CELEX: 62012CJ0166
Eelotsusetaotlus
Personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõige 2
Määrus (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 ja määrus (EÜ, Euratom) nr 723/2004
Liidu ametnikud
Siseriiklikus skeemis omandatud pensioniõigused
Ülekandmine liidu pensioniskeemi
Arvutusmeetod
Mõiste „omandatud pensioniõiguste kogumaksumus”

Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määruse (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (
EÜT 1968, L 56, lk 1
; ELT eriväljaanne 01/02, lk 5), muudetud nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 723/2004 (
ELT L 124, lk 1
; ELT eriväljaanne 01/02, lk 130) (edaspidi „personalieeskirjad”), VIII lisa artikli 11 lõiget 2, ning ELL artikli 4 lõiget 3.
See eelotsusetaotlus esitati R. Časta ja Česká správa sociálního zabezpečení (Tšehhi Vabariigi sotsiaalkindlustusamet, edaspidi „ČSSZ”) vahelises vaidluses selle üle, kuidas arvutada nende pensioniõiguste kogumaksumust, mille ta on omandanud siseriiklikus skeemis ja mida saab üle kanda tema arvele liidu pensioniskeemis.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Nõukogu 2. märtsi 1992. aasta määrusest (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 571/92, millega muudetakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju (
EÜT L 62, lk 1
), tulenevas versioonis on personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõige 2 sõnastatud järgmiselt:
„Ametnikul, kes asub ühenduste teenistusse:
—
pärast lahkumist valitsusasutuse või riikliku või rahvusvahelise organisatsiooni teenistusest,
või
—
pärast tegutsemist töötaja või füüsilisest isikust ettevõtjana,
on õigus pärast ametissenimetamist tasuda ühendustele seoses sellise teenistuse või sellise tegevusega omandatud vanaduspensioniõiguse kindlustusmatemaatiline väärtus või selle kindlasummaline tagasiostmisväärtus.
[…]”.
Määrusest nr 723/2004 tulenevas versioonis näeb personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõige 2 ette:
„Ametnikul, kes asub ühenduste teenistusse:
—
pärast lahkumist valitsusasutuse või riikliku või rahvusvahelise organisatsiooni teenistusest,
—
pärast tegutsemist töötaja või füüsilisest isikust ettevõtjana,
on õigus pärast ametissenimetamist, kuid enne personalieeskirjade artiklis 77 nimetatud vanaduspensioni maksmise õiguse saamist, tasuda ühendustele tegeliku ülekandekuupäeva kohaselt sellise teenistuse või tegevustega omandatud pensioniõiguste kogumaksumus.
Sellisel juhul määrab institutsioon, mille teenistuses ametnik on, kindlaks ametniku endisest teenistusajast tuleneva pensioniõigusliku staaži aastate arvu oma pensioniskeemi raames üldiste rakendussätetena, arvestades ametniku põhipalka, vanust ja ülekande tegemise päeval kehtivat vahetuskurssi ja võttes aluseks ülekantud kapitali, pärast ülekande tegemise kuupäeva ja tegeliku ülekandekuupäeva vahel kapitalikasvu näitava summa mahaarvamist.
Ametnikud võivad kasutada käesolevat korda üksnes üks kord iga liikmesriigi ja asjaomase pensionifondi puhul.”
Komisjoni 28. aprilli 2004. aasta otsuse, mis puudutab personalieeskirjade VIII lisa artiklite 11 ja 12 üldiseid rakendussätteid (
Informations administratives
nr 60‑2004, 9.6.2004), artiklis 6 on sätestatud:
„Summad, mis tuleb üle kanda pensionifondist, kuhu ametnik kuulus, peavad olema tõendatud kui enne ühenduste teenistusse asumist või, personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 3 alusel esitatud taotluse puhul, enne tööle ennistamist omandatud pensioniõiguste ajakohastatud kogumaksumus.
Ülekantav summa peab vastama kapitali kogusummale. See võib vastata pensioniõigustele, mis on omandatud mitme valitsusasutuse või organisatsiooni teenistuses olemise ajal või korduva töötajana või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise ajal”. [Mitteametlik tõlge]
Tšehhi õigus
Sotsiaalkindlustusmaksete ja riiklike tööhõivemaksete seaduse nr 589/1992 (muudetud) §‑de 3–5 kohaselt tasuvad Tšehhi pensionikindlustusmakseid tööandjad ja töötajad. Tööandjate sissemaksete määr oli 1996.–2003. aastal 19,5% ja alates 2004. aastast 21,5% maksubaasist; tööandja maksubaas arvutatakse kõigi tema töötajate maksubaaside summana. Töötajad pidi sel ajavahemikul tasuma 6,5% maksubaasist.
Pensionikindlustuse seaduse nr 155/1995 (muudetud) (edaspidi „seadus nr 155/1995”) §‑dest 33–36 nähtub, et vanaduspensioni suuruse arvutamisel liidetakse kõigi õigustatud isikute puhul sama baasmäär ning taotleja kogu kindlustusperioodist ja „arvutusbaasist” sõltuv muutuv määr.
Kõnealuse seaduse § 34 lõike 1 kohaselt on muutuva määra suurus kindlustusperioodi iga täisaasta kohta 1,5% kuu arvutusbaasist. Ajavahemikke, mil puudus sissetulek, millelt saaks makseid arvestada („asenduskindlustusperiood”, nagu lapsehooldus-, õppeaeg jne) arvestatakse kindlustusperioodi hulka 80% ulatuses.
Seaduse nr 155/1995 § 15 kohaselt põhineb arvutusbaas töötaja isikustatud baasosal. Selleks on sama seaduse § 16 kohaselt keskmine kuupalk, millelt tasutakse pensionikindlustusmakseid kogu kindlustusperioodi jooksul, kuid mitte rohkem kui 30 aasta jooksul. Kuni 10000 Tšehhi krooni suuruse isikustatud baasosa puhul vastab arvutusbaas isikustatud baasosale. Sellest suuremad summad kuni 24800 Tšehhi kroonini lähevad arvutusbaasis arvesse 30% ulatuses ja nimetatud summat ületavad summad 10% ulatuses.
Asenduskindlustusperioodid arvestatakse kindlustusperioodi hulka. Isikustatud baasosa arvutamiseks lühendatakse aluseks võetavat perioodi „välja arvatavate perioodide” võrra, mis enamikul juhtudel kattuvad asenduskindlustusperioodidega.
Vastavalt seaduse nr 155/1995 § 105a lõigetele 1 ja 4, millega rakendatakse personalieeskirjade nõuded, on kindlustatutel, kes astuvad Euroopa ühenduste või nende institutsioonide teenistusse ametnikena või muude teenistujatena ja kes lõpetavad töötamise Tšehhi Vabariigis, õigus sellele, et nende Tšehhi Vabariigis omandatud pensioniõigused kantakse üle ühenduste pensioniskeemi, kui nad ei saa pensioni Tšehhi kindlustussüsteemist, kusjuures „pensioniõiguste all [...] mõistetakse kindlustusmatemaatilise väärtusena väljendatud rahasummat, mis sõltub täidetud kindlustusperioodist ja maksubaasist”.
Tšehhi valitsuse määruse nr 587/2006, millega kehtestatakse pensioniõiguste vastastikuse ülekandmise üksikasjalik kord seoses Euroopa ühenduste pensioniskeemiga (edaspidi „valitsuse määrus nr 587/2006”), sisaldab konkreetseid sätteid ühenduste teenistusse astunud Tšehhi ametniku pensioniõiguste ülekandmise kohta. Selle § 2 sätestab Tšehhi Vabariigis omandatud ülekantavate pensioniõiguste suuruse arvutamise eeskirjad järgmiselt:
„1.   Tšehhi Vabariigis omandatud ja ülekantavate pensioniõiguste suurus arvutatakse nii, et korrutatakse edasilükatud pensioniühiku väärtus vanaduspensioni eeldatava muutuva määra ja vanaduspensioni baasmäära proportsionaalse osa summaga.
2.   Vanaduspensioni eeldatav muutuv määr arvutatakse pensionikindlustuse seaduse § 34 lõikes 1 ettenähtud korras nii, et kindlustusperiood ja arvutusbaas määratakse kindlaks Euroopa ühenduste pädevale institutsioonile pensioniõiguste ülekandmise taotluse esitamise kuupäeva seisuga […]. Isikustatud baasosa arvutamisel käsitatakse ühenduste pensioniskeemis osalemise perioodi väljaarvatava perioodina. [...]
3.   Vanaduspensioni baasmäära proportsionaalne osa arvutatakse nii, et taotluse kuupäeval kehtinud vanaduspensioni baasmäär korrutatakse selleks kuupäevaks Tšehhi pensioniskeemis täitunud kindlustusperioodi ja kõnealusest kuupäevast kuni pensioniõiguste ülekandmise taotleja […] vanaduspensionieani kestva kindlustusperioodi jagatisega. […]
4.   Edasilükatud pensioniühiku väärtuse kindlaksmääramisel võetakse aluseks taotleja vanus taotluse kuupäeval […], sellel kuupäeval kehtivad suremustabelid ja 70% sellel kuupäeval kohaldatavast maksimaalsest tehnilisest intressimäärast, mis on kehtestatud õigusnormidega kindlustuse jaoks. […]
5.   Edasilükatud pensioniühiku väärtuse kindlaksmääramiseks kasutatakse töö- ja sotsiaalministeeriumi suremustabeleid, mis on meestele ja naistele ühised ja koostatakse viieks järjestikuseks kalendriaastaks.
6.   Lõigete 1–5 kohaselt arvutatud summale lisatakse rahasumma, mida määratletakse intressina lõigete 1–5 kohaselt kindlaksmääratud summalt taotluse kuupäevast kuni rahasumma [...] Euroopa ühenduste pensioniskeemi kontole ülekandmise kuupäevani kestva ajavahemiku eest. […]”.
Valitsuse määruse nr 587/2006 lisa sisaldab edasilükatud pensioniühiku väärtuse arvutamise valemit. Maksimaalne tehniline intressimäär on sätestatud valitsuse määruse nr 434/2009 artikli 12 lõike 1 esimeses lauses ja sõltub riigivõlakirjade tootlusest.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
R. Časta on Euroopa Komisjoni ametnik, kes enne sellesse ametisse astumist 1. detsembril 2006 osales Tšehhi pensionikindlustusskeemis. Sellesse skeemi tehti vastavaid sissemakseid.
R. Časta esitas 28. novembril 2008 komisjonile personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 2 alusel taotluse Tšehhi Vabariigis omandatud pensioniõiguste ülekandmiseks.
Tema taotlus edastati ČSSZ‑le, kes pakkus 8. veebruari 2011. aasta otsusega R. Časta ülekantavaks summaks 523584 Tšehhi krooni, mis arvutati siseriiklike õigusnormide alusel. See summa moodustas vähem kui poole R. Časta eest selleks ajaks tehtud sissemaksetest Tšehhi pensioniskeemi.
R. Časta esitas nimetatud otsuse peale vaide. Tema arvates on Tšehhi õiguses ettenähtud arvutusmeetod vastuolus personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 koostoimes ELL artikli 4 lõikega 3. Ülekantav summa peaks olema vähemalt ligilähedane tehtud sissemaksete kogusummale või seda ületama. Ka on rikutud võrdse kohtlemise põhimõtet. Lisaks väidab R. Časta, et tema õiguste arvutamisel ei võetud arvesse ajavahemikku, mil ta osales liidu pensioniskeemis.
ČSSZ jättis vaide 10. mai 2011. aasta otsusega rahuldamata. R. Časta pöördus 12. mail 2011 Krajský soud v Praze’sse (Praha ringkonnakohus), paludes see otsus tühistada.
Neil tingimustel otsustas Krajský soud v Praze menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kuidas tuleb käsitada mõistet „pensioniõiguste kogumaksumus” [personalieeskirjade] VIII lisa artikli 11 lõikes 2? Kas see mõiste hõlmab nii kindlustusmatemaatilise väärtusena kui ka kindlasummalise tagasiostmisväärtusena vastavalt personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikele 2 (enne määruse nr 723/2004 jõustumist kehtinud redaktsioonis) kindlaksmääratud pensioniõiguste suurust või tuleb seda pidada kattuvaks vaid ühega nendest mõistetest, ning vastasel juhul – kuidas see neist erineb?
2.
Kas personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 koostoimes [ELL] artikli 4 lõikega 3 on vastuolus, kui kohaldatakse pensioniõiguste arvutusmeetodit, mis on sätestatud pensionikindlustuse seaduse nr 155/1995 § 105a lõikes 1 ja valitsuse määruses nr 587/2006 […]? Kas selles kontekstis omab tähtsust, et konkreetsel juhtumil on kõnealuse arvutusmeetodi tagajärg see, et liidu pensioniskeemi ülekandmiseks pakutavate pensioniõiguste suuruseks määratakse vähem kui pool ametniku poolt siseriiklikku pensioniskeemi tehtud sissemaksete summast?
3.
Kas Euroopa Kohtu [16. detsembri 2004. aasta] otsust kohtuasjas
C-293/03: My [(EKL 2004, lk I-12013)
] tuleb tõlgendada nii, et liidu pensioniskeemi ülekantavate pensioniõiguste väärtuse arvutamiseks kindlustusperioodil põhineva kindlustusmatemaatilise meetodi abil peab isikustatud baasosa hulka arvama ka pensioniõiguste ülekandmise taotluse esitamise kuupäevale eelnenud perioodi, mil liidu ametnik on juba teinud sissemakseid liidu pensioniskeemi?”
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib määrata pensioniõiguste kogumaksumuse kindlaks kas kindlustusmatemaatilise väärtusena või kindlasummalise tagasiostmisväärtusena, nagu see personalieeskirjade säte nägi ette enne määrusega nr 723/2004 sisseviidud muudatust, või peab ta kohaldama vaid üht nendest meetoditest.
Määruse nr 571/92 redaktsioonis, mis eelnes määrusega nr 723/2004 tehtud muudatustele, sätestas personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõige 2, et ametnikul, kes asub ühenduste teenistusse pärast lahkumist valitsusasutuse või riikliku või rahvusvahelise organisatsiooni teenistusest, või pärast tegutsemist töötaja või füüsilisest isikust ettevõtjana, on õigus pärast ametissenimetamist tasuda ühendustele seoses sellise teenistuse või sellise tegevusega omandatud vanaduspensioniõiguse kindlustusmatemaatiline väärtus või selle kindlasummaline tagasiostmisväärtus.
See säte pakub liikmesriikidele alternatiivi seoses kohustusega võtta vajalikke siseriiklikke meetmeid, tagamaks institutsioonide ametnikele võimalus oma vanaduspensioniõigused ühenduste pensioniskeemi üle kanda. Kuna ametnikule ei pea andma õigust valida kindlustusmatemaatilise väärtuse ja kindlasummalise tagasiostmisväärtuse ülekandmise vahel, siis võib nende kahe arvutusmeetodi vahel valida liikmesriik (vt selle kohta 17. detsembri 1987. aasta otsus kohtuasjas
315/85: komisjon
vs
. Luksemburg, EKL 1987, lk 5391
, punktid 20–22).
Seda liikmesriikidele antud valikuvabadust laiendati määrusega nr 723/2004 personalieeskirjadesse viidud muudatuse tõttu, pärast mida näeb nimetatud VIII lisa artikli 11 lõige 2 ette, et ühenduste teenistusse asunud ametnikul on pärast ametissenimetamist, kuid enne personalieeskirjade artiklis 77 nimetatud vanaduspensioni maksmise õiguse saamist, õigus tasuda ühenduste pensioniskeemi tegeliku ülekandekuupäeva kohaselt oma varasemate tegevustega omandatud pensioniõiguste kogumaksumus.
Kasutades üksnes mõistet „omandatud pensioniõiguste kogumaksumus”, lubab liidu seadusandja liikmesriikidel kohaldada enda valitud arvutusmeetodit, et määrata kindlaks liidu pensioniskeemi ülekantav rahasumma, tingimusel et see summa vastab sisuliselt asjaomase ametniku varasema tegevusega omandatud pensioniõigustele.
Järelikult võivad liikmesriigid kohaldada kas nn „kindlustusmatemaatilise väärtuse” meetodit, mida kasutatakse tulevase perioodiliselt makstava pensionihüvitise nüüdisväärtuse arvutamiseks, nii et oodatavat vanaduspensioni diskonteeritakse, pidades silmas ennetähtaegset maksmist ja surmariski enne tähtaja saabumist, või nn „kindlasummalise tagasiostmisväärtuse” meetodit, mille arvutamiseks liidetakse kindlustatu ja vajaduse korral tema tööandja sissemaksed, millele võib lisanduda intress (vt nende arvutusmeetodite kohta 18. märtsi 1982. aasta otsus kohtuasjas
212/81: Bodson, EKL 1982, lk 1019
, punktid 7 ja 8), või veel muid meetodeid.
Neil tingimustel tuleb esimesele küsimusele vastata, et personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib määrata pensioniõiguste kogumaksumuse kindlaks kas kindlustusmatemaatilise väärtusena või kindlasummalise tagasiostmisväärtusena, või muude meetodite alusel, tingimusel et ülekantav summa vastab sisuliselt asjaomase ametniku varasema tegevusega omandatud pensioniõigustele.
Teine küsimus
Oma teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõiget 2 ja ELL artikli 4 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui varasema tegevusega siseriiklikus pensioniskeemis omandatud pensioniõiguste kogumaksumuse arvutamiseks kasutatakse niisugust meetodit, nagu on määratletud Tšehhi õigusnormides, ja kas sellele küsimusele antavat vastust mõjutab asjaolu, et niisuguse meetodi tulemusel määratakse liidu pensioniskeemi ülekantav kogumaksumus tasemele, mis ei moodusta isegi poolt ametniku ja tema tööandja tehtud sissemaksetest siseriiklikku pensioniskeemi.
Siseriiklike ja liidu pensioniskeemide kooskõlastamise tagamiseks tuleb teha kaks järjestikust toimingut, millest teine hõlmab siseriiklikus süsteemis omandatud pensioniõiguste kogumaksumuse ümberarvestamist pensioniõiguslikuks staažiks, mida võetakse arvesse liidu pensioniskeemis. See ümberarvestamine viiakse läbi liidu institutsioonides vastavalt nimetatud artikli 11 üldistele rakendussätetele, mille määravad kindlaks need institutsioonid. Seda toimingut reguleerib liidu õigus.
Esimene toiming seevastu kuulub üksnes selle siseriikliku ametiasutuse pädevusse, kes haldab pensioniskeemi, kuhu asjaomane isik enne liidu teenistusse asumist oma sissemakseid tegi, kuna sellega määratakse kindlaks siseriikliku pensioniskeemi alusel omandatud pensioniõiguste kogumaksumus, vastavalt asjaomase liikmesriigi õigusnormidele (vt 9. novembri 1989. aasta otsus liidetud kohtuasjades
75/88, 146/88 ja 147/88: Bonazzi-Bertottilli jt
vs
. komisjon, EKL 1989, lk 3599
, punkt 17).
Siseriiklike õigusnormide erinevuse kohta tuleb märkida, et liidu seadusandja ei soovinud personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 ühtlustada pensionide valdkonna siseriiklike õigusnormide erinevaid siseriiklikke sätteid, mis on olemuselt väga erinevad ja keerukad (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs
. Luksemburg, punkt 21). Pealegi, nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 43, nähtub ELTL artiklist 48 ja artikli 153 lõikest 4, et liidu õiguses tunnustatakse liikmesriikide õigust määrata kindlaks oma sotsiaalkindlustussüsteemi aluspõhimõtted.
Sellest järeldub, et liikmesriikidel on personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 2 rakendamiseks võetavate siseriiklike õigusnormide osas lai kaalutlusruum.
Sama kehtib ka meetodi puhul, mille alusel liikmesriigid määravad kindlaks siseriiklikus pensioniskeemis omandatud ja liidu pensioniskeemis arvesse võetavate pensioniõiguste kogumaksumuse, kuna see meetod peab igal juhul olema vastu võetud vastavalt nende pensionisüsteemi põhimõtetele ja eeskirjadele.
Üldiselt võivad liikmesriigid kehtestada muu hulgas kogumispensioniskeemi, kus vanaduspensioni suurus võib olla tehtud sissemaksete suurusega proportsioonis, või hoopis teataval solidaarsusel põhineva skeemi, mis näeb ette, et selle skeemi raames makstav pension ei ole sissemaksetega tingimata proportsioonis.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et need pensionisummad, millele pensionisaajatel on õigus, arvutatakse põhikohtuasjas käsitlusel olevas siseriiklikus pensioniskeemis vastavalt valemile, mis võtab arvesse kogu vanaduspensionikindlustuse sissemaksete perioodi ja sissetulekute suurust, kuid viimast siiski tugevalt vähendatud määral. Selles skeemis annab suurem sissetulek loomulikult õiguse oluliselt suuremale pensionile, kuid teatavat taset ületavaid palgamakseid võetakse arvesse vaid piiratud määral.
Kuna niisugust ümberjaotamisel põhinevat süsteemi iseloomustab tugev solidaarsus, on ilmne, et omandatud pensioniõiguste kogumaksumus ei vasta tööandja ja tema töötaja poolt viimase eest tehtud vanaduspensionikindlustuse sissemaksetele.
Kui pensioniõiguste kogumaksumuse arvutamine lähtub loogiliselt liikmesriigis kehtiva pensionisüsteemi olemusest, põhimõtetest ja eeskirjadest, siis selle arvutusmeetodi vastavust liidu õigusele ei saa kahtluse alla seada. Üksnes juhul, kui selle kapitali arutusmeetod kaldub ametniku kasuks või kahjuks arvestatavalt kõrvale siseriikliku pensioniskeemi olemusest, põhimõtetest ja eeskirjadest, võivad asjaomase liikmesriigi õigusnormid piirata töötajate vaba liikumist, mis on tagatud ELTL artikliga 45, või olla vastuolus ELL artikli 4 lõikes 3 ette nähtud kohustustega.
Tuleb meeles pidada, et ühelt poolt on liidu ametnikul Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt võõrtöötaja staatus (vt eespool viidatud kohtuotsus My, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 16. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-185/04: Öberg, EKL. 2006, lk I-1453
, punkt 12, ja 4. juuli 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑233/12: Gardella, punkt 25) ning teiselt poolt jääb ELL artikli 4 lõike 3 kohaldamisalasse liikmesriikide kohustus võimaldada liidu pensioniskeemi üle kanda liidu ametnike varasema tegevusega omandatud pensioniõigusi, ning määratleda selles osas arvutusmeetod (vt selle kohta 17. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas
C-52/96: komisjon
vs
. Hispaania, EKL 1997, lk I-4637
, punkt 9).
Põhikohtuasjas käsitlusel olevad siseriiklikud õigusnormid, mis on esitatud käesoleva kohtuotsuse punktides 11 ja 12, ei näi siseriikliku pensioniskeemi põhimõtetest ja reeglitest sisuliselt kõrvale kalduvat. Siiski on siseriikliku kohtu ülesanne seda kontrollida eelkõige juhul, kui hageja esitab vastupidist kinnitavaid arvestatavaid väiteid, ning juhul, kui siseriiklikud õigusnormid võimaldavad pensioniõiguste ülekandmist mõnda teise siseriiklikku pensioniskeemi või rahvusvahelise organisatsiooni pensioniskeemi, tuleb kontrollida ka seda, kas liidu penisoniskeemi ülekantav summa ei ole arvutatud vähem soodsalt võrreldes sellega, kuidas arvutatakse teistesse pensioniskeemidesse ülekantavaid summasid. Pelgalt asjaolu, et kohaldatava arvutusmeetodi tulemusena moodustub ülekantav summa, mis on vähem kui pool ametniku ja tema varasema tööandja tehtud sissemaksetest siseriiklikku pensioniskeemi, ei saa iseenesest olla niisuguseks näitajaks. Lisaks ei ilmne Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et siseriiklikud õigusnormid lubaksid pensioniõigusi teise siseriiklikku või rahvusvahelisse skeemi üle kanda.
Pealegi ei saa ametnik, kes taotleb teise liikmesriigi pensioniskeemis omandatud pensioniõiguste ülekandmist liidu pensioniskeemi, tõhusalt tugineda teistest liikmesriikidest pärit liidu ametnike suhtes keelatud diskrimineerimisele, mis tuleneb sellest, et ülekantava kapitali arvutamisel kasutatakse erinevat meetodit. Nimelt niisugusel juhul tuleneks erinev kohtlemine liikmesriikide pädevusest kohandada oma pensioniskeeme ja nende sellekohasest kaalutlusõigusest.
Neil asjaoludel tuleb teisele küsimusele vastata, et personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõiget 2 ja ELL artikli 4 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, kui varasema tegevusega omandatud pensioniõiguste kogumaksumuse arvutamiseks kasutatakse niisugust meetodit, nagu on määratletud Tšehhi õigusnormides, isegi kui selle meetodi tulemusel määratakse liidu pensioniskeemi ülekantav kogumaksumus tasemele, mis ei moodusta isegi poolt ametniku ja tema tööandja tehtud sissemaksetest siseriiklikku pensioniskeemi.
Kolmas küsimus
Oma kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõiget 2 ja ELL artikli 4 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et varasemalt omandatud ja liidu pensioniskeemi ülekantavate pensioniõiguste kogumaksumuse väljaarvutamiseks tuleb võtta arvesse ajavahemikku, mille jooksul ametnik juba osales liidu penisoniskeemis.
Ühelt poolt tuleb meelde tuletada seoses eespool viidatud kohtuotsusega My, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus osutab oma kolmandas küsimuses, et Euroopa Kohus on selle kohtuotsuse punktis 49 juba sedastanud, et ELL artikli 4 lõikega 3 koostoimes personalieeskirjadega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt ei ole siseriikliku skeemi alusel vanaduspensioni õiguse saamiseks võimalik arvesse võtta neid aastaid, mil liidu kodanik oli liidu ühe institutsiooni teenistuses.
Siiski, kui eespool viidatud kohtuotsuseni My viinud kohtuasi puudutas siseriikliku pensioniskeemi alusel vanaduspensioniõiguse tekkimiseks nende tegevusperioodide arvessevõtmist, mis isik oli liidu institutsioonide tegevuses, siis põhikohtuasja hageja palub eelotsusetaotluse esitanud kohtus, et asjaomane liikmesriik võtaks siseriiklikust penisoniskeemist liidu pensioniskeemi ülekantava summa kindlaksmääramiseks arvesse tegevusperioodi, mil ta oli komisjoni teenistuses.
Kuna olukord, mis viis eespool nimetatud kohtuotsuseni My, erineb põhikohtuasja aluseks olevast olukorrast, ei saa selle kohtuotsuse pinnalt kolmandale küsimusele vastust anda.
Teiselt poolt ilmneb personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 2 sõnastusest ühemõtteliselt, et ametnik võib liikmesriigis kehtivast pensioniskeemist liidu pensioniskeemi üle kanda üksnes need pensioniõigused, mis on omandatud tegevusega enne liidu teenistusse asumist.
Seda sätet täpsustati veel ka komisjoni 28. aprilli 2004. aasta otsuses personalieeskirjade VIII lisa artiklite 11 ja 12 rakenduseeskirjade kohta, mis näeb oma artikli 6 esimeses lõigus ette, et „[s]ummad, mis tuleb üle kanda pensionifondist, kuhu ametnik kuulus, peavad olema tõendatud kui enne ühenduste teenistusse asumist omandatud pensioniõiguste ajakohastatud kogumaksumus”.
Eeltoodut arvesse võttes tuleb kolmandale küsimusele vastata, et personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõiget 2 ja ELL artikli 4 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et siseriiklikus pensioniskeemis omandatud ja liidu pensioniskeemi ülekantavate pensioniõiguste kogumaksumuse väljaarvutamiseks ei pea võtma arvesse ajavahemikku, mille jooksul ametnik juba tegi sissemakseid liidu pensioniskeemi.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:

1.
Nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määruse (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed, muudetud nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 723/2004, VIII lisa artikli 11 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib määrata pensioniõiguste kogumaksumuse kindlaks kas kindlustusmatemaatilise väärtusena või kindlasummalise tagasiostmisväärtusena või muude meetodite alusel, tingimusel et ülekantav summa vastab sisuliselt asjaomase ametniku varasema tegevusega omandatud pensioniõigustele.

2.
Määruse nr 259/68 (muudetud määrusega nr 723/2004) VIII lisa artikli 11 lõiget 2 ja ELL artikli 4 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, kui varasema tegevusega omandatud pensioniõiguste kogumaksumuse arvutamiseks kasutatakse niisugust meetodit, nagu on määratletud Tšehhi õigusnormides, isegi kui selle meetodi tulemusel määratakse liidu pensioniskeemi ülekantav kogumaksumus tasemele, mis ei moodusta isegi poolt ametniku ja tema tööandja tehtud sissemaksetest siseriiklikku pensioniskeemi.

3.
Määruse nr 259/68 (muudetud määrusega nr 723/2004) VIII lisa artikli 11 lõiget 2 ja ELL artikli 4 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et siseriiklikus pensioniskeemis omandatud ja liidu pensioniskeemi ülekantavate pensioniõiguste kogumaksumuse väljaarvutamiseks ei pea võtma arvesse ajavahemikku, mille jooksul ametnik juba tegi sissemakseid liidu pensioniskeemi.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: tšehhi.