnį, o ypač į jo 11 ir 12 dalis bei į 17 straipsnį.
10.   Komisija, atlikdama tyrimus pagal šį straipsnį, išnagrinėja eksporto kainų patikimumą pagal 2 straipsnį. Tačiau kai yra nuspręsta nustatyti eksporto kainą pagal 2 straipsnio 9 dalį, Komisija apskaičiuoja ją, kai pateikiami galutiniai įrodymai, kad šis muitas deramai atsispindi perpardavimo kainose ir tolesnio pardavimo Bendrijoje kainose, neatimdama sumokėtų antidempingo muitų sumos.“
Tam tikrų Rusijos kilmės geležies arba plieno kabelių importui taikomas antidempingo reglamentavimas
2001 m. rugpjūčio 2 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1601/2001, nustatančio galutinius antidempingo muitus Čekijos, Rusijos, Tailando ir Turkijos kilmės tam tikrų geležinių ir plieninių lynų bei kabelių importui ir galutinai surenkančio nustatytus laikinuosius antidempingo muitus (
OL L 211, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 38 t., p. 62), 87 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad eksporto kaina buvo nustatyta remiantis faktiškai sumokėtomis ar mokėtinomis kainomis už šių prekių eksportą į Bendriją.
2001 m. liepos 26 d. Komisijos sprendimu 2001/602/EB dėl įsipareigojimų, pateiktų dėl antidempingo nagrinėjimo, vykdomo dėl tam tikrų geležies arba plieno lynų ir kabelių, kurių kilmės šalys yra Čekijos Respublika, Korėjos Respublika, Malaizija, Rusija, Tailandas ir Turkija, importo, priėmimo ir nagrinėjimo dėl Korėjos Respublikos ir Malaizijos kilmės importo nutraukimo (
OL L 211, p. 47
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 38 t., p. 81), Komisija priėmė SSM pasiūlytus įsipareigojimus dėl kainos, kaip jie suprantami pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnį. Pagal Sprendimo 2001/602 6 konstatuojamąją dalį SSM įsipareigojo parduoti nagrinėjamą produktą tokiomis kainomis, kurios panaikintų žalingą dempingo poveikį, arba didesnėmis kainomis.
Remiantis Reglamento Nr. 1601/2001 1 straipsnio 2 dalimi ir 2 straipsniu, SSM pagaminti nagrinėjami produktai, kuriems taikytas 36,1 % antidempingo muito tarifas, buvo atleidžiami nuo šio muito tuo atveju, jei SSM juos tiesiogiai eksportuodavo Bendrijoje importo veikla užsiimančiai bendrovei.
Komisija gavo, pirma, SSM ir kitos Rusijos bendrovės prašymus pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį atlikti Reglamentu Nr. 1601/2001 nustatytų antidempingo priemonių dalinę tarpinę peržiūrą tik dėl dempingo ir dėl laikotarpio nuo 2003 m. liepos 1 d. iki 2004 m. birželio 30 d., kaip motyvą nurodžius ilgam pasikeitusias aplinkybes, kuriomis buvo pagrįstos šios priemonės, ir, antra, Europos Sąjungos vielinių lynų pramonės ryšių palaikymo komiteto pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį pateiktą prašymą atlikti peržiūrą dėl minėtų priemonių pratęsimo atsižvelgiant į laikotarpį nuo 2005 m. liepos 1 d. iki 2006 m. birželio 30 d. Remdamasi šiais prašymais, Europos Sąjungos Taryba priėmė Reglamentą Nr. 1279/2007.
Dempingui ir tikimybei, kad dempingas tęsis arba pasikartos, skirtos Reglamento Nr. 1279/2007 55–76 konstatuojamosios dalys, susijusios, be kita ko, su eksporto kainos nustatymu.
Reglamento Nr. 1279/2007 201 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad įsipareigojimas dėl kainos, dėl kurio priimtas Sprendimas 2001/602, yra netinkamas ir turi būti atšauktas Komisijos sprendimu.
Šio reglamento 207 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„Atsižvelgiant į tarpinių peržiūrų dėl dviejų Rusijos bendrovių išvadas manoma, kad būtų tikslinga iš dalies pakeisti taikomą antidempingo muitą, kuris BMK turėtų būti 36,2 %, o SSM – 9,7 %.“
Bulgarijos teisė
Muitinės įstatymo (
Zakon za mitnitsite
) 214 straipsnyje numatyta:
„1)   muitų grąžinimas yra viso ar dalies sumokėtų importo ar eksporto muitų grąžinimas;
2)   grąžinama nustačius, kad mokėjimo momentu muitai neturėjo būti mokami arba išnyko jų mokėjimo pagrindas.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Valimar
pagrindinė veikla – plieno lynų, kabelių ir panašių produktų, taip pat kilusių iš Rusijos ir pagamintų SSM, importas ir prekyba jais.
Importavusi SSM pagamintus nagrinėjamus produktus
Valimar
sumokėjo antidempingo muitą, jo dydis buvo apskaičiuotas remiantis Reglamentu Nr. 1279/2007.
2011 m. sausio 25 d.
Valimar
pateikė prašymą
Teritorialno Mitnichesko upravlenie Varna
(Varnos teritorinė muitinės valdyba) pripažinti, kad muitas buvo sumokėtas nepagrįstai ir turi būti jai grąžintas, nes nurodytas reglamentas yra negaliojantis.
Nachalnik
atmetus prašymą,
Valimar
dėl jo sprendimo padavė administracinį skundą muitinės administracijos direktoriui; šis atmetė skundą.
Valimar
pateikė skundą
Administrativen sad Varna
(Varnos administracinis teismas). Atmetus šį skundą, ji pateikė kasacinį skundą
Varhoven administrativen sad
.
Grįsdama kasacinį skundą
Valimar
nurodė, kad Reglamentas Nr. 1279/2007, kiek juo nustatyti antidempingo muitai SSM eksportuojamų nagrinėjamų produktų importui, negalioja dėl to, kad pažeidžia pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalį ir 11 straipsnio 9 ir 10 dalis.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad
Valimar
teiginiai priimtini, ir kelia klausimą dėl Reglamento Nr. 1279/2007 galiojimo.
Šiam teismui kilusios abejonės pirmiausia susijusios su galimu pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies pažeidimu. Šiuo klausimu šis teismas pažymi, kad nors per pradinę procedūrą nagrinėjamų produktų eksporto kaina buvo nustatyta remiantis faktiškai sumokėta ar mokėtina kaina už eksportą į Bendriją, kaip numatyta šio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje, atlikus peržiūrą, po kurios priimtas Reglamentas Nr. 1279/2007, ši eksporto kaina buvo nustatyta pagal skirtingą metodą, pagal kurį ši eksporto kaina nustatoma remiantis SSM taikomomis eksporto į trečiąsias šalis kainomis, o toks metodo pakeitimas pastarajame reglamente nebuvo aiškiai pagrįstas pasikeitusiomis aplinkybėmis, kaip reikalaujama pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje.
Antra, tas pats teismas klausia, koks yra per peržiūras naudojamo metodo teisinis pagrindas, nes jis aiškiai nenumatytas nei pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalyse, nei jo 11 straipsnio 9 ir 10 dalyse.
Šiomis aplinkybėmis
Varhoven administrativen sad
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [pagrindinio] reglamento (dabar – Reglamentas Nr. 1225/2009 <...>) 11 straipsnio 9 ir 10 dalis <...>, atsižvelgiant į šio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalis, reikia aiškinti taip, kad, neįrodžius aplinkybių pasikeitimo, kaip numatyta 11 straipsnio 9 dalyje, šios nuostatos turi pirmumą prieš bet kokius iš pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies kildinamus numanomus institucijų įgaliojimus nustatant eksporto kainą, įskaitant – kaip <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 atveju – numanomą institucijų įgaliojimą vertinti [SSM] ateities eksporto kainų patikimumą, palyginti su pagal įsipareigojimą dėl kainų taikomomis minimaliomis kainomis ir su pardavimo į trečiąsias šalis kainomis? Ar atsakymui į šį klausimą turi reikšmės tai, kad, kaip [SSM] ir <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 atveju, įgyvendindamos savo įgaliojimus vertinti su dempingo buvimu susijusių aplinkybių pasikeitimo stabilumą pagal 11 straipsnio 3 dalį institucijos nusprendžia pakeisti antidempingo priemones (sumažinti antidempingo muito tarifą)?
2.
Ar iš atsakymo į pirmąjį klausimą darytina išvada, kad [SSM] eksporto kainoms nustatyti skirtoje <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 dalyje aprašytomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į tai, kad šiame reglamente aiškiai nepagrindžiamas jų pasikeitimas, kaip numatyta 11 straipsnio 9 dalyje, kuris pateisintų naujos metodikos taikymą, Komisija turėjo taikyti tokią eksporto kainos nustatymo metodiką, kuri buvo taikoma pradiniame tyrime ir nagrinėjamu atveju nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje?
3.
Atsižvelgiant į atsakymus į du pirmuosius klausimus: ar <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 dalis, kurioje nustatomos individualios antidempingo priemonės importuojamiems [SSM] pagamintiems [nagrinėjamiems produktams], priimta pažeidžiant pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 ir 10 dalis, aiškinamas atsižvelgiant į jo 2 straipsnio 8 dalį, t. y. remiantis negaliojančiu teisiniu pagrindu, todėl pati yra negaliojanti?“
Dėl priimtinumo
Bulgarijos vyriausybė išreiškė abejonių dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo, atsižvelgdama į Teisingumo Teismo praktiką, įtvirtintą Sprendime
TWD Textilwerke Deggendorf
(C‑188/92,
EU:C:1994:90
). Savo ruožtu
Nachalnik
teigia, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas.
Anot Bulgarijos vyriausybės ir
Nachalnik
, pagal minėtą teismo praktiką, jeigu suinteresuotasis asmuo neužginčijo akto Europos Sąjungos Bendrajame Teisme pagal SESV 263 straipsnį, jis negali jo ginčyti netiesiogiai per prašymą priimti prejudicinį sprendimą, jeigu šis aktas yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs.
Šiuo klausimu Bulgarijos vyriausybė nurodo, kad pagal Sprendimo
Nachi Europe
(C‑239/99,
EU:C:2001:101
) 21 punktą antidempingo muitus nustatantis reglamentas gali būti tiesiogiai ir konkrečiai susijęs ne tik su tais gamintojais ir importuotojais, kurie jame įvardyti, bet ir su tais importuotojais, kurių nagrinėjamos prekių perpardavimo kainos yra pagrindas nustatyti eksporto kainas, kai šie importuotojai ir gamintojai tarpusavyje susiję.
Bulgarijos vyriausybė mano, kad būdama išimtinė SSM prekybos atstovė Bulgarijoje
Valimar
gali būti laikoma su SSM susijusia importuotoja, kaip tai suprantama pagal pirmesniame punkte nurodytą teismo praktiką. Šiam argumentui pagrįsti ji nurodo Sprendimą
ISO / Taryba
(118/77,
EU:C:1979:92
); jame Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagal Prancūzijos teisę įsteigta bendrovė
Import Standard Office
, išimtinė Japonijos gamintojo, kuriam Tarybos reglamentu buvo nustatytas antidempingo muitas, prekių importuotoja, turėjo pakankamai glaudų ryšį su šiuo gamintoju, todėl šis reglamentas buvo tiesiogiai ir konkrečiai su ja susijęs. Bulgarijos vyriausybė mano, kad pagrindinė byla panaši į bylą, kurioje priimtas nurodytas sprendimas, todėl
Valimar
galima laikyti turinčia pakankamai glaudų ryšį su SSM, o Reglamentas Nr. 1279/2007 tiesiogiai ir konkrečiai su ja susijęs, nes juo nagrinėjamiems produktams nustatytas antidempingo muitas.
Pažymėtina, kad šalies teisė teisme užginčyti Sąjungos aktų nuostatų galiojimą reiškia, kad ši šalis neturi teisės pagal SESV 263 straipsnį pareikšti tiesioginio ieškinio dėl šių aktų (žr. sprendimų
TWD Textilwerke Deggendorf
,
EU:C:1994:90
, 23 punktą ir
Bolton Alimentari
, C‑494/09,
EU:C:2011:87
, 22 punktą).
Vis dėlto iš tos pačios teismo praktikos matyti, kad šis tiesioginis ieškinys turi būti neabejotinai priimtinas (žr. Sprendimo
Bolton Alimentari
,
EU:C:2011:87
, 23 punktą). Nagrinėjamu atveju su prašymu priimti prejudicinį sprendimą perduoti, taip pat Bulgarijos vyriausybės ir
Valimar
pastabose žodžiu pateikti duomenys neleidžia Teisingumo Teismui daryti išvados, kad toks tiesioginis ieškinys būtų buvęs nepriimtinas.
Iš tiesų, nors pagal savo prigimtį ar taikymo sritį antidempingo muitus nustatantys reglamentai yra norminio pobūdžio, jie gali būti tiesiogiai ir konkrečiai susiję su tais nagrinėjamų produktų gamintojais ir importuotojais, kurie laikomi atsakingais už dempingą naudojant iš jų prekybinės veiklos gautus duomenis. Paprastai tai taikoma toms gamybos ir eksporto įmonėms, kurios gali įrodyti, jog buvo įvardytos Komisijos ar Tarybos priimtuose aktuose arba įtrauktos į parengtinį tyrimą (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Allied Corporation ir kt. / Komisija
, 239/82 ir 275/82,
EU:C:1984:68
, 11 ir 12 punktus).
Tas pats pasakytina ir apie nagrinėjamų produktų importuotojus, kurių perpardavimo kainos buvo pagrindas nustatyti eksporto kainas ir kuriems dėl to turi įtakos dempingo konstatavimas (žr. sprendimų
Nashua Corporation ir kt. / Komisija ir Taryba
, C‑133/87 ir C‑150/87,
EU:C:1990:115
, 15 punktą ir
Gestetner Holdings / Taryba ir Komisija
, C‑156/87,
EU:C:1990:116
, 18 punktą).
Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad su trečiųjų šalių eksportuotojais, kurių produktams taikomi antidempingo muitai, susiję importuotojai gali skųsti šiuos muitus nustatančius reglamentus, be kita ko, tais atvejais, kai eksporto kaina buvo apskaičiuota remiantis šių importuotojų taikomomis perpardavimo Bendrijos rinkoje kainomis ir kai pats antidempingo muitas buvo apskaičiuotas remiantis šiomis perpardavimo kainomis (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Neotype Techmashexport / Komisija ir Taryba
, C‑305/86,
EU:C:1990:295
, 19 ir 20 punktus).
Be to, tam tikroms ūkių subjektų kategorijoms pripažinus teisę pareikšti ieškinį dėl antidempingo reglamento panaikinimo, nebūtų užkirstas kelias galimai tokio reglamento individualiai sąsajai su kitais ūkio subjektais dėl tik jiems būdingų savybių, skiriančių juos nuo bet kurio kito asmens (žr. Sprendimo
Extramet Industrie / Taryba
, C‑358/89,
EU:C:1991:214
, 16 punktą).
Tačiau
Valimar
nepriklauso nė vienai iš pirma apibrėžtų ūkio subjektų kategorijų, kurioms Teisingumo Teismas pripažino teisę reikšti tiesioginį ieškinį dėl antidempingo muitą nustatančių reglamentų. Jos padėties taip pat negalima laikyti analogiška įmonės byloje, kurioje priimtas Sprendimas
ISO / Taryba
(
EU:C:1979:92
), padėčiai.
Reikia pažymėti, kad, pirma, iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo perduotos informacijos matyti, jog
Valimar
, kaip nepriklausoma importuotoja, nebuvo susijusi su SSM ir nedalyvavo vykstant administracinei procedūrai, Komisijos surengtai per tyrimą dėl antidempingo muito nustatymo. Šiuo klausimu
Valimar
per teismo posėdį nurodė, kad nors, be kitų produktų, ji importuodavo į Bulgariją ir SSM produktus, jos nebuvo galima laikyti SSM prekybos atstove arba sudariusia su SSM išimtinio atstovavimo sutartį. Be to,
Valimar
teigė, kad peržiūros procedūros pradžios dieną Bulgarijos Respublika dar nebuvo Sąjungos narė ir neimportuodavo nagrinėjamų produktų, todėl ji neturėjo teisės reikšti ieškinio dėl Reglamento Nr. 1279/2007 jo priėmimo dieną.
Antra, iš minėto reglamento matyti, kad
Valimar
taikytomis perpardavimo kainomis nebuvo remtasi apskaičiuojant SSM eksporto kainas.
Vadinasi, konstatuotina, kad nurodytas reglamentas su
Valimar
susijęs ne dėl tam tikrų jos ypatingų savybių ar faktinės padėties, išskiriančios ją iš kitų asmenų, bet dėl vienintelės jai, kaip nagrinėjamų produktų importuotojai, būdingos objektyvios savybės, kuria pasižymi bet kuris kitas tokioje pačioje padėtyje esantis ar galintis atsidurti ūkio subjektas (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Spijker Kwasten / Komisija
, 231/82,
EU:C:1983:220
, 9 punktą).
Šiomis aplinkybėmis konstatuotina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą reikia pripažinti priimtinu.
Dėl prejudicinių klausimų
Trimis prejudiciniais klausimais, kuriuos tikslinga nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamentas Nr. 1279/2007, kiek juo nustatytas antidempingo muitas SSM pagamintų nagrinėjamų produktų importui, yra galiojantis atsižvelgiant į pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalis bei 11 straipsnio 9 ir 10 dalis.
Dėl eksporto kainos nustatymo metodo, skirtingo nei naudotasis pradiniame tyrime, taikymo per peržiūrą teisėtumo
Kalbant apie tariamą pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies pažeidimą, pasakytina, kad iš tiesų, kaip matyti iš šios nuostatos, paprastai per peržiūrą taikomas dempingo skirtumo apskaičiavimo metodas iš esmės turi būti toks pats, koks taikytas per pradinį tyrimą, per kurį buvo nustatytas antidempingo muitas.
Tačiau šioje 11 straipsnio 9 dalyje numatyta išimtis, leidžianti pasikeitus aplinkybėms taikyti kitokį metodą.
Šiuo klausimu primintina, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, aiškinant Sąjungos teisės nuostatą, reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą bei teisės akto, kurio dalį ji sudaro, tikslus (žr., be kita ko, Sprendimo
Lundberg
, C‑317/12,
EU:C:2013:631
, 19 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Antra, svarbu pažymėti, kad nors Teisingumo Teismas jau turėjo progą patikslinti, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies, kurioje numatyta per peržiūros procedūrą taikyti tokį patį metodą, koks taikytas per pradinę procedūrą, išimtį reikia aiškinti griežtai, šis reikalavimas neturėtų leisti Sąjungos institucijoms aiškinti ir taikyti šią nuostatą su jos tekstu ir tikslu nesuderinamu būdu (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials / Taryba ir Komisija
, C‑15/12 P,
EU:C:2013:572
, 17 ir 19 punktus).
Tiesa, Reglamente Nr. 1279/2007 motyvai, dėl kurių buvo taikytas kitoks nei per pradinį tyrimą naudotasis metodas, aiškiai nepripažįstami pasikeitusiomis aplinkybėmis, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį.
Vis dėlto reikia pažymėti, pirma, kad iš Reglamento Nr. 1279/2007 61 konstatuojamosios dalies matyti, jog beveik visi Rusijos eksportuotojo produktai į Bendriją eksportuoti laikantis įsipareigojimo dėl kainos, kurį Komisija priėmė 2001 m. rugpjūčio mėn. Šiomis aplinkybėmis nustatant eksporto kainas nagrinėta ne tik ankstesnė eksportuotojų elgsena, bet ir galimi eksporto kainų kitimai ateityje. Tiksliau nagrinėta, ar dėl šio įsipareigojimo darytas toks poveikis eksporto kainų dydžiui, kad jos būtų laikomos nepatikimomis nustatant eksporto tendencijas ateityje.
Toliau pažymėtina, kad, kaip nurodyta šio reglamento 62 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėta, ar, nepaisant įsipareigojimo dėl kainos, eksportuotojo Bendrijoje esantiems pirkėjams taikytos eksporto kainos buvo patikimos ir galėjo būti tinkamas pagrindas per peržiūros tyrimą skaičiuojant eksportuotojo dempingo skirtumą. Tiksliau mėginta nagrinėti, ar dabartinės eksporto į Bendriją kainos nebuvo nustatytos dirbtinai, palyginti su minimaliomis importo kainomis, ir ar jos ateityje nepasikeis. Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad per peržiūros tyrimą produkto kontrolės numeriams nustatyti taikyta sistema buvo daug sudėtingesnė nei klasifikavimo sistema, kuri taikyta 2001 m., kai buvo priimtas įsipareigojimas. Dėl to padaryta išvada, kad minimalių importo kainų produkto kontrolės numerių palyginimas su peržiūros tyrimo produkto kontrolės numeriais būtų nepatikimas.
Galiausiai minėto reglamento 63 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad palygintos kiekvienos rūšies eksporto į Bendriją kainos su kitoms trečiosioms šalims taikomomis kainomis. Nustatyta, kad eksporto į trečiąsias šalis kainos apskritai buvo gerokai mažesnės. Todėl padaryta išvada, kad atliekant tarpinę peržiūrą SSM eksporto į Bendriją kaina negalėjo būti naudojama nustatant patikimas eksporto kainas, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje. Kadangi neturėta patikimų pardavimo eksportui į valstybes nares kainų, nustatant eksporto kainas naudotasi pardavimo į kitas šalis kainomis.
Atsižvelgiant į šio sprendimo 45–47 punktuose aprašytas aplinkybes, Reglamento Nr. 1279/2007 124 punkte Taryba pagrįstai galėjo daryti išvadą, kad eksporto į trečiąsias šalis kainos buvo patikimesnės.
Taigi konstatuotina, kad atsižvelgdamos, pirma, į po pradinio tyrimo pasikeitusias aplinkybes dėl SSM eksportui taikomų įsipareigojimų dėl kainos ir, antra, į per tą tyrimą naudoto peržiūros metodo netinkamumą dėl jo nepatikimumo kompetentingos institucijos, remdamosi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje numatyta išimtimi, turėjo teisę per peržiūrą taikyti kitokį nei per pradinį tyrimą naudotasis metodą.
Dėl naudoto metodo teisėtumo
Siekiant visapusiškai atsakyti į pateiktus klausimus taip pat svarbu patikrinti, ar kompetentingos institucijos galėjo teisėtai grįsti savo analizę SSM eksporto į trečiąsias šalis kainomis tam, kad padarytų teisingas išvadas per peržiūros procedūrą. Kitaip tariant, reikia nustatyti, ar šios institucijos nepažeidė pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies, analizuojamos kartu su šio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalimis, kai konstatavusios, jog faktiškai sumokėtos eksporto kainos buvo nepatikimos dėl kitokių nei pastarojoje nuostatoje numatytosios aplinkybių, jos panaudojo šioje nuostatoje aiškiai nenumatytą eksporto kainų nustatymo metodą.
Šiuo klausimu pirmiausia primintina, kad bendros prekybos politikos srityje, ypač kiek tai susiję su prekybos apsaugos priemonėmis, Sąjungos institucijos dėl ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias jos privalo išnagrinėti, sudėtingumo turi didelę diskreciją. Vykdant tokios diskrecijos teisminę kontrolę reikia tik patikrinti, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčytinas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais (šiuo klausimu žr. sprendimų
Ikea Wholesale
, C‑351/04,
EU:C:2007:547
, 40 ir 41 punktus bei
Taryba ir Komisija / Interpipe Niko Tube et Interpipe NTRP
, C‑191/09 P ir C‑200/09 P,
EU:C:2012:78
, 63 punktą).
Šie argumentai taikytini, be kita ko, vertinimams, kuriuos institucijos atlieka per peržiūros procedūras. Viena vertus, kiek tai susiję su priemonių, kurių galiojimas baigiasi, peržiūra pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį, iš esmės reikia įvertinti, ar panaikinus pradinę antidempingo priemonę tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos. Kita vertus, kalbant apie tarpinę peržiūrą pagal šio reglamento 11 straipsnio 3 dalį, pasakytina, kad Komisija gali, be kita ko, išnagrinėti, ar su dempingu ir žala susijusios aplinkybės labai pasikeitė ir ar taikomomis priemonėmis pasiekta norimų rezultatų bei pašalinta anksčiau nustatyta žala, kad galėtų pasiūlyti panaikinti, pakeisti ar palikti galioti po pradinio tyrimo nustatytą antidempingo muitą.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad nei pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalyje, nei 3 dalyje nenumatyti konkretūs metodai ar priemonės, kurias kompetentingos institucijos privalėtų naudoti tam, kad atliktų šioje nuostatoje numatytus vertinimus.
Remiantis šio reglamento 11 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos formuluote, nustatant, ar dempingo ir žalos aplinkybės smarkiai pakito, atsižvelgiama tik „į visus svarbius ir tinkamai dokumentais pagrįstus įrodymus“.
Kaip savo išvados 58 punkte nurodė generalinis advokatas, kontrolė, kurią Komisija privalo atlikti dėl šio aspekto, gali lemti, kad ji turės atlikti ne tik padėties raidos retrospektyviąją analizę nuo pradinio galutinės priemonės nustatymo, kad įvertintų, ar reikia palikti ją galioti, ar pakeisti, kad būtų pašalintas žalą darantis dempingas, bet ir padėties galimos raidos perspektyvų analizę, pradedant nuo per peržiūros procedūrą priimtos priemonės, kad galėtų įvertinti galimą galutinės priemonės panaikinimo ar pakeitimo įtaką.
Taip pat reikia priminti, kad peržiūros procedūra iš principo skiriasi nuo pradinio tyrimo procedūros, kurią reglamentuoja kitos pagrindinio reglamento nuostatos (šiuo klausimu žr. sprendimų
Europe Chemi-Con (Deutschland) / Taryba
, C‑422/02 P,
EU:C:2005:56
, 49 punktą ir
Hoesch Metals and Alloys
, C‑373/08,
EU:C:2010:68
, 65 punktą), o Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad kai kurios šių nuostatų netaikomos peržiūros procedūrai, atsižvelgiant į sistemos bendrą struktūrą ir tikslus (šiuo klausimu žr. sprendimo
Hoesch Metals and Alloys
,
EU:C:2010:68
, 77 punktą).
Iš tiesų šios dvi procedūros objektyviai skiriasi tuo, kad importui, dėl kurio atliekama peržiūra, jau buvo nustatytos galutinės antidempingo priemonės ir dėl jo iš principo pateikta pakankamai įrodymų, kad būtų nustatyta, jog šių priemonių panaikinimas greičiausiai skatintų ar leistų pasikartoti dempingui ar žalai. Tačiau kai importui taikomas pradinis tyrimas, jo konkretus tikslas yra nustatyti skundžiamą dempingą, jo mastą ir poveikį (Sprendimo
Europe Chemi-Con (Deutschland) / Taryba
,
EU:C:2005:56
, 50 punktas).
Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dali tik reikalaujama, kad per peržiūrą Komisija atsižvelgtų į šio reglamento 2 straipsnio nuostatas, tačiau nepateikiama aiški nuoroda į šio straipsnio 8 ir 9 dalis, skirtingai nuo jo 11 ir 12 dalių.
Tiesa, kad šio reglamento 2 straipsnio 9 dalyje įsipareigojimas dėl kainos aiškiai neminimas tarp aplinkybių, galinčių pateisinti kitokio nei numatytasis 2 straipsnio 8 dalyje metodo naudojimą. Tačiau šios aplinkybės neišvardytos išsamiai ir, esant minėtam įsipareigojimui, konstatavimas, kad eksporto kainos nėra patikimos, taip pat pateisina šio straipsnio taikymą, jei kainos nustatomos „priimtinu būdu“.
Atsižvelgiant į tai konstatuotina, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, Taryba nepasielgė netinkamai ar neprotingai, nusprendusi remtis SSM taikomomis eksporto į trečiąsias šalis kainomis kaip eksporto į Bendriją kainų, kurias SSM taikytų nesant įsipareigojimo dėl kainos, rodikliu.
Remiantis visomis prieš tai išdėstytomis aplinkybėmis darytina išvada, kad išnagrinėjus pateiktus klausimus nebuvo nustatyta jokių aplinkybių, kurios turėtų įtakos Reglamento Nr. 1279/2007 galiojimui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

Išnagrinėjus pateiktus klausimus nebuvo nustatyta jokių aplinkybių, kurios turėtų įtakos 2007 m. spalio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1279/2007, nustatančio galutinį antidempingo muitą tam tikriems Rusijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams bei panaikinančio antidempingo priemones tam tikriems importuojamiems Tailando ir Turkijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams, galiojimui.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.