CELEX: 62010TJ0068
Bendrijos dizainas
Dizaino pripažinimo negaliojančiu procedūra
Įregistruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis prie dirželio pritvirtintą laikrodį
Ankstesnis dizainas
Ankstesnio dizaino atskleidimas
Individualios savybės
Piktnaudžiavimas įgaliojimais
Reglamento (EB) Nr. 6/2002 4, 6, 7 ir 61-63 straipsniai

Ginčo aplinkybės
Ieškovei
Sphere Time
priklauso Bendrijos dizainas, įregistruotas Nr. 325949-0002, kurio paraiška pateikta 2005 m. balandžio 14 d. (toliau – ginčijamas
dizainas). Ginčijamas dizainas, skirtas laikrodžiams, pavaizduotas taip:
2007 m. kovo 26 d. kita procedūros Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) apeliacinėje
taryboje šalis
Punch SAS
pateikė VRDT prašymą pripažinti ginčijamą dizainą negaliojančiu. Šį prašymą ji grindė 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento
(EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino (OL L 3, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 142)
25 straipsnio 1 dalies b punktu. Pripažinimo negaliojančiu prašyme kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis teigė, kad
ginčijamas dizainas nėra naujas ir neturi individualių savybių, kaip suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnį, skaitomą
kartu su to paties reglamento 5 ir 6 straipsniais.
Grįsdama panaikinimo prašymą kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis rėmėsi keliais tariamai ankstesniais modeliais.
Pirma, kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis pateikė katalogą, kuriame pavaizduoti du
Fuzhou Eagle Electronic Co. Ltd
gaminamų laikrodžių modeliai (toliau C ir F modeliai), taip pat šios bendrovės pažymėjimą, iš kurio matyti, kad 2001 m. C ir
F modeliais buvo prekiaujama Europoje.
Antra, kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis pateikė katalogą, kuriame pavaizduoti du
Great Sun Technology Corp
. gaminamų laikrodžių modeliai, ir šios bendrovės pažymėjimą, iš kurio matyti, kad Europoje šiais modeliais prekiaujama nuo
2004 m. Prie šių įrodymų pridėtas išsiuntimo dokumentas ir kilmės pažymėjimas, susiję su vieno iš dviejų modelių, žymimų prekių
ženklu SYMBICORT (toliau – SYMBICORT modelis), 2 000 vienetų pristatymu, atliktu 2004 m. balandžio mėn. Nyderlanduose esančiam
klientui. SYMBICORT modelis pavaizduotas taip:
2008 m. kovo 31 d. Anuliavimo skyrius ginčijamą dizainą pripažino negaliojančiu. Jo teigimu, ginčijamas dizainas neturėjo
individualių savybių, nes jo daromas bendras įspūdis atitiko C ir F modelių daromą bendrą įspūdį. 2008 m. gegužės 13 d. ieškovė
dėl šio sprendimo pateikė apeliaciją.
2009 m. gruodžio 2 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT trečioji apeliacinė taryba apeliaciją atmetė. Visų pirma
Apeliacinė taryba nusprendė, kad su SYMBICORT modelio pristatymu susijęs išsiuntimo dokumentas ir kilmės pažymėjimas laikytini
įrodymais, tinkamai patvirtinančiais, kad minėtas modelis buvo atskleistas prieš paduodant ginčijamo dizaino paraišką. Remdamasi
ginčijamo dizaino ir SYMBICORT modelio palyginimu, kokį atlieka paprastas vartotojas, įpratęs naudoti prie dirželio pritvirtintus
laikrodžius, Apeliacinė taryba pirmiausia nusprendė, kad jie buvo labai panašūs, paskui – kad skirtumai buvo nereikšmingi,
ir galiausiai – kad nors dizaineris, kurdamas modelį, galėjo tai daryti laisvai, visų pirma kiek tai susiję su laikrodžio
ciferblatu, tačiau tokia laisve jis nepasinaudojo. Apibendrinant, Apeliacinė taryba nusprendė, kad, atsižvelgiant į tai, jog
ginčijamas dizainas ir SYMBICORT modelis informuotam vartotojui darė tokį patį bendrą įspūdį, minėtas dizainas neturėjo individualių
savybių.

Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        priteisti, pirma, iš VRDT Bendrajame Teisme patirtas bylinėjimosi išlaidas ir, antra, iš kitos procedūros Apeliacinėje taryboje
šalies vykstant procedūrai VRDT apeliacinėje taryboje patirtas bylinėjimosi išlaidas.
VRDT Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
Ieškovė nurodo tris ieškinio pagrindus. Kaip matyti iš ieškinio teksto, pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Reglamento
Nr. 6/2002 4 ir 5 straipsnių pažeidimu, kiek tai susiję su ginčijamo dizaino naujumu. Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas
Reglamento Nr. 6/2002 4 ir 6 straipsnių pažeidimu, kiek tai susiję su ginčijamo dizaino individualių savybių vertinimu. Trečiasis
ieškinio pagrindas grindžiamas piktnaudžiavimu įgaliojimais. Ieškovė taip pat mano, kad, atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo
tekstą, C ir F modelių vertinimas nėra ginčo Bendrajame Teisme dalykas. Šiuo atžvilgiu ginčijamame sprendime Apeliacinė taryba
suklydo, nes nesilaikė Anuliavimo skyriaus sprendimo: ji tik palygino ginčijmą dizainą su SYMBICORT modeliu ir nepateikė tokio
pasirinkimo motyvų.
VRDT ginčija trijų ieškinio pagrindų pagrįstumą. Be to, ji tvirtina, kad ginčo Bendrajame Teisme dalykas apima ginčijamo dizaino
panašumą tiek su C ir F modeliais, tiek su SYMBICORT modeliu – palyginti su Anuliavimo skyriaus sprendimu, Apeliacinė taryba
tiesiog pridėjo papildomą motyvą.
Pirmiausia reikia pabrėžti, kad Apeliacinė taryba turėjo teisę savo sprendime remtis ginčijamo dizaino ir SYMBICORT modelio
palyginimu.
Iš Reglamento Nr. 6/2002 62 straipsnio 1 dalies matyti, kad tuo atveju, kai Apeliacinei tarybai pateikiama apeliacija, ji
turi iš naujo iš esmės išnagrinėti prašymą pripažinti dizainą negaliojančiu tiek teisiniu, tiek faktiniu požiūriais (pagal
analogiją žr. 2007 m. kovo 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo
VRDT prieš Kaul
, C‑29/05 P, Rink. p. I‑2213, 57 punktą). Tai reiškia, kad Apeliacinė taryba gali remtis bet kuriuo iš ankstesnių dizainų,
kuriais remiasi prašymą pripažinti dizainą negaliojančiu pateikęs asmuo, ir jos nesaisto Anuliavimo skyriaus sprendimo tekstas;
be to, šiuo klausimu ji neprivalo pateikti konkrečių motyvų.
Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad SYMBICORT modeliu kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis rėmėsi vykstant procedūrai
Anuliavimo skyriuje.
Tokiomis aplinkybėmis šioje stadijoje nebūtina nustatyti, ar ginčo Bendrajame Teisme dalykas apima C ir F modelių vertinimą.
Visų pirma reikia išnagrinėti, ar ieškinys gali būti pripažintas pagrįstu, kiek jame kalbama apie ginčijamame sprendime atliktą
SYMBICORT modelio vertinimą. Tik Bendrajam Teismui konstatavus, kad toks vertinimas neteisėtas, gali paaiškėti, kad C ir F modelių
vertinimas svarbus norint priimti sprendimą Bendrajame Teisme nagrinėjamoje byloje.

Dėl pirmojo (ieškinio) pagrindo, susijusio Reglamento Nr. 6/2002 4 ir 5 straipsnių pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovės teigimu, norint nustatyti SYMBICORT modelio atskleidimo datą, reikia atsižvelgti į Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio
2 dalies b punktą. Todėl nagrinėjamu atveju reikia atsižvelgti ne į ginčijamo dizaino paraiškos datą, t. y. ne į 2005 m. balandžio
14 d., o į 2004 m. balandžio 14 d.
Tačiau išsiuntimo dokumentas buvo skirtas gaminiams, atitinkantiems SYMBICORT modelį, išsiųsti 2004 m. balandžio mėn., nenurodant
konkrečios datos. Kadangi šis dokumentas parengtas 2004 m. balandžio 3 d. Honkonge (Kinija), atsižvelgiant į Honkongą ir Nyderlandus
skiriantį atstumą, yra didelė tikimybė, kad SYMBICORT modelio gaminiai į Europos rinką pateikti, taigi ir šis modelis visuomenei
atskleistas, po 2004 m. balandžio 14 d.
Ieškovė taip pat nurodo, kad išsiuntimo dokumentą kitai procedūros Apeliacinėje taryboje šaliai pateikė SYMBICORT modelio
laikrodžių gamintojas, kuris yra suinteresuotas įrodyti, kad šis modelis yra ankstesnis. Be to, neaišku, ar VRDT pateiktas
šio dokumento originalas. Todėl, ieškovės teigimu, į šį dokumentą negalima atsižvelgti.
Tokiomis aplinkybėmis ieškovė mano, kad ankstesnis SYMBICORT modelio atskleidimas nebuvo įrodytas. Tuo remdamasi ji daro išvadą,
kad ginčijamą dizainą reikia laikyti nauju.
VRDT ginčija ieškovės argumentų pagrįstumą.
Bendrojo Teismo vertinimas
Kaip matyti iš ieškinio teksto, pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 6/2002 4 ir 5 straipsnių, susijusių
su Bendrijos dizaino naujumu, pažeidimu. Tačiau, kaip nurodo VRDT, ginčijamas sprendimas nėra grindžiamas tuo, kad ginčijamas
dizainas nėra naujas.
Faktiškai pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su SYMBICORT modelio ankstesnio atskleidimo klausimu. Taigi iš tikrųjų jis susijęs
su tariamu Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnio 1 dalies, skaitomos kartu su 7 straipsniu, pažeidimu.
Šiose nuostatose numatyta:
„6 straipsnis
Individualios savybės
1. Dizainas laikomas turinčiu individualių savybių, jeigu jo bendras įspūdis informuotam vartotojui skiriasi nuo bendro įspūdžio,
kurį tokiam vartotojui padaro bet koks kitas dizainas, kuris tapo prieinamas visuomenei:
<...>
b)       iki paraiškos įregistruoti dizainą, kurį siekiama apsaugoti, padavimo datos, o prašant prioriteto – iki prioriteto datos,
jeigu tai yra registruotasis Bendrijos dizainas.
<...>
7 straipsnis
Atskleidimas
1. Taikant 5 ir 6 straipsnius, dizainas laikomas tapęs prieinamu visuomenei, jeigu jis buvo paskelbtas po registracijos ar
kitaip, arba eksponuotas, naudotas versle ar kitaip atskleistas, išskyrus <...> kai šie įvykiai <...> iki <...> 6 straipsnio
1 dalies b punkte nurodytos dienos negalėjo pagrįstai tapti įprastu būdu žinomi Bendrijoje veikiantiems atitinkamos srities
specialistams <...>
2. Taikant 5 ir 6 straipsnius, į dizaino atskleidimą neatsižvelgiama, jeigu dizainas, kurio apsaugos prašoma pagal registruotąjį
Bendrijos dizainą, tapo prieinamas visuomenei:
a)       dėl paties dizainerio, jo teisių perėmėjo arba trečiojo asmens dėl dizainerio ar jo teisių perėmėjo pateiktos informacijos
ar atliktų veiksmų ir
b)       per 12 mėnesių laikotarpį iki paraiškos padavimo datos ar, jei prašoma prioriteto, iki prioriteto datos.
<...>“
Pirmiausia, kalbant apie Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalies taikymą nagrinėjamoje byloje, reikia pabrėžti, kad šia
nuostata dizaineriui ar jo teisių perėmėjui siekiama suteikti galimybę pateikti dizainą rinkai per dvylikos mėnesių laikotarpį,
prieš įvykdant su pateikimo formalumais susijusius reikalavimus.
Per šį laikotarpį dizaineris ar jo teisių perėmėjas prieš investuodamas į registraciją gali įsitikinti, ar atitinkamas dizainas
komerciškai paklausus, ir nebijoti, kad dėl to padarytu atskleidimu bus sėkmingai pasiremta vykstant dizaino pripažinimo negaliojančiu
procedūrai, pradėtai po galimos atitinkamo dizaino registracijos.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalis gali būti taikoma dizaino pripažinimo negaliojančiu
procedūroje tada, kai dizaino, nurodyto prašyme pripažinti jį negaliojančiu, savininkas įrodo, kad jis yra dizaino, kuriuo
remiamasi pagrindžiant tokį prašymą, kūrėjas arba jo teisių perėmėjas.
Nagrinėjamu atveju ieškovė privalo įrodyti, kad ji yra SYMBICORT modelio kūrėja arba yra perėmusi jį sukūrusio asmens teises.
Tačiau ieškovė net nebando to įrodyti.
Todėl tokio modelio atskleidimo atveju Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalis netaikoma.
Antra, tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į tai, jog ieškovė neprašė, kad ginčijamam dizainui būtų suteiktas prioritetas,
reikia išnagrinėti, ar iš VRDT pateiktos informacijos matyti, kad SYMBICORT modelis ar dizainas buvo atskleistas visuomenei
prieš 2005 m. balandžio 14 d., kuri yra ginčijamo dizaino pateikimo registruoti data.
Šiuo klausimu kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis pateikė išsiuntimo dokumentą, susijusį su 2000 SYMBICORT modelio
laikrodžių pristatymu Nyderlanduose esančiam klientui. Iš šio dokumento matyti, kad aptariami gaminiai iš Honkongo išsiųsti
2004 m. balandžio 3 d.
Atsižvelgiant į įprastus transportavimo terminus, remiantis išsiuntimo dokumentu galima įrodyti, kad aptariami laikrodžiai
buvo pristatyti į Nyderlandus ir todėl SYMBICORT modelis buvo atskleistas Bendrijoje veikiantiems atitinkamo sektoriaus specialistams
prieš 2005 m. balandžio 14 d., kuri yra ginčijamo dizaino pateikimo registruoti data. Be to, ieškovė nepateikė jokio įrodymo,
kuris galėtų patvirtinti, kad toks atskleidimas nebuvo atliktas arba buvo atliktas po ginčijamo dizaino pateikimo registruoti
dienos.
Trečia, dėl išsiuntimo dokumento įrodomosios galios reikia pripažinti, kad
Great Sun Technology
, kuri gamina SYMBICORT modelio laikrodžius ir kuri pateikė aptariamą dokumentą kitai procedūros Apeliacinėje taryboje šaliai,
yra suinteresuota, kad ginčijamas dizainas būtų pripažintas negaliojančiu. Tai leistų jai toliau prekiauti savo gaminiais
Europos Sąjungoje.
Ši aplinkybė gali sukelti abejonių dėl
Great Sun Technology
vadovo pareiškimo, taip pat pateikto VRDT, patikimumo, tačiau tokios išvados negalima taikyti išsiuntimo dokumentui.
Šis dokumentas parengtas ne specialiai tam, kad būtų įrodymas vykstant dizaino pripažinimo negaliojančiu procedūrai, o tam,
kad vykdant einamąsias prekybos operacijas patvirtintų, jog paslauga buvo suteikta, ir kad skolininkas sumokėtų sutartą kainą.
Be to, išsiuntimo dokumentas skirtas ne kitai procedūros Apeliacinėje taryboje šaliai, o trečiajai bendrovei ir išduotas 2004 m.
balandžio mėn., t. y. beveik treji metai prieš 2007 m. kovo 26 d. pateiktą prašymą pripažinti dizainą negaliojančiu.
Tokiomis aplinkybėmis negalima manyti, kad išsiuntimo dokumento įrodomajai galiai daro įtaką aplinkybė, kad jį kitai procedūros
Apeliacinėje taryboje šaliai pateikė SYMBICORT modelio laikrodžių gamintojas.
Tai, kad pateikta išsiuntimo dokumento kopija, o ne jo originalas, savaime nėra kliūtis tam, kad į aptariamą dokumentą būtų
atsižvelgta.
Šio dokumento originalo pateikimas galėtų prireikus būti svarbus, jeigu kopija būtų neįskaitoma arba jeigu ji sukeltų įtarimų,
kad dokumentą mėginta suklastoti norint pakeisti jo turinį. Šiuo klausimu ieškovė nepateikia argumentų; be to, išanalizavus
VRDT pateiktą išsiuntimo dokumentą šiuo atžvilgiu klausimų nekyla.
Todėl aplinkybė, kad pateikta išsiuntimo dokumento kopija, o ne jo originalas, taip pat nedaro įtakos pateikto dokumento įrodomajai
galiai.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, jog nusprendusi, kad buvo įrodyta, jog SYMBICORT modelis atskleistas
visuomenei prieš ginčijamo dizaino pateikimo registruoti datą, Apeliacinė taryba nepadarė klaidos. Todėl pirmąjį ieškinio
pagrindą reikia atmesti.

Dėl antrojo (ieškinio) pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 6/2002 4 ir 6 straipsnių pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė tvirtina, jog konstatuodama, kad ginčijamas dizainas sukelia tokį patį bendrą įspūdį kaip ir SYMBICORT modelis, Apeliacinė
taryba padarė vertinimo klaidą.
Pirmiausia ieškovė teigia: kadangi SYMBICORT modelis skirtas naudoti reklamai, informuotas vartotojas yra specialistas, norintis
įsigyti reklaminių gaminių. Taip pat ji nurodo, kad kai rinkoje yra didelė dirželių pasiūla, informuotas vartotojas atkreips
dėmesį į konkretaus dirželio savybes.
Be to, ieškovė Apeliacinę tarybą kaltina, pirma, kad neatsižvelgė į visus svarbius abiejų aptariamų dizainų elementus, t. y.
į dirželį, laikrodžio korpusą, patį laikrodį ir tvirtinimo elementą. Apeliacinė taryba apsiribojo laikrodžio ekrano, jo pozicijos
ir abiejų dizainų spalvos palyginimu. Tai atlikdama ji taip pat neatsižvelgė į aplinkybę, kad analoginį laikrodį kuriančio
dizainerio laisvė yra ribota. Tačiau dizaineris turi didelę laisvę nuspręsti dėl dirželio ir tvirtinimo elemento.
Antra, VRDT pateiktas SYMBICORT modelis pavaizduotas ne visas, nes jį sudaro tik dvi į skirtingas puses nusidriekusios juostelės
ir nėra jas jungiančios kilpos. Kadangi dizainai turi būti palyginti atsižvelgiant į tai, kaip jie pavaizduoti, Apeliacinė
taryba negalėjo daryti prielaidos, kad SYMBICORT modelis turėjo dirželį, leidžiantį nešioti laikrodį pasikabinus ant kaklo.
Trečia, ieškovė nesutinka su Apeliacinės tarybos teiginiu, kad ginčijamo dizaino tvirtinimo elementas vaizduojamas punktyrais.
Aptariamas elementas pavaizduotas ištisinėmis linijomis ir į jį turėjo būti atsižvelgta, juo labiau kad jis yra svarbi ginčijamo
dizaino dalis. Šis elementas patraukia informuoto vartotojo dėmesį, nes, viena vertus, minėto elemento atžvilgiu dizaineris
turi neribotą laisvę, ir, kita vertus, jo forma nulemia ant dirželio galimus pritvirtinti objektus.
Tačiau nagrinėjamu atveju SYMBICORT modelio tvirtinimo elemento nematyti VRDT pateiktame šio modelio pavaizdavime, taigi jo
buvimas ir potencialios savybės negali būti patvirtintos. Be to, ginčijamo dizaino tvirtinimo elementas aiškiai skiriasi nuo
SYMBICORT modelio gale esančio elemento.
VRDT ginčija ieškovės argumentų pagrįstumą.
Bendrojo Teismo vertinimas
Reglamento Nr. 6/2002 4 ir 6 straipsniuose nurodyta:
„
4 straipsnis
Apsaugos reikalavimai
1. Dizainas pagal Bendrijos dizainą saugomas atsižvelgiant į tai, ar jis yra naujas ir ar turi individualių savybių.
<...>
6 straipsnis
Individualios savybės
1. Dizainas laikomas turinčiu individualių savybių, jeigu jo bendras įspūdis informuotam vartotojui skiriasi nuo bendro įspūdžio,
kurį tokiam vartotojui padaro bet koks kitas dizainas, kuris tapo prieinamas visuomenei:
<...>
b)       iki paraiškos įregistruoti dizainą, kurį siekiama apsaugoti, padavimo datos, o prašant prioriteto – iki prioriteto datos,
jeigu tai yra registruotasis Bendrijos dizainas;
2. Vertinant individualias savybes, atsižvelgiama į dizainerio laisvės mastą kuriant tą dizainą.“
Taigi reikia išnagrinėti, ar informuoto vartotojo požiūriu ir atsižvelgiant į prie dirželio pritvirtinto laikrodžio dizainerio
laisvės mastą ginčijamo dizaino daromas bendras įspūdis skiriasi nuo SYMBICORT modelio daromo bendro įspūdžio.
–       Dėl informuoto vartotojo
Aiškinant informuoto vartotojo sąvoką pasakytina, jog „vartotojas“ reiškia, kad atitinkamas asmuo naudoja gaminį, kuriame
tas dizainas pritaikytas ar panaudotas, pagal šio gaminio paskirtį. Be to, savybė „informuotas“, leidžianti manyti, kad vartotojas,
kuris nėra projekto kūrėjas ar techninis ekspertas, žino įvairius atitinkamame sektoriuje esančius dizainus, turi tam tikrų
žinių apie tokių dizainų įprastai turimus elementus ir domisi atitinkamais gaminiais, įrodo santykinai didelį pastabumo laipsnį
jam jais naudojantis (2010 m. birželio 22 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Shenzhen Taiden prieš VRDT – Bosch Security Systems (Ryšio įranga)
, T‑153/08, Rink. p. II‑0000, 46 ir 47 punktai).
Nagrinėjamu atveju ginčijamo sprendimo 21 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad informuotas vartotojas yra paprastas vartotojas,
įpratęs naudoti ant dirželio tvirtinamus ir ant kaklo kabinamus laikrodžius.
Neginčijama, kad SYMBICORT modelis, kaip ir ginčijamas dizainas, yra reklaminis gaminys. Kalbant apie šiuos gaminius, šio
sprendimo 51 punkte pateikta informuoto vartotojo sąvoka apima, viena vertus, specialistą, kuris juos įsigyja siekdamas išplatinti
galutiniams vartotojams, ir, kita vertus, pačius galutinius vartotojus.
Todėl nagrinėjamu atveju laikytina, kad informuotas vartotojas yra tiek ginčijamame sprendime minimas paprastas vartotojas,
tiek ieškovės nurodytas profesionalus pirkėjas.
Tačiau ieškovė nepateikia argumentų, kad dvi naudotojų grupės atitinkamus dizainus suvoks skirtingai.
Be to, bet kuriuo atveju aplinkybės, kad viena iš paminėtų informuotų vartotojų grupių suvokia, kad aptariami dizainai sudaro
tokį patį bendrą įspūdį, užtenka konstatuoti, kad ginčijamas dizainas neturi individualių savybių.
Šiomis aplinkybėmis tai, kad ginčijame sprendime tarp informuotų vartotojų, kurie naudoja prie dirželio tvirtinamus laikrodžius,
neminimi specialistai, nedaro įtakos šio sprendimo teisėtumui.
–       Dėl dizainerio laivės masto
Norint išanalizuoti dizainerio laisvės, kuri, ieškovės teigimu, yra ribota laikrodžio atžvilgiu ir plati dirželio ir tvirtinimo
elemento atžvilgiu, mastą, reikia nustatyti, kokie elementai iš tikrųjų saugomi ginčijamu dizainu ir todėl yra svarbūs šį
modelį lyginant su SYMBICORT modeliu.
Šiuo atžvilgiu 2003 m. gruodžio 9 d. VRDT pirmininko sprendimu EX-03-9 patvirtintų Bendrijos dizaino nagrinėjimo gairių 11.4 punkte
„Dizaino vaizdo formai keliamos sąlygos“ nurodyta:
„<...>
Vaizduojant dizainą turi būti apsiribota savybėmis, dėl kurių prašoma apsaugos. Tačiau vaizduojant gali būti pateikti kiti
elementai, kurie padėtų apibūdinti prašomo apsaugoti dizaino savybes. Bendrijos dizaino registracijos paraiškoje leidžiama
žymėti taip:
1.      Punktyrai ant dizaino perspektyvos gali būti naudojami nurodyti elementus, kurių neprašoma apsaugoti, arba nurodyti dizaino
dalis, kurių nematyti atitinkamoje perspektyvoje. Taigi punktyru žymimi elementai, nesantys perspektyvos, kurioje jie naudojami,
dalimi.
<...>“
Ieškovė šios taisyklės neginčija. Tačiau remdamasi tuo, kaip ginčijamas dizainas pavaizduotas ginčijamame sprendime,
Bendrijos dizainų leidinyje
ir Bendrijos dizainų duomenų bazėje, kuri prieinama VRDT interneto svetainėje, ji nurodo, kad, priešingai nei ginčijamo sprendimo
20 punkte teigia VRDT apeliacinė taryba, ginčijamo dizaino tvirtinimo elementas nebuvo pavaizduotas punktyrais.
Šiuo atžvilgiu, pirma, reikia pabrėžti, kad tai, kaip ginčijamas dizainas pavaizduotas ginčijamame sprendime, nėra svarbu
nustatant tokio dizaino apsaugos apimtį.
Antra, remiantis supaprastinta
Bendrijos dizainų leidinyje
ir Bendrijos dizainų duomenų bazėje pateikta ginčijamo dizaino perspektyva galima konstatuoti, kad kai kurie minėto dizaino
elementai vaizduojami mažiau išskiriant, palyginti su kitais elementais, kaip antai dirželis ir laikrodžio korpusas. Tačiau
dėl supaprastintos perspektyvos sumažinto dydžio neįmanoma tiksliai nustatyti, ar atitinkami elementai pažymėti punktyrais.
Trečia, šiuo klausimu galimą abejonę išsklaido išsami ginčijamo dizaino perspektyva, prieinama
Bendrijos dizainų leidinio
elektroninėje versijoje ir Bendrijos dizainų duomenų bazėje, kur jis pavaizduotas supaprastintai; be to, ši perspektyva sutampa
su ginčijamo dizaino pavaizdavimu ieškovės VRDT pateiktoje paraiškoje įregistruoti dizainą. Iš šios perspektyvos galima aiškiai
suprasti, kad ginčijamo dizaino tvirtinimo elementas nurodytas punktyrais – kaip ir laikrodžio rodyklės bei ant laikrodžio
ciferblato pritvirtintas stačiakampio formos elementas.
Šiomis aplinkybėmis laikytina, kad ginčijamo dizaino tvirtinimo elementas, laikrodžio rodyklės ir ant laikrodžio ciferblato
pritvirtintas stačiakampio formos elementas nėra ginčijamu dizainu saugomi elementai. Iš šios išvados matyti, kad nagrinėjamu
atveju dizainerio laisvės mastas šių elementų atžvilgiu nėra svarbus.
Dėl kitų ieškovės nurodytų elementų, pirma, reikia pastebėti, kad ji pervertina dizainerio laisvės mastą dirželio atžvilgiu.
Nors iš dalies galima keisti šio elemento ilgį ir plotį, vis dėlto šios savybės negali turėti įtakos galimybei patogiai nešioti
dirželį ant kaklo. Tokia pati išvada taikytina ir laikrodžio vietai ant dirželio.
Todėl šiuo atžvilgiu Apeliacinės tarybos padarytos išvados, pateiktos ginčijamo sprendimo 21 punkte, nėra klaidingos.
Antra, dėl dizainerio laisvės masto laikrodžio atžvilgiu pastebėtina, kad iš tikrųjų analoginiame laikrodyje turi būti tam
tikri elementai, reikalingi laikrodžio funkcijai atlikti, kaip antai ciferblatas, rodyklės, esančios maždaug per ciferblato
vidurį, ar laiko nustatymo mygtukas.
Vis dėlto šie apribojimai susiję su tam tikrų elementų buvimu laikrodyje, tačiau nedaro didelės įtakos jo formai ir bendram
vaizdui. Konkrečiai kalbant, laikrodžio korpusas ir ciferblatas gali būti įvairių formų ir įvairiai išdėstyti, kaip iš esmės
nusprendė Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 21 punkte.
–       Dėl abiejų aptariamų dizainų daromo bendro įspūdžio palyginimo
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta dėl ginčijamu dizainu saugomų elementų ir prie dirželio pritvirtinto laikrodžio dizainerio
laisvės masto, laikytina, kad ginčijamo dizaino daromą bendrą įspūdį lemia šie elementai:
–        dirželis, kurio juostelės viename gale susijungia, toliau viena kitą uždengia ir kitame gale sudaro kilpą,
–        apvalus laikrodis, pritvirtintas prie dirželio toje vietoje, kur dvi dirželio juostelės išsiskiria,
–        du koncentriniai žiedai, einantys aplink laikrodžio kraštą; išorinis žiedas su viršuje esančiu tarpu, kuriame įmontuotas laiko
nustatymo mygtukas.
Kalbant apie SYMBICORT modelio daromą bendrą įspūdį, pirmiausia reikia išnagrinėti ieškovės argumentą, jog Apeliacinė taryba
negalėjo daryti prielaidos, kad SYMBICORT modelis turėjo dirželį, leidžiantį nešioti laikrodį ant kaklo.
Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad VRDT pateiktame SYMBICORT modelio pavaizdavime matyti tik dvi į skirtingas puses einančios
juostelės, tačiau jos nesujungtos, kuo remiantis būtų galima daryti prielaidą, kad laikrodis nešiotinas ant kaklo.
Vis dėlto vertinant ankstesnius dizainus reikia ne atskirai ir išimtinai lyginti jų grafinį pavaizdavimą, o bendrai vertinti
visus pateiktus elementus, iš kurių būtų galima pakankamai tiksliai ir užtikrintai nustatyti aptariamo dizaino daromą bendrą
įspūdį.
Kalbant apie dizainus, naudotus prekyboje tiesiogiai, jų neregistruojant, neatmestina, kad gali nebūti tokio jų grafinio pavaizdavimo,
kuriame būtų matyti visi jų svarbūs elementai ir kuris būtų panašus į paraiškoje įregistruoti esantį pavaizdavimą. Tokiomis
aplinkybėmis iš prašymą pripažinti dizainą negaliojančiu pateikusio asmens būtų netinkama reikalauti visais atvejais pateikti
tokį pavaizdavimą.
Nagrinėjamu atveju, pirma, kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies pateiktame SYMBICORT modelio pavaizdavime dvi dirželio
juostelės staiga baigiasi, o žodis „symbicort“ tik iš dalies nurodytas ant vienos iš jų. Remiantis šia aplinkybe darytina
išvada, jog kilpos nėra dėl to, kad pavaizduota neišsamiai, o ne todėl, kad atitinkamas modelis iš tikrųjų taip atrodo.
Antra, tiek iš išsiuntimo dokumento, tiek iš kilmės pažymėjimo matyti, kad 2004 m. balandžio 3 d.
Great Sun Technology
į Nyderlandus išsiųstoje siuntoje buvo 2 000 vienetų „dirželių su SYMBICORT laikrodžiais“.
Neginčijama, kad dirželio, kaip antai aptariamas šiuo atveju, paskirtis – leisti nešioti daiktą ant kaklo.
Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į tai, kad informuotam vartotojui dizainu daromą bendrą įspūdį būtina nustatyti atsižvelgiant
ir į būdą, kuriuo naudojamas nagrinėjamas gaminys (minėto Sprendimo
Équipement de communication
66 punktas), ginčijamo sprendimo 20 punkte Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad SYMBICORT modelis iš tikrųjų turėjo
dirželį, leidžiantį kabinti laikrodį ant kaklo, nepaisant VRDT pateikto neišsamaus grafinio pavaizdavimo.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad SYMBICORT modelio daromą bendrą įspūdį lemia šio sprendimo 70 punkte
išvardyti elementai. Kaip ginčijamo sprendimo 19 punkte teisingai konstatavo Apeliacinė taryba, SYMBICORT modelyje taip pat
yra iš esmės tokių pačių proporcijų dirželis, prie kurio toje pačioje vietoje pritvirtintas apvalus analoginis laikrodis.
Aplink laikrodžio kraštą taip pat eina du koncentriniai žiedai ir išorinis žiedas yra su toje pačioje pusėje esančiu tarpu,
kuriame įmontuotas laiko nustatymo mygtukas.
Be to, ginčijamo sprendimo 20 punkte Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad dviejų aptariamų dizainų skirtumai, kuriuos
nurodo ieškovė, yra nereikšmingi.
Pirmiausia, kalbant apie aptariamų dizainų dirželių santykinį ilgį ir plotį, negalima konstatuoti jokio reikšmingo skirtumo.
Be to, nesvarbu, kad modelio SYMBICORT dirželis yra juodas, nes, kalbant apie ginčijamą dizainą, apie spalvą neužsiminta.
Kadangi minėtas dizainas yra reklaminis gaminys, pagrįsta manyti, kad naudojant jis bus pažymėtas prekių ženklu. Todėl tai,
kad SYMBICORT modelyje naudojamas SYMBICORT prekių ženklas, taip pat nėra reikšmingas skirtumas.
Pagaliau dviejų dizainų laikrodžių korpusų ir ciferblatų išdėstymo elementai nėra pakankamai ryškūs, kad turėtų įtakos šių
dizainų daromam bendram įspūdžiui. Šią aplinkybę dar labiau patvirtina tai, kaip matyti iš šio sprendimo 58–64 punktų, kad
laikrodžio rodyklės ir prie laikrodžio ciferblato pritvirtintas stačiakampio formos elementas, nėra ginčijamu dizainu saugomų
elementų dalis.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ginčijamas dizainas ir SYMBICORT modelis informuotam vartotojui sudaro
tokį patį bendrą įspūdį. Todėl ginčijamo sprendimo 22 punkte Apeliacinė taryba teisingai padarė tokią pačią išvadą ir ja remdamasi
nusprendė, kad ginčijamas dizainas neturi individualių savybių, kaip suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnį, ir
todėl turi būti pripažintas negaliojančiu.
Tokiomis aplinkybėmis antrąjį ieškinio pagrindą reikia atmesti.

Dėl trečiojo (ieškinio) pagrindo, susijusio su piktnaudžiavimu įgaliojimais, kaip suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 61 straipsnio
2 dalį
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad Apeliacinė taryba piktnaudžiavo įgaliojimais, pirma, nes nepakankamai teisiškai įvertino visus jos pateiktus
argumentus ir įrodymus, visų pirma – išsiuntimo dokumentą, antra, ji neatsižvelgė į dizainerio laisvę, kiek tai susiję su
dirželio ir tvirtinimo elementu, ir, trečia, kad ginčijamą sprendimą ji grindė klaidingu ginčijamo dizaino tvirtinimo elemento
vertinimu. Šiomis aplinkybėmis ieškovė mano, kad Apeliacinė taryba iš tikrųjų neatliko analizės, tik pateikė teiginius, nepagrįstus
argumentais ar nuorodomis į įrodymus, ir taip pažeidė ieškovės teisę į gynybą. Be to, tikėtina, kad remdamasi aplinkybe, jog
tvirtinimo elementas pažymėtas punktyrais, Apeliacinė taryba darė nuorodą į nežinomą dizainą.
VRDT ginčija ieškovės argumentų pagrįstumą.
Bendrojo Teismo vertinimas
Reikia priminti, kad piktnaudžiavimo įgaliojimais sąvoka Sąjungos teisėje turi tiksliai apibrėžtą reikšmę ir apima situaciją,
kai administracinės valdžios institucija naudojasi įgaliojimais kitu tikslu nei tas, kuriam tie įgaliojimai jai buvo suteikti.
Šiuo atžvilgiu pagal nusistovėjusią teismo praktiką sprendimui būdingas piktnaudžiavimas įgaliojimais tik jei remiantis objektyviomis,
reikšmingomis ir sutampančiomis aplinkybėmis paaiškėja, kad šis sprendimas priimtas kitais nei nustatytais tikslais (1996 m.
balandžio 24 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Industrias Pesqueras Campos
ir kt
. prieš Komisiją
, T‑551/93 ir T‑231/94–T‑234/94, Rink. p. II‑247, 168 punktas ir 2000 m. sausio 12 d. Sprendimo
DKV prieš VRDT (COMPANYLINE)
, T‑19/99, Rink. p. II‑1, 33 punktas).
Tačiau nagrinėjamu atveju ieškovė neįrodė ir netgi nesirėmė tokių aplinkybių buvimu. Tariamą piktnaudžiavimą įgaliojimais,
kuriuo ji remiasi, sudaro daugiausia potencialios vertinimo klaidos, kurias galima suprasti kaip Reglamento Nr. 6/2002 4,
6 ir 7 straipsnių pažeidimą. Vis dėlto iš pirmojo ir antrojo (ieškinio) pagrindų analizės matyti, kad ieškovės teiginiai šiuo
atžvilgiu bet kuriuo atveju nepagrįsti.
Kalbant apie tariamą ieškovės teisės į gynybą pažeidimą, iš Reglamento Nr. 6/2002 62 straipsnio matyti, kad VRDT sprendimai
gali būti grindžiami tik motyvais ar įrodymais, dėl kurių šalys galėjo pareikšti savo nuomonę. Nagrinėjamu atveju VRDT instancijose
ieškovė pareiškė nuomonę dėl išsiuntimo dokumento įrodomosios galios, dizainerio laisvės, neišsamaus SYMBICORT modelio pavaizdavimo
ir tvirtinimo elemento reikšmės vertinant bendrą prie dirželio pritvirtinto laikrodžio daromą įspūdį. Aplinkybė, kad tvirtinimo
elementas nėra ginčijamu dizainu saugomų elementų dalis, aiškiai minima Anuliavimo skyriaus sprendimo 21 punkte, taigi šiuo
klausimu ieškovė galėjo pateikti pastabas vykstant apeliacinei procedūrai. Todėl ieškovės argumentą, kad pažeista jos teisė
į gynybą, taip pat reikia atmesti.
Tiek, kiek grindžiant trečiąjį ieškinio pagrindą pateikti argumentai gali būti aiškinami kaip susiję su Reglamento Nr. 6/2002
62 straipsnyje numatytos motyvavimo pareigos ar šio reglamento 63 straipsnio 1 dalyje numatytos pareigos išnagrinėti šalių
pateiktus motyvus ir prašymus nesilaikymu, reikia konstatuoti, kad ginčijamame sprendime nuosekliai ir pakankamai išsamiai
pateiktos priežastys, dėl kurių Apeliacinė taryba nusprendė, kad, pirma, su SYMBICORT modeliu susiję įrodymai, ypač išsiuntimo
dokumentas, buvo patikimi ir įtikinami (ginčijamo sprendimo 7 ir 15–17 punktai) ir, antra, informuoto vartotojo suvokimu ginčijamas
dizainas, atsižvelgiant į dizainerio laisvę, sudarė tokį patį bendrą įspūdį kaip SYMBICORT modelis (ginčijamo sprendimo 18–22 punktai).
Todėl šiuo atžvilgiu ginčijamas sprendimas nėra neteisėtas.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiąjį ieškinio pagrindą reikia atmesti.
Kadangi nė vienas ieškovės pateiktų ieškinio pagrindų nėra pagrįstas, kiek tai susiję su SYMBICORT modelio atskleidimo įrodymu
ir jo palyginimu su ginčijamu dizainu, jų nebereikia nagrinėti atsižvelgiant į C ir F modelius, remiantis tuo, kas numatyta
šio sprendimo 12–15 punktuose. Tokiomis aplinkybėmis Apeliacinės tarybos atliktas ginčijamo dizaino ir SYMBICORT modelio palyginimas
yra pakankamas pagrindas ginčijamam sprendimui pagrįsti.
Todėl reikia atmesti visą ieškinį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas,
jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT pateiktus
reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš
Sphere Time
bylinėjimosi išlaidas.
Pelikánová
Jürimäe
Van der Woude
Paskelbta 2011 m. birželio 14 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*
Proceso kalba: anglų.