CELEX: 62009CJ0516
Darbuotojų socialinė apsauga
Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71
Taikymo asmenų atžvilgiu sritis
Sąvokos "pagal darbo sutartį dirbantis asmuo" aiškinimas
Vaiko priežiūros išmokos
Neapmokamų atostogų pratęsimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl sąvokos „pagal darbo sutartį dirbantis asmuo“ pagal 1971 m. birželio
14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims
ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto ir atnaujinto 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB)
Nr. 118/97 (OL L 28, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 3), iš dalies pakeistu 1998 m. birželio
29 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1606/98 (OL L 209, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 1408/71), 1 straipsnio a punktą išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp T. Borger ir
Tiroler Gebietskrankenkasse
dėl šios atsisakymo skirti pirmajai vaiko priežiūros pašalpą per papildomas šešių mėnesių neapmokamas atostogas, kurių ji
išėjo pasibaigus pagal įstatymą numatytam dvejų metų laikotarpiui po vaiko gimimo.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisės aktai
Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 1 straipsnyje numatyta, kad šiame reglamente:
„<...>
a)      pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo atitinkamai reiškia:
i)      bet kurį asmenį, apdraustą privalomu arba neprivalomu nuolatiniu draudimu nuo vieno ar daugiau draudiminių įvykių, kuriuos
apima pagal darbo sutartį dirbančių asmenų arba savarankiškai dirbančių asmenų socialinės apsaugos sistemos arba valstybės
tarnautojų speciali sistema;
ii)      bet kurį asmenį, apdraustą privalomu draudimu nuo vienos ar daugiau rizikų, kurias apima šiuo reglamentu reglamentuojamos
socialinės apsaugos sritys pagal socialinės apsaugos sistemą, taikomą visiems gyventojams arba visiems dirbantiems gyventojams,
jeigu šis asmuo:
–        gali būti pripažintas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu pagal šios sistemos administravimo ar finansavimo būdą,
arba
–        jeigu tokio kriterijaus nėra, jis yra apdraustas nuo kitos I priede apibrėžtos rizikos remiantis pagal darbo sutartį dirbantiems
asmenims ar pagal iii punkte nurodytą sistemą privalomu arba neprivalomu nuolatiniu draudimu, arba jeigu valstybėje narėje
tokios sistemos nėra, laikantis I priede nurodytu apibrėžimu;
iii)      bet kuris privalomu draudimu apdraustas asmuo nuo rizikos srityse, kurias apima šis reglamentas, pagal tipinę visiems kaimo
gyventojams nustatytą socialinės apsaugos sistemą remiantis I priede nurodytais kriterijais;
iv)      bet kuris savanorišku draudimu apdraustas asmuo nuo rizikos srityse, kurias apima šis reglamentas, pagal valstybės narės socialinės
apsaugos sistemą, skirtą pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar savarankiškai dirbantiems asmenims arba visiems gyventojams,
arba tam tikroms gyventojų grupėms:
–        jeigu toks asmuo dirba kaip pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo
arba
–        jeigu toks asmuo anksčiau buvo apdraustas privalomu draudimu nuo tos pačios rizikos pagal tos pačios valstybės narės sistemą,
skirtą pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar savarankiškai dirbantiems asmenims;
<...>“
1999 m. birželio 21 d. Liuksemburge pasirašyto Europos bendrijos ir jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo
dėl laisvo asmenų judėjimo (OL L 114, 2002, p. 6) II priedo dėl socialinės apsaugos sistemų derinimo 1 straipsnyje numatyta:
„1.      Susitariančiosios šalys susitaria socialinės apsaugos sistemų derinimo srityje tarpusavyje taikyti susitarimo pasirašymo momentu
galiojančius ir šio priedo A skirsniu iš dalies pakeistus Bendrijos teisės aktus, į kuriuos pateikiama nuoroda, arba jiems
lygiavertes normas.
2.      Teisės aktuose, į kuriuos pateikiama nuoroda šio priedo A skirsnyje, minima sąvoka „valstybės narės“ apima valstybes, kurioms
taikomi minėti teisės aktai, ir Šveicariją.“
Šio priedo A skirsnyje daroma nuoroda į Reglamentą Nr. 1408/71.

Nacionalinės teisės aktai
Pagal 1979 m. Įstatymo dėl motinystės apsaugos (
Mutterschutzgesetz 1979
,
BGBl
. 1979/221) 15 straipsnį darbuotojos prašymu jai turi būti suteiktos nemokamos atostogos, kol vaikui sukaks 2 metai, jeigu
jis gyvena kartu su ja.
Šio įstatymo 15 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad bendru darbuotojos ir darbdavio susitarimu šios atostogos gali būti pratęsiamos.
Nors šiomis atostogomis siekiama išlaikyti faktinius darbo santykius, vis dėlto per šias atostogas nėra vykdomos pagrindinės
prievolės, susijusios su darbo teise.
Pagal Įstatymo dėl vaiko priežiūros pašalpos (
Kinderbetreuungsgeldgesetz
,
BGBl
. I, 103/2001) vienas iš tėvų turi teisę gauti vaiko priežiūros pašalpą už savo vaiką, jeigu jis ir vaikas gyvena Austrijos
teritorijoje. Jei vaiko priežiūros pašalpą gauna tik vienas iš tėvų, pašalpa mokama ne ilgiau, kol vaikui sueis 30 mėnesių.
Pagal Austrijos bendrojo socialinio draudimo įstatymo (
Österreichische Allgemeine Sozialversicherungsgesetz
, toliau – ASVG) 4 straipsnio 1 dalies 1 punktą asmenys, įdarbinti vieno ar kelių darbdavių, draudžiami ligos, nelaimingų
atsitikimų ir pensijų draudimu (pilnas draudimas).
ASVG 7 ir 8 straipsniuose išvardytos asmenų, kurie draudžiami tik vienu ar dviem socialinio draudimo rūšimis, grupės. Taip
pagal ASVG 8 straipsnio 1 dalies 2 punktą daliniu pensijų draudimu draudžiami asmenys, kurie per 48 kalendorinius mėnesius
nuo vaiko gimimo faktiškai ir daugiausia prižiūri savo vaiką nacionalinėje teritorijoje, jeigu jie buvo apdrausti pensijų
draudimu pagal šį įstatymą arba dar nebuvo juo apsidraudę.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad, siekiant išvengti diskriminacijos, reikalavimas prižiūrėti
vaiką nacionalinėje teritorijoje laikomas taip pat įvykdytu, jei vaikas prižiūrimas Šveicarijoje.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2006 m. sausio 7 d. Austrijoje gyvenanti jos pilietė T. Borger pagimdė sūnų ir iki 2008 m. sausio 7 d. buvo neapmokamose atostogose.
Vėliau ji su savo darbdaviu susitarė, kad šios neapmokamos atostogos bus pratęstos iki 2008 m. liepos 6 dienos.
2007 m. kovo mėnesį ieškovė kartu su sūnumi išvyko į Šveicariją, nes ten jos sutuoktinis nuo 2006 m. vykdė profesinę veiklą.
Už 2006 m. kovo 5 d.–2007 m. vasario 28 d. laikotarpį
Tiroler Gebietskrankenkasse
jai sumokėjo vaiko priežiūros pašalpą, o už 2007 m. kovo 1 d.–2008 m. sausio 6 d. laikotarpį – kompensacinę išmoką. Tačiau
T. Borger prašymas už papildomus šešis mėnesius skirti jai vaiko priežiūros pašalpą ir palikti galioti draudiminę apsaugą
buvo atmestas.
2008 m. sausio 18 d. sprendimu
Tiroler Gebietskrankenkasse
nuo 2008 m. sausio 7 d. panaikino teisę į kompensacinę išmoką, nes atsižvelgiant į tai, kad T. Borger faktiškai nedirbo Austrijoje,
už šeimos išmokų mokėjimą buvo atsakinga tik Šveicarijos Konfederacija, kur dirbo T. Borger sutuoktinis ir gyveno visi šeimos
nariai.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad, kaip tvirtino
Tiroler Gebietskrankenkasse
, T. Borger darbo santykiai buvo nutraukti iš karto pasibaigus papildomam šešių mėnesių nemokamų atostogų laikotarpiui.
2008 m. vasario 15 d. pateiktame ieškinyje T. Borger tvirtino, kad
Tiroler Gebietskrankenkasse
turėjo jai sumokėti vaiko priežiūros pašalpą kompensuojančią išmoką už laikotarpį nuo 2008 m. sausio 7 d. iki 2008 m. liepos
6 dienos. Ji nurodė, jog, nepaisant to, kad šiuo laikotarpiu buvo neapmokamose atostogose, ji ir toliau turi būti laikoma
susijusia faktiniais darbo santykiais, t. y. pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu pagal Reglamentą Nr. 1408/71. Ji pažymi,
kad vaiko auginimo laikotarpiu ji buvo iš dalies apdrausta Austrijos pensijų draudimu.
Pirmosios instancijos teismas patenkino T. Borger ieškinį ir priteisė iš
Tiroler Gebietskrankenkasse
sumokėti vaiko priežiūros pašalpą už laikotarpį nuo 2008 m. sausio 7 d. iki 2008 m. liepos 6 dienos.
Apeliacinis teismas atmetė
Tiroler Gebietskrankenkasse
apeliacinį skundą. Jis nusprendė, kad asmuo, kuris per pirmuosius 48 kalendorinius mėnesius po vaiko gimimo faktiškai ir daugiausia
juo rūpinasi, iš dalies draudžiamas privalomuoju pensijų draudimu. Jo manymu, atsižvelgiant į tai, kad T. Borger yra apdrausta
iš dalies, Austrijos Respublika privalėjo sumokėti šeimos išmokas, nepaisant to, ar pasibaigus pagal įstatymą nustatytam neapmokamų
atostogų laikotarpiui vis dar egzistavo darbo santykiai.
Dėl šio sprendimo
Tiroler Gebietskrankenkasse
išimties tvarka pateikė kasacinį skundą, kuriame rėmėsi argumentu, kad 2008 m. sausio 7 d.–2008 m. liepos 6 d. laikotarpiu
T. Borger negali būti laikoma pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu, vykdančiu darbinę veiklą Austrijoje. Prašymą priimti
prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme ji tvirtino, kad pasibaigus pagal įstatymą nustatytam atostogų laikotarpiui T. Borger
prašė papildomų neapmokamų atostogų vien siekdama gauti šeimos išmokas. Be to, ji nurodė, kad dalinis pensijų draudimas nepatenka
į pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims taikomą socialinės apsaugos sistemą ir auginantis savo vaiką asmuo neturėtų būti
laikomas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu, jei neegzistuoja jokie darbo santykiai.
T. Borger savo ruožtu nurodo, kad asmuo pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1408/71 laikomas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu
vien dėl to, kad priklauso socialinės apsaugos draudimo šakai, kuri jos atveju yra pensijų draudimas arba sveikatos draudimas,
susijęs su motinystės pašalpomis.
Sprendime pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą
Oberster Gerichtshof
nurodo Teisingumo Teismo praktiką (1998 m. gegužės 12 d. Sprendimas
Martínez Sala
, C‑85/96, Rink. p. I‑2691; 1999 m. gegužės 4 d. Sprendimas
Sürül
, C‑262/96, Rink. p. I‑2685 ir 2005 m. birželio 7 d. Sprendimas
Dodl ir Oberhollenzer
, C‑543/03, Rink. p. I‑5049), iš kurios, anot jo, matyti, kad norint asmenį pripažinti pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu
pagal Reglamentą Nr. 1408/71 yra svarbus šio asmens pagal darbo sutartį dirbančių asmenų draudimas socialinės apsaugos draudimu,
nes profesinės veiklos vykdymas neturi reikšmės, ir vien tik dėl neapmokamų atostogų apibrėžtu laikotarpiu asmuo negali būti
nepripažintas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu pagal Reglamentą Nr. 1408/71.

Oberster Gerichtshof
nuomone, keletas motyvų patvirtina, kad ASVG 8 straipsnio 1 dalies 2 punkto g papunktyje numatytas tokio, kaip antai T. Borger
situacijoje atsidūrusio, asmens dalinis draudimas nereiškia priklausymo socialinės apsaugos sistemai pagal Reglamentą Nr. 1408/71.
Jis nurodo, kad toks dalinis draudimas taikomas neatsižvelgiant į tai, ar asmuo vykdė ar tebevykdo profesinę veiklą, dirbdamas
pagal darbo sutartį ar savarankiškai.
Šiomis aplinkybėmis
Oberster Gerichtshof
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Reglamento <...> Nr. 1408/71 1 straipsnio a punktą reikia aiškinti taip, kad ši nuostata šešių mėnesių laikotarpiu taip
pat taikoma asmeniui, kuris pasibaigus pagal įstatymą nustatytam dvejų metų neapmokamų atostogų laikotarpiui po vaiko gimimo
sutaręs su savo darbdaviu pratęsia vaiko priežiūros atostogas dar šešiems mėnesiams, siekdamas įstatyme nustatytą maksimalų
laikotarpį gauti vaiko priežiūros pašalpą ar atitinkamą kompensaciją ir kuris paskui nutraukia darbo santykius?
2.      Tuo atveju, jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar Reglamento <...> Nr. 1408/71 1 straipsnio a punktą reikia aiškinti
taip, kad ši nuostata šešių mėnesių laikotarpiu taip pat taikoma asmeniui, kuris pasibaigus pagal įstatymą nustatytam dvejų
metų neapmokamų atostogų laikotarpiui po vaiko gimimo sutaręs su savo darbdaviu pratęsia vaiko priežiūros atostogas dar šešiems
mėnesiams, jei šiuo laikotarpiu šis asmuo gauna vaiko priežiūros pašalpą ar atitinkamą kompensacinę išmoką?“

Dėl prejudicinių klausimų
Šiais klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar asmuo, atsidūręs
tokioje, kaip antai T. Borger, situacijoje, kai gimus vaikui jos neapmokamos atostogos buvo pratęstos dar šešis mėnesius,
turi būti pripažįstamas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu pagal Reglamento Nr. 1408/71 1 straipsnio a punktą.
Remiantis Teisingumo Teismo praktika, asmuo pagal Reglamentą Nr. 1408/71 yra „pagal darbo sutartį dirbantis asmuo“, jei yra
apdraustas privalomuoju arba neprivalomuoju draudimu bent nuo vienos rizikos pagal bendrąją ar specialiąją socialinės apsaugos
sistemą, numatytą šio reglamento 1 straipsnio a punkte, neatsižvelgiant į darbo santykių egzistavimą (minėto Sprendimo
Dodl ir Oberhollenzer
34 punktas).
Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, pirma, kad T. Borger priklauso socialinės apsaugos sistemai,
neatsižvelgiant į tai, ar ji vykdė profesinę veiklą anksčiau, ar ją tebevykdo. Antra, T. Borger, sutarusi su savo darbdaviu,
specialiai pratęsė neapmokamas atostogas tik tam, kad galėtų toliau gauti vaiko priežiūros pašalpą. Trečia, prašymą priimti
prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar tai, kad T. Borger buvo apdrausta pagal Austrijos pensijų draudimo
sistemą, yra reikšminga aplinkybė, nes gali būti, kad vaiko auginimo laikotarpis, per kurį ji turėjo teisę į dalinį draudimą
pagal šią sistemą, niekada nebus įskaitytas į Austrijos socialinio draudimo sistemą, jei pensiją T. Borger turėtų mokėti jos
gyvenamosios vietos valstybė, t. y. Šveicarijos Konfederacija.
Dėl pirmos aplinkybės pakanka priminti, jog iš minėto Sprendimo
Dodl ir Oberhollenzer
matyti, kad nustatant Reglamento Nr. 1408/71 taikymo asmenų atžvilgiu sritį atsižvelgiama ne į darbo santykių egzistavimą,
o į asmens draudimą privalomuoju arba neprivalomuoju draudimu bent nuo vienos rizikos, kurią apima bendroji ar specialioji
socialinės apsaugos sistema, numatyta šio reglamento 1 straipsnio a dalyje (minėto Sprendimo
Dodl ir Oberhollenzer
31 punktas).
Dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos antros aplinkybės konstatuotina, kad asmeniniai neapmokamų
atostogų pratęsimo motyvai visiškai nėra reikšmingi, nes nustatant pagal darbo sutartį dirbantį asmenį pagal Reglamento Nr. 1408/71
1 straipsnio a punktą atsižvelgiama tik į objektyvų kriterijų, būtent – ar jis yra apdraustas nors nuo vienos rizikos privalomuoju
arba neprivalomuoju draudimu pagal šioje nuostatoje numatytą bendrąją ar specialiąją socialinės apsaugos sistemą.
Galiausiai dėl aplinkybės, kad teisės į pensiją veiksmingo įgyvendinimo momentu draudimosi pagal pensijų draudimo sistemą
Austrijoje laikotarpiai gali būti įskaityti ne šioje valstybėje, o Šveicarijoje, pažymėtina, kad, kaip savo rašytinėse pastabose
nurodo Europos Komisija, šios aplinkybės neprieštarauja tam, kad asmuo būtų pripažintas dirbančiu pagal darbo sutartį. Iš
tikrųjų ne draudiminis įvykis ir atsakymas į klausimą, kurioje iš dviejų valstybių bus įskaityti šie laikotarpiai teisės gauti
pensiją įgijimo momentu, lemia galimybę patekti į Reglamento Nr. 1408/71 taikymo asmenų atžvilgiu sritį, o aplinkybė, kad
asmuo faktiškai apdraustas nors nuo vienos rizikos privalomuoju arba neprivalomuoju draudimu pagal bendrąją ar specialiąją
socialinės apsaugos sistemą, numatytą šio reglamento 1 straipsnio a punkte.
Vadinasi, vien dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytų trijų aplinkybių negali būti paneigtas
„pagal darbo sutartį dirbančio asmens“ statusas pagal Reglamentą Nr. 1408/71.
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagal ASVG 8 straipsnio 1 dalies 2 punktą
daliniu pensijų draudimu draudžiami asmenys, kurie per pirmuosius 48 kalendorinius mėnesius po vaiko gimimo faktiškai ir daugiausia
prižiūri savo vaiką. Todėl bet kuriuo atveju jis turi patikrinti, ar pagal Austrijos teisinę sistemą toks pratęstose neapmokamose
atostogose esantis asmuo, kaip antai T. Borger pagrindinėje byloje, lieka apdraustas pagal tokį pensijų draudimą, ir kad dėl
šio draudimo konstatuotina, jog šis asmuo yra apdraustas nors nuo vienos rizikos privalomuoju arba neprivalomuoju draudimu
pagal bendrąją ar specialiąją socialinės apsaugos sistemą, numatytą Reglamento Nr. 1408/71 1 straipsnio a punkte.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti: asmuo, atsidūręs tokioje, kaip antai ieškovės pagrindinėje
byloje, situacijoje, kai gimus vaikui neapmokamos atostogos buvo pratęstos dar šešis mėnesius, turi būti pripažįstamas pagal
darbo sutartį dirbančiu asmeniu pagal Reglamento Nr. 1408/71 1 straipsnio a punktą su sąlyga, kad per šį laikotarpį šis asmuo
yra apdraustas nors nuo vienos rizikos privalomuoju arba neprivalomuoju draudimu pagal bendrąją ar specialiąją socialinės
apsaugos sistemą, numatytą šio reglamento 1 straipsnio a punkte. Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar ši sąlyga įvykdyta.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
Asmuo, atsidūręs tokioje, kaip antai ieškovės pagrindinėje byloje, situacijoje, kai gimus vaikui neapmokamos atostogos buvo
pratęstos dar šešis mėnesius, turi būti pripažįstamas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu pagal 1971 m. birželio 14 d. Tarybos
reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos
nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto ir atnaujinto 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97,
iš dalies pakeistu 1998 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1606/98, 1 straipsnio a punktą su sąlyga, kad per šį
laikotarpį šis asmuo yra apdraustas nors nuo vienos rizikos privalomuoju arba neprivalomuoju draudimu pagal bendrąją ar specialiąją
socialinės apsaugos sistemą, numatytą šio reglamento 1 straipsnio a punkte. Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar ši sąlyga
įvykdyta.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.