CELEX: 62007TJ0045
Konkurenca
Omejevalni sporazumi
Trg butadienskega kavčuka in emulzijskega stiren-butadienskega kavčuka
Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES
Sodelovanje v kartelu
Odgovornost za kršitev
Globe

Dejansko stanje
Komisija Evropskih skupnosti je z Odločbo C(2006) 5700 konč. z dne 29. novembra 2006 (Zadeva št. COMP/F/38.638 – butadienski
kavčuk in emulzijski stiren‑butadienski kavčuk, v nadaljevanju: izpodbijana odločba) ugotovila, da je več podjetij s sodelovanjem
v kartelu na trgu zgoraj navedenih proizvodov kršilo člen 81(1) ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru
(EGP).
Naslovniki izpodbijane odločbe so ta podjetja:
–        Bayer AG s sedežem v Leverkusnu (Nemčija);
–        The Dow Chemical Company s sedežem v Midlandu, Michigan (Združene države Amerike) (v nadaljevanju: Dow Chemical);
–        Dow Deutschland Inc. s sedežem v Schwalbachu (Nemčija);
–        Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (nekdanje Dow Deutschland GmbH & Co. OHG) s sedežem v Schwalbachu;
–        Dow Europe s sedežem v Horgnu (Švica);
–        Eni SpA s sedežem v Rimu (Italija);
–        Polimeri Europa SpA s sedežem v Brindisiju (Italija) (v nadaljevanju: Polimeri);
–        Shell Petroleum NV s sedežem v Haagu (Nizozemska);
–        Shell Nederland BV s sedežem v Haagu;
–        Shell Nederland Chemie BV s sedežem v Rotterdamu (Nizozemska);
–        Unipetrol a.s. s sedežem v Pragi (Češka republika);
–        Kaučuk a.s. s sedežem v Kralupih na Vltavi (Češka republika);
–        Trade-Stomil sp. z o.o. s sedežem v Lodžu (Poljska) (v nadaljevanju: Stomil).
Družbe Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft in Dow Europe so v celoti pod nadzorom, neposrednim ali posrednim,
družbe Dow Chemical (v nadaljevanju vse skupaj: Dow) (točke od 16 do 21 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Dejavnost družbe Eni v zvezi z zadevnimi proizvodi je sprva opravljala družba EniChem Elastomeri Srl, ki je bila pod posrednim
nadzorom družbe Eni prek njene hčerinske družbe EniChem SpA (v nadaljevanju: EniChem SpA). Družba EniChem Elastomeri se je
1. novembra 1997 združila z družbo EniChem SpA. Družba Eni je nadzorovala 99,97 % družbe EniChem SpA. Družba EniChem SpA je
1. januarja 2002 prenesla svojo strateško kemično dejavnost (skupaj z dejavnostjo, povezano z butadienskim in emulzijskim
stiren‑butadienskim kavčukom) na hčerinsko družbo Polimeri, ki je bila v njeni stoodstotni lasti. Družbo Polimeri od 21. oktobra 2002
neposredno in v celoti nadzira družba Eni. Družba EniChem SpA je 1. maja 2003 spremenila firmo v Syndial SpA (točke od 26
do 32 obrazložitve izpodbijane odločbe). Komisija v izpodbijani odločbi uporablja poimenovanje „EniChem“ za vse družbe v lasti
družbe Eni (v nadaljevanju: EniChem) (točka 36 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družba Shell Nederland Chemie je hčerinska družba družbe Shell Nederland, ki je v celoti pod nadzorom družbe Shell Petroleum
(točke od 38 do 40 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družba Kaučuk je bila ustanovljena leta 1997 z združitvijo družb Kaučuk Group a.s. in Chemopetrol Group a.s. Družba Unipetrol
je 21. julija 1997 pridobila vsa sredstva, pravice in obveznosti združenih družb. Družba Unipetrol je lastnica 100 % kapitala
družbe Kaučuk (točki 45 in 46 obrazložitve izpodbijane odločbe). Poleg tega je v izpodbijani odločbi navedeno, da je družbo
Kaučuk (in njeno predhodnico Kaučuk Group) od leta 1991 do 28. februarja 2003 pri izvozu zastopala družba Tavorex s.r.o. (v
nadaljevanju: Tavorex) s sedežem v Češki republiki. V izpodbijani odločbi je navedeno tudi, da je družba Tavorex od leta 1996
družbo Kaučuk zastopala na sestankih evropskega združenja za sintetični kavčuk (točka 49 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družba Stomil je glede na izpodbijano odločbo zastopala poljskega proizvajalca Chemical Company Dwory S.A. (v nadaljevanju:
Dwory) pri njegovi izvozni dejavnosti najmanj 30 let, vsaj do leta 2001. V izpodbijani odločbi je še navedeno, da je družba
Stomil v letih od 1997 do 2000 zastopala družbo Dwory na sestankih evropskega združenja za sintetični kavčuk (točka 51 obrazložitve
izpodbijane odločbe).
Upoštevno obdobje kršitve je trajalo od 20. maja 1996 do 28. novembra 2002 (za družbe Bayer, Eni in Polimeri), od 20. maja 1996
do 31. maja 1999 (za družbe Shell Petroleum, Shell Nederland in Shell Nederland Chemie), od 1. julija 1996 do 28. novembra 2002
(za družbo Dow Chemical), od 1. julija 1996 do 27. novembra 2001 (za družbo Dow Deutschland), od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002
(za družbi Unipetrol in Kaučuk), od 16. novembra 1999 do 22. februarja 2000 (za družbo Stomil), od 22. februarja 2001 do 28. februarja 2002
(za družbo Dow Deutschland Anlagengesellschaft) in od 26. novembra 2001 do 28. novembra 2002 (za družbo Dow Europe) (točke
od 476 do 485 obrazložitve in člen 1 izreka izpodbijane odločbe).
Butadienski kavčuk (v nadaljevanju: BK) in emulzijski stiren‑butadienski kavčuk (v nadaljevanju: SBK) sta vrsti sintetičnega
kavčuka, ki se uporabljata zlasti pri proizvodnji pnevmatik. Ta proizvoda sta zamenljiva tako drug z drugim kot tudi z drugimi
sintetičnimi kavčuki in z naravnim kavčukom (točke od 3 do 6 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Poleg proizvajalcev, navedenih v izpodbijani odločbi, so na območju EGP manjše količine BK in SBK prodajali tudi drugi proizvajalci
iz Azije in Vzhodne Evrope. Sicer pa veliki proizvajalci pnevmatik velik del BK proizvedejo sami (točka 54 obrazložitve izpodbijane
odločbe).
Družba Bayer je 20. decembra 2002 navezala stik s službami Komisije in izrazila željo po sodelovanju na podlagi Obvestila
Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002, C 45, str. 3, v nadaljevanju: obvestilo
o ugodni obravnavi) glede BK in SBK. V zvezi s SBK je družba Bayer podala ustno izjavo, v kateri je opisala dejavnosti kartela.
Ta izjava je bila posneta na kaseto (točka 67 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družba Bayer je 14. januarja 2003 podala ustno izjavo, v kateri je opisala dejavnost kartela v zvezi z BK. Ta izjava je bila
posneta na kaseto. Družba Bayer je predložila tudi zapisnike sestankov odbora za BK evropskega združenja za sintetični kavčuk
(točka 68 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Komisija je 5. februarja 2003 družbi Bayer vročila odločbo o odobritvi pogojne imunitete pred globami (točka 69 obrazložitve
izpodbijane odločbe).
Komisija je 27. marca 2003 v skladu s členom 14(3) Uredbe Sveta št. 17 z dne 6. februarja 1962, Prve uredbe o izvajanju členov
[81 ES] in [82 ES] (UL 1962, 13, str. 204), v prostorih družbe Dow Deutschland & Co. opravila preveritveni obisk (točka 70
obrazložitve izpodbijane odločbe).
Komisija je med septembrom 2003 in julijem 2006 na podjetja, ki so navedena v izpodbijani odločbi, naslovila več zahtev po
informacijah na podlagi člena 11 Uredbe št. 17 in člena 18 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju
pravil konkurence iz členov 81 [ES] in 82 [ES] (UL 2003, L 1, str. 1) (točka 71 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družbi Dow Deutschland in Dow Deutschland & Co. sta se 16. oktobra 2003 srečali s službami Komisije in izrazili željo po sodelovanju
na podlagi obvestila o ugodni obravnavi. Na tem srečanju je bila ustno predstavljena dejavnost kartela za BK in SBK. Ta predstavitev
je bila posneta. Predan je bil tudi spis z dokumenti o kartelu (točka 72 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družba Dow Deutschland je bila 4. marca 2005 obveščena o namenu Komisije, da ji prizna zmanjšanje globe za 30 do 50 % (točka 73
obrazložitve izpodbijane odločbe).
Komisija je 7. junija 2005 začela postopek in podjetjem, ki so naslovniki izpodbijane odločbe – razen družbi Unipetrol – in
družbi Dwory poslala prvo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. Prvo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah je bilo
sprejeto tudi zoper družbo Tavorex, vendar ji ni bilo vročeno, saj je bila od oktobra 2004 v stečaju. Postopek zoper njo je
bil torej ustavljen (točki 49 in 74 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Zadevna podjetja so predložila pisne pripombe v zvezi s tem prvim obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah (točka 75 obrazložitve
izpodbijane odločbe). Omogočen jim je bil tudi vpogled v spis v obliki zgoščenke ter dostop do ustnih izjav in z njimi povezanih
dokumentov v prostorih Komisije (točka 76 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družba Manufacture française des pneumatiques Michelin (v nadaljevanju: Michelin) je 3. novembra 2005 vložila predlog za intervencijo.
Pisne pripombe je predložila 13. januarja 2006 (točka 78 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Komisija je 6. aprila 2006 na podjetja, ki so naslovniki izpodbijane odločbe, naslovila drugo obvestilo o ugotovitvah o možnih
kršitvah. Zadevna podjetja so v zvezi s tem predložila pisne pripombe (točka 84 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Družba Michelin je 12. maja 2006 vložila pritožbo na podlagi člena 5 Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004
zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 [ES] in 82 [ES] (UL L 123, str. 18) (točka 85 obrazložitve izpodbijane
odločbe).
Podjetja, ki so naslovniki izpodbijane odločbe, razen družbe Stomil, in družba Michelin so se 22. junija 2006 udeležili zaslišanja
pred Komisijo (točka 86 obrazložitve izpodbijane odločbe).
Komisija je zaradi pomanjkanja dokazov o sodelovanju družbe Dwory v kartelu postopke v zvezi njo ustavila (točka 88 obrazložitve
izpodbijane odločbe). Odločila se je tudi, da postopek prav tako ustavi v zvezi z družbo Syndial (točka 89 obrazložitve izpodbijane
odločbe).
Poleg tega je Komisija, potem ko sta se sprva uporabljali dve številki zadev (COMP/E-1/38.637 za BK in COMP/E-1/38.638 za
SBK), po prvem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah uporabljala samo eno številko (COMP/F/38.638) (točki 90 in 91 obrazložitve
izpodbijane odločbe).
Upravni postopek se je 29. novembra 2006 končal tako, da je Komisija sprejela izpodbijano odločbo.
V skladu s členom 1 izreka izpodbijane odločbe so ta podjetja s tem, da so v navedenih obdobjih sodelovala pri enotnem in
trajajočem sporazumu, v okviru katerega so se dogovarjala o določitvi ciljnih cen, o razdelitvi kupcev na podlagi sporazumov
o nenapadanju in o izmenjavi občutljivih poslovnih podatkov glede cen, konkurentov in kupcev v sektorjih BK in SBK, kršila
člen 81 ES in člen 53 EGP:
(a)      družba Bayer od 20. maja 1996 do 28. novembra 2002;
(b)      družba Dow Chemical od 1. julija 1996 do 28. novembra 2002; družba Dow Deutschland od 1. julija 1996 do 27. novembra 2001;
družba Dow Deutschland Anlagengesellschaft od 22. februarja 2001 do 28. februarja 2002; družba Dow Europe od 26. novembra 2001
do 28. novembra 2002;
(c)      družba Eni od 20. maja 1996 do 28. novembra 2002; družba Polimeri od 20. maja 1996 do 28. novembra 2002;
(d)      družba Shell Petroleum od 20. maja 1996 do 31. maja 1999; družba Shell Nederland od 20. maja 1996 do 31. maja 1999; družba
Shell Nederland Chemie od 20. maja 1996 do 31. maja 1999;
(e)      družba Unipetrol od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002; družba Kaučuk od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002;
(f)      družba Stomil od 16. novembra 1999 do 22. februarja 2000.
Komisija je na podlagi dejanskih ugotovitev in pravne presoje, opravljene v izpodbijani odločbi, zadevnim podjetjem naložila
globe, ki jih je določila v skladu z metodologijo, opisano v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2)
Uredbe št. 17 in člen[om] 65(5) Pogodbe ESPJ (UL 1998, C 9, str. 3, v nadaljevanju: Smernice) in v obvestilu o ugodni obravnavi.
V členu 2 izreka izpodbijane odločbe so naložene te globe:
(a)      družbi Bayer: 0 EUR;
(b)      družbi Dow Chemical: 64,575 milijona EUR, od tega:
(i)      60,27 milijona EUR solidarno z družbo Dow Deutschland;
(ii)      47,355 milijona EUR solidarno z družbama Dow Deutschland Anlagengesellschaft in Dow Europe;
(c)      družbama Eni in Polimeri solidarno: 272,25 milijona EUR;
(d)      družbam Shell Petroleum, Shell Nederland in Shell Nederland Chemie solidarno: 160,875 milijona EUR;
(e)      družbama Unipetrol in Kaučuk solidarno: 17,55 milijona EUR;
(f)      družbi Stomil: 3,8 milijona EUR.
Člen 3 izreka izpodbijane odločbe podjetjem, naštetim v členu 1 izreka, odreja, da – če še niso – takoj prekinejo kršitve,
navedene v tem členu, in da se odslej vzdržijo vsakega dejanja ali ravnanja, opisanega v členu 1, ter vsakega ukrepa z enakim
namenom ali učinkom.

Postopek in predlogi strank
Družba Unipetrol je v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 16. februarja 2007 vložila to tožbo.
Ker eden od članov senata ni mogel opravljati sodniške funkcije, je bil s sklepom predsednika Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2009
za dopolnitev senata določen N. Wahl.
Na podlagi poročila sodnika poročevalca je Splošno sodišče (prvi senat) odločilo, da začne ustni postopek.
Splošno sodišče je v okviru ukrepov procesnega vodstva, določenih v členu 64 Poslovnika Splošnega sodišča, Komisijo pozvalo,
naj predloži nekatere dokumente. Komisija je naloženo izpolnila v določenem roku.
Stranki sta ustno podali navedbe in odgovorili na vprašanja Splošnega sodišča na obravnavi 20. oktobra 2009.
Družba Unipetrol Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–        izpodbijano odločbo razglasi za nično v celoti ali vsaj v delu, ki se nanaša nanjo;
–        podredno, izvrši svojo neomejeno pristojnost;
–        Komisiji naloži plačilo stroškov.
Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–        tožbo zavrne;
–        družbi Unipetrol naloži plačilo stroškov.

Pravo
Tožba družbe Unipetrol je oprta na sedem tožbenih razlogov. Družba Unipetrol s prvim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija
storila očitno napako pri presoji glede udeležbe družbe Unipetrol v družbi Kaučuk kot preproste finančne naložbe. Drugi tožbeni
razlog se nanaša na očitno napako pri presoji glede samostojnega ravnanja družbe Kaučuk na trgu. Družba Unipetrol s tretjim
tožbenim razlogom zatrjuje, da je bila ugotovljena dvojna odgovornost za eno ravnanje. S četrtim tožbenim razlogom družba
Unipetrol meni, da ni dokazov o sodelovanju družbe Tavorex pri sporazumih o določitvi cen in o razdelitvi trga. Peti tožbeni
razlog se nanaša na očitno napako Komisije pri presoji v zvezi s sodelovanjem družbe Tavorex v kartelu v primerjavi z rešitvijo,
ki je obveljala glede družbe Dwory. Šesti tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo konkurenčnega prava Skupnosti glede
družb Tavorex in Unipetrol. Sedmi tožbeni razlog se nanaša na neupoštevanje malomarnosti družbe Unipetrol.
Najprej je treba preučiti četrti tožbeni razlog družbe Unipetrol.

Četrti tožbeni razlog: neobstoj dokazov o sodelovanju družbe Tavorex pri sporazumih o določitvi cen in o razdelitvi trga
Trditve strank
–       Trditve družbe Unipetrol
Družba Unipetrol najprej opozarja na sodno prakso v zvezi z dokaznim bremenom Komisije. Zlasti meni, da je treba previdno
obravnavati izpovedbe podjetij, ki so jih ta pripravila z zunanjimi svetovalci v okviru obvestila o ugodni obravnavi.
Dalje družba Unipetrol, prvič, v bistvu poudarja, da izpodbijana odločba vsebuje le malo natančnih dokazov o sodelovanju družbe
Tavorex pri kršitvi. Navaja zlasti točke 125, 141 in od 155 do 159 obrazložitve izpodbijane odločbe in meni, da so izjave,
navedene v teh točkah, nedoločne. Poleg tega naj bi bile v nasprotju z dejstvi.
Drugič, družba Unipetrol izpodbija neposredno vpletenost gospoda T. (Tavorex) v kartelu 15. in 16. novembra 1999. Predvsem
trdi, da so številke v zvezi z družbo Kaučuk, ki so se pojavile v ročnih zapiskih gospoda N. (Dow), in dejstva, navedena v
izjavi družbe Dow, napačni. Družba Unipetrol je v zvezi s tem predložila razpredelnico, pri čemer poudarja zlasti nedoslednost,
ki naj bi bila razvidna na podlagi primerjave dejanskih podatkov o prodaji družb Bridgestone in Michelin v letih 1999 in 2000.
Obstajala naj bi tudi večja odstopanja glede drugih kupcev. Družba Unipetrol na podlagi tega sklepa, da ti zapiski najverjetneje
odražajo ocene gospoda N. Poleg tega navaja, da dokazi v spisu v nasprotju s trditvami družbe Dow kažejo, da 16. novembra 1999
ni bilo nobenega neformalnega sestanka. Natančneje, družba Unipetrol navaja, da je gospod P. (Bayer) iz Frankfurta (Nemčija)
odpotoval 16. novembra 1999 ob 16. uri. Družba Unipetrol domneva, da če bi prišlo do neformalnega sestanka, bi ta potekal
15. novembra 1999 zvečer. Noben dokument naj ne bi dokazoval, da je bil gospod T. takrat navzoč. Gospod T. naj bi se udeležil
samo uradnega sestanka 16. novembra 1999.
Tretjič, družba Unipetrol trdi, da v zvezi z njo ne obstaja noben dokaz o enotni in trajajoči kršitvi od 15. in 16. novembra 1999.
Navaja, da Komisija poudarja tri sestanke, ki naj bi se zgodili leta 2000, dva, ki naj bi se zgodila leta 2001, in dva, ki
naj bi se zgodila leta 2002. Vendar naj Komisija glede sestankov 31. avgusta in 1. septembra 2000 v Pragi, 30. novembra in
1. decembra 2000 v Frankfurtu, 30. in 31. avgusta 2001 v Frankfurtu ter 26. in 27. novembra 2001 v Hamburgu (Nemčija) ne bi
omenjala družbe Tavorex. Družba Unipetrol glede sestanka 2. in 3. septembra 2002 v Pragi poudarja, da Komisija kljub udeležbi
družbe Dwory pri navedenem sestanku ni ugotovila, da je ta sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi (opomba 161 izpodbijane
odločbe). Družba Unipetrol meni, da bi morala Komisija enako ugotoviti glede nje. Poleg tega naj bi bili odgovori, ki so jih
podali zaposleni pri družbi Dow, nedoločni in dvoumni ali celo protislovni. Nazadnje, kar zadeva sestanek 28. in 29. novembra 2002
v Londonu (Združeno kraljestvo), naj ne bi bilo nikakršne nedovoljene razprave. Družba Unipetrol na podlagi navedenega ugotavlja,
da Komisiji v zvezi z družbo Tavorex ni uspelo dokazati enotne in trajajoče kršitve od novembra 1999 do novembra 2002. Kakovost
dokazov naj bila preslaba, da bi se dokazala odgovornost družbe Tavorex in torej družb Kaučuk in Unipetrol.
–       Trditve Komisije
Komisija najprej podaja svojo razlago dokaznega bremena, ki ga ima glede na sodno prakso, in meni, da v obravnavanem primeru
vsi elementi prepričljivo dokazujejo sodelovanje družbe Tavorex/Kaučuk in torej družbe Unipetrol v kartelu v obdobju, ki je
navedeno v izpodbijani odločbi. Zlasti poudarja, da so izjave podjetij, podane v okviru obvestila o ugodni obravnavi, dokazi.
Dalje Komisija, prvič, navaja elemente v spisu, ki po njenem mnenju potrjujejo sodelovanje družbe Tavorex pri zadevni kršitvi.
Komisija se sklicuje zlasti na sestanke kartela glede družbe Kaučuk in sestanek 2. in 3. septembra 1999 v Richmond-on-Thamesu
(Združeno kraljestvo). Razen preprostega zanikanja naj ne bi noben element dokazoval, da družba Kaučuk/Unipetrol v kartelu
ni sodelovala. Poleg tega naj ne bi noben element dokazoval, da je družba Tavorex kartel zapustila. Družba Unipetrol naj ne
bi zanikala, da je bil gospod T. navzoč na vseh sestankih sektorja v letih od 1999 do 2002. Sestanki kartela naj bi potekali
poleg teh uradnih sestankov. Natančneje, Komisija zavrača trditve družbe Unipetrol v zvezi s točkami 125, 141 in od 155 do 159
obrazložitve izpodbijane odločbe.
Drugič, Komisija glede neposredne udeležbe gospoda T. (Tavorex) pri neformalnem sestanku 15. in 16. novembra 1999 poudarja,
da družba Unipetrol v odgovoru na prvo in drugo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah ni ugovarjala temu, kje je bil gospod
T. Nikoli naj ne bi trdila, da ni mogel biti na sestanku, kot je opisan v izpodbijani odločbi. Trditve, ki jih družba Unipetrol
navaja pred Splošnim sodiščem, naj bi bile v zvezi s tem nedopustne (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 8. marca 2007
v zadevi France Télécom proti Komisiji, T‑339/04, ZOdl., str. II‑521). Komisija v bistvu priznava, da se podrobnosti izjave
družbe Dow ne zdijo pravilne glede datuma neformalnega sestanka (po navedbah družbe Dow 16. novembra 1999 zvečer). Vendar
naj bi elementi iz spisa dokazovali, da je neformalni sestanek potekal v noči na 16. november 1999. Komisija poudarja tudi,
da obstaja velika verjetnost, da je bil gospod T. na večer pred 16. novembrom 1999 v Frankfurtu, saj je vedno uporabljal svoj
zasebni avtomobil, kadar je prihajal iz Prage. Komisija poleg tega trdi, da številni dokazi potrjujejo navzočnost gospoda T.
na sestanku, čeprav v poročilu o stroških gospoda P. (Bayer) ni omenjen med udeleženci. Komisija še poudarja, da družba Dow
gospoda T. navaja med udeleženci tega sestanka. Družba Dow, ki ji pritrjuje družba Bayer, je izjavila tudi, da so se vsi udeleženci,
vključno z gospodom T., dogovorili o cenah in predložili nekatere številke. Ročni zapiski gospoda N. (Dow) naj bi zadevne
številke vsebovali pod rubriko „KRA“ (za „Kralupi“, kraj proizvodnje družbe Kaučuk). Gospod N. in družba Dow naj bi potrdila,
da „KRA“ pomeni „Kralupi, za družbo Kaučuk“.
Tretjič, Komisija glede izpodbijanja obstoja enotne in trajajoče kršitve s strani družbe Unipetrol natančneje navaja, da glede
sestanka 31. avgusta in 1. septembra 2000 v Pragi družbi Kaučuk ne pripisuje sporazuma v okviru kartela ob tej priložnosti,
temveč v izpodbijani odločbi ugotavlja, da je družba Dow izmenjala informacije o cenah, med drugim glede družbe Kaučuk. Glede
sestanka 30. novembra in 1. decembra 2000 v Frankfurtu naj izjava družbe Bayer družbe Kaučuk ne bi neposredno označevala kot
udeleženke. Vendar naj bi se kartel nadaljeval. Komisija glede sestanka, ki je potekal 30. in 31. avgusta 2001 v Frankfurtu,
priznava, da družba Kaučuk ni bila neposredno obtožena, toda poudarja, da izjava družbe Dow pritrjuje obtožbi in da se je
družba Kaučuk nedvomno udeležila uradnega sestanka. Glede sestanka 26. in 27. novembra 2001 v Hamburgu naj bi bilo mogoče
na podlagi elektronske pošte gospe I. (Dow) sklepati, da se je kartel na splošno nadaljeval. Komisija glede sestanka, ki je
potekal 2. in 3. septembra 2002 v Pragi, navaja, da vse osebe, ki so bile pri družbi Bayer odgovorne za SBK, neposredno in
soglasno potrjujejo, da je gospod T. (Tavorex) sodeloval pri sporazumih o cenah. Natančneje, pričanje družbe Bayer (gospod P.)
naj bi se opiralo na notranje elektronsko sporočilo, ki je bilo v izpodbijani odločbi navedeno kot dokaz. Komisija glede sestanka,
ki je potekal 28. in 29. novembra 2002 v Londonu, izjavo gospoda P. razlaga tako, da vključuje tudi gospoda T. Nazadnje, nič
naj ne bi dokazovalo, da se je družba Kaučuk/Tavorex jasno oddaljila od kartela.
Presoja Splošnega sodišča
Spomniti je treba, da mora Komisija, kar zadeva izvedbo dokazov glede kršitve člena 81(1) ES, dokazati kršitve, ki jih ugotovi,
in predložiti dokaze, s katerimi lahko pravno zadostno dokaže obstoj dejstev, ki pomenijo kršitev (sodbi Sodišča z dne 17. decembra
1998 v zadevi Baustahlgewebe proti Komisiji, C‑185/95 P, Recueil, str. I‑8417, točka 58, in z dne 8. julija 1999 v zadevi
Komisija proti Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Recueil, str. I‑4125, točka 86). Tako mora Komisija predložiti natančne in
skladne dokaze, da bi utemeljila trdno prepričanje, da je bila kršitev storjena (glej sodbo Splošnega sodišča z dne 6. julija
2000 v zadevi Volkswagen proti Komisiji, T‑62/98, Recueil, str. II‑2707, točka 43 in navedena sodna praksa). Spomniti je treba
tudi, da za sporazum v smislu člena 81(1) ES zadostuje, da zadevna podjetja izrazijo skupno voljo, da bodo na trgu delovala
na določen način (sodbi Sodišča z dne 15. julija 1970 v zadevi ACF Chemiefarma proti Komisiji, 41/69, Recueil, str. 661, točka
112, in z dne 29. oktobra 1980 v združenih zadevah Van Landewyck in drugi proti Komisiji, od 209/78 do 215/78 in 218/78, Recueil,
str. 3125, točka 86, ter sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 1991 v zadevi Hercules Chemicals proti Komisiji, T‑7/89,
Recueil, str. II‑1711, točka 256). Dvom na strani sodišča je treba razlagati v korist podjetja, naslovnika odločbe o ugotovitvi
kršitve. Sodišče torej ne more ugotoviti, da je Komisija pravno zadostno dokazala zadevno kršitev, če o tem še vedno dvomi
(sodba Splošnega sodišča z dne 25. oktobra 2005 v zadevi Groupe Danone proti Komisiji, T‑38/02, ZOdl., str. II‑4407, točka
215).
Poleg tega je običajno, da so dejavnosti v zvezi s protikonkurenčnimi ravnanji in sporazumi prikrite, da so sestanki tajni
in da je dokumentacije o tem kar najmanj. Iz tega je mogoče sklepati, da tudi če Komisija odkrije listine, ki jasno dokazujejo
nedovoljeno navezovanje stikov med gospodarskimi subjekti, so te običajno pomanjkljive in nepovezane, tako da je treba posamezne
podrobnosti pogosto rekonstruirati s sklepanjem. Zato je treba v večini primerov na obstoj protikonkurenčnega ravnanja ali
sporazuma sklepati na podlagi nekaj naključij in indicev, ki lahko – če se upoštevajo skupaj in če ni druge skladne razlage
– pomenijo dokaz o kršitvi pravil o konkurenci (sodbi Sodišča z dne 7. januarja 2004 v združenih zadevah Aalborg Portland
in drugi proti Komisiji, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P in C‑219/00 P, Recueil, str. I‑123, točke
od 55 do 57, in z dne 25. januarja 2007 v združenih zadevah Sumitomo Metal Industries in Nippon Steel proti Komisiji, C‑403/04 P
in C‑405/04 P, ZOdl., str. I‑729, točka 51).
V obravnavani zadevi družba Unipetrol glede sestankov kartela (oddelek 4.3 izpodbijane odločbe) izpodbija, prvič, sodelovanje
gospoda T. (Tavorex) pri nezakonitem sporazumu 15. in 16. novembra 1999 v Frankfurtu. Drugič, izpodbija, da ji Komisija pripisuje
kršitev, ki je trajala od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002.
Najprej je treba zavrniti trditve Komisije v zvezi s sestankom, ki je potekal 2. in 3. septembra 1999 v Richmond-on-Thamesu
(točke od 189 do 193 izpodbijane odločbe), saj ta sestanek ne spada v obdobje kršitve, ki ga je Komisija upoštevala glede
družbe Unipetrol.
Komisija glede sestanka, ki je potekal 15. in 16. novembra 1999 v Frankfurtu, meni, da je šlo za sestanek kartela, ki je potekal
poleg uradnega sestanka evropskega združenja za sintetični kavčuk „16. novembra 1999 zvečer in ponoči“ (točka 212 obrazložitve
izpodbijane odločbe). Pri tem nezakonitem sestanku naj bi bili vpleteni gospodje P. (Bayer), F., N., V. (Dow), L. (Stomil),
L. (EniChem) in T. (Tavorex). Zadevne osebe naj bi se najprej srečale v baru nekega hotela, nato pa najele sejno sobo (točka 202
obrazložitve izpodbijane odločbe).
V zvezi s tem je, prvič, iz elementov v spisu razvidno, da – kot zatrjuje družba Unipetrol – gospod P. (Bayer) 16. novembra 1999
zvečer ni bil v Frankfurtu. Komisija to priznava.
Drugič, navesti je treba, da izpodbijana odločba vsebuje več protislovij glede točnega časa zadevnega nezakonitega sestanka.
Tako Komisija v točki 212 obrazložitve izpodbijane odločbe navaja „16. november 1999 zvečer in ponoči“, na podlagi izjave
družbe Dow. V točki 297 obrazložitve izpodbijane odločbe trdi tudi, da je zadevni nezakoniti sestanek potekal „v noči na 16. november 1999“.
Poleg tega sta v oddelku 4.3.8 izpodbijane odločbe navedena 15. in 16. november 1999. Nazadnje, v izreku te določbe je kot
datum začetka kršitve družbe Unipetrol določen 16. november 1999.
Tretjič, tudi več materialnih dokazov razkriva protislovja v zvezi z domnevnim datumom zadevnega nezakonitega sestanka in
v zvezi z drugimi mogočimi razlagami, ki jih je podala Komisija. Tako je v poročilu o stroških gospoda P. (Bayer) za dan plačila
84,5 nemške marke (DEM) v hotelskem baru naveden 15. november 1999. Nasprotno je bilo plačilo najema sejne sobe v znesku 436 DEM
vknjiženo 16. novembra 1999. V ročnih zapiskih gospoda N. (Dow) pa je omenjen samo 16. november 1999. Nazadnje, v izjavi družbe
Dow, navedeni v točki 202 obrazložitve izpodbijane odločbe, je pojasnjeno, da je nezakoniti sestanek potekal po uradnem sestanku
evropskega združenja za sintetični kavčuk, ki je potekalo 16. novembra dopoldne.
Četrtič, kot navaja družba Unipetrol v svojih pisanjih, Komisija ne izpodbija tega, da je gospod T. (Tavorex) na sestanke
evropskega združenja za sintetični kavčuk potoval z avtomobilom (razen na sestanke v Združenem kraljestvu) in da pot od Prage
do Frankfurta traja približno pet ur. V teh okoliščinah je – čeprav bi to zahtevalo poseben trud – mogoče, da je gospod T.
16. novembra 1999 zjutraj odpotoval naravnost v Frankfurt. Navsezadnje tej hipotezi ne nasprotuje noben element v spisu. Glede
trditve Komisije, da ni mogoče sprejeti ugovarjanja družbe Unipetrol temu, da je bil gospod T. 15. novembra zvečer v Frankfurtu,
zadostuje navesti, da družba Unipetrol samo izpodbija hipotezo – ki je glede na točko 212 obrazložitve izpodbijane odločbe
nova – da bi lahko nezakoniti sestanek potekal 15. novembra 1999 zvečer. Trditve Komisije je torej treba zavrniti.
Petič, v izjavi družbe Dow, povzeti v točki 202 obrazložitve izpodbijane odločbe, je navedeno, da so se gospodje P. (Bayer),
F., N., V. (Dow), L. (Stomil), L. (EniChem) in T. (Tavorex) srečali v hotelskem baru, nato pa najeli sejno sobo. V poročilu
o stroških gospoda P. za plačane pijače pa gospod T. ni omenjen med udeleženci srečanja v hotelskem baru.
Šestič, glede ročnih zapiskov gospoda N. (Dow) ni sporno, da Komisija ni ugotovila odgovornosti družbe Unipetrol glede kartela
za BK. Del ročnih zapiskov gospoda N., ki se nanaša na BK, torej nima dokazne vrednosti v zvezi z družbo Unipetrol. Glede
dela ročnih zapiskov gospoda N., ki se nanaša na SBK, je treba poudariti, da so poleg proizvajalcev iz kartela kot dobavitelji
nekaterih kupcev navedeni tudi drugi proizvajalci, ki niso sodelovali pri kartelu. V takih okoliščinah ni mogoče izključiti,
da so ocene o dobavah pripravili samo nekateri proizvajalci, ne da bi bilo mogoče natančno ugotoviti, ali družba Unipetrol
(prek družbe Tavorex) spada mednje, zlasti ob upoštevanju protislovij, ki obstajajo v zvezi z domnevnim datumom zadevnega
nezakonitega sestanka.
Splošno sodišče ob upoštevanju celote teh posameznih elementov v obravnavani zadevi meni, da obstaja dvom glede sodelovanja
gospoda T. (Tavorex) pri nezakonitem sestanku 15. in 16. novembra 1999 v Frankfurtu. Ta dvom je treba razlagati v korist družbe
Unipetrol.
Glede sestankov po novembru 1999 ni mogoče z gotovostjo ugotoviti, ali je družba Tavorex neposredno sodelovala pri katerem
od sestankov kartela.
Komisija zlasti ne navaja družbe Tavorex med podjetji, ki so sklenila sporazum na sestanku 31. avgusta in 1. septembra 2000
v Pragi (točka 221 obrazložitve izpodbijane odločbe). Glede sestanka, ki je potekal 30. novembra in 1. decembra 2000 v Frankfurtu
(točke od 222 do 225 izpodbijane odločbe), je vprašljivo, ali bi družba Tavorex sporazum lahko sklenila v avtomobilu gospoda
W. (Bayer), zlasti ob upoštevanju dejstva, ki ga Komisija ni izpodbijala, da je gospod T. (Tavorex) na sestanke, ki so potekali
v Frankfurtu, potoval s svojim zasebnim avtomobilom. Izjave podjetij, povzete v izpodbijani odločbi, v zvezi s sestankom,
ki je potekal 30. in 31. avgusta 2001 prav tako v Frankfurtu (točke od 226 do 230 obrazložitve izpodbijane odločbe), se ne
nanašajo izrecno na družbo Tavorex ali Unipetrol. Kar zadeva sestanek 26. in 27. novembra 2001 (točke od 231 do 237 obrazložitve
izpodbijane odločbe), Komisija ne ugotavlja obstoja posebnega sporazuma, temveč to, da so zadevni sporazumi do tedaj trajali.
Na prvi pogled se zdi, da dokazi, ki jih je predložila Komisija v zvezi s sestankom, ki je 2. in 3. septembra 2002 potekal
v Pragi (točke od 238 do 245 obrazložitve izpodbijane odločbe), dokazujejo, da so bili sklenjeni nezakoniti sporazumi. Vendar
obstaja dvom glede sodelovanja gospoda T. (Tavorex) pri navedenem nezakonitem sestanku. Ugotovitev Komisije se namreč opira
zlasti na izjavo družbe Bayer, ki je povzeta v točki 240 obrazložitve izpodbijane odločbe, ki temelji zlasti na navedbah gospoda
P. in v skladu s katero je bil gospod T. neposredno vpleten pri zadevnem nezakonitem sestanku. Družba Bayer pa je v izjavi,
ki je povzeta v točki 156 obrazložitve izpodbijane odločbe, ki prav tako temelji na navedbah gospoda P., navedla, da je gospod
T. pri neformalnih sestankih sodeloval od novembra 1996 do „konca leta 1999“. Torej sta izjavi družbe Bayer protislovni. Ta
protislovnost vzbuja dvom o dejanskem sodelovanju gospoda T. pri nezakonitem sestanku, ki je potekal 2. in 3. septembra 2002
v Pragi. Ta dvom je treba razlagati v korist družbe Unipetrol.
Nazadnje, kar zadeva sestanek, ki je potekal 28. in 29. novembra 2002 v Londonu, Komisija ne ugotavlja sklenitve nezakonitega
sporazuma med zadevnimi podjetji v teh dneh.
Splošno sodišče ob upoštevanju celote teh elementov v obravnavani zadevi meni, da dokazi, navedeni v delu izpodbijane odločbe,
ki se nanaša na sestanke kartela, v zvezi z družbo Tavorex (in torej družbo Unipetrol) ne zadostujejo za ugotovitev, da je
to podjetje sodelovalo pri zadevnih nezakonitih sporazumih.
Dokazi, navedeni v delu izpodbijane odločbe, ki se nanaša na opis kartela (oddelek 4.2 izpodbijane odločbe), ne morejo omajati
te ugotovitve.
Splošno sodišče v zvezi s tem meni, da čeprav imajo nekateri dokazi, navedeni v oddelku 4.2 izpodbijane odločbe, neko dokazno
vrednost, zlasti splošna izjava družbe Bayer, povzeta v točki 156 obrazložitve izpodbijane odločbe, ob upoštevanju zgoraj
navedenih posameznih elementov v zvezi s sestanki kartela in dvoma, ki ga je treba razlagati v korist tožeče stranke, ne zadostujejo
za utemeljitev ugotovitve o obstoju kršitve družbe Unipetrol.
Splošno sodišče ob upoštevanju celote teh dokazov in v okviru njihove celovite presoje meni, da je Komisija s tem, da je ugotovila
sodelovanje družbe Tavorex (in torej družbe Unipetrol) v kartelu, storila napako.
Zato je treba izpodbijano odločbo v delu, ki se nanaša na družbo Unipetrol, razglasiti za nično, ne da bi bilo treba obravnavati
preostale tožbene razloge, ki so bili navedeni v oporo tožbe, zlasti vprašanje razmerij med naročniki in posredniki pri kršitvi
pravil o konkurenci.

Stroški
V skladu s členom 87(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker Komisija s svojimi
predlogi ni uspela, se ji v skladu s predlogi družbe Unipetrol naloži plačilo stroškov.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (prvi senat)
razsodilo:
1.
Odločba Komisije C(2006) 5700 konč. z dne 29. novembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma
EGP (Zadeva št. COMP/F/38.638 – butadienski kavčuk in emulzijski stiren‑butadienski kavčuk) se razglasi za nično v delu, ki
se nanaša na družbo Unipetrol a.s.
2.
Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.
Dehousse
Wiszniewska-Białecka
Wahl
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 13. julija 2011.
Podpisi
*
Jezik postopka: angleščina.