CELEX: 62011CJ0454
Kmetijstvo
EKUJS
Uredbi (ES) št. 1257/1999 in 817/2004
Podpora za razvoj podeželja
Vračilo neupravičeno prejete pomoči
Nacionalna ureditev, ki dodelitev kmetijsko-okoljske pomoči pogojuje z vsakoletnim zahtevkom, kateremu so priloženi nekateri dokumenti
Upravičenec, ki je izpolnil svoje obveznosti glede obdelave zadevne površine, vendar ni vložil zahtevkov v skladu z navedeno zakonodajo
Ukinitev pomoči brez zaslišanja upravičenca, če ta ne spoštuje določb, ki se uporabljajo za vložitev zahtevka za dodelitev kmetijsko-okoljske pomoči

Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 25, str. 391), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1783/2003 z dne 29. septembra 2003 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 338, v nadaljevanju: Uredba št. 1257/1999), Uredbe Komisije (ES) št. 817/2004 z dne 29. aprila 2004 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe št. 1257/1999 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 46, str. 87) in Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 44, str. 243).
2. Ta predlog je bil vložen v okviru spora med G. Pustsom, kmetom, in Lauku atbalsta dienests (latvijska služba za kmetijsko pomoč, v nadaljevanju: LAD) v zvezi z vračilom kmetijsko-okoljskih pomoči, ki so jih latvijski organi odobrili G. Pustsu v petletnem obdobju zaveze.
Pravni okvir
Pravo Unije
3. Člen 22 Uredbe št. 1257/1999 iz naslova II, poglavja VI, naslovljenega „Kmetijsko okolje in dobro počutje živali“, določa:
„Podpora za metode kmetijske proizvodnje, namenjene varstvu okolja, ohranjanju življenjskega prostora na podeželju (kmetijskega okolja) ali izboljševanju dobrega počutja živali, prispeva k uresničevanju ciljev politike Skupnosti na področju kmetijstva, okolja in dobrega počutja domačih živali.
[…]“
4. Člen 23 Uredbe št. 1257/1999 določa:
„1. Podpora se odobri kmetom, ki prevzamejo kmetijske okoljske zaveze ali zaveze dobrega počutja živali za najmanj pet let. Po potrebi se za posebne vrste zavez glede na njihove okoljske učinke ali dobro počutje živali določi daljše obdobje.
2. Kmetijske okoljske zaveze in zaveze dobrega počutja živali so več kakor zgolj izvajanje običajne dobre kmetijske prakse, vključno z dobro živinorejsko prakso.
Nanašajo se na storitve, ki jih drugi ukrepi podpore, kakršni so tržna podpora ali kompenzacijska nadomestila, ne predvidevajo.“
5. Člen 24 te uredbe določa:
„1. Podpora za kmetijske okoljske zaveze in zaveze dobrega počutja živali se dodeljuje letno in se izračuna na podlagi:
(a) izpada dohodka,
(b) dodatnih stroškov, ki izhajajo iz prevzete zaveze, in
(c) potrebe, da se zagotovi finančna spodbuda.
Stroški, povezani z naložbami, se ne upoštevajo pri izračunavanju ravni letne podpore. Pri izračunu ravni letne podpore se smejo upoštevati stroški naložb, ki so potrebni za izpolnitev zavez in ne prinašajo dobička.
2. Največji letni zneski, ki pridejo v poštev kot podpora Skupnosti, so določeni v Prilogi. Kadar se podpora izračunava na podlagi površine, so ti zneski odvisni od površine kmetijskega gospodarstva, za katero veljajo kmetijske okoljske zaveze.“
6. Člen 37(4) navedene uredbe določa:
„Države članice lahko predpišejo nadaljnje ali bolj restriktivne pogoje za dodelitev podpore Skupnosti za razvoj podeželja, če so taki pogoji skladni s cilji in zahtevami, določenimi v tej uredbi.“
7. Člen 66 Uredbe št. 817/2004 iz poglavja II, oddelka 6, naslovljenega „Vloge, pregledi in sankcije“, določa:
„1. V vlogah za podporo za razvoj podeželja za površine ali živali, ki se vložijo ločeno od vlog na podlagi člena 6 Uredbe [Komisije] (ES) št. 2419/2001 [z dne 11. decembra 2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo Sveta (EGS) št. 3508/92 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 34, str. 308)], so navedene vse površine in živali zadevnega kmetijskega gospodarstva, ki so pomembne za preverjanje vlog na podlagi zadevnega ukrepa, vključno s tistimi, za katere podpora ni zaprošena.
2. Kadar se ukrep podpore za razvoj podeželja nanaša na površino, se enote rabe ali poljine navedejo posamično. V obdobju, ki ga zajema zaveza, se enote rabe ali poljine, ki prejemajo podporo, ne smejo zamenjati, razen v primerih, ki so posebej predvideni v programskem dokumentu.
3. Kadar je zahtevek za izplačilo vključen v vlogo za izplačilo na površino v okviru integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, država članica zagotovi, da so enote rabe ali poljine, zajete v vlogah za podporo za razvoj podeželja, posamično navedene.
4. Živali in enote rabe ali poljine se identificirajo v skladu s členoma 18 in 20 Uredbe (EGS) št. 1782/2003.
5. Kadar je podpora večletna, se izplačila, ki sledijo izplačilu, izvršenemu v letu vložitve zahtevka, izvršijo na podlagi letnega zahtevka za izplačilo, razen če je država članica uvedla učinkovit postopek letnega preverjanja iz člena 66(1).“
8. Člen 67 Uredbe št. 817/2004 določa:
„1. Začetne vloge za pridružitev k programu in poznejši zahtevki za izplačilo se preverjajo na način, ki zagotavlja uspešno preverjanje izpolnjevanja pogojev za odobritev podpore.
Države članice opredelijo primerne metode in sredstva za preverjanje vsakega ukrepa podpore, pa tudi osebe, ki se preverjajo.
Kadarkoli je to ustrezno, države članice uporabijo integrirani administrativni in kontrolni sistem, ki ga uvaja Uredba (ES) št. 1782/2003.
2. Preverjanje sestavljajo administrativni pregledi in pregledi na kraju samem.“
9. Člen 71(2) Uredbe št. 817/2004 določa:
„V primeru nepravilno izplačanih zneskov je upravičenec v skladu z ukrepom za razvoj podeželja dolžan vrniti zadevni znesek v skladu s členom 49 Uredbe (ES) št. 2419/2001.“
10. Člen 73 Uredbe št. 817/2004 določa:
„Države članice določijo sankcije, ki se uporabljajo za kršitve določb te uredbe, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev njihovega izvajanja. Predvidene sankcije morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvrač[a]lne.“
11. Uredba št. 2419/2001 je bila razveljavljena z Uredbo št. 796/2004. V skladu z Uredbo št. 796/2004 se ta uporablja za zahtevke za pomoč, ki se nanašajo na tržna leta ali premijska obdobja z začetkom 1. januarja 2005, pri čemer se sklicevanja na Uredbo (ES) št. 2419/2001 štejejo kot sklicevanja na Uredbo št. 796/2004.
12. Člen 73 Uredbe št. 796/2004, ki je nadomestil člen 49 Uredbe št. 2419/2001, določa:
„1. Če je izvršeno neupravičeno plačilo, kmet povrne zadevni znesek z obrestmi, izračunanimi v skladu z odstavkom 3.
[…]
3. Obresti se izračunajo za obdobje, ki preteče med uradnim obvestilom kmetu o obveznosti povračila in povračilom ali odbitkom.
Uporabljena obrestna mera se izračuna v skladu z nacionalno zakonodajo, vendar ni nižja od obrestne mere, ki se uporablja za povračilo zneskov v skladu z nacionalnimi določbami.
[…]“
Latvijsko pravo
13. Uredba sveta ministrov št. 255 o postopku za dodelitev nacionalnih pomoči in pomoči Evropske unije za razvoj podeželja, v različici, ki se uporablja v sporu o glavni stvari ( Latvijas Vēstnesis, 2007, št. 70), določa, da mora prosilec za pridobitev pomoči za razvoj ekološkega kmetijstva do 11. junija za tekoče leto LAD predložiti popoln zahtevek na obrazcu zahtevka za plačilo na površino in načrte kmetijskih parcel, ki jih izda LAD in v katerih je navedena površina obdelovanih kmetijskih parcel. V uredbi je poleg tega določeno, da se ta prosilec zaveže, da bo v celotnem petletnem obdobju trajanja zaveze vsako leto pri LAD vložil zahtevek za podporo glede prijavljenih ukrepov in da ne bo zmanjšal površine iz zaveze niti spremenil njene lege. V primeru neizpolnjevanja teh zahtev mora prosilec glede na navedeno uredbo LAD povrniti izplačano pomoč.
14. Priloga 10 k uredbi sveta ministrov št. 1002 o podrobnih pravilih uporabe dokumenta načrtovanja „načrt razvoja podeželja Latvije za izvršitev sheme za razvoj podeželja v letih od 2004 do 2006“ ( Latvijas Vēstnesis, 2004, št. 193) navaja dokumente, ki jih je treba predložiti LAD za pridobitev pomoči za razvoj ekološkega kmetijstva. Natančneje, v tej prilogi je določeno, da mora prosilec za pomoč v celotnem obdobju trajanja zaveze za tekoče leto predložiti zahtevek in načrt kmetijskih parcel.
15. Priloga 11 k uredbi št. 1002 določa, da se v primeru prekinitve zaveze vsa prejeta pomoč povrne LAD.
16. Poleg tega je treba pojasniti, da je bil obrazec za zahtevek iz uredbe št. 255 odobren z uredbo sveta ministrov št. 269 z dne 17. aprila 2007 o shemi dodelitve nacionalnih pomoči in pomoči Evropske unije za kmetijstvo v okviru sheme neposrednih podpor (Latvijas Vēstnesis, 2007, št. 69). Ta obrazec prosilcu omogoča, da vloži en zahtevek naenkrat za plačila na površino in za druga plačila, kot so kmetijsko-okoljske pomoči. Na začetku navedenega obrazca je izčrpno navedeno, do katerih shem pomoči je prosilec upravičen, vsebovano pa je tudi vabilo k seznanitvi s priročnikom za pridobitev plačil na površino za zadevno leto. Nazadnje, taisti obrazec nad prostorom, namenjenim podpisu, vsebuje to opozorilo:
„Pri zahtevku za kmetijsko-okoljsko pomoč […] je treba predložiti izpolnjeno prilogo. V nasprotnem primeru se okoljska pomoč […] ne izplača. Spodaj podpisani potrjujem, da sem prebral zahteve in pogoje, ki jih določajo predpisi v zvezi s shemo enotnega plačila [pomoči] na površino in kmetijsko-okoljskimi pomočmi, da sem s temi zahtevami in pogoji seznanjen, ter izjavljam, da jih bom v celoti spoštoval in da sem obveščen o vseh pogojih za pridobitev pomoči in o tem, da bo pomoč izplačana delno ali ne bo izplačana, če so bili netočni podatki posredovani namerno ali iz malomarnosti.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
17. G. Pusts je 21. aprila 2006 pri LAD vložil zahtevek za pomoč na površino za leto 2006 in zahtevek za kmetijsko-okoljsko pomoč, za katero velja petletna zaveza in ki se nanaša na površino 18,85 ha kmetijskih parcel.
18. G. Pusts je 9. maja 2007 vložil zahtevek za pomoč na površino za leto 2007, po katerem je 11. junija istega leta prejel dopis LAD, ki je navedla, da bodo podatki iz tega zahtevka natančno preverjeni in da bo v primeru napak o njih obveščen, da bo lahko nastale težave odpravil.
19. LAD je 3. julija 2007 G. Pustsu dodelila kmetijsko-okoljsko pomoč v znesku 1.826,77 LVL za leto 2006, ki se nanaša na površino 18,85 ha kmetijskih parcel, ki so predmet petletne zaveze. G. Pusts je 30. julija 2007 prejel potrdilo glede skladnosti ukrepov njegove obdelave v obdobju preusmeritve v ekološko pridelavo.
20. LAD je z odločbo z dne 25. aprila 2008 G. Pustsa pozvala, naj povrne vso izplačano kmetijsko-okoljsko pomoč za leto 2006, in sicer ker je bila površina 18,85 ha kmetijskih parcel, za katere velja petletna zaveza, v letu 2007 zmanjšana. Ta odločba je temeljila na dejstvu, da je LAD pri preučitvi zahtevka iz leta 2007 ugotovila, da G. Pusts pri izpolnitvi zahtevka za pomoč na površino za to leto ni navedel, da za prijavljene parcele prosi tudi za kmetijsko-okoljsko pomoč, saj ni izpolnil stolpca 9 dela „C“ navedenega zahtevka, v katerem so navedene prijavljene parcele, niti ni temu zahtevku priložil priloge z naslovom „zahtevek za pomoč za kmetijsko-okoljske ukrepe“, kot to zahteva upoštevna nacionalna zakonodaja. LAD je ocenila, da tega ni mogoče šteti kot napako G. Pustsa. Zato je na podlagi navedenega sklenila, da je G. Pusts prenehal spoštovati kmetijsko-okoljsko zavezo iz leta 2006, ki se je nanašala na navedeno površino 18,85 ha, in da je zato v skladu s to isto zakonodajo dolžan povrniti že prejeto pomoč.
21. Z odločbo z dne 11. junija 2008 je LAD potrdila prvotno odločbo. Zato je od poznejših izplačil pomoči zadržala 1.228,87 LVL in G. Pustsa pozvala, naj povrne razliko v višini 597,90 LVL.
22. G. Pusts je zoper to odločbo z dne 11. junija 2008 pri Administratīvā rajona tiesa (okrožno upravno sodišče) vložil tožbo za razglasitev ničnosti. S to tožbo je predlagal izplačilo zneskov, ki jih je LAD zadržala, in dodelitev zavrnjene kmetijsko-okoljske pomoči za leto 2007. G. Pusts je priznal, da je predložil nepopoln zahtevek za pomoč, in pri tem izjavil, da je izpolnjeval pogoje za pridobitev pomoči, da fizično ni zmanjšal površine, na katero se nanašajo kmetijsko-okoljske zaveze, niti ni spremenil njene lege, ampak da je zaradi nepazljivosti storil napako v zahtevku. G. Pusts ob zatrjevanju, da je dejansko še naprej spoštoval navedene zaveze, LAD med drugim očita, da ga ni obvestila o nepravilnostih njegovega zahtevka niti ni od njega zahtevala dodatnih informacij.
23. S sodbo z dne 19. novembra 2009 je sodišče navedeno pritožbo zavrnilo. To sodišče poudarja, da se je G. Pusts skladno z upoštevno nacionalno zakonodajo za obdobje petih let zavezal, da bo vsako leto vložil zahtevek za kmetijsko-okoljsko pomoč za prijavljene ukrepe. Poleg tega navedeno sodišče opozarja, da bi moral G. Pusts za pridobitev kmetijsko-okoljske pomoči za leto 2007 – enako kot za leto 2006 – vložiti pravilno izpolnjen zahtevek skupaj z načrtom zadevnih kmetijskih parcel. Ker G. Pusts v svojem zahtevku za pomoč na površino za leto 2007 ni navedel, da prosi tudi za kmetijsko-okoljsko pomoč za to leto, niti ni predložil ustrezne priloge, je to sodišče presodilo, da je LAD pravilno sklenila, da je ta prekinil svoje kmetijsko-okoljske zaveze, ki jih sprejel leta 2006, in je zato dolžan povrniti izplačano pomoč.
24. Poleg tega je Administratīvā rajona tiesa v sodbi navedlo, da nepopolnosti zahtevka G. Pustsa ni mogoče šteti kot posledico napake, temveč jo je treba šteti za izraz nespoštovanja pogojev za upravičenost do pomoči, določenih z upoštevno nacionalno zakonodajo. To nespoštovanje naj bi pomenilo, da mora G. Pusts povrniti neupravičeno prejeto pomoč, tudi če bi še naprej spoštoval ostale zaveze. To sodišče je prav tako menilo, da LAD ni bila dolžna obvestiti G. Pustsa o nepravilnostih njegovega zahtevka in tudi ni imela razlogov, da bi ga opozorila v zvezi s tem, saj v stolpcu 9 dela „C“ tega zahtevka ni bila navedena nobena parcela in zahtevku ni bila priložena ustrezna priloga. Nazadnje je navedeno sodišče poudarilo, da je LAD svojo odločbo oprla na informacije, ki jih je posredoval G. Pusts, in sicer na zahtevke za pomoč za leti 2006 in 2007. To sodišče, ki je tako razpolagalo z vsemi potrebnimi informacijami za sprejetje te odločbe, je razsodilo, da LAD ni bila dolžna slišati stališča G. Pustsa, ki naj ne bi moglo vplivati na vsebino upravnih aktov.
25. G. Pusts je zoper sodbo Administratīvā rajona tiesa vložil pritožbo pri Administratīvā apgabaltiesa (višje upravno sodišče). Zadnjenavedeno sodišče je s sodbo z dne 8. novembra 2010 pritožbo zavrnilo in potrdilo obrazložitev iz prve sodbe ter dodalo, da je G. Pusts s svojimi zahtevki za pomoč potrdil, da je seznanjen z zahtevami, ki jih upoštevna nacionalna zakonodaja določa za pridobitev zadevne kmetijsko-okoljske pomoči.
26. G. Pusts je zoper navedeno sodbo pri predložitvenem sodišču vložil kasacijsko pritožbo. V pritožbi zatrjuje zlasti, da v sodbi ni bil upoštevan obseg nekaterih določb prava Unije z zadevnega področja.
27. Augstākās Tiesas Senāts je, ker je menilo, da je za rešitev spora potrebna razlaga Uredb št. 1257/1999, 817/2004 in 796/2004, odločilo prekiniti postopek in Sodišču predložiti ta vprašanja za predhodno odločanje:
„1. Ali je treba predpise […] [U]nije, ki urejajo povračilo pomoči, razlagati tako, da se lahko izplačilo pomoči šteje za neupravičeno, če prejemnik pomoči ni spoštoval postopka, določenega za vložitev zahtevka za pomoč, čeprav je izpolnjeval svoje obveznosti?
2. Ali je zakonodaja, ki določa, da je zaveza prejemnika pomoči prekinjena – ta prekinitev pa je nastala samo zato, ker ni bil vložen zahtevek – ne da bi bila prejemniku pomoči dana možnost, da se glede tega opredeli, skladna s pravom […] [U]nije, ki ureja povračilo pomoči?
3. Ali je zakonodaja, v skladu s katero – če ni več mogoče opraviti preverjanj na kraju samem (ker je preteklo eno leto), iz česar se sklepa, da je zaveza prejemnika pomoči prekinjena – mora prejemnik pomoči povrniti celotno pomoč, ki jo je že pridobil v obdobju zaveze, tudi če so bili ti zneski dodeljeni in izplačani že za več let, skladna s pravom […] [U]nije, ki ureja povračilo pomoči?“
Vprašanja za predhodno odločanje
28. Predložitveno sodišče s svojimi tremi vprašanji, ki jih je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba uredbe št. 1257/1999, 817/2004 in 796/2004 razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v skladu s katero je upravičenec do pomoči, dodeljene v zameno za njegove večletne kmetijsko-okoljske zaveze, dolžan povrniti vso pomoč, ki je bila že izplačana za prejšnja leta, ker ni vložil vsakoletnega zahtevka v skladu z veljavnimi nacionalnimi določbami, čeprav ta upravičenec zatrjuje, da je še naprej izpolnjeval svoje obveznosti v zvezi z obdelavo zadevnih površin, da ga pristojna uprava ni zaslišala, pri čemer pa preverjanje zadevnih površin na kraju samem ni več mogoče, ker je zadevno leto že preteklo.
29. Najprej je treba poudariti, da nobena od teh uredb ne vsebuje določbe, ki bi izrecno nasprotovala takšni nacionalni zakonodaji.
30. Členi od 22 do 24 Uredbe št. 1257/1999 opredeljujejo splošne pogoje za odobritev podpore za metode kmetijske proizvodnje, namenjene zlasti ohranjanju življenjskega prostora na podeželju. Iz teh določb je razvidno, da je značilnost kmetijsko-okoljskih pomoči, da zadevni kmeti za pet let prevzamejo zaveze, da bodo kmetovali ob upoštevanju okolja. Države članice letno dodeljujejo podporo za kmetijsko-okoljske zaveze za najmanj petletno obdobje glede na izpad dohodka in dodatne stroške, ki izvirajo iz prevzetih zavez (glej sodbi z dne 4. junija 2009 v zadevi JK Otsa Talu, C-241/07, ZOdl., str. I-4323, točka 36, in z dne 24. maja 2012 v zadevi Hehenberger, C-188/11, točka 30).
31. V zvezi s tem je treba poudariti, da člen 37(4) Uredbe št. 1257/1999 državam članicam dopušča, da predpišejo nadaljnje ali bolj restriktivne pogoje za dodelitev podpore Unije za razvoj podeželja, če so taki pogoji skladni s cilji in zahtevami, določenimi v tej uredbi.
32. Kar zadeva zahtevke za podporo za metode kmetijsko-okoljske proizvodnje, ki temeljijo na členih od 22 do 24 Uredbe št. 1257/1999, člen 66(5) Uredbe št. 817/2004 določa, da kadar je podpora večletna, se izplačila, ki sledijo izplačilu iz prvega leta vložitve zahtevka, izvršijo na podlagi letnega zahtevka za izplačilo podpore, razen če je država članica uvedla učinkovit postopek letnega preverjanja, kakršen je ta iz člena 67(1) te uredbe. Iz tega člena 66(5) je razvidno, da – razen obstoja takega nacionalnega postopka – se kmetom ne dodeli nobeno plačilo, če ne vložijo letnega zahtevka za plačilo. Vložitev tega letnega zahtevka je tako pogoj za upravičenost do kmetijsko-okoljskih pomoči, ki temeljijo na navedenih členih od 22 do 24.
33. Pomembnost vložitve letnega zahtevka za plačilo kmetijsko-okoljskih pomoči je prav tako poudarjena v členu 67(1) Uredbe št. 817/2004, ki v zvezi s sistemom preverjanja večletne podpore kmetijsko-okoljskim metodam proizvodnje določa, da se začetne vloge za pridružitev k programu in poznejši zahtevki za izplačilo preverjajo na način, ki zagotavlja uspešno preverjanje izpolnjevanja pogojev za odobritev podpore. Vložitev takega letnega zahtevka tako omogoča preverjanje izpolnjevanja prevzetih kmetijsko-okoljskih zavez. Ob opiranju na ta letni zahtevek lahko plačilna agencija vsako leto učinkovito preveri, ali se te večletne zaveze neprekinjeno spoštujejo, in če je tako, izplača pomoč.
34. Iz tega sledi, da je nacionalna zakonodaja, ki na podlagi enega od pogojev za upravičenost do dodelitve kmetijsko-okoljskih pomoči zahteva, da se prosilec za te pomoči za vso petletno obdobje zaveže, da bo plačilni agenciji vsako leto predložil zahtevek v zvezi s prijavljenimi kmetijsko-okoljskimi ukrepi, skladna z zgoraj navedenimi določbami prava Unije. Takšna nacionalna zakonodaja spada torej v manevrski prostor, ki ga imajo države članice v skladu s členom 37(4) Uredbe št. 1257/1999.
35. Poleg tega je treba v zvezi s kmetijsko-okoljskimi pomočmi, za katere je značilna večletna zaveza, spomniti, da je treba pogoje za dodelitev podpore izpolnjevati skozi celotno obdobje zaveze, za katero so bile te pomoči dodeljene (glej zgoraj navedeno sodbo Hehenberger, točka 34). Torej, če eden od pogojev za dodelitev navedenih pomoči, kot je vložitev letnega zahtevka za plačilo podpore, ki jo zahteva nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari, ne bi bil spoštovan – pa čeprav samo enkrat – v celotnem obdobju kmetijsko-okoljskega projekta, za katero se je upravičenec do teh pomoči zavezal, te pomoči ne bi bile dodeljene.
36. V zvezi s tem dejstvo, da je upravičenec do teh kmetijsko-okoljskih pomoč še naprej izpolnjeval ostale pogoje za dodelitev teh pomoči, in zlasti svoje obveznosti glede obdelave zadevnih površin, ne preprečuje izvzetja iz upravičenosti do navedenih pomoči, ki ga povzroči nespoštovanje enega od pogojev. Namreč, za dodelitev teh pomoči velja spoštovanje pogojev za upravičenost v celotnem obdobju kmetijsko-okoljskega projekta, za katero se je upravičenec do teh pomoči zavezal, tako da nespoštovanje enega od teh pogojev samo po sebi zadošča za navedeno izvzetje.
37. V primeru izvzetja iz upravičenosti do kmetijsko-okoljskih pomoči zaradi nespoštovanja pogojev za dodelitev teh pomoči je iz člena 71(2) Uredbe št. 817/2004, ki napotuje na člen 73 Uredbe 796/2004, razvidno, da je upravičenec do navedenih pomoči dolžan povrniti celotni že izplačani znesek, ki se nanaša na pomoči, do katerih več ni upravičen (glej zgoraj navedeno sodbo Hehenberger, točka 36).
38. Poleg tega upravičenec do kmetijsko-okoljskih pomoči, ki ni vložil zahtevka za pomoč v skladu z nacionalni določbami, ki dodelitev navedene pomoči pogojujejo z letnim zahtevkom, ne more uveljavljati pravice do izjave v zvezi s tem. Nobena od določb Uredb št. 1257/1999, 817/2004 in 796/2004 ne vzpostavlja takšne pravice v korist kmeta, ki ni vložil pravilnega zahtevka za kmetijsko-okoljsko pomoč. Vsekakor tudi ob predpostavki, da bi bil kmet, ki ni vložil takega zahtevka, lahko zaslišan, takšno zaslišanje ne more vplivati na posledice, ki izhajajo iz nespoštovanja pogojev za dodelitev kmetijsko-okoljskih pomoči, glede katerih se je zavezal. Ta kmet namreč ne more upravičiti neizpolnitve teh pogojev.
39. Enako to, da preverjanje zadevnih površin na kraju samem ni več mogoče, ker je zadevno leto že preteklo, ne more več vplivati na izvzetje iz upravičenosti do kmetijsko-okoljskih pomoči zaradi nespoštovanja pogojev za dodelitev teh pomoči in na povračilo neupravičeno izplačanega zneska navedenih pomoči, ki iz tega izhaja. Namreč, tudi ob predpostavki, da je to preverjanje mogoče opraviti, nespoštovanje enega od teh pogojev samo po sebi zadošča za tako izvzetje in s tem za to povračilo.
40. Glede na zgoraj navedene razmisleke je treba na tri postavljena vprašanja odgovoriti, da je treba uredbe št. 1257/1999, 817/2004 in 796/2004 razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v skladu s katero je upravičenec do pomoči, dodeljene v zameno za njegove večletne kmetijsko-okoljske zaveze, dolžan povrniti vso pomoč, ki je bila že izplačana za prejšnja leta, ker ni vložil vsakoletnega zahtevka v skladu z veljavnimi nacionalnimi določbami, čeprav ta upravičenec zatrjuje, da je še naprej izpolnjeval svoje obveznosti v zvezi z obdelavo zadevnih površin, da ga pristojna uprava ni zaslišala, pri čemer pa preverjanje zadevnih površin na kraju samem ni več mogoče, ker je zadevno leto že preteklo.
Stroški
41. Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
Uredbo Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1783/2003 z dne 29. septembra 2003, Uredbo Komisije (ES) št. 817/2004 z dne 29. aprila 2004 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe št. 1257/1999 in Uredbo Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v skladu s katero je upravičenec do pomoči, dodeljene v zameno za njegove večletne kmetijsko-okoljske zaveze, dolžan povrniti vso pomoč, ki je bila že izplačana za prejšnja leta, ker ni vložil vsakoletnega zahtevka v skladu z veljavnimi nacionalnimi določbami, čeprav ta upravičenec zatrjuje, da je še naprej izpolnjeval svoje obveznosti v zvezi z obdelavo zadevnih površin, da ga pristojna uprava ni zaslišala, pri čemer pa preverjanje zadevnih površin na kraju samem ni več mogoče, ker je zadevno leto že preteklo.