CELEX: 62011CJ0671
Žemės ūkis
Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondas
Sąvoka „tikrinamas laikotarpis“
Galimybė pratęsti ir apriboti tikrinamą laikotarpį
Patikrinimų veiksmingumo tikslas
Teisinis saugumas

Sprendimo motyvai
1. Prašymai priimti prejudicinį sprendimą susiję su 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4045/89 dėl valstybių narių atliekamo sandorių, sudarančių Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo Garantijų skyriaus finansavimo sistemos dalį, patikrinimo ir panaikinančio Direktyvą 77/435/EEB (OL L 388, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 9 t., p. 208), iš dalies pakeisto 1994 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 3094/94 (OL L 328, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 9 t., p. 208, toliau – Reglamentas Nr. 4045/89), 2 straipsnio 4 dalies išaiškinimu.
2. Šie prašymai pateikti nagrinėjant šešis ginčus tarp Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer  (Nacionalinė žemės ūkio ir jūros produktų įstaiga) ( FranceAgriMer ), perėmusios Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture  (Nacionalinis tarpšakinis vaisių, daržovių, vyno ir sodininkystės biuras) ( Viniflhor ) teises, ir atitinkamai Société anonyme d’intérêt collectif agricole Unanimes , Organisation de producteurs Les Cimes , Société Agroprovence , Regalp SA ir Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm  (COPAM) (toliau kartu vadinami pagrindinėje byloje dalyvaujančiais subjektais) dėl Bendrijos paramos, gautos iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (toliau – EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, susigrąžinimo teisėtumo.
Teisinis pagrindas
3. 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (OL L 94, p. 13) 8 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės, laikydamosi įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktų nacionalinių nuostatų, imasi priemonių:
– įsitikinti, kad iš [EŽŪOGF] lėšų finansuojami sandoriai yra tikrai įvykdyti ir įvykdyti teisingai;
– užkirsti kelią pažeidimams ir persekioti už juos,
– išieškoti sumas, kurios buvo prarastos dėl taisyklių nesilaikymo ar aplaidumo.
< ... > “
4. Reglamento Nr. 4045/89 1–4 ir 10 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„ < ... > pagal < ... > Reglamento Nr. 729/70 < ... > 8 straipsnį valstybės narės imasi priemonių, būtinų įsitikinti, kad [EŽŪOGF] finansuojami sandoriai buvo iš tikrųjų įvykdyti ir vykdomi teisingai, užkirsti kelią pažeidimams ir juos nagrinėti bei atgauti dėl pažeidimų ar aplaidumo prarastas sumas;
< ... > nacionalinių nuostatų, susijusių su patikrinimu, kurios yra išsamesnės už apibrėžtas reglamente, šis reglamentas neapima;
< ... > valstybės narės turi būti skatinamos sustiprinti įmonių, gaunančių ar pervedančių lėšas, komercinių dokumentų patikrinimą, vykdomą pagal Direktyvą 77/435/EEB;
< ... > taisyklių, numatytų dėl Direktyvos 77/435/EEB, įgyvendinimas valstybėse narėse parodė, jog remiantis įgyta patirtimi reikia pakeisti tam tikras tos direktyvos nuostatas; kadangi atsižvelgiant į atitinkamų nuostatų pobūdį, šie pakeitimai turėtų būti įtraukti į reglamentą;
< ... >
< ... > valstybės narės įsipareigojo visų pirma patvirtinti patikrinimų programas, būtina, jog tos programos būtų pateiktos Komisijai ir ji galėtų imtis jų priežiūros ir koordinavimo bei užtikrinti, kad tos programos būtų sudarytos remiantis atitinkamais kriterijais; kadangi patikrinimai tokiu būdu gali būti sukoncentruoti į sektorius ar įmones, pasižyminčias dideliu sukčiavimo rizikos laipsniu.“
5. Reglamento Nr. 4045/89 1 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Šiame reglamente „komerciniai dokumentai“ – tai visos buhalterinės knygos, registrai, kvitai ir patvirtinamieji dokumentai, sąskaitos ir korespondencija, susijusi su įmonės komercine veikla, taip pat komerciniai duomenys, tiek, kiek visi šie dokumentai yra tiesiogiai ar netiesiogiai susiję su 1 dalyje nurodytais sandoriais.“
6. Šio reglamento 2 straipsnyje numatyta:
„1. Valstybės narės atlieka sistemingą įmonių komercinių dokumentų patikrinimą atsižvelgdamos į sandorių, kurie bus tikrinami, pobūdį. Valstybės narės užtikrina, jog įmonių parinkimas patikrinimui garantuoja priemonių, užkertančių ir išaiškinančių EŽŪOGF Garantijų skyriaus finansavimo sistemos pažeidimus, efektyvumą. Inter alia , parenkant atsižvelgiama į finansinę įmonės reikšmę toje sistemoje ir kitus rizikos faktorius.
< ... >
4. Patikrinimų laikotarpis prasideda liepos 1 d. ir tęsiasi iki kitų metų birželio 30 d.
Patikrinimas apima mažiausiai 12 mėnesių laikotarpį, pasibaigiantį ankstesnio patikrinimo laikotarpiu; jis gali būti išplėstas valstybės narės nustatytiniems laikotarpiams [nustatytinais laikotarpiais], einančiais prieš arba po to 12 mėnesių laikotarpio.
< ... > “
7. Pagal to paties reglamento 4 straipsnį:
„Įmonės saugo 1 straipsnio 2 dalyje ir 3 straipsnyje nurodytus komercinius dokumentus ne trumpiau nei trejus metus, skaičiuojant nuo metų, kuriais jie buvo surašyti, pabaigos.
Valstybės narės gali nustatyti ilgesnį šių dokumentų laikymo laikotarpį.“
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
8. 2000 ir 2001 m. buvo atlikti pagrindinėje byloje dalyvaujančių subjektų patikrinimai vietoje pagal Reglamentą Nr. 4045/89. Remdamasis atliktų patikrinimų išvadomis, Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture  (Nacionalinis tarpšakinis vaisių, daržovių ir sodininkystės biuras) ( Oniflhor ), kurio teises perėmė Viniflhor , kurios teises savo ruožtu perėmė FranceAgriMer , pareikalavo, kad pagrindinėje byloje dalyvaujantys subjektai grąžintų sumas, gautas pagal EŽŪOGF Garantijų skyriaus finansavimo sistemą, ir priėmė vykdomuosius dokumentus dėl grąžintinų sumų.
9. Pagrindinėje byloje dalyvaujantys subjektai kreipėsi į atitinkamai tribunal administratif de Nîmes (Nimo administracinis teismas) ir tribunal administratif de Marseille  (Marselio administracinis teismas) su skundais dėl šių vykdomųjų dokumentų. Šių teismų priimti sprendimai buvo apskųsti apeliacine tvarka cour administrative d’appel de Marseille  (Marselio administracinis apeliacinis teismas).
10. Pastarasis teismas šešiose bylose nusprendė, kad sąvoką „tikrinamas laikotarpis“ reikia aiškinti kaip apimančią laikotarpį, pasibaigiantį per 12 mėnesių, einančių prieš patikrinimo laikotarpį, ir kad 12 mėnesių yra maksimali trukmė, jei įstatyme ar kitame teisės akte nenumatyta kitaip. Tačiau visose šiose bylose tikrinamas laikotarpis baigėsi prieš prasidedant ankstesniam patikrinimo laikotarpiui.
11. FranceAgriMer pateikė kasacinį skundą Conseil d’État , kuriame tvirtino, kad cour administrative d’appel de Marseille klaidingai aiškino Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies turinį, kiek jis susijęs su tikrinamo laikotarpio apibrėžimu.
12. Manydama, kad, norint atsakyti į FranceAgriMer pateiktą kasacinio skundo pagrindą, kyla klausimų dėl minėtos nuostatos išaiškinimo, Conseil d’État  nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus, kurie bylose C-671/11–C-676/11 suformuluoti vienodai:
„Kaip valstybė narė, atsižvelgdama, pirma, į Bendrijų finansinių interesų apsaugos reikalavimus ir, antra, į teisinio saugumo principą bei būtinybę nepalikti tikrinimo institucijoms neribotų įgaliojimų, gali pasinaudoti < ... > Reglamento Nr. 4045/89 < ... > 2 straipsnio 4 dalyje numatyta galimybe išplėsti tikrinamą laikotarpį savo nustatytais „laikotarpiais, einančiais prieš arba po < ... > 12 mėnesių laikotarpio“?
Konkrečiai tariant:
– Ar tikrinamas laikotarpis bet kuriuo atveju, jei per patikrinimą nebuvo padarytas pažeidimas, kuriuo tikrinamas subjektas gali remtis skųsdamas šio patikrinimo rezultatais pagrįstą sprendimą, turi baigtis per dvylikos mėnesių laikotarpį, ėjusį prieš vadinamąjį „patikrinimo“ laikotarpį, per kurį atliekamos tikrinimo operacijos?
– Jei atsakymas į pastarąjį klausimą būtų teigiamas, kaip reikia suprasti aiškiai reglamentu [Nr. 4045/89] numatytą galimybę išplėsti tikrinamą laikotarpį „laikotarpiams [laikotarpiais], einančiais po 12 mėnesių laikotarpio“?
– Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas, ar tikrinamas laikotarpis, jei per patikrinimą nebuvo padarytas pažeidimas, kuriuo tikrinamas subjektas gali remtis skųsdamas šio patikrinimo rezultatais pagrįstą sprendimą, vis tiek turi apimti dvylikos mėnesių laikotarpį, kuris pasibaigia patikrinimo laikotarpiu, einančiu prieš tą laikotarpį, kuriuo atliktas patikrinimas, ar patikrinimas gali apimti tik laikotarpį, kuris pasibaigia prieš prasidedant ankstesniam patikrinimo laikotarpiui?“
13. 2012 m. vasario 3 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi bylos C-671/11–C-676/11 buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma rašytinė ir žodinė proceso dalys bei priimtas galutinis sprendimas.
Dėl prejudicinių klausimų
14. Savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai valstybė narė pasinaudoja šioje nuostatoje numatyta galimybe išplėsti tikrinamą laikotarpį, šis laikotarpis, jei tikrinant nepadarytas pažeidimas, vis tiek turi baigtis ankstesniu patikrinimo laikotarpiu, ar turi apimti ir tą laikotarpį.
15. Akivaizdu, kad, atsižvelgiant vien į Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antros pastraipos tekstą, šioje pastraipoje numatyta galimybė išplėsti patikrinimų laikotarpį prieš jį arba po jo einančiais laikotarpiais, tačiau nepatikslinta, kad patikrinimas gali apimti laikotarpius, kurie nesibaigia ankstesniu patikrinimo laikotarpiu, todėl šią nuostatą galima aiškinti įvairiai.
16. Todėl siekiant išsiaiškinti, kaip šiomis aplinkybėmis reikia aiškinti šią nuostatą, reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į bendrą struktūrą, nuostatos raidą bei tikslus, kurių apskritai siekiama Reglamentu Nr. 4045/89.
17. Pirma, kalbant apie šiuos tikslus, pažymėtina, jog iš Reglamento Nr. 4045/89 pirmos, trečios ir ketvirtos konstatuojamųjų dalių matyti, kad juo siekiama sustiprinti valstybėms narėms pavestų patikrinimų veiksmingumą, kad būtų užkirstas kelias EŽŪOGF srityje galimiems pažeidimams ir jie būtų panaikinti.
18. Siekiant užtikrinti, kad nacionaliniai patikrinimai iš tiesų bū tų vykdomi ir būtų veiksmingi, taigi kad būtų laikomasi reikalavimo apsaugoti Europos Sąjungos finansinius interesus, Reglamento Nr. 4045/89 dešimtoje konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad šių patikrinimų kontrolė ir priežiūra pavedama Komisijai. Šio reglamento 2 straipsnyje aiškiai numatyta vienoda patikrinimo sistema, veikianti prižiūrint Komisijai. Šio straipsnio 4 dalyje, be kita ko, užtikrinamas tam tikras patikrinimų sistemiškumas ir periodiškumas.
19. Kadangi Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsniu taip pat siekiama reguliuoti valstybių narių atliekamus patikrinimus, kad būtų apsaugoti Sąjungos finansiniai interesai, tikrinamų laikotarpių trukmė ir jų apribojimas turi būti vertinami atsižvelgiant į patikrinimų veiksmingumo tikslą, įtvirtintą šiame straipsnyje.
20. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kaip, be kita ko, teigia Komisija, kad toks veiksmingumas užtikrinamas suteikiant valstybėms narėms galimybę išplėsti tikrinamą laikotarpį taip, kad jis būtų ilgesnis nei ankstesnis patikrinimo laikotarpis, nes taip galima nustatyti pažeidimus, galinčius padaryti žalos Sąjungos finansiniams interesams.
21. Kaip teisingai pažymėjo Prancūzijos ir Lenkijos vyriausybės bei Komisija Teisingumo Teismui pateiktose rašytinėse pastabose, veiklos programos dažnai įtraukiamos į daugiametes programas, todėl geriau nenustatyti, kad tikrinamas laikotarpis būtinai baigiasi per ankstesnį patikrinimo laikotarpį. Priešingu atveju patikrinimas, kaip vykdomos sutartys, kai tikrinami keli aspektai, būtų išskaidytas į kelis patikrinimų laikotarpius, o tai pakenktų jo veiksmingumui.
22. Bet kuriuo atveju pasinaudojimas galimybe išplėsti tikrinamą laikotarpį laikotarpiu prieš tą arba po to, kuris baigiasi per ankstesnį patikrinimo laikotarpį, yra naudingas patikrinimo veiksmingumui. Jei patikrinimą atliekanti institucija abejoja tikrinamų sandorių teisėtumu, pagal Reglamentą Nr. 4045/89 ji pati gali išplėsti tikrinamą laikotarpį į vieną ar į kitą pusę ir neprivalo remtis nacionalinės teisės aktais, kuriuose numatyta tokia galimybė.
23. Antra, kalbant apie Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antros pastraipos raidą, pažymėtina, kad pradinėje šio reglamento versijoje pagal šią nuostatą patikrinimas iš principo apėmė kalendorinius metus, einančius prieš patikrinimų laikotarpį, ir buvo suteikta galimybė tikrinamą laikotarpį išplėsti laikotarpiu prieš tuos kalendorinius metus ar po jų. Taigi atrodo, jog numatydamas, kad dabar tikrinamas laikotarpis iš principo baigiasi ankstesniu patikrinimo laikotarpiu, Sąjungos teisės aktų leidėjas sušvelnino reikalavimus valstybės narėms, kiek tai susiję su tikrinamo laikotarpio nustatymu. Aiškinant Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą taip, kad nuo šiol net ir tuo atveju, kai pasinaudojama galimybe išplėsti tikrinamą laikotarpį, šis laikotarpis turi pasibaigti per ankstesnį patikrinimo laikotarpį, būtų nekreipiama dėmesio į minėtą norą sušvelninti.
24. Trečia, kalbant apie Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antros pastraipos bendrą struktūrą, konstatuotina, kad joje aiškiai ir nedviprasmiškai nustatyta, jog bent 12 mėnesių laikotarpį, kurį apima patikrinimas, galima išplėsti, o tai akivaizdžiai reiškia, kad, pasinaudojus galimybe išplėsti, patikrinimas būtinai turi apimti ilgesnį negu 12 mėnesių laikotarpį.
25. Iš to taip pat matyti, jog Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antros pastraipos aiškinimas taip, kad tikrinamas laikotarpis būtinai turi pasibaigti per ankstesnį patikrinimo laikotarpį, nesuderinamas su šioje nuostatoje vartojamomis sąvokomis, nes jei pradinis tikrinamas laikotarpis tęstųsi iki birželio 30 d., kai baigiasi ankstesnis patikrinimo laikotarpis, išplėtimas nebebūtų įmanomas.
26. Be to, Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje vartojamos sąvokos prieštarauja tokiam aiškinimui, kad valstybė narė galėtų tikrinti tik laikotarpį, kuris baigiasi prieš prasidedant ankstesniam patikrinimo laikotarpiui, nes ši hipotezė neatitiktų reikalavimo, pagal kurį pradinis tikrinamas laikotarpis baigiasi ankstesniu patikrinimo laikotarpiu, ir tai nebūtų išplėtimas, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą. Šiuo atžvilgiu primintina, kad Sąjungos teisės nuostatos aiškinimu negali būti panaikintas šios nuostatos aiškios ir tikslios formuluotės veiksmingumas (galiausiai žr. 2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Czop ir Punakova , C-147/11 ir C-148/11, 32 punktą), o dėl minėto aiškinimo būtent taip ir nutiktų.
27. Siekiant atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo užduotus klausimus, dar reikia pažymėti, kad, kiek tai susiję su tikrinamais ūkio subjektais, atliekamų patikrinimų teisėtumas nepriklauso nuo to, kiek šių patikrinimų įgyvendinimas atitinka Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje įtvirtintas taisykles.
28. Priešingai, nei teigia pagrindinėje byloje dalyvaujantys subjektai, šioje nuostatoje įtvirtintos vien organizacinės taisyklės, siekiant užtikrinti patikrinimų veiksmingumą, ir, kaip matyti iš šio sprendimo 18 punkto, ja tik reguliuojami valstybių narių ir Sąjungos santykiai, siekiant apsaugoti pastarosios finansinius interesus. Tačiau šia nuostata nereglamentuojami patikrinimus atliekančių institucijų ir tikrinamų ūkio subjektų santykiai.
29. Taigi Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalis negali būti aiškinama visų pirma taip, kad ja ūkio subjektams suteikiama teisė prieštarauti kitiems ar išsamesniems patikrinimams nei numatytieji šioje nuostatoje. Kadangi tokia teisė gali trukdyti susigrąžinti neteisėtai gautą ar panaudotą paramą, dėl jos gali kilti pavojus Sąjungos finansinių interesų apsaugai.
30. Bet kuriuo atveju Reglamente Nr. 4045/89 įtvirtinti patikrinimai susiję su ūkio subjektais, kurie savo noru prisijungė prie EŽŪOGF Garantijų skyriaus sukurtos finansavimo sistemos ir kurie, norėdami gauti paramą, sutiko, kad būtų atliekami patikrinimai siekiant įsitikinti, jog Sąjungos ištekliai naudojami teisėtai. Šie subjektai negali teisėtai ginčyti tokio patikrinimo teisėtumo remdamiesi vien tuo, kad nesilaikyta organizacinių taisyklių, kuriomis reglamentuojami valstybių narių ir Komisijos santykiai.
31. Negalima paneigti, kad tikrinamų subjektų teisinis saugumas valdžios institucijų, kurios atlieka patikrinimus ir prireikus nusprendžia pradėti persekiojimą, atžvilgiu užtikrinamas 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 340) 3 straipsnyje nustatytu patraukimo atsakomybėn senaties terminu, kuris iš principo yra ketveri metai nuo tada, kai dėl ūkio subjekto veiksmų ar neveikimo buvo padarytas Sąjungos teisės pažeidimas, dėl kurio padaryta arba galėjo būti padaryta žalos Sąjungos biudžetui. Kaip jau yra pažymėjęs Teisingumo Teismas, bendrąja prasme senaties terminai atlieka teisinio saugumo užtikrinimo funkciją (žr. 2004 m. birželio 24 d. Sprendimo Handlbauer , C-278/02, Rink. p. I-6171, 40 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
32. Pagal EŽŪOGF sukurtą finansavimo sistemą teikiamos paramos gavėjo pareiga per tam tikrus laikotarpius apimantį patikrinimą pateikti reikalaujamus dokumentus, kad būtų nustatyta, ar parama išmokėta teisėtai, negali būti traktuojama kaip teisinio saugumo principo pažeidimas, jei tų dokumentų saugojimo terminas, kuris pagal Reglamento Nr. 4045/89 4 straipsnį yra bent treji metai, dar nepasibaigęs.
33. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Reglamento Nr. 4045/89 2 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai valstybė narė pasinaudoja šioje nuostatoje numatyta galimybe išplėsti tikrinamą laikotarpį, šis laikotarpis nebūtinai turi baigtis ankstesniu patikrinimo laikotarpiu, bet gali baigtis ir po jo. Tačiau šią nuostatą taip pat reikia aiškinti taip, kad ja ūkio subjektams nesuteikiama teisė prieštarauti dėl kitų ar išsamesnių patikrinimų nei joje numatytieji. Iš to matyti, kad aplinkybė, jog patikrinimas apima tik laikotarpį, pasibaigiantį prieš prasidedant ankstesniam patikrinimo laikotarpiui, savaime nereiškia, kad šis patikrinimas tikrinamų subjektų atžvilgiu yra neteisėtas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
34. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų nacionalinio teismo nagrinėjamoje byloje, išlaidų klausimą turi spręsti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4045/89 dėl valstybių narių atliekamo sandorių, sudarančių Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo Garantijų skyriaus finansavimo sistemos dalį, patikrinimo ir panaikinančio Direktyvą 77/435/EEB, iš dalies pakeisto 1994 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 3094/94, 2 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai valstybė narė pasinaudoja šioje nuostatoje numatyta galimybe išplėsti tikrinamą laikotarpį, šis laikotarpis nebūtinai turi baigtis ankstesniu patikrinimo laikotarpiu, bet gali baigtis ir po jo. Tačiau šią nuostatą taip pat reikia aiškinti taip, kad ja ūkio subjektams nesuteikiama teisė prieštarauti dėl kitų ar išsamesnių patikrinimų nei joje numatytieji. Iš to matyti, kad aplinkybė, jog patikrinimas apima tik laikotarpį, pasibaigiantį prieš prasidedant ankstesniam patikrinimo laikotarpiui, savaime nereiškia, kad šis patikrinimas tikrinamų subjektų atžvilgiu yra neteisėtas.