CELEX: 62011CJ0062
Protokolas dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto
36 straipsnis
Protokolas dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų
13, 15 ir 23 straipsniai
Susitarimas dėl ECB būstinės
15 straipsnis
Vokietijos socialinės teisės nuostatų, kuriose numatyta motinystės (tėvystės) pašalpa, taikymas ECB tarnautojams

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1998 m. rugsėjo 18 d. Vokietijos Federacinės Respublikos ir Europos centrinio banko susitarimo dėl šios institucijos būstinės (
BGBl
. 1998 II, p. 2745, toliau – Susitarimas dėl būstinės), būtent šio susitarimo 15 straipsnio, skaitomo kartu su Protokolo dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto (
OL C 191, 1992, p. 68
; redakcija, pridėta prie EB sutarties; toliau – Protokolas dėl ECBS ir ECB statuto) 36 straipsniu, išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas sprendžiant ginčą tarp F. Feyerbacher ir
Land Hessen
dėl atsisakymo suteikti motinystės (tėvystės) pašalpą (
Elterngeld
).
Teisinis pagrindas
Protokolas dėl privilegijų ir imunitetų
Pagal 1965 m. balandžio 8 d. Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų (
OL 152, 1967, p. 13
; redakcija, pridėta prie EB ir Euratomo sutarčių ir taikytina pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms; toliau – Protokolas dėl privilegijų ir imunitetų), 13 straipsnį:
„Remiantis Komisijos pasiūlymu, Tarybos nustatytomis sąlygomis ir tvarka Bendrijų pareigūnai ir kiti tarnautojai moka Bendrijoms mokesčius nuo iš Bendrijų gaunamos algos, darbo užmokesčio ir kito atlyginimo.
Iš Bendrijų gaunamai algai, darbo užmokesčiui ir kitam atlyginimui netaikomi nacionaliniai mokesčiai.“
Šio protokolo 15 straipsnyje buvo numatyta:
„Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vieningai nustato Bendrijų pareigūnų ir kitų tarnautojų socialinio draudimo išmokų sistemą.“
Minėto protokolo 23 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta:
„Šis Protokolas taip pat taikomas Europos centriniam bankui [ECB], jo organų nariams ir personalui, nepažeidžiant Protokolo dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko [ECBS ir ECB] statuto nuostatų.“
Protokolas dėl ECBS ir ECB statuto
Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto (redakcija, taikytina pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms) 36 straipsnio 1 ir 2 dalys buvo išdėstytos taip:
„36.1.   Vykdomosios valdybos siūlymu Valdančioji taryba nustato ECB personalo įdarbinimo sąlygas.
36.2.   Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso spręsti ECB ir jo tarnautojų ginčus neviršijant įdarbinimo sąlygose nustatytų ribų ir laikantis jose numatytų sąlygų.“
Susitarimas dėl būstinės
Pagal Susitarimo dėl būstinės preambulės penktą pastraipą šio susitarimo tikslas „nustatyti [ECB] privilegijas ir imunitetus Vokietijos Federacinėje Respublikoje remiantis Protokolu dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų“.
Pagal šios preambulės šeštą pastraipą šis susitarimas buvo, be kita ko, sudarytas „atsižvelgiant į būtinybę užtikrinti, kad Vokietijos Federacinėje Respublikoje [ECB] galėtų siekti savo tikslų ir visiškai bei veiksmingai vykdyti savo užduotis“.
Minėto susitarimo 1 straipsnio „Sąvokos“ 9 dalyje nurodyta:
„tarnautojai“ reiškia ECB tarnautojus, kaip jie suprantami pagal 1969 m. kovo 25 d. Tarybos reglamento (Euratomas, EAPB, EEB) Nr. 549/69, nustatančio Europos Bendrijų pareigūnų ir kitų tarnautojų kategorijas, kurioms taikomos Protokolo dėl Bendrijų privilegijų ir imunitetų 12 straipsnio, 13 straipsnio antros pastraipos ir 14 straipsnio nuostatos (
OL L 74, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 t., 1 sk., p. 39), iš dalies pakeisto 1998 m. birželio 5 d. Tarybos reglamentu (EB, EAPB, Euratomas) Nr. 1198/98 (
OL L 166, p. 3
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 t., 1 sk., p. 442), 4c straipsnį.“
To paties susitarimo 15 straipsnyje „Vokietijos darbo ir socialinės teisės netaikymas“ nurodyta:
„Atsižvelgiant į [Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto] 36 straipsnį Vykdomosios valdybos narių ir tarnautojų įdarbinimo sąlygoms netaikomos Vokietijos Federacinės Respublikos materialinės ir procesinės darbo bei socialinės teisės nuostatos.“
Įdarbinimo ECB sąlygos
Remdamasi Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto 36 straipsnio 1 dalimi, ECB valdančioji taryba priėmė Europos centrinio banko personalo įdarbinimo sąlygas (
Conditions of Employment for Staff of the European Central Bank
, toliau – Įdarbinimo ECB sąlygos). Įdarbinimo ECB sąlygų 9 straipsnio a ir c punktuose numatyta:
„ECB ir jo tarnautojų darbo santykiai yra nustatyti pagal šias įdarbinimo sąlygas sudarytose darbo sutartyse. Vykdomosios valdybos priimtose Personalo taisyklėse patikslinamos šių Įdarbinimo sąlygų įgyvendinimo taisyklės.
<...>
Įdarbinimo sąlygos nėra reguliuojamos jokia specialiąja nacionaline teise <...>“
Įdarbinimo ECB sąlygų 21, 24 ir 36 straipsniuose nurodyta, kad visos juose nurodytos pašalpos „yra papildomos iš kitų šaltinių gaunamoms tokioms pačioms pašalpoms. Personalo nariai turi prašyti tokių pašalpų, kurios bus išskaičiuojamos iš ECB mokamų pašalpų, ir apie jas pranešti“.
Pagal Įdarbinimo ECB sąlygų 29 straipsnį ECB personalo nariams suteikiamos nemokamos vaiko priežiūros atostogos. Be to, pagal Europos centrinio banko personalo taisyklių (
European Central Bank Staff Rules
) 5 straipsnio 11 dalį vaiko priežiūros atostogos gali tęstis daugiausia 3 metus kiekvieno išlaikomo vaiko atveju, tačiau tam pačiam tarnautojui negalima suteikti daugiau nei 6 metų vaiko priežiūros atostogų. Per vaiko priežiūros atostogas personalo narys toliau išlaiko savo teises į išlaikomo vaiko pašalpas ir mokymosi pašalpas, teises į invalidumo pensiją ir išmokas mirties atveju, jis ir toliau priklauso ECB pensijų sistemai, nors už tai nemokamos įmokos. Mokėdamas įmoką jis taip pat išlieka apdraustas ECB sveikatos draudimu ir draudimu nuo nelaimingų atsitikimų.
Vokietijos teisė
2006 m. gruodžio 5 d. Įstatymo dėl motinystės (tėvystės) pašalpos ir vaiko priežiūros atostogų (
Bundeselterngeld- und Elternzeitgesetz
,
BGBl
. 2006 I, p. 2748, toliau – BEEG) 1 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Teisė į motinystės (tėvystės) pašalpą suteikiama tam, kas
1)
turi Vokietijoje gyvenamąją vietą arba nuolatinę gyvenamąją vietą;
2)
gyvena viename namų ūkyje su savo vaiku;
3)
šiuo vaiku rūpinasi ir jį augina pats;
4)
nevykdo profesinės veiklos arba nevykdo profesinės veiklos visą darbo dieną.“
BEEG 3 straipsnio 3 dalies pirmame sakinyje nustatyta:
„Motinystės (tėvystės) pašalpoms prilyginamos išmokos, į kurias turi teisę 1 straipsnyje nustatytas sąlygas atitinkantis asmuo, už Vokietijos ribų ar mokėtinos tarptautinės arba supranacionalinės organizacijos, išskaičiuojamos iš motinystės (tėvystės) pašalpos, jeigu jos mokėtinos už tą patį laikotarpį ir jeigu netaikytini remiantis Europos bendrijos steigimo sutartimi priimti reglamentai.“
Pagal BEEG 2 straipsnio 1 dalį apskaičiuojant motinystės (tėvystės) pašalpos sumą reikia „atsižvelgti į <...> pagal Pajamų mokesčio įstatymą [
Einkommensteuergesetz
] Vokietijoje apmokestinamas pajamas, atskaičius mokesčius ir leistinas išlaidas“.
Socialinės apsaugos kodekso pirmos dalies „Bendrieji principai“ (
Erstes Buch Sozialgesetzbuch – Allgemeiner Teil
) 30 ir 31 straipsniuose numatyta:
„30 straipsnis
1.   Šio kodekso nuostatos taikomos kiekvienam asmeniui, turinčiam gyvenamąją vietą arba nuolatinę gyvenamąją vietą teritorijoje, kurioje jis taikomas.
2.   Šiuo kodeksu nepažeidžiamos tarptautinės ir supranacionalinės teisės nuostatos. <...>
31 straipsnis
Su šiame kodekse numatytomis socialinėmis išmokomis susijusios teisės ir pareigos gali būti įtvirtintos, pakeistos ar panaikintos, tik jei tai numatyta ar leista įstatymo.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
F. Feyerbacher yra Vokietijos pilietė ir gyvena Vokietijoje, ten ji vykdė profesinę veiklą ir todėl buvo apmokestinta Vokietijoje taikomu pajamų mokesčiu ir apdrausta Vokietijos socialiniu draudimu.
Tapusi ECB personalo nare dėl šio statuso ji gavo Bendrijos mokesčiu apmokestinamą darbo užmokestį ir nuo įdarbinimo jai taikomos šios institucijos nustatytos įdarbinimo sąlygos; minėtas darbo užmokestis nebuvo apmokestintas Vokietijos pajamų mokesčiu ir jam nebuvo taikoma Vokietijos socialinio draudimo sistema.
2008 m. rugsėjo 5 d. gimus vaikui F. Feyerbacher pateikė prašymą Vokietijos valdžios institucijoms siekdama gauti motinystės (tėvystės) išmoką, numatytą BEEG.
F. Feyerbacher tvirtino, kad Susitarimo dėl būstinės 15 straipsnyje, kuriame numatytos „įdarbinimo sąlygos“, neatmetama galimybė skirti tokią pašalpą, nes motinystės (tėvystės) pašalpa finansuojama ne privalomomis socialinio draudimo įmokomis, nuo kurių ECB personalas atleidžiamas pagal minėtą 15 straipsnį, bet iš mokesčių įplaukų. Be to, nagrinėjamu atveju nebūtų išmokų sutapimo, nes ECB jai nemoka jokios tokios rūšies pašalpos.
2008 m. gruodžio 4 d. ir 2009 m. sausio 8 d.
Land Hessen
sprendimais buvo atmesti F. Feyerbacher prašymai remiantis tuo, kad pagal Protokolo dėl privilegijų ir imunitetų nuostatas ir Susitarimo dėl būstinės 15 straipsnį ECB personalui taikoma ne Vokietijos darbo ir socialinė teisė, bet Sąjungos teisė, todėl suinteresuotoji, kurios pajamos nebėra apmokestinamos Vokietijoje, neturėjo jokios teisės į motinystės (tėvystės) pašalpą.
2009 m. rugsėjo 30 d. sprendimu
Sozialgericht Frankfurt
panaikino
Land Hessen
sprendimus ir nurodė jai pripažinti F. Feyerbacher teisę į motinystės (tėvystės) pašalpą 12 pirmų mėnesių gimus vaikui laikotarpiu.
Gavęs apeliacinį skundą dėl šio sprendimo
Hessisches Landessozialgericht
mano, kad BEEG 1 straipsnio 1 dalyje išvardytos sąlygos įgyvendintos, todėl F. Feyerbacher turėjo gauti motinystės (tėvystės) pašalpą, nebent būtų nustatyta, jog nagrinėjamu atveju šios pašalpos negalima suteikti pagal specialiąją nuostatą.
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Susitarimo dėl būstinės 15 straipsnis, aiškinamas atsižvelgiant į Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto 36 straipsnį, į kurį jame daroma nuoroda, galėtų būti
a priori
tokia specialioji nuostata.
Vis dėlto minėtas teismas teigia, kad taip galėtų būti tik jeigu, pirma, šios nuostatos yra viršesnės už taikomas Vokietijos socialinės teisės kolizines normas. Šiuo atžvilgiu taip pat reikėtų nustatyti, ar Susitarimas dėl būstinės yra Sąjungos teisės dalis ir dėl to yra viršesnis už vidaus teisę, ar jis yra tarptautinė sutartis, neturinti supranacionalinės galios, kuri dėl nacionalinio inkorporavimo įstatymo turi tokią pat galią kaip kiti įprasti Vokietijos įstatymai.
Antra, šis teismas pažymi, kad net manant, jog Susitarimo dėl būstinės 15 straipsnis yra viršesnis nei Vokietijos teisė, remiantis šia nuostata būtų galima neskirti F. Feyerbacher motinystės (tėvystės) pašalpos tik jei šioje nuostatoje ir Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto 36 straipsnio versijoje vokiečių kalba pavartoti žodžiai „įdarbinimo sąlygos“ būtų aiškinami kaip reiškiantys tai, kad ECB tarnautojams netaikomos jokios Vokietijos teisės nuostatos socialinių išmokų srityje, nepaisant to, ar šios išmokos yra socialinio draudimo išmokos, ar jos finansuojamos mokesčiais, kaip yra motinystės (tėvystės) išmokos atveju.
Hessisches Landessozialgericht
pažymi, kad išlieka abejonių dėl šio klausimo, nes pažodžiui aiškinami šie žodžiai galėtų reikšti tik sąlygas, pagal kurias nustatomi darbo santykiai, ar tipines darbo sutarties sąlygas, kurios šiuo atveju tikrai galėtų apimti darbo santykių klausimus, susijusius su socialinio draudimo sistema, bet nebūtinai socialines išmokas, finansuojamas mokesčiais ir susijusias su teritorialumo principu.
Trečia,
Hessisches Landessozialgericht
kelia klausimą, ar Susitarimo dėl būstinės 15 straipsnis yra kolizinė norma, kuria remiantis ECB nustatytos įdarbinimo sąlygos taikytinos neatsižvelgiant į F. Feyerbacher gyvenamosios vietos valstybės teisę, ir ar tokiu atveju remiantis 2008 m. gegužės 20 d. Sprendimu
Bosmann
(
C-352/06, Rink. p. I-3827
) neturėtų būti daroma išvada, kad Vokietijos Federacinė Respublika gali laisvai taikyti savo teisės aktus, jei jais suinteresuotajam asmeniui suteikiama papildoma nauda ir nesukeliama jokių nepatogumų.
Šiuo atžvilgiu minėtas teismas siekia pirmiausia išsiaiškinti, ar remiantis 2004 m. gruodžio 16 d. Sprendimu
My
(
C-293/03, Rink. p. I-12013
) ir 2006 m. vasario 16 d. Sprendimu
Öberg
(
C-185/04, Rink. p. I-1453
) nereikėtų laikytis būtent tokio požiūrio, nes pirmame iš šių sprendimų pabrėžiama, jog atsižvelgiant į EB 10 straipsnį negalima pritarti tam, kad dėl nacionalinio teisės akto galėtų būti sudėtingiau vykdyti profesinę veiklą kurioje nors Europos Sąjungos institucijoje arba nuo to būtų atgrasoma dėl to, kad iš darbuotojo atimama teisė gauti socialines išmokas, kurias jis būtų galėjęs gauti pagal savo nacionalinę sistemą, jei nebūtų dirbęs šio darbo. Vis dėlto reikia nustatyti, ar šio požiūrio taikymui nagrinėjamam atvejui prieštarauja tai, kad ECB personalas yra atleistas nuo Vokietijos mokesčio, mokėtino nuo darbo užmokesčio, o motinystės (tėvystės) pašalpa yra finansuojama tik mokesčiais.
Tokiomis aplinkybėmis
Hessisches Landessozialgericht
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar susitarimas [dėl būstinės] yra Sąjungos teisės, kuri turi viršenybę nacionalinės teisės taikymo atžvilgiu, dalis, ar tarptautinė sutartis?
2.
Ar Susitarimo dėl būstinės 15 straipsnis, skaitomas kartu su [Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto] 36 straipsniu, turi būti siaurai aiškinamas taip, kad Vokietijos socialinės teisės nuostatos, kuriomis grindžiama teisė į išmokas, ECB tarnautojams netaikomos tik tuomet, kai ECB savo tarnautojams pagal „įdarbinimo sąlygas“ moka panašią socialinę išmoką?
3.
Jeigu atsakymas į antrąjį klausimą būtų neigiamas:
a)
ar minėtos nuostatos aiškintinos taip, kad jos prieštarauja nacionalinės nuostatos, kuri, kiek tai susiję su išmokų šeimai skyrimu, grindžiama tik teritorialumo principu, taikymui;
b)
ar taikant minėtas nuostatas galima remtis [minėto] Teisingumo Teismo [Sprendimo
Bosmann
31–33 punktuose] išdėstytais argumentais? Ar Susitarimo dėl būstinės 15 straipsniu, skaitomu kartu su [Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto] 36 straipsniu, neatimama iš Vokietijos Federacinės Respublikos teisė skirti išmokas šeimai jos teritorijoje gyvenantiems ECB tarnautojams?“
Dėl prejudicinių klausimų
Savo klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Susitarimo dėl būstinės 15 straipsniu, skaitomu kartu su Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto 36 straipsniu, Vokietijos Federacinei Respublikai neleidžiama skirti tokios pašalpos, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje.
Pirmiausia reikia išnagrinėti Vokietijos vyriausybės argumentus, jog dėl to, kad Sąjunga nėra Susitarimo dėl būstinės šalis, šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinas.
Vis dėlto negalima pritarti šiems argumentams. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad iš Susitarimo dėl būstinės preambulės penktos pastraipos matyti, jog jis buvo sudarytas siekiant apibrėžti ECB privilegijas ir imunitetus Vokietijoje remiantis Protokolu dėl privilegijų ir imunitetų. Tokiomis aplinkybėmis, kaip nurodo Komisija ir ECB, Susitarimo dėl būstinės 15 straipsniu tik įgyvendinami Protokole dėl privilegijų ir imunitetų, ypač jo 13, 15 ir 23 straipsniuose, ir Protokole dėl ECBS ir ECB statuto, ypač jo 36 straipsnyje, įtvirtinti principai.
Dėl prejudicinių sprendimų reikia nurodyti, kad jie susiję ne su galima ECB tarnautojų teise gauti valstybių narių skiriamas socialines išmokas, bet su šių valstybių galimybe tokias išmokas skirti.
Pagal Protokolo dėl privilegijų ir imunitetų 13 straipsnį Bendrijų savo pareigūnams ir kitiems tarnautojams mokamoms algoms, darbo užmokesčiams ir kitiems atlyginimams netaikomi nacionaliniai mokesčiai ir taikomas Bendrijų renkamas mokestis.
Protokolo dėl privilegijų ir imunitetų 15 straipsnyje numatyta, kad Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vieningai nustato Bendrijų pareigūnų ir kitų tarnautojų socialinio draudimo išmokų sistemą.
Pagal Protokolo dėl privilegijų ir imunitetų 23 straipsnio pirmą pastraipą jis taikomas ECB, jo organų nariams ir personalui, nepažeidžiant Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto nuostatų.
Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto 36 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad Vykdomosios valdybos siūlymu ECB valdančioji taryba nustato ECB personalo įdarbinimo sąlygas.
Remdamasis minėtomis nuostatomis ECB priėmė Įdarbinimo ECB sąlygas. Pagal jas ECB personalui mokamoms algoms, darbo užmokesčiams ir kitiems atlyginimams taikomas Bendrijoms renkamas mokestis.
Įdarbinimo ECB sąlygose taip pat nustatytos ECB personalui mokamos socialinės išmokos, panašios į paprastai valstybių narių numatytas išmokas, kurios pirmiausia apima sveikatos draudimą, draudimą nuo nelaimingų atsitikimų, invalidumo, mirties rizikos, draudimą nuo nedarbo, senatvės pensijų sistemą bei įvairias išmokas šeimai.
Konkrečiai kalbant, iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad Įdarbinimo ECB sąlygose numatytos išmokos šeimai apima namų ūkio išmoką, išlaikomo vaiko pašalpą, mokymosi pašalpą, ikimokyklinę pašalpą ir 20 savaičių apmokamas motinystės atostogas.
Iš šio sprendimo 12 punkto matyti, kad Įdarbinimo ECB sąlygose nurodyta, jog jos nėra visiškai nepriklausomos nuo pašalpų, mokamų iš kitų šaltinių.
Atsižvelgiant būtent į šį kontekstą reikia nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktus klausimus.
Šiuo atžvilgiu, nors tikrai tiesa, kad Susitarimo dėl būstinės 15 straipsniu būstinės valstybei draudžiama taikyti ECB tarnautojams, norintiems gauti Įdarbinimo ECB sąlygose numatytas išmokas, materialines ar procedūrines pareigas, šiuo straipsniu Vokietijos Federacinė Respublika, kaip būstinės valstybė, jokiu būdu neįpareigojama šiems tarnautojams skirti pagrindinėje byloje nagrinėjamos motinystės (tėvystės) pašalpos (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Bosmann
27 punktą ir 2012 m. birželio 12 d. Sprendimo
Hudzinski ir Wawrzyniak
, C-611/10 ir C-612/10, 45 punktą).
Be to, šiuo straipsniu iš Vokietijos Federacinės Respublikos, kuri teisei į tokią pašalpą netaiko darbo ar draudimo sąlygų, neatimama galimybė skirti šią pašalpą jos teritorijoje gyvenantiems ECB tarnautojams, jei tokia pašalpos skyrimo galimybė tiesiogiai numatyta jos teisės aktuose ir jei taikytinose Sąjungos teisės nuostatose ši galimybė neatmetama (pagal analogiją žr. minėtų sprendimų
Bosmann
28, 31 ir 32 punktus bei
Hudzinski ir Wawrzyniak
48 ir 49 punktus).
Kalbant apie ECB ir Komisijos nurodytą argumentą, kad, atsižvelgiant į ECB turimą autonomiją, susijusią su įdarbinimo sąlygų nustatymu, draudžiama tai, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama pašalpa būtų mokama jo personalo nariams, reikia nurodyti, jog neaišku, kaip šiuo mokėjimu būtų galima pažeisti tai, kad ECB savarankiškai nustato savo personalui taikytinas taisykles.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip: pagal Susitarimo dėl būstinės 15 straipsnį, skaitomą kartu su Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto 36 straipsniu, Vokietijos Federacinei Respublikai nedraudžiama skirti tokios pašalpos, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:

Pagal 1998 m. rugsėjo 18 d. Vokietijos Federacinės Respublikos ir Europos centrinio banko susitarimo dėl šios institucijos būstinės 15 straipsnį, skaitomą kartu su prie EB sutarties pridėtos redakcijos Protokolo dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto 36 straipsniu, Vokietijos Federacinei Respublikai nedraudžiama skirti tokios pašalpos, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.