CELEX: 62011CJ0314
Apeliacinis skundas
Europos Sąjungos finansinių interesų apsauga
Su įmone susijusios rizikos lygio nustatymas
Išankstinio įspėjimo sistema
OLAF tyrimas
Sprendimai
Prašymai paskelbti W1a ir W1b įspėjimus
Ginčytini teisės aktai
Priimtinumas

Apeliaciniu skundu Europos Komisija prašo panaikinti 2011 m. balandžio 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį
Planet prieš Komisiją
(
T-320/09, Rink. p. II-1673
, toliau – skundžiama nutartis), kuria jis atmetė šios institucijos nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą dėl
Planet AE
(toliau –
Planet
) prašymo dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) sprendimų, kuriais nurodyta įtraukti
Planet
į išankstinio įspėjimo sistemą (EWS) atitinkamai paskelbiant W1a įspėjimą, o vėliau – W1b įspėjimą, panaikinimo.
Teisinis pagrindas
Siekdama kovoti su sukčiavimu ir visa kita neteisėta veikla, kenkiančia Europos Bendrijų finansiniams interesams, 2008 m. gruodžio 16 d. Komisija priėmė Sprendimą 2008/969/EB, Euratomas dėl išankstinio perspėjimo sistemos, skirtos Komisijos leidimus duodantiems pareigūnams ir vykdomosioms įstaigoms (
OL L 344, p. 125
).
Pagal Sprendimo 2008/969 4 konstatuojamąją dalį „EWS tikslas – užtikrinti, kad Komisijoje ir jos vykdomosiose įstaigose būtų dalijamasi riboto naudojimo informacija apie trečiąsias šalis, kurios galėtų kelti grėsmę Bendrijų finansiniams interesams ir reputacijai arba visoms kitoms Bendrijų valdomoms lėšoms“.
Remiantis minėto sprendimo 5–7 konstatuojamosiomis dalimis OLAF, kuri turi teisę naudotis EWS, kad galėtų atlikti tyrimus ir rinkti informaciją, siekdama užkirsti kelią sukčiavimui, kartu su atsakingais leidimus duodančiais pareigūnais ir vidaus audito tarnybomis yra įpareigota pateikti prašymus įvesti, pakeisti arba pašalinti EWS, kurios valdymą užtikrina Komisijos apskaitos pareigūnai arba jiems pavaldūs tarnautojai, įspėjimus.
Šiuo klausimu Sprendimo 2008/969 4 straipsnio 1 dalies antros pastraipoje numatyta, kad „[Komisijos] apskaitos pareigūnas [jam pavaldūs tarnautojai] įveda, keičia arba šalina EWS perspėjimus [įspėjimus] vadovaudamasis atsakingo įgaliotojo leidimus duodančio pareigūno, [OLAF ir Vidaus audito tarnybos] prašymais“.
Pagal šio sprendimo 5 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą „visi prašymai užregistruoti, pakeisti arba pašalinti perspėjimus [įspėjimus] teikiami apskaitos pareigūnui“.
Remiantis minėto sprendimo 6 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa „viešųjų pirkimų arba dotacijos skyrimo procedūrų atveju atsakingas įgaliotasis leidimus duodantis pareigūnas [ar jo darbuotojai] ne vėliau kaip iki sprendimo dėl sutarties sudarymo arba dėl dotacijos skyrimo priėmimo patikrina, ar EWS nėra perspėjimo [įspėjimo]“.
Iš Sprendimo 2008/969 9 straipsnio matyti, kad EWS yra pagrįsta įspėjimais, pagal kuriuos galima nustatyti su įmone susijusios rizikos lygį remiantis kategorijomis nuo W1, atitinkančios patį mažiausią rizikos lygį, iki W5, atitinkančios didžiausią rizikos lygį.
Šio sprendimo 10 straipsnio „W1 perspėjimai [įspėjimai]“ 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   OLAF prašo paskelbti W1a perspėjimą [įspėjimą], kai pradiniu OLAF tyrimų etapu yra pakankamai priežasčių manyti, kad gali būti užregistruotos su trečiosiomis šalimis, visų pirma tomis, kurios naudojasi arba naudojosi Bendrijos lėšomis, susijusios išvados dėl rimtų administracinių klaidų arba sukčiavimo. <...>
2.   OLAF ir Vidaus audito tarnyba prašo paskelbti W1b perspėjimą [įspėjimą], kai dėl šių tarnybų tyrimų yra pakankamai priežasčių manyti, kad gali būti užregistruotos su trečiosiomis šalimis, visų pirma tomis, kurios naudojasi arba naudojosi Bendrijos lėšomis, susijusios galutinės išvados dėl rimtų administracinių klaidų arba sukčiavimo. <...>“
Pagal šio sprendimo 11 straipsnio 1 dalį „OLAF <...> prašo paskelbti W2a perspėjimą [įspėjimą], kai po [jos] atliktų tyrimų nustatytos išvados dėl rimtų administracinių klaidų arba sukčiavimo, kuriame dalyvavo trečiosios šalys, visų pirma tos, kurios naudojasi arba naudojosi Bendrijos lėšomis“.
Sprendimo 2008/969 16 straipsnyje patikslinama, kad W1 įspėjimas „registruojamas tik informacijos tikslais, jis negali sukelti jokių pasekmių, išskyrus tai, kad gali būti pradėtos taikyti sustiprintos stebėsenos priemonės“.
Ginčo aplinkybės
Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 8–13 punktuose ginčo aplinkybes išdėstė taip:
„8.
[
Planet
] yra Graikijos bendrovė, teikianti konsultavimo paslaugas įmonių valdymo srityje. Nuo 2006 m. ji, kaip trijų konsorciumų narė, dalyvavo trijuose Komisijos finansuojamuose projektuose Sirijoje. Nuo 2007 m. spalio 16 d. OLAF pradėjo tyrimą dėl įtarimų, kad vykdant šiuos tris projektus padaryta pažeidimų.
9.
Pasibaigus viešųjų pirkimų procedūrai, pradėtai įgyvendinant Septintąją tyrimų ir technologijų plėtros bendrąją programą, 2008 m. balandžio 18 d. raštu Komisija pakvietė ieškovę pradėti derybas, siekiant nustatyti galutines dotacijos susitarimo sąlygas dėl jos pasiūlymo prisiimti konsorciumo, susijusio su projektu „Advancing knowledge – intensive entrepreneurship and innovation for growth and social well-being in Europe“ (toliau – AEGIS projektas), koordinatorės vaidmenį. Komisijos rašte buvo nurodyta, kad galima Bendrijos dotacija negali viršyti 3300000 EUR sumos ir kad reikia baigti derybas iki 2008 m. birželio 30 d.
10.
Atlikdama šio sprendimo 8 punkte minėtą tyrimą OLAF du kartus prašė įtraukti ieškovę į EWS. 2009 m. vasario 26 d. paprašė paskelbti W1a įspėjimą ir 2009 m. gegužės 19 d. – W1b įspėjimą. Šie įspėjimai buvo įvesti 2009 m. gegužės 10 d. ir 29 d.
11.
2009 m. vasario 27 d. Komisija nusiuntė ieškovei subsidijos susitarimą, dėl kurio buvo susitarta (toliau – susitarimas), tam, kad kiti konsorciumo, kurio nare ji buvo, nariai jį pasirašytų. 2009 m. gegužės 11 d. ieškovė grąžino Komisijai susitarimą, kad ji pati jį pasirašytų.
12.
2009 m. birželio 4 d. Komisija elektroniniu laišku informavo ieškovę, kad susitarimo pasirašymo procesas yra sustabdytas iki papildomos sąlygos įgyvendinimo, t. y. kol ieškovė atidarys užblokuotą sąskaitą, kurioje disponuos tik pagal susitarimą pervesto avanso dalimi, kuri jai priklausė, o likusią avanso dalį bankas perves tiesiogiai kitiems konsorciumo nariams. [2009 m. birželio 4 d.] elektroniniame laiške buvo nurodyta, kad ši nauja sąlyga nustatyta dėl nenumatyto įvykio, t. y. ieškovės įtraukimo į EWS paskelbiant W1a įspėjimą, o vėliau – W1b įspėjimą.
13.
[
Planet
] susitarus su savo banku, kad šis, gavęs Komisijos pervestą avansą, kiekvienam konsorciumo nariui pervestų jam priklausančią sumą, 2009 m. liepos 3 d. Komisija pasirašė susitarimą.“
Procesas Pirmosios instancijos teisme (dabar – Bendrasis Teismas) ir skundžiama nutartis
2009 m. rugpjūčio 14 d. Bendrojo Teismo kanceliarijoje pateiktu pareiškimu
Planet
pareiškė ieškinį dėl OLAF sprendimų panaikinimo.
2009 m. lapkričio 9 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktu atskiru dokumentu Komisija pateikė nepriimtinumu pagrįstą prieštaravimą pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 114 straipsnio 1 dalį. Anot, jos,
Planet
ieškinys yra nepriimtinas dėl paties ginčijamų aktų, kurie yra paprasčiausios vidaus informacijos ir apdairumo priemonės ir kurie negali būti teisėtumo kontrolės dalykas pagal EB 230 straipsnį, pobūdžio.
Pirmiausia skundžiamos nutarties 21–27 punktuose Bendrasis Teismas patikslino, kad, kalbant apie ginčo dalyką, nors ieškinys dėl panaikinimo formaliai buvo pareikštas dėl OLAF sprendimų, kuriais prašoma įtraukti
Planet
į EWS, turi būti laikoma, kad jis taip pat susijęs su sprendimais paskelbti W1a ir W1b įspėjimus (toliau – ginčijami aktai).
Vėliau skundžiamos nutarties 37 ir 38 punktuose Bendrasis Teismas priminė, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką ieškinys dėl panaikinimo gali būti pareikštas dėl institucijų priimtų teisės aktų, neatsižvelgiant į jų pobūdį ar formą, kuriais siekiama sukelti teisinių pasekmių. Tačiau ieškiniai, pareikšti dėl aktų, kurie yra tik administracijos vidaus tvarkos priemonės ir kuriais dėl to nesukeliamos jokios pasekmės išorėje, yra nepriimtini.
Skundžiamos nutarties 39 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad tuo, jog administracija tvarko duomenis išimtinai vidaus tikslams, jokiu būdu nepašalinama galimybė, kad šiais veiksmais gali būti pažeisti administruojamųjų interesai. Anot Bendrojo Teismo, ar iš tiesų yra toks pažeidimas, sprendžiama atsižvelgiant į daugelį aplinkybių, pavyzdžiui, į konkrečias pasekmes, kurias šis tvarkymas gali sukelti, ir į tai, kaip nagrinėjamo tvarkymo tikslai ir pasekmės atitinka taikomas nuostatas, kuriomis apribojama atitinkamos administracijos kompetencija.
Skundžiamos nutarties 40 punkte panagrinėjęs Sprendimo 2008/969 teisinio pagrindo klausimą ir šios nutarties 41 punkte nurodęs, kad ginčijamo akto autoriaus kompetencijos neturėjimas yra viešosios tvarkos išlyga pagrįstas klausimas, kuris gali būti nagrinėjamas
ex officio
, Bendrasis Teismas toliau nagrinėjo ginčijamų aktų turinį.
Pirma, Bendrasis Teismas patikrino, ar įspėjimo dėl įmonės paskelbimas EWS ir, konkrečiai kalbant, paskelbimas W1 kategorijoje, yra veiksmas, kuris susijęs vien su Komisijos vidaus santykiais ir dėl kurio pasekmės kyla tik jos vidaus santykiams.
Skundžiamos nutarties 44 ir 45 punktuose išnagrinėjęs taikytinas Sprendimo 2008/969 nuostatas, minėtos nutarties 46 straipsnyje Bendrasis Teismas nurodė, kad nagrinėtu atveju ginčijami aktai nebuvo apriboti vien Komisijos vidaus santykiais ir jie sukėlė išorinių pasekmių, t. y. atidėtas susitarimo pasirašymas ir numatyta papildoma sąlyga
Planet
.
Antra, skundžiamos nutarties 47–50 punktuose Bendrasis Teismas nagrinėjo klausimą, ar ginčijamais aktais sukeltas pasekmes galima buvo laikyti privalomomis teisinėmis pasekmėmis, kurios turėjo įtakos
Planet
interesams, aiškiai pakeisdamos jos teisinę padėtį.
Skundžiamos nutarties 51 punkte Bendrasis Teismas priėjo prie išvados, kad ginčijamais aktais buvo paveiktos
Planet
derėjimosi ribos, konsorciumo, kuriam ji priklausė, vidinis organizavimas, ir jos galėjimas veiksmingai įgyvendinti nagrinėjamą projektą. Bendrasis Teismas pridūrė, kad paneigti
Planet
galimybę pasinaudoti ginčijamų aktų teismine kontrole būtų nesuderinama su teisine Sąjunga, juo labiau taip yra dėl to, kad Sprendime 2008/969 nenumatytos jokios fizinių ar juridinių asmenų teisės būti informuotiems ir išklausytiems, prieš juos įtraukiant į EWS paskelbiant W1, W2, W3, W4 ir W5b įspėjimus.
Galiausiai skundžiamos nutarties 53 punkte Bendrasis Teismas pabrėžė, kad ginčijami aktai negali būti laikomi tarpiniais ir parengiamaisiais neginčytinais aktais, nes jie ne tik turi ginčytinų aktų teisinių požymių, bet jais užbaigiama speciali procedūra, t. y. įmonė įrašoma į pavojaus sąrašą.
Todėl Bendrasis Teismas atmetė Komisijos pateiktą nepriimtinumu pagrįstą prieštaravimą.
Šalių reikalavimai
Apeliaciniu skundu Komisija prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą nutartį, pripažinti ieškinį nepriimtinu ir priteisti iš
Planet
bylinėjimosi išlaidas.
Planet
prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Apeliaciniam skundui dėl skundžiamos nutarties pagrįsti Komisija pateikia aštuonis apeliacinio skundo pagrindus. Šie pagrindai susiję, pirma, su Sprendimo 2008/969 neteisingu aiškinimu, antra, su
Planet
teisinės padėties aiškaus pakeitimo nagrinėjamais įspėjimais nebuvimu, trečia, su minėtų įspėjimų netiesioginiu poveikiu minėtai bendrovei, ketvirta, su Bendrojo Teismo motyvų nebuvimu, penkta, su teisių gynimo priemonių sumaišymu, šešta, su sutarčių laisvės ir sutikimo principo pažeidimu, septinta, su neteisingu ir nemotyvuotu įspėjimų, kaip sprendimų, kvalifikavimu ir, aštunta, su ieškinio priimtinumui taikoma jo pagrįstumo sąlyga.
Kadangi pirmi trys pagrindai yra glaudžiai susiję, juos reikia nagrinėti kartu.
Dėl pirmojo, antrojo ir trečiojo pagrindų
Šalių argumentai
Kaip pirmąjį pagrindą Komisija nurodo tai, kad Bendrasis Teismas neteisingai aiškino Sprendimą 2008/969, nes neteisingai apibendrino jo nuostatas, kai W1 įspėjimą prilygino W2–W5 įspėjimams. Šiuo klausimu Komisija mano, kad Bendrojo Teismo argumentuose yra prieštaravimas, nes, viena vertus, skundžiamos nutarties 44 punkte jis prieina prie išvados, jog EWS būtinai veikiami leidimus duodančio pareigūno ir atitinkamos įmonės santykiai, ir, antra vertus, šios nutarties 45 punkte jis konstatuoja, kad Sprendimo 2008/969 16 straipsnis, susijęs su W1 įspėjimo pasekmėmis, yra mažiau ribojantis nei šio sprendimo 15, 17 ir 19–22 straipsniai.
Anot Komisijos, W1 įspėjimas aiškiai skiriasi nuo kitų įspėjimų, nes, kaip tai matyti iš Sprendimo 2008/969 10 straipsnio, jo paskelbimas pagrįstas paprasčiausia klaidos ar pažeidimo tikimybe, o ne, kaip yra kitų įspėjimų atveju, visišku įsitikinimu. Šis skirtumas patvirtinamas Sprendimo 2008/969 16 straipsniu, pagal kurį W1 įspėjimas registruojamas tik informacijos tikslais, jis negali sukelti jokių pasekmių, išskyrus tai, kad gali būti pradėtos taikyti sustiprintos stebėsenos priemonės. Komisija mano, kad vertindamas Sprendimo 2008/969 16 straipsnio turinį kaip „mažiau ribojantį“ Bendrasis Teismas turėjo prieiti prie išvados, kad tokiu atveju teisinės apsaugos suteikimas buvo tik laikinas.
Pagal antrąjį pagrindą Komisija kaltina Bendrąjį Teismą, jog skundžiamos nutarties 44 punkte neteisingai nurodė, kad W1 įspėjimu būtinai buvo paveikti leidimus duodančio pareigūno ir atitinkamos įmonės santykiai. Anot Komisijos, stebėsenos pareiga yra tikrai ribojanti atitinkamos institucijos tarnybų lygiu, tačiau sustiprintos stebėsenos priemonės atitinka padidėjusį dėmesį ir visai nereiškia jokių privalomų pasekmių numatytai įmonei.
Pateikdama trečiąjį pagrindą Komisija kaltina Bendrąjį Teismą, kad skundžiamos nutarties 48 punkte konstatavo ginčijamų aktų ir papildomų priemonių, kurių
Planet
turėjo imtis prieš pasirašydama susitarimą, tiesioginį ryšį, nors šios priemonės nebuvo nulemtos W1 įspėjimo, bet buvo susijusios su atsakingo leidimus duodančio pareigūno nepriklausomu vertinimu.
Bet kuriuo atveju skundžiamos nutarties 49 punkte Bendrasis Teismas neapibrėžė, dėl kokių priemonių
Planet
atžvilgiu susiklostė nepalanki padėtis, be to, kadangi neatskleidė, pirma, susitariančiųjų šalių korespondencijos ir, antra, derybų, kuriose dalyvavo
Planet
ir jos bankas, pažeidė procesinį principą šalių teiginius ir įrodymus vertinti nediskriminuojant.
Planet
nurodo, kad pirmi du Komisijos pagrindai prilygsta skundžiamos nutarties 44 ir 45 punktų turinio iškraipymui, nes šiuose punktuose Bendrasis Teismas paprasčiausia priėjo prie išvados, kad leidimus duodantys pareigūnai privalėjo imtis specialių priemonių atitinkamų įmonių atžvilgiu, neatsižvelgdami į tai, koks buvo įspėjimas, įskaitant W1 įspėjimą, ir jis nieko nenusprendė dėl susitariančiųjų šalių santykių ir galimos ginčijamų aktų įtakos jos teisinei padėčiai.
Planet
mano, kad reikia atmesti trečiąjį pagrindą kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reikia konstatuoti, kad siekdamas nuspręsti dėl
Planet
pateikto ieškinio dėl ginčijamų aktų panaikinimo priimtinumo, skundžiamos nutarties 44–46 punktuose Bendrasis Teismas pirmiausia patikrino, ar įspėjimo dėl įmonės paskelbimas EWS yra veiksmas, kuris susijęs vien su atitinkamos institucijos vidaus santykiais ir dėl kurio pasekmės kyla tik jos vidaus santykiams.
Iš pradžių paaiškinęs EWS veikimą ir Sprendimo 2008/969 tikslą, t. y. apsaugoti Europos Sąjungos finansinius interesus vykdant biudžetines priemones, šiuo klausimu Bendrasis Teismas konstatavo, kad Sprendimo 2008/969 15–17 ir 19–22 straipsniuose ne tik leidžiama, bet net įpareigojama, kad atitinkami leidimus duodantys pareigūnai imtųsi specialių priemonių dėl šios įmonės ar atitinkamo projekto.
Skundžiamos nutarties 44 punkte Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad įspėjimo dėl įmonės paskelbimo EWS, net ir W1 kategorijoje, poveikis negali būti apribotas vien atitinkamos institucijos vidaus santykiais, ir toks įspėjimas būtinai veikia leidimus duodančių pareigūnų ir šios įmonės santykius.
Skundžiamos nutarties 45 punkte Bendrasis Teismas pridūrė, kad šia išvada negali būti abejojama remiantis Sprendimo 2008/969 16 straipsniu, pagal kurį W1 įspėjimas registruojamas tik informacijos tikslais, jis negali sukelti jokių pasekmių, išskyrus tai, kad gali būti pradėtos taikyti sustiprintos stebėsenos priemonės, nes jei nustačius W1 įspėjimą atitinkamas leidimus duodantis pareigūnas nebūtų įpareigotas užtikrinti stebėsenos priemonių sustiprinimo, šis įspėjimas netektų reikšmės.
Skundžiamos nutarties 46 punkte konstatavęs, kad ginčijamais aktais realiai buvo sukeltos pasekmės už Komisijos vidaus klausimų srities ribų, skundžiamos nutarties 47–51 punktuose Bendrasis Teismas, remdamasis nagrinėjamo atvejo faktinėmis aplinkybėmis, nagrinėjo, ar šios pasekmės galėjo būti laikomos privalomomis teisinėmis pasekmėmis, kurios galėjo turėti įtakos nurodytos įmonės interesams, aiškiai pakeisdamos jos teisinę padėtį.
Pirmiausia iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas neprilygino W1 įspėjimo W2–W5 įspėjimams, bet, atvirkščiai, pabrėžė W1 įspėjimo išskirtinumą, atsižvelgęs į mažiau ribojančias jo pasekmes, kaip tai matyti iš Sprendimo 2008/969 16 straipsnio.
Vėliau, atvirkščiai, nei tvirtina Komisija, skundžiamos nutarties 44 ir 45 punktuose pateiktuose Bendrojo Teismo argumentuose dėl to, kad jis konstatavo, jog nors W1 įspėjimo pasekmės yra mažiau ribojančios, tai nereiškia, kad sustiprintos stebėsenos priemonės, kurių turi imtis atitinkamas leidimus duodantis pareigūnas numatytos įmonės atžvilgiu, yra susijusios vien su institucijos vidaus santykiais, bet jos gali paveikti šios institucijos ir nurodytos įmonės santykius, nėra jokio prieštaravimo.
Iš tiesų, pirma, nurodydama antrąjį pagrindą pati Komisija pripažįsta, kad dėl W1 įspėjimo atsiradusi stebėsenos pareiga yra tikrai ribojanti atitinkamos institucijos tarnybų lygyje.
Antra, reikia konstatuoti, kad skundžiamos nutarties 44 punkte Bendrasis Teismas nenusprendė, jog bet kokiu įspėjimu, įskaitant W1 įspėjimą, būtinai veikiama numatyto asmens teisinė padėtis. Iš tiesų Bendrojo Teismo argumentus reikia suprasti taip, kad nors įspėjimo dėl įmonės paskelbimo EWS, įskaitant W1 įspėjimo paskelbimą, poveikis negali būti apribotas vien atitinkamos institucijos vidaus santykiais, ir toks įspėjimas būtinai veikia leidimus duodančių pareigūnų ir šios įmonės santykius, tai nereiškia, kad automatiškai šiuo išoriniu poveikiu aiškiai pakeičiama numatytos įmonės teisinė padėtis. Toks pokytis turi būti patikrintas kiekvienu atveju, kaip tai skundžiamos nutarties 47–51 punktuose nurodė Bendrasis Teismas.
Komisijos argumentas, susijęs su Sprendimo 2008/969 10 straipsniu, turi būti taip pat atmestas kaip pagrįstas neteisingu skundžiamos nutarties 44 ir 45 straipsnių supratimu.
Iš tiesų vadovaujantis aplinkybe, pagal kurią remiantis Sprendimo 2008/969 10 straipsniu W1 įspėjimo paskelbimas yra išankstinis etapas, pagrįstas paprasčiausia klaidos ar pažeidimo tikimybe, atvirkščiai, nei yra kitų įspėjimų, kurie paskelbiami visiškai įsitikinus, atveju, negali būti abejojama Bendrojo Teismo svarstymais, susijusiais su poveikiu, kurį įspėjimai gali padaryti leidimus duodančių pareigūnų ir numatytos įmonės santykiams.
Galiausiai reikia pažymėti, kad Sprendimo 2008/969 16 straipsniu pagrįstas argumentas, jog W1 įspėjimo pasekmės yra mažiau ribojančios, nesvarbus, kai kalbama apie teisminės apsaugos
Planet
suteikimą, nes ji taikoma nuo tada, kai konstatuojama, kad atitinkamo asmens teisinė padėtis aiškiai pasikeitė.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas nagrinėjo ginčijamų aktų poveikį
Planet
padėčiai ir konstatavo, kad ši bendrovė turėjo, pirma, atsisakyti avanso paskirstymo konsorciumo, kuriam priklausė, nariams valdymo ir, antra, turėjo imtis papildomų priemonių, kad atitiktų naujas sąlygas, Komisijos jai nustatytas susitarimui pasirašyti.
Bendrasis Teismas priėjo prie išvados, kad ginčijamais aktais buvo paveiktos
Planet
derėjimosi ribos, konsorciumo, kuriam ji priklausė, vidinis organizavimas ir šios bendrovės galėjimas veiksmingai sudaryti sutartį dėl AEGIS projekto.
Konkrečiau kalbant apie ginčijamų aktų ir papildomų sąlygų, kurias turėjo įgyvendinti
Planet
, kad pasirašytų susitarimą su Komisija, priežastinį ryšį, skundžiamos nutarties 46 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad iš 2009 m. birželio 4 d. elektroninio laiško aiškiai darytina išvada, jog susitarimo pasirašymas buvo atidėtas ir nustatytos papildomos sąlygos dėl ginčijamų aktų. Be to, skundžiamos nutarties 48 punkte Bendrasis Teismas priminė, kad įmonės, kurios prašo skirti Sąjungos finansinių išteklių ir dėl kurių skelbiami įspėjimai EWS, privalo prisitaikyti prie leidimus duodančių pareigūnų numatytų sąlygų ir papildomo apdairumo priemonių.
Šiomis aplinkybėmis reikia nurodyti, kad konstatuodamas, jog nagrinėjamu atveju papildomo apdairumo priemonės
Planet
taikytos dėl ginčijamų aktų, Bendrasis Teismas nepadarė jokios teisės klaidos.
Dėl Komisijos argumento, pagal kurį šios papildomos priemonės nebuvo nulemtos W1 įspėjimo, bet buvo susijusios su atsakingo leidimus duodančio pareigūno nepriklausomu vertinimu, pakanka konstatuoti, kad jis ne tik nėra pagrįstas jokia informacija, kuria būtų įrodyta teisės klaida Bendrojo Teismo argumentuose, bet ir prieštarauja Komisijos teiginiui, kaip buvo priminta šio sprendimo 43 punkte, kad paskelbus W1 įspėjimą atitinkamos institucijos tarnybos privalo užtikrinti sustiprintos stebėsenos priemones.
Kalbant apie Komisijos argumentą, susijusį su tuo, kad Bendrasis Teismas nepatikslino, kaip susiklostė
Planet
nepalanki padėtis, reikia priminti, kad skundžiamos nutarties 48 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, jog paskelbus W1 įspėjimą EWS
Planet
taikytos sustiprintos apdairumo priemonės turėjo įtakos konsorciumo, kuriam ji priklausė, vidiniam organizavimui.
Skundžiamos nutarties 49 punkte Bendrasis Teismas priėjo prie išvados, kad paskelbus pirmą įspėjimą EWS
Planet
padėtis buvo skirtinga, palyginti su jos padėtimi konsorciume susitariančiosioms šalims derantis prieš priimant ginčijamus aktus. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas rėmėsi šalių korespondencija, iš kurios matyti, be kita ko, jog norėdama, kad Komisija pasirašytų susitarimą,
Planet
privalėjo atsisakyti avanso paskirstymo konsorciumo, kuriam priklausė, nariams valdymo. Be to, iš skundžiamos nutarties 50 ir 51 straipsnių matyti, kad Bendrasis Teismas nurodė įvairias priemones, kurių turėjo imtis
Planet
tam, kad įgyvendintų naujas Komisijos numatytas sąlygas minėtam susitarimui pasirašyti ir, remdamasis tuo, jis priėjo prie išvados, jog ginčijamais aktais buvo paveiktos ne tik
Planet
derėjimosi ribos, bet ir galėjimas veiksmingai sudaryti nagrinėjamą sutartį.
Taigi šiomis aplinkybėmis negalima kaltinti Bendrojo Teismo, kad nepatikslino kaip susiklostė
Planet
nepalanki padėtis.
Dėl Komisijos argumento, susijusio su Bendrojo Teismo šalių pateiktų argumentų nenagrinėjimu, reikia priminti, kad iš SESV 256 straipsnio ir Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmos pastraipos matyti, jog tik Bendrasis Teismas yra kompetentingas, pirma, nustatyti faktines aplinkybes, išskyrus atvejus, kai jo išvados iš esmės neatitinka jam pateiktų bylos dokumentų, ir, antra, vertinti šias faktines aplinkybes. Bendrajam Teismui konstatavus ar įvertinus faktines aplinkybes, pagal SESV 256 straipsnį, Teisingumo Teismas kompetentingas patikrinti šių faktinių aplinkybių teisinę kvalifikaciją ir teisines išvadas, kurias Bendrasis Teismas padarė jomis remdamasis (žr., be kita ko, 2006 m. balandžio 6 d. Sprendimo
General Motors prieš Komisiją
,
C-551/03 P, Rink. p. I-3173
, 51 punktą ir 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimo
Coop de France bétail et viande ir kt. prieš Komisiją
,
C-101/07 P ir C-110/07 P, Rink. p. I-10193
, 58 punktą).
Taigi Teisingumo Teismas nėra kompetentingas nei patvirtinti faktinių aplinkybių, nei iš principo nagrinėti įrodymų, kuriais Bendrasis Teismas grindė šias faktines aplinkybes. Iš tikrųjų, jeigu šie įrodymai gauti teisėtai ir buvo laikomasi bendrųjų teisės principų ir proceso taisyklių, taikomų įrodinėjimo pareigai bei įrodymų administravimo srityje, tik Bendrasis Teismas sprendžia dėl jam pateiktų įrodymų galios. Todėl toks vertinimas, išskyrus šių įrodymų iškraipymo atvejį, savaime nėra teisės klausimas, kurį turi nagrinėti Teisingumo Teismas (žr. minėtų sprendimų
General Motors prieš Komisiją
52 punktą bei
Coop de France bétail et viande ir kt. prieš Komisiją
59 punktą).
Nagrinėjamu atveju iš skundžiamos nutarties 49 punkto aiškiai matyti, kad remdamasis 2009 m. birželio 4 d. elektroniniu laišku ir vėlesniais laiškais Bendrasis Teismas atsižvelgė į įvairius įrodymus ir, konkrečiai kalbant, į susitariančiųjų šalių korespondenciją, kuria remiasi Komisija šiame apeliaciniame skunde.
Be to, skundžiamos nutarties 49–51 punktuose Bendrojo Teismo pateiktas įrodymų vertinimas nėra teisės klausimas, kuris gali būti perduotas Teisingumo Teismo kontrolei, išskyrus įrodymų iškraipymo atvejį, kurio vis dėlto Komisija nenurodė.
Iš pirma nurodytų svarstymų darytina išvada, kad apeliaciniam skundui pagrįsti Komisijos nurodyti pirmieji trys pagrindai turi būti atmesti kaip iš dalies nepriimtini ir iš dalies nepagrįsti.
Dėl ketvirtojo pagrindo
Šalių argumentai
Pagal ketvirtąjį pagrindą, pagrįstą motyvų nebuvimu, Komisija kaltina Bendrąjį Teismą, kad skundžiamos nutarties 49 punkte priėjo prie išvados, kad vien tai, jog iš
Planet
buvo atimtos valdymo pareigos konsorciume, ir tai, kad ji nebeužtikrino atlygių paskirstymo įvairiems nariams, galėjo būti nepalankus šios bendrovės teisinės padėties pasikeitimas. Komisija pabrėžia, kad iš
Planet
nebuvo atimtas joks finansinis privalumas.
Planet
mano, kad šis pagrindas yra pagrįstas klaidingu skundžiamos nutarties supratimu, ir Komisija iš tiesų bando pasiekti, kad būtų iš naujo nagrinėjamos faktinės aplinkybės, kuriomis Bendrasis Teismas rėmėsi sprendimui priimti.
Teisingumo Teismo vertinimas
Klausimas, ar Bendrojo Teismo sprendimo motyvavimas yra prieštaringas, ar nepakankamas, yra teisės klausimas ir gali būti keliamas paduodant apeliacinį skundą (žr., be kita ko, 2008 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo
FIAMM ir kt. prieš Tarybą ir Komisiją
,
C-120/06 P ir C-121/06 P, Rink. p. I-6513
, 90 punktą).
Taip pat pagal nusistovėjusią teismo praktiką sprendimas turi aiškiai ir nedviprasmiškai atspindėti Bendrojo Teismo motyvus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų suprasti jo priėmimo priežastis, o Teisingumo Teismas – vykdyti savo teisminę kontrolę (šiuo klausimu žr. 1998 m. gegužės 14 d. Sprendimo
Taryba prieš de Nil et Impens
,
C-259/96 P, Rink. p. I-2915, 32
ir 33 punktus bei 2001 m. gegužės 17 d. Sprendimo
IECC prieš Komisiją
,
C-449/98 P, Rink. p. I-3875
, 70 punktą).
Šiuo klausimu skundžiamos nutarties 49 ir 50 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, kad
Planet
privalėjo atsisakyti avanso paskirstymo konsorciumo, kuriam priklausė, nariams valdymo ir įgyvendinti papildomas Komisijos nurodytas sąlygas, kad ši pasirašytų susitarimą. Bendrasis Teismas priėjo prie išvados, kad ginčijamais aktais buvo paveiktos
Planet
derėjimosi ribos ir jos galėjimas veiksmingai sudaryti nagrinėjamą sutartį.
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad skundžiamos nutarties 49–51 punktuose pateikti Bendrojo Teismo argumentai yra patys savaime aiškūs ir suprantami ir jais galima pagrįsti išvadą, prie kurios jis priėjo.
Komisijos teiginys, pagal kurį iš
Planet
nebuvo atimtas joks finansinis privalumas, yra faktinis klausimas, kuris dėl šio sprendimo 57 ir 58 punktuose nurodytų priežasčių, nepriklauso Teisingumo Teismo kompetencijai nagrinėjant apeliacinį skundą.
Iš to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas turi būti atmestas kaip iš dalies nepriimtinas ir iš dalies nepagrįstas.
Dėl penktojo pagrindo
Šalių argumentai
Kaip penktąjį pagrindą, susijusį su teisių gynimo priemonių sumaišymu, Komisija nurodo, kad nuo tada, kai sąlygos, susijusios su konsorciumo organizavimu, sudaro dalį susitarimo, jos nebegalėjo būti ginčijamos ieškiniu dėl panaikinimo, bet turėjo būti vertinamos remiantis kitomis susitarimo veikimo taisyklėmis ir mokėjimo tvarka pagal SESV 272 straipsnį.
Planet
mano, kad kaip šis pagrindas nurodytas argumentas yra naujas, todėl turi būti pripažintas nepriimtinu.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reikia konstatuoti, kad skundžiamoje nutartyje nagrinėtas tik ieškinio dėl W1 įspėjimų dėl
Planet
panaikinimo priimtinumas, ir Bendrajam Teismui nebuvo pateiktas nei dėl ginčijamų aktų pasikeitusių sutartinių santykių pagrįstumo, nei teisėtumo klausimas.
Todėl Komisijos kaltinimui, susijusiam su teisių gynimo priemonių sumaišymu, negali būti pritarta ir penktasis pagrindas turi būti laikomas nepagrįstu.
Dėl šeštojo pagrindo
Šalių argumentai
Pagal šeštąjį pagrindą, susijusį su sutarčių laisvės ir sutikimo principo pažeidimu, Komisija kaltina Bendrąjį Teismą, jog skundžiamos nutarties 51 punkte neteisingai manė, kad jei nesuteikiama galimybė pasinaudoti informacijos, kuria remiamasi, teismine kontrole, tai nesuderinama su teisine Sąjunga, nors nagrinėjamu atveju kalbama ne apie vienašalį sprendimą, dėl kurio suinteresuotiesiems asmenims atsirado neigiamų pasekmių, bet apie Komisijos ir
Planet
sutartinį santykį, susiklosčiusį joms įgyvendinant jų sutarčių laisvę.
Planet
nurodo, kad Komisija painioja sutartinius santykius ir ieškinio dėl panaikinimo dalyką.
Teisingumo Teismo vertinimas
Šiuo klausimu reikia priminti, kad skundžiamos nutarties 49 ir 51 punktuose Bendrasis Teismas patikslino, jog iš 2009 m. birželio 4 d. elektroninio laiško matyti, kad paskelbus W1 įspėjimą EWS
Planet
padėtis konsorciume pasikeitė, todėl ginčijamais aktais buvo paveiktos šios bendrovės derėjimosi ribos.
Taigi dėl Komisijos kaltinimo, jog Bendrasis Teismas atmetė argumentą, kad šalys įgyvendino tik savo sutarčių laisvę, pakanka pažymėti, kad nurodydama tokį pagrindą ji ginčija faktinio pobūdžio teiginius, kurie priklauso tik Bendrojo Teismo kompetencijai.
Iš to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad dėl šio sprendimo 57 ir 58 punktuose nurodytų priežasčių šeštasis pagrindas turi būti laikomas nepriimtinu.
Dėl septintojo pagrindo
Šalių argumentai
Pagal septintąjį pagrindą, susijusį su neteisingu ir nemotyvuotu įspėjimų, kaip sprendimų, kvalifikavimu, Komisija pirmiausia nurodo, kad iš skundžiamos nutarties 51 punkto matyti, jog žala
Planet
padaryta ne W1 įspėjimu, bet OLAF tyrimu, kuris yra minėto įspėjimo teisinis pagrindas. Komisija primena, kad šis įspėjimas yra paprasčiausia vidaus tvarkos priemonė, kurią ji gali priimti dėl turimos organizacinės autonomijos, ir kad juo nesukeliamos jokios teisinės pasekmės, taip pat jis patenka į Komisijos vidaus santykių sritį.
Be to, anot Komisijos, skundžiamos nutarties 53 punkte Bendrojo Teismo pateikti argumentai yra klaidingi tiek, kiek įspėjimu užbaigiama speciali procedūra.
Galiausiai skundžiamos nutarties 52 punkte Bendrojo Teismo teiginys, pagal kurį Sprendime 2008/969 nenumatyta jokia atitinkamų asmenų teisė būti informuotiems, yra nemotyvuotas, nes Bendrasis Teismas vėl bendrai pamini visus įspėjimus, nenurodydamas asmenų išklausymo, numatyto W5 įspėjimo atveju.
Planet
nurodo, kad septintajame pagrinde tik pakartojami Komisijos pateikti argumentai pirmojoje instancijoje, todėl jis turi būti pripažintas nepriimtinu. Bet kuriuo atveju
Planet
mano, kad Komisijos argumentais iškraipomas skundžiamos nutarties 52 punkto turinys.
Teisingumo Teismo vertinimas
Septintojo pagrindo pirmu argumentu Komisija tikrai tik pakartoja Bendrajame Teisme pateiktus argumentus, nepateikdama nuomonės dėl jo argumentų šiuo atžvilgiu.
Iš tiesų skundžiamos nutarties 26 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad neatsižvelgusi į formalius
Planet
reikalavimus, susijusius su OLAF prašymais įtraukti ją į EWS, Komisija rėmėsi prielaida, kad tik sprendimai paskelbti W1a ir W1b įspėjimus buvo ginčijami ir kad tik jie buvo ginčo dalykas.
Skundžiamos nutarties 25 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad į minėtą sistemą įtrauktos įmonės atžvilgiu prašymas paskelbti įspėjimą ir jo faktinis paskelbimas sudaro aktų visumą. Tos pačios nutarties 27 punkte jis priėjo prie išvados, kad
Planet
ieškinys, formaliai pareikštas dėl OLAF sprendimų, prireikus turėjo būti laikomas taip pat pareikštu dėl ginčijamų aktų.
Taigi tiek, kiek, pirma, Komisija neginčijo Bendrojo Teismo argumentų, esančių skundžiamos nutarties 25–27 punktuose, ir, antra, kitais pagrindais ji neįrodė, kad nusprendęs, jog ginčijamais aktais galėjo būti paveikti
Planet
interesai, nes jais aiškiai pakeista jos teisinė padėtis, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, šis argumentas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Dėl septintojo pagrindo antro argumento pakanka pažymėti, kad jis pagrįstas neteisingu skundžiamos nutarties 52 punkto supratimu, todėl turi būti atmestas. Iš tiesų šiame punkte aiškiai nurodyti W1–W4 ir W5b įspėjimai, todėl jis nėra susijęs su W5a įspėjimu, dėl kurio yra Sprendimo 2008/969 8 straipsnio 2 dalies a punkte specialiai numatyta teisė būti išklausytam.
Dėl šio pagrindo trečio argumento, susijusio su skundžiamos nutarties 53 punktu, reikia pažymėti, kad, anot Bendrojo Teismo, ginčijami aktai negali būti laikomi tarpiniais ir parengiamais neginčytinais aktais, nes, kaip buvo konstatuota skundžiamos nutarties 44–48 punktuose, jie ne tik turi ginčytinų aktų teisinių požymių, bet jais užbaigiama speciali procedūra.
Taigi, kaip aiškiai matyti iš skundžiamos nutarties 53 punkto teksto, Bendrasis Teismas tik norėjo pakartoti savo išvadą, prie kurios jis priėjo remdamasis šios nutarties 44–48 punktuose nurodytais argumentais, vis dėlto pridurdamas, kad ginčijamais aktais užbaigiama įmonės įrašymo į EWS procedūra.
Kadangi Komisija neužginčijo minėtos išvados, argumentas dėl skundžiamos nutarties 53 punkto turi būti atmestas kaip neveiksmingas.
Iš tiesų pagal nusistovėjusią teismo praktiką dėl antraeilio Bendrojo Teismo sprendimo motyvo pateiktas argumentas negali lemti jo panaikinimo, todėl yra neveiksmingas (2005 m. birželio 28 d. Sprendimo
Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją
,
C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P ir C-213/02 P, Rink. p. I-5425
, 148 punktas).
Iš to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad septintasis pagrindas turi būti laikomas nepagrįstu.
Dėl aštuntojo pagrindo
Šalių argumentai
Pagal aštuntąjį pagrindą, susijusį su ieškinio priimtinumui taikoma jo pagrįstumo sąlyga, Komisija kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis W1 įspėjimą įvertino tik iš dalies, nes abejojo dėl Komisijos kompetencijos priimti Sprendimą 2008/969.
Kadangi aštuntasis pagrindas yra susijęs su sprendimo motyvais, nelemiančiais revoliucinėje dalyje pateiktos išvados,
Planet
mano, kad jis turi būti pripažintas neveiksmingu.
Teisingumo Teismo vertinimas
Kaip matyti iš skundžiamos nutarties 37 punkto, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, ieškinys dėl panaikinimo gali būti teikiamas dėl visų aktų, kuriuos priima institucijos, nepaisant tų aktų pobūdžio ar formos, tačiau kuriais sukeliamos privalomosios teisinės pasekmės, darančios įtaką ieškovo interesams ir aiškiai keičiančios jo teisinę padėtį (žr., be kita ko, 1981 m. lapkričio 11 d. Sprendimo
IBM prieš Komisiją
,
60/81, Rink. p. 2639
, 9 punktą; 2008 m. liepos 17 d. Sprendimo
Athinaïki Techniki prieš Komisiją
,
C-521/06 P, Rink. p. I-5829
, 29 punktą ir 2010 m. sausio 26 d. Sprendimo
Internationaler Hilfsfonds prieš Komisiją
,
C-362/08 P, Rink. p. I-669
, 51 punktą).
Taigi ieškinio dėl panaikinimo priimtinumo klausimas vertinamas remiantis objektyviais kriterijais, susijusiais su pačių ginčijamų aktų turiniu.
Vadinasi, reikia konstatuoti, kad Komisija taip ir neįrodė, kad Bendrasis Teismas neteisingai taikė šio sprendimo 94 punkte nurodytą teismo praktiką.
Iš tiesų, nors Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 40–42 punktuose manė, kad būtina nagrinėti Komisijos kompetenciją
ratione materae
, ir nurodė, kad „jau vien dėl šios priežasties“ reikia nagrinėti ginčijamų aktų turinį, akivaizdu, jog šis ginčijamų aktų turinys turi būti bet kuriuo atveju nagrinėjamas siekiant įvertinti Komisijos pateiktą nepriimtinumu pagrįstą prieštaravimą.
Taigi Komisijos kaltinimui dėl skundžiamos nutarties 41 punkto, kuriuo ji kaltina Bendrąjį Teismą, kad šis tik iš dalies įvertino ginčijamus aktus, negali būti pritarta.
Iš to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad aštuntasis pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Kadangi negali būti pritarta nė vienam iš aštuonių Komisijos pateiktų apeliacinio skundo pagrindų, visas apeliacinis skundas yra atmestinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal to paties reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal jo 184 straipsnio 1 dalį ir 190 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi
Planet
reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Komisijos, o pastaroji pralaimėjo bylą, ji turi jas padengti.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.