CELEX: 62010CJ0505
Direktiv 92/81/EØF
punktafgift af mineralolier
fritagelse
begrebet »sejlads«
mineralolier anvendt som brændstof til en gravemaskine, der er monteret på et skib og fungerer uafhængigt af skibets motor

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 8 i Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om
harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT L 316, s. 12), som ændret ved Rådets direktiv 94/74/EF af 22.
december 1994 (EFT L 365, s. 46, herefter »direktiv 92/81«).
Denne anmodning er forelagt i en sag mellem Partrederiet Sea Fighter (herefter »Sea Fighter«) og Skatteministeriet vedrørende
sidstnævntes afslag på at indrømme fritagelse for afgift på mineralolier for det brændstof, der anvendes til en gravemaskine,
der er fastmonteret på et skib, som tilhører Sea Fighter.

Retsforskrifter

EU-retlige forskrifter
Artikel 8 i direktiv 92/81 er affattet således:
»1.      Ud over de almindelige bestemmelser i [Rådets] direktiv 92/12/EØF [af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige
varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1)] om fritagne anvendelsesformål for afgiftspligtige
varer, og uden at andre EF-bestemmelser herved berøres, fritager medlemsstaterne nedennævnte varer for den harmoniserede punktafgift
på betingelser, som de fastsætter med henblik på at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af disse fritagelser og undgå
svig, unddragelse og misbrug:
[…]
c)      mineralolier, der leveres til anvendelse som motorbrændstof med henblik på sejlads i EF-farvande (herunder til fiskeri), medmindre
der er tale om lystsejlads.
I dette direktiv forstås ved lystsejlads ejerens eller en fysisk eller juridisk persons anvendelse af et fartøj, som den pågældende
har rådighed over enten ved leje eller på anden måde, til ikke-erhvervsmæssige formål, navnlig andre formål end personbefordring
og godstransport eller levering af tjenesteydelser mod vederlag eller til offentlige formål.
[…]
2.      Uden at det berører andre fællesskabsbestemmelser, kan medlemsstaterne anvende hel eller delvis afgiftsfritagelse eller afgiftslempelse
for mineralolier eller andre produkter til samme anvendelsesformål, der under afgiftsmyndighedernes kontrol anvendes:
[…]
b)      inden for sejlads ad indre vandveje, bortset fra lystsejlads
[…]
g)      i forbindelse med opmudring af vandveje og havne.«

Nationale bestemmelser
Artikel 8, stk. 1, litra c), i direktiv 92/81 blev gennemført i dansk ret ved § 9, stk. 4, i mineralolieafgiftsloven og § 7,
stk. 4, i kuldioxidafgiftsloven.
Den danske lovgiver har ikke gjort brug af den bemyndigelsesbestemmelse, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, litra g), i direktiv
92/81.
Mineralolieafgiftslovens § 9, stk. 4, nr. 1), er affattet således:
»Afgiften godtgøres af […] varer, der anvendes til jernbane- og færgedrift og til erhvervsmæssig sejlads med andre fartøjer
end de i stk. 1, nr. 3), nævnte bortset fra lystfartøjer […]«
Kuldioxidafgiftslovens § 7, stk. 4, nr. 1), har følgende ordlyd:
»Afgiften tilbagebetales for […] afgiftspligtige varer […], der anvendes af en virksomhed, der er registreret efter merværdiafgiftsloven,
til sejlads med skibe og fiskerfartøjer […].«

Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
M/S Grethe Fighter er et specialbygget uddybnings- og entreprenørskib, som tilhører Sea Fighter. Skibet har en fastmonteret
gravemaskine på skibets dæk, som er forsynet med egen motor og egen brændstoftank. Gravemaskinen fungerer uafhængigt af skibets
fremdriftsmotor. Det brændstof, der anvendes for at fylde gravemaskinens brændstoftank, kommer fra skibets hovedbrændstoftank.
Når gravemaskinen er i brug, er skibet opankret, men det er i fremdrift, når man losser materiale på den såkaldte »klapplads«.
Sea Fighter ansøgte om afgiftsmæssig godtgørelse for så vidt angår forbruget af mineralolie på M/S Grethe Fighter i perioden
fra den 1. januar 2001 til den 30. september 2003.
ToldSkat Østjylland traf den 19. februar 2004 afgørelse om, at Sea Fighter for den pågældende periode ikke var berettiget
til godtgørelse af olie- og kuldioxidafgifter for dieselbrændstof anvendt til gravemaskinen. ToldSkat lagde bl.a. vægt på,
at gravemaskinen fungerer uafhængigt af skibets motor.
Landsskatteretten stadfæstede denne afgørelse ved kendelse af 4. marts 2005.
Sea Fighter indbragte denne kendelse for Vestre Landsret, der ved dom af 29. februar 2008 frifandt Skatteministeriet.
Efter appel iværksat til prøvelse af denne dom har Højesteret besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle
spørgsmål:
»Skal artikel 8, stk. 1, litra c), i direktiv 92/81[…] fortolkes således, at mineralolier, der leveres til anvendelse i en
gravemaskine, der er fastmonteret på et skib, men som følge af egen selvstændig motor og olietanke fungerer uafhængigt af
skibets fremdriftsmotor, under omstændigheder som de i sagen foreliggende fritages for afgift?«

Om det præjudicielle spørgsmål
Det skal indledningsvis bemærkes, at det fremgår af tredje og femte betragtning til direktiv 92/81, at dette har til formål
dels at fastsætte et vist antal fælles definitioner for alle mineralolieprodukter, som skal omfattes af det generelle punktafgiftssystem,
dels at fastsætte visse afgiftsfritagelser, som er obligatoriske, for disse varer i Unionen (jf. dom af 1.4.2004, sag C-389/02,
Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft, Sml. I, s. 3537, præmis 17, og af 1.3.2007, sag C-391/05, Jan de Nul, Sml. I, s. 1793,
præmis 21).
Bestemmelserne om disse fritagelser skal således fortolkes selvstændigt ud fra deres ordlyd samt formålene med direktiv 92/81
(jf. dommen i sagen Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft, præmis 19, og Jan De Nul-dommen, præmis 22).
Hvad angår artikel 8, stk. 1, litra c), første afsnit, i direktiv 92/81, hvorefter mineralolier, der leveres til anvendelse
som motorbrændstof med henblik på sejlads i EU-farvande, er fritaget for den harmoniserede punktafgift, bemærkes, at denne
bestemmelse kun fastsætter én undtagelse, idet det præciseres, at fritagelsen ikke finder anvendelse på mineralolier, der
anvendes til »lystsejlads«. Artikel 8, stk. 1, litra c), andet afsnit, definerer begrebet »lystsejlads« som anvendelse af
et fartøj »til ikke-erhvervsmæssige formål« (jf. dommen i sagen Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft, præmis 22).
Domstolen har således i den nævnte doms præmis 23 og 25 fastslået, at enhver sejlads med et erhvervsmæssigt formål henhører
under anvendelsesområdet for fritagelsen for harmoniseret punktafgift i artikel 8, stk. 1, litra c), første afsnit, i direktiv
92/81, uden at der herved sondres for så vidt angår det nærmere øjemed med den omhandlede sejlads.
Det nærmere øjemed med den rute, som et skib tilbagelægger i EU-farvande, er således uden relevans for anvendelsen af fritagelsen
for punktafgift af mineralolier, der anvendes, når sejladsen omfatter levering af en ydelse mod vederlag.
For så vidt angår de tekniske kendetegn ved en sådan sejlads har Domstolen i præmis 40 i Jan De Nul-dommen præciseret, at
de manøvrer, der foretages af en muddermaskine under udførelsen af opsugningen og dumpningen af mudderet, dvs. den sejlads,
der foretages i forbindelse med opmudringen, er omfattet af begrebet »sejlads« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt
i artikel 8, stk. 1, litra c), første afsnit, i direktiv 92/81. Begrebet forudsætter således, at leveringen af ydelsen mod
vederlag er uadskilleligt forbundet med skibets bevægelse.
Derimod kan bestemmelsen ikke fortolkes således, at den finder anvendelse på alle former for levering af tjenesteydelser fra
et skib i EU-farvande, dvs. forbrug af mineralolier, der ikke er forbundet med et skibs bevægelse.
Det fremgår nemlig af ordlyden af denne bestemmelse, at den omhandlede fritagelse er betinget af, at mineralolierne anvendes
som motorbrændstof med henblik på sejlads i EU-farvande.
Det følger desuden af formålet med direktiv 92/81, hvorefter medlemsstaterne pålægger mineralolier en harmoniseret punktafgift,
at det ikke tilsigter at indføre generelle fritagelser.
Med hensyn til hovedsagen er det ubestridt, at forbruget af mineralolier til den gravemaskine, der er fastmonteret på det
omhandlede skib, sker fuldstændigt uafhængigt af skibets fremdrift.
Under disse omstændigheder kan dette forbrug ikke anses for uadskilleligt forbundet med bevægelsen af det skib, hvorpå gravemaskinen
er monteret.
Det forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 8, stk. 1, litra c), i direktiv 92/81 skal fortolkes således,
at mineralolier, der leveres til anvendelse i en gravemaskine, der er fastmonteret på et skib, men som følge af egen selvstændig
motor og olietanke fungerer uafhængigt af skibets fremdriftsmotor, ikke er fritaget for punktafgift.

Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
Artikel 8, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for
mineralolier, som ændret ved Rådets direktiv 94/74/EF af 22. december 1994, skal fortolkes således, at mineralolier, der leveres
til anvendelse i en gravemaskine, der er fastmonteret på et skib, men som følge af egen selvstændig motor og olietanke fungerer
uafhængigt af skibets fremdriftsmotor, ikke er fritaget for punktafgift.
Underskrifter
*
Processprog: dansk.