CELEX: 62014CJ0020
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Ochranné známky
Smernica 2008/95/ES
Ďalšie dôvody zamietnutia alebo neplatnosti
Slovná ochranná známka
Rovnaká sekvencia písmen, akú má skoršia ochranná známka
Priradenie opisnej syntagmy
Existencia pravdepodobnosti zámeny

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (
Ú. v. EÚ L 299, s. 25
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi BGW Beratungs‑Gesellschaft Wirtschaft mbH, predtým BGW Marketings‑ & Management‑Service GmbH (ďalej len „BGW“) a pánom Scholzom vo veci slovnej ochrannej známky BGW Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft.
Právny rámec
Právo Únie
Článok 3 smernice 2008/95 nazvaný „Dôvody pre zamietnutie alebo neplatnosť“ vo svojom odseku 1 písm. b) a c) stanovuje:
„1.   Do registra nebudú zapísané, alebo ak už sú zapísané, vyhlásia sa za neplatné:
…
b)
ochranné známky, ktoré nemajú žiadnu rozlišovaciu spôsobilosť;
c)
ochranné známky, ktoré sú tvorené výlučne z označení alebo značiek, ktoré môžu v obchode slúžiť na označenie druhu, kvality, množstva, účelu, hodnoty, zemepisného pôvodu alebo času výroby tovaru alebo poskytnutia služby, alebo iných vlastností tovaru alebo služieb;
…“.
Článok 4 tejto smernice, nazvaný „Ďalšie dôvody zamietnutia alebo vyhlásenia neplatnosti týkajúce sa konfliktu so skoršími právami“, vo svojom odseku 1 písm. b) stanovuje:
„1.   Ochranná známka nebude zapísaná do registra a ak už bola zapísaná, vyhlási sa za neplatnú:
…
b)
ak existuje z dôvodu totožnosti alebo podobnosti so skoršou ochrannou známkou a totožnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa ochranná známka vzťahuje, pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti, vrátane pravdepodobnosti asociácie so skoršou ochrannou známkou.“
Nemecké právo
§ 9 ods. 1 zákona o ochranných známkach z 25. októbra 1994 (BGB1. I s. 3082; 1995 I s. 156; 1996 I s. 682) znie takto:
„Zápis ochrannej známky sa môže zrušiť
…
(2)
ak existuje z dôvodu totožnosti alebo podobnosti s prihlásenou alebo so zapísanou ochrannou známkou so skorším dňom vzniku práva prednosti, a z dôvodu totožnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa obe ochranné známky vzťahujú, pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti, vrátane pravdepodobnosti asociácie so skoršou ochrannou známkou, …“.
Skutkové okolnosti sporu vo veci samej a prejudiciálne otázky
Dňa 11. decembra 2006 bola do registra Deutsches Patent‑ und Markenamt (Nemecký úrad pre patenty a ochranné známky) zapísaná slovná ochranná známka BGW Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft (ďalej len „neskoršia ochranná zámka“) pod č. 306 33835 pre tovary a služby zaradené do tried 16, 35, 41 a 43 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení tovarov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957, v revidovanom znení a v znení zmien a doplnení, zodpovedajúca tomuto opisu:
„Trieda 16: tlačoviny;
Trieda 35: reklama; vedenie spoločnosti; správa podniku; kancelárske práce; podnikové poradenstvo; organizačné poradenstvo v obchodných záležitostiach; poradenstvo v otázkach vedenia spoločnosti; organizácia výstav a veľtrhov na hospodárske a reklamné účely; komunikácia s verejnosťou (Public relations);
Trieda 41: výchova, vzdelávanie; zábava, športové a kultúrne aktivity; usporiadanie výstav na kultúrne alebo učebné účely; služby v oblasti organizácie voľného času; prevádzkovanie športového klubu; usporiadanie a vedenie diskusných stretnutí; organizácia a usporiadanie konferencií, kongresov a sympózií; prevádzkovanie športových zariadení; prenájom športovej výbavy; gymnastický výcvik; organizácia a vedenie seminárov, workshopov, prednášok, diskusií a kurzov; poradenstvo pri organizácii voľného času; organizácia a vedenie vzdelávacích podujatí a podujatí ďalšieho vzdelávania; informačné služby pre kúpeľných hostí o športových a kultúrnych podujatiach; kúpeľné poradenstvo;
Trieda 43: služby stravovania a ubytovania hostí; rezervácia a prenájom ubytovania pre hostí, najmä pre kúpeľných hostí; služby domovov dôchodcov; prevádzkovanie prázdninových táborov.“
BGW podala proti tomuto zápisu námietku s odvolaním sa na nemeckú slovnú a obrazovú ochrannú známku č. 304 06 837 (ďalej len „skoršia ochranná známka“):
Skoršia ochranná známka je zapísaná od 21. júla 2004 pre tovary a služby zaradené do tried 16, 35 a 41 v zmysle vyššie uvedenej Niceskej dohody, ktoré zodpovedajú tomuto opisu:
„Trieda 16: papier, kartón a výrobky z týchto materiálov, ktoré nepatria do iných tried; tlačoviny, materiál na viazanie kníh; fotografie; papiernický tovar; lepidlá kancelárske alebo pre domácnosť; maliarske potreby, maliarske štetce, písacie stroje a kancelárske potreby (okrem nábytku); inštruktážne a učebné potreby (okrem zariadení); plastické materiály na balenie (nezahrnuté do iných tried);
Trieda 35: reklama; vedenie spoločnosti; správa podniku; kancelárske práce;
Trieda 41: výchova; vzdelávanie; zábava; športové a kultúrne aktivity; vydávanie a editorstvo novín, časopisov a kníh; editorstvo textov; organizácia veľtrhov a výstav na kultúrne, športové a zábavné účely; filmová tvorba; požičovňa filmov; prenájom videokamier, zvukových nahrávok a rozhlasových a televíznych prijímačov; dištančné vzdelávanie; organizácia a usporiadanie konferencií, kongresov a sympózií; uverejnenie elektronických kníh a časopisov online; rozhlasová zábava; usporiadanie a vedenie seminárov a workshopov; prekladateľské služby; výučba a výchova; usporiadanie a vedenie diskusných stretnutí; príprava scenárov; tvorba videofilmov; usporiadanie súťaží.“
Rozhodnutím z 2. októbra 2009 Deutsches Patent‑ und Markenamt čiastočne vyhovel námietke podanej BGW a čiastočne zrušil zápis neskoršej ochrannej známky z dôvodu existencie pravdepodobnosti zámeny medzi dvoma kolidujúcimi ochrannými známkami. V nadväznosti na opravný prostriedok podaný majiteľom neskoršej ochrannej známky bolo toto rozhodnutie vzaté späť rozhodnutím z 9. januára 2012, s odôvodnením, že BGW nepreukázala riadne používanie svojej ochrannej známky, ktorým by sa zachovali nadobudnuté práva.
BGW podala proti naposledy uvedenému rozhodnutiu žalobu o neplatnosť na Bundespatentgericht.
Tento súd na základe množstva dôkazov, ktoré mu predložila BGW, usudzuje, že riadne používanie skoršej ochrannej známky bolo preukázané prinajmenšom, pokiaľ ide o tovar „tlačoviny“ a služby „reklama“, „usporiadanie a vedenie seminárov“ a „usporiadanie súťaží“, pričom tieto služby sa poskytujú hlavne podnikom v sektore zdravotníctva, najmä optikám a predajcom sluchových a akustických pomôcok. Vnútroštátny súd dospel k záveru, že kolidujúce ochranné známky sa vzťahujú na totožné tovary, konkrétne tlačoviny, a na služby, ktoré sú čiastočne totožné a čiastočne podobné.
Pokiaľ ide o podobnosť ochranných známok, vnútroštátny súd usudzuje, že celkovému dojmu skoršej ochrannej známky výlučne dominuje sekvencia písmen „BGW“, pričom obrazový prvok zdôrazňuje uvedenú sekvenciu z vizuálneho hľadiska a je irelevantný z fonetického hľadiska. Pokiaľ ide o celkový dojem neskoršej ochrannej známky, vnútroštátny súd si myslí, že syntagma „Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“ má opisný charakter a nemá rozlišovaciu spôsobilosť, pretože sa obmedzuje na označenie, že predmetné výrobky a služby sú poskytované združením podnikateľov v zdravotníctve, ktoré je činné v celom štáte, bez toho, aby sa umožnila presná identifikácia obchodného pôvodu uvedených tovarov alebo služieb.
Vnútroštátny súd usudzuje, že aj celkovému dojmu skoršej ochrannej známky výlučne dominuje sekvencia písmen „BGW“. V každom prípade Bundespatentgericht usudzuje, že bez ohľadu na to, ako sa má posudzovať uvedená syntagma, treba sekvencii písmen „BGW“ priznať prinajmenšom samostatné rozlišovacie postavenie v rámci neskoršej ochrannej známky v zmysle rozsudku Medion (
C‑120/04
,
EU:C:2005:594
). V dôsledku toho, keď sa príslušná skupina verejnosti dostane do kontaktu s touto neskoršou ochrannou známkou na trhu, rozpozná skoršiu ochrannú známku, pričom jediným rozdielom je, že skratka „BGW“ – ktorá je sama osebe bez významu – už je vysvetlená vysvetľujúcim (opisným) údajom „Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“.
V dôsledku toho vnútroštátny súd s odvolaním sa na rozsudok AMS/ÚHVT – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (
T‑425/03
,
EU:T:2007:311
) dospel k záveru, že je nepochybné, pokiaľ ide o tovary a služby uvedené v bode 11 tohto rozsudku, že medzi kolidujúcimi ochrannými známkami existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany príslušnej skupiny verejnosti.
Vnútroštátny súd sa však domnieva, že rozhodnúť v tomto zmysle mu bráni stanovisko Súdneho dvora v rozsudku Strigl a Securvita (
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
), v ktorom Súdny dvor usúdil, že článok 3 ods. 1 písm. b) a c) smernice 2008/95 sa uplatňuje na slovnú ochrannú známku tvorenú spojením opisnej syntagmy a sekvencie písmen, ktorá nie je sama osebe opisná, ak túto sekvenciu písmen verejnosť vníma ako skratku danej syntagmy, keďže preberá začiatočné písmená slov tvoriacich túto syntagmu, a teda predmetnú ochrannú známku ako celok možno chápať ako kombináciu opisných údajov alebo skratiek, ktorá nemá rozlišovaciu spôsobilosť. Vnútroštátny súd okrem toho pripomína, že v bode 38 tohto rozsudku Súdny dvor uvádza, že sekvencia písmen preberajúca začiatočné písmená slov tvoriacich syntagmu má vo vzťahu k tejto syntagme len vedľajšie postavenie.
Je teda vylúčené, aby sa prvku kombinovanej ochrannej známky, v tomto prípade sekvencii písmen „BGW“ vnímanej ako skratka v neskoršej ochrannej známke, priznalo dominantné alebo prinajmenšom samostatné rozlišovacie postavenie, pokiaľ má tento prvok len vedľajšie postavenie.
Okolnosť, že rozsudok Strigl a Securvita (
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
) sa týka absolútnych dôvodov zamietnutia zápisu v zmysle článku 3 smernice 2008/95, podľa názoru Bundespatentgericht neodôvodňuje vykonanie odlišného posúdenia vo veci samej, kde ide o ďalší dôvod zamietnutia podľa článku 4 ods. 1 písm. b) tejto smernice, keďže vnímanie určitej ochrannej známky verejnosťou nemôže v zásade závisieť od toho, či ide o dôvod zamietnutia zápisu v zmysle článku 3 alebo článku 4 smernice 2008/95.
Za týchto podmienok Bundespatentgericht rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 4 ods. 1 písm. b) smernice 2008/95/ES vykladať v tom zmysle, že v prípade totožných alebo podobných tovarov a služieb je namieste konštatovať pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, ak sa sekvencia písmen s rozlišovacou spôsobilosťou, ktorá má dominantné postavenie v skoršom obrazovoslovnom označení s priemernou rozlišovacou spôsobilosťou, prevezme do novšieho slovného označenia tretej osoby tak, že sa k tejto sekvencii písmen priradí s ňou súvisiaca opisujúca syntagma, ktorá sekvenciu písmen vysvetľuje ako skratku opisných slov?“
O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 4 ods. 1 písm. b) smernice 2008/95/ES vykladať v tom zmysle, že v prípade totožných alebo podobných tovarov a služieb môže existovať pravdepodobnosť zámeny zo strany príslušnej skupiny verejnosti medzi skoršou ochrannou známkou tvorenou sekvenciou písmen, ktorá má rozlišovaciu spôsobilosťou a je dominantným prvkom tejto ochrannej známky s priemernou rozlišovacou spôsobilosťou a a neskoršou ochrannou známkou, ktorá prevezme túto sekvenciu písmen, ku ktorej sa priradí s ňou súvisiaca opisujúca syntagma zložená zo slov, ktorých začiatočné písmená korešpondujú s písmenami uvedenej sekvencie písmen, a to takým spôsobom, že táto sekvencia je vnímaná verejnosťou ako skratka uvedenej syntagmy.
Keďže táto otázka bola predložená vnútroštátnym súdom pre pochybnosti, ktoré má tento súd, pokiaľ ide o uplatnenie rozsudku Strigl a Securvita (
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
) v rámci posúdenia podobnosti kolidujúcich ochranných známok v konaní vo veci samej, je potrebné po prvé posúdiť dosah a relevantnosť tohto rozsudku.
V konaniach vo veci samej, ktoré viedli k rozsudku Strigl a Securvita (
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
), boli predmetom sporu dve slovné ochranné známky, jedna zložená z označenia „Multi Markets Fund MMF“ na označenie investičného fondu pôsobiaceho na viacerých finančných trhoch a druhá z označenia „NAI – Der Natur‑Aktien‑Index“ na označenie burzového indexu označujúceho akcie ekologicky orientovaných spoločností. Keďže sa vnútroštátny súd v týchto konaniach domnieval, že označenia „MMF“ a „NAI“ vnímané samostatne nemajú opisný charakter v zmysle článku 3 ods. 1 písm. c) smernice 2008/95, položil Súdnemu dvoru otázku, či sa dôvody zamietnutia podľa článku 3 ods. 1 písm. b) a/alebo c) smernice uplatňujú na slovnú ochrannú známku tvorenú spojením opisnej syntagmy a sekvencie písmen, ktorá sama osebe nie je opisná, ale preberá začiatočné písmená slov tvoriacich uvedenú syntagmu.
Otázka, ktorá bola predmetom vecí uvedených vyššie, spočívala v určení, či kombinovaná ochranná známka tvorená spojením syntagmy s jej skratkou bola spôsobilá na zápis v zmysle ustanovení článku 3 ods. 1 písm. b) a c) smernice 2008/95 a nie v určení, či tak, ako v prejednávanej veci, môže existovať pravdepodobnosť zámeny v zmysle článku 4 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice medzi skoršou ochrannou známkou tvorenou sekvenciou písmen a neskoršou ochrannou známkou, ktorá prevezme túto sekvenciu písmen a priradí k nej syntagmu.
Na jednej strane však absolútny dôvod zamietnutia zápisu upravený v článku 3 ods. 1 písm. b) a c) smernice 2008/95 a relatívny dôvod zamietnutia zápisu upravený v článku 4 ods. 1 písm. b) tejto smernice sledujú odlišné ciele a smerujú k ochrane rozdielnych záujmov.
Pokiaľ ide o článok 3 ods. 1 písm. c) smernice 2008/95, všeobecný záujem, o ktorý sa opiera toto ustanovenie, spočíva v zabezpečení, že opisné označenia jednej alebo niekoľkých vlastností výrobkov alebo služieb, pre ktoré bol požadovaný zápis ochrannej známky, budú môcť voľne používať všetky hospodárske subjekty ponúkajúce tieto výrobky alebo služby (pozri rozsudok Strigl a Securvita,
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
, bod
, ako aj tam citovanú judikatúru).
Pojem všeobecný záujem, o ktorý sa opiera článok 3 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice, je neoddeliteľný od základnej funkcie ochrannej známky, ktorou je zaručiť spotrebiteľovi alebo konečnému používateľovi totožnosť pôvodu tovaru alebo služby označených ochrannou známkou, ktorá mu umožní odlíšiť tento tovar alebo túto službu bez možnej zámeny od tovarov alebo služieb iného pôvodu (pozri rozsudok Eurohypo/ÚHVT,
C‑304/06 P
,
EU:C:2008:261
, bod
a citovanú judikatúru).
Naopak článok 4 ods. 1 písm. b) smernice smeruje k ochrane individuálnych záujmov majiteľov skorších ochranných známok, ktorí vstupujú do konfliktu s prihlasovaným označením a zaručuje tým funkciu ochrannej známky ako označenia pôvodu v prípade pravdepodobnosti zámeny (pozri v tomto zmysle rozsudok Medion,
C‑120/04
,
EU:C:2005:594
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
Hoci vnímanie označenia príslušnou skupinou verejnosti nemôže závisieť od zohľadneného dôvodu zamietnutia zápisu, ako správne poznamenáva vnútroštátny súd, uhol pohľadu, z akého je toto vnímanie chápané, sa mení v závislosti od toho, či ide o posúdenie opisného charakteru označenia alebo existencie pravdepodobnosti zámeny.
Ako tiež uviedol generálny advokát v bode 29 svojich návrhov, ak je v rámci preskúmania opisného charakteru označenia pozornosť zameraná na rozumové pochody, ktoré môžu viesť k vytvoreniu súvislostí medzi označením alebo jeho rôznymi zložkami a predmetnými tovarmi a/alebo službami, v rámci posúdenia pravdepodobnosti zámeny sa preskúmanie týka skôr procesov zapamätávania, rozpoznávania a vybavovania si označenia, ako aj mechanizmov priraďovania.
Na druhej strane Súdny dvor v bode 32 rozsudku Strigl a Securvita (
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
) uviedol, že tri veľké písmená uvedené v každom z týchto výrazov, t. j. „MMF“ a „NAI“, predstavujú začiatočné písmená syntagiem, ku ktorým sú pripojené, a že cieľom syntagiem a sekvencií písmen tak v každom prípade bolo, aby sa vzájomne objasňovali a aby zdôrazňovali spojitosť, ktorá medzi nimi existuje, pričom každá sekvencia písmen je formulovaná tak, aby posilnila vnímanie syntagmy verejnosťou tým, že zjednodušuje použitie syntagmy a uľahčuje tým jej zapamätanie.
V tejto súvislosti Súdny dvor napokon v bodoch 37 a 38 toho istého rozsudku uviedol, že ak sekvencie písmen, o ktoré ide vo veci samej, príslušná skupina verejnosti vníma ako skratky syntagiem, ku ktorým sú pripojené, tieto sekvencie nemôžu prevládať nad súhrnom všetkých prvkov ochrannej známky ako celku, a to ani vtedy, keď tieto sekvencie mohli mať samy osebe rozlišovaciu spôsobilosť. Naopak, podľa Súdneho dvora, takéto sekvencie písmen mali vo vzťahu k syntagme, ku ktorej boli pripojené, len „vedľajšie postavenie“.
Z odôvodnenia rozsudku Strigl a Securvita (
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
) vyplýva, že nespôsobilosť na zápis podľa článku 3 ods. 1 písm. b) a c) smernice 2008/95, pokiaľ ide o označenie tvorené sekvenciou písmen spojených so syntagmou, sa má posudzovať osobitne v každom jednotlivom prípade, a to v závislosti od toho, ako príslušná skupina verejnosti vníma vzájomné prepojenie medzi rôznymi prvkami označenia, ako aj toto označenie ako celok.
Preto tvrdenie uvedené v bode 38 uvedeného rozsudku, na ktoré poukazuje vnútroštátny súd, podľa ktorého sekvencia písmen preberajúca začiatočné písmená slov tvoriacich syntagmu má vo vzťahu k tejto syntagme len vedľajšie postavenie, sa musí chápať v tomto zmysle a nemôže sa vykladať ako vyjadrenie všeobecného pravidla pre posúdenie vedľajšieho charakteru sekvencie písmen preberajúcej prvé písmeno všetkých slov syntagmy, ku ktorej je táto sekvencia pripojená.
Toto tvrdenie sa na účely uplatnenia dôvodov zamietnutia zápisu uvedených v článku 3 ods. 1 písm. b) a c) smernice 2008/95 obmedzuje na spresnenie, že sekvencia písmen, ktorá síce má vlastnú rozlišovaciu spôsobilosť, môže mať opisný charakter vtedy, keď je vložená do zloženej ochrannej známky, kde je kombinovaná s hlavným opisným výrazom, pričom je vnímaná ako jeho skratka, čo je potrebné posúdiť osobitne v každom jednotlivom prípade.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že vzhľadom na odlišný právny kontext vecí, ktoré viedli k vyhláseniu rozsudku Strigl a Securvita (
C‑90/11 a C‑91/11
,
EU:C:2012:147
), ako aj vzhľadom na dosah, ktorý mu treba priznať, v ňom uvedené zistenia nemožno uplatniť vo veci samej na účely posúdenia existencie podobnosti medzi dvoma kolidujúcimi ochrannými známkami.
Po druhé je potrebné pripomenúť judikatúru, podľa ktorej celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny vo vzťahu k vizuálnej, fonetickej alebo ku koncepčnej podobnosti sporných ochranných známok sa má zakladať na celkovom dojme, ktorý tieto ochranné známky vytvárajú, pričom sa majú osobitne zohľadniť ich rozlišovacie a dominantné prvky. Rozhodujúcu úlohu pri celkovom posúdení tejto pravdepodobnosti zohráva skutočnosť, ako ochranné známky vníma priemerný spotrebiteľ daných tovarov alebo služieb. V tomto ohľade priemerný spotrebiteľ vníma ochrannú známku spravidla ako celok a neskúma jej jednotlivé detaily (pozri rozsudok Bimbo/ÚHVT,
C‑591/12 P
,
EU:C:2014:305
, bod
a citovanú judikatúru).
Posúdenie podobnosti dvoch ochranných známok sa nemôže obmedziť na zohľadnenie len jednej zložky kombinovanej ochrannej známky a na jej porovnanie s inou ochrannou známkou. Naopak porovnanie sa musí uskutočniť preskúmaním každej ochrannej známky ako celku (rozsudky ÚHVT/Shaker,
C‑334/05 P
,
EU:C:2007:333
, bod
, a Aceites del Sur‑Coosur/Koipe,
C‑498/07 P
,
EU:C:2009:503
, bod
).
Hoci celkovému dojmu, ktorý kombinovaná ochranná známka zanechá v pamäti príslušnej skupiny verejnosti, môže za určitých okolností dominovať jedna alebo viac jej zložiek, posúdiť podobnosť výlučne na základe dominantného prvku možno len vtedy, ak sú všetky ostatné prvky ochrannej známky zanedbateľné (pozri rozsudok ÚHVT/Shaker,
C‑334/05 P
,
EU:C:2007:333
, body
a
, ako aj rozsudok Nestlé/ÚHVT,
C‑193/06 P
,
EU:C:2007:539
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
V tejto súvislosti Súdny dvor spresnil, že aj keď samotný spoločný prvok kolidujúcich ochranných známok nie je možné považovať za dominujúci celkovému dojmu, musí sa zohľadniť v rámci posúdenia ich podobnosti v rozsahu, v akom predstavuje sám osebe skoršiu ochrannú známku a zachováva si samostatné rozlišovacie postavenie v prihlasovanej zloženej ochrannej známke skladajúcej sa najmä z tohto prvku. Za predpokladu, že si spoločný prvok zachováva samostatné rozlišovacie postavenie v zloženom označení, môže celkový dojem tohto označenia viesť verejnosť k presvedčeniu, že dotknuté tovary alebo služby pochádzajú prinajmenšom od podnikov, ktoré sú ekonomicky prepojené, a v takom prípade sa musí existencia pravdepodobnosti zámeny pripustiť (rozsudok Medion,
C‑120/04
,
EU:C:2005:594
, body
a
, ako aj uznesenie ecoblue/ÚHVT a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria,
C‑23/09 P
,
EU:C:2010:35
, bod
).
Súdny dvor však tiež spresnil, že prvok zloženého označenia si nezachováva takéto samostatné rozlišovacie postavenie v prípade, ak tvorí s jedným alebo viacerými ďalšími prvkami označenia v celkovom posúdení jeden útvar, ktorý má odlišný zmysel v porovnaní so zmyslom uvedených prvkov posudzovaných samostatne (rozsudok Bimbo/ÚHVT,
C‑591/12 P
,
EU:C:2014:305
, bod
).
Je taktiež potrebné pripomenúť, ako uviedol generálny advokát v bode 40 svojich návrhov, že v zásade aj prvok, ktorý má iba nízku rozlišovaciu spôsobilosť, môže dominovať celkovému dojmu kombinovanej ochrannej známky alebo mať v tejto ochrannej známke samostatné rozlišovacie postavenie v zmysle judikatúry vyplývajúcej z rozsudku Medion (
C‑120/04
,
EU:C:2005:594
), keďže predovšetkým z dôvodu svojho umiestnenia v označení alebo svojej veľkosti ho spotrebiteľ môže vnímať a uchovať si ho v pamäti.
V prejednávanom prípade patrí právomoci vnútroštátneho súdu, aby určil, najmä prostredníctvom analýzy zložiek skoršej ochrannej známky a ich relatívnej váhy vo vnímaní dotknutej skupiny verejnosti, celkový dojem, ktorý táto ochranná známka vyvoláva v pamäti uvedenej verejnosti a pristúpil následne k posúdeniu pravdepodobnosti zámeny s ohľadom na tento celkový dojem a všetky rozhodujúce skutočnosti prejednávanej veci (rozsudok Bimbo/ÚHVT,
C‑591/12 P
,
EU:C:2014:305
, bod
).
Je však dôležité zdôrazniť, že samotný fakt, že neskoršia ochranná známka je tvorená označením preberajúcim sekvenciu písmen, ktoré predstavuje jediný slovný prvok skoršej ochrannej známky, a syntagmou, ktorej začiatočné písmená sú totožné s uvedenou sekvenciou, nemôže sám osebe vylúčiť existenciu pravdepodobnosti zámeny s touto skoršou ochrannou známkou.
Preto za okolností, o aké ide v konaní vo veci samej, musí vnútroštátny súd okrem iných faktorov preskúmať, či spojitosť, ktorú si môže príslušná skupina verejnosti vytvoriť medzi sekvenciou písmen a syntagmou, najmä vzhľadom na možnosť, že by sekvencia písmen bola vnímaná ako skratka syntagmy, je taká, že takáto sekvencia je v neskoršej ochrannej známke samostatne vnímaná alebo zapamätaná zo strany uvedenej skupiny verejnosti. Taktiež musí prípadne posúdiť, či prvky tvoriace neskoršiu ochrannú známku, vnímané spoločne, tvoria odlišný logický útvar majúci iný zmysel v porovnaní so zmyslom uvedených prvkov zohľadnených oddelene.
Na položenú prejudiciálnu otázku je preto potrebné odpovedať tak, že článok 4 ods. 1 písm.b) smernice 2008/95 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade totožných alebo podobných tovarov a služieb môže existovať pravdepodobnosť zámeny zo strany príslušnej skupiny verejnosti medzi skoršou ochrannou známkou tvorenou sekvenciou písmen, ktorá má rozlišovaciu spôsobilosť a je dominantným prvkom tejto ochrannej známky s priemernou rozlišovacou spôsobilosťou, a neskoršou ochrannou známkou, ktorá preberá túto sekvenciu písmen, ku ktorej sa priradí s ňou súvisiaca opisujúca syntagma zložená zo slov, ktorých začiatočné písmená korešpondujú s písmenami uvedenej sekvencie písmen, a to takým spôsobom, že táto sekvencia je vnímaná verejnosťou ako skratka uvedenej syntagmy.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

Článok 4 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade totožných alebo podobných tovarov a služieb môže existovať pravdepodobnosť zámeny zo strany príslušnej skupiny verejnosti medzi skoršou ochrannou známkou tvorenou sekvenciou písmen, ktorá má rozlišovaciu spôsobilosť a je dominantným prvkom tejto ochrannej známky s priemernou rozlišovacou spôsobilosťou, a neskoršou ochrannou známkou, ktorá preberá túto sekvenciu písmen, ku ktorej sa priradí s ňou súvisiaca opisujúca syntagma zložená zo slov, ktorých začiatočné písmená korešpondujú s písmenami uvedenej sekvencie písmen, a to takým spôsobom, že táto sekvencia je vnímaná verejnosťou ako skratka uvedenej syntagmy.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.