CELEX: 62012CJ0166
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov
Nariadenie (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 a nariadenie (ES, Euratom) č. 723/2004
Úradníci Únie
Práva na dôchodok získané vo vnútroštátnom systéme
Prevod do dôchodkového systému Únie
Metóda výpočtu
Pojem ‚kapitálová hodnota práv na dôchodok‘

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 11 ods. 2 prílohy VIII nariadenia Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov Európskych spoločenstiev a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev a zavádzajú osobitné prechodné opatrenia uplatniteľné na úradníkov Komisie (
Ú. v. ES L 56, s. 1
; Mim. vyd. 01/002, s. 5), zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 z 22. marca 2004 (
Ú. v. EÚ L 124, s. 1
; Mim. vyd. 01/002, s. 130, ďalej len „služobný poriadok“), ako aj článku 4 ods. 3 ZEÚ.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu, ktorého účastníkmi sú Radek Časta a Česká správa sociálního zabezpečení (ďalej len „ČSSZ“) vo veci výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok, ktoré získal vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme a ktoré možno previesť na jeho účet do dôchodkového systému Únie.
Právny rámec
Právo Únie
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v znení zmenenom a doplnenom nariadením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 571/92 z 2. marca 1992, ktorým sa mení Služobný poriadok úradníkov Európskych spoločenstiev [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 62, s. 1
), znel takto:
„Úradník, ktorý vstúpi do služieb Spoločenstiev:
—
po odchode zo služby štátnej správy alebo vnútroštátnej či medzinárodnej organizácie
alebo
—
po vykonávaní činnosti ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba,
má pri prijatí do trvalého služobného pomeru právo voči spoločenstvám na poistno‑matematický ekvivalent alebo paušálnu nominálnu hodnotu práv na starobný dôchodok, ktoré získal na základe tejto služby alebo činnosti.
…“ [neoficiálny preklad]
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v znení vyplývajúcom z nariadenia č. 723/2004 stanovuje:
„Úradník, ktorý vstúpi do služieb Spoločenstiev po:
—
odchode zo služieb štátnej správy alebo vnútroštátnej alebo medzinárodnej organizácie,
—
vykonávaní činnosti ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba,
má po uvedení do funkcie, ale pred získaním nároku na výplatu starobného dôchodku v zmysle článku 77 služobného poriadku právo voči Spoločenstvám na kapitálovú hodnotu, aktualizovanú ku dňu skutočného prevodu, práv na dôchodok, ktoré získal na základe tejto služby alebo týchto činností.
V takom prípade inštitúcia, v ktorej je zamestnanec [úradník –
neoficiálny preklad
] zamestnaný, určí s ohľadom na základnú mzdu zamestnanca [úradníka –
neoficiálny preklad
], jeho vek a kurz platný v deň žiadosti o prevod, pomocou všeobecných vykonávacích ustanovení, počet rokov zamestnania, potrebných pre odchod do dôchodku, ktoré sú mu započítané v rámci systému dôchodkového zabezpečenia Spoločenstva za predchádzajúce obdobie služby, na základe prevedenej kapitálovej hodnoty, po odpočítaní čiastky predstavujúcej zhodnotenie kapitálovej hodnoty medzi dňom žiadosti o prevod a skutočným dňom prevodu.
Zamestnanci [úradníci –
neoficiálny preklad
] môžu použiť tento postup len raz pre každý členský štát a príslušný penzijný fond.“
Rozhodnutie Komisie z 28. apríla 2004, ktorým sa stanovujú všeobecné vykonávacie ustanovenia k článkom 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku (
Administratívne informácie
č. 60‑2004 z 9. júna 2004) [
neoficiálny preklad
], v článku 6 stanovuje:
„V prípade každej sumy, ktorá sa má previesť z dôchodkového systému, do ktorého patril úradník, sa musí potvrdiť, že ide o aktualizovanú kapitálovú hodnotu práv na dôchodok získaných pred vstupom do služieb Spoločenstiev alebo v prípade žiadosti na základe článku 11 ods. 3 prílohy VIII služobného poriadku pred jeho návratom na pracovné miesto.
Prevádzaná suma musí zodpovedať celkovej výške tejto kapitálovej hodnoty. Môže zodpovedať právam, ktoré vyplývajú z dôb dosiahnutých v služobnom pomere vo viacerých orgánoch štátnej správy či organizáciách alebo na základe výkonu viacerých činností ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba.“ [
neoficiálny preklad
]
České právo
Podľa § 3 až 5 zákona č. 589/1992 o poistnom na sociálne zabezpečenie a príspevku na štátnu politiku zamestnanosti v znení zmien a doplnení platia poistné na české dôchodkové poistenie zamestnávateľ a zamestnanec. Výška poistného pre zamestnávateľa bola v rokoch 1996 až 2003 19,5 % a od roku 2004 predstavuje 21,5 % z vymeriavacieho základu, pričom vymeriavací základ pre zamestnávateľa je úhrn vymeriavacích základov všetkých zamestnancov dotknutého zamestnávateľa. Zamestnanci v tom období odvádzali 6,5 % z vymeriavacieho základu.
Z § 33 až 36 zákona č. 155/1995 o dôchodkovom poistení v znení zmien a doplnení (ďalej len „zákon č. 155/1995“) vyplýva, že na výpočet starobného dôchodku sa spočíta základná suma, ktorá je pre všetkých žiadateľov o dávku rovnaká, a variabilná suma, ktorá závisí od celkovej dĺžky obdobia poistenia dosiahnutého žiadateľom a od výšky výpočtového základu.
Podľa § 34 ods. 1 uvedeného zákona predstavuje výška variabilnej sumy za každý celý rok poistenia 1,5 % výpočtového základu mesačne. Obdobia, v ktorých sa spravidla nedosahujú relevantné príjmy (tzv. náhradné doby poistenia), ako je napríklad rodičovská dovolenka, obdobie štúdia atď., sa do obdobia poistenia započítajú v rozsahu 80 %.
Podľa § 15 zákona č. 155/1995 sa výpočtový základ určuje podľa osobného vymeriavacieho základu zamestnanca. Podľa § 16 tohto zákona je ním priemer mesačných príjmov aktualizovaných ku dňu výpočtu, ktoré podliehajú plateniu poistného na dôchodkové poistenie za celé obdobie poistenia, najviac však za posledných 30 rokov. Pokiaľ osobný vymeriavací základ neprevyšuje 10000 CZK, výpočtový základ zodpovedá tomuto osobnému vymeriavaciemu základu. Z vyššej sumy osobného vymeriavacieho základu až do 24800 CZK sa do výpočtového základu počíta 30 % a v prípade, že osobný vymeriavací základ presahuje 24800 CZK, sa do výpočtového základu počíta 10 %.
Náhradné doby poistenia sa započítajú do obdobia poistenia. Na účely výpočtu osobného vymeriavacieho základu sa rozhodujúce obdobie zníži o tzv. vylúčené doby, ktoré sú v zásade zhodné s náhradnými dobami poistenia.
Podľa § 105a ods. 1 a 4 zákona č. 155/1995, ktorý vykonáva požiadavky služobného poriadku, majú poistenci, ktorí sa stali úradníkmi alebo ostatnými zamestnancami Spoločenstiev a v Českej republike ukončili svoju pracovnú činnosť, nárok na prevod práv na dôchodok získaných v Českej republike do dôchodkového systému Spoločenstiev, pokiaľ im nebol priznaný žiadny dôchodok z českého systému dôchodkového poistenia, pričom pod „dôchodkovými právami sa rozumie… finančná čiastka stanovená ako poistno‑matematický ekvivalent v závislosti od dosiahnutého obdobia poistenia a vymeriavacích základov“.
Nariadenie vlády č. 587/2006, ktorým sa ustanovuje podrobnejšia úprava vzájomného prevodu dôchodkových práv vo vzťahu k dôchodkovému systému Spoločenstiev (ďalej len „nariadenie vlády č. 587/2006“), obsahuje podrobné ustanovenia o prevode dôchodkových práv českého úradníka, ktorý vstúpil do služieb Spoločenstiev. § 2 tohto nariadenia vlády upravuje výpočet finančnej sumy stanovenej ako prevádzané dôchodkové právo získané v Českej republike takto:
„1.   Peňažná suma stanovená ako prevádzané dôchodkové právo získané v Českej republike sa vypočíta ako súčin jednotkovej hodnoty odloženého dôchodku a úhrnu predpokladaného percentuálneho výmeru starobného dôchodku a pomernej časti základného výmeru starobného dôchodku.
2.   Predpokladaný percentuálny výmer starobného dôchodku sa vypočíta postupom podľa § 34 ods. 1 zákona o dôchodkovom poistení, pričom obdobie poistenia a výpočtový základ sa určujú k rozhodujúcemu dňu; za rozhodujúci deň sa považuje deň podania žiadosti o prevod dôchodkových práv na príslušnú inštitúciu Európskych spoločenstiev… Na účely stanovenia osobného vymeriavacieho základu sa pritom za vylúčenú dobu považuje obdobie účasti na dôchodkovom systéme Európskych spoločenstiev. …
3.   Pomerná časť základného výmeru starobného dôchodku sa vypočíta tak, že základný výmer starobného dôchodku platný k rozhodujúcemu dňu sa vynásobí podielom obdobia poistenia dosiahnutého v českom dôchodkovom poistení k rozhodujúcemu dňu a úhrnu období poistenia dosiahnutých v českom dôchodkovom poistení k rozhodujúcemu dňu a období od rozhodujúceho dňa do dňa dosiahnutia dôchodkového veku žiadateľa o prevod dôchodkových práv… podľa predpisov platných k rozhodujúcemu dňu. …
4.   Jednotková hodnota odloženého dôchodku sa stanovuje podľa veku, ktorý žiadateľ dosiahol k rozhodujúcemu dňu…, úmrtnostných tabuliek platných v rozhodujúci deň a 70 % hodnoty maximálnej technickej miery úrokov stanovenej osobitným právnym predpisom na účely poisťovníctva. …
5.   Na stanovenie jednotkovej hodnoty odloženého dôchodku sa použijú úmrtnostné tabuľky ministerstva práce a sociálnych vecí, ktoré sú jednotné pre mužov a ženy a stanovujú sa vždy na obdobie piatich po sebe nasledujúcich kalendárnych rokov.
6.   Peňažná suma vypočítaná podľa odsekov 1 až 5 sa zvýši o sumu stanovenú ako úrok z peňažnej sumy vypočítanej podľa odsekov 1 až 5 za obdobie od rozhodujúceho dňa po deň, ktorý predchádza dňu prevodu peňažnej sumy… na účet v dôchodkovom systéme Európskych spoločenstiev. …“
Príloha nariadenia vlády č. 587/2006 obsahuje vzorec na výpočet jednotkovej hodnoty odloženého dôchodku. Maximálna technická miera úrokov sa stanovuje podľa § 12 ods. 1 prvej vety vyhlášky č. 434/2009 v závislosti od priemerných výnosov štátnych dlhopisov.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Pán Časta, ktorý je úradníkom Európskej komisie, patril pred vstupom do služieb tejto inštitúcie 1. decembra 2006 do českého systému dôchodkového poistenia. Do tohto systému sa odvádzalo príslušné poistné.
Dňa 28. novembra 2008 podal pán Časta na Komisiu žiadosť na základe článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku o prevod práv na dôchodok, ktoré získal v Českej republike.
Táto žiadosť bola postúpená ČSSZ, ktorá 8. februára 2011 prijala rozhodnutie, v ktorom ponúkla na prevod sumu 523584 CZK vypočítanú podľa vnútroštátnej právnej úpravy. Táto suma bola nižšia ako polovica celkového poistného, ktoré bolo za pána Častu odvedené do českého dôchodkového systému.
Pán Časta podal proti uvedenému rozhodnutiu námietky. Zastáva názor, že metóda výpočtu zakotvená v českej právnej úprave je v rozpore s ustanoveniami článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ. Uviedol, že prevádzaná suma by sa mala približovať celkovej sume zaplateného poistného alebo ju dokonca prevyšovať. Pán Časta tiež tvrdí, že došlo k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania. Okrem toho napadol skutočnosť, že pri výpočte jeho práv na dôchodok sa nezohľadnilo obdobie, v ktorom patril do dôchodkového systému Únie.
ČSSZ tieto námietky zamietla rozhodnutím z 10. mája 2011. Pán Časta podal 12. mája 2011 na Krajský soud v Praze žalobu o neplatnosť tohto rozhodnutia.
Za týchto okolností Krajský soud v Praze rozhodol prerušiť konanie a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Ako treba chápať pojem ‚kapitálová hodnota práv na dôchodok‘ uvedený v článku 11 ods. 2 prílohy VIII [služobného poriadku]? Zahŕňa tento pojem výšku dôchodkových práv stanovenú tak formou poistno‑matematického ekvivalentu, ako aj formou paušálnej nominálnej hodnoty v zmysle článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v znení pred účinnosťou nariadenia… č. 723/2004, alebo je potrebné ho stotožniť len s jedným z týchto pojmov, a ak nie, čím sa od týchto pojmov líši?
2.
Bránia ustanovenia článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v spojení s článkom 4 ods. 3 [ZEÚ] použitiu metódy výpočtu dôchodkových práv upravenej v § 105a ods. 1 zákona č. 155/1995 o dôchodkovom poistení a v [nariadení vlády č. 587/2006]? Je v tejto súvislosti relevantná okolnosť, že táto metóda výpočtu vedie v konkrétnom prípade k stanoveniu výšky dôchodkových práv ponúknutých na prevod do dôchodkového systému [Únie] vo výške nedosahujúcej ani polovicu objemu príspevkov, ktoré úradník uhradil do vnútroštátneho dôchodkového systému?
3.
Má sa rozsudok [zo 16. decembra 2004, My (
C-293/03, Zb. s. I-12013
)], vykladať v tom zmysle, že na účely výpočtu hodnoty dôchodkových práv prevádzaných do dôchodkového systému [Únie] poistno‑matematickou metódou závisiacou od dĺžky poistenia musí byť do osobného vymeriavacieho základu započítané aj obdobie, počas ktorého pred dňom podania žiadosti o prevod dôchodkových práv už úradník [Únie] patril do dôchodkového systému [Únie]?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku vykladať v tom zmysle, že členský štát môže stanoviť výšku kapitálovej hodnoty dôchodkových práv formou poistno‑matematického ekvivalentu alebo formou paušálnej nominálnej hodnoty, ktoré toto ustanovenie služobného poriadku upravovalo pred zmenou a doplnením prostredníctvom nariadenia č. 723/2004, alebo musí použiť iba jednu z týchto metód.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v znení vyplývajúcom z nariadenia č. 571/92 účinnom pred zmenou a doplnením prostredníctvom nariadenia č. 723/2004 stanovoval, že úradník, ktorý vstúpi do služieb Spoločenstiev po odchode zo služby štátnej správy alebo vnútroštátnej či medzinárodnej organizácie alebo po vykonávaní činnosti ako zamestnanec či samostatne zárobkovo činná osoba, má pri prijatí do trvalého služobného pomeru právo voči Spoločenstvám na poistno‑matematický ekvivalent alebo paušálnu nominálnu hodnotu práv na starobný dôchodok, ktoré získal na základe tejto služby alebo činnosti.
Toto ustanovenie ponúkalo členským štátom alternatívu v súvislosti so splnením si povinnosti prijať vnútroštátne opatrenia nevyhnutné na to, aby sa úradníkom inštitúcií zaručila možnosť previesť si práva na starobný dôchodok do dôchodkového systému Spoločenstiev. Vzhľadom na to, že členské štáty neboli povinné priznať úradníkom možnosť voľby medzi prevodom poistno‑matematického ekvivalentu a paušálnej nominálnej hodnoty, mohli použiť jednu z týchto dvoch metód výpočtu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. decembra 1987, Komisia/Luxembursko,
315/85, Zb. s. 5391
, body 20 až 22).
Táto možnosť voľby, ktorú mali členské štáty, bola rozšírená na základe zmeny a doplnenia služobného poriadku prostredníctvom nariadenia č. 723/2004, po ktorého prijatí uvedený článok 11 ods. 2 príloha VIII stanovuje, že úradník, ktorý vstúpi do služieb Spoločenstiev, má po uvedení do funkcie, ale pred získaním nároku na výplatu starobného dôchodku v zmysle článku 77 služobného poriadku právo voči Spoločenstvám na kapitálovú hodnotu práv na dôchodok, ktoré získal na základe tejto služby alebo činnosti, aktualizovanú ku dňu skutočného prevodu.
Normotvorca Únie totiž tým, že teraz používa jediný pojem „kapitálová hodnota práv na dôchodok“, členským štátom umožnil, aby podľa svojej voľby použili metódu na stanovenie peňažnej sumy, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, za predpokladu, že táto suma materiálne predstavuje práva na dôchodok získané na základe predchádzajúcich činností dotknutého úradníka.
Členské štáty v dôsledku toho môžu používať buď metódu „poistno‑matematického ekvivalentu“, ktorá slúži na výpočet aktuálnej hodnoty budúcich a eventuálnych dôchodkových dávok, ktorých výška je spravidla znížená na účely zohľadnenia predčasného vyplácania, ako aj rizika úmrtia pred splatnosťou, alebo metódu „paušálnej nominálnej hodnoty“, podľa ktorej sa táto hodnota vypočíta ako súčin príspevkov odvedených poistencom a jeho zamestnávateľom, ku ktorým možno pripočítať úroky (pozri, pokiaľ ide o tieto metódy výpočtu, rozsudok z 18. marca 1982, Bodson,
212/81, Zb. s. 1019
, body 7 a 8), alebo aj iné metódy.
Za týchto podmienok treba na prvú otázku odpovedať, že článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát môže stanoviť výšku kapitálovej hodnoty dôchodkových práv na základe metódy poistno‑matematického ekvivalentu, metódy paušálnej nominálnej hodnoty alebo aj na základe iných metód, za predpokladu, že suma, ktorá sa má previesť, materiálne predstavuje práva na dôchodok získané na základe predchádzajúcich činností dotknutého úradníka.
O druhej otázke
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a článok 4 ods. 3 ZEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia použitiu takej metódy výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme na základe predchádzajúcich činností, ako je metóda upravená v českých právnych predpisoch, a či je na zodpovedanie tejto otázky relevantná okolnosť, že uvedená metóda vedie k tomu, že suma kapitálovej hodnoty, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, nedosahuje ani polovicu objemu príspevkov zaplatených úradníkom a jeho bývalým zamestnávateľom do vnútroštátneho dôchodkového systému.
Na účely zabezpečenia koordinácie vnútroštátnych dôchodkových systémov a dôchodkového systému Únie treba vykonať dva nadväzujúce úkony, pričom druhý z nich spočíva v prepočítaní kapitálovej hodnoty práv na dôchodok získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme na počet odpracovaných rokov započítateľných v dôchodkovom systéme Únie. Toto prepočítanie vykonávajú inštitúcie Únie v súlade so všeobecnými vykonávacími ustanoveniami k uvedenému článku 11, ktoré stanovia tieto inštitúcie. Tento úkon upravuje právo Únie.
Naproti tomu prvý úkon patrí do výlučnej právomoci vnútroštátnych orgánov spravujúcich dôchodkový systém, do ktorého patrila dotknutá osoba pred vstupom do služieb Únie, pričom prostredníctvom tohto úkonu sa na základe príslušných právnych predpisov dotknutého členského štátu stanovuje kapitálová hodnota práv na dôchodok získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme (pozri rozsudok z 9. novembra 1989, Bonazzi‑Bertottilli a i./Komisia,
75/88, 146/88 a 147/88, Zb. s. 3599
, bod 17).
V súvislosti s rozdielnymi vnútroštátnymi právnymi úpravami treba uviesť, že normotvorca Únie prostredníctvom článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku nezamýšľal harmonizovať rozličné vnútroštátne ustanovenia v oblasti dôchodkov, ktoré sú značne rozmanité a zložité (pozri rozsudok Komisia/Luxembursko, už citovaný, bod 21). Ako navyše uviedol generálny advokát v bode 43 návrhov, z článku 48 ZFEÚ a článku 153 ods. 4 ZFEÚ vyplýva, že právo členských štátov definovať základné zásady svojho systému sociálneho zabezpečenia je uznané v práve Únie.
Z toho vyplýva, že členské štáty majú pri prijímaní vnútroštátnych právnych predpisov na vykonanie článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku širokú mieru voľnej úvahy.
Je to tak predovšetkým v prípade metódy, ktorú členské štáty používajú na stanovenie výšky kapitálovej hodnoty práv na dôchodok získaných vo vnútroštátnom systéme, ktoré sa majú zohľadniť v dôchodkovom systéme Únie, pričom táto metóda sa v každom prípade musí zaviesť v súlade s povahou zásad a pravidiel upravujúcich dôchodkový systém členských štátov.
Členské štáty majú vo všeobecnosti možnosť zaviesť predovšetkým dôchodkový systém fondového financovania, z ktorého sa poskytujú starobné dôchodky v pomere k odvedeným príspevkom, alebo naopak, systém založený na určitej miere solidarity, ktorý sa vyznačuje tým, že dôchodky vyplácané v rámci takého systému nie sú nevyhnutne úmerné výške zaplatených príspevkov.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme dotknutom vo veci samej sa výška dôchodku, na ktorý majú dôchodcovia nárok, vypočíta podľa vzorca, ktorý zohľadňuje celkové obdobie, počas ktorého sa odvádzali príspevky na dôchodkové poistenie, a výšku príjmov, ktorá sa však zohľadňuje značne degresívne. Hoci vyšší príjem v tomto systéme znamená nárok na vyšší dôchodok, na príjmy presahujúce určitú hranicu sa prihliada iba v obmedzenej miere.
Pritom je zrejmé, že v takomto priebežne financovanom dôchodkovom systéme, ktorý sa vyznačuje značnou solidaritou, kapitálová hodnota získaných práv na dôchodok nezodpovedá celkovému objemu príspevkov odvedených zamestnávateľom a jeho zamestnancom na dôchodkové poistenie tohto zamestnanca.
Pokiaľ výpočet kapitálovej hodnoty práv na dôchodok logicky vyplýva z povahy zásad a pravidiel dôchodkového systému, ktorý sa uplatňuje v členskom štáte, nemožno spochybniť súlad tejto metódy výpočtu s právom Únie. Iba v prípade, že spôsoby výpočtu tejto kapitálovej hodnoty sa výrazne odlišujú – či už v prospech alebo neprospech úradníka – od povahy zásad a pravidiel vnútroštátneho dôchodkového systému, hrozí, že právna úprava dotknutého členského štátu bude predstavovať prekážku voľného pohybu pracovníkov zaručeného článkom 45 ZFEÚ alebo bude v rozpore s povinnosťami podľa článku 4 ods. 3 ZEÚ.
Treba pripomenúť jednak, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora má úradník Únie postavenie migrujúceho pracovníka (pozri rozsudky My, už citovaný, bod 37 a citovanú judikatúru; zo 16. februára 2006, Öberg,
C-185/04, Zb. s. I-1453
, bod 12, ako aj zo 4. júla 2013, Gardella, C‑233/12, bod 25) a jednak, že povinnosť členských štátov umožniť prevod práv na dôchodok, ktoré úradníci získali na základe svojich predchádzajúcich činností, do dôchodkového systému Únie a určiť v tejto súvislosti metódu výpočtu patrí do pôsobnosti článku 4 ods. 3 ZEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. júla 1997, Komisia/Španielsko,
C-52/96, Zb. s. I-4637
, bod 9).
Vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej, ako je uvedená v bodoch 11 a 12 tohto rozsudku, sa zrejme neodchyľuje od povahy zásad a pravidiel vnútroštátneho dôchodkového systému. Prináleží však vnútroštátnemu súdu overiť, či je to skutočne tak, a to predovšetkým vtedy, ak žalobca predloží závažné dôkazy o opaku, a v prípade, že vnútroštátne ustanovenia umožňujú prevod práv na dôchodok do iného vnútroštátneho systému alebo systému medzinárodnej organizácie, preskúmať, či suma, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, nie je vypočítaná nepriaznivo v porovnaní s vypočítanou sumou, ktorá sa má previesť do týchto iných systémov. Samotná skutočnosť, že použitá metóda výpočtu vedie k tomu, že prevádzaná suma nedosahuje ani polovicu objemu príspevkov zaplatených úradníkom a jeho bývalým zamestnávateľom do vnútroštátneho dôchodkového systému, nepredstavuje takýto dôkaz. Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru okrem toho nevyplýva, že vnútroštátne ustanovenia umožňujú prevod práv na dôchodok do iného vnútroštátneho alebo medzinárodného dôchodkového systému.
Navyše úradník, ktorý podal žiadosť o prevod svojich práv na dôchodok získaných v dôchodkovom systéme členského štátu do dôchodkového systému Únie, sa nemôže ani účinne dovolávať zakázanej diskriminácie vo vzťahu s úradníkmi Únie pochádzajúcimi z iných členských štátov, ktorá vyplýva z používania odlišnej metódy na výpočet prevádzanej kapitálovej hodnoty. V takom prípade by totiž rozdielne zaobchádzanie bolo dôsledkom právomoci členských štátov upravovať svoje dôchodkové systémy a vykonávať svoju voľnú úvahu, ktorú majú v tejto súvislosti.
Za týchto podmienok treba na druhú otázku odpovedať, že článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a článok 4 ods. 3 ZEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia použitiu takej metódy výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok získaných na základe predchádzajúcich činností, ako je metóda upravená v českých právnych predpisoch, a to ani v prípade, keď táto metóda vedie k tomu, že suma kapitálovej hodnoty, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, nedosahuje ani polovicu objemu príspevkov zaplatených úradníkom a jeho bývalým zamestnávateľom do vnútroštátneho dôchodkového systému.
O tretej otázke
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a článok 4 ods. 3 ZEÚ vykladať v tom zmysle, že na účely výpočtu výšky kapitálovej hodnoty práv na dôchodok získaných na základe predchádzajúcich činností, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, treba započítať aj obdobie, počas ktorého už úradník patril do dôchodkového systému Únie.
Na jednej strane treba v súvislosti s už citovaným rozsudkom My, na ktorý odkazuje vnútroštátny súd v rámci svojej tretej otázky, pripomenúť, že Súdny dvor v bode 49 uvedeného rozsudku rozhodol, že článok 4 ods. 3 ZEÚ v spojení so služobným poriadkom bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá neumožňuje započítať odpracované roky, ktoré občan Únie dosiahol v služobnom pomere s inštitúciou Únie, na účely vzniku práva na starobný dôchodok na základe jeho vnútroštátneho systému.
Treba však uviesť, že zatiaľ čo vo veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok My, išlo o započítanie odpracovaných rokov v inštitúciách Únie na účely vzniku práva na starobný dôchodok vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme, žalobca vo veci samej sa na vnútroštátnom súde domáha toho, aby sa v dotknutom členskom štáte zohľadnili roky, ktoré odpracoval ako úradník Komisie, na účely výpočtu sumy, ktorá sa má previesť z vnútroštátneho dôchodkového systému do systému Únie.
Vzhľadom na to, že situácia, o ktorú išlo vo veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok My, je odlišná od situácie vo veci samej, uvedený rozsudok nemôže slúžiť ako základ odpovede na tretiu otázku.
Na druhej strane treba poukázať na to, že z článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku jednoznačne vyplýva, že právami na dôchodok, ktoré si úradník môže nechať previesť do dôchodkového systému Únie z dôchodkového systému platného v dotknutom členskom štáte, sú práva získané na základe činností, ktoré dotknutá osoba vykonávala pred svojím vstupom do služieb Únie.
Toto ustanovenie je navyše konkretizované v rozhodnutí Komisie z 28. apríla 2004, ktorým sa stanovujú všeobecné vykonávacie ustanovenia k článkom 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku, ktoré v článku 6 prvom pododseku stanovuje, že „v prípade každej sumy, ktorá sa má previesť z dôchodkového systému, do ktorého patril úradník, sa musí potvrdiť, že ide o aktualizovanú kapitálovú hodnotu práv na dôchodok získaných pred vstupom do služieb Spoločenstiev“.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na tretiu otázku odpovedať, že článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a článok 4 ods. 3 ZEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že na účely výpočtu výšky kapitálovej hodnoty dôchodkových práv získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, sa nemá prihliadať na obdobie, počas ktorého už úradník patril do dôchodkového systému Únie.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

1.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII nariadenia Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov Európskych spoločenstiev a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev a zavádzajú osobitné prechodné opatrenia uplatniteľné na úradníkov Komisie, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 z 22. marca 2004, sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát môže stanoviť výšku kapitálovej hodnoty dôchodkových práv na základe metódy poistno‑matematického ekvivalentu, metódy paušálnej nominálnej hodnoty alebo aj na základe iných metód, za predpokladu, že suma, ktorá sa má previesť, materiálne predstavuje práva na dôchodok získané na základe predchádzajúcich činností dotknutého úradníka.

2.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII nariadenia č. 259/68, zmeneného a doplneného nariadením č. 723/2004, a článok 4 ods. 3 ZEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia použitiu takej metódy výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok získaných na základe predchádzajúcich činností, ako je metóda upravená v českých právnych predpisoch, a to ani v prípade, keď táto metóda vedie k tomu, že suma kapitálovej hodnoty, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, nedosahuje ani polovicu objemu príspevkov zaplatených úradníkom a jeho bývalým zamestnávateľom do vnútroštátneho dôchodkového systému.

3.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII nariadenia č. 259/68, zmeneného a doplneného nariadením č. 723/2004, a článok 4 ods. 3 ZEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že na účely výpočtu výšky kapitálovej hodnoty dôchodkových práv získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, sa nemá prihliadať na obdobie, počas ktorého už úradník patril do dôchodkového systému Únie.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: čeština.