CELEX: 62011CJ0454
Zemědělství
EZOZF
Nařízení (ES) č. 1257/1999 a č. 817/2004
Podpora pro rozvoj venkova
Vrácení neoprávněně vyplacených částek
Vnitrostátní právní úprava, která poskytnutí agroenvironmentální podpory podřizuje podání roční žádosti, k níž jsou přiloženy určité dokumenty
Příjemce, který splnil své povinnosti týkající se využívání dotyčné plochy, ale nepodal žádost v souladu s uvedenou právní úpravou
Odnětí podpory bez vyslechnutí příjemce v případě, že tento příjemce nedodrží ustanovení použitelná na podání žádosti o agroenvironmentální podporu

Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1783/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 270, s. 70; Zvl. vyd. 03/40, s. 338, dále jen „nařízení č. 1257/1999“), nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1257/1999 (Úř. věst. L 153, s. 30; Zvl. vyd. 03/46, s. 87, a oprava Úř. věst. 2004, L 231, s. 24), jakož i nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).
2. Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi zemědělcem G. Pustsem a Lauku atbalsta dienests (lotyšská agentura pro podporu rozvoje venkova, dále jen „LAD“) ve věci vrácení agroenvironmentálních podpor, jež mu během pětiletého období závazku poskytovaly lotyšské orgány.
Právní rámec
Unijní právo
3. Článek 22 nařízení č. 1257/1999, který je obsažen v kapitole VI hlavy II, nadepsané „Agroenvironmentální opatření a opatření pro dobré životní podmínky zvířat“, stanoví:
„Podpora způsobů zemědělské produkce určených na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí (agroenvironmentální opatření) nebo ke zlepšení dobrých životních podmínek zvířat přispívá k dosažení cílů politiky Společenství týkajících se zemědělství, životního prostředí a dobrých životních podmínek zvířat.
[...]“
4. Článek 23 nařízení č. 1257/1999 stanoví:
„1. Podpora se poskytne zemědělcům, kteří se na dobu nejméně pěti let zavážou k provádění agroenvironmentálních opatření nebo opatření pro dobré životní podmínky zvířat. Pro určité typy závazků lze případně stanovit z důvodu jejich vlivu na životní prostředí nebo dobré životní podmínky zvířat dobu delší.
2. Agroenvironmentální závazky a závazky pro dobré životní podmínky zvířat musí zahrnovat více než používání obvyklých náležitých zemědělských praktik včetně náležitých praktik chovu zvířat.
Musí poskytovat služby, které nejsou poskytovány jinými podpůrnými opatřeními, jako jsou podpora trhu nebo vyrovnávací příspěvky.“
5. Článek 24 tohoto nařízení zní:
„1. Podpora agroenvironmentálních závazků nebo závazků pro dobré životní podmínky zvířat se poskytuje ročně a stanoví se na základě:
a) ušlých příjmů;
b) dodatečných nákladů vyplývajících z daného závazku, a
c) potřeby poskytnutí finanční pobídky.
Při výpočtu výše roční podpory se neberou v úvahu náklady na investice. Při výpočtu výše roční podpory lze rovněž vzít v úvahu náklady na neproduktivní investice nezbytné k plnění závazků.
2. Maximální roční částky přicházející v úvahu pro podpory Společenství jsou stanoveny v příloze. Je-li podpora vypočítána v závislosti na ploše, vypočítají se tyto částky podle plochy zemědělského podniku, na kterou se vztahují agroenvironmentální závazky.“
6. Článek 37 odst. 4 uvedeného nařízení stanoví:
„Členské státy mohou stanovit dodatečné nebo přísnější podmínky pro poskytování podpory Společenství pro rozvoj venkova za předpokladu, že tyto podmínky budou v souladu s cíli a požadavky stanovenými v tomto nařízení.“
7. Článek 66 nařízení č. 817/2004, který je obsažen v kapitole II oddílu 6, nadepsaném „Žádosti, kontroly a sankce“, uvádí:
„1. V žádostech o podporu rozvoje venkova týkajících se ploch nebo zvířat, které se podávají odděleně od žádostí o podporu podle článku 6 nařízení [Komise] (ES) č. 2419/2001 [ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11; Zvl. vyd. 03/34, s. 308)], se uvedou veškeré plochy a zvířata daného zemědělského podniku, kterých se týká kontrola žádostí v rámci daného opatření, včetně ploch a zvířat, na které se o podporu nežádá.
2. Pokud se opatření na podporu rozvoje venkova týkají ploch, parcely se identifikují jednotlivě. V době trvání závazku nelze vyměňovat parcely, na které je poskytována podpora, s výjimkou případů výslovně stanovených v programovém dokumentu.
3. Pro případ, že je žádost o platbu součástí žádosti o platbu na plochu v rámci integrovaného [...] kontrolního systému, členský stát zajistí, aby parcely, na které se vztahuje žádost o podporu rozvoje venkova, byly vykazovány samostatně.
4. Pozemky a zvířata se identifikují v souladu s články 18 a 20 nařízení (ES) č. 1782/2003.
5. Jedná-li se o víceletou podporu, uskutečňují se platby následující po platbě uskutečněné v roce podání žádosti na základě roční žádosti o platbu, s výjimkou případů, kdy členský stát zavedl postup účinného každoročního ověřování ve smyslu čl. 6[7] odst. 1.“
8. Článek 67 nařízení č. 817/2004 stanoví:
„1. Kontroly prvních žádostí o účast na režimu podpor a následných žádostí o platbu se provádějí způsobem, který zajišťuje účinné ověření souladu žádostí s podmínkami pro poskytování podpor.
V závislosti na povaze podpůrných opatření stanoví členské státy vhodné metody a prostředky pro ověření těchto opatření a osob, které podléhají kontrolám.
Ve vhodných případech členské státy použijí integrovaný administrativní a kontrolní systém zavedený nařízením (ES) č. 1782/2003.
2. Ověřování zahrnuje správní kontroly a kontroly na místě.“
9. Článek 71 odst. 2 nařízení č. 817/2004 uvádí:
„V případě neoprávněné platby je jednotlivý příjemce, na kterého se vztahuje opatření pro rozvoj venkova, povinen vrátit tuto částku v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 2419/2001.“
10. Článek 73 nařízení č. 817/2004 stanoví:
„Členské státy stanoví pravidla pro sankce použitelné při porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.“
11. Nařízení č. 796/2004 zrušilo nařízení č. 2419/2001. Podle svého znění se nařízení č. 796/2004 použije na žádosti o podporu, které se týkají hospodářských roků nebo prémiových období počínajících dnem 1. ledna 2005, a odkazy na nařízení č. 2419/2001 se považují za odkazy na nařízení č. 796/2004.
12. Článek 73 nařízení č. 796/2004, který nahradil článek 49 nařízení č. 2419/2001, zní takto:
„1. V případě neoprávněně provedené platby je zemědělec povinen vrátit příslušnou částku včetně úroků vypočtených v souladu s odstavcem 3.
[...]
3. Úroky se vypočítají za období od oznámení rozhodnutí zemědělci o vrácení do okamžiku vrácení nebo odečtení částky.
Použitelná úroková sazba se vypočítá podle ustanovení vnitrostátních právních předpisů, nesmí však být nižší než úroková sazba použitelná pro vymáhání částek podle vnitrostátních předpisů.
[...]“
Lotyšské právo
13. Nařízení Rady ministrů č. 255 ze dne 17. dubna 2007 o postupu při poskytování vnitrostátních podpor a podpor Evropské unie pro rozvoj venkova, ve znění použitelném na spor v původním řízení ( Latvijas Vēstnesis, 2007, č. 70) stanoví, že za účelem získání podpory pro rozvoj ekologického zemědělství musí žadatel o tuto podporu podat k LAD do 11. června běžného roku řádně vyplněnou žádost na formuláři žádosti o platbu na plochu, jakož i plán zemědělských parcel vydaný LAD, v němž je uvedena plocha využívaných zemědělských parcel. Toto nařízení kromě toho upřesňuje, že se tento žadatel na celé pětileté období závazku zavazuje, že bude každý rok podávat LAD žádost o podporu týkající se ohlášených činností a že nezmenší plochu, která je předmětem závazku, a nezmění její lokalizaci. Při nedodržení těchto požadavků ukládá dané nařízení uvedenému žadateli povinnost vrátit LAD poskytnutou podporu.
14. V příloze 10 nařízení Rady ministrů č. 1002 ze dne 30. listopadu 2004 o pravidlech pro provádění programového dokumentu „Plán rozvoje lotyšského venkova pro provádění programu rozvoje venkova v letech 2004 až 2006“ ( Latvijas Vēstnesis , 2004, č. 193) jsou uvedeny dokumenty, které je třeba LAD předložit k získání podpory pro rozvoj ekologického zemědělství. Tato příloha zejména uvádí, že po dobu trvání závazku musí žadatel o podporu podat pro běžný rok žádost a plán zemědělských parcel.
15. Příloha 11 nařízení č. 1002 stanoví, že v případě přerušení plnění závazku musí být každá přijatá podpora vrácena LAD.
16. Kromě toho je třeba upřesnit, že formulář žádosti uvedený v nařízení č. 255 byl schválen nařízením Rady ministrů č. 269  ze dne 17. dubna 2007 o způsobu  rozdělování vnitrostátních a unijních podpor určených pro zemědělství v rámci systému přímé podpory ( Latvijas Vēstnesis , 2007, č. 69). Tento formulář umožňuje žadateli podat žádost o platby na plochu společně s žádostí o ostatní platby, jako jsou agroenvironmentální podpory. Na začátku uvedeného formuláře je taxativně uvedeno, jakého režimu podpor se může žadatel domáhat, a je zde uvedena výzva, aby se žadatel seznámil s příručkou pro získání plateb na plochu v daném roce. V tomto formuláři je navíc nad místem vyhrazeným pro podpis uvedeno následující upozornění:
„Při podání žádosti o agroenvironmentální podporu [...] je třeba zaslat vyplněnou přílohu. V opačném případě nebude environmentální podpora [...] vyplacena. Já, níže podepsaný, potvrzuji, že jsem četl požadavky a podmínky stanovené v nařizovacích aktech, pokud jde o režim jednotné platby [podpory] na plochu [...] a agroenvironmentální podpory, a seznámil se s těmito požadavky a podmínkami, prohlašuji, že je budu v plném rozsahu dodržovat, a potvrzuji, že jsem informován o všech podmínkách poskytnutí podpor a o tom, že podpora bude vyplacena částečně nebo nebude vyplacena vůbec, pokud nepřesné informace byly poskytnuty úmyslně nebo z nedbalosti.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
17. Dne 21. dubna 2006 podal G. Pusts k LAD žádost o podporu na plochu pro rok 2006 a žádost o agroenvironmentální podporu podléhající pětiletému závazku, jenž se týká se plochy o rozloze 18,85 hektarů zemědělských parcel.
18. Dne 9. května 2007 podal G. Pusts žádost o podporu na plochu pro rok 2007, na jejímž základě obdržel dne 11. června téhož roku dopis od LAD, v němž bylo uvedeno, že údaje v této žádosti budou pečlivě ověřeny a budou-li zjištěny chyby, bude o tom informován, aby je mohl opravit.
19. Dne 3. července 2007 poskytla LAD G. Pustsovi agroenvironmentální podporu ve výši 1826,77 LVL pro rok 2006 v souvislosti s plochou o rozloze 18,85 hektarů zemědělských parcel, jež jsou předmětem pětiletého závazku. Dne 30. července 2007 obdržel G. Pusts osvědčení o slučitelnosti činnosti jeho podniku během období přechodu na ekologickou produkci.
20. V rozhodnutí ze dne 25. dubna 2008 LAD vyzvala G. Pustse, aby vrátil celkovou částku agroenvironmentální podpory poskytnuté pro rok 2006 z důvodu, že plocha o rozloze 18,85 hektarů zemědělských parcel podléhající pětiletému závazku byla v roce 2007 zmenšena. Toto rozhodnutí vycházelo ze skutečnosti, že při přezkumu žádosti o podporu pro rok 2007 LAD konstatovala, že G. Pusts při vyplňování žádosti o podporu na plochu pro tento rok neupřesnil, že žádá také agroenvironmentální podporu pro ohlášené parcely, jelikož nevyplnil sloupec 9 části „C“ uvedené žádosti, v níž jsou uvedeny ohlášené parcely, ani ke stejné žádosti nepřiložil přílohu nadepsanou „žádost o podporu pro agroenvironmentální opatření“, jak vyžaduje příslušná vnitrostátní právní úprava. LAD měla za to, že toto nelze považovat za pochybení G. Pustse. LAD z toho tedy dovodila, že G. Pusts přestal plnit agroenvironmentální závazky, jež souvisejí s uvedenou plochou o rozloze 18,85 hektarů a byly přijaty v roce 2006, a je tudíž podle uvedené právní úpravy povinen již poskytnutou podporu vrátit.
21. Rozhodnutím ze dne 11. června 2008 potvrdila LAD své dřívější rozhodnutí. V důsledku toho provedla srážku ve výši 1228,87 LVL z příštích plateb podpory a vyzvala G. Pustse, aby vrátil zbývající část ve výš i 597,90 LVL.
22. Gunārs Pusts podal proti tomuto rozhodnutí z 11. června 2008 žalobu na neplatnost k Administratīvā rajona tiesa (okresní správní soud). V této žalobě požaduje vyplacení částky sražené LAD a poskytnutí agroenvironmentální podpory, která mu nebyla pro rok 2007 poskytnuta. Gunārs Pusts připouští, že podal nekompletní žádost o podporu, avšak prohlašuje, že splňuje podmínky poskytnutí této podpory a že plochu dotčenou agroenvironmentálními závazky fyzicky nezmenšil ani nezměnil její lokalizaci, ale že se nedopatřením dopustil chyby v žádosti. Gunārs Pusts, který tvrdí, že skutečně nadále plnil uvedené závazky, kromě toho LAD vytýká, že ho neinformovala o chybách v jeho žádosti ani ho nepožádala o doplňující informace.
23. V rozsudku ze dne 19. listopadu 2009 tento soud uvedenou žalobu zamítl. Tento soud uvádí, že v souladu s příslušnou vnitrostátní právní úpravou se G. Pusts na dobu pěti let zavázal, že každý rok podá žádost o agroenvironmentální podporu týkající se ohlášených činností. Uvedený soud kromě toho připomíná, že k získání agroenvironmentální podpory měl G. Pusts – stejně jako v roce 2006 – podat pro rok 2007 řádně vyplněnou žádost o podporu společně s plánem dotyčných zemědělských parcel. Vzhledem k tomu, že G. Pusts ve své žádosti o podporu na plochu pro rok 2007 neupřesnil, že žádá také o agroenvironmentální podporu pro tento rok, ani nedodal odpovídající přílohu, rozhodl tento soud, že LAD právem dospěla k závěru, že G. Pusts ukončil své agroenvironmentální závazky přijaté v roce 2006, a je tudíž povinen poskytnutou podporu vrátit.
24. Administratīvā rajona tiesa kromě toho ve svém rozsudku upřesnil, že nelze mít za to, že neúplnost žádosti G. Pustse je výsledkem pochybení, ale je třeba ji spíše považovat za projev nesplnění podmínek způsobilosti pro poskytnutí agroenvironmentální podpory, jež stanoví příslušná vnitrostátní právní úprava. Z důvodu tohoto nesplnění podmínek musí G. Pusts podle tohoto soudu vrátit neoprávněně získané podpory, přestože nadále plnil své ostatní závazky. Tento soud měl rovněž za to, že LAD neměla povinnost informovat G. Pustse o pochybeních, kterých se dopustil ve své žádosti, a ostatně jej na to ani nemohla upozornit, jelikož v sloupci 9 části „C“ této žádosti nebyla uvedena žádná parcela a k žádosti nebyla přiložena odpovídající příloha. Daný soud konečně uvedl, že LAD vycházela ve svém rozhodnutí z informací poskytnutých G. Pustsem, a sice z jeho žádostí o podpory pro rok 2006 a 2007. Tentýž soud rozhodl, že jelikož měla LAD k dispozici veškeré informace nezbytné k přijetí tohoto rozhodnutí, nebyla povinna vyslechnout stanovisko G. Pustse, jež nemůže ovlivnit obsah správních aktů.
25. Gunārs Pusts podal proti rozsudku Administratīvā rajona tiesa odvolání k Administratīvā apgabaltiesa (krajský odvolací správní soud). Administratīvā apgabaltiesa v rozsudku ze dne 8. listopadu 2010 odvolání zamítl a potvrdil odůvodnění rozsudku Administratīvā rajona tiesa s tím, že G. Pusts svými žádostmi o podpory potvrdil, že se seznámil s požadavky stanovenými příslušnou vnitrostátní právní úpravou pro získání dotyčné agroenvironmentální podpory.
26. Gunārs Pusts podal proti tomuto rozsudku kasační opravný prostředek k předkládajícímu soudu. V tomto kasačním opravném prostředku mimo jiné tvrdí, že v uvedeném rozsudku nebyl respektován rozsah působnosti některých ustanovení unijního práva v dané oblasti.
27. Jelikož měl Augstākās Tiesas Senāts za to, že vyřešení sporu v původním řízení závisí na výkladu nařízení č. 1257/1999, č. 817/2004 a č. 796/2004, rozhodl se přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1) Je třeba ustanovení unijního práva [...], která upravují vracení podpor, vykládat v tom smyslu, že umožňují považovat platbu podpory za neoprávněnou v případě, kdy příjemce podpory sice nadále plnil závazky, avšak nedodržel postup stanovený pro podání žádosti o platbu?
2) Je pravidlo, podle kterého se přerušení plnění závazků převzatých příjemcem podpory dovozuje pouze ze skutečnosti, že nebyla podána žádost, aniž byla příjemci podpory poskytnuta příležitost se k tomuto vyjádřit, v souladu s unijním právem [...], které upravuje vracení podpor?
3) Je pravidlo, podle kterého je v situaci, kdy již není možné provést kontrolu na místě (neboť uplynul jeden rok), takže se má za to, že příjemce podpory přerušil plnění svých závazků, tento příjemce povinen vrátit všechny částky podpory již vyplacené za trvání závazků, včetně případu, kdy tyto částky byly již alokovány a vyplaceny za období několika let, v souladu s unijním právem [...], které upravuje vracení podpor?“
K předběžným otázkám
28. Podstatou těchto tří otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda nařízení č. 1257/1999, č. 817/2004 a č. 796/2004 musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž je příjemce podpory poskytované výměnou za přijetí víceletých agroenvironmentálních závazků povinen vrátit celou podporu již vyplacenou za předchozí roky z důvodu, že nepodal roční žádost v souladu s použitelnými vnitrostátními ustanoveními, i když tento příjemce tvrdí, že nadále plnil své povinnosti týkající se využívání dotyčných ploch, nebyl vyslechnut příslušným správním orgánem, avšak provedení kontroly na místě dotyčných ploch již není možné z toho důvodu, že dotčený rok již uplynul.
29. Nejprve je třeba uvést, že žádné z těchto nařízení neobsahuje ustanovení, které takové vnitrostátní právní úpravě výslovně brání.
30. Články 22 až 24 nařízení č. 1257/1999 definují obecné podmínky poskytování podpory na způsoby zemědělské produkce určené zejména na ochranu životního prostředí. Z těchto ustanovení vyplývá, že agroenvironmentální opatření jsou charakteristická tím, že se dotčení zemědělci na dobu pěti let zavážou k provozování zemědělství respektujícího životní prostředí. Jako kompenzace za agroenvironmentální závazky je jednotlivými státy každoročně poskytována podpora v závislosti na vzniklých ztrátách na výdělku nebo dodatečných nákladech, které z nich vyplývají (viz rozsudky ze dne 4. června 2009, JK Otsa Talu, C-241/07, Sb. rozh. s. I-4323, bod 36, a ze dne 24. května 2012, Hehenberger, C-188/11, bod 30).
31. V tomto ohledu je třeba uvést, že čl. 37 odst. 4 nařízení č. 1257/1999 umožňuje členským státům stanovit dodatečné nebo přísnější podmínky pro poskytování unijní podpory pro rozvoj venkova za předpokladu, že tyto podmínky budou v souladu s cíli a požadavky stanovenými v tomto nařízení.
32. Pokud jde o žádosti o podporu agroenvironmentálních způsobů produkce založené na článcích 22 až 24 nařízení č. 1257/1999, čl. 66 odst. 5 nařízení č. 817/2004 stanoví, že jedná-li se o víceletou podporu, uskutečňují se platby následující po platbě uskutečněné v roce podání žádosti na základě roční žádosti o platbu, s výjimkou případů, kdy členský stát zavedl postup účinného každoročního ověřování ve smyslu čl. 67 odst. 1 tohoto nařízení. Z tohoto čl. 66 odst. 5 vyplývá, že s výjimkou případů, kdy existuje takový vnitrostátní postup, není zemědělcům poskytnuta žádná platba, pokud nepodají roční žádost o platbu. Podání této roční žádosti tak představuje podmínku způsobilosti pro poskytnutí agroenvironmentálních podpor založených na článcích 22 až 24.
33. Význam podání roční žádosti o platbu agroenvironmentálních podpor je rovněž zdůrazněn v čl. 67 odst. 1 nařízení č. 817/2004, který v případě systému kontrol víceleté podpory pro agroenvironmentální způsoby produkce stanoví, že kontroly prvních žádostí o účast na režimu podpor a následných žádostí o platbu se provádějí způsobem, který zajišťuje účinné ověření souladu žádostí s podmínkami pro poskytování podpor. Podání takové roční žádosti tak umožňuje ověřit dodržování přijatých agroenvironmentálních závazků. Na základě této roční žádosti může platební agentura každý rok účinně ověřit, zda jsou tyto víceleté závazky soustavně plněny, a případně vyplatit podpory.
34. Z toho plyne, že vnitrostátní právní úprava, která v rámci jedné z podmínek způsobilosti pro poskytnutí agroenvironmentálních podpor vyžaduje, aby se žadatel o tyto podpory na celé pětileté období závazku zavázal podat každý rok platební agentuře žádost týkající se ohlášených agroenvironmentálních činností, je slučitelná s výše uvedenými ustanoveními unijního práva. Taková vnitrostátní právní úprava je tedy v mezích rozhodovacího prostoru, který mají členské státy podle čl. 37 odst. 4 nařízení č. 1257/1999.
35. Kromě toho je třeba připomenout, že pokud jde o agroenvironmentální podpory, pro něž je charakteristický víceletý závazek, musí být podmínky poskytnutí podpory dodržovány během celého období závazku, pro které byly tyto podpory přiznány (viz výše uvedený rozsudek Hehenberger, bod 34). Pokud tedy jedna z těchto podmínek poskytnutí uvedených podpor, jako je podání roční žádosti o platbu podpory, jež vyžaduje vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení, není dodržena, byť jen jednou za celou dobu trvání agroenvironmentálního projektu, na kterou se příjemce týchž podpor zavázal, nemohou být tyto podpory poskytnuty.
36. V tomto ohledu skutečnost, že příjemce agroenvironmentálních podpor nadále dodržoval ostatní podmínky poskytnutí těchto podpor, zejména pak své závazky týkající se využívání dotyčných ploch, nemůže zabránit vyloučení z nároku na uvedené podpory, jež má za následek nedodržení jedné z podmínek. Poskytnutí těchto podpor totiž podléhá dodržování všech podmínek způsobilosti po celou dobu trvání agroenvironmentálního projektu, na kterou se uvedený příjemce zavázal, takže nedodržení jedné z těchto podmínek postačuje samo o sobě k uvedenému vyloučení.
37. V případě vyloučení poskytnutí agroenvironmentálních podpor z důvodu nedodržení podmínek poskytnutí těchto podpor z čl. 71 odst. 2 nařízení č. 817/2004, který odkazuje na článek 73 nařízení č. 796/2004, vyplývá, že příjemce uvedených podpor má povinnost vrátit všechny již vyplacené částky, které souvisejí s podporami, jejichž poskytnutí bylo vyloučeno (viz výše uvedený rozsudek Hehenberger, bod 36).
38. Příjemce agroenvironmentálních podpor, který nepodal žádost o podporu v souladu s vnitrostátními ustanoveními, jež poskytnutí uvedené podpory podřizují podání roční žádosti, se navíc nemůže dovolávat v tomto směru práva být vyslechnut. Žádné ustanovení nařízení č. 1257/1999, č. 817/2004 a č. 796/2004 nezakládá takové právo ve prospěch zemědělce, který nepodal řádnou žádost o agroenvironmentální podpory. I za předpokladu, že by zemědělec, který nepodal takovou žádost, mohl být k této skutečnosti vyslechnut, takové slyšení nemůže mít každopádně vliv na následky, které vyplývají z nedodržení podmínek poskytnutí agroenvironmentálních podpor, v jejichž případě se zavázal. Tento zemědělec totiž nemůže odůvodnit nedodržení těchto podmínek.
39. Stejně tak ani skutečnost, že provedení kontroly na místě dotyčných ploch již není možné, neboť dotčený rok již uplynul, nemůže mít vliv na vyloučení z nároku na agroenvironmentální podpory z důvodu nedodržení podmínek poskytnutí těchto podpor a na vrácení neoprávněně vyplacených částek uvedených podpor, jež z toho plyne. Totiž i za předpokladu, že by tuto kontrolu bylo možné provést, nedodržení jedné z těchto podmínek může mít samo o sobě za následek takové vyloučení, a tudíž i vrácení vyplacených částek.
40. S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na tři položené otázky odpovědět, že nařízení č. 1257/1999, 817/2004 a 796/2004 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž je příjemce podpory víceletých agroenvironmentálních závazků povinen vrátit celou podporu již vyplacenou za předchozí roky z důvodu, že nepodal roční žádost v souladu s použitelnými vnitrostátními ustanoveními, i když tento příjemce tvrdí, že nadále plnil své povinnosti týkající se využívání dotyčných ploch a že nebyl příslušným správním orgánem vyslechnut, přitom však provedení kontroly na místě dotyčných ploch již není možné z toho důvodu, že dotčený rok již skončil.
K nákladům řízení
41. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1783/2003 ze dne 29. září 2003, nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1257/1999, jakož i nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž je příjemce podpory víceletých agroenvironmentálních závazků povinen vrátit celou podporu již vyplacenou za předchozí roky z důvodu, že nepodal roční žádost v souladu s použitelnými vnitrostátními ustanoveními, i když tento příjemce tvrdí, že nadále plnil své povinnosti týkající se využívání dotyčných ploch a že nebyl příslušným správním orgánem vyslechnut, přitom však provedení kontroly na místě dotyčných ploch již není možné z toho důvodu, že dotčený rok již skončil.