CELEX: 62008TJ0157
Ochranná známka Spoločenstva
Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva INSULATE FOR LIFE
Absolútny dôvod zamietnutia
Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti
Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]
Výlučne potvrdzujúce rozhodnutie
Čiastočná neprípustnosť

Okolnosti predchádzajúce sporu

O prvej prihláške ochrannej známky
Dňa 4. mája 2004 podala žalobkyňa, spoločnosť Paroc Oy AB, na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
(ÚHVT) prvú prihlášku ochrannej známky Spoločenstva (ďalej len „prvá prihláška“) podľa nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra
1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení [nahradené
nariadením Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1)].
Prihláška ochrannej známky bola podaná na zápis slovného označenia INSULATE FOR LIFE.
Výrobky uvedené v prihláške patria do tried 6, 17 a 19 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb
pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z týchto tried tomuto opisu:
–        trieda 6: „obyčajné kovy a ich zliatiny; stavebný materiál z kovu; prenosné stavby z kovu; kovový materiál na železničné trate;
káble a drôty z obyčajných kovov s výnimkou elektrických; kovové pánty a drobný železiarsky tovar; kovové potrubia a rúry;
bezpečnostné schránky; iné výrobky z kovov, ktoré nie sú zahrnuté v iných triedach; rudy“,
–        trieda 17: „kaučuk, gutaperča, guma, azbest, sľuda a výrobky z týchto materiálov, ktoré nie sú zahrnuté v iných triedach;
plastové výlisky ako polotovary; tesniace, upchávacie a izolačné materiály; nekovové pružné rúry“,
–        trieda 19: „stavebné materiály (nekovové); nekovové neohybné rúry pre stavebníctvo; asfalt, smola a bitúmen; nekovové prenosné
stavby; pomníky okrem kovových“.
Rozhodnutím z 25. augusta 2005 prieskumový pracovník zamietol prihlášku ochrannej známky pre všetky predmetné výrobky z dôvodu,
že prihlasovaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť a je opisná v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia
č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009].
Dňa 24. októbra 2005 podala žalobkyňa proti tomuto rozhodnutiu odvolanie.
Rozhodnutím z 3. apríla 2006 (ďalej len „prvé rozhodnutie“) druhý odvolací senát ÚHVT zamietol odvolanie a na základe článku
7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 40/94 potvrdil zamietnutie zápisu slovného označenia INSULATE FOR LIFE. Odvolací senát
sa v podstate domnieval, že príslušná skupina verejnosti, široká alebo špecializovaná, bude spojenie slov „insulate for life“
bezprostredne a bez osobitného úsilia o podrobnejšie preskúmanie vnímať ako označenie, podľa ktorého žalobkyňa poskytuje izolačný
a odolný materiál, ktorý môže vydržať celý život. Vzhľadom na to, že zo syntaktického, gramatického, fonetického a/alebo sémantického
hľadiska nie sú jeho prvky umiestnené vedľa seba neobvyklým spôsobom, toto spojenie slov opisuje vlastnosti dotknutých výrobkov,
a teda jednoznačne nemá rozlišovaciu spôsobilosť (pozri body 15 a 18 až 20 prvého rozhodnutia).
Žalobkyňa proti prvému rozhodnutiu nepodala žalobu na Súd prvého stupňa.

O druhej prihláške
Dňa 24. mája 2007 žalobkyňa podala na ÚHVT druhú prihlášku ochrannej známky Spoločenstva na základe nariadenia č. 40/94 (ďalej
len „druhá prihláška ochrannej známky“).
Prihláška ochrannej známky bola podaná na zápis slovného označenia INSULATE FOR LIFE.
Výrobky a služby uvedené v prihláške patria jednak do tried 6, 17 a 19 v zmysle Niceskej dohody, pokiaľ ide o výrobky zodpovedajúce
výrobkom opísaným v bode 3 vyššie, a jednak do triedy 37 v zmysle Niceskej dohody, pokiaľ ide o služby zodpovedajúce tomuto
opisu: „Stavebníctvo; opravy; inštalačné služby“.
Rozhodnutím z 23. októbra 2007 prieskumový pracovník zamietol prihlášku ochrannej známky pre všetky predmetné výrobky a služby
z dôvodu, že prihlasovaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.
Dňa 20. decembra 2007 podala žalobkyňa proti tomuto rozhodnutiu odvolanie.
Rozhodnutím z 21. februára 2008 (ďalej len „druhé rozhodnutie“ alebo „napadnuté rozhodnutie“) druhý odvolací senát ÚHVT odvolanie
zamietol a na základe článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 potvrdil zamietnutie zápisu slovného označenia INSULATE
FOR LIFE.
Odvolací senát v podstate najskôr odkázal na dôvody uvedené v bodoch 15 až 20 prvého rozhodnutia, keď uviedol jednak, že tvrdenia
predložené žalobkyňou, pokiaľ ide o výrobky patriace do tried 6, 17 a 19 v zmysle Niceskej dohody boli v podstate rovnaké
ako tvrdenia uvedené na podporu prvej prihlášky, a jednak, že žalobkyňa „neuviedla nijakú skutočnosť, ktorá by umožnila konštatovať
zmenu ustálenej judikatúry v danej oblasti alebo akýkoľvek vývoj dotknutých trhov, ktorý by mohol odvolací senát viesť k prehodnoteniu
dôvodov, na základe ktorých predtým zamietol [prvú] prihlášku“. Odvolací senát v tejto súvislosti spresnil, že skutočnosť,
že prvé rozhodnutie bolo založené na článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 je irelevantná, keďže na zamietnutie prihlášky
postačuje, aby sa uplatnil jeden z absolútnych dôvodov stanovených v článku 7 ods. 1 nariadenia č. 40/94, a ďalej, že slovné
označenie opisujúce vlastnosti dotknutých výrobkov nemá z tohto dôvodu vo vzťahu k tým istým výrobkom jednoznačne rozlišovaciu
spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia. Odvolací senát preto uviedol, že sa má presnejšie vyjadriť
len k tvrdeniam „ktoré ešte neboli rozvinuté v [prvej] prihláške…“, ako aj k spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky na
zápis, pokiaľ ide o služby patriace do triedy 37 v zmysle Niceskej dohody (pozri body 12 až 15 napadnutého rozhodnutia).
Okrem toho, pokiaľ ide o tieto služby, odvolací senát v podstate uviedol, že príslušná skupina verejnosti, široká alebo špecializovaná,
bude vnímať „[prihlasované] slovné označenie, posudzované ako celok, bezprostredne a bez rozsiahlejšej analytickej úvahy ako
poukázanie na to, že žalobkyňa poskytuje služby s dlhou životnosťou, ktoré súvisia s používaním osobitne odolného izolačného
materiálu, a nie ako označenie obchodného pôvodu uvedených služieb“. Odkaz šírený prihlasovaným označením je jasný, priamy
a bezprostredný bez toho, aby mu bolo možné priznať nejednoznačnosť, ktorú by bolo potrebné vyložiť, nepresnosť, náznakovosť
alebo sugestívnosť. Z tohto dôvodu a vzhľadom na jeho opisný charakter nemá slovné označenie INSULATE FOR LIFE rozlišovaciu
spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. Toto posúdenie nemôže byť spochybnené ani skutočnosťou,
že dané slovné označenie bolo zapísané ako ochranná známka pre tie isté výrobky najmä vo Fínsku a v Spojenom kráľovstve. Režim
ochranných známok Spoločenstva je totiž autonómnym systémom so svojimi vlastnými pravidlami zaväzujúcimi ÚHVT pri posudzovaní
spôsobilosti označení na zápis ako ochrannej známky Spoločenstva. Okrem toho takéto rozhodnutia o zápise na vnútroštátnej
úrovni predstavujú len okolnosť, ktorú ÚHVT môže, ale nemusí v tejto súvislosti zohľadniť (pozri body 17 až 19 napadnutého
rozhodnutia).
Napokon sa odvolací senát domnieval, že samotná okolnosť, že v predchádzajúcich veciach prieskumový pracovník zastával menej
striktný prístup než v prejednávanej veci, nemôže narušiť zásadu rovnosti pred zákonom, ani odôvodniť zrušenie rozhodnutia,
ktoré je primerané a v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 40/94. V každom prípade spresnil, že je sporné, či prihlasované
označenie je skutočne porovnateľné s ostatnými označeniami, ktoré žalobkyňa uviedla (body 21 a 22 napadnutého rozhodnutia).

Návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        zrušil napadnuté rozhodnutie a vrátil vec ÚHVT na zápis prihlasovanej ochrannej známky,
–        zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
ÚHVT navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        zamietol žalobu,
–        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.

Právny stav

Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.
Podľa žalobkyne slovné označenie INSULATE FOR LIFE nie je z pohľadu príslušnej skupiny verejnosti, zloženej z priemerných
spotrebiteľov a odborníkov v stavebnom priemysle, opisné pre výrobky a služby, pre ktoré sa zápis žiadal. Aj keď je výraz
„insulate“ opisný, slovné označenie ako celok je sugestívne, jeho zmysel je s ohľadom na predmetné výrobky a služby „nepresný,
odmeraný, vágny a neurčitý“, a umožňuje tak príslušnej skupine verejnosti identifikovať ich obchodný pôvod.
Navyše aj keď spojenie slov „insulate for life“ neodráža žiaden značne vysoký stupeň vynaliezavosti, nepostačuje to na určenie,
že nemá nijakú rozlišovaciu spôsobilosť. Podľa žalobkyne pokiaľ by sa mali prijať úvahy odvolacieho senátu, bolo by možné
zapísať len ochranné známky spĺňajúce určitú úroveň jazykovej a umeleckej tvorivosti alebo imaginatívneho charakteru, čo by
znamenalo, že by sa na sugestívne slogany uplatnilo prísnejšie kritérium ako na ostatné ochranné známky.
Žalobkyňa spochybňuje, že príslušná skupina verejnosti bezprostredne pochopí slovné označenie INSULATE FOR LIFE ako opis dotknutých
výrobkov a služieb. Napokon, práve z dôvodu druhej časti uvedeného označenia („for life“) je prihlasovaná ochranná známka
sugestívna, pretože je „odmeraná, vágna a neurčitá“, pokiaľ ide o uvedené výrobky a služby, a môže vyvolať všetky druhy významov
a asociácií. Na podporu svojho tvrdenia, podľa ktorého výraz „life“ nie je čisto opisný, žalobkyňa spresňuje, že pokiaľ ide
o ochrannú známku Thomson Life, nemecký súd, ktorý položil Súdnemu dvoru predbežnú otázku vo veci, v ktorej Súdny dvor vydal
rozsudok zo 6. októbra 2005, Medion (C‑120/04, Zb. s. I‑8551), sa rovnako domnieval, že tento výraz má priemernú rozlišovaciu
spôsobilosť.
Navyše skutočnosť, že každý z prvkov ochrannej známky, ktorý je skúmaný samostatne, nemá rozlišovaciu spôsobilosť, neznamená,
že toto posúdenie sa uplatní aj na označenie ako celok. Pokiaľ ide o také sugestívne ochranné známky, ako je slovné označenie
INSULATE FOR LIFE, žalobkyňa tvrdí, že postačuje, ak sú dostatočne invenčné a ak ľahko vyvolávajú množstvo asociácií alebo
sugescií bez toho, aby nevyhnutne vyžadovali osobitné úsilie zo strany príslušnej skupiny verejnosti o podrobnejšie preskúmanie.
V tejto súvislosti odvolací senát nezohľadnil skutočnosť, že minimálna rozlišovacia spôsobilosť postačuje na to, aby bolo
možné predmetné slovné označenie zapísať.
Podľa žalobkyne odvolací senát nepreukázal, že slovné označenie INSULATE FOR LIFE nie je spôsobilé odlíšiť jej služby od služieb
iných podnikov. Odmieta tvrdenie, podľa ktorého sa toto slovné označenie musí chápať tak, že znamená „vysoko kvalitnú izoláciu,
ktorá vydrží celý život“. Okrem samotného odkazu na slovník totiž odvolací senát a ÚHVT nepredložili čo i len jediný dôkaz
na podporu svojich tvrdení.
Žalobkyňa dodáva, že United Kingdom Patent Office (Patentový úrad Spojeného kráľovstva) zapísal slovné označenie INSULATE
FOR LIFE, a teda uvedenému označeniu zjavne priznal minimálnu rozlišovaciu spôsobilosť. Okrem toho ÚHVT nemôže v prejednávanej
veci uplatniť prísnejšie kritérium, než je kritérium, ktoré uplatnil v skoršej rozhodovacej praxi (od roku 1999 do roku 2005),
týkajúce sa množstva slovných označení zakončených spojením slov „for life“, alebo ktoré nedávno viedlo k zápisu ochrannej
známky Spoločenstva FACTORS FOR LIFE.
Okrem toho v odpovedi na písomnú otázku Všeobecného súdu žalobkyňa v podstate tvrdí, že jej žaloba je prípustná, keďže napadnuté
rozhodnutie nie je rozhodnutím, ktoré len potvrdzuje prvé rozhodnutie. Podľa žalobkyne totiž každá prihláška vyžaduje nové
posúdenie ÚHVT s ohľadom na relevantné okolnosti daného prípadu, pretože tieto okolnosti sa môžu postupom času vyvíjať. Obe
veci sa totiž o týkajú dvoch prihlášok veľmi odlišných ochranných známok vzťahujúcich sa na rôzne triedy, ktoré vyžadujú odlišnú
a nezávislú právnu analýzu a ktoré boli zamietnuté na základe odlišných dôvodov.
ÚHVT navrhuje túto žalobu zamietnuť, pričom v podstate odkazuje na dôvody uvedené v prvom a druhom rozhodnutí.

Posúdenie Všeobecným súdom
O prípustnosti
Treba pripomenúť, že podmienky prípustnosti žaloby sú prekážkami konania z dôvodu verejného záujmu, ktoré súd Spoločenstva
prípadne musí uplatniť
ex offo
(pozri rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. decembra 2005, Honeywell/Komisia, T‑209/01, Zb. s. II‑5527, bod 53 a tam citovanú
judikatúru; pozri tiež v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 29. novembra 2007, Stadtwerke Schwäbisch Hall a i./Komisia,
C‑176/06 P, neuverejnený v Zbierke, bod 18).
Okrem toho, ako bolo uznané v ustálenej judikatúre, rozhodnutie, ktoré len potvrdzuje skoršie rozhodnutie, ktoré nebolo napadnuté
v lehote, nie je aktom, ktorý možno napadnúť žalobou. S cieľom zabrániť novému plynutiu lehoty na podanie žaloby proti potvrdenému
rozhodnutiu sa musí žaloba smerujúca proti potvrdzujúcemu rozhodnutiu zamietnuť ako neprípustná (pozri v tomto zmysle uznesenie
Súdneho dvora zo 7. decembra 2004, Internationaler Hilfsfonds/Komisia, C‑521/03 P, neuverejnené v Zbierke, bod 41; rozsudok
Súdu prvého stupňa zo 16. septembra 1998, Waterleiding Maatschappij/Komisia, T‑188/95, Zb. s. II‑3713, bod 108, a uznesenie
Súdu prvého stupňa z 9. júna 2005, Helm Düngemittel/Komisia, T‑265/03, Zb. s. II‑2009, bod 62).
Rozhodnutie sa považuje za rozhodnutie, ktoré len potvrdzuje skoršie rozhodnutie, pokiaľ neobsahuje žiadne nové okolnosti
v porovnaní so skorším aktom a nepredchádza mu žiadne opätovné skúmanie situácie osoby, ktorej je tento skorší akt určený
(pozri uznesenie Internationaler Hilfsfonds/Komisia, už citované v bode 29 vyššie, bod 47 a tam citovanú judikatúru; uznesenia
Súdu prvého stupňa zo 4. mája 1998, BEUC/Komisia, T‑84/97, Zb. s. II‑795, bod 52, a z 10. októbra 2006, Evropaïki Dynamiki/Komisia,
T‑106/05, neuverejnené v Zbierke, bod 46).
V prejednávanej veci je nesporné, že lehota na podanie žaloby proti prvému rozhodnutiu uplynula na základe článku 63 ods. 5
nariadenia č. 40/94 (teraz článok 65 ods. 5 nariadenia č. 207/2009) bez toho, aby žalobkyňa proti uvedenému rozhodnutiu podala
žalobu. Toto rozhodnutie sa teda stalo konečným a jeho zákonnosť už nemožno pred Všeobecným súdom spochybniť. Táto konečná
povaha sa vzťahuje tak na výrok tohto rozhodnutia, ako aj na odôvodnenia, ktoré tvoria jeho nevyhnutný základ. Treba preto
zastávať názor, že odvolací senát v prvom rozhodnutí s konečnou platnosťou rozhodol o predmete sporu určenom v prvej prihláške,
ktorá smerovala k zápisu slovného označenia INSULATE FOR LIFE ako ochrannej známky Spoločenstva pre výrobky patriace do tried
6, 17 a 19 v zmysle Niceskej dohody. Keďže výrok tohto rozhodnutia mohol mať právne účinky a v dôsledku toho spôsobovať ujmu
(pozri v tomto zmysle uznesenie Súdneho dvora z 28. januára 2004, Holandsko/Komisia, C‑164/02, Zb. s. I‑1177, bod 21), žalobkyňa
ho mala spochybniť v stanovených lehotách, a to pod hrozbou preklúzie.
Treba teda určiť, či a v akom rozsahu je druhé rozhodnutie rozhodnutím, ktoré len potvrdzuje prvé rozhodnutie, čo predpokladá
identifikáciu príslušných údajov týkajúcich sa sporov, v ktorých boli uvedené rozhodnutia vydané. Na tento účel treba posúdiť,
či účastníci predmetných konaní, ich návrhy, dôvody, tvrdenia, ako aj relevantné skutkové a právne okolnosti charakterizujúce
tieto spory a určujúce výroky uvedených rozhodnutí sú alebo nie sú totožné.
V tejto súvislosti treba konštatovať, že predmet tohto sporu sa v značnej miere zhoduje s predmetom sporu, v ktorom bolo vydané
prvé rozhodnutie, a to v rozsahu, v akom žalobkyňa na základe prvej, ako aj druhej prihlášky chcela nechať zapísať slovné
označenie INSULATE FOR LIFE ako ochrannú známku Spoločenstva pre výrobky patriace do tried 6, 17 a 19 v zmysle Niceskej dohody,
pričom jediný rozdiel spočíval v tom, že druhá prihláška sa vzťahovala aj na služby patriace do triedy 37. V tejto súvislosti
treba upresniť, že tieto služby ako homogénna skupina, ktorá je odlišná od skupiny výrobkov patriacich do tried 6, 17 a 19,
môžu byť predmetom samostatného posúdenia a odôvodnenia na účely určenia spôsobilosti prihlasovaného slovného označenia na
zápis [pozri v tomto zmysle analogicky uznesenie Súdneho dvora z 18. marca 2010, CFCMCEE/ÚHVT, C‑282/09 P, Zb. s. I‑2395,
body 38 až 40, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. mája 2009, CFCMCEE/ÚHVT (P@YWEB CARD a PAYWEB CARD), T‑405/07 a T‑406/07,
Zb. s. II‑1441, body 54 a 55], takže skutočnosť, že žalobkyňa svoju prihlášku rozšírila na tieto služby, nepredstavuje v zmysle
judikatúry citovanej v bode 30 vyššie novú skutočnosť v porovnaní s obdobným posúdením a odôvodnením, ktoré súvisia s uvedenými
výrobkami tak, ako boli uvedené v prvom rozhodnutí. Okrem toho bola v prvom rozhodnutí prihláška zamietnutá na základe článku
7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 40/94, zatiaľ čo zamietnutie druhej prihlášky je založené len na článku 7 ods. 1 písm. b)
nariadenia č. 40/94.
Z toho vyplýva, že druhé rozhodnutie sa má považovať za rozhodnutie, ktoré len potvrdzuje prvé rozhodnutie v rozsahu, v akom
založilo zamietnutie zápisu slovného označenia INSULATE FOR LIFE pre výrobky patriace do tried 6, 17 a 19 v zmysle Niceskej
dohody na článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, no len pod podmienkou, že v tejto súvislosti neobsahuje v porovnaní
s prvým rozhodnutím nijakú novú skutočnosť a že mu nepredchádzalo opätovné skúmanie situácie žalobkyne.
Treba teda preskúmať jednak, či vzhľadom na druhú prihlášku v rozsahu, v akom sa týka výrobkov patriacich do tried 6, 17 a 19
v zmysle Niceskej dohody, je druhé rozhodnutie založené na nových skutočnostiach, ktoré môžu mať vplyv na jeho výrok a na
odôvodnenia, ktoré tvoria jeho nevyhnutný základ, a jednak zistiť, či v rámci tohto rozhodnutia bola situácia žalobkyne predmetom
opätovného skúmania.
Pokiaľ ide o prípadné nové skutočnosti, treba konštatovať, že žalobkyňa sa vo svojich písomnostiach pred ÚHVT, ako aj pred
Všeobecným súdom obmedzila najmä na zopakovanie tvrdení, ktoré už uviedla na podporu svojej prvej prihlášky. Dodala však,
že prieskumový pracovník nesprávne uplatnil článok 7 ods. 2 nariadenia č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009],
keď sa nevyjadril k tomu, v akých členských štátoch bol zápis prihlasovaného slovného označenia zamietnutý (pozri bod 16 napadnutého
rozhodnutia) a jednak, že uvedené označenie bolo zapísané ako národná ochranná známka vo Fínsku a v Spojenom kráľovstve (pozri
bod 17 napadnutého rozhodnutia).
Prvé tvrdenie, ktoré je založené na článku 7 ods. 2 nariadenia č. 40/94, však v prejednávanom spore nedoplnilo nijakú novú
skutkovú okolnosť a v každom prípade je zjavne bez právneho základu, takže nemohlo mať vplyv na výrok napadnutého rozhodnutia
a na odôvodnenia, ktoré tvoria jeho nevyhnutný základ. Odvolací senát bol teda oprávnený ho odmietnuť bez toho, aby vykonal
opätovné skúmanie situácie žalobkyne. Článok 7 ods. 2 nariadenia č. 40/94 sa totiž obmedzuje na uplatnenie dôvodov zamietnutia
stanovených v odseku 1, pokiaľ tieto dôvody existujú čo i len v časti Spoločenstva, takže nezakladá žiadnu špecifickú povinnosť
odôvodnenia.
Pokiaľ ide o druhé tvrdenie, ktoré je založené na zápise prihlasovaného slovného označenia na vnútroštátnej úrovni, stačí
pripomenúť ustálenú judikatúru – na ktorú odvolací senát odkázal v bode 17 napadnutého rozhodnutia – podľa ktorej je režim
ochranných známok Spoločenstva autonómny a zákonnosť rozhodnutí ÚHVT sa posudzuje len na základe nariadenia č. 40/94, takže
ÚHVT nie je viazaný národnými zápismi [pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. decembra 2002, Sykes Enterprises/ÚHVT
(REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS), T‑130/01, Zb. s. II‑5179, bod 31], ani nie je povinný dospieť k rovnakým rozhodnutiam, k akým
dospeli vnútroštátne orgány v podobnej situácii [pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 12. januára 2006, Deutsche
SiSi‑Werke/ÚHVT, C‑173/04 P, Zb. s. I‑551, bod 49, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. novembra 2009, Apollo Group/ÚHVT (THINKING
AHEAD), T‑473/08, neuverejnený v Zbierke, bod 43]. Okrem toho žalobkyňa v prejednávanej veci nijako nespresnila dôvody, z ktorých
predmetné vnútroštátne orgány vychádzali pri rozhodovaní o zápise slovného označenia INSULATE FOR LIFE a ktoré prípadne mohli
byť zohľadnené pri uplatnení článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. Za týchto podmienok a za predpokladu, že by národné
zápisy, na ktoré sa poukazuje, predstavovali relevantné skutočnosti, ku ktorým došlo po prijatí prvého rozhodnutia, je druhé
tvrdenie žalobkyne zjavne neúčinné a z toho dôvodu nemôže mať vplyv na výrok napadnutého rozhodnutia a na odôvodnenia, ktoré
tvoria jeho nevyhnutný základ, takže ho odvolací senát musel odmietnuť bez toho, aby v tejto súvislosti vykonal opätovné skúmanie
situácie žalobkyne.
Pokiaľ ide o otázku, či situácia žalobkyne bola alebo mala byť opätovne skúmaná v rámci druhého rozhodnutia, z úvah uvedených
v bodoch 37 a 38 vyššie vyplýva, že v prejednávanej veci nebola ani nemala byť skúmaná, keďže žalobkyňa na podporu druhej
prihlášky neuviedla žiadnu novú relevantnú skutočnosť, ktorá by mohla zmeniť posúdenie obsiahnuté v prvom rozhodnutí, a ktorá
by teda vyžadovala nové posúdenie odvolacieho senátu, pokiaľ ide o rozlišovaciu spôsobilosť prihlasovanej ochrannej známky
vo vzťahu k výrobkom patriacim do tried 6, 17 a 19 v zmysle Niceskej dohody. Navyše v rámci svojej odpovede na písomnú otázku
Všeobecného súdu žalobkyňa v tejto súvislosti neuviedla žiadne spresnenie, ktoré by toto posúdenie mohlo vyvrátiť. Odvolací
senát sa preto, pokiaľ ide o vyššie uvedené aspekty, správne obmedzil najmä na odkaz na body 15 až 20 prvého rozhodnutia (pozri
bod 13 napadnutého rozhodnutia). Rovnako v odpovedi na zopakované tvrdenie žalobkyne týkajúce sa skoršej rozhodovacej praxe
ÚHVT – ktorá už existovala v okamihu prijatia prvého rozhodnutia – pokiaľ ide o slovné označenia podobné slovnému označeniu,
ktorého zápis sa už predtým žiadal, odvolací senát rovnako správne v bodoch 21 a 22 druhého rozhodnutia v podstate len zopakoval
svoje úvahy uvedené v bodoch 5, 21 a 22 prvého rozhodnutia. V tejto súvislosti samotná skutočnosť, že v bode 22 napadnutého
rozhodnutia sa spomína tiež zamietnutie zápisu slovného označenia BUILT FOR LIFE, ku ktorému došlo po prijatí prvého rozhodnutia,
nemôže toto posúdenie vyvrátiť, keďže ako potvrdenie skoršej rozhodovacej praxe ÚHVT toto zamietnutie neviedlo a nemohlo viesť
k opätovnému skúmaniu situácie žalobkyne z hľadiska tejto praxe v zmysle judikatúry citovanej v bode 30 vyššie.
Z predchádzajúceho vyplýva, že v rozsahu, v akom napadnuté rozhodnutie podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94
zamieta zápis slovného označenia INSULATE FOR LIFE ako ochrannej známky Spoločenstva pre výrobky patriace do tried 6, 17 a 19
v zmysle Niceskej dohody, predstavuje len potvrdzujúce rozhodnutie. V tejto súvislosti nie je nevyhnutné preskúmať, či sa
tento potvrdzujúci charakter vzťahuje aj na uplatnenie v prvom rozhodnutí dôvodu zamietnutia podľa článku 7 ods. 1 písm. c)
nariadenia č. 40/94, keďže uplatnenie – ktoré sa stalo konečným – aj jediného z dôvodov uvedených v článku 7 ods. 1 tohto
nariadenia postačuje na zamietnutie zápisu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 19. septembra 2002, DKV/ÚHVT, C‑104/00 P,
Zb. s. I‑7561, bod 28).
Treba preto konštatovať, že táto žaloba je neprípustná v rozsahu, v akom smeruje proti častiam napadnutého rozhodnutia, ktoré
len potvrdzujú prvé rozhodnutie (pozri bod 40 vyššie).
O veci samej
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy sa meritum prejednávaného sporu obmedzuje na to, či sa odvolací senát dôvodne domnieval,
že zápis slovného označenia INSULATE FOR LIFE ako ochrannej známky Spoločenstva pre služby patriace do triedy 37 v zmysle
Niceskej dohody sa musí tiež zamietnuť na základe článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.
Podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 sa do registra nezapíšu „ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť“.
Navyše článok 7 ods. 2 uvedeného nariadenia uvádza, že „odsek 1 sa bude uplatňovať napriek skutočnosti, že dôvody na zamietnutie
existujú iba v časti spoločenstva“.
Pojem „všeobecný záujem“, ktorý tvorí základ článku 7 ods. 1 nariadenia č. 40/94 je neoddeliteľný od základnej funkcie ochrannej
známky, ktorou je zaručiť spotrebiteľovi alebo konečnému používateľovi totožnosť pôvodu tovaru alebo služby označených ochrannou
známkou. Absolútny dôvod zamietnutia zápisu stanovený v článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 má tak za cieľ umožniť
spotrebiteľovi alebo konečnému používateľovi odlíšiť tento tovar alebo túto službu bez možnej zámeny od tovarov a služieb
iného pôvodu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 8. mája 2008, Eurohypo/ÚHVT, C‑304/06 P, Zb. s. I‑3297, bod 56
a tam citovanú judikatúru). Rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky v zmysle týchto ustanovení teda znamená, že daná ochranná
známka umožňuje identifikovať tovar alebo službu, pre ktoré sa zápis žiada, ako tovar alebo službu pochádzajúce od určitého
podniku, a teda odlíšiť tento tovar alebo túto službu od tovarov alebo služieb iných podnikov (pozri rozsudky Súdneho dvora
zo 4. októbra 2007, Henkel/ÚHVT, C‑144/06 P, Zb. s. I‑8109, bod 34, a z 21. januára 2010, Audi/ÚHVT, C‑398/08 P, Zb. s. I‑535,
bod 33 a tam citovanú judikatúru). Na tento účel nie je nevyhnutné, aby ochranná známka odovzdávala presnú informáciu, pokiaľ
ide o totožnosť výrobcu tovaru alebo poskytovateľa služieb. Postačuje, ak ochranná známka umožňuje príslušnej skupine verejnosti
odlíšiť tovar alebo službu, ktoré označuje, od tovarov alebo služieb iného obchodného pôvodu a dospieť k záveru, že všetky
ňou označené tovary alebo služby boli vyrobené, uvedené na trh alebo dodané pod kontrolou majiteľa tejto ochrannej známky,
ktorému možno pripísať zodpovednosť za ich kvalitu [pozri rozsudky Súdu prvého stupňa z 10. októbra 2008, Inter‑Ikea/ÚHVT
(Vyobrazenie palety), T‑387/06 až T‑390/06, neuverejnený v Zbierke, bod 27, a THINKING AHEAD, už citovaný v bode 38 vyššie,
bod 26].
Rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle tohto ustanovenia naopak nemajú označenia, ktoré príslušnej skupine verejnosti neumožňujú
pri príležitosti nasledujúceho nákupu predmetných tovarov alebo získavania služieb zopakovať nákupnú skúsenosť, ak sa ukázala
ako pozitívna, alebo sa jej vyhnúť, ak sa ukázala ako negatívna. To sa týka predovšetkým označení, ktoré sú obvykle používané
na uvádzanie na trh dotknutých tovarov alebo služieb. Tieto označenia sú totiž označeniami, pri ktorých sa predpokladá, že
nie sú spôsobilé plniť základnú funkciu ochrannej známky, ktorou je označenie pôvodu dotknutého tovaru alebo dotknutej služby
[pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. marca 2008, Compagnie générale de diététique/ÚHVT (GARUM), T‑341/06,
neuverejnený v Zbierke, bod 29 a tam citovanú judikatúru].
Okrem toho sa rozlišovacia spôsobilosť má posudzovať na jednej strane vo vzťahu k výrobkom a službám, pre ktoré sa zápis žiada,
a na druhej strane vo vzťahu k ich vnímaniu príslušnou skupinou verejnosti, ktorá je riadne informovaná, primerane pozorná
a obozretná (pozri rozsudok Audi/ÚHVT, už citovaný v bode 44 vyššie, bod 34 a tam citovanú judikatúru, a rozsudok Vyobrazenie
palety, už citovaný v bode 44 vyššie, bod 28 a tam citovanú judikatúru).
Napokon, pokiaľ ide o ochranné známky zložené z označení alebo údajov, ktoré sa inak používajú ako reklamné slogany, údaje
o kvalite alebo výrazy nabádajúce na nákup výrobkov alebo služieb označených týmito ochrannými známkami, ich zápis nie jej
vylúčený z dôvodu takéhoto používania. Čo sa týka posúdenia rozlišovacej spôsobilosti takýchto ochranných známok, nemajú sa
uplatňovať prísnejšie kritériá ako tie, ktoré sa uplatňujú pri posúdení iných označení (pozri rozsudok Audi/ÚHVT, už citovaný
v bode 44 vyššie, body 35 a 36 a tam citovanú judikatúru).
Pokiaľ ide najskôr o určenie príslušnej skupiny verejnosti, čo nie je ako také v prejednávanej veci sporné, treba konštatovať,
že služby patriace do triedy 37 v zmysle Niceskej dohody, pre ktoré sa požadoval zápis slovného označenia INSULATE FOR LIFE,
predstavujú stavebné a inštalačné služby a služby opráv patriace do odvetvia výstavby, najmä domov. Takže tieto služby pozná
tak odborná špecializovaná verejnosť, ako aj priemerný spotrebiteľ, i keď istotne v menšej miere. Keďže sporné slovné označenie
sa skladá z troch výrazov pochádzajúcich z anglického jazyka, príslušná skupina verejnosti je verejnosťou ovládajúcou tento
jazyk, ktorá predstavuje veľmi veľkú časť európskej verejnosti.
Okrem toho treba preskúmať, či odvolací senát z pohľadu príslušnej skupiny verejnosti správne analyzoval význam prvkov prihlasovanej
ochrannej známky a prihlasovanú ochrannú známku ako celok, keď dospel k záveru o neexistencii jej rozlišovacej spôsobilosti
vo vzťahu k predmetným službám.
Ako už bolo uznané v judikatúre, v prípade slovných označení pozostávajúcich z viacerých prvkov treba zohľadniť ich relevantný
význam, ktorý sa stanoví na základe všetkých prvkov, ktoré označenie tvoria, a nie na základe významu len jedného z daných
prvkov [rozsudky Súdu prvého stupňa zo 6. novembra 2007, RheinfelsQuellen H. Hövelmann/ÚHVT (VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN),
T‑28/06, Zb. s. II‑4413, bod 32]. Posudzovanie rozlišovacej spôsobilosti takýchto označení sa tak nemôže obmedziť na posúdenie
každého z jej výrazov alebo prvkov samostatne, ale musí byť v každom prípade založené na celkovom vnímaní týchto ochranných
známok príslušnou skupinou verejnosti, a nie na predpoklade, že prvky, ktoré jednotlivo nemajú rozlišovaciu spôsobilosť, nemôžu
túto spôsobilosť nadobudnúť ani v prípade, ak sú skombinované. Samotná skutočnosť, že každý z týchto prvkov posudzovaný samostatne
nemá rozlišovaciu spôsobilosť, totiž nevylučuje, že rozlišovaciu spôsobilosť môže mať ich kombinácia (rozsudok Eurohypo/ÚHVT,
už citovaný v bode 44 vyššie, bod 41). Inými slovami, na účely posúdenia, či ochranná známka má alebo nemá rozlišovaciu spôsobilosť,
treba vziať do úvahy celkový dojem, ktorý ochranná známka vyvoláva. To však neznamená, že by nebolo možné najskôr vykonať
preskúmanie každého z jednotlivých prvkov, z ktorých je táto ochranná známka zložená. Pri celkovom posúdení môže byť totiž
užitočné skúmať každý jednotlivý prvok dotknutej ochrannej známky (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 25. októbra
2007, Develey/ÚHVT, C‑238/06 P, Zb. s. I‑9375, bod 82, a rozsudok THINKING AHEAD, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 31).
V tejto súvislosti treba uviesť, že žalobkyňa nespochybňuje, že výraz „insulate“ nemá iný význam než význam izolovať. Navyše
čo sa týka tvrdenia žalobkyne, že príslušná skupina verejnosti bezprostredne nepochopí spojenie slov „for life“ – ktoré neoddeliteľne
spojuje predložku „for“ s podstatným menom „life“ – ako spojenie slov znamenajúce „vydrží celý život“ alebo „na obdobie pokrývajúce
celý život“, takéto tvrdenie sa musí zamietnuť. Žalobkyňa totiž neuvádza žiaden ďalší význam a obmedzuje sa na vágne tvrdenie,
že toto spojenie slov má rôzne významy a vyvoláva množstvo asociácií a sugescií. Ak sú teda spojené v slovnom označení INSULATE
FOR LIFE, obidve zložky „insulate“ a „for life“ sa budú priamo chápať ako zložky označujúce, že izolácia je trvalá, alebo
že vydrží celý život. Toto označenie teda s ohľadom na syntaktické, gramatické, fonetické a/alebo sémantické pravidlá anglického
jazyka nevykazuje nijaký neobvyklý alebo nejednoznačný charakter, ktorý by mohol príslušnú skupinu verejnosti, ktorá je riadne
informovaná a primerane pozorná a obozretná, podnietiť k tomu, aby si predstavila asociáciu inej povahy.
Odvolací senát mohol dôvodne dospieť k záveru, že s ohľadom na predmetné služby bude príslušná skupina verejnosti vnímať slovné
označenie INSULATE FOR LIFE priamo a bez rozsiahlejšej analytickej úvahy ako poukázanie na služby s dlhou životnosťou, ktoré
súvisia s používaním osobitne odolného materiálu, a nie ako označenie obchodného pôvodu uvedených služieb (pozri bod 19 napadnutého
rozhodnutia). Na rozdiel od toho, čo žalobkyňa uvádza v odpovedi na písomnú otázku Všeobecného súdu, toto slovné označenie
totiž nie je ani ako pochvalný či propagačný slogan originálne alebo výstižné, aby vyžadovalo minimálne výkladové úsilie,
myšlienkové a analytické úsilie zo strany príslušnej skupiny verejnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok Audi/ÚHVT, už citovaný
v bode 44 vyššie, body 44, 45 a 56 až 59), keďže si ho príslušná skupina verejnosti bezprostredne spojí s predmetnými službami,
ktoré môže uvádzať na trh akýkoľvek podnik pôsobiaci v stavebnom a izolačnom odvetví.
Treba preto vyvodiť záver, že odvolací senát sa správne domnieval, že slovné označenie INSULATE FOR LIFE nemalo rozlišovaciu
spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, pokiaľ ide o služby patriace do triedy 37 v zmysle Niceskej
dohody, a správne potvrdil zamietnutie jeho zápisu ako ochrannej známky Spoločenstva bez toho, aby bolo potrebné sa vyjadrovať
k tomu, či je toto označenie aj opisné s ohľadom na uvedené služby.
Žaloba sa preto musí zamietnuť v celom rozsahu.

O trovách
Podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť
trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže žalobkyňa nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania v súlade s návrhom ÚHVT.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora)
rozhodol a vyhlásil:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
Spoločnosť Paroc Oy AB je povinná nahradiť trovy konania.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 8. februára 2011.
Podpisy
*
Jazyk konania: angličtina.