CELEX: 62010CJ0224
Direktiv 91/439/EØF
gensidig anerkendelse af kørekort
inddragelse af nationalt kørekort udstedt af bopælsmedlemsstaten og en anden medlemsstats udstedelse af kørekort til kategori B- og D-motorkøretøjer
bopælsmedlemsstatens nægtelse af anerkendelse
forpligtelse til at være indehaver af et gyldigt kørekort til kategori B-motorkøretøjer på tidspunktet for udstedelse af kørekort til kategori D-motorkøretøjer

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 1, artikel 5, stk. 1, litra a), artikel 7, stk. 1,
litra b), og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1), som ændret
ved Kommissionens direktiv 2000/56/EF af 14. september 2000 (EFT L 237, s. 45, herefter »direktiv 91/439«), samt fortolkningen
af artikel 11, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort (EUT L 403, s. 18).
Anmodningen er blevet fremsat i forbindelse med en straffesag mod Leo Apelt for bevidst at have ført et køretøj uden kørekort.

Retsforskrifter

EU-retlige forskrifter
Første betragtning til direktiv 91/439 har følgende ordlyd:
»Som led i den fælles transportpolitik og med henblik på at bidrage til at forbedre færdselssikkerheden på vejene samt for
at øge bevægeligheden for personer, som bosætter sig i en anden medlemsstat end den, hvor de har bestået en køreprøve, er
det ønskeligt, at der findes et nationalt kørekort efter en EF-model, som medlemsstaterne anerkender gensidigt, og som ikke
skal ombyttes.«
Det fremgår af fjerde betragtning til direktiv 91/439, at det af hensyn til færdselssikkerheden er nødvendigt at fastsætte
minimumskrav for udstedelse af kørekort.
Artikel 1, stk. 1 og 2, i direktiv 91/439 har følgende ordlyd:
»1.      I overensstemmelse med dette direktiv indfører medlemsstaterne nationale kørekort, som svarer til den EF-model, der er afbildet
i bilag I eller Ia. […]
2.      De kørekort, som medlemsstaterne udsteder, anerkendes gensidigt.«
Direktivets artikel 3 bestemmer:
»1.      Det i artikel 1 omhandlede kørekort giver ret til at føre følgende kategorier af køretøjer:
[…]
Kategori B:
–        bil med tilladt totalmasse på ikke over 3 500 kg med højst otte siddepladser foruden førerens plads; […]
[...]
Kategori D:
–        bil med over otte siddepladser foruden førerens plads; […]
[…]
2.      Inden for kategori A, B, B+E, C, C+E, D og D+E kan der udstedes et særligt kørekort, som giver ret til at føre køretøjer af
følgende underkategorier […]«
Direktivets artikel 5, stk. 1, litra a), har følgende ordlyd:
»1.      For udstedelse af kørekort gælder følgende betingelser:
a)      kørekort til kategori C og D kan kun udstedes til førere, der allerede har kørekort til kategori B.«
Samme direktivs artikel 7, stk. 1, fastsætter:
»Udstedelse af kørekort er ligeledes betinget af:
[...]
b)      at den pågældende har sædvanlig bopæl eller forelægger bevis for i mindst seks måneder at have været studerende i den medlemsstat,
der udsteder kørekortet.«
I henhold til artikel 7, stk. 5, i direktiv 91/439 må ingen person være indehaver af mere end ét kørekort.
Direktivets artikel 8, stk. 2 og stk. 4, første afsnit, bestemmer:
»2.      Med forbehold af overholdelsen af territorialprincippet i straffelove og -bestemmelser kan bopælsmedlemsstaten på indehaveren
af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, anvende sine nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension,
inddragelse eller annullation af førerretten og om nødvendigt med henblik herpå ombytte dette kørekort.
[...]
4.      En medlemsstat kan for en person, der på dens område er omfattet af en af de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2,
nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til denne person.«
I henhold til del I, afdeling A, punkt 1, andet afsnit, i bilag II til direktiv 91/439 kan alle aspiranter til kørekort til
en kategori, som har bestået teoriprøven til en anden kategori, undtages fra de fælles bestemmelser i bilagets punkt 2-4.
Del I, afdeling A, punkt 2, i det nævnte bilag II fastsætter det fælles indhold for prøverne for alle køretøjskategorier.
De særlige bestemmelser for kategori A og A1 er fastsat i punkt 3 af denne del I, afdeling A, og bestemmelserne for kategori
C, C+E, C1, C1+E, D, D+E, D1 og D1+E i punkt 4 i den nævnte del I, afdeling A.
Artikel 11, stk. 1 og 4, i direktiv 2006/126 bestemmer:
»1.      Når indehaveren af et gyldigt nationalt kørekort udstedt i en medlemsstat får sædvanlig bopæl i en anden medlemsstat, kan
han anmode om at få sit kørekort ombyttet med et tilsvarende kørekort. Den medlemsstat, der foretager ombytningen, skal kontrollere,
hvilken kategori det hidtidige kørekort er gyldigt til.
[...]
4.      En medlemsstat skal nægte at udstede et kørekort til en ansøger, hvis kørekort er begrænset, suspenderet eller inddraget i
en anden medlemsstat.
En medlemsstat skal nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til en person,
hvis kørekort er begrænset, suspenderet eller inddraget på førstnævnte stats område.
En medlemsstat kan også nægte at udstede et kørekort til en ansøger, hvis kørekort er annulleret i en anden medlemsstat.«

Nationale bestemmelser
§ 28, stk. 1 og 4, i bekendtgørelse om personers adgang til færdsel i trafikken (førerretsbekendtgørelse) (Verordnung über
die Zulassung von Personen zum Straßenverkehr (Fahrerlaubnis-Verordnung)) af 18. august 1998 (BGBl. 1998 I, s. 2214) – i den
udgave, som var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen – har følgende ordlyd:
»1.      Indehavere af en gyldig førerret i Den Europæiske Union eller i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, som har sædvanlig
bopæl i Tyskland, […] har, med forbehold for begrænsningerne i henhold til stk. 2 til 4, ret til at føre køretøjer i denne
stat i overensstemmelse med deres rettigheder.[…]
4.      Retten i medfør af stk. 1 gælder ikke for indehavere af en førerret i Den Europæiske Union eller i Det Europæiske Økonomiske
Samarbejdsområde […]
[...]
3.      hvis deres førerret er blevet inddraget midlertidigt eller endeligt i Tyskland af en ret eller umiddelbart eksigibelt eller
uanfægteligt af en forvaltningsmyndighed […]«
I den udgave, som var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, bestemmer § 21, stk. 1, nr. 1,
i loven om færdsel (Straßenverkehrsgesetz):
»1.      Med frihedsstraf på indtil et år eller med bøde straffes den,
1)      der fører et motorkøretøj, selv om han ikke har den dertil krævede førerret, eller det er forbudt ham at føre køretøjet i
henhold til Strafgesetzbuchs § 44 eller denne lovs § 25 […]«

Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Leo Apelt, der er tysk statsborger, fik af de kompetente myndigheder i Landkreis Verden (Tyskland) den 14. december 1998 udstedt
et kørekort til kategori 1a, 1b, 3, 4 og 5.
Den 23. januar 2006 blev Leo Apelt antruffet i Tyskland førende et motorkøretøj i beruset tilstand. Den følgende dag blev
hans kørekort inddraget af de tyske politimyndigheder (»polizeiliche Verwahrung«).
Den 31. maj 2006 blev Leo Apelt af Amtsgericht Osterholz-Scharmbeck idømt en bødestraf for kørsel i beruset tilstand. Hans
kørekort blev inddraget, og han blev frakendt førerretten og meddelt forbud mod ansøgning om nyt kørekort gældende indtil
den 29. november 2006.
Den 1. marts 2006 – altså før rettens inddragelse af det kørekort, som var blevet udstedt til Leo Apelt af de tyske myndigheder,
men efter de tyske politimyndigheder havde truffet foranstaltning om inddragelse af dette kørekort – erhvervede Leo Apelt
ved de kompetente tjekkiske myndigheder førerret til kategori B-motorkøretøjer, på grundlag af hvilken han samme dag fik udstedt
et kørekort. Bopælsstedet var på dette kørekort angivet til Tyskland.
Den 30. april 2007, altså efter udløbet af det forbud mod ansøgning om nyt kørekort, som blev meddelt ham af Amtsgericht Osterholz-Scharmbeck,
erhvervede Leo Apelt ved de tjekkiske myndigheder førerret til kategori D-motorkøretøjer. I henhold hertil fik han samme dag
udstedt et kørekort, hvorpå der var angivet et bopælssted i Tjekkiet og udstedelsesdatoen for et kørekort til kategori B-motorkøretøjer,
nemlig den 1. marts 2006.
Den 11. juli 2009 blev Leo Apelt antruffet førende en bus i Achern kommune (Tyskland). Statsadvokaturen anlagde sag mod Leo
Apelt ved Amtsgericht Achern med påstand om idømmelse af straf for forsætligt at have ført et motorkøretøj uden førerret.
Amtsgericht Achern frifandt Leo Apelt med den begrundelse, at den førerret til kategori D-motorkøretøjer, som efter udløbet
af forbudsperioden blev meddelt ham af de tjekkiske myndigheder, er gyldig på det tyske område.
Statsadvokaturen appellerede denne afgørelse til Landgericht Baden-Baden med påstand om, at den i Tyskland uvirksomme førerret
til kategori B-motorkøretøjer er en nødvendig bestanddel af kørekortet til kategori D-motorkøretøjer.
På denne baggrund har Landgericht Baden-Baden besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)      Henset til artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439[…], hvorefter kørekort til kategori D-motorkøretøjer kun kan udstedes
til førere, der allerede har kørekort til kategori B, må en medlemsstat da i henhold til samme direktivs artikel 1 og artikel
8, stk. 2 og 4, nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort udstedt af en anden medlemsstat og omfattende kategori B og
D – særligt for så vidt angår kategori D – hvis indehaveren af dette kørekort var blevet meddelt førerret til kategori B,
før førerretten blev inddraget af en ret i den førstnævnte medlemsstat, mens førerretten til kategori D først blev meddelt
efter denne inddragelse, og efter at det samtidigt nedlagte forbud mod udstedelse af nyt kørekort udløb?
2)      Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:
Må førstnævnte medlemsstat da nægte at anerkende nævnte kørekort – særligt for så vidt angår kategori D – med henvisning til
artikel 11, stk. 4, i direktiv 2006/126[…] – hvorefter en medlemsstat skal nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort,
der er udstedt af en anden medlemsstat til en person, hvis kørekort er inddraget på førstnævnte medlemsstats område – hvis
førerretten til kategori B-motorkøretøjer blev meddelt den 1. marts 2006, førerretten til kategori D-motorkøretøjer blev meddelt
den 30. april 2007, og kørekortet blev udstedt på sidstnævnte dato?«

Om de præjudicielle spørgsmål

Om det første spørgsmål
Den forelæggende ret ønsker med det første spørgsmål oplyst, om en medlemsstat – henset til artikel 5, stk. 1, litra a), i
direktiv 91/439, hvorefter kørekort til kategori D-motorkøretøjer kun kan udstedes til førere, der allerede har kørekort til
kategori B – i henhold til dette direktivs artikel 1 og artikel 8, stk. 2 og 4, må nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort
til kategori B og D udstedt af en anden medlemsstat – særligt for så vidt angår kategori D – hvis indehaveren af dette kørekort
var blevet meddelt førerret til kategori B, før førerretten blev inddraget af en ret i den førstnævnte medlemsstat, mens førerretten
til kategori D først blev meddelt efter denne inddragelse, og efter at det samtidigt nedlagte forbud mod udstedelse af nyt
kørekort udløb.
Det skal tilføjes, at den forelæggende ret har præciseret, dels at kørekortet til kategori B-motorkøretøjer ganske vist er
blevet udstedt af de tjekkiske myndigheder, inden Leo Apelt af retten i Tyskland fik inddraget sin førerret, men at denne
udstedelse fandt sted efter, at de tyske politimyndigheder havde truffet foranstaltning om inddragelse af hans tyske kørekort,
dels at såvel den sidstnævnte foranstaltning som rettens inddragelse er berettiget af grunde, der forelå på tidspunktet for
de tjekkiske myndigheders udstedelse af kørekortet til kategori B-motorkøretøjer. Desuden har den forelæggende ret henvist
til den omstændighed, at Leo Apelts bopælssted på det sidstnævnte kørekort er angivet til Tyskland.
I henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 91/439 er udstedelse af kørekort imidlertid bl.a. betinget af, at den
pågældende har sædvanlig bopæl eller forelægger bevis for i mindst seks måneder at have været studerende i den medlemsstat,
der udsteder kørekortet.
Det forelagte spørgsmål skal derfor, med henblik på at give den forelæggende ret en brugbar besvarelse af spørgsmålet, forstås
således, at retten nærmere bestemt søger oplyst, om artikel 1, stk. 2, artikel 5, stk. 1, litra a), artikel 7, stk. 1, litra
b), og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 er til hinder for, at en værtsmedlemsstat nægter at anerkende et kørekort
til kategori B- og D-motorkøretøjer udstedt af en anden medlemsstat, hvis indehaveren af kørekortet for det første var blevet
meddelt førerret til kategori B-motorkøretøjer under tilsidesættelse af kravet om sædvanlig bopæl, og efter at vedkommendes
af den første medlemsstat udstedte kørekort var blevet inddraget af politimyndighederne i den første medlemsstat, men før
førerretten blev inddraget af en ret i den førstnævnte medlemsstat, og hvis indehaveren af det nævnte kørekort for det andet
var blevet meddelt førerret til kategori D-motorkøretøjer efter den nævnte inddragelse, og efter at forbuddet mod udstedelse
af nyt kørekort udløb.
Efter fast retspraksis følger det af artikel 1, stk. 2, i direktiv 91/439, at de kørekort, som medlemsstaterne udsteder, uden
nogen formaliteter skal anerkendes gensidigt. Denne bestemmelse pålægger disse medlemsstater en klar og præcis forpligtelse,
der ikke giver dem noget skøn med hensyn til, hvilke foranstaltninger der skal vedtages for at overholde den (dom af 19.5.2011,
sag C-184/10, Grasser, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 19 og den deri nævnte retspraksis).
Det påhviler udstedelsesmedlemsstaten at kontrollere, om minimumsbetingelserne i henhold til EU-retten er opfyldt, herunder
betingelserne i direktivets artikel 7, stk. 1, vedrørende bopæl og egnetheden til at føre motorkøretøj, og dermed om det er
begrundet at udstede et kørekort (Grasser-dommen, præmis 20 og den deri nævnte retspraksis).
Når myndighederne i en medlemsstat har udstedt et kørekort i overensstemmelse med artikel 1, stk. 1, i direktiv 91/439, har
de øvrige medlemsstater derfor ikke ret til at kontrollere, om betingelserne for udstedelse i henhold til direktivet er overholdt.
Selve besiddelsen af et kørekort, der er udstedt af en medlemsstat, må således anses for bevis for, at indehaveren på udstedelsestidspunktet
opfyldte de nævnte betingelser (Grasser-dommen, præmis 21 og den deri nævnte retspraksis).
Det følger imidlertid af dom af 20. november 2008, Weber (sag C-1/07, Sml. I, s. 8571), at artikel 1, stk. 2, og artikel 8,
stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat på sit område nægter
at anerkende retten til at føre motorkøretøj i henhold til et kørekort, der er udstedt i en anden medlemsstat til en person,
hvis førerret på førstnævnte medlemsstats område er blevet inddraget, uanset at afgørelsen om denne inddragelse er truffet
efter udstedelsen af nævnte kørekort, når dette er erhvervet på et tidspunkt, hvor det kørekort, som er udstedt i den førstnævnte
medlemsstat, er suspenderet, og såvel denne suspension som nævnte inddragelse er berettiget af grunde, der forelå på tidspunktet
for udstedelsen af det andet kørekort.
I hovedsagen blev rettens afgørelse om inddragelse af førerretten truffet efter de tjekkiske myndigheders udstedelse af et
kørekort til kategori B-motorkøretøjer til Leo Apelt. Dette kørekort blev imidlertid udstedt på et tidspunkt, hvor det til
Leo Apelt i Tyskland udstedte kørekort var blevet inddraget af de tyske politimyndigheder.
Som den forelæggende ret har bemærket, kan den nævnte inddragelse anses for en suspensionsforanstaltning som omhandlet i artikel
8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439. Direktivet er således ikke til hinder for, at de tyske myndigheder på deres område nægter
at anerkende det af de tjekkiske myndigheder til Leo Apelt udstedte kørekort til kategori B-motorkøretøjer, idet såvel de
tyske politimyndigheders som rettens inddragelse er berettiget af grunde, der forelå på tidspunktet for udstedelsen af dette
kørekort.
Under alle omstændigheder skal det bemærkes, at det af forelæggelsesafgørelsen fremgår, at bopælsstedet på det nævnte kørekort
er angivet til Tyskland. Manglende overholdelse af kravet om sædvanlig bopæl i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i
direktiv 91/439 kan imidlertid i sig selv begrunde, at en medlemsstat nægter at anerkende et kørekort udstedt af en anden
medlemsstat.
Det fremgår således af Domstolens praksis, at artikel 1, stk. 2, artikel 7, stk. 1, litra b), samt artikel 8, stk. 2 og 4,
i direktiv 91/439 ikke er til hinder for, at en værtsmedlemsstat på sit område nægter at anerkende et kørekort, der er blevet
udstedt af en anden medlemsstat, hvis det på grundlag af angivelserne i kørekortet står fast, at betingelsen om sædvanlig
bopæl, der fremgår af direktivets artikel 7, stk. 1, litra b), ikke er blevet overholdt (Grasser-dommen, præmis 33).
De tyske myndigheder var derfor berettiget til at nægte at anerkende et kørekort som det af de tjekkiske myndigheder til Leo
Apelt udstedte kørekort til kategori B-motorkøretøjer.
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt en medlemsstat kan nægte at anerkende et kørekort som det af de tjekkiske myndigheder
til Leo Apelt udstedte kørekort til kategori D-motorkøretøjer, skal det bemærkes, at det følger af artikel 5, stk. 1, litra
a), i direktiv 91/439, at et kørekort til kategori D-motorkøretøjer kun kan udstedes til førere, der allerede har kørekort
til kategori B-motorkøretøjer.
Kommissionen har gjort gældende, at den dato for erhvervelse af kørekort til kategori B-motorkøretøjer, der fremgår af kørekortet
til kategori D-motorkøretøjer, ikke kan have indflydelse på den i direktiv 91/439 fastsatte forpligtelse til gensidig anerkendelse
af kørekort, eftersom de krav, som stilles for erhvervelse af kørekort til kategori D-motorkøretøjer, er strengere end dem,
som stilles for erhvervelse af kørekort til kategori B-motorkøretøjer, og idet Leo Apelt fik udstedt et kørekort til kategori
D-motorkøretøjer efter perioden med forbud mod ansøgning om nyt kørekort.
Denne argumentation kan ikke tiltrædes.
I henhold til artikel 3, stk. 1, i direktiv 91/439 kan kørekort, der er udstedt i overensstemmelse med direktivets artikel
1, nemlig give ret til at føre forskellige kategorier af køretøjer. Inden for disse kategorier kan der i henhold til direktivets
artikel 3, stk. 2, udstedes et særligt kørekort, som giver ret til at føre køretøjer af forskellige underkategorier.
Således giver kørekort til kategori B-motorkøretøjer ret til at føre bil med tilladt totalmasse på ikke over 3 500 kg med
højst otte siddepladser foruden førerens plads. Et kørekort til kategori D-motorkøretøjer giver derimod ret til at føre bil
med over otte siddepladser foruden førerens plads.
Som generaladvokaten har anført i præmis 33 i forslaget til afgørelse, gør denne fordeling i kategorier og underkategorier
det muligt at tilpasse minimumskravene for udstedelse af kørekort for hver enkelt af dem.
Mere præcist fastsætter direktiv 91/439 i sit bilag II og III et fælles grundlag for alle kategorier af kørekort. Udstedelse
af ethvert kørekort er betinget af opfyldelsen af de minimumskrav, som hidrører fra dette fælles grundlag. Som generaladvokaten
har anført i præmis 37 i forslaget til afgørelse, drejer det sig bl.a. om at kunne beherske køretøjet, så farlige situationer
undgås, og reagere hensigtsmæssigt, hvis sådanne situationer opstår, og om at have en god forståelse af sikkerhedsafstand
mellem køretøjer, bremselængde og det pågældende køretøjs stabilitet.
Foruden disse minimumskrav findes der specifikke prøver for hver kategori, og navnlig for kategori D.
I denne forbindelse skal det bemærkes, at det følger af del I, afdeling A, punkt 1, andet afsnit, i bilag II til direktiv
91/439, at alle aspiranter til kørekort til en kategori, som har bestået teoriprøven til en anden kategori, kan undtages fra
prøver til kontrol af kundskab af bl.a. færdselsreglerne.
Det fremgår således både af ordlyden af og strukturen i direktiv 91/439, at et kørekort til kategori B-motorkøretøjer udgør
en uundværlig og forudgående forudsætning for erhvervelse af kørekort til kategori D-motorkøretøjer.
Det ville derfor stride mod det i første og fjerde betragtning til direktiv 91/439 nævnte formål om færdselssikkerhed ikke
at tillade en værtsmedlemsstat at nægte at anerkende et kørekort til kategori D-motorkøretøjer, der er udstedt på grundlag
af et kørekort til kategori B-motorkøretøjer, som er behæftet med en uregelmæssighed, der begrunder den manglende anerkendelse
af det sidstnævnte kørekort.
Det skal følgelig fastslås, at en medlemsstat – når den med hjemmel i direktiv 91/439 kan nægte at anerkende gyldigheden af
et kørekort til kategori B-motorkøretøjer udstedt af myndighederne i en anden medlemsstat – ligeledes er berettiget til ikke
at anerkende gyldigheden af et kørekort til kategori D-motorkøretøjer, som er udstedt på grundlag af det pågældende kørekort
til kategori B-motorkøretøjer.
Eftersom det kørekort til kategori B-motorkøretøjer, som er blevet udstedt til Leo Apelt af de tjekkiske myndigheder, er behæftet
med uregelmæssigheder, der begrunder dets manglende anerkendelse, er artikel 1, stk. 2, artikel 5, stk. 1, litra a), artikel
7, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 ikke til hinder for, at de tyske myndigheder ligeledes nægter
at anerkende det kørekort til kategori D-motorkøretøjer, som er blevet udstedt af de tjekkiske myndigheder til Leo Apelt på
grundlag af hans kørekort til kategori B.
Henset til det foregående, skal det første spørgsmål besvares med, at artikel 1, stk. 2, artikel 5, stk. 1, litra a), artikel
7, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 ikke er til hinder for, at en værtsmedlemsstat nægter at
anerkende et kørekort til kategori B- og D-motorkøretøjer udstedt af en anden medlemsstat, hvis indehaveren af kørekortet
for det første var blevet meddelt førerret til kategori B-motorkøretøjer under tilsidesættelse af kravet om sædvanlig bopæl,
og efter at vedkommendes af den første medlemsstat udstedte kørekort var blevet inddraget af politimyndighederne i den første
medlemsstat, men før førerretten blev inddraget af en ret i den førstnævnte medlemsstat, og hvis indehaveren af det nævnte
kørekort for det andet var blevet meddelt førerret til kategori D-motorkøretøjer efter den nævnte inddragelse, og efter at
forbuddet mod udstedelse af nyt kørekort udløb.

Om det andet spørgsmål
Idet de faktiske omstændigheder i hovedsagen fandt sted i løbet af 2006 og 2007, og dermed inden artikel 11, stk. 4, i direktiv
2006/126 fandt anvendelse, er det ufornødent at besvare det andet spørgsmål.

Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Anden Afdeling) for ret:
Artikel 1, stk. 2, artikel 5, stk. 1, litra a), artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv
91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Kommissionens direktiv 2000/56/EF af 14. september 2000, er ikke til
hinder for, at en værtsmedlemsstat nægter at anerkende et kørekort til kategori B- og D-motorkøretøjer udstedt af en anden
medlemsstat, hvis indehaveren af kørekortet for det første var blevet meddelt førerret til kategori B-motorkøretøjer under
tilsidesættelse af kravet om sædvanlig bopæl, og efter at vedkommendes af den første medlemsstat udstedte kørekort var blevet
inddraget af politimyndighederne i den første medlemsstat, men før førerretten blev inddraget af en ret i den førstnævnte
medlemsstat, og hvis indehaveren af det nævnte kørekort for det andet var blevet meddelt førerret til kategori D-motorkøretøjer
efter den nævnte inddragelse, og efter at forbuddet mod udstedelse af nyt kørekort udløb.
Underskrifter
*
Processprog: tysk.