CELEX: 62011CJ0454
Maatalous
EMOTR
Asetukset (EY) N:o 1257/1999 ja (EY) N:o 817/2004
Maaseudun kehittämistuki
Aiheettomasti suoritetun etuuden takaisin periminen
Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan maatalouden ympäristötuen myöntäminen edellyttää vuotuista hakemusta, johon on liitetty tietyt asiakirjat
Tuensaaja, joka on täyttänyt kyseisen maa-alueen viljelyä koskevat velvollisuutensa mutta joka ei ole esittänyt kyseisen lainsäädännön mukaista hakemusta
Tuen peruuttaminen tuensaajaa kuulematta tilanteessa, jossa tuensaaja ei ole noudattanut maatalouden ympäristötukea koskevan hakemuksen tekemiseen sovellettavia säännöksiä

1. Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (EYVL L 160, s. 80), sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1783/2003 (EUVL L 270, s. 70; jäljempänä asetus N:o 1257/1999), asetuksen N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 817/2004 (EUVL L 153, s. 30 ja oikaisu EUVL 2004, L 231, s. 24) ja yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 (EUVL L 141, s. 18) tulkintaa.
2. Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain maanviljelijä Gunārs Pusts ja Lauku atbalsta dienests (Latvian maataloustukivirasto, jäljempänä LAD) ja joka koskee Latvian viranomaisten Pustsille viisivuotisen sitoumuskauden aikana myöntämien maatalouden ympäristötukien palauttamista.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3. Asetuksen N:o 1257/1999 II osaston VI lukuun, jonka otsikko on ”Maatalouden ympäristöohjelma ja eläinten hyvinvointi”, kuuluvassa 22 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tukemalla ympäristön suojelemiseen, maaseudun ylläpitämiseen (maatalouden ympäristöohjelma) tai eläinten hyvinvoinnin parantamiseen tähtääviä maatalouden menetelmiä pyritään edistämään yhteisön politiikan tavoitteiden saavuttamista maatalouden, ympäristön ja tuotantoeläinten hyvinvoinnin aloilla.
– –”
4. Asetuksen N:o 1257/1999 23 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Tukea myönnetään viljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi vuotta kestäviä maatalouden ympäristöä tai eläinten hyvinvointia koskevia sitoumuksia. Tarvittaessa tietynlaisille sitoumuksille määritellään pitempi kestoaika niiden ympäristövaikutusten tai eläinten hyvinvointia koskevien vaikutusten mukaan.
2. Maatalouden ympäristöä ja eläinten hyvinvointia koskeviksi sitoumuksiksi ei riitä tavanomaisten hyvien maatalouskäytänteiden, kotieläintuotanto mukaan luettuna, soveltaminen.
Sitoumuksiin on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpiteisiin, kuten markkinatukeen ja luonnonhaittakorvauksiin.”
5. Kyseisen asetuksen 24 artiklan sanamuoto on seuraava:
”1. Maatalouden ympäristöä ja eläinten hyvinvointia koskeviin sitoumuksiin liittyvää tukea myönnetään vuosittain ja se lasketaan seuraavin perustein:
a) tulonmenetys,
b) sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset ja
c) tarve kannustimen tarjoamiseen.
Investointeihin liittyviä kustannuksia ei oteta huomioon vuotuisen tuen tasoa laskettaessa. Sitoumusten täyttämisen edellyttämistä tuottamattomista investoinneista aiheutuvat kustannukset voidaan ottaa huomioon vuotuisen tuen tasoa laskettaessa.
2. Yhteisön tuen vuotuiset enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä. Kun tuki lasketaan pinta-alan perusteella, määrät perustuvat tilan siihen alaan, johon maatalouden ympäristösitoumuksia sovelletaan.”
6. Mainitun asetuksen 37 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot voivat säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun yhteisön tuen myöntämiselle täydentäviä tai tiukempia edellytyksiä, joiden on oltava johdonmukaisia tässä asetuksessa vahvistettujen tavoitteiden ja vaatimusten kanssa.”
7. Asetuksen N:o 817/2004 II luvun 6 jaksoon, jonka otsikko on ”Hakemukset, tarkastukset ja seuraamukset”, kuuluvassa 66 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Pinta-alaa tai eläimiä koskevissa maaseudun kehittämistuen hakemuksissa, jotka esitetään erillään [tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11.12.2001 annetun komission] asetuksen (EY) N:o 2419/2001 [(EYVL L 327, s. 11)] 6 artiklan mukaisista tuki-hakemuksista, on ilmoitettava kyseisen toimenpiteen hakemusten tarkastusten kannalta huomioon otettavat tilan kaikki pinta-alat ja eläimet, myös ne, joille ei haeta tukea.
2. Pinta-alaa koskevien maaseudun kehittämistoimenpiteiden on liityttävä erillisesti tunnistettuihin lohkoihin. Sitoumuksen ollessa voimassa tuettavia lohkoja ei voida muuttaa, lukuun ottamatta ohjelma-asiakirjassa nimenomaisesti mainittuja tapauksia.
3. Jos maksua koskeva hakemus sisältyy yhdennetyn valvontajärjestelmän pinta-alatukea koskevaan hakemukseen, jäsenvaltion on varmistettava, että lohkoista, joille haetaan maaseudun kehittämistukea, ilmoitetaan erikseen.
4. Eläimet ja pinta-alat on yksilöitävä asetuksen (ETY) N:o 1782/2003 18 ja 20 artiklan mukaisesti.
5. Jos kyseessä on monivuotinen tuki, ensimmäisen hakemusvuoden jälkeen maksut suoritetaan vuotuisen tukihakemuksen perusteella, paitsi jos jäsenvaltiossa määrätään menettelystä, jolla voidaan tehdä tämän asetuksen 6[7] artiklan 1 kohdan mukainen vuotuinen tarkastus tehokkaasti.”
8. Asetuksen N:o 817/2004 67 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Järjestelmään liittymistä koskevat alkuperäiset hakemukset ja maksua koskevat peräkkäiset hakemukset on tarkastettava siten, että varmistetaan tukien myöntämisedellytysten noudattamisen tehokas todentaminen.
Jäsenvaltiot määrittelevät valvonnan menetelmät ja keinot sekä valvottavat henkilöt tukitoimenpiteiden luonteen mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on kaikissa aiheellisissa tapauksissa noudatettava asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 käyttöön otettua yhdennettyä tarkastus- ja valvontajärjestelmää.
2. Valvonta toteutetaan hallinnollisilla ja paikalla tehtävillä tarkastuksilla.”
9. Asetuksen N:o 817/2004 71 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos tuki on maksettu aiheettomasti, maaseudun kehittämistoimenpiteitä varten myönnettävän tuen saajan on korvattava nämä määrät asetuksen (ETY) N:o 2419/2001 49 artiklan mukaisesti.”
10. Asetuksen N:o 817/2004 73 artiklan sanamuoto on seuraava:
”Jäsenvaltioiden on säädettävä voimassa olevien velvoitteiden ja asiaa koskevien säännösten rikkomuksiin sovellettava seuraamusjärjestelmä ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän järjestelmän täytäntöönpanon varmistamiseksi. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.”
11. Asetus N:o 2419/2001 kumottiin asetuksella N:o 796/2004. Asetuksen N:o 796/2004 mukaan sitä sovelletaan tukihakemuksiin, jotka liittyvät 1.1.2005 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin, ja viittauksia asetukseen N:o 2419/2001 on pidettävä viittauksina asetukseen N:o 796/2004.
12. Asetuksen N:o 2419/2001 49 artiklaa seuranneen asetuksen N:o 796/2004 73 artiklan sanamuoto on seuraava:
1. Viljelijän on palautettava aiheettomasti maksetut määrät, joihin lisätään 3 kohdan mukaisesti lasketut korot.
– –
3. Korko on laskettava sen ajan perusteella, joka kuluu viljelijälle palautusvelvollisuudesta ilmoittamisen ja joko palautuksen tai vähennyksen välillä.
Sovellettava korkotaso on laskettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja se ei saa olla alempi kuin kansallisten säännösten mukaisesti maksujen takaisinperinnässä sovellettava korkotaso.
– –”
Latvian oikeus
13. Maaseudun kehittämiseen myönnettävien kansallisten tukien ja Euroopan unionin tukien myöntämismenettelystä 17.4.2007 annetussa ministerineuvoston asetuksessa nro 255, sellaisena kuin sitä sovelletaan käsiteltävässä asiassa (Latvijas Vēstnesis, 2007, nro 70), säädetään, että luonnonmukaisen maanviljelyn kehittämiseen myönnettävän tuen saamiseksi kyseisen tuen hakijan on kuluvan vuoden 11.6. mennessä esitettävä LAD:lle asianmukaisesti täytetty tukihakemus pinta-alatukien hakulomakkeelle laadittuna sekä sellainen LAD:n laatima kaavio viljelylohkoista, josta käy ilmi viljeltyjen lohkojen pinta-ala. Kyseisessä asetuksessa täsmennetään lisäksi, että tuenhakija sitoutuu viisivuotisen sitoumuskauden aikana esittämään vuosittain LAD:lle tukihakemuksen ilmoittamistaan toimenpiteistä ja olemaan pienentämättä sitoumusten kohteena olevaa maa-aluetta sekä muuttamatta sen sijaintia. Mikäli näitä vaatimuksia ei noudateta, kyseisessä asetuksessa määrätään tuenhakija palauttamaan maksettu tuki LAD:lle.
14. Ohjelmaa ”Latvian maaseudun kehittämissuunnitelma maaseudun kehittämisohjelman toteuttamiseksi vuosina 2004–2006” koskevan asiakirjan täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 30.11.2004 annetun ministerineuvoston asetuksen nro 1002 (Latvijas Vēstnesis, 2004, nro 193) liitteessä 10 mainitaan asiakirjat, jotka on esitettävä LAD:lle luonnonmukaisen maanviljelyn kehittämiseen myönnettävän tuen saamiseksi. Kyseisessä liitteessä mainitaan erityisesti, että tuenhakijan on sitoumuskauden aikana esitettävä kuluvalle vuodelle hakemus ja viljelylohkoja koskeva kaavio.
15. Asetuksen nro 1002 liitteessä 11 määrätään, että kaikki saadut tuet on palautettava LAD:lle, mikäli sitoumukset jätetään täyttämättä.
16. Lisäksi on täsmennettävä, että asetuksessa nro 255 tarkoitettu hakulomake hyväksyttiin maatalouden suorien tukijärjestelmien nojalla myönnettävien kansallisten tukien ja Euroopan unionin tukien myöntämismenettelystä 17.4.2007 annetulla ministerineuvoston asetuksella nro 269 (Latvijas Vēstnesis, 2007, nro 69). Kyseisellä lomakkeella hakija voi hakea samalla sekä pinta-alatukea että muuta tukea, kuten maatalouden ympäristötukea. Lomakkeen alussa mainitaan tyhjentävästi tukijärjestelmät, joiden mukaisia tukia voidaan hakea, ja siinä kehotetaan tutustumaan ohjekirjaan kyseisen vuoden pinta-alatukien saamiseksi. Lopuksi kyseinen lomake sisältää allekirjoitukselle varatun kohdan yläpuolella seuraavan huomautuksen:
”Maatalouden ympäristötukihakemuksen – – mukana on esitettävä täytetty liite. Ympäristötukea – – ei muutoin makseta. Vakuutan, että olen lukenut sääntelytoimissa määrätyt vaatimukset ja edellytykset – – yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän ja maatalouden ympäristötuen osalta ja että olen tutustunut näihin vaatimuksiin ja edellytyksiin, ja totean, että noudatan niitä täysimääräisesti ja että olen tietoinen kaikista tukien myöntämisedellytyksistä ja siitä, että tuki maksetaan osittain tai sitä ei makseta ollenkaan, mikäli virheellisiä tietoja on esitetty tahallaan tai tuottamuksellisesti.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
17. Pusts teki 21.4.2006 LAD:lle pinta-alatukea koskevan hakemuksen vuodelle 2006 sekä maatalouden ympäristötukea koskevan hakemuksen, johon liittyi 18,85 hehtaarin viljelylohkoja koskeva viisivuotinen sitoumus.
18. Pusts teki 9.5.2007 vuoden 2007 pinta-alatukea koskevan hakemuksen, jonka johdosta hän sai 11.6. kyseisenä vuonna LAD:ltä kirjeen, jossa todettiin, että kyseisessä hakemuksessa esitetyt tiedot tarkastetaan huolellisesti ja että hänelle ilmoitetaan mahdollisesti ilmenneistä virheistä, jotta hän voi korjata ne.
19. LAD myönsi 3.7.2007 Pustsille 1 826,77 Latvian latin (LVL) suuruisen vuotta 2006 koskevan maatalouden ympäristötuen 18,85 hehtaarin pinta-alalle viljelylohkoja, joihin kohdistui viisivuotinen sitoumus. Pustsille annettiin 30.7.2007 todistus hänen maatilatoimintansa yhteensopivuudesta luonnonmukaiseen tuotantoon siirtymisen aikana.
20. LAD vaati 25.4.2008 tekemällään päätöksellä Pustsia palauttamaan vuodelle 2006 maksetun maatalouden ympäristötuen kokonaisuudessaan sillä perusteella, että 18,85 hehtaarin viljelylohkoja, joihin viisivuotinen sitoumus kohdistui, oli pienennetty vuonna 2007. Kyseinen päätös perustui siihen, että vuoden 2007 tukihakemuksen käsittelyn yhteydessä LAD totesi, ettei Pusts ollut kyseisen vuoden pinta-alatukea koskevaa hakemusta täyttäessään täsmentänyt, että hän haki myös maatalouden ympäristötukea ilmoitetuille lohkoille, koska hän ei ollut täyttänyt mainitun hakemuksen C‑osan saraketta 9, joka koskee ilmoitettuja lohkoja, eikä liittänyt kyseiseen hakemukseen asianomaisessa kansallisessa lainsäädännössä edellytettyä liitettä nimeltä ”maatalouden ympäristötoimenpiteiden tukea koskeva hakemus”. LAD katsoi, ettei tätä voitu pitää Pustsin erehdyksenä. Se päätteli täten tämän perusteella, että Pusts oli lakannut noudattamasta mainittuun 18,85 hehtaarin pinta-alaan liittyviä vuonna 2006 annettuja maatalouden ympäristösitoumuksia ja että Pustsin oli siten palautettava jo maksettu tuki kyseisen lainsäädännön mukaisesti.
21. LAD pysytti 11.6.2008 tekemällään päätöksellä aikaisemman päätöksensä. Tämän seurauksena se pidätti 1 228,87 LVL myöhemmistä tukimaksuista ja kehotti Pustsia palauttamaan jäljellä olevat 597,90 LVL.
22. Pusts nosti Administratīvā rajona tiesassa (alueellinen hallintotuomioistuin) kumoamiskanteen kyseisestä 11.6.2008 tehdystä päätöksestä. Kanteessaan Pusts vaatii LAD:n pidättämän määrän maksamista sekä vuodelta 2007 evätyn maatalouden ympäristötuen myöntämi stä. Pusts myöntää esittäneensä puutteellisen hakemuksen mutta toteaa, että hän täytti kyseisen tuen myöntämisedellytykset ja ettei hän ollut tosiasiassa pienentänyt maa-aluetta, johon maatalouden ympäristösitoumuksia sovellettiin, eikä muuttanut sen sijaintia vaan että hän teki hakemuksessa tahattoman virheen. Pusts väittää jatkaneensa tosiasiallisesti kyseisten sitoumusten noudattamista, ja hän moittii LAD:tä lisäksi siitä, ettei se ilmoittanut hänelle hänen hakemuksensa puutteellisuudesta eikä pyytänyt häneltä täydentäviä tietoja.
23. Kyseinen tuomioistuin hylkäsi 19.11.2009 antamallaan tuomiolla mainitun kanteen. Kyseinen tuomioistuin totesi, että Pusts oli kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön nojalla viideksi vuodeksi sitoutunut vuosittain tekemään ilmoitettuja toimintoja koskevan maatalouden ympäristötukihakemuksen. Kyseinen tuomioistuin muistuttaa lisäksi, että maatalouden ympäristötuen saamiseksi Pustsin oli vuoden 2006 tavoin esitettävä vuodelle 2007 asianmukaisesti täytetty tukihakemus yhdessä kyseessä olevia viljelylohkoja koskevan kaavion kanssa. Koska Pusts ei ollut täsmentänyt vuoden 2007 pinta-alatukea koskevassa hakemuksessaan, että hän haki myös maatalouden ympäristötukea kyseiselle vuodelle, ja koska hän ei ollut toimittanut asianmukaista liitettä, kyseinen tuomioistuin totesi, että LAD oli todennut perustellusti, että Pusts oli lakannut noudattamasta vuonna 2006 antamiaan maatalouden ympäristösitoumuksia ja että hänen oli siksi palautettava maksettu tuki.
24. Administratīvā rajona tiesa täsmensi tuomiossaan lisäksi, ettei Pustsin hakemuksen puutteellisuuden voitu katsoa johtuvan erehdyksestä vaan että sitä oli pikemminkin pidettävä ilmaisuna kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen maatalouden ympäristötuen myöntämisedellytysten noudattamatta jättämisestä. Pustsin oli tämän noudattamatta jättämisen johdosta palautettava aiheettomasti saatu tuki, vaikka hän jatkoi muiden sitoumustensa noudattamista. Kyseinen tuomioistuin katsoi samoin, ettei LAD:llä ollut velvollisuutta ilmoittaa Pustsille tämän hakemuksen puutteellisuudesta ja ettei sillä ollut myöskään perusteita huomauttaa Pustsille tästä, koska hakemuksen C‑osan sarakkeessa 9 ei ollut mainittu yhtään lohkoa ja koska hakemukseen ei ollut liitetty asianmukaista liitettä. Kyseinen tuomioistuin totesi lopuksi, että LAD perusti päätöksensä Pustsin toimittamiin tietoihin eli hänen vuosien 2006 ja 2007 tukihakemuksiin. Kyseinen tuomioistuin totesi, että koska LAD:llä oli siten kaikki tarvittavat tiedot kyseisen päätöksen tekemiseksi, sen ei tarvinnut kuulla Pustsin näkemystä, joka ei olisi voinut vaikuttaa hallinnollisen toimen sisältöön.
25. Pusts teki Administratīvā rajona tiesan tuomiosta valituksen Administratīvā apgabaltiesaan (alueellinen muutoksenhakuasteen hallintotuomioistuin). Viimeksi mainittu tuomioistuin hylkäsi valituksen 8.11.2010 antamallaan tuomiolla ja pysytti kyseisen tuomion perustelut lisäten, että Pusts oli vakuuttanut tukihakemuksissaan, että hän oli tietoinen kyseisen maatalouden ympäristötuen saamiselle sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä asetetuista vaatimuksista.
26. Pusts teki kyseisestä tuomiosta kassaatiovalituksen ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen. Hän väittää valituksessaan muun muassa, että mainittu tuomio on kyseessä olevien unionin oikeuden tiettyjen säännösten merkitysten vastainen.
27. Koska Augstākās Tiesas Senāts katsoo, että pääasiassa annettava ratkaisu riippuu asetusten N:o 1257/1999, N:o 817/2004 ja N:o 796/2004 tulkinnasta, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko tukien palauttamista koskevia – – unionin oikeuden säännöksiä tulkittava siten, että niiden perusteella tuki voidaan todeta aiheettomasti maksetuksi, jos tuensaaja ei ole noudattanut säädettyä tuenhakumenettelyä, silloinkin, kun tuensaaja on jatkanut sitoumustensa täyttämistä?
2) Voidaanko tukien palauttamista koskevan – – unionin oikeuden mukaisena pitää säännöstä, jonka mukaan tuensaajan voidaan katsoa jättäneen sitoumuksensa täyttämättä pelkästään sillä perusteella, ettei tuensaaja ole tehnyt hakemusta, ja kun tuensaajalle ei ole annettu mahdollisuutta esittää näkemystään asiassa?
3) Voidaanko tukien palauttamista koskevan – – unionin oikeuden mukaisena pitää säännöstä, jonka mukaan tilanteessa, jossa ei ole enää mahdollista tehdä tarkastusta paikan päällä (koska vuosi on päättynyt) ja jossa siten päätellään, että tuensaaja ei ole täyttänyt sitoumuksiaan, tuensaajan on palautettava kaikki sitoumuskauden aikana jo saamansa tuet, vaikka tukia olisi myönnetty ja maksettu jo useilta vuosilta?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
28. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmella kysymyksellään, jotka on syytä käsitellä yhdessä, lähinnä, onko asetuksia N:o 1257/1999, N:o 817/2004 ja N:o 796/2004 tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tuensaajan, jolle on myönnetty monivuotisiin maatalouden ympäristösitoumuksiinsa liittyvää tukea, on palautettava kaikki aikaisemmilta vuosilta jo maksettu tuki sillä perusteella, ettei tuensaaja ole esittänyt sovellettavien kansallisten säännösten mukaista vuotuista hakemusta, kun kyseinen tuensaaja väittää jatkaneensa kyseessä olevien maa-alueiden viljelyä koskevien velvollisuuksiensa noudattamista ja kun toimivaltainen viranomainen ei ole kuullut tuensaajaa mutta kun kyseessä olevien maa-alueiden tarkastusta paikan päällä ei voida enää tehdä, koska kyseessä oleva vuosi on päättynyt.
29. Aluksi on todettava, ettei mihinkään kyseisistä asetuksista sisälly säännöstä, jossa nimenomaisesti kielletään tällainen kansallinen lainsäädäntö.
30. Asetuksen N:o 1257/1999 22–24 artiklassa määritellään erityisesti maaseudun ylläpitämiseen tähtääville maatalouden tuotantomenetelmille myönnettävien tukien yleiset myöntämisedellytykset. Näistä säännöksistä ilmenee, että maatalouden ympäristötuille on ominaista asianomaisten viljelijöiden viisivuotinen sitoumus harjoittaa ympäristöä kunnioittavaa viljelyä. Jäsenvaltiot myöntävät maatalouden ympäristösitoumuksesta, jonka vähimmäiskesto on viisi vuotta, vastikkeena vuosittain tuen tulonmenetyksen tai sitoumuksesta aiheutuvien lisäkustannusten perusteella (ks. asia C‑241/07, JK Otsa Talu, tuomio 4.6.2009, Kok., s. I‑4323, 36 kohta ja asia C‑188/11, Hehenberger, tuomio 24.5.2012, 30 kohta).
31. Tässä yhteydessä on todettava, että jäsenvaltiot voivat asetuksen N:o 1257/1999 37 artiklan 4 kohdan nojalla säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun unionin tuen myöntämiselle täydentäviä tai tiukempia edellytyksiä, joiden on kuitenkin oltava johdonmukaisia kyseisessä asetuksessa vahvistettujen tavoitteiden ja vaatimusten kanssa.
32. Asetuksen N:o 1257/1999 22–24 artiklaan perustuvista maatalouden tuotantomenetelmien ympäristötukea koskevista hakemuksista on todettava, että asetuksen N:o 817/2004 66 artiklan 5 kohdassa säädetään, että jos kyseessä on monivuotinen tuki, ensimmäisen hakemusvuoden jälkeen maksut suoritetaan tuen vuotuisen maksuhakemuksen perusteella, paitsi jos jäsenvaltiossa määrätään menettelystä, jolla voidaan tehdä kyseisen asetuksen 67 artiklan 1 kohdan mukainen vuotuinen tarkastus tehokkaasti. Kyseisen 66 artiklan 5 kohdasta käy ilmi, että ellei tällaista kansallista menettelyä ole olemassa, maksuja ei suoriteta maanviljelijöille, jos he eivät tee vuotuista maksuhakemusta. Kyseisen vuotuisen hakemuksen tekeminen on siten yksi edellytys mainittuihin 22–24 artiklaan perustuvien maatalouden ympäristötukien myöntämiseksi.
33. Maatalouden ympäristötukien vuotuisen maksuhakemuksen tekemisen merkitystä korostetaan myös asetuksen N:o 817/2004 67 artiklan 1 kohdassa, jossa säädetään maatalouden tuotantomenetelmille myönnettävien monivuotisten ympäristötukien valvontajärjestelmästä, että järjestelmään liittymistä koskevat alkuperäiset hakemukset ja maksua koskevat peräkkäiset hakemukset on tarkastettava siten, että varmistetaan tukien myöntämisedellytysten noudattamisen tehokas todentaminen. Tällaisen vuotuisen hakemuksen jättämisen perusteella voidaan siten valvoa sovittujen maatalouden ympäristösitoumusten noudattamista. Maksajana toimiva elin voi siten kyseisen vuotuisen hakemuksen perusteella tehokkaasti tarkastaa vuosittain, noudatetaanko kyseisiä monivuotisia sitoumuksia keskeytyksettä, ja tarvittaessa maksaa tuet.
34. Tästä seuraa, että kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan maatalouden ympäristötukien yhtenä myöntämisedellytyksenä on se, että tuenhakija sitoutuu koko viisivuotisen sitoumuskauden aikana esittämään vuosittain maksajana toimivalle elimelle ilmoitettuja maatalouden ympäristötoimenpiteitä koskevan hakemuksen, on yhdenmukainen edellä mainittujen unionin oikeuden säännösten kanssa. Tällainen kansallinen lainsäädäntö kuuluu täten jäsenvaltiolla asetuksen N:o 1257/1999 37 artiklan 4 kohdan nojalla olevaan liikkumavaraan.
35. Lisäksi on muistutettava, että maatalouden ympäristötukien, joille on ominaista monivuotiset sitoumukset, kohdalla tuen myöntämisedellytyksiä on noudatettava sitoumuksen koko sen voimassaoloajan, jolle näitä tukia on myönnetty (ks. em. asia Hehenberger, tuomion 34 kohta). Jos mainittujen tukien yhtä myöntämisedellytystä, kuten pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä edellytettyä tuen vuotuisen maksuhakemuksen tekemistä, jätettiin noudattamatta – vaikka vain kerran – maatalouden ympäristöhankkeen koko sen keston aikana, jolle kyseisten tukien saaja antoi sitoumuksensa, tukia ei voida myöntää.
36. Tässä yhteydessä se seikka, että maatalouden ympäristötukien saaja jatkoi muiden kyseisten tukien myöntämisedellytysten ja muun muassa kyseessä olevien maa-alueiden viljelyä koskevien velvollisuuksiensa noudattamista, ei voi estää mainittujen tukien peruuttamista, joka on seurausta yhden edellytyksen noudattamatta jättämisestä. Näiden tukien myöntäminen edellyttää nimittäin kaikkien tukikelpoisuuden edellytysten noudattamista maatalouden ympäristöhankkeen koko sen keston ajan, jolle mainittu tuensaaja antoi sitoumuksensa, niin, että yhden näiden edellytyksen noudattamatta jättäminen riittää sellaisenaan siihen, että tuki peruutetaan.
37. Tilanteesta, jossa maatalouden ympäristötuet peruutetaan kyseisten tukien myöntämisedellytysten noudattamatta jättämisen vuoksi, on todettava, että asetuksen N:o 817/2004 71 artiklan 2 kohdasta, jossa viitataan asetuksen N:o 796/2004 73 artiklaan, käy ilmi, että tuensaaja on velvollinen palauttamaan kaikki jo maksetut määrät, jotka liittyvät tukiin, joiden myöntäminen on peruutettu (ks. em. asia Hehenberger, tuomion 36 kohta).
38. Maatalouden ympäristötukien saaja, joka ei ole esittänyt sellaisten kansallisten säännösten mukaista tukihakemusta, joiden mukaan kyseisen tuen myöntäminen edellyttää vuotuista hakemusta, ei voi myöskään vedota kuulluksi tulemista koskevaan oikeuteen tältä osin. Asetusten N:o 1257/1999, N:o 817/2004 ja N:o 796/2004 säännöksissä ei säädetä tällaisesta oikeudesta sellaisen maanviljelijän hyväksi, joka ei ole tehnyt sääntöjenmukaista maatalouden ympäristötukea koskevaa hakemusta. Vaikka katsottaisiin, että maanviljelijää, joka ei ole tehnyt tällaista hakemusta, voitaisiin kuulla tältä osin, tällaisella kuulemisella ei kuitenkaan voi olla vaikutusta niiden seurausten kannalta, jotka johtuvat maatalouden ympäristötukien myöntämisedellytysten, joiden noudattamiseen maanviljelijä on sitoutunut, noudattamatta jättämisestä. Kyseinen maanviljelijä ei nimittäin voi perustella näiden edellytysten noudattamatta jättämistä.
39. Samoin sillä, ettei kyseessä olevien maa-alueiden tarkastusta paikan päällä voida enää tehdä, sillä kyseessä oleva vuosi on päättynyt, ei voi olla myöskään vaikutusta sen kannalta, että maatalouden ympäristötuet peruutetaan kyseisten tukien myöntämisedellytysten noudattamatta jättämisen vuoksi ja että mainitut aiheettomasti maksetut tukimäärät peritään takaisin tämän johdosta. Vaikka oletettaisiin, että kyseinen tarkastus voitaisiin tehdä, yhden näiden edellytyksen noudattamatta jättäminen riittää sellaisenaan siihen, että tuki peruutetaan ja että se siten peritään takaisin.
40. Kun otetaan huomioon kaikki edellä esitetty, kolmeen esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksia N:o 1257/1999, N:o 817/2004 ja N:o 796/2004 on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tuensaajan, jolle on myönnetty monivuotisiin maatalouden ympäristösitoumuksiinsa liittyvää tukea, on palautettava kaikki aikaisemmilta vuosilta jo maksettu tuki sillä perusteella, ettei tuensaaja ole esittänyt sovellettavien kansallisten säännösten mukaista vuotuista hakemusta, kun kyseinen tuensaaja väittää jatkaneensa kyseessä olevien maa-alueiden viljelyä koskevien velvollisuuksiensa noudattamista ja kun toimivaltainen viranomainen ei ole kuullut tuensaajaa mutta kun kyseessä olevien maa-alueiden tarkastusta paikan päällä ei voida enää tehdä, koska kyseessä oleva vuosi on päättynyt.
Oikeudenkäyntikulut
41. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1257/1999, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1783/2003, asetuksen N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.4.2004 annettua komission asetusta (EY) N:o 817/2004 ja yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettua komission asetusta (EY) N:o 796/2004 on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tuensaajan, jolle on myönnetty monivuotisiin maatalouden ympäristösitoumuksiinsa liittyvää tukea, on palautettava kaikki aikaisemmilta vuosilta jo maksettu tuki sillä perusteella, ettei tuensaaja ole esittänyt sovellettavien kansallisten säännösten mukaista vuotuista hakemusta, kun kyseinen tuensaaja väittää jatkaneensa kyseessä olevien maa-alueiden viljelyä koskevien velvollisuuksiensa noudattamista ja kun toimivaltainen viranomainen ei ole kuullut tuensaajaa mutta kun kyseessä olevien maa-alueiden tarkastusta paikan päällä ei voida enää tehdä, koska kyseessä oleva vuosi on päättynyt.