CELEX: 62013CJ0532
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem
A vadon élő állat‑ és növényfajok védelme
338/97/EK rendelet
11. cikk
A behozatali engedélynek csak az érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányok vonatkozásában fennálló semmissége

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a vadon élő állat‑ és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, 1996. december 9‑i 338/97/EK tanácsi rendelet (
HL L 61., 1. o.
, magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 136. o.) 11. cikke (2) bekezdése a) és b) pontjának értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Sofia Zoo (szófiai állatkert, Bulgária) és az Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség (a továbbiakban: főfelügyelőség) között az utóbbi hatóság által meghozott, Tanzániából származó 17 vadállatpéldány elkobzását elrendelő határozat tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
A veszélyeztetett vadon élő állat‑ és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény
A veszélyeztetett vadon élő állat‑ és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló, Washingtonban, 1973. március 3‑án aláírt egyezmény (
az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára
, 993. kötet, I‑14537. sz.; Magyarországon kihirdette a 2003. évi XXII. törvény; a továbbiakban: CITES) célja annak biztosítása, hogy a mellékleteiben felsorolt fajták, illetve azok részei vagy származékai nemzetközi kereskedelme ne veszélyeztesse a természetes élőhelyek védelmét, valamint a vadon élő fajok fenntartható hasznosítását.
Ezen egyezménynek az Európai Unión belüli végrehajtására a veszélyeztetett vadon élő állat‑ és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény Közösségen belüli végrehajtásáról szóló, 1982. december 3‑i 3626/82/EGK tanácsi rendelet (
HL L 384., 1. o.
) alapján került sor 1984. január 1‑jei hatálybalépéssel. Ezt a rendeletet hatályon kívül helyezte a 338/97 rendelet, amelyet 1. cikke második bekezdése értelmében a CITES céljainak, elveinek és rendelkezéseinek megfelelően kell alkalmazni.
A CITES VI. cikkének (5) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A példányok minden egyes küldeményéhez külön engedélyt vagy bizonyítványt kell megkövetelni.”
Az uniós jog
A 338/97 rendelet (5) és (17) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„(5)
mivel e rendelet végrehajtásához azonos feltételeket kell megállapítani a rendelet által érintett fajok példányainak [az Unióba] történő behozatalának vagy kivitelének vagy újrakivitelének engedélyezésével kapcsolatos okmányok megadására, használatára és bemutatására vonatkozóan; mivel különös szabályokat kell megállapítani a példányok [Unión] keresztül történő tranzitszállításával kapcsolatban;
[...]
(17)
mivel e rendelet teljesülésének biztosítása érdekében fontos, hogy megsértését a tagállamok olyan szankciókkal büntessék, amelyek a jogsértés jellege és súlya tekintetében kielégítőnek és megfelelőnek bizonyulnak”.
E rendelet 4. cikke így rendelkezik:
„(1)   Az A. mellékletben felsorolt fajok példányainak [az Unió] területére történő behozatalának feltétele a szükséges ellenőrzések elvégzése és a rendeltetési hely szerinti tagállam igazgatási hatósága által kiállított behozatali engedély előzetes bemutatása a behozatali vámhivatalban.
A behozatali engedélyt csak a (6) bekezdésben meghatározott korlátozásokkal összhangban és a következő feltételek teljesítése esetén lehet megadni:
[...]
b)
i.
a kérelmező írásos bizonyítékkal tanúsítja, hogy a példányokat az érintett fajokra vonatkozó védelmi jogszabályokkal összhangban szerezte be, amely az egyezmény függelékeiben felsorolt fajok egyedeinek harmadik országból történő behozatala esetében egy olyan kiviteli engedély vagy újrakiviteli bizonyítvány vagy ezek másolata, amelyet a kiviteli vagy újrakiviteli ország illetékes hatósága adott ki az egyezményben foglaltakkal összhangban;
[…]
[...]
e)
az igazgatási hatóság az illetékes tudományos testülettel lefolytatott konzultáció alapján megbizonyosodott arról, hogy a behozatali engedély megadását meghiúsító, a fajok védelmét befolyásoló egyéb ok nem áll fenn;
és
f)
a tengerről való behozatal esetén az igazgatási hatóság megbizonyosodott arról, hogy az élő példányt úgy készítették elő a szállításra és úgy szállították, hogy a sérülés, az egészségkárosodás veszélye vagy a kegyetlen bánásmód kockázatát minimálisra csökkentették.
(2)   A B. mellékletben felsorolt fajok egyedeinek [az Unió] területére történő behozatalának feltétele a szükséges ellenőrzések elvégzése és a rendeltetési hely szerinti tagállam igazgatási hatósága által kiállított behozatali engedély előzetes bemutatása a behozatali vámhivatalban.
A behozatali engedélyt csak a (6) bekezdésben meghatározott korlátozásokkal összhangban és a következő feltételek teljesülése esetén lehet megadni:
a)
az illetékes tudományos testület a rendelkezésre álló adatok tanulmányozása után és a Tudományos Felülvizsgálati Csoport véleményének figyelembevétele mellett úgy ítéli meg, hogy [az Unió] területére történő behozatal nem befolyásolja hátrányosan – a kereskedelem jelenlegi és várható mértékét figyelembe véve – a fajok természetvédelmi helyzetét vagy az érintett fajok populációja által elfoglalt területet. E vélemény a további behozatalra is vonatkozik, amennyiben az előbb említett szempontok értékelésének eredménye jelentősen nem változik meg;
b)
a kérelmező írásos bizonyítékokkal tanúsítja, hogy a tervezett rendeltetési helyen az élő példányt annak megőrzésére és gondozására megfelelően előkészített telephely várja;
c)
az (1) bekezdés b) pontjának i. alpontja, valamint e) és f) pontja szerinti feltételek teljesülnek.
[...]
(6)   Az érintett származási országokkal lefolytatott egyeztetés alapján – és a 18. cikk (2) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással összhangban, valamint a Tudományos Felülvizsgálati Csoport véleményének figyelembevételével – [az Európai] Bizottság [az Unióba] történő behozatalt általánosságban vagy bizonyos származási országok vonatkozásában korlátozhatja:
a)
az (1) bekezdés a) pontjának i. alpontjában vagy e) pontjában az A. mellékletben felsorolt fajokkal kapcsolatban említett feltételek alapján;
b)
az (1) bekezdés e) vagy a (2) bekezdés a) pontjában a B. mellékletben felsorolt fajokkal kapcsolatban említett feltételek alapján;
és
c)
a B. mellékletben felsorolt olyan fajok élő egyedei vonatkozásában, amelyek magas halálozási arányt mutatnak a szállítás során, vagy azok vonatkozásában, amelyekről megállapításra került, hogy fogságban természetes élettartamuknak megfelelő időtartamot valószínűleg nem élik meg;
vagy
d)
az olyan fajok élő egyedeire, amelyekről megállapították, hogy [az Unió] természeti viszonyai közé történő bevitelük ökológiai fenyegetést jelent [az Unió] őshonos vadon élő állat‑ és növényfajaira.
A Bizottság az [
Európai Unió] Hivatalos Lapjában
negyedévente közzéteszi az ilyen korlátozások listáját.
[...]”
Az említett rendelet 9. cikke (4) és (5) bekezdésének szövege a következő:
„(4)   Amennyiben a B. mellékletben felsorolt fajok élő példányát [az Unión] belül szállítják, a példány birtokosa ezt csak annak biztosítása után fejezheti be, ha a tervezett címzettet megfelelően tájékoztatta a példány megfelelő gondozásához szükséges elhelyezésről, berendezésről és gyakorlatról.
(5)   Amennyiben élő példányokat szállítanak [az Unióba], onnan ki vagy azon belül, vagy egy ideig ott tartják azokat a tranzitszállítás vagy a kirakodás során, ezeket olyan módon kell felkészíteni, szállítani és gondozni, hogy a sérülés, az egészségkárosodás veszélye vagy a kegyetlen bánásmód kockázata minimális szinten maradjon, és állatok esetében az állatok szállítás közbeni védelméről szóló [uniós] jogszabályok betartásra kerüljenek.”
Ugyanezen rendelet „Az engedélyek és bizonyítványok érvényessége és különleges feltételek” című 11. cikkének (1) és (2) bekezdése szerint:
„(1)   A tagállamok által bevezethető vagy fenntartható szigorúbb intézkedések sérelme nélkül, a tagállamok illetékes hatóságai által e rendelettel összhangban kiállított engedélyek és bizonyítványok az egész [Unióban] érvényesek.
a)
Ezen engedélyeket vagy bizonyítványokat, valamint az ezeken alapuló más engedélyeket vagy bizonyítványokat érvénytelennek kell tekinteni, amennyiben az illetékes hatóság vagy – az engedélyt vagy bizonyítványt kiadó illetékes hatósággal lefolytatott konzultációt követően – a Bizottság megállapítja, hogy azok kiadása a rá [helyesen: az arra] vonatkozó követelmények teljesülésének téves feltételezésén alapult.
b)
Egy tagállam területén elhelyezett és ilyen okmányokkal ellátott példányokat e tagállam illetékes hatóságai lefoglalják és elkobozhatják.”
A 338/97 rendelet 16. cikkének (4) bekezdése értelmében:
„Amennyiben a B. vagy a C. mellékletben felsorolt fajok valamelyikének egy élő példánya érvényes engedély vagy bizonyítvány nélkül érkezik [az Unióba] történő beléptetés helyére, a példányt le kell foglalni vagy el lehet kobozni, vagy ha a címzett visszautasítja a példány átvételét, akkor a tagállam beléptetési pont szerint illetékes hatóságai – adott esetben – megtagadhatják a szállítmány beléptetését és kötelezhetik a szállítmányozót a példány visszaszállítására annak eredeti indítási helyére.”
A magyar jog
A veszélyeztetett vadon élő állat‑ és növényfajok nemzetközi kereskedelmét szabályozó nemzetközi és európai közösségi jogi aktusok végrehajtásának egyes szabályairól szóló 292/2008. (XII. 10.) Korm. rendelet 20. §‑ának (1) és (2) bekezdése, valamint (4) bekezdésének a) és b) pontja (a továbbiakban: kormányrendelet) az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1)   Amennyiben a tanácsi rendelet A–D. mellékletében meghatározott faj példányának tartása, szállítása, kereskedelme a szükséges engedély, illetve bizonylat hiányában történik, illetve a példány szállítására jogszabályi vagy hatósági előírás megszegésével kerül sor, a 3. § (3) bekezdése szerinti hatóság – a 4. § (1) bekezdése szerinti hatóság kivételével – a példányt a helyszíni intézkedés során, jegyzőkönyv felvétele mellett visszatartja és megteszi a külön jogszabályok szerinti intézkedéseket, amelyről 48 órán belül értesíti a 4. § (1) bekezdés szerinti hatóságot, valamint az igazgatási hatóságot. A visszatartott élő példány elhelyezése iránt az igazgatási hatóság véleményének kikérésével a 4. § (1) bekezdés szerinti hatóság intézkedik.
(2)   A 4. § (1) bekezdésében meghatározott hatóság – az általa végzett ellenőrzés vagy más hatóság által az (1) bekezdés szerint foganatosított visszatartás nyomán – lefoglalja azt a példányt, amelynek jogszerű importját, exportját, re‑exportját vagy tartásának jogszerűségét annak birtokosa az ellenőrzés során nem igazolja, és határidő kitűzésével felhívja az ügyfelet a példány eredetét igazoló iratok bemutatására.
[...]
(4)   A 4. § (1) bekezdés szerinti hatóság
a)
elkobozza azt a példányt, amelynek az eredetét igazoló iratokat annak birtokosa a kitűzött határidőn belül nem mutatta be,
b)
elkobozza azt a példányt, amelynek tartása jogellenes,
[...]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
2011. január 17‑én Magyarországra való belépésekor határellenőrzés alá vontak egy szerb állampolgárt, aki az általa vezetett gépjárműben 17 Tanzániából származó vadállatból álló szállítmányt, nevezetesen két afrikai héjasast (
Hieraaetus Spilogaster
), négy kaffersast (
Aquila Verreauxii
), két vitézsast (
Polemaetus Bellicosus
), egy bukázó sast (
Terathopius Ecaudatus
), három koronás sast (
Stephanoaetus Coronatus
), két füles keselyűt (
Torgos Tracheliotus
) és három fehérhátú keselyűt (
Gyps Africanus
) szállított. Az ellenőrzés alá vont személy ezeken kívül tíz fehérnyakú varjút (
Corvus Albus
) és tíz örvös hollót (
Corvus Albicollis
) is szállított. Az állatok származásának igazolására bemutatta a bolgár hatóságok által kiállított CITES importengedélyek másolatát. Amint az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, a kísérőiratokból kiderült, hogy a példányokat Hollandiából szállították Bulgáriába, a Sofia Zoo‑ba karanténozási céllal, majd onnan Magyarországon keresztül kívánták azokat visszaszállítani Hollandiába.
A környezetvédelmi hatóság visszatartotta a szállítmányt, és annak iratait megküldte a Vidékfejlesztési Minisztériumnak mint a CITES, valamint a 338/97 rendelet szerinti igazgatási hatóságnak, amely megvizsgálta e vadon élő állatok behozatalának jogszerűségét. E minisztérium az eljárás során egyeztetett a Bizottsággal és a bolgár illetékes hatósággal.
A Bizottság álláspontja az volt, hogy a példányokat el kell kobozni, a Tudományos Felülvizsgálati Csoport (a továbbiakban: SRG) ugyanis 2009. június 30‑án a vitézsas és a bukázó sas behozatalának felfüggesztéséről, 2009. szeptember 11‑én pedig a füles keselyű és a koronás sas esetében az SRG‑vel való előzetes egyeztetés kötelezettségéről döntött. Mivel azonban a bolgár igazgatási hatóság az SRG e határozatait nem vette figyelembe, a Bizottság szerint az e hatóság által a Sofia Zoo részére kiadott engedélyeket érvénytelennek kell tekinteni.
Erre tekintettel a Vidékfejlesztési Minisztérium 2011. február 9. napján meghozott végzésével a szállítmányt – a CITES és a 338/97 rendelet hatálya alá nem tartozó tíz fehérnyakú varjú és tíz örvös holló kivételével – a kormányrendelet 20. §‑ának (2) bekezdése alapján lefoglalta, és felhívta a Sofia Zoo‑t a határozatában foglalt példányok behozatalának, tartásának, illetve forgalmazásának jogszerűségét igazoló dokumentumok benyújtására.
Mivel a Sofia Zoo a megadott határidőig nem mutatta be a kért dokumentumokat, a Vidékfejlesztési Minisztérium 2011. április 28‑i határozatával a kormányrendelet 20. §‑ának (4) bekezdése alapján elkobozta a Tanzániából származó 17 példányt, és magyarországi állatkertekben helyezte el azokat.
A Sofia Zoo keresetet nyújtott be a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bírósághoz az elkobzást elrendelő határozat hatályon kívül helyezése iránt. A keresetet a Vidékfejlesztési Minisztérium jogutódja, a főfelügyelőség ellen terjesztette elő.
A Sofia Zoo által előterjesztett kérelem konkrétabban az említett elkobzást elrendelő határozat hatályon kívül helyezésére és a főfelügyelőség új eljárásra kötelezésére irányul, elsősorban teljes, másodsorban részleges hatályon kívül helyezéssel. A Sofia Zoo kérelme a lefoglaló határozat jogszerűségének felülvizsgálatára is kiterjed. Az állatkert álláspontja szerint ugyanis csak az érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett nyolc példányra, vagyis a két vitézsasra, a bukázó sasra, a két füles keselyűre és a három koronás sasra vonatkozhat a behozatali engedélyek érvénytelensége, és ebből következően csak ezekre a példányokra terjedhet ki a lefoglalás és az elkobzás is, a 338/97 rendelet hatálya alá tartozó további kilenc példányra, azaz a két afrikai héjasasra, négy kaffersasra és három fehérhátú keselyűre nem.
A főfelügyelőség a hatályon kívül helyezés iránti kereset elutasítását kéri. Megítélése szerint a 338/97 rendelet hatálya alá tartozó valamennyi példányt – tehát nem csak azokat, amelyeket a behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi ok érint – le kell foglalni és el lehet kobozni, ugyanis e rendelet nem ismeri az engedély részleges érvénytelenségét. Ezenkívül a főfelügyelőség arra hivatkozik, hogy az egészségkárosodás veszélye is indokolja, hogy egységesen kezeljék az engedélyeket, és azok bármilyen okból fakadó érvénytelensége esetén a bennük szereplő valamennyi példányt lefoglalják és elkobozzák.
Ilyen feltételek mellett a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)
A [338/97 rendelet] 11. [cikke] (2) bekezdés[ének] a) pontja értelmében az engedélyeket és bizonyítványokat csak az érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányok vonatkozásában kell érvénytelennek tekinteni, vagy a további példányokra vonatkozóan is, amelyek szintén szerepelnek az engedélyben vagy bizonyítványokban?
2)
A [338/97 rendelet] 11. [cikke] (2) bekezdés[ének] a) pontja értelmében mindazokat a példányokat le kell foglalni és el lehet kobozni, amelye[k] az [e rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) pontja] szerint érvénytelennek tekintett engedélyeken vagy bizonyítványokban szerepelnek, vagy csak azokat, amelyeket az érvénytelenségi ok ténylegesen érint?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseivel, amelyeket célszerű együtt vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a 338/97 rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontját, hogy az e rendelet feltételeinek meg nem felelő behozatali engedélyt csak annyiban kell érvénytelennek tekinteni, amennyiben az az e behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányokra vonatkozik, és ezért csak ezeket a példányokat kell lefoglalnia, illetve adott esetben elkoboznia azon tagállam illetékes hatóságának, ahol a példányok találhatók.
A 338/97 rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében „[e]zen engedélyeket vagy bizonyítványokat, valamint az ezeken alapuló más engedélyeket vagy bizonyítványokat érvénytelennek kell tekinteni, amennyiben az illetékes hatóság vagy – az engedélyt vagy bizonyítványt kiadó illetékes hatósággal lefolytatott konzultációt követően – a Bizottság megállapítja, hogy azok kiadása a rá [helyesen: az arra] vonatkozó követelmények teljesülésének téves feltételezésén alapult”. Az említett cikk (2) bekezdésének b) pontja hozzáteszi, hogy „[e]gy tagállam területén elhelyezett és ilyen okmányokkal ellátott példányokat e tagállam illetékes hatóságai lefoglalják és elkobozhatják”.
A 338/97 rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) pontját tehát e rendelet céljaira, valamint e rendelkezés összefüggéseire tekintettel indokolt értelmezni.
Először is a 338/97 rendelet szabályozási rendszerét illetően meg kell jegyezni, hogy a szóban forgó 17 példány e rendelet B. mellékletében szerepel. Az említett rendelet 4. cikke (2) bekezdésének első albekezdése alapján „[a] B. mellékletben felsorolt fajok egyedeinek [az Unió] területére történő behozatalának feltétele a szükséges ellenőrzések elvégzése és a rendeltetési hely szerinti tagállam igazgatási hatósága által kiállított behozatali engedély előzetes bemutatása a behozatali vámhivatalban”.
E rendelkezés megfogalmazásából tehát kitűnik, hogy a 338/97 rendelet lehetővé teszi, hogy egyetlen engedélyt adjanak ki az e rendelet B. mellékletében felsorolt különböző fajok több példányára vonatkozóan, amelyek ugyanazon szállítmány részét képezik. Az említett rendelet 4. cikke (2) bekezdésének első albekezdése egyébként összhangban van a CITES VI. cikkének (5) bekezdésével, amely szerint „[a] példányok minden egyes küldeményéhez külön engedélyt vagy bizonyítványt kell megkövetelni”.
A 338/97 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének második albekezdése úgy rendelkezik, hogy ezt az engedélyt csak az e cikk (6) bekezdésében meghatározott korlátozásokkal összhangban, és az ugyanezen cikk (2) bekezdésének a) és c) pontjában foglalt feltételek teljesítése esetén lehet megadni.
A 338/97 rendelet 4. cikkének (6) bekezdése alapján, amennyiben az Unió területére történő behozatal hátrányosan befolyásolná – a kereskedelem jelenlegi és várható mértékét figyelembe véve – a fajok természetvédelmi helyzetét vagy az érintett fajok populációja által elfoglalt területet, vagy ha a behozatali engedély megadását meghiúsító, a fajok védelmét befolyásoló egyéb ok áll fenn, a Bizottság az Unióba történő behozatalt általánosságban vagy bizonyos származási országok vonatkozásában korlátozhatja a B. mellékletben felsorolt olyan fajok élő egyedei vonatkozásában, amelyek magas halálozási arányt mutatnak a szállítás során, vagy azok vonatkozásában, amelyekről megállapításra került, hogy fogságban a természetes élettartamuknak megfelelő időtartamot valószínűleg nem élik meg.
Ami a 338/97 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének a)–c) pontját illeti, a behozatali engedély kiadásának feltétele elsőként az, hogy az illetékes tudományos testület a rendelkezésre álló adatok tanulmányozása után és az SRG véleményének figyelembevétele mellett úgy ítélje meg, hogy az Unió területére történő behozatal nem befolyásolja hátrányosan – a kereskedelem jelenlegi és várható mértékét figyelembe véve – a fajok természetvédelmi helyzetét vagy az érintett fajok populációja által elfoglalt területet. Másodszor, a kérelmezőnek írásos bizonyítékokkal kell tanúsítania, hogy a tervezett rendeltetési helyen az élő példányt annak megőrzésére és gondozására megfelelően előkészített telephely várja. Harmadszor, teljesülniük kell az említett rendelet 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontja, valamint e) és f) pontja szerinti feltételeknek.
A fentiekből következően a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt különböző fajok példányaira vonatkozóan az Unióba történő behozatalra vonatkozó egyetlen engedélyt nem a szóban forgó szállítmány részét képező valamennyi példány összesített vizsgálatának eredményeként, hanem minden egyes érintett példány egyedi és alapos vizsgálatának eredményeként adják ki.
Másként megfogalmazva, azon tagállam illetékes hatóságának, ahol a példányok találhatók, meg kell vizsgálnia, hogy a behozatali engedély minden egyes példány tekintetében érvényes‑e, és az említett hatóság által egy adott példánnyal kapcsolatban lefolytatott vizsgálatnak nem kell szükségképpen befolyásolnia egy másik példányra vonatkozó vizsgálatának az eredményét.
Következésképpen az a körülmény, hogy a behozatali engedély érvénytelen azon példányok tekintetében, amelyek nem felelnek meg a 338/97 rendelet 4. cikkének (2) és (6) bekezdésében előírt kötelező feltételeknek, nem teszi kérdésessé az engedély érvényességét azon példányok tekintetében, amelyek ténylegesen teljesítik az említett feltételeket.
Ebből következően úgy kell tekinteni, hogy a behozatali engedély érvénytelenségi okkal érintett példányokra vonatkozó része elválasztható az említett engedély többi részétől, amelyek érvényesek maradnak.
Ezen túlmenően – amint azt a Bizottság írásbeli észrevételeiben hangsúlyozta – a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt különböző fajok példányainak Unióba történő behozatalára vonatkozó engedély részleges érvénytelenségének kizárása önkényes rendszert eredményezne, amelyben az alapügyben szereplőhöz hasonló helyzetet nem kezelnének azonosan azzal a helyzettel, amelyben a 17 különböző példányból álló szállítmány 17 különböző dokumentumon lenne feltüntetve.
Másodszor, a 338/97 rendelet céljait illetően emlékeztetni kell arra, hogy a fenti rendelet A. és B. mellékletében felsorolt fajok példányainak védelmére létrehozott rendszer célja a vadon élő állat‑ és növényfajok lehető legszélesebb körű védelmének biztosítása kereskedelmük szabályozásával, a CITES céljainak, alapelveinek és rendelkezéseinek tiszteletben tartásával (lásd: Rubach‑ítélet, C‑344/08,
EU:C:2009:482
, 24. pont).
Márpedig a 338/97 rendelet céljainak megvalósítását nem veszélyezteti annak 11. cikke (2) bekezdése a) pontjának olyan értelmezése, amely szerint az e rendeletben foglalt feltételeknek meg nem felelő behozatali engedélyt csak annyiban kell érvénytelennek tekinteni, amennyiben az az e behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányokra vonatkozik.
E tekintetben meg kell állapítani egyrészt, hogy a 338/97 rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján a behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányok tekintetében azon tagállam illetékes hatósága, ahol az említett példányok vannak, e cikk (2) bekezdésének b) pontja alapján köteles ezeknek az állatoknak a védelmére a lefoglalásuk, és adott esetben elkobzásuk elrendelésével.
Másrészt a behozatali engedély érvénytelenségi okával nem érintett példányokat illetően a 338/97 rendelet tartalmaz olyan intézkedéseket, amelyek célja, hogy biztosítsa védelmüket az Unió területén való szállításuk során. E tekintetben a rendelet 9. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „[a]mennyiben a B. mellékletben felsorolt fajok élő példányát [az Unión] belül szállítják, a példány birtokosa ezt csak annak biztosítása után fejezheti be, ha a tervezett címzettet megfelelően tájékoztatta a példány megfelelő gondozásához szükséges elhelyezésről, berendezésről és gyakorlatról”. Ezenfelül az említett rendelet 9. cikkének (5) bekezdése akként rendelkezik, hogy az ilyen példányokat „olyan módon kell felkészíteni, szállítani és gondozni, hogy a sérülés, az egészségkárosodás veszélye vagy a kegyetlen bánásmód kockázata minimális szinten maradjon, és állatok esetében az állatok szállítás közbeni védelméről szóló [uniós] jogszabályok betartásra kerüljenek”.
Következésképpen mind a 338/97 rendelet szabályozási rendszeréből, mind annak céljaiból az következik, hogy a 338/97 rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet feltételeinek nem megfelelő behozatali engedélyt csak annyiban kell érvénytelennek tekinteni, amennyiben az az e behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányokra vonatkozik.
Ugyanez a helyzet a 338/97 rendelet 11. cikke (2) bekezdésének b) pontját illetően is, mivel ez utóbbi rendelkezést csak az e cikk (2) bekezdésének a) pontja szerinti dokumentumokban szereplő példányokra kell alkalmazni.
Ebből következően azon tagállam illetékes hatóságának, ahol az érintett példányok vannak, csak a behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányokat kell lefoglalnia, illetve csak ezeket kobozhatja el.
A fenti megfontolásokra figyelemmel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 338/97 rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet feltételeinek meg nem felelő behozatali engedélyt csak annyiban kell érvénytelennek tekinteni, amennyiben az az e behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányokra vonatkozik, és ezért csak ezeket a példányokat kell lefoglalnia, illetve adott esetben elkoboznia azon tagállam illetékes hatóságának, ahol a példányok találhatók.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:

A vadon élő állat‑ és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, 1996. december 9‑i 338/97/EK tanácsi rendelet 11. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet feltételeinek meg nem felelő behozatali engedélyt csak annyiban kell érvénytelennek tekinteni, amennyiben az az e behozatali engedéllyel kapcsolatos érvénytelenségi okkal ténylegesen érintett példányokra vonatkozik, és ezért csak ezeket a példányokat kell lefoglalnia, illetve adott esetben elkoboznia azon tagállam illetékes hatóságának, ahol a példányok találhatók.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: magyar.