CELEX: 62012CJ0546
Обжалване
Правна закрила на Общността на сортовете растения
Служба на Общността за сортовете растения (CPVO)
Регламент (ЕО) № 2100/94
Членове 20 и 76
Регламент (ЕО) № 874/2009
Член 51
Искане за започване на производство за отмяна на правна закрила на Общността
Принцип на служебно разследване на фактите
Отделение по жалбите на CPVO
Съществени доказателства

С жалбата си жалбоподателят иска отмяна на решение на Общия съд на Европейския съюз Schräder/CPVO — Hansson (LEMON SYMPHONY) (T‑133/08, T‑134/08, T‑177/08 и T‑242/09,
EU:T:2012:430
, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което се отхвърля жалбата му срещу решението на отделението по жалбите на Службата на Общността за сортовете растения (CPVO) от 23 януари 2009 г. (преписка A 010/2007) относно искане за отмяна на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена на сорта LEMON SYMPHONY (наричано по-нататък „спорното решение“).
Правна уредба
Член 6 от Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения (
ОВ L 227, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 15, стр. 197), изменен с Регламент № 2506/95 на Съвета от 25 октомври 1995 г. (
ОВ L 258, стр. 3
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 18, стр. 27, наричан по-нататък „Регламент № 2100/94“), предвижда, че закрилата от Общността на сортовете растения се предоставя за сортовете, които са различими, хомогенни, устойчиви и нови.
Съгласно член 7 от посочения регламент:
„1.   Сортът се счита за различим, ако ясно се разграничава, по отношение на проявата на признаците си, характерни за даден генотип или от дадена комбинация от генотипове, от всеки друг сорт, чието съществуване е общоизвестно към датата на подаване на заявката, определена съгласно член 51.
[…]“.
Член 10 от Регламент № 2100/94 установява критериите за определяне дали е изпълнено условието сортът, за който се иска правна закрила на Общността, да е нов.
Член 20 от същия регламент се отнася до нищожността на правната закрила и гласи:
„1.   [CPVO] обявява правната закрила на Общността на сортовете растения за нищожна и недействителна, ако се установи, че:
а)
условията, определени в член 7 или 10, не са били изпълнени към момента на предоставяне на правната закрила на Общността на сортовете растения
или
б)
когато правната закрила на Общността на сортовете растения е предоставена въз основа на сведения и документи, представени от заявителя, условията, определени в членове 8 и 9, не са били изпълнени към момента на предоставянето на тази закрила
или
в)
правната закрила е предоставена на лице, което няма право на нея, освен ако е прехвърлена на правоимащото лице.
2.   Когато правната закрила на Общността на сортовете растения е обявена за нищожна и недействителна, се смята, че от самото начало закрилата не е имала действието, предвидено в настоящия регламент“.
Членове 54 и 55 от споменатия регламент уреждат проверката по същество и техническата проверка, които трябва да бъдат извършени за сорта растения, за да може той да получи правна закрила на Общността.
Член 75 от Регламента се отнася до производството пред CPVO и гласи:
„Решенията на [CPVO] са придружени от мотивите, въз основа на които са взети. Решенията се основават само на мотиви и доказателства, по които страните по производството са имали възможност да вземат отношение, устно или писмено“.
Член 76 от Регламент № 2100/94 предвижда:
„По време на производството, започнато пред нея [CPVO] разследва по своя инициатива фактите, доколкото те са обект на проверката, предвидена в членове 54 и 55. Тя не взема предвид фактите или доказателствата, които не са били представени от страните в срока, определен от [CPVO]“.
Член 81 от Регламент № 2100/94 се отнася до общите принципи и гласи:
„1.   При липса на процесуални разпоредби в настоящия регламент, или на разпоредби, определени в изпълнение на настоящия регламент, [CPVO] прилага принципите на процесуалното право, общоприети в държавите членки.
[…]“.
Регламент (ЕО) № 874/2009 на Комисията от 17 септември 2009 г. установява правила за прилагане на Регламент № 2100/94 относно производството пред CPVO (
ОВ L 251, стр. 3
).
По отношение на обжалването на решенията на CPVO член 51 от този регламент предвижда:
„Разпоредбите относно производството пред [CPVO] се прилагат към производството по обжалване mutatis mutandis; страните в производството в това отношение се третират като страни в производството по жалбата, освен ако не е предвидено друго“.
Член 63 от същия регламент гласи:
„1.   Протоколите от устното производство и събирането на доказателства съдържат най-важните моменти от устното производство или събирането на доказателства, съответните бележки, направени от страните в производството, показанията на страните в производството, свидетелите и експертите и резултата от всяка проверка.
2.   Протоколите от показанията на свидетел, експерт или страна в производството се прочитат или изпращат до тях, така че те могат да ги проверят. Следва да бъде отбелязано в протоколите, че тази формалност е извършена и че лицето, което е дало показанията, е одобрило протоколите. Когато неговото одобрение не е дадено, неговите възражения се отбелязват.
3.   Протоколите се подписват от служителя, който ги е съставил, и от служителя, който е ръководил устното производство или изслушването на показанията.
4.   На страните в производството се предоставя копие и, по целесъобразност, превод на протоколите“.
Обстоятелства, предхождащи спора, и спорното решение
Общият съд представя фактите по спора по следния начин:
„5
На 5 септември 1996 г. въз основа на Регламент [№ 2100/94] встъпилата страна г‑н Jørn Hansson подава заявка за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения до [CPVO]. Заявката е регистрирана под номер 1996/0984. Сортът растение, за който се иска правна закрила, е сортът LEMON SYMPHONY, принадлежащ към вида
Osteospermum ecklonis
.
[…]
[CPVO] възлага на Bundessortenamt (Федерална служба за сортовете растения, Германия) да извърши техническа проверка на LEMON SYMPHONY в съответствие с член 55, параграф 1 от Регламент [№ 2100/94].
С писмо от 6 ноември 1996 г. Bundessortenamt иска от [CPVO] да му предостави растителен материал от LEMON SYMPHONY за извършването на техническата проверка. В писмото се уточнява, че са необходими „20 млади растения, с търговско качество, които не са подрязвани или обработвани с регулатори на растежа“.
На 10 януари 1997 г. встъпилата страна изпраща искания растителен материал на Bundessortenamt.
С писмо от 13 януари 1997 г., подписано от г‑жа Menne — служител в Bundessortenamt, отговарящ за техническата проверка на LEMON SYMPHONY — Bundessortenamt уведомява [CPVO] за следното:
„[…] уведомяваме [Ви], че изпратеният ни […] материал [за размножаване] от посочения в предмета на настоящото писмо сорт представлява предназначени за продажба растения с пъпки, които са били обработени с регулатори на растежа и подрязани. Поради това правилното протичане на техническата проверка е застрашено“.
Въпреки това техническата проверка е извършена по-късно през 1997 г., като към настоящия момент Bundessortenamt все още не може да потвърди дали за извършването на проверката е използван изпратеният от встъпилата страна растителен материал или отделени от този материал издънки, като последното изглежда се потвърждава от намираща се в преписката ръкописна бележка от 30 януари 1997 г. със следното съдържание: „Bundessortenamt отдели издънки, да се изчака, TK 30/01/97“. В хода на техническата проверка, извършена в съответствие с действащата към момента като водеща насока за проверка „Таблица с признаците VI“ на Bundessortenamt от 8 август 1997 г., LEMON SYMPHONY е сравнен с определен брой други сортове
Osteospermum
. В края на техническата проверка Bundessortenamt заключава, че LEMON SYMPHONY отговаря на критериите DUS за получаване на правната закрила на Общността на сортовете растения.
На 16 октомври 1997 г. въз основа на същата „Таблица с признаците VI“ Bundessortenamt изготвя доклад за проверка, към който прилага официалното описание на LEMON SYMPHONY. От него следва, че признакът „Външен вид на стъблата“ е бил описан като „изправен“ (оценка 1).
С решение но [CPVO] от 6 април 1999 г. на LEMON SYMPHONY е предоставена правна закрила на Общността на сортовете растения и изготвеното от Bundessortenamt през 1997 г. официално описание на сорта е включено в Регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения.
На 26 ноември 2001 г. въз основа на Регламент [№ 2100/94] жалбоподателят […] подава заявка до [CPVO] за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения. Заявката е регистрирана под номер 2001/1758. Сортът растение, за който се иска правна закрила със заявката, е сортът SUMOST 01, принадлежащ към вида
Osteospermum ecklonis
[…].
Встъпилата страна счита, че с производството и продажбата на SUMOST 01 се нарушават притежаваните от нея права върху LEMON SYMPHONY, и поради това предявява иск за преустановяване на нарушение […] пред германските граждански съдилища с цел да се преустанови предлагането на пазара на SUMOST 01 […], както и да му се присъди обезщетение за вреди. След като назначава съдебна експертиза — поверена на Bundessortenamt, която след „сравнително отглеждане на сорта“ заключава, че SUMOST 01 не се различава ясно от LEMON SYMPHONY, — с решение от 12 юли 2005 г. Landgericht Düsseldorf (Регионален съд, Дюселдорф, Германия) уважава посочените искания, а при въззивното обжалване същото е потвърдено с решение от 21 декември 2006 г. на Oberlandesgericht Düsseldorf (Върховен регионален съд, Дюселдорф, Германия). В хода на посочената съдебна експертиза [се] твърди, че използваният за целите на сравняването растителен материал от LEMON SYMPHONY не съответства на растителния материал, който е проверен през 1997 г. с цел предоставяне на този сорт на правна закрила на Общността на сортовете растения […].
В хода на производство за преустановяване на нарушение пред германските граждански съдилища встъпилата страна защитава виждането, че LEMON SYMPHONY никога не е бил изправен сорт. В това отношение тя представя експертен доклад от 21 ноември 2003 г. […]. В доклада експертът посочва следното:
„Проверката на Bundessortenamt през 1997 г. определя LEMON SYMPHONY като изправен сорт. Натрупаният опит и наблюдения в хода на извършените в последните няколко години отглеждания, оценявания и проверки на сорта показват, че LEMON SYMPHONY не е сорт, който расте по напълно изправен начин. […] Сортът NAIROBI, който поради изправения си растеж се използва за сравнение в таблицата с признаците във водещите насоки за проверка TG/176/3, расте по изправен начин през целия вегетационен период. Външният вид на NAIROBI ясно се различава от този на LEMON SYMPHONY. Като цяло някои от изготвените впоследствие от Bundessortenamt описания на сортове, като например сорта SEIMORA, квалифицират като полуизправени други сортове SYMPHONY, притежаващи еднакви характеристики на растеж като LEMON SYMPHONY“.
Едновременно с производството за преустановяване на нарушение пред германските граждански съдилища [CPVO] възлага на Bundessortenamt да извърши техническа проверка на SUMOST 01 в съответствие с член 55, параграф 1 от Регламент [№ 2100/94]. Техническата проверка се извършва считано от 2001 г. и в нея LEMON SYMPHONY освен останалото се използва за сравняван сорт. Тя се провежда съгласно новите водещите насоки за извършване на проверката за различимост, хомогенност и устойчивост TG/176/3, въведени на 5 април 2000 г. от Международния съюз за закрила на новите сортове растения [UPOV].
[…]
На 7 октомври 2004 г. Bundessortenamt […] заключава, че [SUMOST 01] не се различава ясно от другите общоизвестни сортове, и по-специално от LEMON SYMPHONY.
На 26 октомври 2004 г. жалбоподателят подава искане за отнемане на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена на LEMON SYMPHONY на основание член 21 от Регламент [№ 2100/94] […], твърдейки, че поне от 2002 г. този сорт вече не отговаря на официално си описание, включено в Регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения през 1997 г. В подкрепа на искането си жалбоподателят по същество твърди, че при извършената през 2001 г. проверка на LEMON SYMPHONY въз основа на водещите насоки за проверка TG/176/3, приложими считано от 2001 г., различните признаците на този сорт получили различни оценки в сравнение с официалното описание на същия сорт от 1997 г. Според него това показва, че на въпросния сорт му липсва устойчивост.
На 7 декември 2004 г. [CPVO] решава да извърши технически контрол в съответствие с член 64 от Регламент [№ 2100/94], за да провери дали LEMON SYMPHONY продължава да съществува непроменен. Жалбоподателят и встъпилата страна са уведомени за това решение на 15 декември 2004 г. За целите на техническата проверка са приложени водещите насоки от протокола за проверка на различимостта, хомогенността и устойчивостта CPVO-TP/176/1, въведен на 31 октомври 2002 г. от [CPVO], като самият той се основава на водещите насоки за проверка TG/176/3.
Съгласно писмо на Bundessortenamt до [CPVO] от 5 януари 2005 г. по принцип констатираните колебания в описанието на проявата на признаците може да се дължат на различни фактори, като например колебания, свързани с фактори от околната среда, промяна в скалата за оценяване при значителна промяна в броя на сравняваните сортове, които трябва да се вземат предвид, както и промени в оценките поради прилагането на нови водещи насоки за проверка. […]
[…]
На 14 септември 2005 г. Bundessortenamt изготвя доклад за проверка, чието заключение е в полза на оставянето в сила на правната закрила на LEMON SYMPHONY. Към доклада е приложено ново сортово описание със същата дата, от което по-специално следва, че признакът „Външен вид на стъблата“ е бил описан като „от полуизправен до хоризонтален“ (оценка 4).
[…]
С електронно съобщение от 18 май 2006 г. Bundessortenamt съобщава на [CPVO] следното:
„Приложено Ви изпращаме снимки на LEMON SYMPHONY, направени през 1997 г., 2003 г. и 2004 г. От тях става ясно, че външният вид на стъблата не е променен.
[…]“.
С писмо от 12 юни 2006 г. [CPVO] се обръща отново към Bundessortenamt за следното: „За да се даде възможност на [CPVO] да направи тази връзка, ще Ви бъдем благодарни, ако за всеки признак, [посочен в] действащия през 1997 г. протокол относно
Osteospermum
, посочите каква е степента на проява на сорта LEMON SYMPHONY при изследването през 2005 г. или каква е връзката с наблюденията, извършени в съответствие с приетия през 2001 г. протокол“.
[…]
От отговора на Bundessortenamt от 2 август 2006 г. и от сравнението на резултатите от извършените съответно през 1997 г. и 2005 г. технически проверки на LEMON SYMPHONY, направено от същата служба и за което жалбоподателят е уведомен на 25 август 2006 г., следва, че според [CPVO] разликата в оценката на признака „Външен вид на стъблата“ може да се обясни с това, че никой от сравняваните сортове не е включен в използваната от [CPVO] през 1997 г. „Таблица с признаците VI“ и че през тази година LEMON SYMPHONY е бил най-изправеният сорт. Освен това броят на сортовете от вида
Osteospermum ecklonis
значително се умножил след 1997 г., а водещите насоки за проверка били частично изменени, което наложило адаптирането на степените на проява.
С писмо от 25 август 2006 г. [CPVO] предлага на встъпилата страна да адаптира официалното описание на LEMON SYMPHONY, включено в Регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения през 1997 г., с новото сортово описание от 14 септември 2005 г. [CPVO] счита, че адаптирането е необходимо, като се има предвид, от една страна, постигнатият напредък в областта на селекцията след проверката на същия сорт през 1997 г., и от друга страна, изменението на водещите насоки за проверка през 2001 г.
С писмо от 22 септември 2006 г. встъпилата страна приема това предложение.
С решение от 19 февруари 2007 г. (наричано по-нататък „решението за отхвърляне“) [CPVO] приема направените възражения от встъпилата страна срещу предоставянето на правна закрила на Общността на сортовете растения на SUMOST 01 и отхвърля заявката за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения на посочения сорт, като основният мотив е, че последният не се различава ясно от LEMON SYMPHONY и поради това условията по член 7 от Регламент [№ 2100/94] не са изпълнени. […]
На 11 април 2007 г. жалбоподателят подава искане за отмяна на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена на LEMON SYMPHONY на основание член 20 от Регламент [№ 2100/94], като основно твърди, че този сорт никога не е съществувал във формата, която е възпроизведена в официалното му описание, включено в Регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения през 1997 г.
С писмо от 18 април 2007 г. [CPVO] уведомява встъпилата страна за решението си на основание член 87, параграф 4 от Регламент [№ 2100/94] служебно да адаптира официалното описание на LEMON SYMPHONY (наричано по-нататък „решението за адаптиране на описанието“). Към писмото е приложено адаптираното описание във вида, произтичащ от техническата проверка през 2005 г.
С писмо от 10 май 2007 г. (наричано по-нататък „решението по искането за отнемане“) [CPVO] уведомява жалбоподателя, че компетентният комитет е проверил дали условията за прилагане на член 21 от Регламент [№ 2100/94] са изпълнени и е стигнал до заключението, че това не е станало […].
[…]
На 21 май 2007 г. [CPVO] уведомява жалбоподателя за решението за адаптиране на описанието и за замяната на официалното описание на LEMON SYMPHONY, включено в Регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения през 1997 г., с това от 2005 г.
С писмо от 26 септември 2007 г. [CPVO] отхвърля подаденото от жалбоподателя на основание член 20 от Регламент [№ 2100/94] искане за отмяна на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена на LEMON SYMPHONY (наричано по-нататък „решението по искането за отмяна“) […].
Производствата пред отделението по жалбите на CPVO по преписки A 005/2007, A 006/2007 и A 007/2007
На 10 май 2007 г. жалбоподателят подава жалба срещу решението за отхвърляне до отделението по жалбите, която е регистрирана под номер A 005/2007.
[…]
На 11 юни 2007 г. жалбоподателят подава жалба срещу решението по искането за отнемане до отделението по жалбите, която е регистрирана под номер A 006/2007.
[…]
На 12 юли 2007 г. жалбоподателят подава жалба срещу решението за адаптиране на описанието до отделението по жалбите, която е регистрирана под номер A 007/2007.
[…]
Видно от протоколите от заседанията, въпреки възраженията на жалбоподателя, на 4 декември 2007 г. в негово отсъствие отделението по жалбите провежда устното производство по всяка от трите преписки A 005/2007, A 006/2007 и A 007/2007. […]
В хода на посочените производства г‑жа Menne се явява като експерт на Bundessortenamt, служител на [CPVO]. Тя посочва по-специално, че представеният за техническата проверка растителен материал от LEMON SYMPHONY през 1997 г. несъмнено е бил обработен с регулатори на растежа, но въпреки това по време на проверката не е възникнал никакъв проблем, „тъй като растенията израснали напълно нормално“. Тя посочва също, че към момента на извършване на техническата проверка „последиците от регулаторите на растежа били изчезнали“, и потвърждава, че „по отношение на LEMON SYMPHONY няма[ло] съмнение в качеството на извършените през юли/август 1997 г. изследвания“. От своя страна встъпилата страна твърди, че „по принцип действието на регулаторите на растежа е между 4 и 6 седмици“, като това по специално е така при
Osteospermum
.
С решение от 4 декември 2007 г. (преписка A 006/2007) отделението по жалбите отхвърля като допустима, но неоснователна жалбата на жалбоподателя срещу решението по искането за отнемане.
С решение от 4 декември 2007 г. (преписка A 005/2007) отделението по жалбите отхвърля като допустима, но неоснователна жалбата на жалбоподателя срещу решението за отхвърляне.
С решение от 4 декември 2007 г. (преписка A 007/2007) отделението по жалбите отхвърля като недопустима жалбата на жалбоподателя срещу решението за адаптиране на описанието.
По всяка от трите преписки отделението по жалбите най-напред констатира, че призовката за устното производство е била надлежно изпратена. В това отношение то посочва, че макар определеният в член 59, параграф 1 от Регламент [№ 874/2009] срок от един месец да не е бил спазен, тъй като призовката е връчена на жалбоподателя едва на 6 ноември 2007 г., това е без значение […]
[…]
Производство пред отделението по жалбите на [CPVO] по преписка A 010/2007
На 19 октомври 2007 г. жалбоподателят подава жалба срещу решението по искането за отмяна до отделението по жалбите, която е регистрирана под номер A 010/2007.
В подкрепа на жалбата жалбоподателят по същество твърди, че растителният материал, който е използван за извършването на техническата проверка на LEMON SYMPHONY през 1997 г., бил неизправен. Според него също така е възможно от изпратените растения да са отделени издънки, които след това да са били използвани при извършването на техническата проверка. […] Жалбоподателят отбелязва също, че всички сортове, дадени за пример в прилаганите от 2001 г. водещи насоки за проверка, с изключение на сорта NAIROBI, са били сравнени с LEMON SYMPHONY през 1997 г. По отношение на твърденията на г‑жа Menne и тези на встъпилата страна в заседанието от 4 декември 2007 г. по преписки A 005/2007, A 006/2007 и A 007/2007 жалбоподателят предлага чрез извършването на експертиза да докаже твърдението си, че отражението на обработването с регулатори на растежа върху проверката не е било ограничено до период между четири и шест седмици. Накрая, жалбоподателят разяснява, че искането му за отмяна се основава на разпоредбите на член 20, параграф 1, буква а) във връзка с член 7 от Регламента. Според него, като се има предвид, че даден сорт може да бъде квалифициран като различим само ако се различава по отношение на проявата на признаци, характерни за даден генотип или за дадена комбинация от генотипове, различимост не може да има, ако установената проява на признаците е последица от обработване, което е механично, и за него са използвани регулатори на растежа.
След призоваването му за явяване в заседанието, с допълнително становище от 12 януари 2009 г. жалбоподателят възразява срещу участието на г‑жа Menne в заседанието и срещу вземането предвид на показанията ѝ.
Освен това жалбоподателят потвърждава предложението си чрез извършването на експертиза да докаже, че резултатите от извършената през 1997 г. проверка DUS на LEMON SYMPHONY не се обясняват с генотипа, а с химическата и механичната обработка или с обстоятелството, че са използвани издънки от изпратените растения. Жалбоподателят също така изрично иска да представи предложените доказателства.
[…]
С[ъс спорното] решение […] отделението по жалбите отхвърля като допустима, но неоснователна жалбата [на жалбоподателя] срещу решението по искането за отмяна […]“.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
С акт от 24 юни 2009 г. жалбоподателят обжалва спорното решение.
С определение от 15 юни 2010 г. председателят на Общия съд решава да съедини жалбите, които жалбоподателят е подал срещу решения A 007/2007 (дело T‑133/08), A 006/2007 (дело T‑134/08), A 005/2007 (дело T‑177/08) и A 010/2007 (дело T‑242/09), за целите на устната фаза на производството и на съдебното решение.
Дело T‑242/09
В подкрепа на жалбата си по дело T‑242/09 жалбоподателят излага четири основания.
По отношение на първото основание, отнасящо се до нарушение на членове 76 и 81 от Регламент № 2100/94, в точка 126 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че с оглед на самия текст на член 76 посочените разпоредби са неприложими в производството по обявяване на нищожност на правна закрила на Общността по член 20 от същия регламент. Въз основа на това в точки 128 и 129 от решението си Общият съд заключава, че заинтересованата страна, която оспорва правната закрила, носи тежестта на доказване за това, че даден сорт растение не отговаря на условията за получаване на правна закрила на Общността.
Като констатира, че въведената с Регламент № 2100/94 правна уредба съответства на действащите разпоредби в областта на промишления дизайн на Общността, както и на общите правни принципи, Общият съд отхвърля това основание като неотносимо.
При все това обаче в точка 134 от обжалваното съдебно решение Общият съд добавя, че във всички случаи производството пред CPVO няма чисто служебен характер, като страните в него са длъжни своевременно да посочват фактите, които искат CPVO да установи, както и доказателствата, които искат тя да приеме.
Въз основа на тази констатация Общият съд анализира доводите на жалбоподателя, изложени в точки 135—170 от обжалваното съдебно решение.
По отношение на отказа на CPVO да уважи искането на жалбоподателя за предприемане на действия по събиране на доказателства Общият съд прилага по аналогия решение ILFO/Върховен орган (51/65,
EU:C:1966:21
), като в точка 138 от обжалваното съдебно решение приема, че в нито един момент от производството пред CPVO жалбоподателят не е представил каквото и да било доказателство или информация в подкрепа на исканията си. Поради това той заключава, че липсва нарушение на правилата относно доказателствената тежест и събирането на доказателства, като посочва, че жалбоподателят всъщност цели Общият съд да извърши нова преценка на релевантните факти и доказателства.
Общият съд следователно прави разграничение според това дали извършените от отделението по жалбите констатации и фактически преценки са резултат от сложни преценки, като се има предвид, че по отношение на сложните преценки, изискващи умения или специфични научни или технически познания, Общият съд трябва да упражни само контрол за наличието на явна грешка.
Що се отнася, първо, до въпроса за естеството на растителния материал, използван за извършване на техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY през 1997 г., в точка 149 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че според отделението по жалбите практиката на размножаване чрез издънки е обичайна. В това отношение той прилага по аналогия съдебна практика относно Службата за хармонизиране на вътрешния пазар (СХВП), съгласно която отделенията на същата не са длъжни да доказват в решенията си верността на общоизвестни факти.
Общият съд приема, че въпросът за действието на регулаторите на растежа върху растителните проби, представени за техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY, предполага сложни преценки в областта на ботаниката. В точка 157 от обжалваното съдебно решение обаче той констатира, че жалбоподателят не е представил каквито и да било доказателства, позволяващи да се установи явна грешка в преценката.
Що се отнася, второ, до доводите на жалбоподателя за приемането на първоначалното описание на сорта LEMON SYMPHONY през 2006 г. по отношение на признака „външен вид на стъблата“, в точка 161 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че жалбоподателят не е успял да докаже определящото значение на посочения признак за предоставянето на правна закрила на Общността на този сорт растения.
Най-напред, в точка 166 от обжалваното съдебно решение Общият съд подчертава, че признакът „външен вид на стъблата“, чиито степени на проява за определянето му са от „изправен“ до „падащ“, не е абсолютен и може при необходимост да бъде предмет на относително сравнително оценяване между сортове от един и същ вид.
Ето защо Общият съд отхвърля първото основание частично като неоснователно и частично като неотносимо.
Що се отнася до второто основание, изведено от нарушение на членове 7 и 20 от Регламент № 2100/94, Общият съд го отхвърля с оглед на представените в рамките на разглеждането на първото основание доказателства за химическо и механично обработване на материала, върху който през 1997 г. е извършена техническа проверка, и за използването на материал от издънки.
По отношение на третото основание, изведено от нарушение на член 75 от Регламент № 2100/94, в точки 181 и 182 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва, че правото на страните да бъдат изслушани, не означава, че съдът трябва да ги изслуша по всяко едно от правните му съображения. При разглеждането на първото основание Общият съд по-специално установява, че използването на издънки за целите на техническата проверка е позната на жалбоподателя обичайна практика.
По отношение на четвъртото основание, изведено от нарушение на член 63 от Регламент № 874/2009, Общият съд по същество приема, че отделението по жалбите не е допуснал каквото и да било процесуално нарушение.
Поради това Общият съд отхвърля изцяло жалбата.
Дела T‑133/08, T‑134/08 и T‑177/08
Що се отнася до жалбите по дела T‑133/08, T‑134/08 и T‑177/08, в точка 217 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че не е бил спазен минималният едномесечен срок на предизвестие на жалбоподателя за явяване на съдебното заседание на 4 декември 2007 г.
Въз основа на това в точка 237 от обжалваното съдебно решение той заключава, че е било допуснато съществено процесуално нарушение, което може да обоснове отмяната на трите обжалвани решения по дела T‑133/08, T‑134/08 и T‑177/08. Той обаче отхвърля искането за изменение на решението за адаптиране на описанието.
По жалбата
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания, като по отношение на всяко от тях представя различни доводи.
В първото и второто основание жалбоподателят по същество твърди, че Общият съд е нарушил правилата относно тежестта на доказване и събирането на доказателства, както и принципа на служебно разследване на фактите. В третото и четвъртото основание жалбоподателят се позовава на нарушение на задължението за контрол за законосъобразност и на липса на мотиви в обжалваното съдебно решение. В петото и шестото основание жалбоподателят по същество твърди, че Общият съд не е гарантирал правото му да бъде изслушан и не е извършил пълен контрол за законосъобразност на спорното решение.
По първото основание
Доводи на страните
Съгласно първото основание на жалбоподателя Общият съд по същество е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че отделението по жалбите не може да действа на принципа на служебното начало, както и че е нарушил правото му на ефективни правни средства за защита и принципа на добра администрация.
На първо място, според жалбоподателя, като е приел в точка 126 от обжалваното съдебно решение, че член 76 от Регламент № 2100/94 не е приложим към производството пред отделението по жалбите, Общият съд е нарушил член 51 от Регламент № 874/2009.
На второ място, констатацията в точка 129 от обжалваното съдебно решение, че производството за обявяване на нищожност пред CPVO и нейното отделение по жалбите се инициирало от заинтересованата страна, не била съвместима с разпоредбата на член 20 от Регламент 2100/94. Служебното начало се потвърждавало и при сравняване със съответните разпоредби от уредбата относно марката на Общността и промишления дизайн на Общността.
На трето място, в точка 133 от обжалваното съдебно решение Общият съд изопачил доводите, които жалбоподателят бил изложил в първоинстанционното производство.
На четвърто място, като отказал да разгледа представените пред отделението по жалбите доказателства, Общият съд нарушил принципите на добра администрация и на право на ефективни правни средства за защита.
CPVO напомня за особеностите на производствата, които разглежда. Тя по-специално подчертава, че в производството по обявяване на нищожност по член 20 от Регламент № 2100/94 се ръководи само от служебното начало. По това производство следователно нямало страни, като CPVO била длъжна да разгледа обективно всички относими факти. Г‑н Hansson твърди, че CPVO разполага с широко право на преценка на доказателствата, които трети лица ѝ представят, за да обосноват необходимостта от откриване на такова производство.
В случая CPVO приложила посочените принципи и отказала да открие исканото от жалбоподателя производство по обявяване на нищожност.
Освен това CPVO и Hansson считат, че доводите на жалбоподателя в най-добрия случай са неотносими, а в най-лошия случай — недопустими, тъй като целят да оспорят преценката на фактите, извършена от Общия съд.
Съображения на Съда
Тъй като жалбоподателят оспорва възприетия от Общия съд подход с оглед на събирането на доказателства и тежестта на доказване в производството пред отделението по жалбите, следва най-напред да се провери дали последното е допуснало в това отношение грешка при прилагане на правото.
Предвид това следва да се отбележи, първо, че както и Общият съд констатира в точка 126 от обжалваното съдебно решение, текстът на член 76 от Регламент № 2100/94 ограничава прилагането на принципа на служебно разследване на фактите до тези, които са обект на проверката по членове 54 и 55 от същия регламент.
Второ, съгласно член 51 от Регламент № 874/2009 разпоредбите относно производствата пред CPVO се прилагат към производството по обжалване mutatis mutandis. В този смисъл принципът на служебно разследване на фактите се налага също и в такова производство пред отделението по жалбите.
Общият съд следователно е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че принципът на служебно разследване на фактите не е приложим по отношение на производствата пред отделението по жалбите.
Такава грешка при прилагане на правото, както и съображенията в точка 135 от обжалваното съдебно решение, довели евентуално до допускането ѝ, сами по себе си обаче не са основание за отмяна на обжалваното съдебно решение, тъй като в точка 136 и сл. от обжалваното съдебно решение Общият съд все пак проверява дали доказателствата, представени от жалбоподателя пред отделението по жалбите, отговарят на критериите, свързани с принципа на служебно разследване на фактите.
В този смисъл по-нататък следва да се провери дали с оглед на това Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото.
За тази цел следва да се напомни, че производството, по което е постановено спорното решение, е инициирано с жалба пред отделението по жалбите срещу решение на CPVO за отказ да се обяви нищожност на правна закрила на Общността на сортове растения на основание член 20, параграф 1 от Регламент № 2100/94.
Съгласно посочената разпоредба CPVO обявява правната закрила на Общността на сортовете растения за нищожна и недействителна, ако се установи, че условията, определени в член 7 или член 10 от Регламент № 2100/94, не са били изпълнени към момента на предоставяне на правната закрила.
В това отношение член 6 от споменатия регламент предвижда, че условията, свързани по-специално с различимостта и с новостта, са условия sine qua non за предоставянето на правна закрила на Общността. Поради това, ако не са изпълнени, предоставената правна закрила е незаконосъобразна и в общ интерес следва да бъде обявена за нищожна и недействителна.
Нищожността на неоснователно предоставена правна закрила може, разбира се, да бъде обявена и в интерес на трето лице, ако подадено от него искане за предоставяне на правна закрила на сорт растения е било отхвърлено поради липса на отличителен характер спрямо неоснователно защитения сорт.
Това обстоятелство обаче не обосновава допускане при всички обстоятелства и без конкретни основания на искания от трети лица за обявяване на нищожност на правна закрила след приключване на производството за предоставянето ѝ и изтичане на сроковете по член 59 от Регламент № 2100/94 за представяне на възражения от трети лица.
В това отношение следва да се напомни, че съгласно членове 54 и 55 от споменатия регламент в хода на производството за предоставяне на правна закрила се извършва проверка по същество и задълбочена и сложна техническа проверка на предложения за закрила сорт растения.
В този смисъл CPVO разполага с широко право на преценка по отношение на отмяната на правната закрила за сорт растения по смисъла на член 20 от Регламент № 2100/94, доколкото съответният закрилян сорт е бил подложен на споменатата в предходната точка проверка. Поради това преразглеждане на правната закрила за сорт растения чрез производство за обявяване на нищожност на основание на член 20 от Регламент № 2100/94 би било обосновано само при наличие на основателни съмнения, че към момента на проверката по членове 54 и 55 от Регламента условията по член 7 или член 10 от същия не са били изпълнени.
При тези условия третото лице, което иска отмяна на правната закрила на сорт растения, трябва да представи доказателства и съществени фактически доводи за наличието на сериозни съмнения за законосъобразността на предоставената след проверката по членове 54 и 55 от споменатия регламент правна закрила.
Следователно в производството по обжалване на спорното решение жалбоподателят е трябвало да докаже, че предвид фактите и доказателствата, които е представил пред CPVO във връзка с проверката по същество и техническата проверка, тази служба е била длъжна да упражни контрол по член 20, параграф 1, буква a) от Регламент № 2100/94.
В светлината на тези съображения следва накрая да се разгледа дали Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото при проверката относно спазването на принципа „служебно разследване на фактите“ от страна на отделението по жалбите.
По отношение обаче на доказателствата, които жалбоподателят излага, за да обоснове нищожността на предоставената по-рано правна закрила, в точка 138 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, от една страна, че жалбоподателят не е представил каквото и да било доказателство, нито въобще каквато и да било информация, която може да представлява годно доказателство за твърдението му, че механично и химическо обработване или размножаване чрез издънки като извършените в случая биха могли да опорочат техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY през 1997 г.
От друга страна, в точка 157 от обжалваното съдебно решение Общият съд напомня, че на нито един етап от производството жалбоподателят не представя каквато и да било конкретна информация или доказателство, които могат да подкрепят твърденията му по-специално за трайните последици от използването на регулатори на растежа.
По отношение, накрая, на доводите, изведени от нарушение на принципа на добра администрация и на правото на ефективни правни средства за защита, от преписката по делото следва, че в подкрепа на жалбата си пред отделението по жалбите жалбоподателят твърди, че използваният за техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY през 1997 г. растителен материал е бил увреден, тъй като растенията, от една страна, били подложени на механично и химическо обработване и от друга страна, били издънки от изпратени от г‑н Hansson растения.
С оглед на тези констатации и предвид принципите, изложени в точки 57 и 58 от настоящото решение, Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото относно събирането на доказателства, като е приел, че жалбоподателят не е представил достатъчно фактически доводи и доказателства, позволяващи да се установи неизпълнение на условието по член 7 от Регламент № 2100/94 към момента на техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY, което би могло да послужи като основание за обявяване на нищожност по смисъла на член 20, параграф 1 от посочения регламент.
Следователно доводите, изведени от нарушение на принципа на добра администрация и от правото на ефективни правни средства за защита, не могат да бъдат приети.
Поради изложените съображения първото основание трябва да бъде отхвърлено.
По второто основание
Доводи на страните
С второто си основание жалбоподателят по същество упреква Общия съд, че в точки 136—138 от обжалваното съдебно решение е нарушил правилата относно доказателствената тежест и събирането на доказателства.
С първия довод, изтъкнат в рамките на посоченото основание, жалбоподателят поддържа, че по отношение на исканията за предприемане на действия по събиране на доказателства, представени пред CPVO, Общият съд погрешно приложил практиката на Съда по решение ILFO/Върховен орган (51/65,
EU:C:1966:21
), съгласно която направено от някоя от страните искане за действия по събиране на доказателства не може да бъде уважено, ако тази страна не представи годно доказателство, което в достатъчна степен да обосновава разпореждането на такива действия.
Като е направил това, Общият съд допуснал четири грешки при прилагане на правото. На първо място, принципите на посочената по-горе съдебна практика били несъвместими с член 76 от Регламент № 2100/94. На второ място, Общият съд не изпълнил задължението си за мотивиране, тъй като не изяснил защо в случая е уместно да се приложи такава съдебна практика. На трето място, той нарушил правото на справедлив съдебен процес, тъй като въвел условие за предприемане на действия по събиране на доказателства, което въобще не било споменато в хода на производството. На четвърто място, той приложил неправилно посочената по-горе съдебна практика, тъй като в нея не се установявало, че за предприемането на действия по събиране на доказателства е необходимо да бъде представено годно доказателство.
Според втория довод, дори и да се приемело, че жалбоподателят е трябвало да представи годно доказателство за доводите си, обжалваното съдебно решение пак било опорочено от допусната грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд опорочил изложените от жалбоподателя факти и доказателства, и в частност тези от тях, които се отнасяли до последиците от механичното и химическото обработване на растителния материал, както и от размножаването чрез издънки.
CPVO и г‑н Hansson поддържат, че обжалваното съдебно решение „е правилно“ независимо от възлагането върху жалбоподателя на тежест на доказване или на изискване за представяне на годно доказателство, тъй като отделението по жалбите разгледало представените му доводи и гледни точки. Освен това Общият съд не допуснал каквато и да било грешка при прилагане на правото при преценката на правилата относно предприемане на действия по събиране на доказателства.
Съображения на Съда
С оглед на първия довод на жалбоподателя Общият съд не може да бъде упрекнат, на първо място, че е нарушил задължението за мотивиране.
Всъщност, от една страна, съгласно постоянната съдебна практика задължението за мотивиране, с което е обвързан Общият съд съгласно член 36 от Статута на Съда на Европейския съюз, приложим към Общия съд по силата на член 53, първа алинея от същия статут и на член 81 от Процедурния правилник на Общия съд, не го задължава да направи изложение, което да следва изчерпателно и едно по едно всички логически разсъждения, направени от страните по спора. Следователно мотивите на Общия съд могат да бъдат имплицитни, при условие че позволяват на заинтересованите лица да се запознаят с мотивите на решението на Общия съд, а на Съда — да разполага с достатъчно данни, за да упражни своя контрол (вж. по-специално решение Nexans и Nexans France/Комисия, C‑37/13 P,
EU:C:2014:2030
, т. 21 и цитираната съдебна практика).
В точка 137 от обжалваното съдебно решение обаче Общият съд обосновава прилагането по аналогия на установените с решение ILFO/Върховен орган (51/65,
EU:C:1966:21
) принципи към отделението по жалбите, с мотива че последното е квазисъдебен орган.
Освен това самият принцип на служебно разследване на фактите, установен в член 76 от Регламент № 2100/94, допуска такова прилагане, тъй като, видно от точки 53 и 54 от настоящото решение, лицето, подало искане за образуване на производство за обявяване на нищожност по член 20, параграф 1 от посочения регламент, следва да представи съществени доказателства за наличието на сериозни съмнения относно законосъобразността на оспорваната правна закрила.
От друга страна, както се посочва в точка 76 от заключението на генералния адвокат, от член 81 от Регламент № 2100/94 следва, че общоприетите от държавите членки принципи на процесуалното право се прилагат към производствата пред CPVO.
Поради това Общият съд не може да бъде упрекнат за констатацията, че за да бъде уважено искането за предприемане на действия по събиране на доказателства, жалбоподателят е трябвало да представи годно доказателство пред отделението по жалбите.
На второ място, обжалваното съдебно решение не разкрива погрешно прилагане от Общия съд на изведените от решение ILFO/Върховен орган (51/65,
EU:C:1966:21
) принципи.
Всъщност в точка 138 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че жалбоподателят не е представил каквото и да било доказателство, нито въобще каквато и да било информация, за да обоснове искането си.
При тези обстоятелства жалбоподателят не може да твърди, че Общият съд неправилно приел за невъзможно уважаването на искането за предприемане на действия по събиране на доказателства без представяне на годно доказателство.
В това отношение жалбоподателят изтъква, че Общият съд опорочил представените от него в хода на производството пред CPVO факти и доказателства, от една страна, относно последиците от химическото и механичното обработване на материала, послужил за техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY, и от друга страна, относно използването за тази проверка на издънки от посочения сорт.
Следва още в самото начало да се подчертае, че от член 256 ДФЕС и член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз следва, че единствено Общият съд е компетентен, от една страна, да установява фактите, освен в случаите, когато неточността на фактическите му констатации следва от представените пред него материали по делото, и от друга страна, да преценява тези факти. При все това, когато Общият съд е установил или е преценил фактите, по силата на член 256 ДФЕС Съдът е компетентен да упражни контрол върху правната квалификация на тези факти и върху правните последици, които Общият съд е извел от тях (вж. по-специално решение CB/Комисия, C‑67/13 P,
EU:C:2014:2204
, т. 41 и цитираната съдебна практика).
На първо място, жалбоподателят се позовава на писмо от 13 януари 1997 г. от служителя на Bundessortenamt, отговарящ за техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY, в което се посочва, че „правилното протичане на техническата проверка е застрашено[, поради факта че изпратеният материал е бил обработен с регулатори на растежа]“.
В това отношение, от една страна, както е видно и от фактите, изложени от Общия съд в точка 64 от обжалваното съдебно решение, по време на съдебното заседание пред отделението по жалбите по преписки A 005/2007, A 006/2007 и A 007/2007, проведено на 4 декември 2007 г., споменатият служител на Bundessortenamt потвърждава, че „по отношение на LEMON SYMPHONY няма[ло] съмнение в качеството на извършените през юли/август 1997 г. изследвания“, тъй като последиците от регулаторите на растежа били изчезнали.
От друга страна, в точка 164 от решението си Общият съд приема, че в хода на техническата проверка компетентната национална служба има право да провери или да реши дали изпратеният от г‑н Hansson растителен материал действително е неподходящ, или, както в случая, техниката на размножаване чрез издънки позволява да се отстранят недостатъците, които са го засягали първоначално.
Тъй като жалбоподателят в нито един момент не е оспорил направеното след представянето на доказателствата, на които се позовава, твърдение на служителя на Bundessortenamt, че при извършването на техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY последиците от регулаторите на растежа вече са били изчезнали, Общият съд не опорочава каквито и да било факти по делото или представени от жалбоподателя доказателства, като приема, че последният не е представил никакви доказателства, обосноваващи оспорването на преценката на отделението по жалбите.
На второ място, по отношение на твърдените от жалбоподателя рискове при извършване на техническата проверка чрез използване на материал от размножаване от издънки на съответния сорт, достатъчно е да се отбележи, че според жалбоподателя посочените рискове са общоизвестни, поради което и не е необходимо представяне на доказателства за съществуването им.
При тези обстоятелства Общият съд единствено би могъл да констатира, че жалбоподателят не е изпълнил изискванията, необходими за предприемането на действия по събиране на доказателства.
Ето защо Общият съд не може да бъде упрекнат, че е опорочил фактите по делото или доказателствата, представени от жалбоподателя.
С оглед на изложените съображения второто основание не може да бъде прието.
По третото основание
Доводи на страните
С третото си основание жалбоподателят по същество твърди, че в точки 141—151 от обжалваното съдебно решение Общият съд нарушил задължението си за осъществяване на контрол за законосъобразност и опорочил фактите.
Първо, жалбоподателят упреква Общия съд, че сама по себе си експертизата на CPVO за размножаване чрез издънки не може да се квалифицира като „общоизвестен факт“. Във всички случаи този „факт“ бил опорочен, а по отношение на квалифицирането му не бил упражнен контрол за законосъобразност.
Второ, в точка 147 от обжалваното съдебно решение Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като не мотивирал констатацията си, че съображенията на отделението по жалбите е „съвместима с произтичащата от преписката обективна информация по случая“.
Трето, жалбоподателят изтъква някои грешки, които Общият съд допуснал по-специално в точка 147 от обжалваното съдебно решение при позоваването на определени факти по случая.
CPVO твърди, че това основание в голямата си част повтаря доводите, изложени по отношение на предходните основания.
Г‑н Hansson констатира, че твърдените от жалбоподателя фактически грешки нямат отношение към законосъобразността на обжалваното съдебно решение.
Съображения на Съда
На първо място, следва да се отбележи, че с доводите си жалбоподателят всъщност цели да оспори направената от Общия съд преценка на фактите, която, както бе напомнено в точка 81 от настоящото решение, в хода на производство по обжалване не подлежи, освен в случаите на изопачаване на фактите, на контрол от страна на Съда.
В този смисъл, като упреква Общия съд за констатацията му, че използването на издънки от предоставените от г‑н Hansson за целите на техническата проверка растения било общоизвестен факт, жалбоподателят изхожда от схващането, че растителният материал от издънки не е подходящ за извършването на посочената проверка, без което доводът му би бил неотносим.
Проверката на това обстоятелство обаче задължително налага преценка на фактите, чието извършване в хода на производство по обжалване е извън компетентността на Съда.
При всички обстоятелства жалбоподателят е следвало да представи доказателства в подкрепа на твърденията си, което, както бе установено в точки 84—86 от настоящото решение, той не е направил.
На второ място, дори да се приеме, че при обозначаването на имената на служителите на CPVO и на Bundessortenamt Общият съд е допуснал грешки, жалбоподателят не е посочил до каква степен това обстоятелство би могло да постави под съмнение законосъобразността на обжалваното съдебно решение. Във всички случаи такива грешки очевидно не засягат решението по същество.
Следователно третото основание трябва да се отхвърли.
По четвъртото основание
Доводи на страните
С четвъртото си основание, отнасящо се до точки 152—157 от обжалваното съдебно решение, жалбоподателят по същество упреква Общия съд в липса на мотиви.
С първия довод, който изтъква в рамките на това основание, жалбоподателят поддържа, че обжалваното съдебно решение е противоречиво, доколкото, от една страна, в точка 10 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че механичното и химическото обработване на предадения растителен материал застрашава техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY, а от друга страна, в точка 156 от същото решение Общият съд приема, че жалбоподателят не е представил каквото и да било конкретно доказателство, че провереният растителен материал не е подходящ за извършването на тази проверка.
С втория си довод жалбоподателят твърди, че Общият съд е трябвало да провери дали с представените доказателства са предоставени всички релевантни данни, които трябва да бъдат взети предвид при преценката на сложното положение, и дали те могат да подкрепят направените от тях изводи.
CPVO поддържа, че жалбоподателят не оспорва направените от Общия съд фактически констатации. Освен това вторият довод, изтъкнат в рамките на четвъртото основание, бил лишен от каквото и да било основание.
Г‑н Hansson подчертава, че жалбоподателят следва да установи или поне да представи информация, въз основа на която може да се установи, че регулаторите на растежа водят не само до погрешна преценка на критериите за определяне на правната закрила, но и на критерия за различимост, предвиден в член 7 от Регламент № 2100/94.
Съображения на Съда
По отношение на изложеното в това основание твърдение на жалбоподателя, на първо място, че в обжалваното съдебно решение има противоречия, достатъчно е да се напомни, както е видно от точка 83 от настоящото решение, че Общият съд е констатирал становището на Bundessortenamt за липса на каквито и да било съмнения относно качеството на растителния материал, използван за техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY. Ето защо посочването в точка 156 от обжалваното съдебно решение, че жалбоподателят не е представил никаква информация, за да докаже обратното, не води до никакво противоречие в него.
На второ място, следва да се констатира, че при всички обстоятелства преценките на Общия съд, които могат да бъдат изведени от оспорваните с това основание от жалбоподателя точки 152—157 от обжалваното съдебно решение, са изложени в точки 141—151 от същото от съображения за изчерпателност. Поради това, дори и да се приеме, четвъртото основание на жалбата на жалбоподателя не може да обоснове отмяна на обжалваното съдебно решение.
Ето защо четвъртото основание следва да бъде отхвърлено.
По петото и шестото основание
Доводи на страните
В рамките на петото основание жалбоподателят оспорва преценките на Общия съд, които могат бъдат изведени от точки 159—162 от обжалваното съдебно решение.
Според него, на първо място, в точка 159 от обжалваното съдебно решение Общият съд нарушил член 7 от Регламент № 2100/94, като констатирал, че отличителният характер на сорта LEMON SYMPHONY по смисъла на посочената разпоредба не бил установен „изключително, а дори изобщо“ въз основа на признака „външен вид на стъблата“. Освен това Общият съд разширил недопустимо предмета на спора.
На второ място, жалбоподателят посочва, че в точка 160 от обжалваното съдебно решение Общият съд опорочил фактите, като констатирал, че адаптираното описание на сорта LEMON SYMPHONY от 2006 г. се различава от първоначалното описание от 1997 г. Освен това Общият съд нарушил член 20, параграф 2 от Регламент № 2100/94, като не приел, че сортът с променено описание не трябвало да се ползва от правна закрила.
В рамките на шестото основание, с което се оспорват преценките на Общия съд в точки 165—168 от обжалваното съдебно решение, жалбоподателят поддържа, най-напред, че тази юрисдикция е опорочила фактите, в смисъл че доводите на жалбоподателя не се изчерпвали с въпроса за относителния или абсолютния характер на признака „външен вид на стъблата“.
По-нататък, жалбоподателят упреква Общия съд в недопустимо разширяване на предмета на спора с доводи от производството по дело T‑177/08.
Накрая, Общият съд нарушил задължението си да извърши цялостен контрол за законосъобразност на спорното решение, тъй като не приел довода на жалбоподателя, че отделението по жалбите не взело предвид доводите му.
По отношение на петото основание CPVO твърди, че констатацията на Общия съд в точка 159 от обжалваното съдебно решение трябва да се разбира в смисъл, че през 1997 г. не е имало съпоставим сорт.
Г‑н Hansson счита, че критикуваните констатации не са от решаващо значение за отличителния характер на закриляния сорт.
По отношение на шестото основание CPVO твърди, че жалбоподателят тълкува неправилно обжалваното съдебно решение. Освен това нито едно от съображенията, свързани с външния вид на стъблата, не можело да е определящо за установяване на законосъобразността на обжалваното съдебно решение.
Г‑н Hansson твърди, че преценката на различимостта на даден сорт се основава на сравняване между сорта, чиято правна закрила се иска, и познатите сортове от същия вид. Следователно отличителните критерии можело да се преценят само чрез сравняване.
Съображения на Съда
Най-напред следва да се отбележи, от една страна, че с петото и шестото си основание жалбоподателят поставя под въпрос преценките на Общия съд, които могат да бъдат изведени от точки 159—162 и 165—168 от обжалваното съдебно решение и които се отнасят до приетите от Общия съд в точка 158 от същото решение като неотносими доводи на жалбоподателя.
Тъй като Общият съд основателно е приел, че жалбоподателят не е представил каквито и да било данни или доказателства, обосноваващи оспорването на техническата проверка, в резултат на която е предоставена правната закрила на сорта LEMON SYMPHONY, обжалваното съдебно решение не може да бъде отменено въз основа на доводите на жалбоподателя относно степента на проява на признака „външен вид на стъблата“.
В този смисъл жалбоподателят не е доказал, че растителният материал, използван за техническата проверка на сорта LEMON SYMPHONY, не е бил подходящ и че следователно критериите DUS не са били изпълнени, поради което и доводите му относно приемането на описанието на този сорт сами по себе си са неотносими.
От друга страна, както бе напомнено в точка 81 от настоящото решение, обжалването се ограничава само до правни въпроси. Освен в случай на изопачаването им, преценката на фактите и на доказателствата не представляват правен въпрос, който в това си качество подлежи на контрол от Съда в рамките на производство по обжалване.
В това отношение жалбоподателят не може да оспори извършените от Общия съд преценки на фактите, и по-специално тези от тях, които се отнасят до степента на проява на признака „външен вид на стъблата“ при сорта LEMON SYMPHONY.
Предвид именно на тези съображения следва да се разгледа всеки един от доводите, изложени в подкрепа на петото и шестото основание на жалбата.
Първо, жалбоподателят твърди, че съгласно член 7 от Регламент № 2100/94 признакът „външен вид на стъблата“ е задължителен елемент от проверката за отличителен характер на сорта.
Като упреква обаче Общия съд в нарушение на споменатия член, тъй като в точка 159 от обжалваното съдебно решение е констатирал, че преценката на отличителния характер на сорт растения не се установява изключително, а дори и изобщо въз основа на признака „външен вид на стъблата“, жалбоподателят тълкува погрешно обжалваното съдебно решение.
Всъщност Общият съд не поддържа, че в рамките на проверката на предвидения в член 7 от Регламент № 2100/94 отличителен характер на сорта не следва да се взема предвид признакът „външен вид на стъблата“. Очевидно е все пак, че проверката на отличителния характер на сорт растения задължително предполага да има референтни сортове растения. Следователно от наличните такива сортове зависи проверката на признака „външен вид на стъблата“ и това дали той трябва да играе повече или по-малко определяща роля за отличителния характер на сорта растения, на който следва да се предостави правна закрила.
Ето защо изложените в рамките на петото основание първи и втори довод, както и изложеният в подкрепа на шестото основание трети довод следва да бъдат отхвърлени.
Освен това Общият съд не може да бъде упрекнат, че счита за невъзможно оспорването на правната закрила на сорта LEMON SYMPHONY поради приетото описание на признака „външен вид на стъблата“. Всъщност, доколкото посоченият признак се определя чрез сравняване с други сортове растения, появата на други сортове растения неминуемо налага усъвършенстване на описанието.
При тези условия третият и четвъртият довод, изложени в рамките на петото основание, трябва да бъдат отхвърлени.
Накрая, жалбоподателят не може, без сам да си противоречи, да упреква Общия съд, от една страна, че се произнесъл по доводи, които се отнасят до производството по дело T‑177/08, след като тези доводи ги е изтъкнал самият той, и от друга страна, че не извършил цялостен контрол за законосъобразност на спорното решение, което не отчитало доводите му относно естеството на признака „външен вид на стъблата“, и в същото време да упреква Общия съд, че се е произнесъл именно по естеството на този признак. Поради това първият и вторият довод, изложени в рамките на шестото основание, следва да бъдат отхвърлени.
Тъй като петото и шестото основание трябва да бъдат отхвърлени, с оглед на всички изложени съображения жалбата трябва да бъде изцяло отхвърлена.
По съдебните разноски
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като CPVO е направила искане за осъждането на г‑н Schräder и последният е загубил делото, той трябва да бъде осъден да заплати разноските.

По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда г‑н Ralf Schräder да заплати съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.