CELEX: 62010CJ0190
Bendrijos prekių ženklas
Sąvoka ir įgijimas
Ankstesnis prekių ženklas
Pateikimo tvarka
Elektroninis pateikimas
Būdas, leidžiantis tiksliai nustatyti paraiškos pateikimo datą, valandą ir minutę

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 11, 1994, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146) 27 straipsnio išaiškinimu.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
(toliau –
Génesis
) ir, pirma,
Boys Toys SA
. (toliau –
Boys Toys
), kuri perėmė
Pool Angel Tomás SL
teises, bei, antra,
Administración del Estado
dėl to, kad Ispanijos patentų ir prekių ženklų biuras (
Oficina Española de Patentes y Marcas
, toliau – OEPM) atmetė
Génesis
protestą dėl Ispanijoje registruoto nacionalinio prekių ženklo „Rizo’s“.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
1988 m. gruodžio 21 d. Pirmoji Tarybos direktyva 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (
OL L 40, 1989, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 92) buvo panaikinta 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (kodifikuota redakcija) (
OL L 299, p. 25
). Vis dėlto, atsižvelgiant į faktinių aplinkybių datą, Pirmoji direktyva 89/104 išlieka svarbi pagrindinėje byloje.
Šios direktyvos 4 straipsnyje „Kiti atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai, susiję su prieštaravimu ankstesnėms teisėms“ numatyta:
„1.   Prekių ženklas nebus registruojamas arba, jeigu įregistruotas, registracija bus paskelbiama negaliojančia:
a)
jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui, o prekės ir paslaugos, kurioms jis yra taikomas arba registruojamas, yra tapačios prekėms arba paslaugoms, kurias apsaugo ankstesnis prekių ženklas;
b)
jeigu dėl savo tapatumo ar panašumo į ankstesnį prekių ženklą arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, tapatumo ar panašumo yra galimybė suklaidinti dalį visuomenės, arba gali būti klaidingai susiejamas su ankstesniu prekių ženklu.
2.   1 dalyje „ankstesnis ženklas“ reiškia:
a)
toliau išvardytus prekių ženklus, kurių paraiškos registruoti padavimo data yra ankstesnė už paraiškos registruoti kitą [prekių] ženklą padavimo datą, atsižvelgiant prireikus į jiems prašomą suteikti prioritetą:
i)
Bendrijos prekių ženklus;
<…>
<…>
c)
a ir b punktuose nurodytas prekių ženklų paraiškas priklausomai nuo jų registravimo; <…>
<…>“
Reglamentas Nr. 40/94 buvo panaikintas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (Kodifikuota redakcija) (
OL L 78, p. 1
), įsigaliojusiu 2009 m. balandžio 13 dieną. Vis dėlto, atsižvelgiant į faktinių aplinkybių datą, šiai bylai taikomas pirmasis reglamentas, iš dalies pakeistas 2003 m. spalio 27 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1992/2003 (
OL L 296, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 310, toliau – iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 40/94).
Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio „Santykiniai atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas:
a)
jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui, o prekės ar paslaugos, kurioms prašoma jį įregistruoti, yra tapačios prekėms ar paslaugoms, kurioms ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas;
b)
jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas; suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.
2.   Šio straipsnio 1 dalyje nurodyti „ankstesni prekių ženklai“ reiškia:
a)
tokius prekių ženklus, kurių įregistravimo paraiškos padavimo data yra ankstesnė už Bendrijos prekių ženklo įregistravimo paraiškos padavimo datą, prireikus atsižvelgiant į šiems prekių ženklams prašomus suteikti prioritetus:
i)
Bendrijos prekių ženklus;
<…>
b)
a punkte nurodytos prekių ženklų paraiškos atsižvelgiant į jų įregistravimą;
<...>“
Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 14 straipsnio „Papildomas nacionalinių įstatymų taikymas pažeidimų atvejais“ 1 dalyje buvo numatyta, kad Bendrijos prekių ženklo suteikiamas teises reglamentuoja tik šio reglamento nuostatos, o visais kitais atvejais Bendrijos prekių ženklo pažeidimo klausimus Reglamento Nr. 40/94 X dalyje nustatyta tvarka reglamentuoja nacionalinių prekių ženklų pažeidimams skirti nacionaliniai įstatymai.
Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 26 straipsnyje, kuriame numatyti Bendrijos prekių ženklo paraiškai taikytini reikalavimai, nurodyta:
„1.   Paraiškoje Bendrijos prekių ženklui turi būti:
a)
prašymas įregistruoti Bendrijos prekių ženklą;
b)
pareiškėją identifikuojanti informacija;
c)
prekių ir paslaugų, kurioms prašoma įregistruoti ženklą, sąrašas;
d)
prekių ženklo vaizdas.
2.   Už paraiškos Bendrijos prekių ženklui padavimą imamas paraiškos padavimo mokestis ir prireikus mokestis už vieną ar daugiau prekių arba paslaugų klasių.
3.   Paraiška Bendrijos prekių ženklui turi atitikti 140 straipsnyje minimo Įgyvendinimo reglamento reikalavimus.“
Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnyje „Padavimo data“ numatyta:
„Paraiškos Bendrijos prekių ženklui padavimo diena laikoma ta diena, kurią pareiškėjas [Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)] arba, jeigu paraiška paduodama centrinei valstybės narės pramoninės nuosavybės tarnybai arba Beneliukso [Beniliukso] prekių ženklų tarnybai, pristato joms dokumentus su 26 straipsnio 1 dalyje nurodyta informacija, jeigu per vieną mėnesį nuo aukščiau paminėtų dokumentų padavimo sumokami paraiškos padavimo mokesčiai“
Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 32 straipsnyje „Bendrijos ir nacionalinės paraiškos prekių ženklui lygiavertiškumas“ numatyta: „Paraiška Bendrijos prekių ženklui, kuriai buvo suteikta padavimo data, valstybėse narėse prilyginama įprastu būdu [teisingai] paduotai nacionalinei paraiškai, kur reikia – kartu su paraiškai Bendrijos prekių ženklui prašomu prioritetu.“
Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 97 straipsnyje „Taikoma teisė“ nurodyta:
„1.   Bendrijos prekių ženklų teismai taiko šio reglamento nuostatas.
2.   Visais šio reglamento nereglamentuojamais klausimais Bendrijos prekių ženklų teismas taiko savo nacionalinę teisę, taip pat ir savo privatinės tarptautinės teisės normas.
3.   Jeigu šiame reglamente nenurodyta kitaip, Bendrijos prekių ženklų teismas taiko tokias procesines teisės normas, kurios teismo buvimo vietos valstybėje narėje taikomos tokio pat pobūdžio byloms dėl nacionalinio prekių ženklo.“
Pagal 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 303, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189), 5 taisyklę, pavadintą „Paraiškos padavimas“:
„1.
[VRDT] paraišką sudarančiuose dokumentuose pažymi gavimo datą ir užrašo paraiškai suteikiamą bylos numerį. Pareiškėjui Tarnyba nedelsdama išduoda kvitą, kuriame nurodomas bent jau paraiškai suteiktas numeris, ženklo vaizdas, aprašymas ar kitas atpažinimo žymuo, dokumentų pobūdis bei skaičius ir jų gavimo data.
2.
Jei paraiška paduodama valstybės narės centrinei pramoninės nuosavybės tarnybai arba Beneliukso [Beniliukso] prekių ženklų tarnybai pagal Reglamento 25 straipsnį, priimančioji tarnyba visus paraiškos puslapius sunumeruoja arabiškais skaitmenimis. Prieš išsiųsdama juos, priimančioji tarnyba ant paraišką sudarančių dokumentų pažymi gavimo datą ir puslapių skaičių. Pareiškėjui priimančioji tarnyba tuoj pat išduoda kvitą, kuriame nurodomas bent jau dokumentų pobūdis, skaičius ir jų gavimo data.
3.
Jei [VRDT] gauna valstybės narės centrinės pramoninės nuosavybės tarnybos arba Beneliukso [Beniliukso] prekių ženklų tarnybos pasiųstą paraišką, ji pažymi paraišką gavimo data bei jai suteikiamu bylos numeriu, nedelsdama išduoda pareiškėjui kvitą pagal šios taisyklės 1 dalies antrąjį sakinį ir nurodo gavimo [VRDT] datą.“
Nacionalinė teisė
2001 m. gruodžio 7 d. Įstatymo 17/2001 dėl prekių ženklų (
Ley 17/2001
, BOE, Nr. 294, 2001 m. gruodžio 8 d., p. 45576) 6 straipsnio 2 dalies a ir c punktuose šitaip apibrėžiama, kas laikoma ankstesniais prekių ženklais:
„<...>
a)
įregistruotas prekių ženklas, kurio paraiškos įregistruoti padavimo data ar jos prioriteto data yra ankstesnė negu nagrinėjamos paraiškos data ir kuris priklauso šioms kategorijoms:
i)
Ispanijoje registruotiems prekių ženklams;
ii)
prekių ženklams, kuriems suteikta Ispanijoje galiojanti tarptautinė registracija;
iii)
Bendrijos prekių ženklams;
<…>
c)
paraiška registruoti prekių ženklą, nurodytą a ir b punktuose, jei patvirtinama jo registracija;
<…>“
Įstatymo 17/2001 11 straipsnio „Paraiškos pateikimas“ 6 dalyje numatyta:
„Institucija, kompetentinga priimti paraišką, paraiškos gavimo momentu teisės aktų nustatyta forma nurodo jos numerį ir pateikimo dieną, valandą bei minutę.“
Įstatymo 17/2001 13 straipsnyje nurodyta:
„1.   Paraiškos pateikimo data laikoma ta data, kai kompetentinga institucija, kaip ji apibrėžta 11 straipsnyje, gauna dokumentus, kuriuose pateikiami 12 straipsnio 1 dalyje nurodyti duomenys.
2.   Pašto skyriuose pateiktų paraiškų pateikimo data laikoma ta data, kai pašto skyrius gauna dokumentus, kuriuose pateikiami 12 straipsnio 1 dalyje nurodyti duomenys, tik jei jie pateikiami neužklijuotame voke ir išsiunčiami registruotu laišku su pranešimu apie gavimą, adresuotu paraišką priimti kompetentingai institucijai. Pašto skyrius užregistruoja paraiškos pateikimo dieną, valandą ir minutę.
3.   Jeigu kuris nors iš ankstesnėse straipsnio dalyse minimų administracinių institucijų ar padalinių, gavęs paraišką, neužregistravo jos pateikimo valandos, laikoma, kad paraiška pateikta paskutinę tos dienos valandą. Jei neužregistruota pateikimo minutė, laikoma, kad paraiška pateikta paskutinę tos valandos minutę. Jei neužregistruota nei pateikimo valanda, nei minutė, laikoma, kad paraiška pateikta tos dienos paskutinės valandos paskutinę minutę.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad 2003 m. gruodžio 12 d. ryte, atitinkamai 11 val. 52 min. ir 12 val. 13 min.,
Génesis
elektroniniu būdu pateikė VRDT dvi Bendrijos prekių ženklų paraiškas: žodinio prekių ženklo „Rizo“ prekėms, priklausančioms peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 16, 28, 35 ir 36 klasėms, ir žodinio prekių ženklo „Rizo, El Erizo“ prekėms, priklausančios šios sutarties 16, 35 ir 36 klasėms.
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad tą pačią dieną, 17 val. 45 min.,
Pool Angel Tomás SL
paprašė OEPM įregistruoti žodinį prekių ženklą „Rizo’s“ prekėms, priklausančioms Nicos sutarties 28 klasei.
Génesis
pareiškė protestą dėl paraiškos įregistruoti nacionalinį prekių ženklą, nes manė, kad žodiniai Bendrijos prekių ženklai „Rizo“ ir „Rizo, El Rizo“ yra ankstesni nei minėtas prekių ženklas.
2004 m. gruodžio 9 d. sprendimu OEPM atmetus protestą,
Génesis
pateikė skundą, kuriuo prašė OEPM pripažinti jos turimų Bendrijos prekių ženklų pirmumą, remdamasi tuo, kad šių Bendrijos prekių ženklų paraiškos elektroniniu būdu buvo pateiktos 2003 m. gruodžio 12 d. ir kad reikia atsižvelgti būtent į šią datą.
2005 m. birželio 29 d. sprendimu OEPM atmetė šį skundą. OEPM dar kartą padarė išvadą, jog pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnį laikytina, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamų Bendrijos prekių ženklų paraiškos buvo pateiktos 2004 m. sausio 7 d., t. y. tą dieną, kai dokumentai buvo faktiškai pateikti, ir ši data buvo vėlesnė nei Ispanijos prekių ženklo „Rizo’s“ registracijos paraiškos pateikimo data.
Génesis
pareiškė ieškinį dėl šio sprendimo, todėl 2008 m. vasario 7 d. sprendimu
Tribunal Superior de Justicia de Madrid
Administracinių ginčų skyriaus antroji kolegija patvirtino prašomo įregistruoti Ispanijos prekių ženklo „Rizo’s“ registracijos pagrįstumą. Šis teismas nusprendė, kad Bendrijos prekių ženklų, kuriais grindžiamas protestas, paraiškų pateikimo data buvo faktinio dokumentų pateikimo data, o ne 2003 m. gruodžio 12 d. – paraiškų pateikimo elektroniniu būdu data.
Tuomet
Génesis
dėl 2008 m. vasario 7 d. sprendimo pateikė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Savo kasaciniame skunde
Génesis
visų pirma ginčija
Tribunal Superior de Justicia de Madrid
išaiškinimą dėl Bendrijos prekių ženklų paraiškų pateikimo datos ir nurodo, kad teisingas iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 26 ir 27 straipsnių išaiškinimas yra toks: laikoma, jog paraiškų pateikimo data yra ta data, kai jos buvo perduotos VRDT ir gautos VRDT. Vadinasi, pagrindinėje byloje tai yra 2003 m. gruodžio 12 diena. Antra,
Génesis
mano, kad
Tribunal de Justicia de Madrid,
nepripažindamas pirmumo Bendrijos prekių ženklams „Rizo“ ir „Rizo, El Erizo“, pažeidė Įstatymo 17/2001 6 straipsnio 2 dalies a ir c punktus.
Šiomis aplinkybėmis
Tribunal Supremo
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [iš dalies pakeisto] Reglamento [Nr. 40/94] 27 straipsnį galima aiškinti taip, kad galima atsižvelgti ne tik į Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo VRDT datą, bet ir į valandą bei minutę (su sąlyga, kad tokie duomenys fiksuojami), nustatant laiko prioritetą tą pačią dieną pateikto nacionalinio prekių ženklo atžvilgiu, kai pagal pastarojo prekių ženklo registraciją reglamentuojančią vidaus teisės normą svarbi yra pateikimo valanda?“
Dėl prejudicinio klausimo
Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
Svarbu pažymėti, jog prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi prielaida, kad Bendrijos prekių ženklo ir nacionalinio prekių ženklo paraiškos buvo pateiktos tą pačią dieną.
Nors iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog OEPM bei sprendimą dėl ieškinio priėmęs teismas padarė išvadą, kad Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo data yra vėlesnė nei data, kurią pateikta nacionalinio prekių ženklo paraiška, vis dėlto ši aplinkybė neturi įtakos prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumui.
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką nacionalinio teismo pateiktiems klausimams dėl Sąjungos teisės aiškinimo, atsižvelgiant į jo paties nustatytas faktines aplinkybes ir teisinius pagrindus, kurių teisingumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, taikoma svarbumo prezumpcija (2003 m. gegužės 15 d. Sprendimo
Salzmann
,
C-300/01, Rink. p. I-4899, 29
ir 31 punktai; 2007 m. birželio 7 d. Sprendimo
van der Weerd ir kt
.,
C-222/05-C-225/05, Rink. p. I-4233
, 22 punktas bei 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo
Cartesio
,
C-210/06, Rink. p. I-9641
, 67 punktas). Nacionalinio teismo pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas gali atmesti, tik jei yra akivaizdu, jog prašymas išaiškinti Sąjungos teisę yra visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar dalyku, kai problema yra hipotetinė arba kai Teisingumo Teismas neturi faktinės ar teisinės informacijos, reikalingos naudingai atsakyti į jam pateiktus klausimus (minėto Sprendimo
Cartesio
67 punktas bei jame nurodyta teismo praktika).
Kadangi
Génesis
ir pirmosios instancijos teisme, ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme ginčijo teiginį, kad Bendrijos prekių ženklų paraiškų pateikimo data yra vėlesnė nei nacionalinio prekių ženklo paraiškos pateikimo data, šis klausimas yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme nagrinėjamo ginčo dalykas. Todėl neatrodo arba bent jau neakivaizdu, kad prašymas išaiškinti Sąjungos teisę būtų visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar dalyku arba būtų susijęs su hipotetine problema.
Todėl reikia atsakyti į prejudicinį klausimą.
Dėl esmės
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnį reikia aiškinti taip, kad pagal jį galima atsižvelgti ne tik į Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo VRDT dieną, bet ir į valandą bei minutę, siekiant nustatyti tokio prekių ženklo pirmumą tą pačią dieną pateikto nacionalinio prekių ženklo atžvilgiu, kai pagal pastarojo prekių ženklo registraciją reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus šiuo klausimu svarbi yra pateikimo valanda ir minutė.
Visų pirma reikia priminti, kad prekių ženklų apsaugai būdinga tai, kad Europos Sąjungoje koegzistuoja kelios apsaugos sistemos.
Viena vertus, Direktyvos 89/104 tikslas, kaip numatyta jos pirmoje konstatuojamojoje dalyje, yra suderinti nacionalinius prekių ženklų įstatymus, kad neliktų skirtumų, galinčių sudaryti kliūčių laisvam prekių judėjimui, laisvei teikti paslaugas bei iškraipyti konkurenciją bendrojoje rinkoje.
Nors tiesa, kad pagal Direktyvos 89/104 trečią konstatuojamąją dalį „šiuo metu neatrodo būtina įgyvendinti visišką valstybių narių prekių ženklų įstatymų suderinimą“, vis dėlto šia direktyva suderinamos pagrindinės šios srities materialinės normos, t. y. pagal tą pačią konstatuojamąją dalį suderinamos taisyklės, susijusios su nacionalinėmis nuostatomis, kurios turi tiesioginės įtakos vidaus rinkos funkcionavimui, ir šioje konstatuojamojoje dalyje neatmetama galimybė, kad bus visiškai suderintos šios taisyklės (1998 m. liepos 16 d. Sprendimo
Silhouette International Schmied
,
C-355/96, Rink. p. I-4799
, 23 punktas; 2003 m. kovo 11 d. Sprendimo
Ansul
,
C-40/01, Rink. p. I-2439
, 27 punktas ir 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo
Budějovický Budvar
,
C-482/09, Rink. p. I-8701
, 30 punktas).
Vis dėlto Direktyvos 89/104 penktoje konstatuojamojoje dalyje nurodyta: „valstybėms narėms paliekama teisė savo nuožiūra nustatyti registravimo būdu įgyjamų prekių ženklų registravimo, registracijos panaikinimo ir jų paskelbimo negaliojančiais tvarką; <...> jos, pavyzdžiui, gali nustatydamos [nustatyti] prekių ženklų registravimo ir registracijos paskelbimo negaliojančia procedūrų formą [ir] nuspręsti, ar ankstesnėms teisėms bus taikoma registravimo procedūra arba panaikinimo procedūra, ar abi [ar ankstesnėmis teisėmis reikia remtis per registracijos, ar per panaikinimo procedūrą, ar per abi jas], ir jeigu jos leidžia taikyti registravimo procedūrą ankstesnėms teisėms [jeigu jos leidžia remtis ankstesnėmis teisėmis per registracijos procedūrą], ar taikyti [numatyti] priešingą [protesto] procedūrą arba
ex officio
patikrinimo procedūrą ar abi procedūras“.
Taigi reikia konstatuoti, kad Direktyvoje 89/104 nėra nuostatų, susijusių su nacionalinių prekių ženklų paraiškų pateikimo tvarka ar jų pateikimo datos nustatymu. Todėl valstybės narės turi teisę laisvai nustatyti savitas šios srities nuostatas, dėl to jos gali skirtis, nelygu valstybė narė.
Kita vertus, iš dalies pakeistu Reglamentu Nr. 40/94, kaip matyti iš jo antros konstatuojamosios dalies, siekiama įtvirtinti prekių ženklams, kurie vienodai saugomi ir galioja visoje Sąjungos teritorijoje, skirtą Bendrijos sistemą (šiuo klausimu žr. 2011 m. balandžio 12 d. Sprendimo
DHL Express France
,
C-235/09, Rink. p. I-2801
, 41 punktą).
Bendrijos prekių ženklų sistema yra autonominė sistema, sudaryta iš taisyklių visumos, ir ja siekiama jai būdingų tikslų, o jos taikymas nepriklauso nuo jokios nacionalinės sistemos (žr., be kita ko, 2007 m. spalio 25 d.
Develey prieš VRDT
,
C-238/06 P, Rink. p. I-9375
, 65 punktą; 2009 m. liepos 16 d. Sprendimo
American Clothing Associates prieš VRDT
ir
VRDT prieš American Clothing Associates
,
C-202/08 P ir C-208/08 P, Rink. p. I-6933
, 58 punktą bei 2010 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo
Evets prieš VRDT
, C-479/09 P, 49 punktą).
Bendrijos prekių ženklų sistemoje, kuri yra autonominė ir nuo nacionalinių sistemų nepriklausanti sistema, yra savitos Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo tvarką reglamentuojančios taisyklės, įtvirtintos iš dalies pakeistame Reglamente Nr. 40/94 ir Reglamente Nr. 2868/95. Konkrečiai kalbant, iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnyje yra konkreti nuostata, susijusi su Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo data, ir šiuo klausimu joje nėra jokios nuorodos į nacionalinės teisės nuostatas.
Tokiomis aplinkybėmis, siekiant atsakyti į pateiktą klausimą, reikia visų pirma nustatyti, ar iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnyje esanti sąvoka „paraiškos Bendrijos prekių ženklui padavimo diena“ turi būti aiškinama taip, kad pagal ją reikia atsižvelgti ne tik į šios paraiškos pateikimo dieną, bet ir į valandą bei minutę.
Antra, jei sąvoka „paraiškos Bendrijos prekių ženklui padavimo diena“, kaip ji suprantama pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnį, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nereikia atsižvelgti į šios paraiškos pateikimo valandą ir minutę, reikia patikrinti, ar pagal Sąjungos teisę draudžiama, kad nustatant Bendrijos prekių ženklo pirmumą nacionalinio prekių ženklo, kurio paraiška buvo paduota tą pačią dieną, atžvilgiu vis dėlto būtų atsižvelgta į šiuos elementus pagal nacionalinę teisę, kai pagal šio nacionalinio prekių ženklo registraciją reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus laikoma, kad pateikimo valanda ir minutė yra svarbūs elementai.
Dėl iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnyje įtvirtintos sąvokos „padavimo data“ reikšmės ir apimties
Visų pirma reikia pažymėti, kad tiek iš reikalavimo vienodai taikyti Sąjungos teisę, tiek iš lygybės principo reikalavimo išplaukia, jog tuomet, kai Sąjungos teisės nuostatoje nedaroma aiški nuoroda į valstybių narių teisę, tam, kad būtų nustatyta jos prasmė ir apimtis, jos turinys visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinamas autonomiškai ir vienodai, atsižvelgiant į nuostatos kontekstą ir nagrinėjamu reglamentavimu siekiamą tikslą (žr., be kita ko, 1984 m. sausio 18 d. Sprendimo
Ekro
,
327/82, Rink. p. 107
, 11 punktą; 2000 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo
Linster
,
C-287/98, Rink. p. I-6917
, 43 punktą; 2010 m. spalio 21 d. Sprendimo
Padawan
,
C-467/08, Rink. p. I-10055
, 32 punktą ir minėto Sprendimo
Budějovický Budvar
29 punktą).
Toliau pagal nusistovėjusią teismo praktiką sąvokų, kurių jokia apibrėžtis Sąjungos teisėje nepateikiama, reikšmė ir apimtis turi būti nustatoma remiantis jų įprasta reikšme bendrinėje kalboje, kartu atsižvelgiant į kontekstą, kuriame jos vartojamos, ir teisės aktų, kuriuose jos įtvirtintos, tikslus (žr., be kita ko, 2005 m. kovo 10 d. Sprendimo
easyCar
,
C-336/03, Rink. p. I-1947
, 21 punktą; 2008 m. gruodžio 22 d. Sprendimo
Wallentin-Hermann
,
C-549/07, Rink. p. I-11061
, 17 punktą; 2010 m. liepos 29 d. Sprendimo
UGT-FSP
,
C-151/09, Rink. p. I-7587
, 39 punktą ir minėto Sprendimo
Budějovický Budvar
39 punktą).
Galiausiai dėl būtinybės vienodai aiškinti Europos Sąjungos teisės nuostatos skirtingas kalbines versijas reikalaujama, kad, esant neatitikimų tarp jų, nagrinėjama nuostata būtų aiškinama atsižvelgiant į bendrą teisinio reglamentavimo sistemos, kurios dalis ji yra, struktūrą ir tikslą (1996 m. spalio 24 d. Sprendimo
Kraaijeveld ir kt.
,
C-72/95, Rink. p. I-5403
, 28 punktas; 2007 m. balandžio 19 d. Sprendimo
Profisa
,
C-63/06, Rink. p. I-3239
, 14 punktas bei 2011 m. gruodžio 15 d. Sprendimo
Møller
,
C-585/10, Rink. p. I-13407
, 26 punktą).
Palyginus iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnio skirtingas kalbines versijas, matyti, kad jos šiek tiek skiriasi.
Taigi šio straipsnio versijose čekų, vokiečių, vengrų, slovakų, suomių ir švedų kalbomis ir šio straipsnio pavadinime, ir jo tekste nurodoma padavimo diena („Den podání“, „Anmeldetag“, „A bejelentés napja“, „Deň podania“, „Hakemispäivä“, „Ansökningsdag“), o to paties straipsnio versijose lietuvių ir lenkų kalbomis sakoma, kad padavimo data („Padavimo data“, „Data zgłoszenia“) – tai diena („diena“, „dzień“), kurią paraiška buvo pateikta.
Kitose kalbinėse versijose vartojamas tik Bendrijos prekių ženklo paraiškos „padavimo data“ terminas.
Vis dėlto šių kalbinių versijų skirtumai yra santykiniai, nes į žodžio „data“ bendrinę reikšmę paprastai įeina mėnesio diena, mėnuo ir metai, kada priimtas aktas arba įvyko įvykis. Be to, kai nurodoma diena, kada priimtas aktas arba įvyko įvykis, pagal bendrinę reikšmę suprantama, kad būtina nurodyti ir mėnesį, ir metus.
Vis dėlto pareiga nurodyti datą arba dieną, kaip suprantama pagal bendrinę reikšmę, nereiškia pareigos nurodyti valandos ir
a fortiori
minutės. Todėl, iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnyje nesant aiškios nuorodos į Bendrijos prekių ženklo pateikimo valandą ir minutę, aišku, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas nemanė, jog siekiant nustatyti Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo momentą, taigi ir jo pirmumą kito prekių ženklo atžvilgiu, būtina pateikti šias nuorodas.
Toks aiškinimas taip pat išplaukia iš iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnio konteksto. Konkrečiai kalbant, Reglamento Nr. 2868/95 5 taisyklėje, kurioje nurodomi VRDT, valstybės narės centrinės pramoninės nuosavybės tarnybos arba Beniliukso prekių ženklų tarnybos vykdytini formalumai, kai paduodama Bendrijos prekių ženklo paraiška, įtvirtinama tik pareiga paraiškoje pažymėti jos gavimo datą, o ne šios datos valandą ir minutę.
Todėl darytina išvada: jeigu Bendrijos teisės aktų leidėjas būtų manęs, kad turi būti atsižvelgta į Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo valandą ir minutę kaip į šios paraiškos „padavimo datos“, kaip tai suprantama pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnį, sudedamuosius elementus, toks patikslinimas turėjo būti įtrauktas į Reglamentą Nr. 2868/95.
Šiuo klausimu tai, kad pagal VRDT interneto svetainėje esančią informaciją Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo data yra iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 26 straipsnyje numatytų dokumentų pateikimo VRDT data Centrinės Europos laiku (GMT + 1), vis dėlto neleidžia daryti išvados, kad tokios paraiškos pateikimo valanda ir minutė yra svarbios nustatant prekių ženklo pirmumą. Taigi, kaip generalinis advokatas pažymi išvados 61 punkte, tokia valandos nuoroda leidžia nustatyti tik pateikimo VRDT datą.
Génesis
nurodyta aplinkybė, kad Bendrijos prekių ženklų paraiškas pateikiant elektroniniu būdu VRDT faktiškai patvirtina šių paraiškų pateikimo datą ir valandą, taip pat nesvarbi.
Žinoma, pagal 2011 m. balandžio 18 d. Tarnybos pirmininko sprendimo Nr. EX-11-03 dėl Tarnybos ir Tarnybai siunčiamų elektroninių pranešimų (Pagrindinis elektroninių pranešimų sprendimas) 10 straipsnio 2 dalį elektroninis pranešimas, kuriuo patvirtinamas Bendrijos prekių ženklo paraiškos (taip pat elektroninės) gavimas, išsiunčiamas siuntėjui; jame pažymima šios paraiškos gavimo data ir valanda. Vis dėlto iš to paties 10 straipsnio 2 dalies taip pat išplaukia, kad pranešime, kuriuo patvirtinamas minėtos paraiškos gavimas, turi būti pateikiama nuoroda, jog gavimo data bus laikoma pateikimo data, jeigu per nustatytą terminą bus sumokėtas mokestis, ir šiuo atžvilgiu neminima paraiškos pateikimo valanda.
Bet kuriuo atveju, kadangi pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 25 straipsnio 1 dalį Bendrijos prekių ženklo paraišką galima savo nuožiūra paduoti VRDT, centrinei valstybės narės pramoninės nuosavybės tarnybai arba Beniliukso prekių ženklų tarnybai, jeigu reikėtų atsižvelgti į Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo valandą ir minutę, tokia pareiga turėtų aiškiai išplaukti iš visuotinai taikomų nuostatų, o ne iš VRDT pirmininko sprendimo, susijusio su Bendrijos prekių ženklų paraiškų pateikimu elektroniniu būdu.
Iš to, kas išdėstyta, išplaukia, kad iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnyje esančia sąvoka „paraiškos Bendrijos prekių ženklui padavimo diena“ reikalaujama atsižvelgti į Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo kalendorinę dieną, o ne į valandą ir minutę.
Dėl atsižvelgimo į pateikimo valandą ir minutę
Atsižvelgiant į pateiktus patikslinimus, dar reikia išnagrinėti, ar pagal Sąjungos teisę draudžiama, kad nustatant Bendrijos prekių ženklo pirmumą nacionalinio prekių ženklo, kurio paraiška buvo pateikta tą pačią dieną, atžvilgiu vis dėlto būtų atsižvelgta pagal nacionalinę teisę į Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo valandą ir minutę, kai pagal šį nacionalinį prekių ženklą reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus pateikimo valanda ir minutė laikomi svarbiais elementais.
Šiuo klausimu pakanka priminti: kaip pažymėta šio sprendimo 37 punkte, Bendrijos prekių ženklų sistemoje, kuri yra autonominė, yra savitos Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo datą reglamentuojančios taisyklės ir jose nėra jokios nuorodos į nacionalinės teisės nuostatas.
Todėl Bendrijos prekių ženklų paraiškos pateikimo data gali būti nustatyta tik pagal Sąjungos teisės nuostatas, o valstybių narių teisėje numatyti sprendimai šiuo klausimu negali turėti įtakos.
Viena vertus, kaip pažymi generalinis advokatas išvados 63 punkte, kartu skaitant iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 14 ir 97 straipsnius, matyti, jog nacionalinės teisė taikoma tik tiems atvejams, kurie nepriklauso iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 taikymo sričiai.
Kita vertus, tokioje situacijoje, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, kai Bendrijos prekių ženklu remiamasi siekiant užprotestuoti nacionalinio prekių ženklo registraciją, sutikus, kad šio Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo data būtų nustatoma atsižvelgiant į nacionalinės teisės nuostatas, būtų paneigiamas Bendrijos prekių ženklo apsaugos vienodumas. Iš tiesų, kadangi, kaip priminta šio sprendimo 34 punkte, valstybės narės turi teisę laisvai nustatyti nacionalinių prekių ženklų paraiškų pateikimo tvarką, Bendrijos prekių ženklui suteikiamos apsaugos apimtis galėtų skirtis, nelygu valstybė narė.
Išvada, kad Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo data gali būti nustatyta tik remiantis Sąjungos teisės nuostatomis, nepaneigiama iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 32 straipsniu, pagal kurį Bendrijos prekių ženklo paraiška, kurios padavimo data buvo užfiksuota, valstybėse narėse prilyginama teisingai paduotai nacionalinei paraiškai, kur reikia – kartu su Bendrijos prekių ženklo paraiškai prašomu prioritetu.
Kaip pažymi generalinis advokatas išvados 65 punkte, šia nuostata nepakeičiama Bendrijos „padavimo datos“ sąvoka ir ji nereiškia papildomo nacionalinės teisės taikymo, o tik pripažįstama VRDT pateikiamoms Bendrijos prekių ženklų paraiškoms ta pati teisinė galia kaip ir nacionalinėms tarnyboms pateikiamoms paraiškoms.
Darytina išvada: pagal Sąjungos teisę draudžiama, kad nustatant Bendrijos prekių ženklo pirmumą nacionalinio prekių ženklo, kurio paraiška buvo pateikta tą pačią dieną, atžvilgiu pagal nacionalinę teisę būtų atsižvelgta į Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo valandą ir minutę, kai pagal šį nacionalinį prekių ženklą reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus pateikimo valanda ir minutė šiuo atžvilgiu laikomi svarbiais elementais.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, atsakymas į pateiktą klausimą yra toks: iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 27 straipsnį reikia aiškinti taip, jog pagal jį neleidžiama, kad nustatant Bendrijos prekių ženklo pirmumą nacionalinio prekių ženklo, kurio paraiška buvo pateikta tą pačią dieną, atžvilgiu būtų atsižvelgta ne tik į šio Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo VRDT dieną, bet ir į valandą bei minutę, net jeigu pagal minėto nacionalinio prekių ženklo registraciją reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus šiuo atžvilgiu svarbi yra pateikimo valanda ir minutė.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo, iš dalies pakeisto 2003 m. spalio 27 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1992/2003, 27 straipsnį reikia aiškinti taip, jog pagal jį neleidžiama, kad nustatant Bendrijos prekių ženklo pirmumą nacionalinio prekių ženklo, kurio paraiška buvo pateikta tą pačią dieną, atžvilgiu būtų atsižvelgta ne tik į šio Bendrijos prekių ženklo paraiškos pateikimo Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) datą, bet ir į valandą bei minutę, net jeigu pagal minėto nacionalinio prekių ženklo registraciją reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus šiuo atžvilgiu svarbi yra pateikimo valanda ir minutė.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.