CELEX: 62011CJ0454
Žemės ūkis
EŽŪOGF
Reglamentai (EB) Nr. 1257/1999 ir Nr. 817/2004
Parama kaimo plėtrai
Nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimas
Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos agrarinės aplinkosaugos parama skiriama, tik jei pateikiama kasmetinė paraiška su tam tikrais dokumentais
Paramos gavėjas, įvykdęs įsipareigojimus dėl atitinkamo žemės ploto eksploatavimo, bet nepateikęs paraiškos pagal minėtus teisės aktus
Paramos atsiėmimas, neišklausius gavėjo, kai jis nesilaiko nuostatų, taikomų agrarinės aplinkosaugos paramos paraiškos pateikimui

Administratīvā apgabaltiesa
(apygardos administracinis teismas). 2010 m. lapkričio 8 d. sprendimu šis teismas atmetė apeliacinį skundą ir patvirtino apskųsto sprendimo motyvus, taip pat papildomai nurodė, jog G. Pusts savo pateiktose paramos paraiškose patvirtino, kad žino taikomuose teisės aktuose numatytas atitinkamos paramos agrarinei aplinkosaugai suteikimo sąlygas ir reikalavimus.
G. Pusts apskundė šį teismo sprendimą kasacine tvarka prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Kasaciniame skunde jis, be kita ko, nurodo, kad minėtame teismo sprendime neatsižvelgta į kai kurių šios srities Sąjungos teisės nuostatų turinį.
Manydamas, kad pagrindinės bylos sprendimui būtinas reglamentų Nr. 1257/1999, Nr. 817/2004 ir Nr. 796/2004 išaiškinimas,
Augstākās Tiesas Senāts
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar <...> Sąjungos teisės nuostatas, kuriomis reglamentuojamas paramos grąžinimas, reikia aiškinti taip: pagal jas galima pripažinti, kad parama suteikta nepagrįstai, jei paramos gavėjas nesilaikė prašymo sumokėti pateikimo tvarkos, nors jis toliau vykdo įsipareigojimus?
2.
Ar <...> Sąjungos teisės nuostatas, susijusias su paramos grąžinimu, atitinka taisyklė, pagal kurią pripažįstama, jog paramos gavėjas neįvykdė prisiimtų įsipareigojimų, kai šis paramos gavėjas nebuvo išklausytas, o įsipareigojimų neįvykdymą lėmė tik tai, kad jis nepateikė paraiškos?
3.
Ar <...> Sąjungos teisės nuostatas, susijusias su paramos grąžinimu, atitinka nuostata, pagal kurią, kai nebėra galimybės atlikti patikrinimo vietoje (nes baigėsi metai) ir todėl daroma prielaida, kad paramos gavėjas neįvykdė prisiimtų įsipareigojimų, šis paramos gavėjas privalo grąžinti visas įsipareigojimų laikotarpiu jau gautas paramos sumas, net jei šios sumos paskirtos ir išmokėtos už kelerius metus?“
Dėl prejudicinių klausimų
Savo trimis klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar reglamentus Nr. 1257/1999, Nr. 817/2004 ir Nr. 796/2004 reikia aiškinti taip: jiems prieštarauja nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos asmuo, kuriam parama skiriama už keleriems metams prisiimtus agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, privalo grąžinti visą paramą, kuri jam jau išmokėta už ankstesnius metus, dėl to, kad nepateikė kasmetinės paraiškos pagal taikomas nacionalinės teisės nuostatas, nors šis paramos gavėjas tvirtina toliau vykdąs įsipareigojimus, susijusius su atitinkamų žemės sklypų eksploatavimu, jis nebuvo kompetentingos administracijos išklausytas ir nebėra galimybės atlikti atitinkamų žemės sklypų patikrinimo vietoje, nes baigėsi nagrinėjami metai.
Pirmiausia reikia pripažinti, kad nė viename iš šių reglamentų nėra jokios nuostatos, kuriai tokie nacionalinės teisės aktai aiškiai prieštarautų.
Paramos žemės ūkio gamybos metodams, visų pirma skirtiems kaimo vietovėms išsaugoti, bendrosios sąlygos yra apibrėžtos Reglamento Nr. 1257/1999 22–24 straipsniuose. Iš šių straipsnių aišku, jog agrarinei aplinkosaugai skiriamai paramai būdinga tai, kad atitinkami ūkininkai prisiima įsipareigojimus penkerius metus taikyti aplinkai saugią ūkininkavimo praktiką. Paramą ūkininkams, prisiėmusiems ne mažiau kaip penkerių metų agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, valstybės skiria kasmet, atsižvelgdamos į prarastas pajamas ar papildomas sąnaudas, atsirandančias dėl šių įsipareigojimų (žr. 2009 m. birželio 4 d. Sprendimo
JK Otsa Talu
,
C-241/07, Rink. p. I-4323
, 36 punktą ir 2012 m. gegužės 24 d. Sprendimo
Hehenberger
, C-188/11, 30 punktą).
Šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad pagal Reglamento Nr. 1257/1999 37 straipsnio 4 dalį valstybės narės gali nustatyti papildomas ar griežtesnes sąlygas skirti Bendrijos paramą kaimo plėtrai, jeigu tokios sąlygos atitinka šiame reglamente nustatytus tikslus ir reikalavimus.
Kiek tai susiję su paramos aplinkai saugiems ūkininkavimo metodams paraiškomis, pagrįstomis Reglamento Nr. 1257/1999 22–24 straipsniais, Reglamento Nr. 817/2004 66 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad kai parama yra daugiametė, išmokos, skirtos vėlesniems nei paraiškos pateikimo metams, mokamos pagal kasmetines mokėjimo paraiškas, nebent valstybė narė įdiegė veiksmingą metinio tikrinimo procedūrą, nurodytą šio reglamento 67 straipsnio 1 dalyje. Iš šio 66 straipsnio 5 dalies aišku, kad jei nėra tokios nacionalinės procedūros, ūkininkams neskiriamos jokios išmokos, jeigu jie nepateikia kasmetinės mokėjimo paraiškos. Taigi tokios kasmetinės paraiškos pateikimas yra sąlyga gauti paramą agrarinei aplinkosaugai, pagrįstą minėtais 22–24 straipsniais.
Kasmetinės paramos agrarinei aplinkosaugai mokėjimo paraiškos pateikimo svarba pabrėžiama ir Reglamento Nr. 817/2004 67 straipsnio 1 dalyje, kur nustatyta, kad, kalbant apie daugiametės paramos aplinkai saugiems ūkininkavimo metodams kontrolės sistemą, pradinės prisijungimo prie schemos paraiškos ir vėlesnės mokėjimo paraiškos tikrinamos taip, kad būtų veiksmingai patikrinta atitiktis paramos suteikimo reikalavimams. Kai tokia paraiška pateikiama kasmet, galima patikrinti, ar laikomasi prisiimtų agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų. Remdamasi šia kasmetine paraiška, mokanti institucija gali kasmet veiksmingai patikrinti, ar šie kelerių metų įsipareigojimai nuolat vykdomi, ir atitinkamu atveju suteikti paramą.
Vadinasi, nacionalinės teisės aktai, kuriuose kaip sąlyga gauti paramą agrarinei aplinkosaugai nustatomas reikalavimas, kad šios paramos prašytojas įsipareigotų visą penkerių metų įsipareigojimo laikotarpį mokančiai institucijai kasmet pateikti paraišką, susijusią su deklaruojama agrarinės aplinkosaugos veikla, yra suderinami su minėtomis Sąjungos teisės normomis. Todėl tokios nacionalinės teisės nuostatos neviršija diskrecijos, kuria valstybės narės naudojasi pagal Reglamento Nr. 1257/1999 37 straipsnio 4 dalį.
Be to, reikia priminti, kad, kiek tai susiję su parama agrarinei aplinkosaugai, kuriai būdingas daugiametis įsipareigojimas, paramos skyrimo sąlygos turi būti vykdomos visą įsipareigojimo laikotarpį, kuriam ši parama skiriama (žr. minėto Sprendimo
Hehenberger
34 punktą). Taigi, jei viena iš šių tokios paramos skyrimo sąlygų, pavyzdžiui, kasmetinės paramos mokėjimo paraiškos pateikimas, kurio reikalaujama pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamus nacionalinės teisės aktus, nebūtų vykdoma visą agrarinės aplinkosaugos projekto laikotarpį, dėl kurio šios paramos gavėjas yra įsipareigojęs, net jei ši sąlyga neįvykdyta tik vienintelį kartą, tokios paramos negalima skirti.
Šiuo atžvilgiu aplinkybė, kad paramos agrarinei aplinkosaugai gavėjas toliau atitiko kitas šios paramos skyrimo sąlygas, būtent – vykdė įsipareigojimus, susijusius su atitinkamų žemės sklypų eksploatavimu, negali pakeisti sprendimo atsisakyti teikti minėtą paramą, priimto dėl to, kad neįvykdyta viena iš sąlygų. Ši parama skiriama, tik jei laikomasi visų jos skyrimo sąlygų visą agrarinės aplinkosaugos projekto laikotarpį, dėl kurio minėtas paramos gavėjas prisiėmė įsipareigojimus, todėl užtenka neįvykdyti vienos iš šių sąlygų, kad būtų atsisakyta šią paramą teikti.
Kaip matyti iš Reglamento Nr. 817/2004 71 straipsnio 2 dalies, kurioje daroma nuoroda į Reglamento Nr. 796/2004 73 straipsnį, atsisakius teikti paramą agrarinei aplinkosaugai dėl to, kad neįvykdyta šios paramos skyrimo sąlyga, minėtos paramos gavėjas turi grąžinti visas jau išmokėtas sumas, susijusias su parama, kurią teikti atsisakyta (žr. minėto Sprendimo
Hehenberger
36 punktą).
Be to, agrarinės aplinkosaugos paramos gavėjas, nepateikęs paraiškos, atitinkančios nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias minėta parama skiriama tik pateikus kasmetinę paraišką, šiuo atžvilgiu negali remtis teise būti išklausytam. Nė vienoje reglamentų Nr. 1257/1999, Nr. 817/2004 ir Nr. 796/2004 nuostatoje neįtvirtinta tokia teisė ūkininkui, kuris nepateikė tinkamos paramos agrarinei aplinkosaugai paraiškos. Bet kuriuo atveju, net jei ūkininkas, nepateikęs tokios paraiškos, galėtų šiuo atžvilgiu būti išklausytas, tai negalėtų turėti įtakos paramos agrarinei aplinkosaugai skyrimo sąlygų, dėl kurių jis įsipareigojęs, neįvykdymo pasekmėms. Šis ūkininkas negalėtų pateisinti šių sąlygų nesilaikymo.
Be to, aplinkybė, kad nebėra galimybės atlikti atitinkamų žemės plotų patikrinimo vietoje, nes nagrinėjami metai jau baigėsi, negali turėti įtakos sprendimui atsisakyti tiekti paramą agrarinei aplinkosaugai, priimtam dėl to, kad nesilaikyta šios paramos skyrimo sąlygų, ir todėl pareikalauti grąžinti nepagrįstai sumokėtas minėtos paramos sumas. Net jei toks patikrinimas būtų įmanomas, užtenka neįvykdyti tik vienos iš šių sąlygų, kad būtų atsisakyta teikti paramą ir todėl pareikalauta grąžinti tas sumas.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus tris klausimus reikia atsakyti, kad reglamentus Nr. 1257/1999, Nr. 817/2004 ir Nr. 796/2004 reikia aiškinti taip: jiems neprieštarauja nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos asmuo, kuriam parama skiriama už keleriems metams prisiimtus agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, privalo grąžinti visą paramą, kuri jam jau išmokėta už ankstesnius metus, dėl to, kad nepateikė kasmetinės paraiškos pagal taikomas nacionalinės teisės nuostatas, nors šis paramos gavėjas tvirtina toliau vykdąs įsipareigojimus, susijusius su atitinkamų žemės sklypų eksploatavimu, jis nebuvo kompetentingos administracijos išklausytas ir nebėra galimybės atlikti atitinkamų žemės sklypų patikrinimo vietoje, nes baigėsi nagrinėjami metai.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai ir iš dalies pakeičiantį bei panaikinantį tam tikrus reglamentus, iš dalies pakeistą 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1783/2003, 2004 m. balandžio 29 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 817/2004, nustatantį išsamias Tarybos reglamento Nr. 1257/1999 taikymo taisykles, ir 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 796/2004, nustatantį išsamias kompleksinio paramos susiejimo, moduliavimo ir integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, numatytų Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrąją žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles, reikia aiškinti taip: jiems neprieštarauja nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos asmuo, kuriam parama skiriama už keleriems metams prisiimtus agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, privalo grąžinti visą paramą, kuri jam jau išmokėta už ankstesnius metus, dėl to, kad nepateikė kasmetinės paraiškos pagal taikomas nacionalinės teisės nuostatas, nors šis paramos gavėjas tvirtina toliau vykdąs įsipareigojimus, susijusius su atitinkamų žemės sklypų eksploatavimu, jis nebuvo kompetentingos administracijos išklausytas ir nebėra galimybės atlikti atitinkamų žemės sklypų patikrinimo vietoje, nes baigėsi nagrinėjami metai.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: latvių.