CELEX: 62010TJ0418
Konkurencija
Karteliai
Europos įtempiamosios plieninės armatūros rinka
Kainų nustatymas, rinkos pasidalijimas ir keitimasis jautria komercine informacija
Vienas, sudėtinis ir tęstinis pažeidimas
Atstovavimo sutartis
Neteisėto elgesio inkriminavimas atstovaujamosios bendrovės atstovui
Atstovaujamosios bendrovės nežinojimas apie atstovo neteisėtą elgesį
Dalyvavimas pažeidimo sudedamojoje dalyje ir žinojimas apie bendrąjį planą
2006 m. baudų dydžio apskaičiavimo gairės
Proporcingumas
Bausmių ir sankcijų individualizavimo principas
Neribota jurisdikcija

Ginčo dalykas
Šis ieškinys pareikštas dėl 2010 m. birželio 30 d. Komisijos sprendimo C(2010) 4387 galutinis dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla COMP/38.344 – Įtempiamoji plieninė armatūra) (toliau – pradinis sprendimas); juo už kartelį skirtos sankcijos įtempiamosios plieninės armatūros (toliau – ĮPA) tiekėjams, dalyvavusiems atliekant veiksmus, kuriuos sudaro kvotų nustatymas, klientų pasiskirstymas, kainų nustatymas ir keitimasis jautria komercine informacija apie kainą, kiekį ir klientus Europos, regiono ir nacionaliniu lygmenimis.
Pradinį sprendimą Europos Komisija adresavo:
—
ArcelorMittal SA,
—
ArcelorMittal Wire France SA,
—
ArcelorMittal Fontaine SA,
—
ArcelorMittal Verderio Srl,
—
Emesa‑Trefilería SA
(toliau –
Emesa
),
—
Industrias Galycas SA
(toliau –
Galycas
),
—
ArcelorMittal España SA,
—
Trenzas y Cables de Acero PSC SL
(toliau –
Tycsa
),
—
Trefilerías Quijano SA
(toliau – TQ),
—
Moreda‑Riviere Trefilerías SA
(toliau – MRT),
—
Global Steel Wire SA
(toliau – GSW),
—
SOCITREL – Sociedade Industrial de Trefilaria, SA
(toliau –
Socitrel
),
—
Companhia Previdente – Sociedade de Controle de Participações Financeiras SA
(toliau –
Companhia Previdente
),
—
voestalpine Austria Draht GmbH
, dabar –
voestalpine Wire Rod Austria GmbH
, antroji ieškovė (toliau –
Austria Draht
),
—
voestalpine AG
, pirmoji ieškovė,
—
Fapricela Industria de Trefilaria SA
(toliau –
Fapricela
),
—
Proderac – Productos Derivados del Acero SA
(toliau –
Proderac
),
—
Westfälische Drahtindustrie GmbH
(toliau – WDI),
—
Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft GmbH & Co. KG
(toliau – WDV),
—
Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG
(toliau –
Pampus
),
—
Nedri Spanstaal BV
(toliau –
Nedri
),
—
Hit Groep BV,
—
DWK Drahtwerk Köln GmbH
ir
Saarstahl AG
(toliau abi kartu – DWK),
—
Ovako Hjulsbro AB,
—
Ovako Dalwire Oy AB,
—
Ovako Bright Bar AB,
—
Rautaruukki Oyj,
—
Italcables SpA
(toliau – ITC),
—
Antonini SpA,
—
Redaelli Tecna SpA
(toliau –
Redaelli
),
—
CB Trafilati Acciai SpA
(toliau – CB),
—
ITAS –
Industria Trafileria Applicazioni Speciali SpA
(toliau –
Itas
),
—
Siderurgica Latina Martin SpA
(toliau – SLM),
—
Ori Martin SA,
—
Emme Holding SpA
(ankstesnis pavadinimas, vėliau pavadinta –
Trafilerie Meridionali SpA
; toliau –
Trame
).
Komisija du kartus iš dalies keitė pradinį sprendimą.
Iš pradžių 2010 m. rugsėjo 30 d. Komisija priėmė sprendimą C(2010) 6676 galutinis, iš dalies keičiantį pradinį sprendimą (toliau – pirmasis keičiantis sprendimas). Pirmuoju keičiančiu sprendimu buvo sumažintos baudos, skirtos šioms bendrovėms:
ArcelorMittal Verderio
,
ArcelorMittal Fontaine
ir
ArcelorMittal Wire France
,
ArcelorMittal España
, WDI ir WDV.
Pirmasis keičiantis sprendimas buvo skirtas visoms pradinio sprendimo adresatėms.
Paskui 2011 m. balandžio 4 d. Komisija priėmė sprendimą C(2011) 2269 galutinis, iš dalies keičiantį pradinį sprendimą (toliau – antrasis keičiantis sprendimas). Antruoju keičiančiu sprendimu, be kita ko, buvo sumažintos baudos, skirtos šioms bendrovėms: pirma,
ArcelorMittal
,
ArcelorMittal Verderio
,
ArcelorMittal Fontaine
ir
ArcelorMittal Wire France
, antra, SLM ir
Ori Martin
. Antrasis keičiantis sprendimas buvo skirtas tik šioms bendrovėms.
Bendrojo Teismo iniciatyva visoms ieškinį dėl pradinio sprendimo pareiškusioms bendrovėms buvo pranešta apie du keičiančius sprendimus.
Bendrasis Teismas pateikė
voestalpine
ir
Austria Draht
klausimą dėl galimos šių pradinio sprendimo pakeitimų įtakos jų argumentams ir suteikė joms galimybę pataisyti savo reikalavimus, kad būtų atsižvelgta į šią galimą įtaką.
Taigi pradinis sprendimas, iš dalies pakeistas pirmuoju ir antruoju keičiančiais sprendimais, nagrinėjant šį ieškinį yra „ginčijamas sprendimas“.
Dėl pradinio sprendimo, pirmojo keičiančio sprendimo, antrojo keičiančio sprendimo arba Komisijos raštų, išsiųstų atsakant į kai kurių pradinio sprendimo adresačių pateiktus prašymus iš naujo įvertinti jų pajėgumą mokėti baudą, buvo pareikšti dvidešimt aštuoni ieškiniai (bylos T‑385/10,
ArcelorMittal Wire France ir kt. / Komisija
; T‑388/10,
Productos Derivados del Acero / Komisija
; T‑389/10,
SLM / Komisija
; T‑391/10,
Nedri Spanstaal / Komisija
; T‑393/10,
Westfälische Drahtindustrie ir kt. / Komisija
; T‑398/10,
Fapricela / Komisija
; T‑399/10,
ArcelorMittal España / Komisija
; T‑406/10,
Emesa‑Trefilería ir Industrias Galycas / Komisija
; T‑413/10,
Socitrel / Komisija
; T‑414/10,
Companhia Previdente / Komisija
; T‑418/10,
voestalpine ir voestalpine Wire Rod Austria / Komisija
; T‑419/10,
Ori Martin / Komisija
; T‑422/10,
Trafilerie Meridionali / Komisija
; T‑423/10,
Redaelli Tecna / Komisija
; T‑426/10,
Moreda‑Riviere Trefilerías / Komisija
; T‑427/10,
Trefilerías Quijano / Komisija
; T‑428/10,
Trenzas y Cables de Acero / Komisija
; T‑429/10,
Global Steel Wire / Komisija
; T‑436/10,
Hit Groep / Komisija
; T‑575/10,
Moreda‑Riviere Trefilerías / Komisija
; T‑576/10,
Trefilerías Quijano / Komisija
; T‑577/10,
Trenzas y Cables de Acero / Komisija
; T‑578/10,
Global Steel Wire / Komisija
; T‑438/12,
Global Steel Wire / Komisija
; T‑439/12,
Trefilerías Quijano / Komisija
; T‑440/12,
Moreda‑Riviere Trefilerías / Komisija
; T‑441/12,
Trenzas y Cables de Acero / Komisija
; T‑409/13,
Companhia Previdente ir Socitrel / Komisija
).
Ginčo aplinkybės
I –
Per procesą nagrinėjamas sektorius
A –
Prekė
Kartelis, už kurį Komisija skyrė sankcijas, susijęs su ĮPA. Ši sąvoka apima metalinę vielą, vielos gamybai skirtų strypų pluoštus ir, be kita ko, pirma, plieną iš anksto įtempiamam gelžbetoniui, kuris kaip medžiaga naudojamas įrengiant balkonus, pamatų polius arba vamzdžius, antra, plieną vėliau įtempiamam gelžbetoniui, kuris naudojamas pramoninėje ir požeminėje architektūroje arba statant tiltus.
Prekių iš ĮPA įvairovė apima kelių rūšių viengyslę vielą (pavyzdžiui, lygią, blizgią arba galvanizuotą, profiliuotą, briaunotą vielą), taip pat kelių rūšių pluoštus (pavyzdžiui, blizgius, profiliuotus, polietilenu arba metalu dengtus pluoštus). ĮPA pluoštus sudaro nuo trijų iki šešių vielų. ĮPA parduodama įvairaus skersmens. Tačiau Komisija neatsižvelgė į specialius pluoštus, t. y. galvanizuotus arba papildomai dengtus (riebalais arba vašku) pluoštus, ir atotampas, t. y. dengtus galvanizuotus pluoštus ir galvanizuotas vielas, naudojamas statant tiltus.
Ginčijamame sprendime taip pat pažymėta, kad daugelyje šalių reikia turėti nacionalinės valdžios institucijų išduotą techninį liudijimą. Sertifikavimo procedūros trunka apie šešis mėnesius.
B –
Pasiūlos struktūra
Remiantis ginčijamu sprendimu visos kartelio dalyvės kontroliavo apie 80 % pardavimų Europos ekonominėje erdvėje (EEE). Daugelyje šalių veiklą vykdė ne tik kelios didžiausios, bet ir kelios vietinės gamintojos. Daugelis šių didžiausių gamintojų priklausė metalurgijos grupėms, gaminančioms ir vielos gamybai skirtus strypus, t. y. ĮPA žaliavą, kuri yra didžiausią kainos dalį lemiantis veiksnys. Grupei nepriklausiusios įmonės privalėjo pirkti žaliavas rinkoje, o jai priklausiusios įmonės paprastai tikėjosi, kad bus aprūpintos kitų grupės įmonių. Visu ginčijamame sprendime nustatytu kartelio laikotarpiu pramonėje buvo skelbiama apie esminį ir nuolatinį pajėgumų gaminant ĮPA perteklių.
2001 m. EEE parduodamos ĮPA vertė padidėjo iki 365 mln. eurų, o bendras tais pačiais metais parduotas kiekis sudarė beveik 600000 tonų. 20–25 % šių pardavimų sudarė ĮPA vielos pardavimai, o 75–80 % – ĮPA pluoštų pardavimai; šie vidutiniai rodikliai įvairiose šalyse šiek tiek skyrėsi. Italijoje buvo suvartojama daugiausia ĮPA (apie 28 % ĮPA pardavimų EEE). Kitos daugiausia suvartojusios šalys buvo Ispanija (16 %), Nyderlandai, Prancūzija, Vokietija ir Portugalija (kiekviena nuo 8 iki 10 %).
C –
Paklausos struktūra
Pagal ginčijamą sprendimą ĮPA paklausos struktūra buvo labai nevienoda. Statybinių medžiagų gamintojai ir specializuotos projektavimo įmonės naudojo ĮPA, pavyzdžiui, konstrukcijose, skirtose suteikti pastatams arba tiltams stabilumo. Pirkėjai buvo keli dideli klientai, pavyzdžiui,
Addtek International Oy AB
(toliau –
Addtek
), kuri vėliau tapo
Consolis Oy AB
, suvartojančia Europos Sąjungoje nuo 5 iki 10 % ĮPA, ir nemažai mažesnių klientų.
Prekybos tradicijos kiekvienoje šalyje skyrėsi. Dažnai ĮPA gamintojos ir jų klientai sudarydavo šešių arba dvylikos mėnesių tipines sutartis. Todėl atsižvelgdami į paklausą klientai už sutartą kainą užsisakydavo atitinkamą kiekį, neviršijantį aptartų apimčių. Surengus kitas derybas sutartys būdavo nuolat pratęsiamos.
D –
Prekyba Europos Sąjungoje ir EEE
Kaip nurodyta ginčijamame sprendime, iš kartelio laikotarpiu buvusių ĮPA pardavimo apimčių matyti, kad Sąjungos valstybės narės tarpusavyje aktyviai prekiavo. ĮPA buvo gaminama ir ja prekiaujama visoje EEE.
II –
„Voestalpine
“ ir
„Austria Draht
“
Austria Draht
yra Austrijos pluoštų gamintoja. Nuo 1988 m. vasario 24 d. iki 2002 m. gruodžio 3 d. 95 % jos kapitalo priklausė
Voest‑Alpine Stahl Gesellschaft GmbH
, o 5 % –
Donauländische Baugesellschaft GmbH
. Atlikus bendrovės restruktūrizaciją 2002 m. gruodžio 3 d.,
voestalpine Bahnsysteme GmbH
, teisėta visų
Voest‑Alpine Stahl Gesellschaft
teisių ir pareigų perėmėja, įsigijo 99,95 %
Austria Draht
kapitalo.
Voest‑Alpine Stahl Gesellschaft
ir
voestalpine Bahnsysteme
yra Austrijos bendrovei
voestalpine
100 % priklausančios dukterinės bendrovės.
Italijoje prekybą ĮPA
Austria Draht
patikėjo atstovei, t. y. Italijos bendrovei
Studio Crema CAP Srl
(toliau –
Studio Crema
), kuriai vadovavo ir atstovavo G. Šis asmuo neturėjo teisės su
Austria Draht
klientais pasirašyti sutarčių, kurias ir toliau tiesiogiai sudarydavo
Austria Draht
.
Mokestiniu laikotarpiu nuo 2001 m. balandžio 1 d. iki 2002 m. kovo 31 d.
voestalpine
apyvarta EEE ĮPA sektoriuje, į kuria atsižvelgė Komisija, sudarė apie 27 mln. eurų. Šią apyvartą sudaro tik
Austria Draht
pardavimai. Mokestiniu laikotarpiu nuo 2009 m. balandžio 1 d. iki 2010 m. kovo 31 d.
voestalpine
konsoliduota apyvarta pasaulyje sudarė 8,55 mlrd. eurų.
III –
Administracinė procedūra
2002 m. sausio 9 d.
Bundeskartellamt
(Vokietijos konkurenciją prižiūrinti institucija) perdavė Komisijai dokumentus dėl Vokietijos
Arbeitsgericht
(darbo teismas) nagrinėtos bylos, susijusios su buvusio WDI darbuotojo atleidimu. Šis darbuotojas teigė, jog dalyvavo darant SESV 101 straipsnio pažeidimą, susijusį su ĮPA. Šiomis aplinkybėmis jis parengė pažeidimą dariusių įmonių sąrašą ir pateikė pirmuosius duomenis apie pažeidimą.
A –
Pirmasis prašymas atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir DWK atleidimas nuo baudos
2002 m. birželio 18 d. DWK pateikė Komisijai paaiškinimą dėl SESV 101 straipsnio pažeidimo, susijusio su ĮPA, kurį darant dalyvavo ji pati ir kitos įmonės. DWK taip pat nurodė, jog tikisi pasinaudoti 2002 m. vasario 19 d. Komisijos pranešimu apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju (
OL C 45, p. 3
, 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 155; toliau – Pranešimas apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą).
2002 m. liepos 3 d. DWK atstovai susitiko su Komisija ir aptarė atleidimo nuo baudos ar jos sumažinimo procedūrą. 2002 m. liepos 19 d. Komisija suteikė DWK sąlyginį atleidimą nuo baudų pagal Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 8 dalies b punktą, nes ji buvo pirmoji įmonė, pateikusi įrodymų, leidusių Komisijai konstatuoti SESV 101 straipsnio pažeidimą, susijusį su įtariamu ĮPA gamintojų karteliu visoje Sąjungoje.
B –
Patikrinimai ir prašymai pateikti informacijos
Remdamasi 1962 m. vasario 6 d. Reglamento Nr. 17, Pirmojo reglamento, įgyvendinančio [SESV 101] ir [102] straipsnius (
OL 13
, 1962, p. 204; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 3), 14 straipsnio 2 ar 3 dalimis 2002 m. rugsėjo 19 ir 20 d. Komisija atliko patikrinimus DWK, WDI,
Nedri
,
Tréfileurope
,
Tycsa
,
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC, SLM,
Edilsider
(bendrovė, priklausanti
Tréfileurope Italia Srl
, tapusios
ArcelorMittal Verderio
, prekybos atstovui) ir atitinkamai jų dukterinių bendrovių patalpose.
Pagal Reglamento Nr. 17 11 straipsnį ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101] ir [102] straipsniuose, įgyvendinimo (
OL L 1
, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 18 straipsnį nuo 2002 m. rugsėjo 19 d. Komisija išsiuntė kelis prašymus pateikti informacijos įmonėms, kurioms buvo skirtas pradinis sprendimas, jų patronuojančiosioms bendrovėms, kitoms įmonėms, tam tikriems asmenims (į pensiją išėjusiam ir vėliau patarėju prekybos klausimais tapusiam
Redaelli
darbuotojui ir
Tréfileurope
prekybos atstovui per
Edilsider
) ir kai kurioms profesinėms asociacijoms.
2006 m. birželio 7 ir 8 d. Komisija pagal Reglamento Nr. 1/2003 20 straipsnį atliko patikrinimą buvusio
Redaelle
darbuotojo šeimos nario patalpose (
studio
).
C –
Kiti prašymai atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir Komisijos pateikti atsakymai
Kai kurios bendrovės ginčijamo sprendimo adresatės, kaip antai ITC,
Nedri
, SLM,
Redaelli
ir WDI, pateikė oficialius prašymus atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pagal Pranešimą apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą.
Tycsa
patvirtino antikonkurencinių susitarimų buvimą, tačiau neprašė atleisti nuo baudos ar ją sumažinti.
2002 m. rugsėjo 21 d. ITC paprašė atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir pateikė faktinių aplinkybių laikotarpio įrodymų dėl 1979–2002 m. įvykusių ĮPA gamintojų susitikimų. 2002 m. lapkričio 11 d. ji pateikė įmonės paaiškinimą. 2003 m. sausio 10 d. Komisija preliminariai 30–50 % sumažino ITC baudos dydį su sąlyga, kad ši bendrovė toliau paisys Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 21 dalyje numatytų sąlygų.
2002 m. spalio 17 d.
Tycsa
atsakė į prašymą pateikti informacijos, pripažino faktines aplinkybes ir pateikė jos kaltę patvirtinančių įrodymų. 2002 m. spalio 21 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos,
Redaelli
pateikė jos kaltę patvirtinančių įrodymų, o 2003 m. kovo 20 d. oficialiai paprašė leisti pasinaudoti Pranešimu apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2002 m. spalio 23 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos,
Nedri
pateikė įrodymų ir paprašė taikyti jai Pranešimą apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2002 m. spalio 30 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos, SLM paprašė sumažinti baudų dydį. 2002 m. lapkričio 4 d., paskui 2003 m. kovo 6 d. ir 2003 m. birželio 11 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos,
Tréfileurope
pateikė jos kaltę patvirtinančios informacijos ir įmonės paaiškinimą, kuriuo siekė, kad jai būtų taikomas Pranešimas apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2004 m. kovo 17 d.
Galycas
atsakė į prašymą pateikti informacijos, pripažino faktines aplinkybes ir pateikė tam tikrų jos kaltę patvirtinančių paaiškinimų. 2004 m. gegužės 19 d. WDI pateikė įmonės paaiškinimą, kuriuo siekė, kad jai būtų taikomas Pranešimas apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2007 m. birželio 28 d.
ArcelorMittal
, be kitų kontaktų su Komisija, pateikė prašymą atleisti nuo baudų ar jas sumažinti; jame iš esmės buvo pateikti buvusio
Emesa
darbuotojo faktinių aplinkybių metu daryti užrašai dėl laikotarpio nuo 1992 m. iki 2002 m. (toliau –
Emesa
užrašai).
Atsakydama į prašymus atleisti nuo baudos ar ją sumažinti Komisija išsiuntė
ArcelorMittal
,
Nedri
ir WDI 2008 m. rugsėjo 19 d. raštą; jame pranešė apie galimybės būti atleistoms nuo baudų nebuvimą ir ketinimą remiantis Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 26 dalimi taikyti baudų dydžio sumažinimą neperžengiant šio pranešimo 23 dalies b punkte numatytų ribų. Tą pačią dieną Komisija taip pat išsiuntė
Redaelli
ir SLM raštą; juo Komisija atmetė jų prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti.
D –
Procedūros pradžia ir pranešimas apie kaltinimus
2008 m. rugsėjo 30 d. Komisija priėmė pranešimą apie kaltinimus, skirtą kelioms bendrovėms, įskaitant
voestalpine
ir
Austria Draht
.
Visos pranešimo apie kaltinimus gavėjos, atsakydamos į Komisijos suformuluotus kaltinimus, pateikė savo rašytines pastabas.
E –
Galimybė susipažinti su bylos medžiaga, išklausymas ir pajėgumas sumokėti baudą
Pranešimo apie kaltinimus gavėjos galėjo susipažinti su Komisijos bylos medžiaga, nukopijuota į DVD. Kartu bendrovės taip pat gavo sąrašą, kuriame buvo išvardyti tyrimo medžiagoje esantys dokumentai ir nurodytas kiekvieno dokumento prieinamumo laipsnis. Joms buvo pranešta, kad DVD suteikia joms galimybę susipažinti su visais dokumentais, kuriuos Komisija galėjo gauti per tyrimą, išskyrus dokumentus ar jų dalis, apimančias verslo paslaptis ir kitą konfidencialią informaciją. Galimybė susipažinti su dokumentais, susijusiais su atleidimu nuo baudos ar jos sumažinimu, buvo suteikta Komisijos patalpose.
2009 m. vasario 11 ir 12 d. įvyko išklausymas. Jame dalyvavo visos pranešimo apie kaltinimus adresatės, išskyrus
HIT Groep
,
Emesa
ir
Galycas
.
Keturiolika įmonių taip pat paaiškino, kad yra nepajėgios sumokėti baudos, kaip tai suprantama remiantis Pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies a punktą skirtų baudų apskaičiavimo gairių (
OL C 210
, 2006, p. 2, toliau – 2006 m. gairės) 35 punktu. Jos pateikė tokį paaiškinimą pagrindžiančių argumentų.
F –
Papildomi prašymai pateikti informacijos
Vėliau Komisija išsiuntė prašymus pateikti informacijos GSW, MRT,
Tycsa
, TQ,
Companhia Previdente
ir
Socitrel
, siekdama išsiaiškinti kai kuriuos klausimus, visų pirma susijusius su įmonės struktūra. Nuo 2009 m. kovo 6 d. iki balandžio 15 d. šios įmonės pateikė atsakymus.
Siekdama nustatyti atitinkamos prekės pardavimų vertę ir grupių apyvartą Komisija pateikė prašymus pateikti informacijos taip pat visoms pradinio sprendimo adresatėms. Visos adresatės atsakė į šiuos prašymus.
IV –
Ginčijamas sprendimas
Ginčijamas sprendimas susijęs su ĮPA tiekėjų, dalyvavusių nustatant kvotas, ir kainas, dalijantis klientus, ir keičiantis jautria komercine informacija apie kainą, kiekį ir klientus Europos („Ciuricho klubas“, „Europos klubas“, <...>), regiono ir nacionaliniu („Italijos klubas“, „Ispanijos klubas“) lygmenimis, karteliu. Pagal ginčijamo sprendimo 1 konstatuojamąją dalį taip šios įmonės padarė vieną tęstinį SESV 101 straipsnio 1 dalies, o nuo 1994 m. sausio 1 d. – ir EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalies pažeidimą. Neteisėti veiksmai buvo atliekami bent nuo 1984 m. pradžios ir tęsėsi iki 2002 m. rugsėjo 19 d.
Buvo tiriamos 18 įmonių. Ginčijamo sprendimo 122–133 konstatuojamosiose dalyse bendrai, kaip nurodyta šio sprendimo 67 ir paskesniuose punktuose, apibūdinti nagrinėjami karteliniai susitarimai.
Voestalpine
ir
Austria Draht
buvo pripažintos atsakingos už dalyvavimą kartelyje nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. (ginčijamo sprendimo 1 straipsnis).
Už šį pažeidimą
voestalpine
ir
Austria Draht
buvo kartu ir solidariai nubaustos 22 mln. eurų bauda (ginčijamo sprendimo 2 straipsnis).
Procesas ir šalių reikalavimai
2010 m. rugsėjo 15 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo
voestalpine
ir
Austria Draht
pareiškimą; juo jos pareiškė šį ieškinį.
2010 m. spalio 29 d. sprendimu Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija) pranešė ieškovėms, kad jos turi galimybę pataisyti savo pagrindus ir reikalavimus, kad būtų atsižvelgta į pirmuoju keičiančiu sprendimu padarytus pakeitimus.
2011 m. birželio 1 d. pateiktame dublike
voestalpine
ir
Austria Draht
nepateikė pastabų dėl pirmojo keičiančio sprendimo.
2011 m. birželio 6 d. sprendimu Bendrasis Teismas paprašė Komisijos pateikti jam dokumentus.
2011 m. birželio 29 d. Komisija pateikė antrąjį keičiantį sprendimą.
2011 m. rugpjūčio 1 d.
voestalpine
ir
Austria Draht
pateikė pastabas dėl antrojo keičiančio sprendimo.
2011 m. spalio 14 d.
voestalpine
ir
Austria Draht
pateikė raštą; 2011 m. lapkričio 8 d. jis buvo pridėtas prie bylos medžiagos; remdamosi Bendrojo Teismo procedūros reglamento 66 straipsnio 2 dalimi jos pridėjo prie šio rašto dokumentus, papildančius įrodymus, kurie buvo pateikti grindžiant ieškinyje pateiktus paaiškinimus.
Tai buvo pareiškimai, suformuluoti ir atsiųsti tik pateikus atsiliepimą į ieškinį; juose
Redaelli
, SLM ir ITC atsakingi asmenys pažymėjo, kad per „Italijos klubo“ susitikimus G. neatstovavo ieškovėms.
Minėtame 2011 m. spalio 14 d. rašte
voestalpine
ir
Austria Draht
taip pat paprašė taikyti Procedūros reglamento 68 straipsnio 1 dalyje numatytą tyrimo priemonę ir apklausti minėtus
Redaelli
ir SLM atsakingus asmenis kaip liudytojus.
Iš pradžių rašytinė proceso dalis buvo baigta 2011 m. spalio 20 d., Komisijai proceso kalba pateikus tripliką ir pastabas dėl
voestalpine
ir
Austria Draht
pateiktų pastabų dėl antrojo keičiančio sprendimo.
2011 m. lapkričio 24 d. Komisija pateikė pastabas dėl 2011 m. spalio 14 d.
voestalpine
ir
Austria Draht
rašto, 2011 m. lapkričio 8 d. pridėto prie bylos medžiagos, dėl kurio buvo atnaujinta rašytinė proceso dalis.
2012 m. vasario 24 d. Komisija pataisė tripliką.
2013 m. rugsėjo 23 d. pakeitus Bendrojo Teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į šeštąją kolegiją, kuriai atitinkamai paskirta ši byla.
Bendrojo Teismo procedūros reglamento 52 straipsnio 2 dalyje numatytas preliminarus pranešimas šeštajai kolegijai pateiktas 2014 m. kovo 19 d.
2014 m. balandžio 28 d. taikydamas Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones Bendrasis Teismas paprašė ieškovių atsakyti į kelis klausimus, o Komisijos – pateikti dokumentus, įskaitant ieškovėms per administracinę procedūrą pateiktų dokumentų kopiją.
2014 m. birželio 13 d. šalys atsakė į šiuos prašymus.
2014 m. liepos 16 d. pasirinkdamas Procedūros reglamento 65 straipsnyje numatytas tyrimo priemones Bendrasis Teismas nurodė Komisijai pateikti dokumentus, kuriuos ši atsisakė pateikti taikant 2014 m. balandžio 28 d. proceso organizavimo priemones.
2014 m. liepos 23 d. Komisija pateikė prašomus dokumentus; ieškovėms buvo suteikta galimybė susipažinti su šiais dokumentais prieš posėdį.
2014 m. spalio 2 d. posėdyje buvo išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į Bendrojo Teismo žodžiu ir raštu pateiktus klausimus.
Voestalpine
ir
Austria Draht
Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą;
—
nepatenkinus ir šio reikalavimo, sumažinti joms skirtą baudą, kurios dydis nustatytas ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje, ir
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti visą ieškinį,
—
priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Iš principo
voestalpine
ir
Austria Draht
kaltina Komisiją tuo, kad ši nubaudė jas 22 mln. eurų bauda už dalyvavimą darant vieną, sudėtinį ir tęstinį pažeidimą, būtent „už visus susitarimus ir suderintus veiksmus vidaus rinkos [ĮPA] sektoriuje“ (toliau – kartelis arba vienas pažeidimas), kurį sudaro:
—
pirma,
Austria Draht
dalyvavimas „Italijos klube“, t. y. regioniniame kartelio susitarime, sudarytame tarpininkaujant jos atstovui Italijoje G., kuris taip pat dirbo kitai kartelio dalyvei (CB),
—
antra, aiškiais duomenimis patvirtintas nereguliarus
Austria Draht
dalyvavimas Europos lygmeniu vykusiose antikonkurenciniuose pasitarimuose, todėl ji galėjo anksčiau žinoti apie tokio lygmens kartelį.
Šiomis aplinkybėmis pirmajame pagrinde ieškovės kritikuoja
Austria Draht
atstovo Italijoje neteisėto elgesio priskyrimą atstovaujamajai bendrovei, motyvuodamos tuo, kad dėl tokio priskyrimo pažeidžiamas SESV 101 straipsnis ir EEE susitarimo 53 straipsnis, o antrajame pagrinde – išvadą, kad
Austria Draht
dalyvavo darant vieną pažeidimą. Iš tikrųjų
Austria Draht
nežinojo ne tik apie neteisėtą savo atstovo elgesį „Italijos klube“, bet ir apie paneuropinį kartelio mastą.
Austria Draht
niekada nebuvo siejama su kartelio paneuropiniais susitarimais, nuo kurių bet kuriuo atveju ji buvo visada atsiribojusi.
Atsižvelgusios į šias pastabas dėl vieno pažeidimo trečiajame pagrinde ieškovės ginčija baudą ir jos dydį. Visų pirma ieškovės nurodo, kad bauda neproporcinga, nes jos nežinojo apie neteisėtą
Austria Draht
atstovo Italijoje elgesį („Italijos klubas“) ir nedalyvavo kitose kartelio sudedamosiose dalyse („Ciuricho klubas“, „Europos klubas“, „Ispanijos klubas“, kliento
Addtek
priskyrimas, <…>). Bet kuriuo atveju ieškovių ĮPA pardavimo vertės Europoje negalima laikyti pardavimo verte, į kurią atsižvelgiama nustatant baudos dydį.
I –
Pirminės pastabos
A –
Ginčijamo sprendimo turinys
Iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio matyti, kad
voestalpine
ir
Austria Draht
pažeidė SESV 101 straipsnį, o nuo 1994 m. sausio 1 d. – ir EEE susitarimo 53 straipsnį, nes nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. dalyvavo „sudarant visus susitarimus ir derinant veiksmus vidaus rinkos ĮPA sektoriuje, o nuo 1994 m. sausio 1 d. – EEE“.
1. Kartelio sudedamosios dalys ir kvalifikavimas kaip vieno pažeidimo
Ginčijamo sprendimo 122 konstatuojamojoje dalyje kartelis apibrėžtas kaip „paneuropiniai susitarimai, kuriuos sudarė vadinamasis Ciuricho etapas ir vadinamasis Europos etapas ir (arba) tam tikrais atvejais nacionaliniai / regioniniai susitarimai“. Ginčijamo sprendimo 123–135 konstatuojamosiose dalyse trumpai apibūdinami įvairūs susitarimai ir suderinti veiksmai, kurie toliau aptariami išsamiau ir vertinami atsižvelgiant į SESV 101 straipsnio 1 dalį ir EEE susitarimo 53 straipsnį.
Dėl kartelio schemos pažymėtina, kad jį sudaro tokie susitarimai:
—
„Ciuricho klubas“, arba pirmasis paneuropinio susitarimo etapas. Šis susitarimas galiojo nuo 1984 m. sausio 1 d. iki 1996 m. sausio 9 d. ir buvo susijęs su kvotų nustatymu kiekvienoje šalyje (Vokietija, Ispanija, Prancūzija, Italija, Austrija ir Beniliuksas), pasidalijimu klientais, kainomis ir keitimusi jautria komercine informacija. Jame dalyvavo
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK ir
Redaelli
, atstovavusi kelioms Italijos įmonėms (bent nuo 1993 m. ir nuo 1995 m.), vėliau prie jų prisijungė
Emesa
(
m.) ir
Tycsa
(1993 m.),
—
„Italijos klubas“, t. y. nacionalinis susitarimas, galiojęs nuo 1995 m. gruodžio 5 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. Šis susitarimas buvo susijęs su kvotų nustatymu Italijai ir eksportu iš šios šalies į kitas Europos šalis. Šio klubo narės buvo Italijos įmonės
Redaelli
, ITC, CB ir
Itas
, vėliau prie jų prisijungė
Tréfileurope
ir
Tréfileurope Italia
(1995 m. balandžio 3 d.), SLM (1997 m. vasario 10 d.),
Trame
(1997 m. kovo 4 d.),
Tycsa
(1996 m. gruodžio 17 d.), DWK (1997 m. vasario 24 d.) ir
Austria Draht
(1997 m. balandžio 15 d.),
—
„Pietų susitarimas“, t. y. regioninis susitarimas, dėl kurio 1996 m. derėjosi ir kurį sudarė Italijos įmonės
Redaelli
, ITC, CB ir
Itas
, kartu su
Tycsa
ir
Tréfileurope
, siekdamos nustatyti kiekvienos dalyvės skverbimosi į Pietų šalis (Belgija, Ispanija, Prancūzija, Italija ir Liuksemburgas) laipsnį ir įsipareigoti kartu derėtis dėl kvotų su kitomis Šiaurės Europos gamintojomis,
—
„Europos klubas“, arba antrasis paneuropinio susitarimo etapas. Šį susitarimą
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK,
Tycsa
ir
Emesa
(toliau – nuolatinės narės arba šešios gamintojos) sudarė 1997 m. gegužės mėn.; 2002 m. rugsėjo mėn. jis nustojo galioti. Susitarimu buvo siekiama įveikti „Ciuricho klubo“ krizę, iš naujo pasidalyti kvotas (apskaičiuotas remiantis laikotarpiu nuo 1995 m. ketvirtojo ketvirčio iki 1997 m. pirmojo ketvirčio), pasiskirstyti klientus ir nustatyti kainas. Šešios gamintojos susitarė dėl koordinavimo taisyklių, įskaitant kiekvienoje šalyje už susitarimų įgyvendinimą ir koordinavimą su kitomis suinteresuotomis įmonėmis, vykdančiomis veiklą toje pačioje šalyje arba susijusiomis su tais pačiais klientais, atsakingų koordinatorių paskyrimą. Siekiant prižiūrėti, kaip vykdomi susitarimai, periodiškai susitikdavo šių įmonių įvairaus lygio atstovai. Jie keitėsi jautria komercine informacija. Tuo atveju, kai komercinis elgesys neatitikdavo sutartojo, buvo taikoma atitinkama kompensacijų sistema,
—
veiksmų dėl kliento
Addtek
koordinavimas. Neperžengdamos šio paneuropinio susitarimo ribų šešios gamintojos, kartais taip pat Italijos gamintojos ir
Fundia Hjulsbro AB
, taip pat turėjo dvišalių (arba daugiašalių) kontaktų ir
ad hoc
dalyvavo nustatant kainas ir dalijantis klientus, jei buvo tuo suinteresuotos. Pavyzdžiui,
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI,
Tycsa
,
Emesa
, CB ir
Fundia
derino visas kainas ir kiekius, kiek tai susiję su klientu
Addtek
. Iš esmės šie planai buvo susiję ne tik su Suomija, Švedija ir Norvegija, bet ir su Nyderlandais, Vokietija, Baltijos valstybėmis bei Centrine ir Rytų Europa,
—
„Europos klubo“ ir „Italijos klubo“ pasitarimai. Bent nuo 2000 m. rugsėjo mėn. iki 2002 m. rugsėjo mėn. šešios gamintojos, ITC, taip pat CB,
Redaelli
,
Itas
ir SLM, periodiškai susitikdavo siekdamos įtraukti Italijos įmones į „Europos klubą“ kaip nuolatines nares. Italijos įmonės norėjo padidinti Italijos kvotą Europoje, o „Europos klubas“ siekė
statu quo
. Dėl šios priežasties siekiant nustatyti bendrą poziciją buvo organizuoti „Italijos klubo“ susitikimai; siekiant išsiaiškinti šią poziciją ir nustatyti asmeninę – „Europos klubo“ susitikimai, o siekiant sudaryti susitarimą dėl Italijos kvotų pasidalijimo konkrečioje rinkoje – „Europos klubo“ ir Italijos atstovų susitikimai. Dalyvavusios įmonės keitėsi jautria komercine informacija. Siekdamos įtraukti į kartelį Italijos gamintojas ir atitinkamai iš naujo paskirstyti Europos kvotą šios įmonės susitarė remtis naujuoju referenciniu laikotarpiu (nuo 2000 m. birželio 30 d. iki 2001 m. birželio 30 d.). Šios įmonės taip pat susitarė dėl bendros Italijos įmonių eksporto į Europą apimties, tenkančios kiekvienai valstybei. Tuo pačiu metu jos tarėsi dėl kainų, nes klubo narės siekė pritaikyti Europoje „Italijos klubo“ taikomą kainų nustatymo tvarką,
—
„Ispanijos klubas“. Kartu su paneuropiniu susitarimu ir „Italijos klubu“ penkios Ispanijos įmonės (TQ,
Tycsa
,
Emesa
,
Galycas
ir
Proderac
(pastaroji nuo 1994 m. gegužės mėn.)) ir dvi Portugalijos įmonės (
Socitrel
nuo 1994 m. balandžio mėn. ir
Fapricela
nuo 1998 m. gruodžio mėn.) susitarė bent nuo 1992 m. gruodžio mėn. iki 2002 m. rugsėjo mėn. nekeisti Ispanijoje ir Portugalijoje turimų rinkos dalių ir nustatyti kvotas, pasiskirstyti klientus, įskaitant skelbiančius viešuosius statybos darbų pirkimus, taip pat nustatyti kainas ir mokėjimo sąlygas. Be to, jos keitėsi jautria komercine informacija.
Komisijos nuomone, visi šio sprendimo 69 punkte išdėstyti susitarimai turi vieno SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimo požymių (ginčijamo sprendimo 135, 609 konstatuojamosios dalys ir 12.2.2 skirsnis).
Konkrečiai kalbant, Komisija manė, kad minėti susitarimai buvo bendro plano, nustatančio kartelio narių elgesio visose geografinėse zonose gaires, ir kad „šios įmonės apribojo asmeninį komercinį elgesį, kad pasiektų vieną antikonkurencinį tikslą ir vieną antikonkurencinį komercinį tikslą, t. y. kad iškreiptų arba panaikintų EEE ĮPA rinkoje įprastas konkurencijos sąlygas ir užtikrintų bendrą pusiausvyrą, visų pirma nustatant kvotas, dalijantis klientus ir keičiantis jautria komercine informacija“ (ginčijamo sprendimo 610 konstatuojamoji dalis ir 9.3 skirsnis).
Komisija šiuo klausimu pažymėjo:
„DWK, WDI,
Tréfileurope
,
Tycsa
,
Emesa
,
Fundia
,
Austria Draht
,
Redaelli
, CB, ITC,
Itas
, SLM,
Trame
,
Proderac
,
Fapricela
,
Socitrel
,
Galycas
ir
Trefilerías Quijano
(nebūtinai visos vienu metu) patvirtintas planas buvo kuriamas ir įgyvendinamas bent aštuoniolikos metų laikotarpį; jos sudarydavo slaptus susitarimus, specialias sutartis ir (arba) derino veiksmus. Vienintelis ir bendras šio plano tikslas – apriboti dalyvių konkurenciją taikant panašius šio tikslo pasiekimo mechanizmus. Net jei dėl susitarimo kildavo problemų, kiti – toliau buvo taikomi įprastai“ (ginčijamo sprendimo 612 konstatuojamoji dalis).
2. Dėl
Austria Draht
ir
voestalpine
nustatytos aplinkybės
Nustatyta, kad
Austria Draht
ir
voestalpine
dalyvavo ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje nurodytame kartelyje nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.
Pagrindinės tokį dalyvavimą įrodančios aplinkybės yra tokios.
a) Sutartis su G.
Iš ginčijamo sprendimo matyti, kad nuo 1984 m.
Austria Draht
patikėjo rūpintis jos kainodara ir pardavimais Italijoje atstovei
Studio Crema
, kuriai vadovavo ir atstovavo G. Šis asmuo neturėjo teisės pasirašyti sutarčių; jas, aiškiai patvirtindama visus G. pateiktus užsakymus, visada sudarydavo tiesiogiai
Austria Draht
ir klientas (ginčijamo sprendimo 46 konstatuojamoji dalis).
b) „Italijos klubas“ (nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.)
Komisija nusprendė, kad
Austria Draht
dalyvavo „Italijos klubo“ veikloje nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. (ginčijamo sprendimo 124, 385 ir paskesnės konstatuojamosios dalys, taip pat 479–483 konstatuojamosios dalys, esančios 9.2.1.8 skirsnyje „Asmeninis dalyvavimas „Italijos klubo“ veikloje“).
Konkrečiai kalbant, ginčijamame sprendime nurodyta, kad „iš daugelio to laikotarpio dokumentų ir ITC,
Redaelli
,
Itas
, CB, SLM,
Tréfileurope
ir DWK patvirtinančių pareiškimų matyti, jog bent nuo 1995 m. pradžios iki momento, kai Komisija atliko patikrinimus, t. y. 2002 m. rugsėjo 19 ir 20 d., <…>, CB, ITC,
Itas
,
Redaelli
,
Tréfileurope
ir
Tréfileurope Italia
,
Tycsa
, SLM,
Trame
ir paneuropinės gamintojos DWK ir
Austria Draht
dalyvavo antikonkurenciniuose susitikimuose, per kuriuos įsipareigojo: 1) atskleisti ir pasikeisti jautria komercine informacija visų pirma apie klientus, kainodarą ir pardavimo apimtis; 2) pasidalyti rinką nustatant kvotas Italijos rinkoje ir eksporto iš Italijos į kitas Europos šalis kvotas <…>; 3) nustatyti kainas atsižvelgiant į žaliavų kainų pokyčius, įskaitant mažiausios kainos / kainos padidėjimo Italijoje ir kitose Europos šalyse (kiekvienam klientui) ir „papildomo“ antkainio („supplément“) nustatymą <…>; ir 4) pasidalyti klientus“. Be to, „egzistavo priežiūros per nepriklausomą trečiąjį asmenį <...> sistema ir kompensacijų mechanizmas <…>“ (ginčijamo sprendimo 385 konstatuojamoji dalis).
Siekdama įrodyti asmeninį šios bendrovės dalyvavimą „Italijos klube“ Komisija pareiškė, kad turi įrodymų, jog
Austria Draht
„sistemingai dalyvavo daugiau kaip keturiasdešimt „Italijos klubo“ susitikimų nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. ir kad keliais atvejais apie jos nedalyvavimą buvo oficialiai paminėta, o tai reiškia, kad jos dalyvavimo susitikimuose buvo tikimasi“ (ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamoji dalis).
Vienoje ginčijamo sprendimo išnašoje Komisija, be kita ko, paminėjo dvi susitikimų grupes: pirma, „bent“ keturiolika susitikimų, kuriuose dalyvavo G. ir buvo aptariamas
Austria Draht
atvejis ir, antra, „šešiolika kitų susitikimų“, kuriuose
Austria Draht
atvejis aptartas nedalyvaujant G. Šiuo klausimu Komisija pažymėjo:
„Sprendimo 3 priedas: bent keturiolikoje susitikimų [G.] dalyvavo ir buvo aptariamas
Austria Draht
atvejis, būtent 1997 m. balandžio 15 d. (kvotų / klientų pasiskirstymas ir kainų nustatymas), 1997 m. birželio 24 d. („rinkos pusiausvyros“ paieška ir keitimasis informacija apie kainas), 1998 m. kovo 11 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo;
Austria Draht
paminėta, bet neįrašyti duomenys), 1998 m. kovo 30 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo), 1998 m. gegužės 18 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo), 1998 m. spalio 19 d. (klientų pasiskirstymas), 1999 m. sausio 18 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo), 1999 m. gruodžio 14 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo), 2000 m. sausio 12 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo), 2000 m. rugsėjo 19 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo), 2001 m. birželio 10 d. (kvotų pasiskirstymas), 2001 m. spalio 23 d. (
Austria Draht
paminėta, bet neįrašyti duomenys), 2002 m. sausio 11 d. (keitimasis informacija apie praeitus metus ir bandymas pasiskirstyti 2002 m. kvotas), 2002 m. balandžio 30 d. (aiškiai nurodyta, kad [G.] turi užtikrinti prekių kiekį, antraip iki vasaros [
Austria Draht
] bus „pašalinta“), kitų šešiolikos susitikimų įrodymuose apie [G.] dalyvavimą nepaminėta (per kelis susitikimus buvo aiškiai pažymėta apie jo nedalyvavimą), tačiau su
Austria Draht
susijusi informacija aptarta: 1997 m. balandžio 7 d. (kvotų pasiskirstymas, keitimasis informacija), 1997 m. gegužės 13 d. (keitimasis informacija, būtent, kad gavęs aiškų nurodymą iš
Austria Draht
[G.] pasiūlė klientui (kurio pavadinimas paminėtas) ypatingą kainą), 1997 m. spalio 14 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo, keitimasis informacija), 1997 m. gruodžio 16 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo, keitimasis informacija), 1997 m. gruodžio 22 d. ir 1998 m. sausio 14 d. (lentelė, kurioje pateikti išsamūs duomenys apie
Austria Draht
, kvotas ir klientus <…>), 1998 m. liepos 16 d. (
Austria Draht
paminėta, bet neįrašyti konkretūs duomenys), 1999 m. gegužės 6 d. (faksimilė dėl klientų ir kvotos
Austria Draht
priskyrimo), 1999 m. gegužės 13 d. (keitimasis informacija), 1999 m. gegužės 31 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo), 2000 m. liepos 10 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo), 2000 m. rugsėjo 27 d. (keitimasis informacija), 2001 m. liepos 13 d. (elektroninis laiškas, kuriame pateiktas
Excel
formatu sudarytas išsamus sąrašas, nurodantis kiek 2002 m. pluoštų kvotų ir juos perkančių klientų tenka kiekvienai įmonei), 2001 m. liepos 23 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo), 2001 m. liepos 25 d. (pasitarimai dėl kvotų pasiskirstymo / keitimasis informacija).“
Šioje išnašoje taip pat paminėta trečia susitikimų arba vidinių dokumentų grupė:
„Devyniuose susitikimuose (arba vidiniuose dokumentuose) [G.] aiškiai paminėtas kaip
Austria Draht
atstovas: 1997 m. balandžio 15 d., 1997 m. gegužės 12 d., 1997 m. gegužės 13 d., 1997 m. birželio 24 d., 1997 m. spalio 22 d., 1998 m. kovo 11 d., 1998 m. gegužės 18 d., 1999 m. lapkričio 29 d. ir 2000 m. sausio 17 d. Kiek tai susiję su 1998 m. rugsėjo 7 d. ir 1999 m. liepos 12 d. susitikimais, nurodyta, kad
Austria Draht
vėl nedalyvavo, o tai parodo, jog jos dalyvavimo šiuose susitikimuose buvo tikimasi; per 1997 m. spalio 14 d. susitikimą [G.] nedalyvavimas buvo pripažintas nepateisinamu, o per2002 m. gegužės 15 d. susitikimą [G.] buvo konkrečiai paprašyta dalyvauti 2002 m. birželio 5–6 d. susitikime. Taip pat atkreiptinas dėmesys į susitikimus, per kuriuos buvo nurodyta, jog reikia susisiekti su
Austria Draht
: 1999 m. rugsėjo 20 d. ir 2002 m. vasarą.“
Dėl asmeninio
Austria Draht
dalyvavimo „Italijos klubo“ veikloje pradžios Komisija pažymi:
„Iš 1996 m. vasario 13 d. <…> susitikimo protokolo matyti, kad 1996 m. ir anksčiau
Austria Draht
nedalyvavo Italijos susitarime. Tačiau Komisija turi akivaizdžių įrodymų, kad
Austria Draht
pradėjo dalyvauti „Italijos klubo“ veikloje nuo 1997 m. ir ne vėliau kaip 1997 m. balandžio 15 d., t. y. dieną, kai buvo aiškiai patvirtintas jos dalyvavimas tarpininkaujant prekybos atstovui [G.] <…> Per šį susitikimą
Austria Draht
buvo priskirta kvota ir konkrečiai pareikšta, jog
Austria Draht
netieks tam tikrai klientų (kurių pavadinimai paminėti) grupei <…> Šis susitikimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į netrukus prieš jį ar iškart po jo įvykusius susitikimus: 1) per 1996 m. gruodžio 17 d. susitikimą buvo išdalyta lentelė, kurioje nurodyta, kiek tonų priskirta konkrečiam klientui 1997 m. Italijos rinkoje ir kas yra pagrindinės tam tikrų klientų tiekėjos. Nors su
Austria Draht
susiję stulpeliai liko neužpildyti, iš aplinkybės, jog lentelėje paminėta
Austria Draht
, matyti, kad šalių pasitarimai veikiausiai buvo numatyti; 2) tai patvirtina 1997 m. kovo 4 d. susitikimas, per kurį buvo pasikeista informacija apie
Austria Draht
kiekybinius rodiklius Italijos rinkoje; 3) nors
Austria Draht
dalyvavimas 1997 m. balandžio 7 d. nepatvirtintas, Komisija konstatuoja, kad
Austria Draht
buvo priskirtas konkretus kiekybinis rodiklis; 4) ataskaita apie
Tréfileurope
apsilankymą CB 1997 m. birželio 24 d. patvirtina, kad su
Austria Draht
vyko antikonkurenciniai pasitarimai ir kad
Austria Draht
atstovavo „[G.]“. Šiomis aplinkybėmis Komisija mano, kad 1997 m. balandžio 15 d. yra
Austria Draht
dalyvavimo „Italijos klubo“ veikloje pradžios data“ (ginčijamo sprendimo 480 konstatuojamoji dalis).
Dėl G. elgesio priskyrimo
Austria Draht
Komisija ginčijamo sprendimo 481–483 konstatuojamosiose dalyse pažymėjo:
„(481)
Aplinkybė, kad
Austria Draht
dalyvavo „Italijos klubo“ susitikimuose per savo atstovą [G.], patvirtinta DWK ir ITC parodymais ir to laikotarpio dokumentais, gautais iš ITC ir
Tréfileurope
. Be to,
Austria Draht
kartelio dalyvių buvo suvokiama kaip viena iš kartelio narių, kuriai tarpininkauja [G.] <…>
(482)
Austria Draht
pripažįsta, kad nuo 1984 m. visą savo prekybos politiką Italijoje patikėjo
Studio Crema
(kuriai atstovavo generalinis direktorius [G.]). [G.] privalėjo
Austria Draht
teikti ataskaitas ir jam netekdavo jokios finansinės rizikos dėl sudarytų sandorių ir atliktų veiksmų, nes tik
Austria Draht
buvo atsakinga už bet kokius pavojus, susijusius su prekių nepristatymu, netinkamų prekių pristatymu ir kliento nemokumu, ir kaip atlygį mokėjo [G.] konkretų procentą nuo (klientui) parduotų prekių kiekio. [G.] privalėjo kiekvieną mėnesį raštu teikti
Austria Draht
ataskaitą apie savo veiksmus, visų pirma apie konkurentų veiksmus, taip pat apie „pardavimus ir prekybos santykius“ jo atstovaujamojoje srityje (Italijoje). Iš visų šių duomenų aiškiai matyti, kad
Austria Draht
kontroliavo visus savo atstovo [G.] veiksmus <…>
(483)
Atsižvelgiant į ribotus atstovavimo santykius ir nuolatinį [G.] dalyvavimą „Italijos klubo“ susitikimuose, susijusiuose su kvotomis, kainomis ir klientais <…>, aišku, kad [G.] teikė kitoms klubo dalyvėms jautrią komercinę informaciją apie
Austria Draht
poziciją ir gaudavo per šiuos susitikimus
Austria Draht
naudingos informacijos. Todėl Komisija daro išvadą, kad
Austria Draht
dalyvavo „Italijos klubo“ veikloje nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.“
c) „Europos klubas“ ir paneuropinė sistema
Siekdama įrodyti, kad pažeidimas, kuriuo kaltinamos
voestalpine
ir
Austria Draht
, yra vienas ir tęstinis ir kad „kiekvienas žinojo apie dalyvavimą platesnio masto plane“ (žr. ginčijamo sprendimo 12.2.2.4 skirsnio pavadinimą), Komisija pažymėjo:
„(652)
Austria Draht
pripažįsta dalyvavusi keliuose „Europos klubo“ susitikimuose, tačiau teigia, kad per šiuos susitikimus nevyko jokių antikonkurencinio pobūdžio pasitarimų. Komisija pažymi, kad nelaiko
Austria Draht
atsakinga dėl tiesioginio dalyvavimo „Ciuricho klube“ arba „Europos klube“ <…> Tačiau yra aiškių duomenų, patvirtinančių, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose paneuropiniu mastu, todėl iš anksto žinojo apie tokį kartelio mastą.
(653)
Pirma, jau 1995–1996 m., t. y. gerokai iki datos, kurią Komisija laiko
Austria Draht
dalyvavimo darant pažeidimą atskaitos tašku (1997 m. balandžio 15 d.), ši dalyvavo „Ciuricho klubo“ susitikimuose, per kuriuos, be kita ko, buvo tariamasi dėl galimybės Europoje sudaryti naują susitarimą dėl kvotų. Maža to, per 1997 m. gruodžio 16 d. įvykusį „Italijos klubo“ susitikimą buvo paminėta, kad
Austria Draht
„nėra šio „(Europos) klubo“ narė, bet norėtų ir toliau būti informuojama“. Per vėlesnius „Italijos klubo“ susitikimus, per kuriuos [G.] atstovavo
Austria Draht
, dalyvėms buvo pranešta apie „Europos klubo“ pasitarimus ir susitarimus <…> Be to,
Austria Draht
pripažįsta, kad dalyvavo keliuose „Europos klubo“ susitikimuose <…>, per kuriuos, pavyzdžiui, 2000 m. vasario 28 d. susitikime, buvo aptariami prekių kiekiai ir kainos. Per 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimą
Austria Draht
buvo pasiūlyta prisijungti prie išplėsto „Europos klubo“. Keli įrodymai leidžia manyti, kad paneuropinės plėtros laikotarpiu <…>
Austria Draht
dalyvavo pasitarimuose dėl kvotų ir klientų tam tikrose šalyse pasidalijimo ir tarpininkaujant [G.] dalyvavo bent šešiuose susitikimuose, skirtuose „Europos klubo“ plėtrai, įskaitant 2001 m. lapkričio 6 d. susitikimą, per kurį [G.] kartu su [A.] (
Itas
) ir [C.] (CB) buvo įvardytas kaip vienas iš kandidatų į nacionalinius koordinatorius Italijoje.
(654)
Remdamasi tuo, Komisija daro išvadą, kad dalyvaudama „Italijos klubo“ veikloje
Austria Draht
žinojo arba turėjo žinoti, jog slapti šio klubo susitarimai yra bendro plano, kuriuo siekiama stabilizuoti ĮPA rinką ir išvengti kainų sumažėjimo, t. y. plano, kurio „Italijos klubas“ siekė kartu su paneuropiniais susitarimais, dalis.“
3. Ginčijamo sprendimo adresatės ir individuali atsakomybės trukmė
Siekdama apibrėžti atitinkamų bendrovių atsakomybę Komisija ginčijamo sprendimo 769–789 konstatuojamosiose dalyse atskiria
Austria Draht
situaciją nuo
voestalpine
situacijos, tačiau nenagrinėja
Studio Crema
situacijos.
a)
Austria Draht
situacija
Apibrėždama
Austria Draht
atsakomybę Komisija mano, kad nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. ši bendrovė tiesiogiai dalyvavo „Italijos klube“ per savo atstovą Italijoje (ginčijamo sprendimo 769 konstatuojamoji dalis).
Siekdama įrodyti šį teiginį Komisija visų pirma atmetė
Austria Draht
argumentus, kad jos atstovas Italijoje G. neatstovavo jai per kartelio susutikimus. Šiuo klausimu
Austria Draht
remiasi minėto atstovo, kuris neigia atstovavęs
Austria Draht
per „Italijos klubo“ susitikimus, pareiškimu ir
Tréfileurope Italia
atstovo V., manančio, kad
Austria Draht
nebuvo šio klubo narė ir kad per susitikimus, kuriuose V. dalyvavo, G. nedalyvavo kartelio susitarimuose
Austria Draht
vardu ir tai buvo aišku kitoms dalyvėms, pareiškimu.
Austria Draht
taip pat pažymėjo, kad tik dėl penkių iš daugiau kaip 60 Komisijos nurodytų „Italijos klubo“ susitikimų buvo paminėta, kad G. veikė
Austria Draht
vardu, o kituose susitikimuose G. buvo pristatytas kaip CB atstovas (nedarant nuorodos į
Austria Draht
) arba nenurodant atstovaujamos įmonės (ginčijamo sprendimo 770 konstatuojamoji dalis).
Atsakydama į šiuos argumentus Komisija nurodė, kad „vis dėlto
Austria Draht
dalyvavimas antikonkurenciniuose pasitarimuose tarpininkaujant atstovui G. yra pakankamai įrodytas“: pirma, dviem
Austria Draht
nurodytais pareiškimais negalima kliautis: G. pareiškimas padarytas
post‑factum
ir iš esmės buvo parengtas
Austria Draht
atsakant į pranešimą apie kaltinimus; V. pareiškimas atspindi tik jo asmeninę nuomonę, apsiribojančią susitikimais, kuriuose jis dalyvavo. Be to, abu pareiškimus paneigia įrodymai“ (ginčijamo sprendimo 771 konstatuojamoji dalis)
Komisijos nuomone, tokiais įrodymais laikytina tai, kad (ginčijamo sprendimo 772 konstatuojamoji dalis):
—
dvi prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusios įmonės (DWK ir ITC) patvirtina, kad
Austria Draht
dalyvavo kartelio susitikimuose per savo prekybos atstovą G.,
—
labai daug to laikotarpio įrodymų tai patvirtina,
—
Austria Draht
atvejis buvo nuolat aptariamas ir visą pažeidimo laikotarpį iki pat patikrinimų dienos jai buvo priskiriamos kvotos ir klientai. G. dalyvavo bent keturiolikoje susitikimų, per kuriuos buvo aptariamas
Austria Draht
atvejis; G. nedalyvavo šešiolikoje kitų susitikimų, tačiau
Austria Draht
duomenys vis dėlto buvo išnagrinėti, ir galiausiai devyniuose susitikimuose G. buvo aiškiai pristatytas kaip
Austria Draht
atstovaujantis dalyvis,
—
kitos kartelio dalyvės taip pat aiškiai suvokdavo
Austria Draht
kaip kartelio narę, kuriai tarpininkauja G., ir reikalavo, kad
Austria Draht
būtinai „laikytųsi“ kartelio,
—
aplinkybė, kad tam tikruose arba keliuose ginčijamo sprendimo 3 priede išvardytuose susitikimuose G. taip pat atstovavo CB, neturi jokios įtakos įrodymams, kad jis atstovavo ir
Austria Draht
. Reikia pažymėti, kad daugelyje susitikimų dalyvavo pačios CB darbuotojai, todėl galima manyti, kad G., kaip CB atstovo vaidmuo, buvo ne toks svarbus, kaip jo vaidmuo atstovaujant
Austria Draht
, kuri tiesiogiai nedalyvavo, o patikėjo visą savo prekybos veiklą Italijoje G.
Siekdama paneigti
Austria Draht
, teigusios, kad negali būti laikoma atsakinga dėl G. elgesio, nes jie nesudaro vieno ekonominio vieneto, kadangi G. yra nepriklausomas, o ne išimtinai
Austria Draht
prekybos atstovas, ir ji neturi jokios galimybės jo kontroliuoti, argumentus Komisija sprendime nurodė (ginčijamo sprendimo 774 konstatuojamoji dalis):
—
iš atstovavimo sutarties ir
Austria Draht
pareiškimo matyti, kad G. buvo tikrasis šios bendrovės atstovas,
—
G. tekdavo labai ribota finansinė rizika. Pirma, sutartis sudarydavo tik
Austria Draht
ir jos klientas, nes
Austria Draht
galėjo pritarti arba nepritarti atstovo suderėtiems užsakymams. Antra, tik
Austria Draht
buvo atsakinga už pavojus, susijusius su prekių nepristatymu, netinkamų prekių pristatymu ir kliento nemokumu. Trečia, kaip atlygis buvo mokamas tam tikras procentas, nustatytas atsižvelgiant į kiekvienam klientui parduotą prekių kiekį (padaryta nuoroda į 2003 m. gruodžio 11 d. Sprendimo
Minoan Lines / Komisija
, T‑66/99, Rink., toliau – Sprendimas
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 133 punktą),
—
G. arba
Studio Crema
turi būti laikomi į
Austria Draht
integruotu pagalbiniu organu, nes jiems netenka finansinės ar komercinės rizikos arba tenka tik ribota rizika. Kaip ir prekybos darbuotojas, jie sudaro su šia įmone vieną ekonominį vienetą (padaryta nuoroda į 1975 m. gruodžio 16 d. Sprendimo
Suiker Unie ir kt. / Komisija
, 40/73–48/73, 50/73, 54/73–56/73, 111/73, 113/73 ir 114/73, Rink., toliau – Sprendimas
Suiker Unie
,
EU:C:1975:174
, 480 punktą),
—
tai atitinka 2000 m. spalio 13 d. Komisijos pranešimą – Vertikaliųjų apribojimų gairės (2000/C 291/01) (
OL C 291, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 390, toliau – Vertikaliųjų apribojimų gairės),
—
vadinasi,
Austria Draht
turi būti laikoma atsakinga dėl G. dalyvavimo kartelio susitikimuose.
Dėl aplinkybės, kad G. taip pat veikė kitos kartelio dalyvės CB vardu ir kad siaurąja prasme atstovavimas nebuvo išimtinis, Komisija nusprendė, jog jos išvada ne paneigiama, o atvirkščiai – patvirtinama (ginčijamo sprendimo 775 konstatuojamoji dalis).
Šiuo klausimu Komisija nurodė:
„(775)
Iš tikrųjų pagal nusistovėjusią teismo praktiką aplinkybė, kad tarpininkas „kaip nepriklausomas prekybininkas sudaro stambius sandorius atitinkamos prekės ar paslaugos rinkoje“, nepatvirtina tokio išimtinumo ir juo labiau bendro su atstovaujamąja bendrove ekonominio vieneto idėjos [padaryta nuoroda į Sprendimo
Suiker Unie
544 punktą]. Šiuo atveju taip nėra. [G.] asmeniškai nevykdė aktyvios veiklos nagrinėjamoje rinkoje ir atitinkamai nesudarinėjo stambių sandorių savo vardu kaip nepriklausomas atstovas [jis neprisiimdavo didelės finansinės rizikos], o veikiau atstovavo tuo pačiu metu kartelio susitikimuose dviem konkurentėms.“
(776)
Komisijos nuomone, aplinkybė, kad abi konkurentės kartelio susitikimuose naudojosi to paties atstovo paslaugomis, yra veikiau koordinavimą palengvinantis, o ne atstovaujamųjų bendrovių atsakomybę paneigiantis veiksnys. Kitokia išvada kartelyje tarpininkaujant atstovui dalyvaujančioms įmonėms leistų lengvai išvengti atsakomybės paprasčiausiai pasidalijant savo atstovu su kita kartelio dalyve. Bet kuriuo atveju šioje byloje taip pat reikia pažymėti, kad paprastai CB asmeniškai dalyvavo kartelio susitikimuose, todėl dažniausia [G.] / [
Studio Crema
] veikė kaip
Austria Draht
atstovas.“
Galiausiai Komisija pažymėjo, kad „kontrolės stoka, nežinojimas apie jos atstovo dalyvavimą kartelyje arba nepritarimas jam (atgaline data), kuriais remiasi
Austria Draht
, negali būti tinkami argumentai siekiant išvengti atsakomybės“ (ginčijamo sprendimo 777 konstatuojamoji dalis).
Šiuo klausimu Komisija pateikia tokius argumentus:
—
Austria Draht
ir jos atstovas sudaro ekonominį vienetą (ginčijamo sprendimo 697, 480 ir 481 konstatuojamosios dalys), todėl ji yra atsakinga dėl pastarojo dalyvavimo kartelyje, neatsižvelgiant į
Austria Draht
žinojimą, kontrolę ar pritarimą (ar jų stoką arba nebuvimą) [padaryta nuoroda į 2005 m. birželio 15 d. Sprendimo
Tokai Carbon ir kt. / Komisija
, T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 ir T‑91/03,
EU:T:2005:220
54 punktą ir 2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą
Akzo Nobel ir kt. / Komisija
, C‑97/08 P, Rink.,
EU:C:2009:536
] (ginčijamo sprendimo 777 konstatuojamoji dalis),
—
be to, jeigu įmonė nusprendžia patikėti prekybos veiklą konkrečioje šalyje arba rinkoje tikrajam atstovui, ji privalo sukurti mechanizmą, būtiną jo kontrolei užtikrinti (ginčijamo sprendimo 777 konstatuojamoji dalis),
—
maža to, „net jei nėra nurodymų / ataskaitų pateikimo tiesioginių įrodymų, susijusių su antikonkurenciniais
Austria Draht
ir [G.] susitikimais,
Austria Draht
elgesiui turėjo įtakos jos atstovo dalyvavimas antikonkurenciniuose susitikimuose“. Komisija mano, kad „[iš] tikrųjų [G.] periodiškai dalyvavo „Italijos klubo“ karteliniuose susitikimuose, kur, be kita ko, teikė konkurentams jautrią komercinę informaciją apie
Austria Draht
kvotas, kainas ir klientus ir gaudavo tokią pat jautrią informaciją iš jos konkurentų, taip pat tarėsi su šiais konkurentais dėl kainos, klientų ir kvotų pasiskirstymo“ Ji priduria, kad „[ši] informacija turėjo daryti poveikį
Austria Draht
prekybos veiklai Italijoje (tarpininkaujant [G.])“ ir kad „iš atstovavimo sutarties ir
Austria Draht
pateiktų vidinių ataskaitų taip pat aiškiai matyti, jog [G.] periodiškai informuodavo
Austria Draht
apie pokyčius Italijos rinkoje, ypač kiek jie susiję su konkurentais, pardavimais ir santykiais Italijos rinkoje“. Galiausiai ji pažymi, kad „dėl šios priežasties tikėtina, jog [G.] perdavė
Austria Draht
bent tą svarbią jautrią komercinę informaciją, kurią sužinojo per kartelio susitikimus“ (ginčijamo sprendimo 778 konstatuojamoji dalis).
Todėl Komisija manė, kad „[G.] ir
Austria Draht
turi būti laikomi vienu ekonominiu vienetu, o
Austria Draht
turi būti laikoma atsakinga dėl [G.] dalyvavimo kartelyje“ (ginčijamo sprendimo 779 konstatuojamoji dalis).
Beje, atsakydama
Austria Draht
, kuri ginčijo savo dalyvavimą kartelio susitikimuose apskritai, Komisija pažymėjo, kad iš turimų įrodymų pakankamai matyti, jog
Austria Draht
ilgą laiką ir nepertraukiamai dalyvavo „Italijos klubo“ veikloje, kaip paaiškinta ginčijamo sprendimo 772 konstatuojamojoje dalyje ir 3 priede (ginčijamo sprendimo 780 konstatuojamoji dalis).
Komisija pažymėjo, kad nuo 1998 m. rugsėjo mėn. iki 2002 m. vasaros apie
Austria Draht
nedalyvavimą kelis kartus buvo aiškiai paminėta, o tai reiškia, kad kitos kartelio dalyvės tikėjosi jos dalyvavimo (ginčijamo sprendimo 780 konstatuojamoji dalis).
Be to, Komisija nurodė, kad per 2002 m. balandžio 30 d. susitikimą kartelio dalyvės grasino „išmesti“
Austria Draht
iš kartelio, jeigu ji atsisakys „iki (2002 m.) vasaros“ užtikrinti tam tikrą prekių kiekį, o tai aiškiai parodo, kad
Austria Draht
visada dalyvavo kartelyje (ginčijamo sprendimo 780 konstatuojamoji dalis).
Taip pat atsakydama
Austria Draht
, kuri pažymėjo, pirma, kad daugelyje to laikotarpio dokumentų dėl „Italijos klubo“ kvotų, kainų ar klientų paminėtos pagrindinės Italijos rinkos dalyvės, tačiau nepaminėta ji pati ir kad remiantis tokiais dokumentais negalima daryti galutinės išvados apie jos dalyvavimą, antra, kad gali būti, jog bylos medžiagos dokumentuose padarytos nuorodos į jos tiekimus buvo paprasčiausios kitų šalių spėlionės, padarytos remiantis informacija apie ankstesnius tiekimus, klientų pateikta informacija ir viešai paskelbta informacija, visų pirma todėl, kad rinkos skaidrumas tariamai buvo didelis, o rodikliai Austrijoje negalėjo būti su ja nesusiję, nes ji buvo vienintelė Austrijos gamintoja ir, trečia, kad nėra įrodymų, patvirtinančių, jog P. kontroliavo
Austria Draht
rodiklius, Komisija „[pripažino], kad ne visi su „Italijos klubu“ susiję dokumentai patvirtina
Austria Draht
dalyvavimą“. Komisijos nuomone, „tai galima lengvai paaiškinti aplinkybe, kad
Austria Draht
nebuvo tokia pat svarbi šio klubo narė kaip
Redaelli
, ITC, CB ir
Itas
<…>, todėl dalyvavo „Italijos klubo“ susitikimuose rečiau nei šios pagrindinės dalyvės“. Tačiau Komisija nusprendė, kad „
Austria Draht
nepertraukiamai dalyvavo kartelyje nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.“ (ginčijamo sprendimo 781 ir 782 konstatuojamosios dalys).
Be to, Komisija nurodė, kad turint omenyje informacijos, kuria buvo keičiamasi per visą
Austria Draht
dalyvavimo kartelyje laikotarpį, tikslumą, konfidencialumą ir aktualumą neteisinga teigti, jog ši pasikeista informacija apie
Austria Draht
buvo viešai prieinama arba tik spėlionės. Anot Komisijos, „vadinasi, tokia informacija galėjo būti gauta tik tiesiogiai iš
Austria Draht
arba per jos prekybos atstovą [G.]“ (ginčijamo sprendimo 782 konstatuojamoji dalis).
Galiausiai Komisija nusprendė, kad „aplinkybė, jog [P., (į pensiją išėjęs ir vėliau patarėju prekybos klausimais tapęs
Redaelli
darbuotojas, žr. šio sprendimo 26 punktą)] nevykdė kontrolės, negali būti laikoma svarbiu ar net lemiamu veiksniu neigiant
Austria Draht
dalyvavimą susitikimuose, turint omenyje visus prieš
Austria Draht
turimus įrodymus ir faktą, kad
Austria Draht
nebuvo laikoma pagrindine „Italijos klubo“ nare, todėl [P.] atliekama kontrolė galėjo būti laikoma jai mažiau svarbia“ (ginčijamo sprendimo 782 konstatuojamoji dalis).
Apibendrindama visa tai Komisija nusprendė, kad „
Austria Draht
turi būti pripažinta atsakinga dėl kartelio veiklos ir ypač dėl dalyvavimo „Italijos klube“ nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.“ (ginčijamo sprendimo 783 konstatuojamoji dalis).
b)
voestalpine
situacija
Dėl
voestalpine
Komisija nusprendė, kad ši bendrovė yra kartu ir solidariai su
Austria Draht
atsakinga dėl pažeidimo, daryto nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d., kai ji darė lemiamą įtaką dukterinei bendrovei (ginčijamo sprendimo 784–789 konstatuojamosios dalys), ir šalys šioje byloje neginčija šio fakto.
4.
voestalpine
ir
Austria Draht
skirtos baudos dydžio apskaičiavimas
Iš pradžių Komisija primena, kad baudos dydis buvo apskaičiuotas atsižvelgiant į 2006 m. gaires (ginčijamo sprendimo 918 ir paskesnės konstatuojamosios dalys).
voestalpine
ir
Austria Draht
22 mln. eurų bauda buvo apskaičiuota taip.
Pirma,
voestalpine
ir
Austria Draht
buvo pripažintos atsakingomis dėl bendro kartelio EEE ĮPA rinkoje. Todėl nustatydama bazinį baudos dydį Komisija teigė atsižvelgusi, kaip numatyta 2006 m. gairių 13 punkte, į „su pažeidimu susijusių įmonės prekių ar paslaugų pardavimo vertę atitinkamame geografiniame EEE teritorijos sektoriuje“ per ištisus paskutinius įmonės dalyvavimo darant pažeidimą metus (ginčijamo sprendimo 929 ir paskesnės konstatuojamosios dalys).
Austria Draht
pardavimų, į kuriuos buvo atsižvelgta, vertė buvo 18207306 EUR (pirmojo keičiančio sprendimo 5 punktas). Tai yra ĮPA pardavimų vertė geografiniame sektoriuje, kuriame buvo daromas pažeidimas, t. y. kiek tai susiję su
voestalpine
ir
Austria Draht
pažeidimo laikotarpiu: Vokietijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Liuksemburge, Ispanijoje, Austrijoje, Portugalijoje, Danijoje, Švedijoje, Suomijoje ir Norvegijoje (ginčijamo sprendimo 931 ir 932 konstatuojamosios dalys).
Antra, procentinis dydis, kurį reikia taikyti taip apskaičiuotai pardavimo vertei, priklauso nuo paties pažeidimo sunkumo. Šiuo klausimu Komisija atsižvelgė į šiai bylai svarbių aplinkybių skaičių, pažeidimo pobūdį, bendrą visų atitinkamų įmonių rinkos dalį, pažeidimo geografinę apimtį ir pažeidimo padarymą arba nepadarymą (ginčijamo sprendimo 936 ir paskesnės konstatuojamosios dalys).
Kiek tai susiję su pažeidimo pobūdžiu, Komisija atsižvelgė į aplinkybę, kad visas kartelis buvo numatęs pasidalyti rinkas, pasiskirstyti klientus ir sudaryti horizontalius kainų susitarimus (ginčijamo sprendimo 939 konstatuojamoji dalis).
Komisija taip pat atsižvelgė į aplinkybę, kad pažeidimą dariusioms įmonėms bendrai priklausė apie 80 % rinkos (ginčijamo sprendimo 946 konstatuojamoji dalis) ir kad pažeidimas apėmė didelę EEE dalį. Šiuo klausimu Komisija nurodė, kad, priešingai, nei teigė
Austria Draht
, jos apyvartos Portugalijoje ir Ispanijoje nereikia atimti iš pardavimo vertės dėl to, kad ji aktyviai nedalyvavo „Ispanijos klubo“ veikloje, nes šios dvi šalys patenka į „Italijos klubo“, kuriame
Austria Draht
dalyvavo, geografinę apimtį (ginčijamo sprendimo 947 ir 948 konstatuojamosios dalys). Tačiau, kalbant apie įmones
Socitrel
,
Proderac
,
Fapricela
ir
Fundia
, kurios dalyvavo tik „Ispanijos klube“ (apimančiame tik Ispaniją ir Portugaliją) arba pastarosios įmonės atveju derino veiksmus dėl
Addtek
, ir dėl kurių gali būti nustatyta, kad jos sužinojo apie vieną ir tęstinį pažeidimą tik vėlyvoje pažeidimo stadijoje (2001 m. gegužės 17 d. –
Socitrel
,
Proderac
ir
Fapricela
ir 2001 m. gegužės 14 d. –
Fundia
), pažymėtina, kad nustatydama pardavimo vertės dalį Komisija atsižvelgė į siauresnę geografinę apimtį. Komisijos nuomone, kitų „Ispanijos klubo“ dalyvių (
Emesa
ir
Galycas
,
Tycsa
ir
Trefilerías Quijano
), dalyvavusių kartelyje įvairiais lygmenimis arba dėl kurių gali būti nustatyta, kad apie vieną ir tęstinį pažeidimą jos sužinojo daug anksčiau, situacija buvo kitokia. Be to, „Italijos klubo“ dalyvių situacija skyrėsi nuo
Socitrel
,
Proderac
ir
Fapricela
situacijos, nes „Italijos klubo“ geografinė apimtis iš esmės sutampa su paneuropinių susitarimų geografine apimtimi ir gerokai peržengia „Ispanijos klubo“ geografinės apimties (Ispanija ir Portugalija) ribas (ginčijamo sprendimo 949 konstatuojamoji dalis).
Dėl susitarimų įgyvendinimo Komisija nusprendė, kad nors jis ne visada vyko sklandžiai, susitarimai buvo įgyvendinti (ginčijamo sprendimo 950 konstatuojamoji dalis).
Atsižvelgdama į konkrečias bylos aplinkybes ir minėtus kriterijus Komisija nusprendė, kad pardavimų vertės dalis, į kurią reikėjo atsižvelgti,
Fundia
atveju buvo 16 %,
Socitrel
,
Fapricela
ir
Proderac
–18 %, o bet kokios kitos įmonės, įskaitant ieškoves – 19 % (ginčijamo sprendimo 953 konstatuojamoji dalis).
Trečia, buvo nustatyta, kad pažeidimas tęsėsi penkerius metus ir penkis mėnesius, t. y. nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d., kiek tai susiję su
voestalpine
ir
Austria Draht
(ginčijamo sprendimo 956 konstatuojamoji dalis).
Ketvirta, dėl procentinės dalies, kurią į bazinį dydį reikia įtraukti neatsižvelgiant į įmonės dalyvavimo darant pažeidimą trukmę, Komisija padarė išvadą, kad 16 % –
Fundia
, 18 % –
Socitrel
,
Fapricela
ir
Proderac
ir 19 % – visų kitų įmonių, įskaitant ieškoves, atvejais yra tinkami dydžiai (ginčijamo sprendimo 962 konstatuojamoji dalis).
Atsakydama
Austria Draht
, teigusiai, kad dėl nežinojimo apie bendrą paneuropinį susitarimą Komisija jos atveju neturėjo taikyti papildomo dydžio, o jei taip pasielgė, turėjo taikyti tik mažiausią dauginimo koeficientą (15 %), Komisija pažymėjo, jog ši žinojo apie visus paneuropinius susitarimus (ginčijamo sprendimo 652–654 konstatuojamosios dalys) ir dalyvavo „Italijos klubo“ veikloje per susitikimus, kai buvo nustatomos kainos, pasiskirstoma klientais ir dalijamasi kvotomis (ginčijamo sprendimo 478 ir paskesnės konstatuojamosios dalys), todėl
Austria Draht
taikomas procentinis dydis neturi skirtis nuo dydžio, taikomo kitoms panašius veiksmus atliekančioms įmonėms (ginčijamo sprendimo 958 ir 959 konstatuojamosios dalys).
Penkta, Komisija atmetė
voestalpine
ir
Austria Draht
per administracinę procedūrą nurodytas lengvinančias aplinkybes. Tai buvo argumentai, susiję su neatsargumu (ginčijamo sprendimo 976 konstatuojamoji dalis), nereikšmingu ieškovių vaidmeniu kartelyje (ginčijamo sprendimo 982 ir paskesnės konstatuojamosios dalys), jų dalyvavimu tik dalyje kartelio (ginčijamo sprendimo 996–998 konstatuojamosios dalys), susitarimų neįgyvendinimu (ginčijamo sprendimo 1013 ir paskesnės konstatuojamosios dalys, ypač 1016 ir 1018–1022 konstatuojamosios dalys) ir tik atstovaujamosios bendrovės patraukimu atsakomybėn dėl atstovo veiksmų nepatraukiant pastarojo atsakomybėn (ginčijamo sprendimo 1034 konstatuojamoji dalis).
Nesant lengvinančių aplinkybių, Komisija nusprendė, kad neturi pagrindo nesilaikyti bazinio dydžio, apskaičiuoto remiantis 2006 m. gairėse numatytu metodu, pagal kurį baudos dydis yra 22 mln. eurų (ginčijamo sprendimo 1057 konstatuojamoji dalis, taip pat 1072 konstatuojamoji dalis, kiek tai susiję su 10 % ribos taikymu).
B –
Principų priminimas
1. Pažeidimo buvimo ir trukmės įrodymas
Pirmiausia reikia priminti, jog teismo praktikoje nustatyta, kad Komisija privalo įrodyti ne tik kartelio egzistavimą, bet ir jo trukmę. Kiek tai konkrečiai susiję su SESV 101 straipsnio 1 dalies pažeidimo įrodymų pateikimu, Komisija turi įrodyti konstatuotą pažeidimą ir pateikti pakankamai įrodymų, teisiškai pakankamai patvirtinančių pažeidimą sudarančių aplinkybių buvimą. Kilus abejonių, teismas jas turėtų spręsti įmonės, kuriai skirtas pažeidimą konstatuojantis sprendimas, naudai. Taigi teismas negali pripažinti, kad Komisija pateikė pakankamai nagrinėjamo pažeidimo buvimo įrodymų, jei šiuo klausimu dar yra abejonių, ypač kai nagrinėjamas ieškinys dėl sprendimo, kuriuo skirta bauda, panaikinimo ir (arba) pakeitimo. Pastaruoju atveju reikia atsižvelgti į nekaltumo prezumpcijos principą, kuris yra viena iš Sąjungos teisės sistemos saugomų ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 straipsnio 1 dalyje įtvirtintų pagrindinių teisių. Atsižvelgiant į nagrinėjamų pažeidimų pobūdį, su jais susijusių sankcijų pobūdį ir griežtumo laipsnį, nekaltumo prezumpcijos principas taikomas ir procedūroms dėl įmonėms taikomų konkurencijos taisyklių pažeidimų, per kurias gali būti skirtos vienkartinės arba periodinės baudos. Taigi Komisija turi pateikti tikslių ir nuoseklių įrodymų, patvirtinančių, kad pažeidimas tikrai buvo padarytas (žr. 2013 m. gegužės 17 d. Sprendimo
Trelleborg Industrie ir Trelleborg / Komisija
, T‑147/09 ir T‑148/09, Rink.,
EU:T:2013:259
, 50 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Beje, dažnai antikonkurencinius veiksmus ir susitarimus apimanti veikla vykdoma paslapčia, susitikimai vyksta slaptai ir parengiama kuo mažiau su tuo susijusių dokumentų. Iš to matyti, kad jei Komisija ir randa aiškių neteisėtų subjektų ryšių įrodymų, kaip antai susitikimų protokolus, šie įrodymai paprastai būna fragmentiški ir pavieniai, todėl tam tikras aplinkybes dažnai prireikia patvirtinti naudojant dedukcijos metodą. Todėl daugeliu atvejų apie antikonkurencinius veiksmus ar susitarimą galima spręsti iš tam tikrų sutapimų ir požymių, kurie, nagrinėjami kartu, gali įrodyti konkurencijos taisyklių pažeidimą, jeigu nėra kito logiško paaiškinimo (žr. 116 punkte minėto Sprendimo
Trelleborg Industrie ir Trelleborg / Komisija
,
EU:T:2013:259
, 52 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, pagal teismo praktiką reikalaujama, kad, nesant pažeidimo trukmę tiesiogiai pagrindžiančių įrodymų, Komisija turi remtis bent faktinių aplinkybių, pakankamai artimų laiko atžvilgiu, įrodymais, dėl kurių būtų galima pagrįstai manyti, kad pažeidimas nepertraukiamai tęsėsi nuo vienos konkrečios datos iki kitos (116 punkte minėto Sprendimo
Trelleborg Industrie ir Trelleborg / Komisija
,
EU:T:2013:259
, 53 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
2. Vieno pažeidimo, suprantamo kaip sudėtinis pažeidimas, sąvoka
Antra, pagal nusistovėjusią teismo praktiką SESV 101 straipsnio 1 dalis ir EEE susitarimo 53 straipsnis taip pat gali būti pažeisti ne tik atskiru veiksmu, bet ir keliais veiksmais arba tęstine veika, nors viena ar kelios šių kelių veiksmų ar tęstinės veikos sudedamosios dalys taip pat galėtų būti pripažintos atskiru minėtos nuostatos pažeidimu. Taigi, jei įvairūs veiksmai dėl vienodo tikslo iškraipyti konkurenciją vidaus rinkoje priskiriami prie „bendro plano“, Komisija turi teisę už šiuos veiksmus priskirti atsakomybę dėl dalyvavimo darant visą pažeidimą (1999 m. liepos 8 d., Sprendimo
Komisija / Anic Partecipazioni
, C‑49/92 P, Rink.,
EU:C:1999:356
, 81 punktas; 2004 m. sausio 7 d. Sprendimo
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, Rink.,
EU:C:2004:6
, 258 punktas ir 2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo
Komisija / Verhuizingen Coppens
, C‑441/11 P, Rink.,
EU:C:2012:778
, 41 punktas).
Įmonė, dalyvavusi darant tokį vieną sudėtinį pažeidimą savo veiksmais, priskirtinais susitarimui ar suderintiems veiksmams, turintiems antikonkurencinį tikslą, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, ir kuriais siekiama prisidėti prie bendro pažeidimo darymo, taip pat gali būti atsakinga už kitų įmonių veiksmus darant tą patį pažeidimą už visą jos dalyvavimo jį darant laikotarpį. Taip yra tuo atveju, kai įrodoma, kad minėta įmonė ketino savo elgesiu prisidėti prie visų dalyvių siektų bendrų tikslų ir kad žinojo apie tikrąjį kitų įmonių siekiant tų pačių tikslų planuotą ar praktiškai įgyvendintą elgesį ar galėjo protingai jį numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti riziką (119 punkte minėtų sprendimų
Komisija / Anic Partecipazioni
,
EU:C:1999:356
, 83, 87 ir 203 punktai;
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
,
EU:C:2004:6
, 83 punktas ir
Komisija / Verhuizingen Coppens
,
EU:C:2012:778
, 42 punktas).
Taigi įmonė gali būti tiesiogiai atlikusi visus vieną tęstinį pažeidimą sudarančius antikonkurencinius veiksmus, o tokiu atveju Komisija turi teisę jai priskirti atsakomybę už visus veiksmus, todėl ir už visą minėtą pažeidimą. Įmonė taip pat gali būti tiesiogiai atlikusi tik kelis vieną tęstinį pažeidimą sudarančius antikonkurencinius veiksmus, tačiau žinoti apie visus numatytus ar įgyvendintus kitų kartelio dalyvių neteisėtus veiksmus siekiant tų pačių tikslų arba galėti protingai juos numatyti ir būti pasirengusi prisiimti riziką. Tokiu atveju Komisija turi teisę priskirti šiai įmonei atsakomybę už visą antikonkurencinį elgesį, sudarantį tokį pažeidimą, todėl ir už visą pažeidimą (119 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Verhuizingen Coppens
,
EU:C:2012:778
, 43 punktas).
Atvirkščiai, jei įmonė tiesiogiai atliko vieną tęstinį pažeidimą sudarantį vieną ar kelis antikonkurencinius veiksmus, bet nebuvo įrodyta, kad savo elgesiu ji ketino prisidėti prie visų bendrų kitų kartelio dalyvių siekiamų tikslų ir kad žinojo apie tikrąjį kitų įmonių siekiant tų pačių tikslų planuotą ar praktiškai įgyvendintą elgesį arba galėjo protingai jį numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti riziką, Komisija turi teisę priskirti jai atsakomybę tik už tuos veiksmus, kuriuos darant ji tiesiogiai dalyvavo, ir už kitų dalyvių numatytus ar įgyvendintus veiksmus siekiant tų pačių tikslų, kurių ji siekė ir dėl kurių buvo įrodyta, kad ji žinojo apie juos arba galėjo protingai numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti riziką (119 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Verhuizingen Coppens
,
EU:C:2012:778
, 44 punktas).
Tačiau dėl to ši įmonė neturėtų būti atleista nuo atsakomybės už veiksmus, kuriuos darant ji neginčijamai dalyvavo arba už kuriuos gali iš tikrųjų būti laikoma atsakinga. Vis dėlto taip padalyti Komisijos sprendimą, kuriuo visas kartelis kvalifikuojamas kaip vienas tęstinis pažeidimas, galima tik jei, pirma, minėta įmonė per administracinę procedūrą galėjo suprasti, kad buvo kaltinama ir dėl kiekvieno jį sudarančio veiksmo, todėl galėjo gintis šiuo aspektu, ir jei, antra, minėtas sprendimas šiuo atžvilgiu yra pakankamai aiškus (119 punkte minėto Sprendimo
Komisija / Verhuizingen Coppens
,
EU:C:2012:778
, 45 ir 46 punktai).
Galiausiai į tai, kad įmonė dalyvavo ne visuose kartelį sudarančiuose veiksmuose ar kad jos, kaip dalyvės, atliekamas vaidmuo buvo nesvarbus, turi būti atsižvelgta vertinant pažeidimo sunkumą, o prireikus – ir nustatant baudos dydį (119 punkte minėtų sprendimų
Komisija / Anic Partecipazioni
,
EU:C:1999:356
, 90 punktas;
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
,
EU:C:2004:6
, 86 punktas ir
Komisija / Verhuizingen Coppens
,
EU:C:2012:778
, 45 punktas).
3. Atsiribojimo dalyvaujant susitikime sąvoka
Trečia, kaip matyti iš nusistovėjusios teismo praktikos, norint pakankamai įrodyti atitinkamos įmonės dalyvavimą kartelyje pakanka, kad Komisija įrodytų, jog ši įmonė dalyvavo susitikimuose, per kuriuos buvo sudaryti antikonkurenciniai susitarimai, kuriems ji akivaizdžiai neprieštaravo. Kai dalyvavimas tokiuose susitikimuose yra nustatytas, ši įmonė turi pateikti įrodymų, patvirtinančių, kad ji tuose susitikimuose nesiekė jokio antikonkurencinio tikslo ir pareiškė savo konkurentams dalyvavusi dėl to, kad turėjo kitokių ketinimų nei jie (žr. 119 punkte minėto Sprendimo
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
,
EU:C:2004:6
, 81 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Priežastis, pagrindžianti šį teisės principą, yra ta, kad dalyvaudama minėtame susitikime ir viešai neatsiribodama nuo jo turinio įmonė leido kitiems dalyviams manyti, kad sutinka su jo rezultatu ir vykdys nustatytus reikalavimus. Šiuo klausimu konkliudentiniais veiksmais pritarusi neteisėtai iniciatyvai, viešai neatsiribojusi nuo jos turinio ar nepranešusi apie ją administracinėms institucijoms, ji paskatino pažeidimo tęstinumą ir apsunkino jo išaiškinimą. Toks bendrininkavimas yra pasyvus dalyvavimas darant pažeidimą, todėl gali pagrįsti įmonės atsakomybę vieno susitarimo atveju (119 punkte minėto Sprendimo
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
,
EU:C:2004:6
, 82 ir 84 punktai).
Be to, aplinkybė, kad įmonė neįgyvendina susitikimo, turėjusio antikonkurencinį tikslą, sprendimų, negali panaikinti jos atsakomybės už dalyvavimą kartelyje, jeigu ji viešai neatsiribojo nuo jo turinio. Aplinkybė, kad įmonė dalyvavo ne visuose kartelį sudarančiuose veiksmuose arba kad jos dalyvavimas juose buvo mažareikšmis, yra nesvarbi, norint įrodyti šios įmonės padaryto pažeidimo faktą. Į tokius veiksnius reikia atsižvelgti tik vertinant pažeidimo sunkumą ir prireikus, kai nustatomas baudos dydis (119 punkte minėto Sprendimo
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
,
EU:C:2004:6
, 85 ir 86 punktai).
Jei, Komisijos nuomone, įmonių atsakomybę už antikonkurencinius veiksmus lemia jų dalyvavimas susitikimuose, kurių tikslas yra tokie veiksmai, Bendrasis Teismas turi patikrinti, ar per administracinę procedūrą ir šiame teisme šios įmonės turėjo galimybę paneigti tokias padarytas išvadas, prireikus – nustatyti aplinkybes, leidžiančias kitaip pažvelgti į Komisijos nustatytus faktus ir pateikti kitokį tokių aplinkybių paaiškinimą nei tas, kuriuo rėmėsi ši institucija (119 punkte minėto Sprendimo
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
,
EU:C:2004:6
, 87 punktas).
Bendrojo Teismo pateiktame teismo posėdžio pranešime išsamiai pateiktus šalių argumentus reikia vertinti atsižvelgiant būtent į ginčijamo sprendimo turinį ir jame nurodytus principus.
II –
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija nepagrįstai nusprendė, jog tarpininkaujant atstovui Italijoje ieškovės dalyvavo vieno pažeidimo sudedamojoje dalyje
Kaip pirmąjį pagrindą
voestalpine
ir
Austria Draht
nurodo, kad motyvuojant tuo, jog jų atstovas Italijoje G. dalyvavo kai kuriuose „Italijos klubo“ susitikimuose, joms buvo skirta 22 mln. eurų bauda, nors jos nedalyvavo Komisijos nurodytame kartelyje. Tačiau remdamasi vien šiuo faktu Komisija negali daryti išvados, kad dėl minėto atstovo tarpininkavimo jos pažeidė SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį.
Nurodydamos šį pagrindą ieškovės atkreipia dėmesį į, pirma, G., kuris savo veiklą vykdė daugiausia CB naudai, vaidmenį; antra, G., V. (
Tréfileurope
) ir kelių pažeidimą dariusių bendrovių padarytus pareiškimus, leidusius nustatyti, kad
Austria Draht
nedalyvavo „Italijos klubo“ veikloje; trečia, įvairius duomenis, kuriais buvo remiamasi įrodant
Austria Draht
dalyvavimą „Italijos klubo“ veikloje tarpininkaujant G., kurie neturėjo lemiamos reikšmės; ketvirta, G. elgesio priskyrimą
Austria Draht
, nors jie ir nesudarė vieno ekonominio vieneto, o jokie duomenys neleido nustatyti, kad
Austria Draht
žinojo apie jos atstovo atliekamus neteisėtus veiksmus; penkta, nepritarus nurodytiems argumentams, į Komisijos nustatytą pažeidimo trukmę, nes, kad ir kaip būtų, ieškovių dalyvavimas „Italijos klubo“ veikloje iki 2000 m. sausio mėn. negali būti įrodytas.
A –
Atstovo elgesio priskyrimas atstovaujamajai bendrovei
Nustatydama
Austria Draht
atsakomybę Komisija nusprendė, kad nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. ši bendrovė per savo atstovą Italijoje G. tiesiogiai dalyvavo „Italijos klubo“ veikloje. Taip pasielgusi Komisija ginčijamame sprendime neatsižvelgė į ieškovių pastabas dėl to, kad atstovas ir atstovaujamasis asmuo nesudaro vieno ekonominio vieneto, kad atstovas prisiėmė ekonominę riziką, kad tai nebuvo išimtinis atstovas siaurąja prasme ir kad atstovaujamasis asmuo nežinojo apie atstovo neteisėtą elgesį. Baigusi savo analizę Komisija ginčijamo sprendimo 779 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, kad „[G.] ir
Austria Draht
turi būti laikomi vienu ekonominiu vienetu, o
Austria Draht
turi būti pripažinta atsakinga dėl [G.] dalyvavimo kartelyje“ (žr. šio sprendimo 85–94 punktus).
Atsižvelgiant būtent į šiuos samprotavimus reikia išnagrinėti, ar Komisija, taikydama SESV 101 straipsnį ar EEE susitarimo 53 straipsnį, turi teisę daryti išvadą, kad
Austria Draht
turi prisiimti atsakomybę dėl savo atstovo Italijoje veiksmų.
1. Atstovo elgesio priskyrimo atstovaujamajai bendrovei sąlygos
Iš nusistovėjusios teismo praktikos aišku, kad įmonės sąvoka konkurencijos teisėje turi būti suprantama kaip ekonominis vienetas aptariamo susitarimo dalyko prasme, net jei teisiniu požiūriu šį ekonominį vienetą sudaro keli fiziniai ar juridiniai asmenys (1984 m. liepos 12 d. Sprendimo
Hydrotherm Gerätebau
, 170/83, Rink.,
EU:C:1984:271
, 11 punktas ir 89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 121 punktas).
Tokį ekonominį vienetą sudaro bendras žmogiškųjų išteklių, materialių ir nematerialių elementų valdymas, kuriuo siekiama konkretaus ilgalaikio ekonominio tikslo ir kuriuo galima prisidėti vykdant SESV 101 straipsnio 1 dalyje ar EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalyje numatytą pažeidimą. Todėl teisinga manyti, kad tuo atveju, kai bendrovių grupė sudaro vieną ir tą pačią įmonę, Komisija turi priskirti atsakomybę už tokios įmonės padarytą pažeidimą ir skirti baudą bendrovei, kuri yra atsakinga už grupės veiksmus darant pažeidimą (šiuo klausimu žr. 89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 122 punktą).
Taikant konkurencijos taisykles, formalus dviejų bendrovių atskyrimas dėl to, kad jos turi atskirą teisinį subjektiškumą, nėra lemiamas veiksnys, svarbiausia yra tai, ar jos rinkoje veikia kaip vienas ekonominis vienetas (89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 123 punktas).
Todėl gali prireikti nustatyti, ar dvi bendrovės – skirtingi juridiniai asmenys – priklauso vienai ir tai pačiai įmonei arba ekonominiam vienetui, formuojančiam rinkoje bendrą elgesį (89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 124 punktas).
Iš teismo praktikos matyti, kad tokia situacija susiklosto ne tik tais atvejais, kai bendrovės susijusios patronuojančiosios ir dukterinės bendrovių ryšiais, bet, susiklosčius tam tikroms aplinkybėms, ir esant santykiams tarp bendrovės ir jos atstovo ar tarpininko. Iš tiesų, sprendžiant dėl SESV 101 straipsnio ar EEE susitarimo 53 straipsnio taikymo konkretiems veiksmams, klausimas, ar atstovaujamasis asmuo ir jo atstovas arba tarpininkas sudaro ekonominį vienetą, kuriame pastarasis kaip pagalbinis organas integruotas į pirmojo įmonę, yra svarbus nustatant, ar elgesys patenka į šių straipsnių taikymo sritį. Be to, buvo nuspręsta, kad jei tarpininkas veikia atstovaujamojo asmens naudai, jis iš principo gali būti laikomas į pastarojo įmonę integruotu pagalbiniu organu, kuris turi vykdyti atstovaujamojo asmens nurodymus ir kaip prekybos pagalbininkas sudaro su šia įmone vieną ekonominį vienetą (šiuo klausimu žr. 89 punkte minėtų sprendimų
Suiker Unie ir kt. / Komisija
,
EU:C:1975:174
, 480 punktą ir
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 125 punktą).
Kalbant apie bendroves, kurias sieja vertikalūs ryšiai, kaip antai esantys tarp atstovaujamosios bendrovės ir jos atstovo arba tarpininko, du veiksniai laikomi pagrindiniais referenciniais kriterijais nustatant ekonominio vieneto buvimą: pirma, ar tarpininkas prisiima ekonominę riziką ir, antra, ar tarpininko siūlomos paslaugos yra išimtinio pobūdžio (89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 126 punktas).
Dėl ekonominės rizikos prisiėmimo jau nuspręsta, kad tarpininkas negali būti laikomas į atstovaujamąją įmonę integruotu pagalbiniu organu, jei pagal su šia įmone sudarytą susitarimą jam pavedamos arba paliekamos funkcijos, ekonominiu požiūriu labai panašios į nepriklausomo prekybininko funkcijas dėl to, kad pagal jį numatyta, jog tarpininkas prisiims su pardavimu arba su trečiaisiais asmenimis sudarytų sutarčių vykdymu susijusią finansinę riziką (89 punkte minėtų sprendimų
Suiker Unie
,
EU:C:1975:174
, 482 punktas ir
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 127 punktas).
Dėl išimtinio tarpininko teikiamų paslaugų pobūdžio taip pat yra nuspręsta, kad ekonominio vieneto idėjos taip pat nepatvirtina aplinkybė, jog vykdydamas veiklą atstovaujamosios bendrovės naudai tarpininkas, kaip nepriklausomas prekybininkas, tuo pačiu metu sudaro stambius sandorius atitinkamos prekės ar paslaugos rinkoje (89 punkte minėtų sprendimų
Suiker Unie
,
EU:C:1975:174
, 544 punktas ir
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 128 punktas).
2. Atstovavimo sutartis ir ekonominės rizikos prisiėmimas
Ieškovės iš esmės remiasi aplinkybe, kad dėl to, jog G. tuo pačiu metu atstovavo CB ir
Austria Draht
, o iš veiklos, vykdomos CB naudai, gaunamos pajamos buvo didesnės, nei gaunamos atstovaujant
Austria Draht
, atstovo teikiamų paslaugų išimtinumo veiksnys nėra tenkinamas. Todėl, nesant ir antrojo 89 punkte minėtame Sprendime
Minoan Lines
(
EU:T:2003:337
) nurodyto veiksnio, negalima daryti išvados apie ekonominio vieneto buvimą.
Tačiau siekiant nustatyti, ar G. ir
Austria Draht
sudarė ekonominį vienetą, kaip tai matyti iš minėtos teismo praktikos, pirmiausia reikia išsiaiškinti, kokios apimties su pardavimu arba su trečiaisiais asmenimis sudarytų sutarčių vykdymu susijusi finansinė rizika tenka atstovui, kiek tai susiję su atstovaujamojo asmens jam pavesta veikla. Negalima neatsižvelgti į pirmą 89 punkte minėtame Sprendime
Minoan Lines
(
EU:T:2003:337
) nurodytą veiksnį.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad
Austria Draht
ir
Studio Crema
sudarytoje sutartyje nustatyta, jog vadovaudamasis
Austria Draht
nurodymais G. privalo parduoti Italijoje
Austria Draht
ĮPA šios bendrovės „vardu ir naudai“. Šioje sutartyje iš G. taip pat reikalaujama nesiversti veikla „savo naudai“ ir „griežtai laikytis“
Austria Draht
„instrukcijų ir nurodymų dėl kainų, taip pat mokėjimo, pardavimo ir tiekimo sąlygų“. Sutartyje taip pat patikslinama, kad
Austria Draht
„pristatys prekę ir išrašys sąskaitą“. Pagal šią sutartį taip pardavimo sandoris sudaromas tik tarp
Austria Draht
ir kliento, o ne tarp G. ir šio kliento (ginčijamo sprendimo 774 konstatuojamoji dalis ir atstovavimo sutarties 2 straipsnis).
Ši sutartis laikytina atstovavimo sutartimi. Ji apima atvejį, kai „juridinis ar fizinis asmuo (atstovas) yra įgaliojamas kito asmens (atstovaujamojo) naudai arba paties atstovo vardu, arba atstovaujamojo vardu derėtis ir (arba) sudaryti sutartis dėl <...> atstovaujamojo tiekiamų prekių ir [teikiamų] paslaugų pardavimo“ (šiuo klausimu žr. Vertikaliųjų apribojimų gairių 12 punkte pateiktą atstovavimo sutarties apibrėžimą, kiek tai susiję su vertikaliųjų susitarimų įvertinimu pagal SESV 101 straipsnį).
Be to, kaip Komisija pažymi ginčijamo sprendimo 774 konstatuojamojoje dalyje, iš sutarties nematyti, kad G. tektų „rizika, be kita ko, susijusi su prekių nepristatymu, netinkamų prekių pristatymu ir kliento nemokumu“, kylanti dėl veiklos, kuriai jį paskyrė
Austria Draht
. Jokia sutarties nuostata taip pat neleidžia daryti išvados, kad G. tenka atsargų finansavimas ir kad siekdamas Italijoje atstovauti
Austria Draht
jis turi padaryti konkrečių investicijų. Taigi pagrindinė ekonominė rizika, susijusi su G. Italijoje suderėtais ir su
Austria Draht
sudarytais pardavimo sandoriais, tenka atstovaujamajai bendrovei, o ne jos atstovui.
Ieškovės Bendrajame Teisme neprieštarauja dėl tokio ekonominės rizikos vertinimo. Jos tik nurodo, kad G. tenka tam tikros išlaidos (konsultavimo ir kelionės išlaidos, išlaidos, susijusios su papildomais įsipareigojimais sudarant sutartis, vertimo išlaidos <…>), kurios gali būti laikomos papildomomis pavestos veiklos išlaidomis arba išlaidomis, grindžiamomis fiksuoto dydžio atlyginimo, kurį
Austria Draht
perveda kaip komisinius, pobūdžiu. Remiantis tokiomis išlaidomis negalima įrodyti, kad vykdant veiklą, kuriai jį paskyrė
Austria Draht
, G. tenka ekonominė rizika, kuri nėra minimali arba ribota.
Šiuo atveju Komisija gali pagrįstai daryti išvadą, kad atsižvelgiant į tai, kas numatyta teismo praktikoje, veikdamas Italijoje
Austria Draht
naudai G. taip elgėsi neprisiimdamas ekonominės rizikos, kuri jam tektų dėl sutarties, siejančios jį su šia bendrove, pagal kurią jam būtų pavestos arba paliktos funkcijos, ekonominiu požiūriu labai panašios į nepriklausomo prekybininko funkcijas.
3. Atstovo dvigubo atstovavimo pasekmės
Dėl 89 punkte minėtame Sprendime
Minoan Lines
(
EU:T:2003:337
) nurodyto antrojo veiksnio Komisija ginčijamo sprendimo 775 konstatuojamojoje dalyje pripažino, kad dėl to, jog G. veikė ir kitos kartelio dalyvės CB vardu, atstovavimas siaurąja prasme nebuvo išimtinis.
Be to, kaip pažymi Komisija, ir priešingai, nei tvirtina ieškovės, dėl nagrinėjamos bylos ypatybių negalima iškart neigti bet kokią galimybę įrodyti, kad G. ir
Austria Draht
sudarė ekonominį vienetą, kiek tai susiję su veikla, kuri jam buvo pavesta pagal atstovavimo sutartį.
Nors dirbdamas
Austria Draht
G. iš tikrųjų tuo pat metu dirbo ir CB, Komisija gali pagrįstai teigti, kad šioje byloje „[G.] savo naudai nevykdė aktyvios veiklos nagrinėjamoje rinkoje ir atitinkamai nesudarinėjo stambių sandorių savo vardu kaip nepriklausomas atstovas“ (ginčijamo sprendimo 775 konstatuojamoji dalis) (pagal analogiją žr. 89 punkte minėtų sprendimų
Suiker Unie
,
EU:C:1975:174
, 544 punktą ir
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 128 punktą).
Užuot prekyboje atstovavęs vienai atstovaujamajai bendrovei G. atstovavo dviem, t. y. daugiausia CB, iš kurios
Studio Crema
užsidirbdavo daugiausia pajamų (apie 75 % per visą pažeidimo, kuriuo kaltinamos ieškovės, laikotarpį), taip pat
Austria Draht
, iš kurios užsidirbdavo taip pat nemenką šių pajamų dalį (apie 25 % per tą patį laikotarpį).
Tokiu atveju siekiant nustatyti, kad atstovas ir viena iš bendrovių, kurioms jis atstovauja, sudaro ekonominį vienetą, svarbu išsiaiškinti, ar šis atstovas gali elgtis kaip nepriklausomas prekybininkas, galintis laisvai spręsti dėl savo prekybos strategijos, kiek tai susiję su šios atstovaujamosios bendrovės jam pavesta veikla. Jei atstovas negali taip elgtis, funkcijos, kurias jis vykdo minėtos atstovaujamosios bendrovės naudai, yra sudedamoji pastarosios veiklos dalis.
Taigi, kaip Komisija teigia ginčijamo sprendimo 774 konstatuojamojoje dalyje, lemiamas veiksnys nustatant, ar G. ir
Austria Draht
sudaro ekonominį vienetą, slypi su pardavimu arba su trečiaisiais asmenimis per G. sudarytų sutarčių vykdymu susijusios finansinės rizikos vertinime. Jeigu jis veikia kaip
Austria Draht
atstovas, tada gali būti laikomas „pagalbiniu organu, kuris, kaip ir prekybos darbuotojas, yra sudėtinė
Austria Draht
dalis“, o taip nėra, kai jis veikia kaip nepriklausomas prekybininkas.
Tačiau šiuo atveju nustatyta, kad G. su
Austria Draht
sudarytoje sutartyje nebuvo numatyta šio asmens galimybė veikti, kaip tai suprantama pagal konkurencijos teisę, kaip nepriklausomam prekybininkui, kiek tai susiję su veikla, kuriai jis buvo paskirtas.
Beje, dėl G. ir CB santykių pobūdžio iš bylos medžiagos taip pat matyti, kad G. elgesys SESV 101 straipsnio 1 dalies ir EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalies atžvilgiu neprilygsta nepriklausomo prekybininko, prekiaujančio CB pagaminta ĮPA, elgesiui. Iš tikrųjų G. CB naudai vykdė funkcijas, panašias į pardavimo direktoriaus funkcijas. Nesant G. ir CB raštu sudarytos atstovavimo sutarties, negalima nustatyti, kad veikla, kurią jam pavedė ši įmonė, buvo vykdoma nepriklausomo prekybininko, o ne CB, kuriai tenka rizika, naudai. Atvirkščiai, galima daryti išvadą, kad jis veikė kaip į šią įmonę integruotas pagalbinis organas. Siekdamas tai įrodyti ir, kaip pažymėjo ieškovės, G. į išklausymą Komisijoje atvyko kaip CB atstovaujantis kolektyvo narys.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad nors ši byla skiriasi nuo anksčiau teismo praktikoje, ypač 89 punkte minėtame Sprendime
Minoan Lines
(
EU:T:2003:337
), išnagrinėtų atvejų, kai bendrovės atstovo atstovavimo išimtinumas išplaukdavo iš sutarties ir jos vykdymo (šio sprendimo 131 ir 132 punktai), aplinkybė, kad G. atstovavo dviem įmonėms, pirma, CB ir, antra,
Austria Draht
, nepaneigia išvados, jog, kiek tai susiję su
Austria Draht
G. pavesta veikla, jis negalėjo vykdyti funkcijų, kurios ekonominiu požiūriu būtų panašios į nepriklausomo prekybininko funkcijas.
Galiausiai, kaip pažymėta ginčijamame sprendime, vertinant su
Austria Draht
sudarytos atstovavimo sutarties taikymo sritį atsižvelgiant į konkurencijos teisę, G. arba
Studio Crema
, kuriai jis atstovauja, netenka nepriklausomo ūkio subjekto statuso, nes G. neprisiima arba prisiima labai nedaug finansinės rizikos, kylančios dėl jam tarpininkaujant su
Austria Draht
sudarytų pardavimo sutarčių ir
de facto
veikia kaip pagalbinis organas, kuris yra sudėtinė šios bendrovės dalis.
Tokios išvados negalima paneigti jokiu ieškovių šiuo klausimu pateiktu argumentu. Iš tikrųjų dauguma šių argumentų siekiama priminti 89 punkte minėtų sprendimų
Suiker Unie
(
EU:C:1975:174
) ir
Minoan Lines
(
EU:T:2003:337
) turinį; nagrinėjamu atveju šiais sprendimais negalima paprasčiausia remtis teigiant, kad vien dėl to, jog nėra išimtinio G. ir
Austria Draht
ryšio siaurąja prasme, jie negali sudaryti ekonominio vieneto.
Be to, aplinkybės, kad G. taip pat dirba CB ir kad iš CB naudai vykdomos veiklos
Studio Crema
gauna didesnę pajamų dalį, palyginti su iš
Austria Draht
gaunamomis pajamomis, nepakanka tam, kad būtų įrodyta komercinė G. nepriklausomybė. Taigi, kaip jau nurodyta, galima daryti išvadą, kad tuo pačiu metu G. sudarė ekonominius vienetus ir su CB, ir su
Austria Draht
. Apie CB ir
Austria Draht
tai pasakytina tik tiek, kiek tai susiję su veikla, kurią šios bendrovės jam pavedė.
Dėl šios priežasties Komisija vis dėlto negali daryti išvados, kad „bet kuriuo atveju šioje byloje taip pat reikia pažymėti, kad paprastai CB asmeniškai dalyvavo kartelio susitikimuose, todėl dažniausia [G.] /
Studio Crema
veikė kaip
Austria Draht
atstovas“ (ginčijamo sprendimo 776 konstatuojamosios dalies pabaiga). Nesant tokį teiginį patvirtinančių įrodymų, G. dalyvavimas „Italijos klubo“ susitikime gali reikšti tik tai, kad šiame susitikime dalyvavo asmuo, kuris, pirma, vykdė funkcijas, panašias į CB pardavimo direktoriaus ir, antra, taip pat buvo
Austria Draht
atstovas Italijoje. Turint omenyje, kad G. atstovavo dviem įmonėms, o tai leido jam turėti prieigą prie jautrios komercinės informacijos iš dviejų šaltinių, Komisija vis dėlto teisingai pažymėjo, kad ši ypatybė yra kartelio koordinavimą palengvinantis veiksnys (ginčijamo sprendimo 776 konstatuojamosios dalies pradžia).
Dėl sprendimų praktikos, kuria ieškovės rėmėsi darydamos nuorodą į 2006 m. lapkričio 29 d. Komisijos sprendimą C(2006) 5700 galutinis dėl procedūros pagal [SESV 101] straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla COMP / F/38.638 – Butadieno kaučiukas ir stireno‑butadieno kaučiukas, gautas emulsinės polimerizacijos būdu) ir 2008 m. spalio 1 d. Sprendimą C(2008) 5476 galutinis dėl procedūros pagal [SESV 101] straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla COMP/39.181 – Žvakių vaškas), reikia pažymėti, kad tokia sprendimų praktika taip pat negali patvirtinti, kad šioje byloje G. ir
Austria Draht
negalėjo sudaryti ekonominio vieneto. Atvirkščiai, šių bylų duomenys patvirtina anksčiau 89 punkte minėtame Sprendime
Minoan Lines
(
EU:T:2003:337
), kuriame Bendrasis Teismas, kaip ir nurodytose bylose, pažymėjo aptariamo atstovavimo išimtinumą, pateiktus loginius samprotavimus, tačiau tai netrukdo atsižvelgti į G. atveju susiklosčiusią dvigubo atstovavimo situaciją, kaip tai šioje byloje daro Komisija.
Todėl atsižvelgdama visų pirma į atstovavimo sutartį Komisija šioje byloje teisingai padarė išvadą, kad G. veikė
Austria Draht
, prisiėmusios šio atstovavimo finansinę riziką, naudai. Nagrinėjamu atveju G. iš tikrųjų turi būti laikomas į
Austria Draht
(arba kartu
Austria Draht
ir
voestalpine
) integruotu pagalbiniu organu ir kaip prekybos darbuotojas sudaro su šia įmone ekonominį vienetą.
4. Nežinojimas, kontrolės nebuvimas ir nepritarimas
Šiame etape ieškovės nurodo, kad apibrėžtos objektyvios situacijos nepakanka tam, kad atstovo neteisėtą elgesį būtų galima priskirti atstovaujamajai bendrovei. Taip pat reikia nustatyti, kiek atstovaujamoji bendrovė žinojo arba galėjo žinoti apie tokį elgesį.
Šiuo klausimu, pirma, Komisija nusprendė, kad neprivalėjo pareikšti nuomonės dėl „kontrolės stokos, nežinojimo arba nepritarimo (atgaline data) atstovo dalyvavimui kartelyje“, nes tokie argumentai „negali būti tinkami siekiant išvengti atsakomybės“ (ginčijamo sprendimo 777 konstatuojamoji dalis). Komisija taip pat nurodė, kad „
Austria Draht
ir jos atstovas sudaro ekonominį vienetą“, „todėl ji yra atsakinga dėl pastarojo dalyvavimo kartelyje, neatsižvelgiant į
Austria Draht
žinojimą, kontrolę ar pritarimą (ar jų stoką arba nebuvimą)“ (ginčijamo sprendimo 777 konstatuojamoji dalis).
Antra, Komisija papildė prieš tai pateiktą analizę ir pažymėjo, kad „net jei nėra tiesioginių nurodymų / ataskaitų pateikimo įrodymų, susijusių su antikonkurenciniais“
Austria Draht
ir [G.] „susitikimais“, „iš atstovavimo sutarties ir
Austria Draht
[atsakant į Komisijos prašymą pateikti informacijos] pateiktų vidinių ataskaitų“ aiškiai matyti, „jog [G.] periodiškai informuodavo
Austria Draht
apie pokyčius Italijos rinkoje“, todėl „tikėtina, jog [G.] perdavė
Austria Draht
bent tą svarbią jautrią komercinę informaciją, kurią sužinojo per kartelio susitikimus“ (ginčijamo sprendimo 778 konstatuojamoji dalis).
Šiuo klausimu ieškovės remiasi 89 punkte minėtame Sprendime
Minoan Lines
(
EU:T:2003:337
) rastu sprendiniu. Tame sprendime argumentai, panašūs į tuos, kuriuos ieškovės pateikė nagrinėjamoje byloje, nebuvo iš karto atmesti, į juos buvo išsamiai ir visapusiškai atsakyta, nes atstovaujamoji bendrovė teisme rėmėsi tariamu nežinojimu apie atstovo vykdytą veiklą ir leidimo tokiai veiklai nesuteikimu arba nepritarimu jai (89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 139 punktas).
Tame sprendime Pirmosios instancijos teismas (dabar Bendrasis Teismas) patikrino, ar, pirma, atstovui inkriminuojami neteisėti veiksmai priklauso atstovaujamosios bendrovės pavestai veiklai, antra, atstovaujamajai bendrovei buvo nuolat pranešama apie atstovui pavestą veiklą, taip pat ir apie šiam atstovui inkriminuojamus neteisėtus veiksmus ir, trečia, atstovaujamoji bendrovė uždraudė atstovui atklikti tokius veiksmus (89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 140–146 punktai).
Atsakydamas į atstovaujamosios bendrovės argumentus dėl nežinojimo apie atstovo veiksmus arba nepritarimo jiems Bendrasis Teismas 89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
, (
EU:T:2003:337
) 147 punkte nusprendė, kad toje byloje padarytos išvados, jog kainų ir sąlygų, taikomų tarptautinius maršrutus aptarnaujantiems atstovaujamosios bendrovės laivams, nustatymas priklausė jos atstovo veiklos sričiai, kad atstovaujamajai bendrovei buvo nuolat pranešama apie jos atstovo vykdomą veiklą, taip pat ir apie kontaktus su kitomis bendrovėmis, kuriems jos atstovas iš anksto arba
a posteriori
stengėsi gauti leidimą, ir galiausiai, kad atstovaujamoji bendrovė turėjo galimybę ir teisę uždrausti savo atstovui atlikti konkrečius veiksmus, net jeigu jis jomis pasinaudojo tik po Komisijos patikrinimų.
Taip pat svarbu pažymėti, kad savo bendrojoje išvadoje dėl kaltinimų, kad SESV 101 straipsnio 1 dalis (buvusi EB 81 straipsnio 1 dalis) buvo taikoma klaidingai, nes atstovo veiksmai buvo klaidingai priskirti atstovaujamajai bendrovei, Bendrasis Teismas išvadą dėl vieno ekonominio vieneto buvimo susiejo su prieš tai atlikto nagrinėjimo rezultatu (89 punkte minėto Sprendimo
Minoan Lines
,
EU:T:2003:337
, 148 punktas), nes konstatavo, kad, išnagrinėjus faksimiles, kuriomis keitėsi atstovas ir atstovaujamoji bendrovė, atstovas ir kitos dalyvavusios darant pažeidimą bendrovės, taip pat atstovaujamosios bendrovės atsakymus į Komisijos prašymus pateikti informacijos ir kitas sprendimo aplinkybes, matyti, jog rinkos santykiuose su trečiaisiais asmenimis, klientais, atstovo įgaliotais asmenimis ir atstovaujamosios bendrovės konkurentais atstovė veikė kaip šios pagalbinis organas, todėl EB 81 straipsnio taikymo tikslais šios dvi bendrovės sudarė vieną ir tą patį ekonominį vienetą ar įmonę. Remdamasis tuo Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad tomis aplinkybėmis Komisija turėjo teisę priskirti atstovaujamajai bendrovei EB 81 straipsnio neatitinkančius veiksmus, už kuriuos toje byloje priimtu sprendimu buvo skirtos sankcijos ir kuriuos atliekant atstovė vaidino svarbų vaidmenį.
Turint omenyje šią analizę, Komisija negali teigti, pirma, kad „nėra tiesioginių nurodymų / ataskaitų pateikimo įrodymų, susijusių su antikonkurenciniais“
Austria Draht
ir [G.] „susitikimais“, ir tvirtinti, antra, kad „iš atstovavimo sutarties ir
Austria Draht
[atsakant į Komisijos prašymą pateikti informacijos] pateiktų vidaus ataskaitų“ aiškiai matyti, „jog [G.] periodiškai informuodavo
Austria Draht
apie pokyčius Italijos rinkoje“, taip pat daryti išvada, kad „tikėtina, jog [G.] perdavė
Austria Draht
bent tą svarbią jautrią komercinę informaciją, kurią sužinojo per kartelio susitikimus“ (žr. šio sprendimo 166 punktą).
Iš principo iš G. bendrovei
Austria Draht
kiekvieną mėnesį raštu teiktų ataskaitų dėl bendrųjų pardavimo ir rinkos sąlygų, taip pat dėl konkurentų veiklos atstovaujamoje srityje, kurias atsakydama į prašymą pateikti informacijos
Austria Draht
perdavė Komisijai, ši institucija turėjo galėti išskirti, pirma, įvairią jautrią komercinę informaciją, kurią G. galėjo pateikti
Austria Draht
, taip pat, antra, duomenis, kuriais remdamasi
Austria Draht
galėjo suprasti, jog per įvairius susitikimus, kuriuose G. dalyvavo atlikdamas antikonkurencinius veiksmus, susijusius su kvotomis, kainomis ir klientais, jis veikė savo vardu ir naudai.
Kadangi tokių duomenų nėra, visų pirma, kadangi apie kartelį dar nebuvo žinoma ir „Italijos klube“ egzistavo daug laikotarpio, kai klostėsi faktinės aplinkybės, dokumentų, galinčių paaiškinti jo veikimą, negalima daryti prielaidos, kaip tai daro Komisija, kad G. atsiskaitydavo
Austria Draht
apie viską, ką jis galėjo sužinoti ir padaryti „Italijos klube“. Siekiant padaryti tokią išvadą būtina, kad kiekvieną mėnesį raštu teikiamose atstovo ataskaitose būtų duomenų šiuo klausimu. Todėl, jei išnagrinėjusi šiuos dokumentus Komisija, kaip ginčijamame sprendime, daro išvadą, kad „nėra tiesioginių nurodymų / ataskaitų pateikimo įrodymų, susijusių su antikonkurenciniais susitikimais“, ji negali neatsižvelgti į tokį tvirtinimą ir teigti, jog visada galima padaryti priešingą išvadą.
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad nėra nė vieno įrodymo, patvirtinančio, kad
Austria Draht
per G. galėjo turėti kokios nors informacijos apie savo atstovo antikonkurencinį elgesį per įvairius „Italijos klubo“ susitikimus, kuriuose šis dalyvavo. Beje, Komisija tai pripažino per posėdį. Todėl Komisija negali daryti prezumpcijos dėl žinojimo, kurio ji neįrodė.
Vis dėlto tokiomis kaip šioje byloje aplinkybėmis, kai atstovas veikia atstovaujamosios bendrovės vardu ir naudai neprisiimdamas ekonominės rizikos už jam pavestą veiklą, šio atstovo antikonkurencinį elgesį vykdant šią veiklą galima priskirti atstovaujamajai bendrovei, kaip darbdaviui galima priskirti vieno iš darbuotojų neteisėtus veiksmus, net neįrodant, jog atstovaujamoji bendrovė žinojo apie atstovo antikonkurencinį elgesį.
Iš tiesų, kaip pažymėta anksčiau, iš atstovavimo sutarties aišku, kad
Austria Draht
pavedė prekiauti jos prekėmis Italijoje G., kuris tuo metu jau tarpininkavo CB, t. y. vieno iš pagrindinių Italijos ūkio subjektų, naudai, žinodama visas aplinkybes.
Austria Draht
pasiliko priemonių kontroliuoti G. pasiektus rezultatus, nes šis negalėjo būti laikomas nepriklausomu prekybininku ir bet kuriuo atveju jo suderėtus pardavimo sandorius galėjo sudaryti tik
Austria Draht
.
Tokiomis aplinkybėmis, net nežinodama apie G. neteisėtus veiksmus, atliktus vykdant jam pavestą veiklą,
Austria Draht
liko pagrindinė naudos iš šių veiksmų gavėja, kaip tai per posėdį pripažino ieškovės.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad nagrinėjamu atveju Komisija turi teisę, pirma, daryti išvadą, jog atstovas ir atstovaujamoji bendrovė sudaro vieną ekonominį vienetą, kiek tai susiję su veikla, kurią G. pavedė bendrovė
Austria Draht
, ir, antra, manyti, kad dėl šio ekonominio vieneto fakto atstovaujamajai bendrovei galima priskirti neteisėtus veiksmus, kuriuos G. atliko
Austria Draht
naudai, vykdydamas jam pavestą veiklą; nereikia įrodyti, kad atstovaujamasis asmuo apie juos žinojo.
Todėl svarbu įrodyti neteisėtų veiksmų, kuriuos G. atliko
Austria Draht
naudai, vykdydamas jam pavestą veiklą, turinį.
B –
Atstovo neteisėto elgesio įrodymai
Pirmiausia vertinant
Austria Draht
inkriminuojamų neteisėtų veiksmų turinį reikia apsiriboti su „Italijos klubu“, kuris yra vienintelė vieno pažeidimo sudedamoji dalis, dėl kurios ginčijamame sprendime aiškiai pažymėta, jog
Austria Draht
joje dalyvavo tarpininkaujant G., susijusiais įrodymais (ginčijamo sprendimo 769–783 konstatuojamosios dalys). Kai kurie su kitomis kartelio sudedamosiomis dalimis, ypač su „Europos klubu“, susiję įrodymai, kuriais nurodydama šį pagrindą rėmėsi Komisija, bus iš esmės išnagrinėti vertinant antrąjį pagrindą dėl ieškovių pažeidimo kvalifikavimo kaip vieno pažeidimo.
Siekdama įrodyti
Austria Draht
dalyvavimą „Italijos klubo“ veikloje Komisija nurodo, kad turi įrodymų, jog ši „periodiškai dalyvavo daugiau kaip keturiasdešimt „Italijos klubo“ susitikimų nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. ir kad keliais atvejais buvo oficialiai paminėta apie jos nedalyvavimą, o tai reiškia, kad jos dalyvavimo susitikimuose buvo tikimasi“ (ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamoji dalis). Šie įrodymai paminėti ginčijamame sprendime (žr. šio sprendimo 78–81 punktus), kaip ir tai, kad Komisija paneigė argumentus, kuriuos ieškovės per administracinę procedūrą pateikė siekdamos užginčyti aplinkybę, jog per šiuos susitikimus joms atstovavo G. (žr. šio sprendimo 86–88 punktus), arba apskritai nurodyti, jog
Austria Draht
nedalyvavo šiuose susitikimuose (žr. šio sprendimo 95–100 punktus).
Ieškovės Bendrajame Teisme iš esmės nurodo, kad ginčijamame sprendime padarytos nuorodos į
Austria Draht
dalyvavimą „Italijos klubo“ susitikimuose neleidžia daryti išvados apie jos dalyvavimą kartelyje. Konkrečiai kalbant, jos teigia, pirma, kad aplinkybė, jog
Austria Draht
atvejis buvo aptariamas per keturiolika susitikimų, kuriuose dalyvavo G. ir kiti asmenys, neįrodo
Austria Draht
dalyvavimo kartelyje, nes G. dalyvavimas nereiškia
Austria Draht
dalyvavimo, ir, antra, kad apskritai neįmanoma nustatyti, dėl ko kaltinama
Austria Draht
.
Atsakant į šiuos argumentus iš karto reikia priminti, kad iš to, kas išdėstyta, aišku, jog nagrinėjamu atveju Komisija turi teisę priskirti
Austria Draht
neteisėtus veiksmus, kuriuos G. atliko vykdydamas jam pavestą veiklą.
Taigi reikia nustatyti, kodėl G. elgesys per įvairius „Italijos klubo“ susitikimus, kuriuose jis dalyvavo, gali būti pripažintas prieštaraujančiu SESV 101 straipsnio 1 daliai ir EEE susitarimo 53 straipsniui. Kaip pažymi ieškovės, šią užduotį apsunkina tai, kad G. taip pat atstovavo CB, vienai iš pagrindinių „Italijos klubo“ dalyvių. Tačiau šiuo klausimu Komisija pažymėjo ne tik tai, kad per keturiolika būdingiausių G. dalyvavimo kartelyje
Austria Draht
naudai susitikimų pasitarimai vyko dalyvaujant G., bet ir tai, kad buvo aptariamas „
Austria Draht
atvejis“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje).
Kadangi ieškovės teigia, kad, kiek tai susiję su keturiolika aptariamų susitikimų, Komisija nepaisė savo pareigos pateikti įrodymų ir motyvuoti, ypač kiek tai susiję su
Austria Draht
šiuo atžvilgiu pateiktais kaltinimais, reikia iš eilės išnagrinėti įvairius įrodymus, kurie ginčijamame sprendime buvo pateikti siekiant įrodyti, kad vykdydamas
Austria Draht
pavestą veiklą G. elgėsi neteisėtai.
1. Dėl 1997 m. balandžio 15 d. susitikimo
Pirmas iš keturiolikos susitikimų, kuriais Komisija rėmėsi ginčijamame sprendime, įvyko 1997 m. balandžio 15 d. ir buvo susijęs su „kvotų / klientų pasiskirstymu ir kainų nustatymu“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Ginčijamo sprendimo 3 priedo skyrelyje, skirtame šiam susitikimui, Komisija pažymėjo, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC,
Tréfileurope
, SLM,
Tycsa
, DWK ir
Austria Draht
(atstovaujama G.).
Šiam susitikimui skirtame ginčijamo sprendimo 3 priedo skyrelyje Komisija nurodė tokius klausimus, dėl kurių įvyko 1997 m. balandžio 15 d. susitikimas:
—
„žaliavų ir pardavimo kainų [nustatymas] Prancūzijoje, Ispanijoje ir Vokietijoje“,
—
„
Redaelli
pardavimų tam tikriems klientams, SLM ir CB padarytų pasiūlymų klientams, klientų ir padavimo kvotų aptarimas“,
—
„be to, buvo pareikšta, kad
Austria Draht
netieks tam tikrai klientų grupei [ir buvo] pasikeista informacija apie G. kai kuriems klientams priskaičiuotas kainas“,
—
„detali bendrovių
Redaelli
,
Itas
, CB, ITC,
Tréfileurope
,
Tycsa
,
Trame
, SLM, DWK,
Austria Draht
pardavimų apžvalga [ir] tų pačių įmonių kvotų pasiskirstymo (nurodant konkrečią procentinę dalį) aptarimas“,
—
„galimybės taikyti antkainius aptarimas, importo vertinimas ir su eksportu susiję klausimai“.
Didžioji šios informacijos dalis gauta iš ITC, kuri pateikė faktinių aplinkybių metu parengtą 1997 m. balandžio 15 d. susitikimo protokolą, išskyrus paskutinę informaciją, kurią pateikė
Tréfileurope
ir kurioje pakartotas prašyme atleisti nuo baudos ar ją sumažinti trumpai išdėstytas šio susitikimo turinys (žr. Komisijos atsakymo į proceso organizavimo priemones G.3 priedą dėl ITC ir Komisijos atsakymo į tyrimo priemonę H.1 priedą dėl
Tréfileurope
).
Visa ši ITC protokole, kuris yra labai svarbus, nes buvo parengtas tuo metu, kai kartelis dar nebuvo atskleistas, išdėstyta informacija ir ją patvirtinantis
Tréfileurope
pareiškimas iš tikrųjų leidžia nustatyti, nuo kada
Austria Draht
pradėjo dalyvauti „Italijos klubo“ veikloje tarpininkaujant G.
Pirma, apskritai G. dalyvavimas šiame susitikime leido jai dalyvauti pasitarimuose, kurių antikonkurencinis turinys paaiškėja išnagrinėjus ITC protokolą. Pavyzdžiui, jame yra informacijos apie „žaliavų ir pardavimo kainų [nustatymą] Prancūzijoje, Ispanijoje ir Vokietijoje“ (žr. šio sprendimo 187 punkto pirmą įtrauką) ir „
Redaelli
pardavimų tam tikriems klientams, SLM ir CB padarytų pasiūlymų klientams, klientų ir padavimo kvotų aptarimą“ (žr. šio sprendimo 187 punkto antrąją įtrauką). Tokia informacija galėjo leisti G. derinti savo veiklą, visų pirma veiklą, kurią Italijoje pavedė
Austria Draht
, su 1997 m. balandžio 15 d. susitikime atstovautų įmonių veikla.
Antra, kiek tai susiję konkrečiai su
Austria Draht
, remiantis ITC protokolu visų pirma galima nustatyti, kad ITC atstovai manė, jog G. jame dalyvavo
Austria Draht
naudai, o ne CB, kuriai atstovavo [C].
Trečia, iš šio protokolo taip pat matyti, kad susitikimo dalyvės kalbėjo apie įvairių šiame susitikime dalyvavusių įmonių, įskaitant
Austria Draht
, parduodamus prekių kiekius (žr. šio sprendimo 187 punkto ketvirtą įtrauką). Tiesa, skyrėsi ITC protokole pateiktos lentelės tikslumo, kalbant apie vieną arba kitą įmonę, laipsnis, nes duomenys apie pirmą dalyvių grupę (
Redaelli
, CB,
Itas
ir ITC) ir prie jų prisijungusią antrą dalyvių grupę (
Tréfileurope
ir
Tycsa
) yra tikslūs, o duomenys apie trečią įmonių grupę (
Trame
, kurios per šį susitikimą nebuvo, SLM, DWK ir
Austria Draht
) suapvalinti. Vis dėlto iš šios lentelės matyti, kad
Austria Draht
buvo paminėta, o 2000 t
Austria Draht
produkcijos sudaro 2,6 % nuo 78000 t, apie kurias buvo kalbama per šį susitikimą.
Ketvirta, iš ITC protokolo taip pat matyti, kad per 1997 m. balandžio 15 d. susitikimą buvo aptariama ypatinga
Austria Draht
situacija (žr. šio sprendimo 187 punkto trečią įtrauką). Šiuo atžvilgiu galima pagrįstai manyti, kad G., kaip
Austria Draht
atstovas Italijoje, dalyvavo tame pokalbyje.
Dėl duomenų, kad
Austria Draht
netiekė tam tikrai klientų grupei, galima manyti, kaip tai daro ieškovės, kad ši aplinkybė paaiškinama jų nemokumu. Bet kuris ūkio subjektas pats vertinantis turimą apskaitos informaciją arba pageidaujantis, kad tai atliktų specializuotos įstaigos, galėjo tai suvokti. Toks ieškovių pateiktas, bet neįrodytas paaiškinimas, atrodo, yra toks pat įmanomas kaip ir Komisijos paaiškinimas, pagal kurį toks netiekimas parodo antikonkurencinį elgesį, o tai aiškiai neišplaukia iš protokolo, kuriame nenurodytos netiekimo minėtiems klientams priežastys.
Abejonė šiuo klausimu turi būti vertinama ieškovių naudai.
Tačiau dėl duomenų, kad buvo keičiamasi informacija apie G. tam tikriems klientams priskaičiuotas kainas, reikia konstatuoti, kad ITC protokole G., kuris, anot ITC, per šį susitikimą atstovavo
Austria Draht
, pavardė aiškiai paminėta virš kelių klientų pavadinimų (taip pat kliento PAMA), o šalia yra surašyti skaičiai, kurie tikriausiai atitinka kiekvienam iš šių klientų priskaičiuotas kainas. Remiantis tokia informacija galima nustatyti, kad per šį susitikimą G. tiesiogiai dalyvavo atlikdamas antikonkurencinius veiksmus.
Galiausiai iš įrodymų, susijusių su 1997 m. balandžio 15 d.„Italijos klubo“ susitikimu, matyti, pirma, kad G. gali būti pagrįstai laikomas asmeniu, atskleidusiu šio susitikimo dalyvėms informaciją apie kai kuriems jo klientams priskaičiuotas kainas, ir, antra, kad vien dalyvaudamas šiame susitikime G. galėjo gauti informacijos apie pagrindinius Italijoje veiklą vykdančius subjektus, susijusios, be kita ko, su kvotų pasiskirstymu ir kainos nustatymu.
Remiantis šiais įrodymais teisės požiūriu galima pakankamai įrodyti
Austria Draht
dalyvavimo „Italijos klubo“ veikloje tarpininkaujant G. pradžią.
2. Dėl 1997 m. birželio 24 d. susitikimo
Antras susitikimas, skirtas „rinkos pusiausvyros“ paieškai ir keitimuisi informacija apie kainas“, įvyko 1997 m. birželio 24 d. (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, pateiktame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo tėvas ir sūnus [C] iš CB, taip pat du
Tréfileurope
atstovai ir kad G. prisijungė prie dalyvių susitikimo pabaigoje.
Atsiskaitydama apie apsilankymą CB 1997 m. liepos 2 d. parengtame dokumente
Tréfileurope
taip išdėstė šio susitikimo turinį (žr. atsiliepimo B.6 priedą):
„Ataskaita apie [Th. (iš
Tréfileurope
) apsilankymą CB: „<…> [C. (iš CB)] nepatenkintas metų pradžioje vykdyta veikla, dėl kurios [ITC], kuriai jis tuo metu buvo paskelbęs karą, padidino savo apyvartą jo įmonės sąskaita. Jis paprašė savo atstovo aplankyti visus klientus, buvo padarytos labai didelės kainų nuolaidos, o mūsų planas atitinkamai turėjo būti pakoreguotas iki 1100 lirų. Jis vis dar tiki, kad galima užtikrinti pusiausvyrą Italijos rinkoje, ir bendradarbiauja šiuo klausimu su
ITAS
, SLM ir
AUSTRIA
(per [G.]) bei siekia pašalinti [ITC]. Mūsų prašoma prisijungti prie jų. Aš atsakiau, kad mes linkę pritarti tokiems veiksmams, bet reikia, kad sprendimą priimtų mūsų valdyba. [G.] ([C.] +
AUSTRIA
prekybos atstovas) prisijungė prie mūsų susitikimo pabaigoje. CB kainos svyruoja nuo 1000 iki 1050 lirų. [C.] nori jas padidinti 50 lirų, kad padengtų padidėjusias vielos gamybai skirtų strypų kainas. Šiuo metu 1050 lirų, jo nuomone, yra teisinga kaina. Jis taikosi į Prancūzijos rinką. Prieš šešis mėnesius buvo gautas leidimas storiems pluoštams, bet dar nieko neparduota. Pradėta leidimo briaunotai vielai ir ploniems pluoštams „T 5,2–2060“ gavimo procedūra. Jo nuomone, rinkos dalis turėtų būti apie 2000 t <…> [Th. (iš
Tréfileurope
)]“
Šis dokumentas, parengtas dar tuo metu, kai kartelis nebuvo atskleistas, įrodo galimų G. ir CB santykių pobūdį. Iš šio dokumento aišku, kad C. iš CB atkreipė į juos
Tréfileurope
dėmesį siekdamas parodyti, jog CB gali koordinuoti kelių rinkos dalyvių, įskaitant
Austria Draht
, kuriai G. taip pat atstovavo, elgesį. Nors buvo kalbama tik apie CB, o ne apie
Austria Draht
kainas, jis taip pat paminėjo galimybę tam tikru lygmeniu užtikrinti pusiausvyrą Italijos rinkoje, bendradarbiaujant per G. su
Austria Draht
, nepaisant ITC pradėto kainų karo.
Remiantis šiuo dokumentu galima daryti išvadą, kad G. ir kaip CB atstovas, ir kaip
Austria Draht
atstovas buvo pasirengęs arba bent neprieštaravo „Italijos klube“ dirbti kartu su C. iš CB.
3. Dėl 1998 m. kovo 11 d. susitikimo
Trečias susitikimas įvyko 1998 m. kovo 11 d. Jis buvo skirtas „pasitarimams dėl kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo“, patikslinant, kad „
Austria Draht
paminėta, bet neįrašyti konkretūs duomenys“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB (tarpininkaujant G.),
Itas
, ITC (trys asmenys) ir
Austria Draht
(tarpininkaujant G.).
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija taip apibūdino per 1998 m. kovo 11 d. susitikimą aptartus klausimus:
—
„dalyvės dar kartą aptaria antro ketvirčio kainą; ši kaina turi padidėti iki 1150 lirų / kg“,
—
„tam tikrų klientų poreikių vertinimas“,
—
„keitimasis informacija apie ITC,
Redaelli
, AFT,
Itas
, CB,
Austria Draht
, SLM,
Trame
ir
Tycsa
sausio ir vasario mėn. tiekimo apimtis tonomis.“
Ši informacija išdėstyta iš ITC paimtame dokumente ir dokumente, kurį pateikė ITC. Tai du skirtingi 1998 m. kovo 11 d. susitikimo protokolai (žr. ieškinio A.19 ir A.20 priedus).
Atsižvelgus į šiuos dokumentus visų pirma matyti, kad žodis „Austria“ paminėtas šalia kliento, kuriam, kaip nurodyta, tiekia šiame susitikime nedalyvavusi SLM, pavadinimo. Šalia šios pastabos padėtas klaustukas. Dėl šios priežasties pati tokia pastaba neturi lemiamos reikšmės, nes G. tikrai būtų galėjęs išsklaidyti visas abejones dėl klausimo, ar šiam klientui tiekia
Austria Draht
.
Be to, kalbant apie pasitarimus dėl „kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo“, pažymėtina, kad su
Austria Draht
susiję duomenys dėl šio susitikimo aspekto nėra labai įtikinami. Iš tikrųjų, kaip jau nurodė Komisija, dėl atitinkamame ITC protokole
Austria Draht
skirtos eilutės nepateikta jokių duomenų. Taip pat yra kitų subjektų, pavyzdžiui,
Tréfileurope
,
Itas
arba CB, kurioms skirtos atitinkamos eilutės, tačiau „neįrašyti duomenys“, atveju. Iš to matyti, kad per 1998 m. kovo 11 d. susitikimą buvo kalbama apie
Austria Draht
situaciją, tačiau nė vienas šio susitikimo dalyvis, įskaitant G., negalėjo arba nenorėjo teikti informacijos šiuo klausimu.
Tačiau bendrai išnagrinėjus ITC protokolus galima daryti išvadą, kad 1998 m. kovo 11 d. susitikimo dalyvės kalbėjo apie tiekimus tam tikriems klientams ir pasiūlytą kainą bei aptarė pageidaujamą 1998 m. antrojo ketvirčio kainą. G., atstovavusio Italijoje, be kita ko,
Austria Draht
, dalyvavimas šiame susitikime leido jam sužinoti šią informaciją, o tai leidžia, nesant kitų tokį vertinimą paneigiančių įrodymų, daryti išvadą, jog žinodamas tokią informaciją apie klientus ir kainas jis galėjo imtis atitinkamų jo atstovaujamoms įmonėms naudingų veiksmų.
4. Dėl 1998 m. kovo 30 d. susitikimo
Ketvirtas susitikimas įvyko 1998 m. kovo 30 d. Jis buvo susijęs su „pasitarimais dėl kvotų pasiskirstymo“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB (tarpininkaujant C. ir G.),
Itas
, ITC,
Tréfileurope
ir
Tycsa
. Tačiau šio priedo įžanginėje dalyje Komisija paaiškino, kad nuoroda į G., kiek tai susiję su „Italijos klubu“, turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija taip apibūdino per 1998 m. kovo 30 d. susitikimą aptartus klausimus:
—
„dalyvės dar kartą aptaria antro ketvirčio kainos didinimą nuo 1100 iki 1150 lirų / kg“,
—
„kitas susitikimas su SLM ([Ch.]) numatytas balandžio 17 d. Tiekiamų prekių kiekių (tonomis) paskirstymo tarp CB, ITC,
Tréfileurope
,
Itas
,
Redaelli
,
Tycsa
, SLM ir
A(ustria Draht)
aptarimas. Pažymėta, kad
Tycsa
padidino kainas“,
—
„susitikimas dėl Italijos rinkos.“
Šio sprendimo 210 punkto pirmoje įtraukoje paminėtos informacijos šaltinis yra faktinių aplinkybių metu ITC surašytas protokolas, to paties punkto antroje įtraukoje paminėtos informacijos – faktinių aplinkybių metu
Itas
surašytas protokolas, o to paties punkto trečioje įtraukoje paminėtos informacijos – prie
Tréfileurope
prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pridėta šių susitikimų lentelė, kurioje dėl 1998 m. kovo 30 d. susitikimo pateiktas glaustas ir neaiškus teiginys (žr. Komisijos atsakymo į proceso organizavimo priemones G.2 ir G.3 priedus dėl ITC ir Komisijos atsakymo į tyrimo priemonę H.3 priedą dėl
Tréfileurope
).
Remiantis ITC ir
Itas
surašytais protokolais darytina išvada, kad per šį susitikimą iš tikrųjų buvo kalbama apie tam tikriems klientam siūlomas kainas, apie susitarimą dėl kainų ir apie įvairiems klientams tiekiamus prekių kiekius. Taip pat 1150 lirų / kg kaina buvo numatyta kaip 1998 m. balandžio mėn. siekiamas tikslas
Be to, iš ITC protokolo matyti, kad buvo numatyta sudaryti klientų sąrašą, nurodant kiekvienam klientui priklausomai nuo tiekėjų skaičiaus tiekiamus prekių kiekius.
Šiame sąraše žodžiai „+ Austria“, kuriais tikriausiai daroma nuoroda į
Austria Draht
, parašyti šalia kliento PAMA pavadinimo; nurodytas jam tiekiamas kiekis yra „350/+350“.
Net jei tai paprasčiausia pastaba apie
Austria Draht
dalyvavimą šiuose susitikimuose, ji yra bendresnio pobūdžio informacijos apie klientus ir kainas, kuria buvo pasikeista, dalis, o tai leidžia daryti išvadą, kad G., kuris Italijoje atstovavo, be kita ko,
Austria Draht
, per 1998 m. kovo 30 d. susitikimą dalyvavo pokalbiuose, dėl kurių turinio pažeidžiama SESV 101 straipsnio 1 dalis ir EEE susitarimo 53 straipsnis.
5. Dėl 1998 m. gegužės 18 d. susitikimo
Penktas susitikimas įvyko 1998 m. gegužės 18 d. Jis buvo susijęs su „pasitarimais dėl kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB (tarpininkaujant G.),
Itas
, ITC,
Tréfileurope
,
Tycsa
ir
Austria Draht
(tarpininkaujant G.).
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija taip apibūdino per 1998 m. gegužės 18 d. susitikimą aptartus klausimus:
—
„keitimasis informacija apie pagrindiniams dešimt kiekvienos gamintojos klientams tiekiamus kiekius“,
—
„dalyvės aptaria apskaičiuotas ir siekiamas kainas (ne mažiau kaip 1100 lirų / kg) ir DWK klientui siūlomą kainą“,
—
„pasitarimai dėl kvotų pasidalijimo tarp
Tréfileurope
,
Tycsa
, ITC,
Itas
, CB,
Redaelli
ir
Austria Draht
(nurodytos konkrečios apimtys tonomis)“,
—
„sudaryta lentelė, kurioje nurodyta 20 CB,
Itas
,
Redaelli
, ITC,
Tycsa
ir
Tréfileurope
pasidalintų klientų“.
Ši informacija gauta iš trijų šaltinų: faktinių aplinkybių metu ITC surašyto protokolo, tuo pačiu metu
Itas
surašyto protokolo ir prie
Tréfileurope
prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pridėtos lentelės apie susitikimus, kurioje pateiktas glaustas ir neaiškus teiginys dėl 1998 m. kovo 30 d. susitikimo (žr. Komisijos atsakymo į proceso organizavimo priemones G.4 ir G.5 priedus dėl ITC ir Komisijos atsakymo į tyrimo priemonę H.3 priedą dėl
Tréfileurope
).
Atsižvelgus į ITC ir
Itas
surašytus protokolus reikia pažymėti, kad per šį susitikimą buvo kalbama apie kainą ir įvairiems klientams tiekiamus prekių kiekius. ITC protokole pateikiama detali lentelė apie klientus, kurioje nurodyti konkretūs su CB,
Itas
,
Redaelli
, ITC,
Tycsa
ir
Tréfileurope
susiję duomenys. Šiuo klausimu nepateikta jokios informacijos apie
Austria Draht
, ypač kai kalbama apie kliento PAMA situaciją.
Itas
protokole apibendrinami konkretūs duomenys apie
Tréfileurope
,
Tycsa
, ITC,
Itas
, CB ir
Redaelli
balandžio mėn. parduotų prekių kiekius, kurie, sudėti kartu, sudaro 5456 t. Šalia šio apibendrinimo atskirai pažymėta „Austr 100“, paskui pateikiami kiti suapvalinti duomenys apie šešias minėtas įmones; sudėti kartu šie duomenys sudaro 5600 t. Taigi ataskaitoje padaryta pastaba dėl
Austria Draht
akivaizdžiai nėra tokio pat pobūdžio kaip pastabos, padarytos, pavyzdžiui, dėl CB.
Nepaisant to, kad informacija dėl
Austria Draht
yra nekonkreti ir atsitiktinė, vis dėlto iš jos matyti, kad dalyvaudamas 1998 m. gegužės 18 d. susitikime G. galėjo gauti antikonkurencinio pobūdžio informacijos apie kainas ir klientus, kurią pateikė pagrindinės Italijoje veiklą vykdžiusios gamintojos.
6. Dėl 1998 m. spalio 19 d. susitikimo
Šeštas susitikimas įvyko 1998 m. spalio 19 d. Jis buvo susijęs su „klientų pasiskirstymu“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
,
Itas
, ITC,
Tréfileurope
ir „[G.]“. Be to, kaip buvo nurodyta, šio priedo įžanginėje dalyje Komisija paaiškino, kad nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Iš Komisijos pateiktų įrodymų matyti, kad per 1998 m. spalio 19 d. susitikimą „
Redaelli
, SLM, CB,
Itas
, SLM,
Trame
, AFT, TY (
Tycsa
), AD (
Austria Draht
) kalbėjo apie klientus ir jų tiekėjus (vieną po kito vardijo klientus)“. Tokia informacija pateikta faktinių aplinkybių metu surašytame ITC protokole (žr. atsiliepimo B.10 priedo p. 201 ir paskesni).
Iš šio protokolo pirmo puslapio matyti, kad sąraše, kuriame išvardyta nemažai klientų, inicialai AD (tikriausiai
Austria Draht
) parašyti šalia kliento „RDB centro“ pavadinimo ir pastabos „iš viso 1005“ arba „iš viso 1095“, o kitame puslapyje pažymėta „RDB centro Itas 1100 B“.
Nesvarbu, ar šiose pastabose kalbama apie tiekiamus kiekius ar, labiau tikėtina, apie taikomas kainas, logiškai mąstant, su
Austria Draht
susijusi nuoroda atsirado dėl G.
Kad ir kaip būtų, dalyvaudamas 1998 m. spalio 19 d. susitikime G. galėjo turėti galimybę sužinoti išsamią informaciją apie kai kuriuos aprūpinamus klientus ir jo atstovaujamų bendrovių konkurentų taikomas kainas, o tai prieštarauja SESV 101 straipsnio 1 daliai ir EEE susitarimo 53 straipsniui.
7. Dėl 1999 m. sausio 18 d. susitikimo
Septintas susitikimas įvyko 1999 m. sausio 18 d. Jis buvo susijęs su „pasitarimais dėl kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB (tarpininkaujant G.),
Itas
, ITC,
Tréfileurope
,
Tycsa
ir
Trame
“. Be to, kaip buvo nurodyta, šio priedo įžanginėje dalyje Komisija vis dėlto paaiškino, kad nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija taip apibūdino per 1999 m. sausio 19 d. susitikimą aptartus klausimus:
—
„klientų ir pirmojo pusmečio kainos (įskaitant papildomus antkainius) aptarimas. Dalyvės pažymi, kad nuo 1999 m. būtina nustatyti 1130 lirų / kg kainą ir papildomą antkainį, apskaičiuojamą pagal skersmens dydį“;
—
„kvotų (išreikštų procentais) aptarimas: 1999 m. sausio 18 d. (
Redaelli Tecna
parengta) detali lentelė, kurioje nurodytos
Redaelli
,
Itas
, CB, ITC „N“, ITC „S“, TE (=
Tréfileurope
) kvotos ir jų skirtumai“;
—
„kiek tai susiję su
A(ustria) D(raht)
,
Tycsa
,
Trame
, DWK, SLM, taip pat nurodytas tiekiamų prekių kiekis (tonomis).“
Tokia informacija pateikta, pirma, faktinių aplinkybių metu surašytame ITC protokole, antra, dviejuose pas
Redaelli
rastuose dokumentuose (žr. dubliko C.1 priedo p. 35 dėl ITC ir Komisijos atsakymo į proceso organizavimo priemones G.13 priedą dėl
Redealli
).
Kiek tai susiję su ITC protokolu, nustatyta, kad remiantis juo negalima įrodyti tiesioginio ryšio su
Austria Draht
, nes ši bendrovė nėra paminėta. Vis dėlto protokole pateiktų duomenų, pavyzdžiui, nuorodos į pirmojo pusmečio kainą „1130 + extra“, pakanka, kad būtų galima daryti išvadą, jog G. dalyvavimas šiame susitikime leido jam gauti antikonkurencinio pobūdžio informacijos; ja galėjo pasinaudoti
Austria Draht
, kuriai jis atstovavo Italijoje.
Remiantis dviem pas
Redaelli
rastais dokumentais visų pirma galima daryti išvadą, kad pagrindiniai Italijos rinkoje veiklą vykdantys subjektai, būtent
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC ir
Tréfileurope
, pasidalijo tarpusavyje 100 % „kvotos“, o tai sudaro 64713 t. Iš tikrųjų terminas „kvota“ reiškia visus 1998 m. pardavimus, kaip matyti iš pirmojo minėto dokumento ir patvirtinta tiksliais duomenimis, pateiktais lentelėje dėl šių 100 % kvotos pasidalijimo.
Remiantis šiais dviem dokumentais taip pat galima teigti, kad siekiant papildyti pirmąjį dokumentą po šiuo 100 % pasidalijimu buvo ranka prirašyti kiti subjektai, vadinamieji
outsiders
. Iš pradžių tai buvo
Austria Draht
ir
Tycsa
, paskui pataisius ranka –
Tycsa
,
Austria Draht
,
Trame
, SLM ir DKW. Dėl prirašytų kiekių 64713 t pavirto 84000 t. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad šiais ūkiniais metais
Austria Draht
priskirti kiekiai, kaip ir
Tycsa
priskirtieji, yra tikslūs ir nesuapvalinti, kaip tai yra
Trame
, SLM ir DKW atveju. Pavyzdžiui, dėl
Austria Draht
paminėtas skaičius nuo ankstesnių „607“ po pataisymų padidėjo iki „1812“.
Turint omenyje, kad šiame susitikime dalyvavo G., galima pagrįstai manyti, jog
Austria Draht
1998 m. tiekimo apimtis buvo pakoreguota dėl jo.
8. Dėl 1999 m. gruodžio 14 d. susitikimo
Aštuntas susitikimas įvyko 1999 m. gruodžio 14 d. Jis buvo susijęs su „pasitarimais dėl kvotų pasiskirstymo“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB (tarpininkaujant F. ir G.),
Itas
, ITC,
Tréfileurope
ir SLM. Be to, kaip buvo nurodyta, šio priedo įžanginėje dalyje Komisija vis dėlto paaiškino, kad nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Iš Komisijos nurodytų įrodymų matyti, kad 1999 m. gruodžio 14 d. susitikimas buvo „susitikimas, per kurį buvo aptarti klientai ir kiekių tonomis priskyrimas
Red(aelli)
,
Italc(ables)
, CB,
Itas
, SLM ir
A(ustria) D(raht)
“.
Tokia informacija pateikta, pirma, faktinių aplinkybių metu surašytame SLM protokole, antra, tuo pačiu metu surašytame ITC protokole, kuriame nurodytos tik įmonės ir jų atstovai ir nepateikta jokios kitos informacijos (žr. atsiliepimo B.10 priedo p. 215 dėl SLM ir dubliko C.1 priedo p. 41 dėl ITC).
Kiek tai susiję su
Austria Draht
, išnagrinėjus SLM dokumentą galima konstatuoti, kad jame padaryta pastaba „AD 400“ ir trys kitos pastabos „RE 4000“, „SLM 300“ ir „Itas 300“. Ši pastaba įrodo pasidalijimą dėl konkretaus kliento, o tai patvirtina pokalbius dėl kvotų pasiskirstymo, ypač kalbant apie
Austria Draht
. SLM dokumente padarytos kitos tokios pastabos, tačiau neužsimenama apie
Austria Draht
, o tai patvirtina, kad dalyvavę asmenys kalbėjosi apie kai kuriuos savo klientus.
9. Dėl 2000 m. sausio 12 d. susitikimo
Devintas susitikimas įvyko 2000 m. sausio 12 d. Jis buvo susijęs su „pasitarimais dėl kvotų pasiskirstymo“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo: ITC,
Itas
,
Tréfileurope
ir G. Be to, kaip buvo nurodyta, šio priedo įžanginėje dalyje Komisija paaiškino, kad nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija taip apibūdino per 2000 m. sausio 12 d. susitikimą aptartus klausimus:
—
„detali
Red(aelli)
, ITC, CB,
Itas
, TE (
Tréfileurope
), SLM, TM (
Trame
), TY (
Tycsa
), DWK ir AD (
Austria Draht
) pardavimų lentelė“,
—
„dalyvavusių gamintojų pasitarimai dėl klientų ir kvotų pasidalijimo tarp jų taisyklių. Taisyklės taip pat turėjo būti taikomos SLM,
Trame
,
Tycsa
, DWK ir
A(ustria) D(raht)
. Įmonė negali susisiekti su jai nepriskirtu klientu prieš tai nepaklaususi įmonės, kuriai šis klientas priskirtas, nuomonės. Be to, pagal taisykles bet kurio viršijusio jam numatytą atitinkamo pusmečio kvotą gamintojo kvota sumažinama kitą pusmetį. Taip pat buvo aptariama galimybė skirti baudas už kvotų nepaisymą“,
—
„CB patvirtina, kad per susirinkimą siekiama pasiskirstyti klientus ir iš naujo užtikrinti kvotų pusiausvyrą“,
—
„
Tréfileurope
patvirtina susitikimą dėl Italijos rinkos.“
Tokia informacija pateikta, daugiausia, faktinių aplinkybių metu padarytuose ITC užrašuose ir po patikrinimų padarytuose CB bei
Tréfileurope
pareiškimuose (žr. atsiliepimo B.10 priedo p. 216‑217 dėl ITC).
Išnagrinėjus ITC užrašus apie šį susitikimą iš tikrųjų galima konstatuoti, kad jų pirmajame puslapyje yra lentelė, kurioje pateikti įvairių Italijoje veiklą vykdančių subjektų duomenys, susiję su trimis nuorodomis („1“, „2“ ir „3“); paskutinėje eilutėje pateikiama bendra suma. Pavyzdžiui,
Austria Draht
skirtame stulpelyje prie nuorodos „1“ parašyta „300“, prie „2“ – „=“ ir prie „3“ – „600“. Šie duomenys yra ne tokie tikslūs kaip kitų subjektų, tačiau pateikti šioje lentelėje toje pačioje eilutėje, o ne kitoje vietoje, kas leistų įtarti atribojimą ar atskyrimą.
Šioje lentelėje nurodytos keturios pavardės, įskaitant G. pavardę. Taip pat yra nuoroda „RDB 1080 Base!“, kuri gali reikšti taikytiną kainą. Antrajame šio dokumento puslapyje yra Komisijos minėtos taisyklės (šio sprendimo 239 punkto antra įtrauka). Ir vėl aiškiai pažymėta apie AD.
Taigi šis dokumentas leidžia patvirtinti Komisijos ginčijamame sprendime padarytas išvadas dėl 2000 m. sausio 12 d. susitikimo, t. y. kiek tai susiję su
Austria Draht
, ne tik keitimąsi jautria komercine informacija, bet ir tai, kad tarpininkaujant G. faktiškai buvo dalyvaujama apibrėžiant kai kurias klientų priskyrimo taisykles ir gal net nustatant jiems kainas.
10. Dėl 2000 m. rugsėjo 19 d. susitikimo
Dešimtas susitikimas įvyko 2000 m. rugsėjo 19 d. Jis buvo susijęs su „pasitarimais dėl kvotų pasiskirstymo“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB (C. Ir G.), ITC,
Itas
,
Tréfileurope
ir SLM. Be to, kaip buvo nurodyta, šio priedo įžanginėje dalyje Komisija paaiškino, kad nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija taip apibūdino per 2000 m. rugsėjo 19 d. susitikimą aptartus klausimus:
—
„kontrolė nustatyta nuo spalio 2 d. iki 7 d.“,
—
„keitimasis informacija apie eksportą. SLM nenori priklausyti „Europos klubui“. Pritarimas Prancūzijoje per mėnesį, o Europoje per 6 mėn. Vokietijoje nedelsiant“,
—
„[V] [
Tréfileurope
] pasiūlytas sąrašas: detalus pardavimo kvotų pasiskirstymas (išreikštas tonomis ir procentais)
Redaelli
, ITC,
Itas
, CB, AFT, SLM,
Trame
,
Tycsa
, DK,
A(ustria) D(raht)
ir TE (
Tréfileurope
)“,
—
„CB patvirtina susitikimą: dalijimasis klientais Italijos rinkoje“,
—
„
Tréfileurope
taip pat patvirtina.“
Tokia informacija iš esmės pateikta faktinių aplinkybių metu surašytame ITC protokole ir po patikrinimų padarytuose CB bei
Tréfileurope
pareiškimuose (žr. atsiliepimo B.10 priedo p. 218 dėl ITC ir administracinės bylos p. 16113‑16).
Iš protokolo iš tikrųjų matyti, kad per šį susitikimą buvo kalbama ne tik apie SLM prekybos plėtrą, bet ir aptartas V. pasiūlymas pasidalyti 120000 t; iš šio pasiūlymo aišku, kad
Austria Draht
norėjo 2400 t dalies, o tai sudaro 2 % viso minėto kiekio. Taigi šis dokumentas patvirtina tai, kas nurodyta ginčijamame sprendime (žr. šio sprendimo 245 punkto trečiąją įtrauką).
11. Dėl 2001 m. birželio 10 d. susitikimo
Vienuoliktas susitikimas įvyko 2001 m. birželio 10 d. Jis buvo susijęs su „kvotų pasiskirstymu“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, ITC,
Itas
,
Tréfileurope
, SLM ir G. Be to, kaip jau buvo nurodyta, nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Iš įrodymų, kuriais remiasi Komisija, matyti, kad per 2001 m. birželio 10 d. susitikimą buvo aptarta „lentelė, kurioje parodytos, pirma, ITC,
Redaelli
, CB, SLM,
Itas
, [
Tréfileurope
] rinkos dalys tonomis ir procentais ([t. y.] 89 % arba 106800 t) ir, antra, atitinkamos
Trame
, [
Tycsa
], DWK ir
Austria [Draht
] rinkos dalys ([t. y.] 11 % arba 13200 t)“.
Tokia informacija pateikta ITC rastame dokumente; jame iš tiesų pateikti anksčiau nurodyti duomenys. Prie užrašo „Austria“, tikriausia reiškiančio
Austria Draht
, šioje lentelėje nurodyta „1920“ t (arba „2000“ kitu atveju), o tai sudaro 1,6 % viso minėto kiekio (120000 t). Šis dokumentas patvirtina tai, kas nurodyta ginčijamame sprendime (žr. atsiliepimo B.10 priedo p. 220).
12. Dėl 2001 m. spalio 23 d. susitikimo
Dvyliktas susitikimas įvyko 2001 m. spalio 23 d. Šiuo atveju „
Austria Draht
paminėta, bet neįrašyti duomenys“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, CB, ITC,
Itas
,
Tréfileurope
, SLM ir G. Be to, kaip jau nurodyta, nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Iš įrodymų, kuriais remiasi Komisija, matyti, kad per 2001 m. spalio 23 d. susitikimą buvo kalbama apie „Italijos gamintojams nustatytas pardavimo kvotas“ ir „atliekami palyginimai su faktiniais pardavimais 2001 m. rugsėjo 30 d. (74814 t)“, nes prie atitinkamos „
Trame
,
Spagnia
,
Austria
ir DWK“ informacijos padėtas „klaustukas“. Tokia informacija pateikta ITC rastame dokumente (žr. administracinės bylos p. 5106‑07).
Iš šio dokumento matyti, kad prie užrašo „Austria“, tikriausiai reiškiančio
Austria Draht
, lentelėje, kurioje parodyti pardavimai 2001 m. rugsėjo 30 d. (iš viso 74814 t) ir atliktas planuotų ir faktinių pardavimų palyginimas, yra padėtas klaustukas – kaip
Trame
, DWK ir
Spagnia
atvejais.
Taigi šiuo susitikimu galima remtis tik siekiant įrodyti, kad dėl savo dalyvavimo G., be kita ko, atstovavęs Italijoje
Austria Draht
, turėjo galimybę susipažinti su antikonkurencinio pobūdžio informacija, įskaitant minėtą informaciją apie
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC,
Tréfileurope
ir SLM pasiektus pardavimus, taip pat kita informacija apie kai kurių Italijoje veiklą vykdančių subjektų taikomą kainą; ši informacija taip pat pateikta ITC protokole ir galėjo daryti įtaką jo elgesiui rinkoje.
13. Dėl 2002 m. sausio 11 d. susitikimo
Tryliktas susitikimas įvyko 2002 m. sausio 11 d. Jis buvo susijęs su „pasikeitimu informacija apie praėjusius metus ir bandymu pasiskirstyti 2002 m. kvotas“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje).
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo: CB, ITC,
Itas
,
Tréfileurope
, SLM ir G. Be to, kaip jau nurodyta, nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija taip apibūdino per 2002 m. sausio 11 d. susitikimą aptartus klausimus:
—
„pokalbiai apie klientus“,
—
„keitimasis detalia informacija apie 2001 m. gamintojų (Italijos gamintojų –
Red
,
Itas
, CB, ITC, SLM, [
Tréfileurope
(AFT)] ir užsienio gamintojų –
Austria [Draht
], DWK ir
Tycsa
) Italijoje parduotos produkcijos kiekius“,
—
„pokalbiai apie
Trame
“,
—
„klausimai, susiję su gamintojais, numatytais ir faktiniais produkcijos kiekiais ir šių kiekių skirtumais ITC,
Redaelli
, CB, SLM,
Itas
, AFT atvejais. Kitas susitikimas sausio 22 d., konkretus pasiūlymas: kuo labiau sumažinti pasidalytų klientų skaičių“.
Tokia informacija pateikta faktinių aplinkybių metu surašytame ITC protokole ir tuo pačiu metu surašytame SLM protokole (žr. Komisijos atsiliepimo į proceso organizavimo priemones G.8 ir G.9 priedus dėl ITC ir SLM).
Išnagrinėjus šiuos dokumentus galima padaryti tokias dvi pastabas.
Pirma, iš ITC protokolo matyti, kad susitikimas buvo susijęs su 2001 m. parduotos produkcijos kiekiais, t. y. iš viso 112522 tonų (žr. šio sprendimo 257 punkto antrą įtrauką). Šiuo klausimu galima konstatuoti, kad kai kurių protokole esančios lentelės kairiajame stulpelyje paminėtų subjektų, būtent
Redaelli
,
Itas
, CB, ITC,
Tréfileurope
(AFT) ir SLM, prekių kiekiai nurodyti tiksliai, kitaip nei tos pačios lentelės dešiniajame stulpelyje nurodytų kitų subjektų, būtent
Trame
,
Austria
(tikriausia
Austria Draht
su 1300 t) ir DWK prekių kiekiai; šių subjektų kiekiai suapvalinti ir šalia jų padėti klaustukai.
Tycsa
, kuri iš pradžių buvo dešiniajame stulpelyje, pavadinimas išbrauktas ir įrašytas į kairįjį tos pačios lentelės stulpelį nepakeitus kiekio (4200 t). Toks šešių pirmųjų ir kitų subjektų skirtumas paaiškinamas tuo, kad ITC protokole taip pat pateikta lentelė dėl trejų metų (1999, 2000 ir 2001 m.) prekių kiekių; joje paminėtos tik
Itas
, CB, ITC,
Tréfileurope
(AFT), SLM (nepateikiant 1999 m. duomenų) ir
Redaelli
(žr. šio sprendimo 257 punkto ketvirtąją įtrauką). Tokias pačias pastabas galima padaryti remiantis SLM protokolu.
Todėl remiantis šiais dokumentais galima daryti išvadą, kad subjektai, kurių situacija buvo aptariama „Italijos klube“, buvo suskirstyti į dvi kategorijas. Pirma, pagrindinė kategorija, apimanti
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC ir
Tréfileurope
, o ne vėliau kaip nuo 2000 m. – ir SLM. 2002 m. sausio 11 d. susitikimo dalyvės galėjo gauti tikslius šiai kategorijai priklausančių subjektų duomenis už trejus metus. Antra, nepagrindinė kategorija, apimanti
Trame
,
Austria Draht
ir DWK, kurių pateikti duomenys akivaizdžiai yra numanomi ir, atrodo, nurodyti tik siekiant įvertinti bendrą 2001 m. parduotos produkcijos kiekį po to, kai buvo pateikti su pagrindiniais subjektais susiję duomenys.
Antra, skaitant ITC ir SLM protokoluose išdėstytą pasitarimo dėl klientų turinį (žr. šio sprendimo 257 punkto pirmąją įtrauką) galima rasti nuorodų į SLM ir
Redaelli
pastabas. Be to, G. pavardė šiuose protokoluose sutinkama kalbant apie šį pasitarimą, ypač kiek tai susiję su klientu „FIORONI x Algerie“, kuriam, kaip minėta, taikoma („1115“ lirų) kaina. Nors galima manyti, kad tai yra CB, o ne
Austria Draht
klientas, vis dėlto dalyvaudamas 2002 m. sausio 11 d. susitikime ir imdamasis tam tikrų veiksmų G. dalyvavo antikonkurencinio turinio pokalbiuose, kurie galėjo būti naudingi jo atstovautiems subjektams.
Visi įrodymai, kuriais rėmėsi Komisija, įrodo tai, kas nurodyta ginčijamame sprendime, tačiau reikia patikslinti, kad informacijos, kuria buvo keičiamasi per šį susitikimą, tikslumas skyrėsi atsižvelgiant į ūkio subjektų kategoriją, t. y. informacija apie
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC,
Tréfileurope
ir SLM buvo tikslesnė nei informacija apie
Trame
,
Austria Draht
ir DWK ir jos buvo daugiau.
14. Dėl 2002 m. balandžio 30 d. susitikimo
Keturioliktas susitikimas įvyko 2002 m. balandžio 30 d. Šiuo atveju „aiškiai nurodyta, kad G. turi užtikrinti prekių kiekį, antraip iki vasaros [
Austria Draht
] bus „pašalinta“ (išnaša ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje). Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 3 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Redaelli
, ITC,
Itas
,
Tréfileurope
, SLM ir G. Be to, kaip jau nurodyta, nuoroda į G. turi būti suprantama atsižvelgiant į aplinkybę, kad jis tuo pačiu metu atstovavo ir CB, ir
Austria Draht
.
Iš įrodymų, kuriais remiasi Komisija, matyti, kad per 2002 m. balandžio 30 d. susitikimą buvo aptartas „importas į Italiją („pavojų“ apibrėžimas) ir SLM pasitraukimas iš klubo“; per susitikimą buvo „pagrasinta pašalinti
Austria Draht
iš kartelio, jei „iki (2002 m.) vasaros“ ji neužtikrins prekių kiekio“.
Tokia informacija pateikta faktinių aplinkybių metu surašytame ITC protokole. Jame dėl „Austria“, t. y. tikriausia dėl
Austria Draht
, pažymėta: „[G.] deve garantire quantità altrimenti entro l’estate lo liquidano“. Tai pažymėta išvardijant įvairius pavojus (
pericolo
) (žr. ieškinio A.16 priedą).
Šalys ginčijosi dėl tokių išsakytų nuomonių.
Ieškovės, pažyminčios, kad iki ginčijamo sprendimo priėmimo neturėjo galimybės pareikšti nuomonės dėl Komisijos nustatytų faktinių aplinkybių, mano, kad į kontekstą nebuvo atsižvelgta. Todėl jos klausia, kodėl kartelio dalyvė turėtų būti pašalinta, kai neimportuoja sutarto prekių kiekio. Nuoroda į
Austria Draht
neleidžia daryti išvados apie grasinimą ją pašalinti, nes žodis „lo“ susijęs su „[G.]“, o „liquidare“ vertimas kaip „pašalinti“ yra netikslus. Šio susitikimo dalyvių nuomone, „Austria“ kėlė „grėsmę“ ir negalėjo būti laikoma „Italijos klubo“ nare.
Anot Komisijos, susitikimo dalyvių suinteresuotumas užtikrinti stabilų kvotų skaičių ir kainų lygį, taip išvengiant pernelyg didelės pasiūlos Italijoje, akivaizdus. Nagrinėjamu atveju būtų logiška manyti, kad atstovaudamas
Austria Draht
G. turėjo paisyti jam priskirtos kvotos.
Šiuo atveju galima manyti, kad susitikimo dalyvės paprašė G., kaip
Austria Draht
atstovo Italijoje, užtikrinti, kad būtų paisoma jam priskirtos kvotos. Apskritai šiuo susitikimu gali būti remiamasi siekiant įrodyti, kad dalyvaudamas susitikime G. galėjo sužinoti apie pavojus, su kuriais susiduria pagrindiniai Italijoje veiklą vykdantys ūkio subjektai, o tai galėjo jam leisti atitinkamai elgtis.
Apibendrinant reikia pažymėti, pirma, kad iš to, kas išdėstyta, matyti, jog išnagrinėjus su ginčijamame sprendime nurodytais keturiolika „Italijos klubo“ susitikimais, kuriuose, kaip įrodyta, dalyvavo G., susijusius dokumentus, galima daryti išvadą, kad šis asmuo dalyvavo sudarant antikonkurencinius susitarimus
Austria Draht
vardu ir naudai, taip pat, kiek tai susiję su pasitarimais dėl prekių kiekių ir kainų.
Antra, taip pat reikia pažymėti, kad iš šių dokumentų aišku, jog
Austria Draht
buvo laikoma nepagrindine rinkos dalyve, kurios elgesį reikėjo vertinti, todėl kartais parduotų prekių kiekiai būdavo vertinami arba dėl jų kildavo klausimų, o pati ši bendrovė nebuvo įtraukta į pagrindinių Italijos rinkoje veiklą vykdančių ūkio subjektų veiksmų derinimą. Taigi
Austria Draht
vaidmuo „Italijos klube“ nėra lygiai toks pats kaip šioje rinkoje veiklą vykdančių pagrindinių ūkio subjektų, kaip antai
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC,
Tréfileurope
, o vėliau ir SLM.
Trečia, nepaisant simbolinio
Austria Draht
, kaip Italijos rinkoje, kur ji buvo suvokiama kaip nepagrindinė rinkos dalyvė, veiklą vykdančio ūkio subjekto vaidmens, panašu, kad pagrindiniai šioje rinkoje veiklą vykdantys ūkio subjektai pažeidimo laikotarpiu buvo kelis kartus nurodę ar teigę, kad
Austria Draht
atstovauja G., kuris „Italijos klube“ taip pat atstovavo CB. Toks atstovavimas dviem įmonėms buvo naudingas ir šiems ūkio subjektams, kurie galėjo daryti įtaką konkurencijos veiksniui, ir G., kuris galėjo elgtis atsižvelgdamas į detalią informaciją, gautą dalyvaujant „Italijos klubo“ susitikimuose.
15. Dėl kitų ginčijamame sprendime nurodytų susitikimų ir dokumentų
Padarytos išvados patvirtinamos išnagrinėjus dokumentus, susijusius su kitais ginčijamame sprendime nurodytais susitikimais, būtent tais, per kuriuos buvo aptariamas
Austria Draht
atvejis, bet nepranešama apie G. dalyvavimą, ir tais, kai apie G. dalyvavimą pranešama arba tiesiogiai nurodyta, kad jis atstovavo
Austria Draht
, bet nebuvo kalbama konkrečiai apie
Austria Draht
situaciją.
Pavyzdžiui, reikia pažymėti, kad per 1997 m. gruodžio 22 d. susitikimą, kuriame tikrai dalyvavo ITC, kaip matyti iš su šiuo susitikimu susijusio skyrelio, esančio ginčijamo sprendimo 3 priede, buvo išdalytos lentelės, susijusios su įvairių tiekėjų, įskaitant „Austria“ (greičiausiai
Austria Draht
), įvairiems klientams „attrib“ (greičiausiai „attribuées“, priskirtais) prekių kiekiais. Per šį susitikimą parengtoje lentelėje nurodyti klientai, kuriems tiekė
Redaelli
, ITC,
Itas
,
Tréfileurope
, SLM,
Trame
ir
Austria Draht
.
Su
Austria Draht
susijusioje lentelėje galima pamatyti, kokį kiekį šis ir kiti nagrinėjami ūkio subjektai patiekė devyniems konkretiems klientams; kitų dviejų klientų pavadinimai parašyti ranka, pažymint kokį prekių kiekį vienam ar kitam (PAMA ir RDB) patiekė
Austria Draht
(„200“ t). Šios lentelės atskleidžia, kad „Italijos klubo“ narės turėjo labai tikslių duomenų apie įvairiems klientams Italijoje, nuo didžiausių iki mažiausių, patiektus prekių kiekius ir jiems tiekusius ūkio subjektus (žr. atsiliepimo B.10 priedo p. 179 ir 180 ir administracinės bylos p. 5333, 40‑46).
Be to, keli bylos medžiagos dokumentai patvirtina tai, kad „Italijos klubo“ narės žinojo tikslią informaciją apie
Austria Draht
ir kitų jų klientams Italijoje parduotų prekių kiekius (žr., pavyzdžiui, sprendimo 3 priedą ir atsiliepimo 10 priedo p. 188–197, lenteles „Trefolo 2001“, taip pat pateiktas p. 221–229). Remdamosi šia informacija įvairios „Italijos klubo“ narės galėjo žinoti, kokią dalį priskirti
Austria Draht
.
Iš visų šių dokumentų matyti, kad „Italijos klube“ nuolat cirkuliuodavo tiksli informacija apie vienų ir kitų tiekėjų, be kita ko,
Austria Draht
, įvairiems klientams parduotų prekių kiekius.
Todėl visi šie dokumentai pakankamai patvirtina, kad
Austria Draht
, tarpininkaujant G. tiek, kiek tai susiję su jam patikėta veikla, dalyvavo įvairiuose „Italijos klubo“ veiksmuose.
C –
Dėl įvairių pareiškimų, kuriais remiasi šalys
Pareiškimų, kuriais remiasi ieškovės, t. y. ir pareiškimų, padarytų atsakant į pranešimą apie kaltinimus, ir pareiškimų, padarytų pateikiant prašymus atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, nepakanka siekiant paneigti šio sprendimo 279 punkte padarytą išvadą; ši išvada iš esmės grindžiama šioje byloje nagrinėjamo kartelio laikotarpio duomenų, gautų iš įvairių susitikimų, kuriuose dalyvavo šio kartelio dalyvės, protokolų, analize.
Iš faktinių aplinkybių metu parengtų dokumentų matyti, kad, kitų „Italijos klubo“ narių nuomone, G. buvo
Austria Draht
Italijoje atstovaujantis asmuo. Remiantis jais taip pat galima daryti išvadą, kad kaip
Austria Draht
atstovas Italijoje G. pateikė „Italijos klubo“ narėms informacijos apie jos veiklą ir bet kuriuo atveju gavo detalios informacijos apie
Austria Draht
konkurentų veiklą Italijos rinkoje.
Be to, kaip teigia Komisija, šiuos duomenis patvirtina ITC ir DWK pareiškimai, padaryti pateikiant prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti. Pavyzdžiui, ITC, pateikusi daug su „Italijos klubu“ susijusių dokumentų, aiškiai nurodė, kad G. šiuose susitikimuose dalyvavo atstovaudamas CB, bet kartu ir kaip „
Austria Draht
atstovas Italijoje“. Be to, kalbėdama apie G. DWK paaiškina, kad jis yra „[CB] ir
Austria Draht
atstovas Italijoje“ (žr. atsiliepimo B.4 ir B.5 priedus).
Taigi G. pareiškimo, kuriame jis iš esmės teigia, kad „Italijos klube“ dalyvavo atstovaudamas CB ir niekada nevykdė antikonkurencinių veiksmų
Austria Draht
naudai ir neteikė jai per „Italijos klubo“ susitikimus gautos informacijos, taip pat V. (
Tréfileurope
) vardu pateikto pareiškimo, iš kurio matyti, kad G. niekada nedalyvavo kartelio susitarimuose
Austria Draht
vardu, turinio nepakanka siekiant paneigti tai, ką galima nustatyti remiantis minėtais įrodymais, kurių daugelis yra faktinių aplinkybių laikotarpio įrodymai. Kitaip nei šių įrodymų, pačių minėtų pareiškimų nepakanka siekiant paneigti tai, ką galima nustatyti remiantis kita bylos medžiaga. Ypač tai pasakytina apie įrodymus, pateiktus dėl 1997 m. birželio 24 d. susitikimo (žr. šio sprendimo 199–202 punktus); iš jų matyti, kad CB pristatė G.
Tréfileurope
teigdama, kad jis atstovauja
Austria Draht
ir kad, be kita ko, jam tarpininkaujant galėjo būti užtikrinta pusiausvyra Italijos rinkoje (žr. ieškinio A.2 ir A.3 priedus ir atsiliepimo B.6 priedą).
Tas pats pasakytina apie trijų pareiškimų, kuriuos ieškovės pateikė 2011 m. spalio 14 d., būtent 2011 m. liepos 27 d. ITC ir
Redaelli
atsakingų asmenų ir 2011 m. liepos 18 d. SLM atsakingo asmens pareiškimų, kuriuose iš esmės tvirtinama, kad per kartelio susitikimus G. dalyvavo tik CB vardu ir naudai ir nors šie trys asmenys žinojo, jog jis taip pat atstovauja
Austria Draht
, jis niekada neteikė informacijos apie šią bendrovę, turinį. Šių per teismo procesą padarytų pareiškimų nepakanka siekiant paneigti išvadas, padarytas remiantis kita bylos medžiaga. Nors šie pareiškimai taip pat patvirtina, kad minėtų trijų įmonių atstovai žinojo apie tai, jog G. yra
Austria Draht
atstovas Italijoje, teiginiai, kad G. dalyvavo tik CB naudai, nepaneigia fakto, kad vien šio asmens dalyvavimas „Italijos klubo“ susitikimuose leido jam sužinoti antikonkurencinio pobūdžio informaciją apie klientus ir kainas. Be to, iš bylos medžiagos matyti, kad, nesant jokio loginio paaiškinimo, kartais galima manyti, jog G. yra tas asmuo, kuris teikė informaciją apie ypatingą
Austria Draht
padėtį.
Dėl kitų „Italijos klube“ dalyvavusių įmonių vardu padarytų pareiškimų, kuriuos paminėjo šalys, matyti, kad net jei CB neįvardijo
Austria Draht
kaip „Italijos klubo“ narės, tai galima paaiškinti aplinkybe, jog G. dažniausiai atstovavo CB, o ne
Austria Draht
, ir jis buvo laikomas CB darbuotoju (pavyzdžiui, per išklausymą Komisijoje jis dalyvavo kaip CB atstovavusios delegacijos narys). Tačiau iš šių aplinkybių, visų pirma iš
Tréfileurope
parengtos 1997 m. birželio 24 d. susitikimo su CB ataskaitos, aišku, kad CB pristatė G. kaip CB ir
Austria Draht
atstovaujantį asmenį ir tuo buvo galima pasinaudoti. Kiek tai susiję su SLM,
Redaelli
ir
Trame
, aplinkybės, kad šios įmonės aiškiai nemini
Austria Draht
kaip vienos iš „Italijos klubo“ narių, taip pat nepakanka siekiant paneigti tai, ką galima nustatyti remiantis kita bylos medžiaga. Tačiau toks neminėjimas sustiprina bendrą įspūdį, kurį sudaro pirma nurodyti įrodymai; pagal jį bet kuriuo atveju
Austria Draht
buvo laikoma nepagrindiniu ūkio subjektu Italijos rinkoje.
D –
Pažeidimo, kuriuo kaltinama
„Austria Draht
“, trukmė
Kiek tai susiję su „Italijos klubu“, iš bylos medžiagos pakankamai aišku, kad
Austria Draht
pradėjo dalyvauti kartelyje per 1997 m. balandžio 15 d. susitikimą, o nustojo – 2002 m. rugsėjo 19 d., kai Komisija pradėjo patikrinimus
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC ir
Tréfileurope
patalpose.
Taigi iš bylos medžiagos pakankamai aišku, kad
Austria Draht
ir atitinkamai
voestalpine
„Italijos klube“ dalyvavo tarpininkaujant G., kuriam
Austria Draht
nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. buvo patikėjusi prekiauti Italijoje jos ĮPA.
E –
Išvada dėl pirmojo pagrindo
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisija teisės požiūriu pakankamai įrodė priežastis, dėl kurių dėl G. elgesio „Italijos klube“, kiek tai susiję su Italijoje jam patikėta veikla, galėjo būti kaltinamos
Austria Draht
ir
voestalpine
.
Todėl reikia atmesti pirmąjį pagrindą.
III –
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija nepagrįstai nusprendė, jog ieškovės dalyvavo darant vieną pažeidimą, apimantį ir
„Italijos klubą
“, ir
„Europos klubą
“
Kaip antrąjį pagrindą
voestalpine
ir
Austria Draht
nurodo, kad net jei Komisija gali priskirti
Austria Draht
neteisėtą jos atstovo Italijoje elgesį „Italijos klube“, vis dėlto Komisija negali jai priskirti dalyvavimo darant vieną pažeidimą, apimantį „Italijos klubą“ ir kitus antikonkurencinius susitarimus, kaip ji tai daro ginčijamame sprendime. Konkrečiai kalbant, ieškovės teigia, kad
Austria Draht
nedalyvavo paneuropiniuose susitarimuose ir nežinojo bei negalėjo žinoti apie bendrąjį planą.
Iš karto reikia atmesti ieškovių argumentą, kad
Austria Draht
nedalyvavimo „Ciuricho klube“, „Pietų susitarime“ arba „Europos klube“ turėtų pakakti siekiant padaryti išvadą, kad ji nedalyvavo darant vieną pažeidimą. Iš tiesų iš teismo praktikos matyti, kad įmonė gali būti kaltinama dėl tokio pažeidimo, jei įrodyta, kad ji ketino savo elgesiu prisidėti prie bendrų visų dalyvių siektų tikslų ir žinojo apie tikrąjį kitų įmonių siekiant tų pačių tikslų planuotą ar praktiškai įgyvendintą elgesį, ar kad galėjo protingai jį numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti riziką. Taigi, įmonė gali būti tiesiogiai atlikusi tik kelis vieną pažeidimą sudarančius antikonkurencinius veiksmus, tačiau žino apie visus kitų kartelio dalyvių neteisėtus veiksmus arba gali protingai juos numatyti ir yra pasirengusi prisiimti riziką; tokiu atveju Komisija turi teisę priskirti šiai įmonei atsakomybę už visus antikonkurencinius veiksmus, sudarančius tokį pažeidimą (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 119–124 punktus).
Šiuo atveju būtent tokios nuomonės laikosi Komisija, kaltinanti
Austria Draht
dalyvavus darant vieną pažeidimą, pirma ir svarbiausia, dėl to, kad ši įmonė dalyvavo „Italijos klube“ tarpininkaujant jos atstovui Italijoje G. ir, antra, dėl to, kad yra aiškių duomenų, patvirtinančių, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose Europos mastu, todėl galėjo iš anksto žinoti apie tokį kartelio mastą (žr. šio sprendimo 64 punktą).
Net jei „Italijos klubo“ ir „Europos klubo“ tikslai nesutapdavo ir net galėjo būti priešingi, nes pagrindinės „Europos klubo“ dalyvės siekė, be kita ko, koordinuoti savo veiksmus, kad galėtų kovoti su pagrindinių „Italijos klubo“ dalyvių vykdomu prekių eksportu į Šiaurės Europą, o šie savo ruožtu stengėsi palengvinti tokį eksportą, kad parduotų savo produkciją, vis dėlto, kaip teisingai pažymėta ginčijamame sprendime, Komisijos apibrėžtam vienam pažeidimui būdingą bendrą planą sudaro visų šių ūkio subjektų bendro tikslo siekimas, t. y. apriboti konkurenciją ĮPA rinkoje, nesvarbu, ar Europos, ar nacionaliniu lygmeniu. Šiuo bendru planu buvo siekiama užtikrinti ir palaikyti bendrą įvairių vieną pažeidimą sudarančių susitarimų, įskaitant aptariamus „Europos klube“ ir tuos, apie kuriuos buvo kalbama „Italijos klube“, pusiausvyrą (ginčijamo sprendimo 610–621 konstatuojamosios dalys).
Padarius tokią pastabą reikia išnagrinėti šalių argumentus, susijusius su įvairiais argumentais, kuriuos Komisija ginčijamame sprendime nurodė siekdama apibūdinti ieškovių dalyvavimą darant vieną pažeidimą.
A –
Dalyvavimas vieno pažeidimo sudedamojoje dalyje
Siekdama įrodyti, kad ieškovės dalyvavo darant vieną pažeidimą, Komisija visų pirma pažymėjo, jog
Austria Draht
„nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. tiesiogiai dalyvavo <...> „Italijos klubo“ veikloje tarpininkaujant jos prekybos atstovui Italijoje, <…>, [G.]“ (ginčijamo sprendimo 769 konstatuojamoji dalis) (žr. šio sprendimo 76–82 punktus).
Nagrinėjant pirmąjį pagrindą nustatyta, kad nors šioje byloje Komisija neturi nė vieno įrodymo, kuriuo remdamasi galėtų įrodyti, jog
Austria Draht
galėjo turėti kokios nors informacijos apie savo atstovo antikonkurencinį elgesį per įvairius „Italijos klubo“ susitikimus, kuriuose šis dalyvavo, vis dėlto dėl ginčijamame sprendime šiuo klausimu pateiktų motyvų Komisija turi teisę daryti išvadą, jog atstovas ir atstovaujamoji bendrovė sudaro vieną ekonominį vienetą, kiek tai susiję su veikla, kurią G. pavedė
Austria Draht
(žr. šio sprendimo 167–178 punktus).
Toks
Austria Draht
žinojimas apie savo atstovo antikonkurencinį elgesį vis dėlto neturi reikšmės nei apibūdinant
Austria Draht
dalyvavimą „Italijos klube“, nei tenkinant sąlygą dėl dalyvavimo vieno pažeidimo sudedamojoje dalyje, kai nustatomas minėtos įmonės dalyvavimas darant tokį pažeidimą. Ir vienu, ir kitu atveju darytina išvada: kadangi G. ir
Austria Draht
sudaro vieną ekonominį vienetą, pagal konkurencijos teisę atstovaujamoji bendrovė yra atsakinga už neteisėtą atstovo elgesį, padarytą vykdant šiam patikėtą veiklą.
Nuo momento, kai G. „Italijos klubo“ veikloje dalyvavo
Austria Draht
naudai, t. y. vykdė jam patikėtą veiklą, laikoma, kad jis veikė
Austria Draht
vardu, todėl bendrovei, kuriai jis atstovauja, kyla atsakomybė.
B –
Žinojimas apie paneuropinį kartelio mastą
Svarbu pažymėti, kad ginčijamame sprendime Komisija aiškiai nurodo, kad „nelaiko
Austria Draht
atsakinga dėl tiesioginio dalyvavimo „Ciuricho klube“ arba „Europos klube“ (ginčijamo sprendimo 652 konstatuojamoji dalis).
Beje, faktinių aplinkybių analizė patvirtina tokį vertinimą, nes iš bylos medžiagos nematyti, kad kitose teritorijose nei Italija, kur
Austria Draht
prekiavo ĮPA, Komisija būtų galėjusi kaltinti ieškoves dėl tokio paties pobūdžio veiksmų, kaip tie, kuriuos Komisija dėl G. tarpininkavimo gali priskirti
Austria Draht
, kiek tai susiję su „Italijos klubu“. Nors atsižvelgiant į įrodymus, kuriais buvo remiamasi pateikiant pirmąjį pagrindą, galima nustatyti
Austria Draht
klientų Italijoje pavadinimus, o
Austria Draht
pavadinimą (arba bent inicialus „AD“) galima pamatyti lentelėse dėl Italijos kvotų pasidalijimo, tokių duomenų turima tik dėl Italijos teritorijos.
Tačiau teigdama, kad
Austria Draht
nelaikoma atsakinga dėl tiesioginio dalyvavimo „Ciuricho klube“ (kuris buvo nutrauktas iki 1997 m. balandžio 15 d.) arba „Europos klube“, Komisija taip pat pateikia „aiškių duomenų, patvirtinančių, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose paneuropiniu mastu, todėl iš anksto žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“ (ginčijamo sprendimo 652 konstatuojamoji dalis) (žr. šio sprendimo 83 punktą).
1. Įrodymai, kuriais remiamasi ginčijamame sprendime
Siekdama įrodyti, kad „kiekvienas žinojo apie dalyvavimą platesnio masto plane“, Komisija pateikė kelis įrodymus dėl
Austria Draht
(žr. šio sprendimo 83 punktą).
Pirma, Komisija pažymėjo, kad jau 1995–1996 m., t. y. gerokai iki 1997 m. balandžio 15 d., kuri laikoma
Austria Draht
dalyvavimo darant pažeidimą pradžios data, ši dalyvavo „Ciuricho klubo“ susitikimuose, per kuriuos buvo kalbama apie galimą naują susitarimą dėl kvotų. Šiuo atžvilgiu Komisija kaip pavyzdį nurodo 1995 m. gegužės 28 d. ir 1996 m. sausio 9 d. susitikimų protokolą (ginčijamo sprendimo 653 konstatuojamoji dalis).
Antra,
Austria Draht
pripažino, kad dalyvavo keliuose „Europos klubo“ susitikimuose, kurių turinys, kaip ji tvirtino, nebuvo antikonkurencinis. Kalbama apie 1998 m. spalio 14 d., 1998 m. lapkričio 9 d., 2000 m. vasario 28 d. ir 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimus. Šiuo klausimu Komisija nusprendė, kad bent per 2000 m. vasario 28 d. susitikimą buvo aptariamas prekių kiekių ir kainų klausimas. Be to, ginčijamame sprendime pranešama, kad per 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimą DWK darbuotojas buvo pakvietęs
Austria Draht
atstovą dalyvauti išplėstiniame Europos klube“ (ginčijamo sprendimo 652 ir 653 konstatuojamosios dalys).
Trečia, Komisija pažymėjo, kad per 1997 m. gruodžio 16 d. įvykusį „Italijos klubo“ susitikimą (kuriame G. nedalyvavo) buvo paminėta, jog
Austria Draht
„nėra šio „(Europos) klubo“ narė, bet norėtų ir toliau būti informuojama“. Toliau Komisija nurodė, kad per vėlesnius „Italijos klubo“ susitikimus, per kuriuos [G.] atstovavo
Austria Draht
, dalyvės buvo informuotos apie „Europos klubo“ pasitarimus ir susitarimus. Galiausiai Komisija pažymėjo, kad keli įrodymai leidžia manyti, kad paneuropinės plėtros laikotarpiu
Austria Draht
dalyvavo pasitarimuose dėl kvotų ir klientų tam tikrose šalyse pasidalijimo ir per savo atstovą Italijoje [G.] dalyvavo bent šešiuose susitikimuose, skirtuose „Europos klubo“ plėtrai [2001 m. rugsėjo 27 d., 2001 m. spalio 10 ir 11 d. susitikimai, 2001 m. lapkričio 6 d. susitikimas, per kurį [G.] kartu su [A.] (
Itas
) ir [C.] (CB) buvo įvardytas kaip vienas iš galimų nacionalinių koordinatorių Italijoje, 2002 m. birželio 5 ir 6 d., 2002 m. liepos 1 d. ir 2002 m. liepos 2 d. susitikimai] (ginčijamo sprendimo 653 konstatuojamoji dalis).
Atsižvelgdama į šią informaciją Komisija nusprendė, kad dalyvaudama „Italijos klube“
Austria Draht
žinojo arba turėjo žinoti, jog slapti šio klubo susitarimai yra bendro plano, kuriuo siekiama stabilizuoti ĮPA rinką ir išvengti kainų sumažėjimo, t. y. plano, kurio „Italijos klubas“ siekė kartu su paneuropiniais susitarimais, dalis“ (ginčijamo sprendimo 654 konstatuojamoji dalis).
2. Įrodymų, kuriais remiamasi ginčijamame sprendime, nagrinėjimas
a) Įrodymai dėl „Ciuricho klubo“
Reikia priminti dėl dviejų „Ciuricho klubo“ susitikimų, kuriuose dalyvavo
Austria Draht
, pateiktų įrodymų turinį.
Dėl 1995 m. gegužės 28 d. susitikimo
1995 m. gegužės 28 d.„Ciuricho klubo“ susitikimo turinys išdėstytas ginčijamo sprendimo 2 priede. Šis susitikimas įvyko Barselonoje (Ispanija) atskirai nuo
Eurostress Information Service
(ESIS), pagrindinės Europos ĮPA gamintojų profesinės asociacijos, kurios narė yra
Austria Draht
, susitikimo.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad apskritai Komisija yra nurodžiusi, jog ESIS, įsteigtos Diuseldorfe (Vokietija), susitikimai savaime nelaikomi antikonkurenciniais. Tačiau Komisija pažymėjo, kad kartais kartelio dalyvės neoficialiai susirenka per šiuos ESIS susitikimus tam, kad aptartų kvotas, kainas, sutartis su klientais ir pasiektų dėl jų susitarimą. Siekdama pagrįsti tokį teiginį Komisija remiasi dokumentais, kuriuos jai perdavė
Bundeskartellamt
; iš jų matyti, kad:
„Pirmosios [šių ESIS susitikimų] dienos ryte dalyvės surengė neoficialius pasitarimus. Tokia praktika buvo įprasta kiekvieną kartą, kai ESIS susitikimai užtrukdavo kelias dienas. Per šiuos neoficialius pasitarimus buvo siekiama sudaryti susitarimus dėl vidaus rinkos <…>“ (ginčijamo sprendimo 97 konstatuojamoji dalis).
Su 1995 m. gegužės 28 d.„Ciuricho klubo“ susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 2 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo:
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK,
Tycsa
,
Emesa
, t. y. nuolatinės narės, ir „Austria“. Anot Komisijos, „Austria“ reiškia
Austria Draht
, nes atsakydama į pranešimą apie kaltinimus ši patvirtino, jog dalyvavo šiame susitikime.
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 2 priede, Komisija taip apibūdino per 1995 m. gegužės 28 d.„Ciuricho klubo“ susitikimą aptartus klausimus:
—
„deklaracija (greičiausiai įteikta [
Redaelli
] atstovui), kad klubas sutinka sumažinti eksportą [į Italiją] ir padidinti importą iš Italijos (į Europą). Jis priduria, kad „Aldé“ laikoma importu“,
—
„Austrijai ir Ispanijai numatytų rodiklių koregavimas“,
—
„pasitarimas dėl Italijos. Nagrinėjamas klausimas, kaip užtikrinti Italijos gamintojų prašomų eksporto kvotų laikymąsi. [
Redaelli
atstovas] grasina užblokuoti visas rinkas. Jis nenori kelti kainų ir reikalauti iš kitų jas didinti“,
—
„
Tycsa
<…> klausia, ar kitos klubo narės yra pasirengusios nusileisti. Atsakymas – nė viena“,
—
„toliau dar kartą bandoma nustatyti kvotas remiantis pardavimais ir atkreipiamas dėmesys į
A[ustria]D[raht
], WDI,
Köln
[DWK],
Tréfil[europe
],
Nedri
,
Tycsa
,
Eme[sa
] parduotų prekių kiekius. Apie Italijos gamintojas užsiminta atskirai: [
Redaelli
] + [ITC] + [C.] (CB) +
Itas
“,
—
„susitikimas baigėsi nusprendus: 1) Italijos gamintojų ([
Radaelli
atstovas] pozicija siūlo daugiausiai 20000 [t] [ir] klausia, kada CB ir
Itas
pritars?); 2) susitarta dėl naujo susitikimo Amsterdame birželio 8 d.“
Tokios informacijos šaltiniai: pirma, 2002 m. spalio 25 d.
Emesa
atsakymas į Komisijos prašymą pateikti informacijos, kuriame
Emesa
nurodė kelis „neoficialius susitikimus su ESIS nariais“; šių susitikimų tikslas – „aptarti kainas, kvotas ir planuojamas sudaryti sutartis su dideliais klientais“, antra,
Emesa
užrašai, kuriuos
ArcelorMittal
pateikė 2007 m. birželio 28 d. ir kurie apima
Emesa
atstovo P. parengtą šio susitikimo protokolą (žr. ieškinio A.41 priedą, administracinės bylos p. 11491 ir 11500 ir atsiliepimo B.11 priedą).
Nors išnagrinėjus minėtus dokumentus iš tiesų galima konstatuoti, kad P. parengtame 1995 m. gegužės 28 d.„Ciuricho klubo“ susitikimo protokole yra duomenų, kuriuos Komisija pakartojo ginčijamame sprendime, tokio konstatavimo nepakanka siekiant pateisinti remiantis jais padarytą išvadą dėl
Austria Draht
.
Pirma, iš
Emesa
atsakymo į Komisijos prašymą pateikti informacijos matyti, kad 1995 m. gegužės 28 d.„Ciuricho klubo“ susitikime dalyvavo
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK,
Tycsa
ir
Emesa
; jas atitinka atsakyme nurodytų su šiuo susitikimu susijusių asmenų pavardės. Iš šio atsakymo taip pat matyti, kad nei
Austria Draht
pavadinimas, nei kurio nors iš jos atstovų pavardė nėra nurodyta nė viename iš 21 „neoficialaus susitikimo su ESIS nariais“, kuriuos
Emesa
nurodė dėl laikotarpio nuo 1994 m. birželio 9 d. iki 2001 m. rugsėjo 27 d., dalyvių pavadinimų ir pavardžių sąraše.
Antra, iš ieškovių atsakymų į pranešimą apie kaltinimus matyti, kad, priešingai, nei nurodo Komisija,
Austria Draht
patvirtino tik savo dalyvavimą 1995 m. gegužės mėn. ESIS susitikime, jokiu būdu ne „neoficialiame susitikime su ESIS“, apie kurį kalba
Emesa
. Ieškovės taip pat pateikė svarbių įrodymų, patvirtinančių, kad
Austria Draht
atstovas į ESIS susitikimą Barselonoje atvyko tik gegužės 29 d., o ne gegužės 28 d., t. y. dieną, kai įvyko
Emesa
nurodytas neoficialus susitikimas (ieškinio A.7 priedo p. 835–837).
Šiuo klausimu Komisija nurodo, kad negalima atmesti galimybės, jog atvykęs į Barseloną
Austria Draht
atstovas dalyvavo „antrame posėdyje“, apie kurį kalbama
Emesa
užrašuose. Tačiau šis teiginys nepatvirtintas įtikinamais įrodymais, turint omenyje visų pirma tai, kad apie šį asmenį nieko nepaminėta P. parengtame protokole. Be to, iš ginčijamo sprendimo matyti, kad Komisija sutinka pripažinti, jog paprastai neformalūs susitikimai vykdavo atskirai nuo ESIS susitikimų „pirmosios dienos ryte“ (žr. šio sprendimo 299 punktą).
Trečia, dėl iš P. parengto 1995 m. gegužės 28 d. susitikimo protokolo paimtų duomenų, kurie buvo iš esmės pakartoti ginčijamame sprendime, turinio (žr. šio sprendimo 311 punktą) reikia pažymėti, kad vienintelė nuoroda, kuri gali būti susijusi su
Austria Draht
, yra ta, jog per pirmą „sesiją“ buvo nurodyti kai kurių ūkio subjektų parduotų prekių kiekiai ir ta proga inicialai AD parašyti prie skaičiaus „947“, paskui skaičius „1500“ ir galiausiai nurodyta „final 1500“ (transkribuotame ir išverstame variante, pridėtame prie originalių P. užrašų, pastaroji nuoroda neteisingai nurodyta kaip „500“). P. parengtame protokole tokių duomenų yra ir dėl WDI, DWK,
Tréfileurope
,
Tycsa
,
Emesa
bei
Nedri
.
Kai ieškovių buvo paklausta dėl tokių nuorodų reikšmės, jos atsakė, kad, be aplinkybės, jog
Austria Draht
atstovas nedalyvavo šiame neformaliame susitikime, reikia pažymėti, kad P. parengtame protokole, kai užsimenama apie Italijos gamintojų prašomas eksporto į kitas Europos šalis kvotas, kalbama apie dalį, kuri „Austria“ atveju lygi 1,5; ši dalis atitinka ne
Austria Draht
, o Italijos gamintojų parduotų ar pareikalautų prekių kiekį „1500“. Komisija nesugebėjo paneigti tokio aiškinimo, kuris atsižvelgiant į protokolą, atrodo, yra įmanomas.
Dėl P. parengtame protokole padarytos nuorodos „T. [DWK atstovas] +
Austria
“ reikia pažymėti, kad nėra ypatingo pagrindo manyti, jog taip negalėjo būti turima omenyje Austrija ir kad ji turėtų būti aiškinama kaip nuoroda į
Austria Draht
. Iš principo taip aiškinti reikėtų atsižvelgiant ir į
Emesa
pateiktą neoficialių ESIS susitikimų dalyvių sąrašą. Be to, iš bylos medžiagos matyti, kad dažnai būtent DWK atstovas elgėsi kaip kartelio dalyvių koordinatorius, kiek tai susiję su Austrija (žr., pavyzdžiui, informaciją apie 2001 m. rugsėjo 27 d.„Europos klubo“ susitikimą).
Galiausiai joks Komisijos nurodytas įrodymas neleidžia tikrai nustatyti, kad
Austria Draht
atstovas dalyvavo 1995 m. gegužės 28 d.„Ciuricho klubo“ susitikime; atsižvelgiant į šio susitikimo turinį negalima daryti išvados, kad
Austria Draht
galėjo dalyvauti „Ciuricho klubo“ pasitarimuose dėl kvotų, kurias Italijos gamintojoms reikia nustatyti siekiant sumažinti jų už Italijos ribų daromą konkurencinį spaudimą arba žinoti apie juos.
Dėl 1996 m. sausio 9 d. susitikimo
1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikimo turinys išdėstytas ginčijamo sprendimo 2 priede. Šis susitikimas įvyko Briuselyje (Belgija), atskirai nuo ESIS susitikimo.
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 2 priede, Komisija nurodė, kad dalyvavo
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK,
Tycsa
ir
Emesa
, taip pat
Redaelli
ir
Austria Draht
. Ieškovės pripažįsta, kad ESIS susitikime dalyvavo Ro., vienas iš
Austria Draht
vadovų (žr. ieškinio A.7 priedo p. 54).
Su šiuo susitikimu susijusiame skyrelyje, esančiame ginčijamo sprendimo 2 priede, Komisija taip apibūdino per 1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikimą aptartus klausimus:
—
„pasitarimas dėl Italijos. Buvo pažymėta, kad per rugsėjo 19 d. susitikimą Italijos gamintojos pasiekė (vidinį) susitarimą. Priminta, kad laikas rasti bendrą sprendimą dėl kvotų sistemos, anot [T.] [iš DWK], „kad ir ką tai reikštų“,
—
„klubo narių pasitarimas dėl klubo ateities.
Tréfileurope
([Pe]) teigia, kad be kvotų sistemos viskas žlugtų. Jos nuomone, tai nėra „beprotiškas karas“. Ji pažymi, kad sutartys dėl 1996 m. sudarytos, ir siūlo palaukti „pasiūlymų“,
—
„NDI, WDI,
Austria Draht
ir
Emesa
išreiškia abejones dėl galimybės dar kartą taikyti [kvotų sistemą], o
Tycsa
siūlo elgtis kaip profesionalams“,
—
„
Tycsa
,
Emesa
,
Nedri
(NDI),
Austria Draht
ir WDI, atrodo, pritaria naujai kvotų sistemai. Prancūzai mano kitaip. WDI taip pat pareiškė, kad nemato prasmės šiuo metu likti klube“,
—
„vis dėlto buvo aptartas preliminarus kvotų pasiskirstymas. Tik informavimo tikslais buvo aptarta remiantis 1994 m. rinkos situacija sudaryta lentelė (procentais) pagal kiekvieną šalį, kiek tai susiję [su] DWK +
Trefd
[
Tréfilarbed
], FU[
Fontainunion
], STCO [
Sainte Colombe
], WDI, NDI, I [Italija], AU [
Austria Draht
], SP [Ispanija, t. y. grupės
Emesa
ir
Tycsa
]. Kaip atitinkamos šalys įvardytos „D–F–I–NL–UBL–SP–AUS“.
Tokios informacijos šaltiniai: pirma, 2002 m. spalio 25 d.
Emesa
atsakymas į Komisijos prašymą pateikti informacijos, kuriame
Emesa
nurodė kelis „neoficialius susitikimus su ESIS nariais“; šių susitikimų tikslas – „aptarti kainas, kvotas ir planuojamas sudaryti sutartis su dideliais klientais“, antra,
Emesa
užrašai, kuriuos
ArcelorMittal
pateikė 2007 m. birželio 28 d. ir kurie apima
Emesa
atstovo P. parengtą šio susitikimo protokolą (žr. ieškinio A.41 priedą, atsiliepimo B.9, B.11 ir B.13 priedus ir Komisijos atsakymo į proceso organizavimo priemones G.14 priedą).
Atsižvelgiant į šią informaciją galima padaryti tris pastabas dėl
Austria Draht
.
Pirma,
Austria Draht
dalyvavimas šiame susitikime neginčijamas. Tai svarbu, nes
Austria Draht
pavadinimo nėra neoficialių ESIS susitikimų dalyvių sąraše, kurį pateikė
Emesa
. Be to, kitaip nei susitikimo dalyvių sąraše, kurį P. pateikė 1995 m. gegužės 28 d. susitikimo protokole, jo surašytame 1996 m. sausio 9 d. susitikimo protokole nurodytos ir dalyvavusių įmonių atstovų pavardės, ir jų atstovaujamos šalys. Pavyzdžiui paminėtos Austrija, Nyderlandai, Belgija ir Prancūzija, taip pat AD, NDI arba „[P.] [iš
Tréfileurope
]“.
Taigi nuoroda į Austriją nebeatrodo kaip anomalija arba prierašas prie DWK atstovo T. (žr. šio sprendimo 319 punktą) ir bet kuriuo atveju
Austria Draht
dalyvavimas susitikime neginčijamas.
Antra, kaip nurodo Komisija, galima manyti, kad per 1996 m. sausio 9 d. susitikimą
Austria Draht
atstovas sužinojo apie sunkumus, su kuriais susidūrė „Europos klubas“ derindamas savo veiksmus su „Italijos klubu“. Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad viena iš šiame susitikime dalyvavusių įmonių yra
Redaelli
, kuri tuo kartelio laikotarpiu pagrindiniams „Italijos klubui“ priklausiusiems ūkio subjektams atstovavo jų pasitarimuose su „Ciuricho klubu“. Taigi iš šio susitikimo turinio, išdėstyto faktinių aplinkybių metu ranka surašytame protokole, matyti, kad buvo siekiama sukurti naują kvotų sistemą, kuri būtų taikoma Italijos gamintojoms siekiant sumažinti jų už Italijos ribų daromą konkurencinį spaudimą.
Ši eksporto kvota yra vienas pagrindinių vienam pažeidimui būdingo bendro plano elementų, nes juo siekiama koordinuoti „Ciuricho klubui“ priklausančių ūkio subjektų ir konkuruojančių ūkio subjektų iš „Italijos klubo“ veiksmus.
Trečia, kaip teigia ieškovės, taip pat galima pažymėti, kad
Austria Draht
, kaip ir kitos įmonės, išreiškė abejonių dėl kvotų sistemos taikymo. Vis dėlto greičiausiai
Austria Draht
taip pat buvo už atitinkamą naują sistemą.
Bet kuriuo atveju ieškovės nurodo, kad iškart po 1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikimo, t. y. per 1996 m. vasario 13 d.„Italijos klubo“ susitikimą, kuriame dalyvavo
Redaelli
atstovas (tas pats asmuo, dalyvavęs 1996 m. sausio 9 d. susitikime), CB (C.), ITC ir
Itas
atstovai bei buvo kalbama apie elgesį, taikytiną esant santykiams su užsieniečiais, buvo pažymėta, jog „
Austria Draht
nenori įstoti“ (žr. su šiuo susitikimu susijusį skyrelį ginčijamo sprendimo 3 priede ir ieškinio A.42 priedą). Tokia išvada darytina remiantis ITC atstovo šiame susitikime ranka surašytu protokolu.
Remiantis šia informacija galima daryti išvadą, kad bent jau
Redaelli
atstovo nuomone, kuris yra pagrindinis „Ciuricho klubo“ ir „Italijos klubo“ veiksmų koordinatorius, „abejonės“, kurias
Austria Draht
atstovas išreiškė per 1996 m. sausio 9 d. „Ciuricho klubo susitikimą, kaip per šį susitikimą teigė
Emesa
atstovas, labiau buvo panašios į faktinį atsiribojimą nuo antikonkurencinio pobūdžio pokalbių, kurie galėjo vykti per šį susitikimą, turinio.
Be to, dėl P. surašytame 1996 m. sausio 9 d. susitikimo protokole nurodytos lentelės (žr. atsiliepimo B.13 priedą) reikia pažymėti, kad šios lentelės, kuri, kaip iš jos matyti, buvo pateikta „vien informavimo tikslais“, stulpelyje „Aus“ paprasčiausia pakartojama ginčijamo sprendimo 149 konstatuojamojoje dalyje pateiktiems duomenims analogiška informacija apie 1994 m., dėl kurios Komisija, remdamasi atleisti nuo baudos ar ją sumažinti prašiusios DWK pateiktais duomenimis, pažymėjo, kad „
Austria Draht
nedalyvavo „Ciuricho klube“, o į šią lentelę buvo įtraukta vien „dėl išsamumo“.
Be to, ieškovės nurodo, kad žinant nurodytą informaciją iš bylos medžiagos aišku, jog
Austria Draht
nedalyvavo daugelyje po 1996 m. sausio 9 d. susitikimo įvykusių „Ciuricho klubo“ arba „Europos klubo“ susitikimų.
Taigi galima teigti, kaip tai daro ieškovės, kad nors per ESIS susitikimą
Austria Draht
atstovavęs asmuo dalyvavo 1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikime, kurio turinys išdėstytas P. surašytame protokole, vis dėlto jis nepateikė jokios informacijos apie
Austria Draht
. Taip pat galima daryti išvadą, kad nors
Austria Draht
atstovas galėjo gauti informacijos apie pasitarimus dėl kvotų, kurias Italijos gamintojoms buvo planuojama nustatyti siekiant sumažinti jų už Italijos ribų daromą konkurencinį spaudimą, o tai aiškiai nenurodyta bylos medžiagoje, vis dėlto jis pažymėjo, jog
Austria Draht
šiame susitarime nedalyvaus.
Galiausiai iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisija gali daryti išvadą, jog
Austria Draht
atstovas dalyvavo 1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikime ir per šį susitikimą sužinojo vieną pagrindinių vienam pažeidimui būdingo bendro plano elementų, t. y. apie tai, kad nuolatinės narės ir pagrindinės Italijos gamintojos, kurioms atstovavo
Redaelli
, aptardavo kvotų pastarosioms nustatymo klausimą, siekdamos sumažinti šių už Italijos ribų daromą konkurencinį spaudimą.
Nors Komisija negali remtis tokia informacija, kad įrodytų
Austria Draht
dalyvavimą „Ciuricho klube“, vis dėlto ji gali ja remtis, kaip tai daro ginčijamo sprendimo 652 konstatuojamojoje dalyje, kaip „duomenimis, patvirtinančiais, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose Europos mastu, todėl iš anksto žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“.
Aplinkybė, kad apie tai buvo žinoma dar iki laikotarpio, kuriuo, Komisijos teigimu, ieškovės darė pažeidimą, pradžios, šiuo klausimu neturi reikšmės.
b) Įrodymai dėl „Europos klubo“
Reikia priminti informaciją, kurią Komisija nurodė dėl „Europos klubo“ susitikimų; juose
Austria Draht
dalyvavo tiesiogiai per savo darbuotojus, o ne tarpininkaujant prekybos atstovui Italijoje G.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad nors ginčijamame sprendime Komisija remiasi mažiausiai keturiais „Europos klubo“ susitikimais, t. y. 1998 m. spalio 14 d., 1998 m. lapkričio 9 d., 2000 m. vasario 28 d. ir 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimais, savo rašytiniuose dokumentuose ji taip pat remiasi 1997 m. rugsėjo 25 d. susitikimu, kuriame dalyvavo
Austria Draht
atstovas, ir, kaip nurodyta
Nedri
prašyme atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, buvo aptariamas susitarimas dėl kainų. Tačiau panašu, jog ieškovės pateikė įtikinamų įrodymų, kad, priešingai, nei tvirtino nepateikdama jokių tokį teiginį patvirtinančių įrodymų
Nedri
,
Austria Draht
atstovas negalėjo būti Diuseldorfe ir dalyvauti šiame susitikime, nes tą dieną buvo Zalcburge (Austrija) (ieškinio A.7 priedo p. 46, 815 ir 816). Taip pat panašu, kad ginčijamo sprendimo 2 priedo skyrelyje, skirtame 1997 m. rugsėjo 25 d.„Europos klubo“ susitikimui, Komisija nepaminėjo
Austria Draht
atstovo tarp dalyvavusių asmenų.
Šiomis aplinkybėmis galutinai neįrodyta, kad
Austria Draht
galėjo dalyvauti „Europos klubo“ pasitarimuose dėl susitarimo dėl kainų, kurie vyko per 1997 m. rugsėjo 25 d. susitikimą, arba žinojo apie juos. Apskritai, atsižvelgiant į Komisijos šiuo klausimu pateiktus įrodymus, taip pat darytina išvada, kad
Nedri
prašyme atleisti nuo baudos ar ją sumažinti padaryti pareiškimai dėl
Austria Draht
nepatvirtina jos kaltės ir nėra patvirtinti kitais šios įmonės pateiktais įrodymais.
Dėl 1998 m. spalio 14 d. susitikimo
Šio Diuseldorfe įvykusio susitikimo turinys išdėstytas ginčijamo sprendimo 2 priede; atitinkamame šio priedo skyrelyje pažymėta, kad jis buvo susijęs su „bendra ES rinkos plėtra 1999 m.“ ir kad „
Nedri
ir
Tréfileurope
patvirtina
Austria Draht
dalyvavimą“.
Šiame susitikime dalyvavo nuolatinės narės ir
Austria Draht
.
Pagrindinis tokios informacijos šaltinis yra
Nedri
, paminėjusios
Austria Draht
atstovą kaip vieną iš dalyvavusių asmenų, prašyme atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikti duomenys ir
Tréfileurope
, paminėjusios „austrų“ dalyvavimą šiame susitikime, analogiškame prašyme pateikti duomenys (atsiliepimo B.7 priedas ir Komisijos atsakymo į tyrimo priemones H.8–H.10 priedai).
Atsižvelgiant į Komisijos šiuo klausimu pateiktus dokumentus vis dėlto reikia konstatuoti, kad minėta informacija, kurią pateikė įmonės, po Komisijos atliktų patikrinimų siekusios, kad būtų sumažinta joms skirta sankcija, iš esmės neįrodo aplinkybių, kurios galėtų būti kvalifikuotos kaip antikonkurenciniai susitarimai.
Anot Komisijos, nuoroda į „Europos rinkos plėtros aptarimą“ yra
Nedri
prašyme atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pavartotas „eufemizmas“. Vis dėlto šis 2002 m. padarytas teiginys dėl 1998 m. įvykusio susitikimo nėra toks tikslus, kad leistų remiantis juo daryti išvadą, jog
Austria Draht
galėjo žinoti apie vienam pažeidimui būdingą bendrą planą.
Be to,
Tréfileurope
teiginiai yra labai bendro pobūdžio. Užuominos apie „austrų“ dalyvavimą Diuseldorfe per 1998 m. spalio 14 d. susitikimą nepakanka siekiant įrodyti, kad tuomet
Austria Draht
dalyvavo susitikime, kurio tikslas buvo antikonkurencinis dėl to, jog,
Tréfileurope
nuomone, tas susitikimas buvo vienas iš susitikimų, per kuriuos buvo aptariami antikonkurenciniai klausimai.
Pats
Austria Draht
dalyvavimas 1998 m. spalio 14 d. susitikime neturi lemiamos reikšmės ir Komisija negali juo remtis siekdama pakankamai įrodyti, kad tai yra „duomenys, patvirtinantys, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose Europos mastu, todėl iš anksto žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“. Kad galėtų tai daryti, antikonkurencinį nagrinėjamų pasitarimų pobūdį Komisija turėtų įrodyti tikslesniais, o ne bendrojo pobūdžio, sunkiai suprantamais ir nepakankamai konkrečiais prašymus atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusių įmonių teiginiais.
Dėl 1998 m. lapkričio 9 d. susitikimo
Šio Diuseldorfe įvykusio susitikimo turinys išdėstytas ginčijamo sprendimo 2 priede; atitinkamame šio priedo skyrelyje pažymėta, kad šio, anot
Tréfileurope
, „kartą per pusmetį rengiamo ESIS susitikimo“ tikslas, pasak
Nedri
, buvo „aptarti ES rinkos plėtrą 1999 m.“.
Pagrindinis šios, kaip ir ankstesnės, informacijos šaltinis yra
Nedri
, teigiančios, kad dalyvavo tie patys asmenys, kaip ir per 1998 m. spalio 14 d. susitikimą, prašymas atleisti nuo baudos ar ją sumažinti (atsiliepimo B.7 priedas ir Komisijos atsakymo į tyrimo priemones H.10 priedas).
Savo prašyme atleisti nuo baudos ar ją sumažinti
Tréfileurope
tik paminėjo, kad kartą per pusmetį buvo rengiamas ESIS susitikimas, tačiau nenurodė jame dalyvavusių asmenų (Komisijos atsakymo į tyrimo priemones H.9 priedas).
Be to, reikia konstatuoti, kad vien
Austria Draht
atstovo dalyvavimo nepakanka siekiant pakankamai įrodyti, kad tai yra „duomenys, patvirtinantys, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose Europos mastu, todėl iš anksto žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“. Taigi šis susitikimas neturi lemiamos reikšmės.
Dėl 2000 m. vasario 28 d. susitikimo
Šio Diuseldorfe įvykusio susitikimo turinys išdėstytas ginčijamo sprendimo 2 priede; atitinkamame šio priedo skyrelyje pažymėta, kad šis susitikimas buvo susijęs su „1997 m. gegužės mėn. susitarimo įgyvendinimu“ ir „prekių pardavimų aptarimu“.
Šiame susitikime dalyvavo šios įmonės:
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK ir
Tycsa
, taip pat
Redaelli
,
Austria Draht
, ITC ir
Socitrel
.
Šios informacijos šaltinis yra 2002 m. spalio 23 d.
Nedri
prašymas atleisti nuo baudos ar ją sumažinti (žr. administracinės bylos p. 7593).
Ginčijamo sprendimo 2 priedo skyrelyje, skirtame 2000 m. vasario 28 d.„Europos klubo“ susitikimui, taip pat minimas ESIS susitikimo protokolas, kurį ši asociacija parengė „2000 m. vasario 29 d.“, o
Austria Draht
pateikė Komisijai (žr. ieškinio A.44 priedą). Šiame skyrelyje nurodyta:
„[T.] [iš DWK] pažymėjo, kad, nepaisant prekių kiekių didėjimo Europos rinkoje, joks ĮPA kainų didinimas negali būti nustatytas. Kadangi ši tendencija gali užsitęsti, su ja būtinai reikia kovoti. Tačiau atrodo, kad šio tikslo pasiekti neįmanoma.“
Vis dėlto Komisijos nurodyti dokumentai nėra įtikinami, kiek tai susiję su
Austria Draht
.
Viena vertus, dėl
Nedri
nurodomų „1997 m. gegužės mėn. susitarimo įgyvendinimo“ ir „prekių pardavimų aptarimo“ iš su šiuo klausimu susijusios lentelės, pateiktos ginčijamo sprendimo 2 priede, matyti, kad nagrinėjami pardavimai – tai nuolatinių narių 1999 m. ketvirčių pardavimai, t. y.
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK,
Tycsa
ir
Emesa
.
Austria Draht
šioje lentelėje nepaminėtos.
Dėl „1997 m. gegužės mėn. susitarimo“ iš ginčijamo sprendimo 2 priedo matyti, kad 1997 m. gegužės 12 ir 13 d. susitikime Lione (Prancūzija) nuolatinės narės, kurios visos jame dalyvavo, „sudarė susitarimą dėl kvotų“. Pagal šį susitarimą šešios gamintojos kiekvieną ketvirtį turėjo keistis informacija apie savo pardavimus. Nėra duomenų, kad šiame susitikime, informaciją apie kurį Komisija gavo iš
Nedri
,
Tréfileurope
,
Emesa
ir
Arcelor España
(dėl pastarosios – iš
Emesa
2007 m. pateiktų užrašų), būtų dalyvavusi
Austria Draht
.
Jei
Austria Draht
atstovas būtų dalyvavęs susitikime, apie kurį praneša
Nedri
, jo dalyvavimas būtų leidęs
Austria Draht
sužinoti apie „1997 m. gegužės mėn. susitarimo egzistavimą“ ir apie kiekvienos „Europos klubo“ nuolatinės narės 1999 m. pardavimus. Tokiu atveju 2000 m. vasario 28 d.„Europos klubo“ susitikimas neabejotinai būtų laikomas „duomenimis, patvirtinančiais, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose Europos mastu, todėl iš anksto žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“.
Tačiau kadangi apie
Austria Draht
dalyvavimą šiame susitikime nurodo tik viena iš dalyvių, būtent
Nedri
, darytina išvada, kad tokio teiginio savaime nepakanka siekiant įrodyti, kad
Austria Draht
dalyvavo nuolatinių narių pokalbyje dėl 1997 m. gegužės mėn. sudaryto susitarimo. Be to, kyla klausimas, kodėl
Nedri
nurodyta informacija buvo aptariama esant asmeniui, kuris atstovavo nagrinėjamame susitarime nedalyvavusiai įmonei. Labiau tikėtina, kad nagrinėjamas pokalbis įvyko ne oficialaus ESIS susitikimo metu, o per neoficialų šešių „Europos klubo“ gamintojų susitikimą.
Kita vertus, atsižvelgiant į ESIS susitikimo protokolą, kurį parengė ši asociacija, o pateikė ieškovės, panašu, kad 2000 m. vasario 28 d. susitikime (
Nedri
nurodytas susitikimas) ir 2000 m. vasario 29 d. susitikime (ESIS nurodytas susitikimas) dalyvavusių asmenų sąrašai nesutampa. Anot
Nedri
, kurios pareiškimą pakartojo Komisija, 2000 m. vasario 28 d.„Europos klubo“ susitikime dalyvavo
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK ir
Tycsa
, taip pat
Redaelli
,
Austria Draht
, ITC ir
Socitrel
atstovavę asmenys. Anot ieškovių, kurios šiuo klausimu cituoja ESIS 2000 m. vasario 29 d. susitikimo protokolą, tame susitikime dalyvavo
Nedri
nurodyti ir penki kiti asmenys, kurių
Nedri
nenurodė. Be to,
Nedri
teigimu, 2000 m. vasario 28 d. susitikime dalyvavusio K. iš
Tréfileurope
„nėra asmenų, kurie, anot ESIS, dalyvavo 2000 m. vasario 29 d. susitikime, sąraše“.
Remiantis šiais neatitikimais galima daryti prielaidą, kad buvo du atskiri susitikimai, t. y. neoficialusis „Europos klubo“ ir paskesnis oficialusis ESIS.
Šiuo klausimu taip pat gali būti pažymėta, kaip tai daro ieškovės, kad, kitaip nei kituose susitikimuose, šiame ESIS susitikime
Austria Draht
atstovavęs asmuo buvo ne vienas iš jos tradicinių atstovų, t. y. vienas iš jos vadovų, o šios bendrovės darbuotojas. Ieškovių nuomone, ši aplinkybė paaiškinama tuo, kad nagrinėjamas ESIS susitikimas turėjo būti skirtas techninei normai (norma EN 10138). Šiomis aplinkybėmis atrodo dar mažiau tikėtina, kad nuolatinių narių atstovai būtų leidę dalyvauti pokalbiuose ne vienam iš
Austria Draht
vadovų, o vienam iš jos darbuotojų, kurio anksčiau nepažinojo.
Darytina išvada, kad Komisija nesugeba įtikinamai įrodyti, jog
Austria Draht
atstovas dalyvavo 2000 m. vasario 28 d.„Europos klubo“ susitikime.
Dėl 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimo
Šio Diuseldorfe įvykusio susitikimo turinys išdėstytas ginčijamo sprendimo 2 priede. Su šiuo susitikimu susijusiame minėto priedo skyrelyje Komisija taip apibrėžia per susitikimą aptartus klausimus:
—
„
Nedri
<…>: neoficialus susitikimas, vykęs atskirai nuo oficialaus ESIS susitikimo; rinkos situacijos, Italijos gamintojų prekių tiekimų (kvotų) į Europą ir minimalių kainų aptarimas <…>“,
—
„
Emesa
: <…> susitikimų su koordinatoriais („capitánes“) datų nustatymas: Italijoje 12 d., Prancūzijoje 18 d., Nyderlanduose 14 d., Vokietijoje 10 d. ir Ispanijoje 2 d. [Taip pat pateiktas koordinatorių sąrašas]: „[WDI atstovas] – Vokietija; [
Tréfileurope
atstovas] – Belgija +Prancūzija; [
Nedri
atstovas] –
Addtek
; [DWK atstovas] – Austrija;
Tycsa
– „ne!“,
—
„faktinių pardavimų aptarimas lyginant su siūlomais („estable v propuestas“) pagal kiekvieną šalį (Nyderlandai, Vokietija, Austrija, Šveicarija, Belgija, Prancūzija)“,
—
„[
Nedri
atstovas] pateikė informacijos apie pokalbius su Italija, visų pirma apie spalio 4 d. pokalbį, per kurį buvo siekiama įtikinti Italijos gamintojas bendradarbiauti. Nepavykus įtikinti
Nedri
ir kitos gamintojos būtų įžengusios į Italijos rinką“,
—
„pasikeitimas informacija apie situaciją Europos rinkoje, visų pirma Vokietijoje. [
Nedri
atstovas] pažymi, kad prieš mažinant kainas reikia ištirti kitas rinkas, ir nurodo, jog Italijos gamintojų kaina yra 11000 lirų (taip jos „subsidijuoja“ savo pigų eksportą) ir kad jos bando Europoje parduoti 60000 t (14000 Nyderlanduose, 10000 Vokietijoje, 18000 Prancūzijoje, 2000 Ispanijoje, ir t. t.)“,
—
„pas
Emesa
ir
Tycsa
rasti užrašai: Konkurentų susitikimas siekiant užtikrinti Vidurio Europos rinkos kontrolę; („Europos klubo“ susitikimas): Situacijos Vokietijos ir Europos rinkose aptarimas. Buvo išsamiai aptartos kelių rūšių prekių kainos keliose Europos šalyse ir nustatytos minimalios kiekvienos prekės (pagal skersmenį) kainos (eurais) 2002 m. Nyderlandams, Belgijai, Prancūzijai, Austrijai, Šveicarijai, Vokietijai, Ispanijai ir Portugalijai bei susitarta dėl antkainio mažiausiems klientams Prancūzijoje ir Belgijoje. Klientams siūlytinų kainų didinimas [paaiškinamas] vielos gamybai skirtų strypų kainų ir elektros sąnaudų padidėjimu. Tačiau
Emesa
ir
Tycsa
pažymi, kad tikrasis kainų, sutartų dėl 2002 m., taikymas priklausys nuo atitinkamų
Nedri
derybų su Italijos ir Vengrijos gamintojomis“,
—
„
Tycsa
: [
Nedri
atstovas] su Italijos ir Vengrijos gamintojomis palaiko ryšį dėl taikytinų kainų, o [
Nedri
atstovas] informuos kitus klubo narius. Pažymėta, kad (kitų) metų kainos priklausys nuo šių pasitarimų rezultatų. Visos dalyvės sutaria, kad Pietų Europoje (Ispanija, Portugalija, Italija ir Graikija) viskas klostosi gerai, Vidurio Europoje (Vokietija, Nyderlandai, Belgija) – prastai ir kad Skandinavijoje kainų lygis laikosi“,
—
„
Tycsa
: dalyvės taip pat aptarė veiksmų dėl kliento
Addtek
koordinavimą: „
Addtek
[kitam konkurentui] skundėsi dėl mažų kainų, nes [kitas konkurentas] prekiavo mažesnėmis nei jos kainomis; ji pasakė: jeigu kitais metais [šis konkurentas] toliau taikys tokią kainų politiką, iš grupės
Addtek
jos daugiau negaus nė vieno kilogramo“,
—
„DWK („2001 m. spalio mėn.“): susitikimas su kitais koordinatoriais kiekvienoje šalyje siekiant detaliai aptarti kainas.“
Šiame susitikime dalyvavo nuolatinės narės ir
Austria Draht
.
Ši informacija gauta iš įvairių šaltinių:
Nedri
, DWK,
Tycsa
,
Emesa
ir
Arcelor España
(pastarosios atveju iš 2007 m. perduotų
Emesa
užrašų) (žr. ieškinio A.45 priedą, kiek tai susiję su
Tycsa
protokolu, surastu per patikrinimą, administracinės bylos p. 240–242, kiek tai susiję su DWK užrašais, atsiliepimo B.15 priedą ir administracinės bylos p. 11660, 28554 ir 28555, kiek tai susiję su
Emesa
protokolu ir užrašais).
Iš šių įrodymų matyti, kad 2001 m. rugsėjo 27 d.„Europos klubo“ susitikimas buvo aiškiai antikonkurencinio pobūdžio. Iš 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimo protokolų, kuriuos faktinių aplinkybių metų parengė
Emesa
ir
Tycsa
atstovai, taip pat aišku, kad per šį susitikimą buvo aptariamos Italijos gamintojams skirtinos eksporto kvotos, pardavimai ir planuojami 2002 m. pardavimai.
Reikia konstatuoti, kad viename iš
Emesa
ir viename iš
Tycsa
surašytų protokolų pranešama apie
Austria Draht
dalyvavimą šiame susitikime. Per patikrinimą rastas
Tycsa
surašytas protokolas šiuo klausimu yra svarbus, nes jame nurodyta ne tik
Austria Draht
atstovo, vieno iš jos vadovų pavardė ir pareigos, bet taip pat, kad per šį susitikimą kai kurie dalyviai pristatė juos pakeisiančius asmenis, o kiti pareiškė, jog pakeitė savo pirmtakus. Pavyzdžiui, šiame protokole pažymėta, kad „
Austria Draht
[buvo] ten pirmą kartą“ („
Austria Draht
tambien ha estado la primera vez alli“), o tai juo labiau patvirtina, jog šio sprendimo 340, 344 ir 350 punktuose minėti ir ginčijamame sprendime pakartoti
Nedri
teiginiai dėl
Austria Draht
atstovo dalyvavimo 1997 m. rugsėjo 25 d., 1998 m. spalio 14 d. ir 1998 m. lapkričio 9 d.„Europos klubo“ susitikimuose nepatikimi.
Tačiau atsakydamos į pranešimą apie kaltinimus ir dar kartą Bendrajame Teisme ieškovės nurodė, kad nors pripažįsta, jog
Austria Draht
atstovas Ro. dalyvavo šiame susitikime, vis dėlto taip pat reikėtų atsižvelgti į aplinkybę, kad, DWK atstovui T. pakvietus Ro. dalyvauti antikonkurenciniuose susitarimuose, šis atsisakė.
Vis dėlto reikia pažymėti, kad šis atsisakymas neišplaukia iš turimų įrodymų, kitaip nei, pavyzdžiui, atsisakymas, išplaukiantis iš P. iš
Emesa
surašyto protokolo, kai
Tycsa
atsakė „NO!“, vardijant numatytus koordinatorius įvairiose šalyse (atsiliepimo B.15 priedo p. 257).
Be to, ieškovės nurodo, kad Ro. dalyvavo tik dalyje 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimo, nes šio susitikimo dieną jis skrido lėktuvu iš Graco (Austrija) į Diuseldorfą (Vokietija) ir turėjo išvykti iš jo 13:45 (atgal skrendantis lėktuvas išskrenda 14:50). Taigi ieškovės nesutinka, kad iš temų, aptartų esant Ro., šis galėjo gauti informacijos apie kartelį ir jo bendrą veikimą.
Vis dėlto iš ieškovių pateiktų duomenų aišku, kad jos pripažįsta, jog Ro. galėjo būti 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimo vietoje (Drahthaus, Diuseldorfas) nuo 9:35 iki 13:45. Šio laikotarpio pakanka, kad jis būtų galėjęs dalyvauti susitikime, apie dalyvavimą kuriame aiškiai pranešama
Tycsa
surašytame protokole (žr. ieškinio 7 priedo p. 51 ir administracinės bylos p. 841–845).
Galiausiai reikia pažymėti, kad šiuo atveju svarbu nustatyti, ar remdamasi bylos medžiaga Komisija gali tvirtinti, kad yra „duomenų, patvirtinančių, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose Europos mastu, todėl <...> žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“.
Taip yra 2001 m. rugsėjo 27 d.„Europos klubo“ susitikimo atveju.
Tačiau Bendrasis Teismas, kaip ir Komisija, nemano, kad yra pakankamai duomenų patvirtinančių, kad
Austria Draht
dalyvavo „Europos klubo“ veikloje.
Iš tikrųjų ne tik iš minėto vienos iš nuolatinių narių
Tycsa
teiginio, iš kurio aišku, kad
Austria Draht
pirmą kartą dalyvavo „Europos klubo“ susitikime (žr. šio sprendimo 371 punktą), bet ir iš turimų duomenų matyti, kad
Austria Draht
nėra numatyta kaip koordinatorė Austrijoje ir kad, remiantis ieškovių šiuo klausimu pateikta informacija, minimali pardavimo kaina, taikytina įvairiose per susitikimą nurodytose šalyse 2002 m., neatitinka gerokai mažesnių pardavimo kainų, kurias
Austria Draht
taikė tais metais.
Reikia konstatuoti, kad, kaip pažymi ieškovės, nė viename paskesniame „Europos klubo“ susitikime nekalbama apie
Austria Draht
dalyvavimą. Šią aplinkybę reikia pažymėti, nes, kalbant apie kelis iš šių susitikimų, pranešama apie C. iš CB ir G., kuris
Austria Draht
inkriminuojamu laikotarpiu dirbo visų pirma CB, dalyvavimą.
Taip 2001 m. spalio 10 ar 11 d. Malpensoje (Italija) keturios nuolatinės „Europos klubo“ narės (
Tréfileurope
,
Nedri
, DWK ir
Tycsa
) susitiko su „Italijos klubo“ narėmis (
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC,
Tréfileurope Italia
ir SLM); dėl šio susitikimo, kurio tikslas buvo „integracija su Italijos gamintojomis“, Komisija nurodo kelis informacijos šaltinius“.
Be to, 2001 m. lapkričio 6 d. Diuseldorfe nuolatinės „Europos klubo“ narės susitiko su „Italijos klubo“ narėmis (
Redaelli
, CB,
Itas
, ITC, ir
Tréfileurope Italia
); dėl šio susitikimo, kurio tikslas buvo „derybos dėl kvotų su Italijos gamintojomis“ ir klientų pasiskirstymas“, Komisija nurodo kelis informacijos šaltinius. Per šiuos susitikimus paminėtas koordinatorius Austrijoje taip pat yra asmuo, paminėtas per 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimą, t. y. DWK atstovas.
2002 m. birželio 5 ir 6 d. Diuseldorfe nuolatinės „Europos klubo“ narės (
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI ir
Tycsa
) dar kartą susitiko su „Italijos klubo“ narėmis (
Redaelli
, CB ir
Tréfileurope Italia
); dėl šio susitikimo, kurio tikslas buvo „derybos dėl kvotų su Italijos gamintojomis“, Komisija nurodo kelis informacijos šaltinius. Panašūs susitikimai įvyko 2002 m. liepos 1 d. Diuseldorfe ir 2002 m. liepos 2 d. Milane (Italija), dalyvaujant C. iš CB ir G.
Jokia informacija, kurią Komisija nurodė atitinkamuose ginčijamo sprendimo 2 priedo skyreliuose, nepatvirtina
Austria Draht
kaltės. Jei
Austria Draht
būtų dalyvavusi „Europos klube“ skaičiuojant nuo 2001 m. rugsėjo 27 d. Diuseldorfe įvykusio susitikimo, viena ar kita iš šešių gamintojų, kurios buvo nuolatinės „Europos klubo“ narės ir bendradarbiavo su Komisija per administracinę procedūrą, neabejotinai būtų galėjusios įrodyti tokį dalyvavimą, o šiuo atveju taip nėra.
Be to, negalima teigti, kad kartu su C. iš CB dalyvaudamas „Europos klubo“ susitikime, kad galėtų aptarti eksporto kvotas, kurios turėjo būti suteiktos pagrindinėms Italijos gamintojoms siekiant sumažinti šių už Italijos ribų daromą konkurencinį spaudimą, G. ir
Austria Draht
sudarė vieną ekonominį vienetą. Iš tiesų, kaip buvo patvirtinta per posėdį atsižvelgiant į šalių atsakymus į atitinkamus Bendrojo Teismo klausimus,
Austria Draht
atstovui Italijoje pavestos atstovavimo funkcijos aiškiai neapima tokio klausimo.
Be to, remiantis bylos medžiagoje esančiais duomenimis neįmanoma įrodyti, kad G. perdavė
Austria Draht
tam tikrą informaciją apie pasitarimų, kuriuose dalyvavo CB naudai, turinį (žr. šio sprendimo 171 ir paskesnius punktus).
Todėl ginčijamo sprendimo 653 konstatuojamojoje dalyje Komisija klaidingai nurodo, kad „
Austria Draht
per G. dalyvavo bent šešiuose susitikimuose, skirtuose „Europos klubo“ plėtrai, t. y. 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikime (apie G. dalyvavimą šiame susitikime, kaip ir C. iš CB, nepranešama, tačiau patvirtintas
Austria Draht
vadovo dalyvavimas) (žr. šio sprendimo 370 punktą), 2001 m. spalio 10 ir 11 d. susitikimuose, 2001 m. lapkričio 6 d. susitikime, per kurį G. kartu su A (
Itas
) ir C. (CB) buvo įvardytas kaip vienas iš galimų nacionalinių koordinatorių Italijoje, 2002 m. birželio 5 ir 6 d. susitikimuose, 2002 m. liepos 1 d. susitikime ir 2002 m. liepos 2 d. susitikime (žr. šio sprendimo 305 punktą).
Galiausiai iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisija gali remtis įrodymais, kurių turi dėl, pirma, 1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikimo ir, antra, 2001 m. rugsėjo 27 d.„Europos klubo“ susitikimo, ne tam, kad įrodytų
Austria Draht
dalyvavimą „Europos klube“ – o to ji, beje, neįrodė dėl galbūt pernelyg suskaidyto ir izoliuoto šių įrodymų pobūdžio – o kaip „duomenimis, patvirtinančiais, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose Europos mastu, todėl <...> žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“.
Nors šie duomenys leidžia nustatyti, kad
Austria Draht
žinojo apie bendrąjį planą ir atitinkamai vieno pažeidimo paneuropinį mastą, vis dėlto jų nėra tiek „daug“, kaip tvirtino Komisija ginčijamame sprendime.
c) Duomenys, įrodantys, kad per atstovą buvo žinoma apie kartelį
Pagaliau ieškovės pažymi, kad jei Bendrasis Teismas nuspręstų, kad joms gali būti priskirtas
Austria Draht
atstovo Italijoje elgesys, į bendrojo plano žinojimą negali būti atsižvelgta siekiant taip įrodyti
Austria Draht
dalyvavimą darant vieną pažeidimą.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Komisija ginčijamame sprendime iš tikrųjų neteisingai nusprendė, jog
Austria Draht
taip pat žinojo apie bendrąjį planą dėl to, kad G. kartu su C. iš CB dalyvavo keliuose „Europos klubo“ susitikimuose; kalbant apie šiuos susitikimus, negalima teigti, kad G. juose dalyvavo
Austria Draht
naudai, nes jo atitinkami įgaliojimai nebuvo patvirtinti sutartyje (žr. šio sprendimo 379–386 punktus).
Dėl „Italijos klubo“ susitikimų, kuriuose buvo kalbama apie „Europos klubą“, taip pat reikia pažymėti, kad apie G. dalyvavimą daugelyje šių susitikimų, visų pirma tuose, kuriuose
Redaelli
arba
Tréfileurope Italie
„Italijos klubo“ nariams pristatė „Europos klubo“ veiklos gaires (pavyzdžiui, 1997 m. gruodžio 16 d., 2000 m. rugsėjo 26 ir 27 d. ar 2001 m. liepos 12 d. susitikimai), nepranešama. Tai galima paaiškinti aplinkybe, kad G. buvo suvokiamas veikiau kaip komercinio, o ne aukštesnio lygmens, kuriuo priimami sprendimai, dalyvis.
Vis dėlto, kaip nurodo Komisija, panašu, kad per kelis „Italijos klubo“ susitikimus, kuriuose G. dalyvavo kaip
Austria Draht
naudai veikiantis atstovas Italijoje, buvo aptariami ne tik vidiniai „Italijos klubo“ klausimai, bet ir jo išorinis klausimas, t. y. kad pagrindinės Italijos gamintojos turi pasidalyti eksporto į kitas Europos šalis kvotą.
Pavyzdžiui, iš su 2000 m. rugsėjo 19 d.„Italijos klubo“ susitikimu susijusių įrodymų, išnagrinėtų su pirmuoju pagrindu, matyti, kad nors šis susitikimas vyko dėl klientų pasidalijimo Italijos rinkoje, o tai greičiausiai domino
Austria Draht
, nes šiame susitikime dalyvavo jos atstovas Italijoje, taip pat buvo kalbama apie eksportą ir apie tai, jog SLM nenori priklausyti „Europos klubui“ (žr. šio sprendimo 245 punktą). Šiomis aplinkybėmis galima teigti, kad ir
Austria Draht
žinojo savo atstovo Italijoje gautą informaciją, nes taip būna esant vienam ekonominiam vienetui, kurį jos kartu sudaro.
Tokiu atveju Komisija neturi įrodyti, kad atstovaujamoji bendrovė žinojo apie atstovo antikonkurencinį elgesį. Pagal sutartį, kai dukterinė bendrovė yra visiškai arba beveik visiškai kontroliuojama savo patronuojančiosios bendrovės arba kai darbuotojas veikia savo darbdavio interesais, atstovas privalo veikti atstovaujamosios bendrovės naudai ir sudaro su ja vieną ekonominį vienetą.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia skirti:
—
pirma, „Italijos klubo“ susitikimus, kuriuose dalyvavo G. ir buvo aptariami ne tik vidiniai „Italijos klubo“ klausimai, bet ir „Italijos klubo“ paneuropinio masto klausimai, kuriuos G. sprendė tiek kaip CB atstovas, tiek kaip
Austria Draht
„naudai“ veikiantis atstovas Italijoje,
—
antra, pačius „Europos klubo“ susitikimus, kuriuose G. dalyvavo ne kaip
Austria Draht
atstovas Italijoje, o būtinai kaip CB atstovas, o tai neleidžia nustatyti, kad G. ir
Austria Draht
sudaro vieną ekonominį vienetą.
C –
Išvada dėl antrojo pagrindo
Taigi Komisija gali daryti išvadą, kad, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 116–128 punktuose, visų pirma 120 ir 124 punktuose, primintą teismo praktiką,
Austria Draht
dalyvavo darant vieną sudėtinį pažeidimą dėl šių priežasčių:
—
pirma,
Austria Draht
„nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. tiesiogiai dalyvavo <...> „Italijos klubo“ veikloje tarpininkaujant jos prekybos atstovui Italijoje, <…>, [G.]“ (ginčijamo sprendimo 769 konstatuojamoji dalis);
—
antra, net jei
Austria Draht
nėra atsakinga už tiesioginį dalyvavimą „Ciuricho klubo“ arba „Europos klubo“ veikloje, yra tam tikrų duomenų, „patvirtinančių, kad
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo antikonkurenciniuose pasitarimuose paneuropiniu mastu, todėl iš anksto žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“ (ginčijamo sprendimo 652 konstatuojamoji dalis).
Išvada dėl
Austria Draht
dalyvavimo paneuropinio masto kartelyje taip pat gali būti padaryta remiantis tiek tiesioginiu vieno iš jos atstovų dalyvavimu 1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikime ir 2001 m. rugsėjo 27 d.„Europos klubo“ susitikime, tiek G. per „Italijos klubo“ susitikimus, susijusius ir su Italijos rinkos vidiniais klausimais, ir su tam tikrais paneuropiniais ĮPA sektoriaus klausimais, nagrinėjamais atsižvelgiant į šios rinkos dalyvių nuomonę, sužinota informacija.
Nors visų duomenų, kuriais Komisija remiasi siekdama įrodyti kartelio paneuropinio masto žinojimą, vertinamų atskirai, negalima laikyti pakankamai įtikinamais, visų jų, vertinamų kartu, pakanka norint įrodyti, kad
Austria Draht
žinojo apie kartelio paneuropinį mastą, kaip jis suprantamas pagal šiame sprendime nurodytą teismo praktiką.
Todėl reikia atmesti antrąjį pagrindą.
IV –
Dėl trečiojo pagrindo, susijusio aplinkybėmis, į kurias reikia atsižvelgti vertinant sankciją
Pirmiausia, jei
voestalpine
ir
Austria Draht
galėtų būti kaltinamos dėl vieno pažeidimo taip, kaip jį apibrėžė Komisija, jos nurodo, kad apskaičiuodama joms skirtą baudą Komisija padarė šiurkščių klaidų, nes neatsižvelgė į tai, jog
Austria Draht
dalyvavo kartelyje kaip nepagrindinė dalyvė.
Pateikdamos šį pagrindą ieškovės remiasi trijų rūšių kaltinimais, susijusiais su, pirma, proporcingumo ir vienodo požiūrio principų pažeidimu, antra, kai kurių 2006 m. gairių nuostatų pažeidimu, konkrečiai kalbant, klaidingu papildomo dydžio nustatymu ir neatsižvelgimu į lengvinančias aplinkybes, siejamas su neatsargumu arba menku dalyvavimu kartelyje, ir, trečia, teisės į gynybą ir teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimu.
Trečios rūšies kaltinimus reikia iš karto atmesti. Šiuo klausimu ieškovės nurodo, kad du kartus iš dalies pakeisdama pradinį sprendimą jau suėjus ieškinio pareiškimo terminui Komisija pažeidė jų teisę į gynybą ir teisę į teisingą bylos nagrinėjimą. Be to, ieškovės pažymi, kad ginčijamame sprendime Komisija dėl 2002 m. balandžio 30 d. susitikimo pirmą kartą pateikė kaltinimą, dėl kurio jos nebegalėjo pateikti pirminių pastabų.
Tačiau, viena vertus, panašu, kad per procesą Bendrajame Teisme ieškovės turėjo galimybę gauti pakeičiančių sprendimų kopijas, taip pat galėjo dėl jų pateikti savo pastabas, kaip tai matyti iš šio sprendimo 44–48 punktų. Taigi ieškovės nebegali remtis teisės į gynybą ir teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimu, kiek tai susiję su pakeitimais, padarytais pradiniame sprendime pirmuoju ir antruoju keičiančiais sprendimais.
Kita vertus, dėl ginčijamame sprendime pateiktų galutinių Komisijos samprotavimų dėl 2002 m. balandžio 30 d. susitikimo visų pirma darytina išvada, kad, konkrečiai kalbant, tame sprendime pateiktas ne naujas kaltinimas, o naujas įrodymo, apie kurį ieškovėms jau buvo pranešta, aiškinimas. Be to, pasikeitus Komisijos analizei šiuo klausimu ieškovės pateikė pastabas dėl pranešimo apie kaltinimus. Maža to, reikia pažymėti, kad jos galėjo pateikti savo pastabas dėl šios naujos analizės pateikdamos šį ieškinį, o Bendrasis Teismas, jeigu reikia, gali priimti sprendimą dėl su šiuo susitikimu susijusių įrodymų įrodomosios vertės. Šiuo klausimu darytina nuoroda į šio sprendimo 264–270 punktus, kuriuose Bendrasis Teismas išreiškia nuomonę dėl ieškovių argumentų, susijusių su 2002 m. balandžio 30 d. susitikimu.
A –
Dėl proporcingumo principo pažeidimo
Ieškovių teigimu, 22 mln. eurų bauda yra neproporcinga, palyginti su joms inkriminuojamais veiksmais. Bauda skirta dėl išimtinių teisių neturinčio atstovo „Italijos klube“ elgesio, apie kurį
Austria Draht
nieko nežinojo, turint omenyje, kad ji nebuvo kaltinama dalyvavimu kituose antikonkurenciniuose susitarimuose. Be to, šis atstovas, kaip ir kitos „Italijos“ klubo dalyvės, ginčija aplinkybę, jog
Austria Draht
šiame klube buvo atstovaujama, ir teigia, kad bet kuriuo atveju ši įmonė negali būti laikoma svarbia „Italijos klubo“ nare. Turint omenyje tokią situaciją, ieškovėms reikėtų skirti tik simbolinę baudą. Tuo atveju, jei simbolinė bauda nebūtų tinkama, nustatant baudos dydį reikia atsižvelgti tik į
Austria Draht
Italijoje atliktus ĮPA pardavimus, o ne ĮPA pardavimus visoje EEE. Nagrinėjamu atveju baudos dalis, susijusi su žinojimu apie susitarimus Europoje (atskirai ir net nepatvirtinus šių susitarimų), yra apie 19 mln. eurų. Remiantis pardavimais Italijoje ir Komisijos taikyta metodika, bauda turi būti tik 3,1 mln. eurų. Be to, Komisija nesugebėjo pagrįsti baudos proporcingumo, kai teigė, pirma, kad sunkumo vertinimas susijęs tik su pačiu pažeidimu ir, antra, kad ieškovių padėtis nelaikytina lengvinančia aplinkybe, kaip tai suprantama pagal 2006 m. gaires. Komisija turi atsižvelgti į kiekvienos aptariamos įmonės elgesį ir vaidmenį, kurį kiekviena jų vaidino derinant veiksmus. Jei ieškovės kaltinamos tik dėl dalyvavimo „Italijos klube“, atitinkama rinka apskaičiuojant baudą bet kuriuo atveju yra tik Italija (ieškinio 219–233 punktai ir dubliko 79–87, 99 ir 100 punktai).
Komisijos nuomone, nors tiesa, kad vienintelis
Austria Draht
pateiktas kaltinimas yra tas, jog ji yra „Italijos klubo“„narė“, todėl dalyvavo šiame klube sudarytuose susitarimuose, vis dėlto
Austria Draht
taip pat dalyvavo keliuose „Europos klubo“ susitikimuose. Turint omenyje „Italijos klubo“ susitarimų geografinį mastą ir jų glaudų ryšį su paneuropiniais susitarimais, galima teigti, kad
Austria Draht
„dalyvavo“ visame kartelyje. Todėl nėra neproporcinga baudos dydžio nustatymą grįsti ĮPA pardavimais Europoje, nes dalyvavimas nėra apribotas tik Italija (atsiliepimo 93 ir 98 punktai ir tripliko 51–54 punktai).
Siekiant išnagrinėti šiuos argumentus reikia priminti principus, kurie taikomi nustatant už konkretų įmonės dalyvavimą darant konkurencijos teisės pažeidimą skirtinos baudos dydį.
1. Sankcijos proporcingumas atsižvelgiant į visas aplinkybes
Iš Pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 3 dalies matyti, kad bausmės griežtumas turi atitikti padarytą nusikalstamą veiką.
Šiuo klausimu SESV 101 straipsnio 1 dalyje ir EEE 53 straipsnio 1 dalyje aiškiai nurodyta, kad su bendrąja rinka yra nesuderinami susitarimai ir suderintieji veiksmai, kuriais siekiama tiesiogiai ar netiesiogiai nustatyti pirkimo ar pardavimo kainas ar kokias nors kitas prekybos sąlygas arba riboti ar kontroliuoti gamybą arba rinkas. Tokios rūšies pažeidimai, ypač kai kalbama apie horizontaliuosius kartelius, teismo praktikoje laikomi ypač sunkiais, nes jie daro tiesioginį poveikį esminiams konkurencijos atitinkamoje rinkoje parametrams (1999 m. kovo 11 d. Sprendimo
Thyssen Stahl / Komisija
, T‑141/94, Rink.,
EU:T:1999:48
, 675 punktas).
Pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį Komisija gali skirti baudas įmonėms, jeigu jos daro tokį pažeidimą, tačiau vienai įmonei pažeidimo dalyvei skiriama bauda negali viršyti 10 % jos bendrosios apyvartos praėjusiais ūkiniais metais. Šio reglamento 23 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad nustatant skirtinos baudos dydį atsižvelgiama į pažeidimo sunkumą ir trukmę.
Šiuo atžvilgiu iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad nustatant baudų dydį reikia atsižvelgti į visus veiksnius, leidžiančius įvertinti pažeidimų sunkumą, kaip antai kiekvienos šalies vaidmenį darant pažeidimą ir tokio pobūdžio pažeidimo pavojų Sąjungos tikslams (žr. 2000 m. kovo 15 d. Sprendimo
Cimenteries CBR ir kt. / Komisija
, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95–T‑32/95, T‑34/95–T‑39/95, T‑42/95–T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95–T‑65/95, T‑68/95–T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 ir T‑104/95, Rink,
EU:T:2000:77
, 4949 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Kai pažeidimą padaro kelios įmonės, reikia išnagrinėti kiekvienos jų dalyvavimo darant pažeidimą sunkumą (žr. 1999 m. liepos 8 d. Sprendimo
Hercules Chemicals / Komisija
, C‑51/92 P, Rink.,
EU:C:1999:357
, 110 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, į aplinkybę, kad įmonė dalyvavo ne visose kartelio sudedamosiose dalyse arba kad jos vaidmuo, atliekamas sudedamosiose dalyse, kuriuose ji dalyvavo, buvo nesvarbus, reikia atsižvelgti vertinant pažeidimo sunkumą, o prireikus ir nustatant baudos dydį (119 punkte minėtų sprendimų
Komisija / Anic Partecipazioni
,
EU:C:1999:356
, 90 punktas ir
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
,
EU:C:2004:6
, 86 punktas) (žr. šio sprendimo 124 punktą).
Esant vienam pažeidimui, kuris suprantamas kaip sudėtinis pažeidimas, apimantis visus susitarimus ir suderintus veiksmus atskirose rinkose, kur ne visi pažeidėjai vykdo veiklą arba gali tik iš dalies žinoti apie bendrąjį planą, sankcijos turi būti individualizuojamos taip, kad būtų susietos su atitinkamų įmonių veiksmais ir požymiais (pagal analogiją žr. 2007 m. birželio 7 d. Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
, C‑76/06 P, Rink.,
EU:C:2007:326
, 44 punktą).
Šiomis aplinkybėmis proporcingumo principas reiškia, kad bauda turi būti nustatyta proporcingai veiksniams, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant patį objektyvų pažeidimo sunkumą ir sunkumą, susijusį su baudžiamos įmonės dalyvavimu darant pažeidimą (šiuo klausimu dėl objektyvaus pažeidimo sunkumo, kaip jis suprantamas pagal 2006 m. gairių 22 ir 23 punktus, ir sunkumo, susijusio su baudžiamos įmonės dalyvavimu darant pažeidimą, vertinamo atsižvelgiant į šios įmonės aplinkybes, kaip jis suprantamas pagal minėtų gairių 27 ir paskesnius punktus, skirtumo žr. 2006 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo
Jungbunzlauer / Komisija
, T‑43/02, Rink.,
EU:T:2006:270
, 226–228 punktus ir juose nurodytą teismo praktiką).
Skirdama sankcijas už su karteliais susijusį konkurencijos teisės pažeidimą Komisija turi stengtis individualizuoti bausmes už pažeidimą, atsižvelgdama į konkrečią kiekvieno pažeidėjo padėtį (šiuo klausimu žr. 2011 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo
Lucite International ir Lucite International UK / Komisija
, T‑216/06,
EU:T:2011:475
, 87 ir 88 punktus; 2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo
Hansa Metallwerke ir kt. / Komisija
, T‑375/10,
EU:T:2013:475
, 80 punktą ir 2014 m. gegužės 14 d. Sprendimo
Donau Chemie / Komisija
, T‑406/09, Rink.,
EU:T:2014:254
, 92 punktą). Tačiau pažeidėjas, kuris nėra atsakingas už tam tikras vieno pažeidimo dalis, negali vaidinti kokio nors vaidmens vykdant tas dalis. Dėl ribotos jam inkriminuojamo pažeidimo apimties konkurencijos teisės pažeidimas neišvengiamai mažiau sunkus nei pažeidimas, kuriuo kaltinami visose jo dalyse dalyvavę pažeidėjai.
Praktiškai, kaip, pavyzdžiui, ginčijamame sprendime, bausmė už pažeidimą gali būti individualizuojama įvairiose baudos nustatymo stadijose.
Pirma, įmonės dalyvavimo darant pažeidimą ypatumą Komisija gali pripažinti vertindama objektyvų vieno pažeidimo sunkumą. Nagrinėjamu atveju veiksniai, į kuriuos ji atsižvelgė šioje stadijoje, buvo faktinis (
Fundia
, dalyvavusios derinant veiksmus tik dėl
Addtek
, atvejis) arba geografinis (
Socitrel
,
Fapricela
ir
Proderac
, dalyvavusių tik „Ispanijos klubo“ veikloje, susijusioje tik su Ispanija ir Portugalija, atvejis) dalyvavimo darant vieną pažeidimą apribojimas ir pavėluotas sužinojimas apie jo paneuropinį mastą (minėtų įmonių atveju 2001 m. gegužės mėn.).
Dėl
Austria Draht
iš ginčijamo sprendimo 947–949 konstatuojamųjų dalių aišku, kad įvertinusi vieno pažeidimo geografinę apimtį Komisija atmetė ieškovių prašymą neatsižvelgti į ĮPA pardavimų Ispanijoje ir Portugalijoje vertę, nes
Austria Draht
nebuvo aktyvi „Ispanijos klubo“ dalyvė, motyvuodama tuo, kad šios dvi šalys taip pat patenka į „Italijos klubo“ geografinę apimtį.
Komisijos argumentai šiuo klausimu, kiek tai susiję su ieškovėmis, pagrįsti, kaip ji tvirtina savo rašytiniuose dokumentuose, paties pažeidimo sunkumo vertinimu, t. y. kelių veiksnių, pavyzdžiui, vieno pažeidimo pobūdžio, visų susijusių šalių bendros rinkos dalies, pažeidimo geografinės apimties, bendro kartelio įgyvendinimo arba neįgyvendinimo (žr. 2006 m. gairių 22 punktą), o ne vienos ar kitos įmonės konkretaus dalyvavimo darant pažeidimą vertinimu.
Antra, įmonės dalyvavimo darant pažeidimą ypatumą Komisija gali pripažinti vertindama 2006 m. gairių 29 punkte nurodytas lengvinančias aplinkybes, kai atlieka bendrą visų svarbių lengvinančių aplinkybių vertinimą (žr. 2006 m. gairių 27 punktą). Nors nė viena įmonė, įskaitant ieškoves, negalėjo pateikti Komisijos prašomo įrodymo, jog pažeidimas padarytas dėl neatsargumo, Komisija pripažino, kad
Proderac
ir
Trame
(
Emme
) vaidmuo buvo ne toks svarbus kaip kitų kartelio dalyvių, todėl jų bauda turėjo būti sumažinta (konkrečiai šiuo atveju 5 %).
Tačiau Komisija nusprendė, kad ieškovės neįrodė, jog
Austria Draht
dalyvavimas darant vieną pažeidimą buvo tikrai menkesnis nei kitų. Įrodymų, kurių Komisija reikalauja, kad šis kriterijus būtų patenkintas, lygis yra aukštas, nes norinti šia aplinkybe pasinaudoti įmonė turi įrodyti, „kad per laikotarpį, per kurį buvo prisijungusi prie neteisėtų susitarimų, [ji] iš esmės tų susitarimų nevykdė, rinkoje veikdama pagal konkurencijos principus“.
Šiuo klausimu Komisija nusprendė, kad
Austria Draht
pateiktų 1998–2001 m. (kvotų aspektas) ir 2001–2002 m. (kainų aspektas) pardavimo rodiklių nepakanka, nes juos patvirtino tik
Austria Draht
, ir kad bet kuriuo atveju kartais pasitaikantys sukčiavimai dėl nustatytų kainų, kvotų arba klientų pasiskirstymo savaime neįrodo, kad šalis nevykdė slaptų susitarimų (ginčijamo sprendimo 1016 ir 1018 konstatuojamosios dalys).
Trečia, įmonės dalyvavimo darant pažeidimą ypatumą Komisija gali pripažinti jau įvertinusi objektyvų pažeidimo sunkumą arba atitinkamų įmonių nurodytas lengvinančias aplinkybes. Pavyzdžiui, 2006 m. gairių 36 punkte nurodyta, kad tam tikrais atvejais Komisija gali skirti simbolinę baudą, o šių gairių 37 punkte pažymėta, kad atsižvelgusi į konkrečios bylos ypatumus ji gali nukrypti nuo bendrų baudų apskaičiavimo metodų.
Nagrinėjamu atveju nei pradinėje paties pažeidimo sunkumo vertinimo stadijoje, nei paskesnėje lengvinančių aplinkybių vertinimo stadijoje ar bet kurioje kitoje stadijoje Komisija, nustatydama baudos dydį, nesutiko atsižvelgti į ieškovių nurodytą ypatingą padėtį.
Todėl, nesant menkiausios lengvinančios ar ypatingos aplinkybės, Komisija pritaikė ieškovėms tą pačią formulę, kurią taikė bausdama įmones, dalyvavusias visose bendro kartelio sudedamosiose dalyse, o ne tik kai kuriose iš jų. Štai ši formulė: 19 % atitinkamos įmonės ĮPA pardavimų EEE vertės (atsižvelgiant į paties pažeidimo sunkumą) dauginami iš dalyvavimo darant pažeidimą metų ir mėnesių skaičiaus (konkrečiai
Austria Draht
dalyvavimo darant pažeidimo trukmės), prie jų (kaip papildomas dydis) pridedama 19 % atitinkamos įmonės ĮPA pardavimų EEE vertės.
Kadangi ieškovių atveju remiantis šia formule gauta 22 mln. eurų bauda neviršijo 10 % atitinkamos įmonės bendrosios apyvartos iki sankcijos skyrimo ėjusiais ūkiniais metais, Komisija ginčijamame sprendime skyrė šią sankciją.
2. Dėl atsižvelgimo į ypatingą ieškovių padėtį
Šioje byloje Bendrasis Teismas turi išnagrinėti, ar nubaudusi ieškoves 22 mln. eurų dydžio bauda, apskaičiuota atsižvelgus į visus
Austria Draht
ĮPA pardavimus EEE, paties pažeidimo objektyvų sunkumą,
Austria Draht
dalyvavimo tarpininkaujant G. „Italijos klubo“ veikloje trukmę ir nenustačius jokių lengvinančių aplinkybių (žr. šio sprendimo 103–115 punktus) Komisija tinkamai įvertino bylos aplinkybes ir taip pasielgusi skyrė proporcingą sankciją už
Austria Draht
inkriminuojamą vieną pažeidimą.
a) Dalyvavimo „Italijos klubo“ veikloje sąlygos
Dėl dalyvavimo „Italijos klubo“ veikloje, siekiant įvertinti
Austria Draht
skirtiną sankciją atsižvelgiant į tai, kas buvo nurodyta dėl pirmojo pagrindo, galima pateikti tris pastabas.
Pirma, beje, kaip teigia Komisija, „Italijos klubo“ sudarytų susitarimų geografinė apimtis peržengia Italijos ribas. Be savo itališko aspekto šis klubas taip pat leido tam tikroms įmonėms, t. y. branduoliui, kurį sudarė
Redaelli
, CB, ITC ir
Itas
(vykdanti veiklą Italijoje), taip pat
Tréfileurope
(vykdanti veiklą Italijoje ir likusioje Europos dalyje) ir kitoms mažesnėms Italijos įmonėms (pavyzdžiui, SLM), koordinuoti Italijos gamintojų pastangas eksportuojant ir kartu apibrėžti bendrą politiką atsakant į kitų Europos šalių gamintojų (pavyzdžiui,
Tycsa
,
Nedri
ir DWK, kurios kartais dalyvavo „Italijos klubo“ veikloje) bandymus apriboti šias pastangas siūlant Italijos gamintojoms eksporto į likusią Europos dalį kvotą.
Tačiau reikia konstatuoti, kad
Austria Draht
, kuri nėra į likusią Europos dalį eksportuojanti Italijos gamintoja, nedalyvavo ir negalėjo dalyvauti „Italijos klubo“ narių veiksmuose, kuriais buvo siekiama koordinuoti jų pastangas eksportuojant. Į šį veiksnį reikia atsižvelgti vertinant ieškovėms skirtinos sankcijos dydį.
Antra, svarbu pažymėti, kad bet kuriuo atveju
Austria Draht
atstovas „Italijos klube“ negalėjo
Austria Draht
naudai atlikti daugiau veiksmų nei jam buvo pavesta, t. y. kiek tai susiję su ĮPA, „atstovauti tik Italijoje“. Be to, iš bylos medžiagos matyti, kad „Italijos klubo“ dalyvės (pavyzdžiui,
Tréfileurope
, ITC ar CB) puikiai žinojo apie
Austria Draht
G. pavestos veiklos pobūdį.
Nėra jokių įrodymų, kad apie G. buvo manoma, jog jis gali atstovauti
Austria Draht
už Italijos ribų.
Į tokį apribojimą taip pat reikia atsižvelgti vertinant ieškovėms skirtinos sankcijos dydį, nes šis veiksnys taip pat gali apriboti geografinę G. elgesio „Italijos klube“ apimtį. Reikia pažymėti, kad Komisija žino apie tokį ribojimą, nes G. elgesį „Europos klube“ priskiria ne
Austria Draht
, o tik CB. Taip ginčijamo sprendimo 1.1 priedo dalyje „paneuropiniai susitarimai: „Europos klubas“ (1997–2002 m.)“ nurodytos tokios šiuose susitarimuose „dalyvavusių asmenų pavardės“: Ra. ir Ro., atstovavusių
Austria Draht
, o G. pavardė buvo nurodyta tarp kitų asmenų, atstovavusių CB, pavardžių. Tas pats pažymėta ginčijamo sprendimo 2 priede, susijusiame su „Europos klubu“. Tačiau ginčijamo sprendimo 1.2 priedo dalyje, susijusioje su „Italijos klubu“, G. pavardė paminėta ir kaip
Austria Draht
atstovo (kalbama apie jos „prekybos atstovą Italijoje“), ir kaip – CB (per
Studio Crema
).
Trečia, reikia pažymėti, kad nesvarbu, ką G. būtų galėjęs padaryti „Italijos klube“ (
Austria Draht
ar kitos bendrovės naudai), Komisija neįrodė, kad
Austria Draht
apie tai žinojo. Tokio žinojimo nepatvirtina nė vienas bylos medžiagos elementas ir, kaip pripažįsta Komisija, nė vienas iš G. ir
Austria Draht
susirašinėjimo dokumentų, pateiktų atsakant į Komisijos prašymą pateikti informacijos.
Nors galima tiesiogiai
Austria Draht
priskirti G. elgesį „Italijos klube“, nes šis elgesys yra veiksmų, kuriuos atstovas atliko
Austria Draht
naudai, dalis, nesvarbu, ar
Austria Draht
apie juos žinojo, ar ne, šis atstovas gali būti laikomas CB pagalbiniu organu tik tada, kai neatlieka veiksmų
Austria Draht
naudai.
Šiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad nagrinėjant faktus ir nustatant sankcijos dydį reikia atsižvelgti į tai, kad geografiškai G. elgesys „Italijos klube“ turėjo apsiriboti Italija, nes, pirma, jo atstovavimo sutartis buvo ribota, antra, nėra įrodymų, kad neveikdamas
Austria Draht
naudai, kai prekiavo jos prekėmis Italijoje, G. vis tiek perduodavo jai informaciją su Italija nesusijusiais šio klubo veiklos klausimais, kurią galėjo jame gauti. Iš tiesų, jei šiuo atveju taip būtų, o taip nebuvo,
Austria Draht
būtų galėjusi pakoreguoti savo elgesį rinkose, kuriose taip pat vykdė veiklą (pavyzdžiui, Austrijos rinka arba Belgijos ir Nyderlandų rinkos).
b) Nedalyvavimas „Europos klubo“ veikloje ir kitose susitarimuose
Dėl nereguliaraus
Austria Draht
dalyvavimo „Europos klubo“ veikloje pasekmių išnagrinėjus antrąjį pagrindą matyti, kad vien aplinkybės, jog
Austria Draht
galėjo žinoti apie paneuropinį kartelio mastą, nepakanka siekiant įrodyti, kad buvo galima atsižvelgti į šiose rinkose, kurių atžvilgiu
Austria Draht
antikonkurencinis elgesys neįrodytas, atliktų pardavimų vertę.
Iš ginčijamo sprendimo aišku, kad Komisija nenusprendė, jog
Austria Draht
dalyvavo „Europos klubo“ veikloje, be to, ji taip nenusprendė ir dėl kitų bendro kartelio sudedamųjų dalių (žr. šio sprendimo 460–462 punktus). „Dalyvavimas retkarčiais“, kurį patvirtina „duomenys“, beje, ne tokie gausūs, kaip teigia Komisija, ir leidžiantis daryti išvadą, kad „todėl“
Austria Draht
„iš anksto žinojo apie paneuropinį kartelio mastą“, nėra prilyginamas faktiniam ir ilgalaikiam dalyvavimui „Europos klubo“ veikloje. Nagrinėjamu atveju negali būti peržengtos sprendime padaryto teiginio, kad
Austria Draht
nedalyvavo „Europos klubo“ ir juo labiau „Ciuricho“ ir „Ispanijos“ klubų veikloje ar „Pietų susitarime“, ribos.
Beje, šis teiginys gali būti grindžiamas keliais bylos medžiagos elementais, parodančiais
Austria Draht
norą kitose nei Italija rinkose atsiriboti nuo bet kokio veiksmų dėl kainų, prekių kiekių arba klientų koordinavimo.
Šiuo klausimu, be kitų elementų, galima remtis komerciniais duomenimis, kuriuos ieškovės pateikė atsakydamos į pranešimą apie kaltinimus tam, kad įrodytų savo konkurencinį elgesį. Nagrinėjamu atveju Komisija ginčijamame sprendime iškart atmetė šiuos duomenis, motyvuodama tuo, kad juos patvirtino tik
Austria Draht
(ginčijamo sprendimo 1018 konstatuojamoji dalis). Tačiau, esant abejonių dėl informacijos, kurią kaltinama bendrovė pateikė siekdama apsiginti nuo administracinės institucijos jai mestų kaltinimų, teisingumo, Komisija galėjo lengvai patikrinti iš įvairių suinteresuotųjų asmenų gautą informaciją išsiųsdama jiems prašymą pateikti informacijos. Bendrai kalbant, Komisija taip pat priminė, kad „kartais pasitaikantys sukčiavimai dėl nustatytų kainų ir / arba kvotų arba klientų pasiskirstymo savaime neįrodo, kad šalis nevykdė slaptų susitarimų“ (ginčijamo sprendimo 1016 ir 1018 konstatuojamosios dalys). Tačiau tokio motyvo nepakanka siekiant paneigti bet kokią tikslių ir išsamių duomenų dėl reikšmę turinčių laikotarpių svarbą. Tokie duomenys yra svarbūs įrodymai, į kuriuos turi būti atsižvelgta įrodant, kad nurodytas elgesys neturi slapto susitarimo požymių.
Ne tik aiški Komisijos išvada, kad ieškovės nedalyvavo bendrame kartelyje, kiek tai susiję su „Europos klubu“, bet ir netiesioginė ir neišvengiama išvada dėl kitų šio kartelio sudedamųjų dalių („Ciuricho klubas“, „Ispanijos klubas“, „Pietų susitarimas“, <...>) yra elementas, į kurį Komisija turėtų atsižvelgti vertindama ieškovėms skirtiną sankciją.
B –
Išvada dėl proporcingumo principo pažeidimo
Taigi iš to, kas išdėstyta, aišku, kad ieškovėms skirta sankcija yra neproporcinga; nubaudusi ieškoves 22 mln. eurų dydžio bauda, apskaičiuota atsižvelgus į visus
Austria Draht
ĮPA pardavimus EEE, paties pažeidimo objektyvų sunkumą,
Austria Draht
dalyvavimo tarpininkaujant G. „Italijos klubo“ veikloje trukmę ir nenustačiusi jokių lengvinančių aplinkybių Komisija neatsižvelgė į
Austria Draht
padėties ypatumą.
Konkrečiai kalbant, Komisijos ieškovėms skirtoje sankcijoje visai neatsižvelgta į tai, kad
Austria Draht
dalyvavo tik vienoje vieno pažeidimo dalyje („Italijos klubo“ veikloje, tarpininkaujant G.) ir kad dėl šios dalies, net nesant atitinkamų įrodymų, negali būti nuspręsta, kad tiek tokio dalyvavimo tikslas, tiek pasekmės galėjo neapsiriboti Italijos teritorija.
Kaip aiškiai nurodo ieškovės, dėl ginčijamame sprendime pripažinto fakto, kad
Austria Draht
nedalyvavo visose susitarimuose, už kuriuos Komisija skyrė sankciją, joms nebuvo skirta mažesnė bauda. Atvirkščiai, pripažinusi, kad Europos lygmeniu
Austria Draht
nedalyvavo kartelyje, ir, nesant įrodymų, patvirtinančių, jog
Austria Draht
elgesys už Italijos teritorijos ribų buvo antikonkurencinis, Komisija joms skyrė baudą, apskaičiuotą remiantis jų pardavimais Europoje, dėl ko ieškovėms buvo skirta bauda, tapati tai, kuri būtų buvusi skirta, jeigu joms būtų priskirtas
Austria Draht
dalyvavimas visose vieno pažeidimo sudedamosiose dalyse.
Nagrinėjamu atveju pagal proporcingumo principą Komisija, apskaičiuodama ieškovėms skirtos baudos dydį, privalėjo atsižvelgti į kelis
Austria Draht
padėčiai būdingus ypatumus, pavyzdžiui, pirma, į G. atstovavimo sutarties, pagal kurią jis buvo įgaliotas ieškovių naudai atlikti veiksmus tik tiek, kiek tai susiję su pardavimais Italijoje, teritorinį apribojimą, antra, į įrodymų, kad G. galėjo žinoti ne tik su pardavimais Italijoje susijusius duomenis ir perdavė juos
Austria Draht
, kuri atitinkamai galėjo pakoreguoti savo elgesį kitose nei Italijos ĮPA rinkose, nebuvimą.
Iš tiesų įmonė, kurios dalyvavimas keliose vieno pažeidimo, kurį sudaro nagrinėjamas kartelis, sudedamosiose dalyse yra įrodytas, daugiau prisideda prie jo veiksmingumo ir sunkumo, nei tik vienoje sudedamojoje dalyje dalyvavusi pažeidėja. Todėl pirmoji įmonė padaro sunkesnį pažeidimą nei antroji ir į tai reikia atsižvelgti nustatant sankciją.
Ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 5 punktas panaikinamas, kiek juo
voestalpine
ir
voestalpine Wire Rod Austria
skirta neproporcinga bauda.
Išvados, padarytos remiantis tuo, kas išdėstyta, bus išnagrinėtos toliau, kalbant apie neribotą Bendrojo Teismo jurisdikciją, kurią įgyvendinti prašoma šioje byloje.
Tokiomis aplinkybėmis nebereikia nagrinėti šalių argumentų dėl kaltinimo, susijusio su vienodo požiūrio principo pažeidimu arba kaltinimų, susijusių su kai kurių 2006 m. gairių nuostatų pažeidimu; nagrinėjamu atveju šie argumentai negali paneigti pateikto vertinimo rezultato.
V –
Dėl Bendrojo Teismo neribotos jurisdikcijos įgyvendinimo ir baudos dydžio nustatymo
Taikant EB 229 straipsnį Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsniu Bendrajam Teismui suteikta neribota jurisdikcija, kuria pasinaudodamas jis gali ne tik patikrinti sankcijos teisėtumą ir atmesti ieškinį dėl panaikinimo arba panaikinti ginčijamą teisės aktą, bet ir pakeisti Komisijos vertinimą savo atliktu vertinimu ir atitinkamai – ginčijamą teisės aktą jo nepanaikindamas; atsižvelgęs į visas faktines aplinkybes jis gali pakeisti, pavyzdžiui, skirtą baudą, jeigu jam pateiktas vertinti klausimas dėl jos dydžio (šiuo klausimu žr. 2007 m. vasario 8 d. Sprendimo
Groupe Danone / Komisija
, C‑3/06 P, Rink.,
EU:C:2007:88
, 61 ir 62 punktus ir 2009 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo
Prym ir Prym Consumer / Komisija
, C‑534/07 P, Rink.,
EU:C:2009:505
, 86 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Dėl šio aspekto reikia pasakyti, kad Bendrojo Teismo atliekamas baudos dydžio nustatymas iš esmės nėra tikslus aritmetinis veiksmas. Be to, Bendrasis Teismas neprivalo atsižvelgti į Komisijos atliktus skaičiavimus ir į jos gaires, kai priima sprendimą naudodamasis jam suteikta neribota jurisdikcija, o turi atlikti savo vertinimą atsižvelgdamas į visas bylos aplinkybes (žr. 2011 m. spalio 5 d. Sprendimo
Romana Tabacchi / Komisija
, T‑11/06, Rink,
EU:T:2011:560
, 266 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Šiuo atveju nustatydamas baudos už
Austria Draht
dalyvavimą darant vieną pažeidimą dydį Bendrasis Teismas turi atsižvelgti į šias aplinkybes.
Pirma, bylos medžiagoje yra pakankamai įrodymų, kad tarpininkaujant atstovui Italijoje G.
Austria Draht
dalyvavo keliose „Italijos klubo“ susitikimuose dėl kvotų pasiskirstymo ir kainų nustatymo Italijos rinkoje. Tokie susitarimai dėl savo pobūdžio laikomi vienais iš didžiausių konkurencijos apribojimų. Toks dalyvavimas prasidėjo 1997 m. balandžio 15 d. ir be didelių pertraukų tęsėsi iki dienos, kai Komisija pradėjo patikrinimus CB, t. y. kitos įmonės, kuriai G. dirbo, patalpose.
Austria Draht
dalyvavimas „Italijos klubo“ veikloje tarpininkaujant G., kurį
Austria Draht
buvo įgaliojusi derėtis Italijoje dėl jos ĮPA pardavimo, yra pagrindinis veiksnys vertinant sankciją.
Antra, galima pagrįstai manyti, kad
Austria Draht
„retkarčiais dalyvavo“ paneuropinio lygmens antikonkurenciniuose pasitarimuose. Tai aišku tiek dėl tiesioginio
Austria Draht
atstovo dalyvavimo 1996 m. sausio 9 d.„Ciuricho klubo“ susitikime ir 2001 m. rugsėjo 27 d.„Europos klubo“ susitikime, tiek dėl aplinkybės, kad dalyvaudamas kai kuriuose „Italijos klubo“ susitikimuose, kuriuose vykdė
Austria Draht
jam pavestas funkcijas, G. galėjo sužinoti informaciją, susijusią ne tik su Italijos rinkos vidiniais klausimais, bet ir su rinkomis, į kurias buvo eksportuojamos Italijoje esančių gamintojų prekės, be kita ko, Vokietijos, Ispanijos ir Prancūzijos rinkomis.
Vertinant sankciją, beje, taip pat reikia atsižvelgti į tiesioginį ir netiesioginį nereguliarų
Austria Draht
atstovų dalyvavimą paneuropinio lygmens antikonkurenciniuose pasitarimuose.
Trečia, be to, reikia atsižvelgti į tai, kad dalyvavimui darant vieną pažeidimą, kuriuo kaltinama
Austria Draht
, būdingi tam tikri ypatumai.
Pirma, reikia iš karto pažymėti, kad Komisija neįrodė, jog
Austria Draht
dalyvavo „Ciuricho klubo“, „Europos klubo, ar „Ispanijos klubo“, kurie yra pagrindiniai vieno pažeidimo aspektai, veikloje. Į šį ypatumą dėmesys atkreiptinas visų pirma dėl to, kad, kitaip nei G., iš tikrųjų
Austria Draht
nebuvo komerciškai suinteresuota būti siejama su „Italijos klubu“. Net jei
Austria Draht
būtų dalyvavusi darant Komisijos apibrėžtą vieną pažeidimą pati, o ne tarpininkaujant G., komerciškai ji veikiau būtų suinteresuota dalyvauti „Europos klube“, kuriam priklausė didžiąją dalį produkcijos už Italijos ribų parduodančios gamintojos, kad kovotų su prekių eksportu, kurį „Europos klubo“ teritorijoje vykdo visų pirmą Italijoje esančios gamintojos.
Tačiau nėra jokių įrodymų patvirtinančių, kad po pasitarimų, kuriuose
Austria Draht
atstovas galėjo dalyvauti 1996 m. ir 2001 m., įvyko kiti susitikimai, kuriais remiantis būtų galima įrodyti ne „dalyvavimą retkarčiais“, o tikrąjį
Austria Draht
dalyvavimą „Europos klubo“ veikloje. Visų pirma kaip pavyzdį reikia nurodyti, kad įvairūs Bendrajame Teisme nurodyti įrodymai visiškai nepatvirtina, jog Austrijoje
Austria Draht
elgėsi neteisėtai. Atvirkščiai, ieškovės nurodo, o Komisija galutinai neneigia, kad kartelio nariai suvokdavo šią bendrovę kaip grėsmę ir kliūtį jų veiksmams šioje valstybėje narėje, kaip, beje, ir likusioje EEE dalyje.
Šiuo klausimu darytina išvada, kaip per posėdį pripažino Komisija, kad, turint omenyje bylos medžiagą, kuri „Europos klubo“ atveju atskleidžia šešių gamintojų bendradarbiavimą (žr. šio sprendimo 69 punktą), viena ar kita iš šių šešių gamintojų būtinai būtų paminėjusi apie
Austria Draht
dalyvavimą „Europos klubo“ veikloje, jei taip būtų buvę.
Išvada, kad
Austria Draht
ir atitinkamai
voestalpine
nedalyvavo „Europos klubo“ veikloje, galioja ir tiesioginio
Austria Draht
dalyvavimo „Europos klubo“ veikloje per savo darbuotojus atveju, ir netiesioginio
Austria Draht
dalyvavimo šioje sudedamojoje vieno pažeidimo dalyje tarpininkaujant G. atveju.
Iš tiesų atsižvelgiant į tai, kad galutinai nėra įrodyta, jog vieno pažeidimo, kuriuo
Austria Draht
yra kaltinama, metu ji tikrai dalyvavo jį darant ir kad ieškovės gali remtis nekaltumo prezumpcijos principu, taip pat reikia pažymėti, viena vertus, kad ginčijamo sprendimo 652 konstatuojamojoje dalyje Komisija aiškiai nurodė, jog nelaiko
Austria Draht
atsakinga už tiesioginį dalyvavimą „Europos klubo“ veikloje, kaip, beje, ir prieš tai veikusio „Ciuricho klubo“ veikloje. Kita vertus, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 1 ir 2 prieduose, susijusiose su „Europos klubu“, Komisija pati nusprendė, jog neteisėtas elgesys, dėl kurio gali būti kaltinamas su šiuo klubu susijęs G., buvo priskiriamas CB, o ne
Austria Draht
; tai paaiškinama
Austria Draht
G. pavestų atlikti veiksmų teritoriniu apribojimu.
Antra, bet kuriuo atveju darytina išvada, kad per visą pažeidimo laiką
Austria Draht
naudai G. sudarė sandorius tik dėl Italijos rinkos. Šį
Austria Draht
dalyvavimo darant vieną pažeidimą požymį, išplaukiantį iš su G. sudarytos sutarties, ieškovės taip pat patvirtino atsakydamos į atitinkamus Bendrojo Teismo klausimus; pastabose šiuo klausimu Komisija jo primigtinai neginčijo.
Trečia, reikia pažymėti, kad nėra jokių įrodymų, patvirtinančių, kad
Austria Draht
žinojo apie G. neteisėtą elgesį; tai pasakytina ir dėl Italijos rinkos, kurioje G. turėjo įgaliojimus prekiauti, ir dėl kitų rinkų, kuriose jis nesudarė nė vieno sandorio
Austria Draht
naudai.
Taigi
Austria Draht
dalyvavimą darant vieną pažeidimą lemia tik jos tarpininko G., kuris jai atstovavo Italijoje ir kuriam
Austria Draht
buvo patikėjusi prekiauti šioje šalyje jos prekėmis, veiksmai; nėra pagrindo manyti, kad šis tarpininkas yra perdavęs
Austria Draht
nors menkiausių duomenų, susijusių su informacija, kurią jis sužinojo įgyvendindamas antikonkurencinius veiksmus. Į tokią situaciją turi būti atsižvelgta vertinant sankciją.
Todėl nustatant
Austria Draht
skirtinos baudos dydį iš esmės reikia atsižvelgti G.
Austria Draht
naudai įgyvendintus antikonkurencinius veiksmus. Kaip ir Komisija, Bendrasis Teismas mano, kad reikia atsižvelgti ir į tai, jog
Austria Draht
retkarčiais dalyvavo paneuropinio lygmens antikonkurenciniuose pasitarimuose, tačiau ši aplinkybė nepatvirtina požiūrio, kad baudos dydį galima nustatyti atsižvelgiant į visus
Austria Draht
EEE atliktus ĮPA pardavimus.
Atsižvelgdamas į šias aplinkybes Bendrasis Teismas mano, kad 7,5 mln. eurų bauda leidžia veiksmingai pažaboti
Austria Draht
neteisėtą elgesį, be to, ši bauda yra reikšminga ir pakankamai atgrasanti. Bet kokia už nurodytą sumą didesnė bauda būtų neproporcinga, palyginti su ieškovėms inkriminuojamu pažeidimu, kuris vertinamas atsižvelgiant į visas
Austria Draht
dalyvavimui darant vieną pažeidimą būdingas aplinkybes.
Dėl ginčijamame sprendime nurodytų priežasčių, kurių, beje, ieškovės neginčija, darytina išvada, kad
voestalpine
yra solidariai atsakinga už šios baudos sumokėjimą.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia, pirma, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 5 punktą, kiek juo ieškovėms skirta neproporcinga bauda už
Austria Draht
dalyvavimą darant vieną pažeidimą nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d., antra, sumažinti ieškovėms solidariai skirtos baudos dydį nuo 22 mln. eurų iki 7,5 mln. eurų ir, trečia, atmesti likusią ieškinio dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, Bendrasis Teismas gali paskirstyti išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai iš jų padengti savo išlaidas.
Atsižvelgiant į tai, kad Komisijos ieškovėms skirtos baudos dydis buvo iš esmės sumažintas, šioje byloje reikia nuspręsti, kad Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir du trečdalius ieškovių bylinėjimosi išlaidų, o ieškovės padengia vieną trečdalį savo bylinėjimosi išlaidų.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2010 m. birželio 30 d. Komisijos sprendimo C(2010) 4387 galutinis dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla COMP/38344 – Įtempiamoji plieninė armatūra), iš dalies pakeisto 2010 m. rugsėjo 30 d. Komisijos sprendimu C(2010) 6676 galutinis ir 2011 m. balandžio 4 d. Komisijos sprendimu C(2011) 2269 galutinis, 2 straipsnio 5 punktą.

2.
Sumažinti
voestalpine AG
ir
voestalpine Wire Rod Austria GmbH
solidariai skirtą baudą nuo 22 mln. eurų iki 7,5 mln. eurų.

3.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

4.
Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir du trečdalius
voestalpine
ir
voestalpine Wire Rod Austria
patirtų bylinėjimosi išlaidų.

5.
Voestalpine
ir
voestalpine Wire Rod Austria
padengia vieną trečdalį savo bylinėjimosi išlaidų.

Frimodt Nielsen
Dehousse
Collins
Paskelbta 2015 m. liepos 15 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys

Ginčo dalykas

Ginčo aplinkybės

I – Per procesą nagrinėjamas sektorius

A – Prekė

B – Pasiūlos struktūra

C – Paklausos struktūra

D – Prekyba Europos Sąjungoje ir EEE

II – „Voestalpine“ ir „Austria Draht“

III – Administracinė procedūra

A – Pirmasis prašymas atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir DWK atleidimas nuo baudos

B – Patikrinimai ir prašymai pateikti informacijos

C – Kiti prašymai atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir Komisijos pateikti atsakymai

D – Procedūros pradžia ir pranešimas apie kaltinimus

E – Galimybė susipažinti su bylos medžiaga, išklausymas ir pajėgumas sumokėti baudą

F – Papildomi prašymai pateikti informacijos

IV – Ginčijamas sprendimas

Procesas ir šalių reikalavimai

Dėl teisės

I – Pirminės pastabos

A – Ginčijamo sprendimo turinys

1. Kartelio sudedamosios dalys ir kvalifikavimas kaip vieno pažeidimo

2. Dėl Austria Draht ir voestalpine nustatytos aplinkybės

a) Sutartis su G.

b) „Italijos klubas“ (nuo 1997 m. balandžio 15 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.)

c) „Europos klubas“ ir paneuropinė sistema

3. Ginčijamo sprendimo adresatės ir individuali atsakomybės trukmė

a) Austria Draht situacija

b) voestalpine situacija

4. voestalpine ir Austria Draht skirtos baudos dydžio apskaičiavimas

B – Principų priminimas

1. Pažeidimo buvimo ir trukmės įrodymas

2. Vieno pažeidimo, suprantamo kaip sudėtinis pažeidimas, sąvoka

3. Atsiribojimo dalyvaujant susitikime sąvoka

II – Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija nepagrįstai nusprendė, jog tarpininkaujant atstovui Italijoje ieškovės dalyvavo vieno pažeidimo sudedamojoje dalyje

A – Atstovo elgesio priskyrimas atstovaujamajai bendrovei

1. Atstovo elgesio priskyrimo atstovaujamajai bendrovei sąlygos

2. Atstovavimo sutartis ir ekonominės rizikos prisiėmimas

3. Atstovo dvigubo atstovavimo pasekmės

4. Nežinojimas, kontrolės nebuvimas ir nepritarimas

B – Atstovo neteisėto elgesio įrodymai

1. Dėl 1997 m. balandžio 15 d. susitikimo

2. Dėl 1997 m. birželio 24 d. susitikimo

3. Dėl 1998 m. kovo 11 d. susitikimo

4. Dėl 1998 m. kovo 30 d. susitikimo

5. Dėl 1998 m. gegužės 18 d. susitikimo

6. Dėl 1998 m. spalio 19 d. susitikimo

7. Dėl 1999 m. sausio 18 d. susitikimo

8. Dėl 1999 m. gruodžio 14 d. susitikimo

9. Dėl 2000 m. sausio 12 d. susitikimo

10. Dėl 2000 m. rugsėjo 19 d. susitikimo

11. Dėl 2001 m. birželio 10 d. susitikimo

12. Dėl 2001 m. spalio 23 d. susitikimo

13. Dėl 2002 m. sausio 11 d. susitikimo

14. Dėl 2002 m. balandžio 30 d. susitikimo

15. Dėl kitų ginčijamame sprendime nurodytų susitikimų ir dokumentų

C – Dėl įvairių pareiškimų, kuriais remiasi šalys

D – Pažeidimo, kuriuo kaltinama „Austria Draht“, trukmė

E – Išvada dėl pirmojo pagrindo

III – Dėl antrojo pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija nepagrįstai nusprendė, jog ieškovės dalyvavo darant vieną pažeidimą, apimantį ir „Italijos klubą“, ir „Europos klubą“

A – Dalyvavimas vieno pažeidimo sudedamojoje dalyje

B – Žinojimas apie paneuropinį kartelio mastą

1. Įrodymai, kuriais remiamasi ginčijamame sprendime

2. Įrodymų, kuriais remiamasi ginčijamame sprendime, nagrinėjimas

a) Įrodymai dėl „Ciuricho klubo“

Dėl 1995 m. gegužės 28 d. susitikimo

Dėl 1996 m. sausio 9 d. susitikimo

b) Įrodymai dėl „Europos klubo“

Dėl 1998 m. spalio 14 d. susitikimo

Dėl 1998 m. lapkričio 9 d. susitikimo

Dėl 2000 m. vasario 28 d. susitikimo

Dėl 2001 m. rugsėjo 27 d. susitikimo

c) Duomenys, įrodantys, kad per atstovą buvo žinoma apie kartelį

C – Išvada dėl antrojo pagrindo

IV – Dėl trečiojo pagrindo, susijusio aplinkybėmis, į kurias reikia atsižvelgti vertinant sankciją

A – Dėl proporcingumo principo pažeidimo

1. Sankcijos proporcingumas atsižvelgiant į visas aplinkybes

2. Dėl atsižvelgimo į ypatingą ieškovių padėtį

a) Dalyvavimo „Italijos klubo“ veikloje sąlygos

b) Nedalyvavimas „Europos klubo“ veikloje ir kitose susitarimuose

B – Išvada dėl proporcingumo principo pažeidimo

V – Dėl Bendrojo Teismo neribotos jurisdikcijos įgyvendinimo ir baudos dydžio nustatymo

Dėl bylinėjimosi išlaidų
(
)	Proceso kalba: vokiečių.