CELEX: 62009CJ0516
Töötajate sotsiaalkindlustus
Määrus (EMÜ) nr 1408/71
Isikuline kohaldamisala
Mõiste "töötaja" tõlgendamine
Ülalpeetava lapse toetused
Tasustamata puhkuse pikendamine

Eelotsusetaotlus puudutab mõiste „töötaja” tõlgendamist, nagu seda on kasutatud nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ)
nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate
ja nende pereliikmete suhtes (nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis,
EÜT 1997, L 28, lk 1; ELT eriväljaanne 05/03, lk 3), mida on muudetud nõukogu 29. juuni 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 1606/98
(EÜT L 209, lk 1; ELT eriväljaanne 05/03, lk 308; edaspidi „määrus nr 1408/71”), artikli 1 punktis a.
See taotlus esitati T. Borgeri ja Tiroler Gebietskrankenkasse vahelises vaidluses seoses viimati nimetatu keeldumisega maksta
talle lapsehooldustoetust täiendava kuuekuulise tasustamata puhkuse ajal, mille ta võttis pärast seda, kui oli möödunud seaduses
ette nähtud kaheaastane periood pärast lapse sündi.

Õiguslik raamistik

Liidu õigusnormid
Määruse nr 1408/71 artikkel 1 sätestab, et nimetatud määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
„[…]
a)
töötaja
ja
füüsilisest isikust ettevõtja
:
i)      isik, kes on kohustuslikult või vabatahtlikult jätkuvalt kindlustatud ühe või mitme riski suhtes, mida hõlmavad töötajate
või füüsilisest isikust ettevõtjate sotsiaalkindlustusskeemide liigid või avalike teenistujate eriskeem;
ii)      isik, kes on kohustuslikult kindlustatud ühe või mitme riski suhtes, mida hõlmavad käesolevas määruses käsitletud sotsiaalkindlustuse
liigid käesolevas määruses käsitletud sotsiaalkindlustuse alusel, kõigi elanike või kogu töötava elanikkonna jaoks mõeldud
sotsiaalkindlustusskeemi alusel, kui selline isik:
–        võib olla töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja sellise kindlustusskeemi haldamis‑ või rahastamisviisi põhjal
või
–        sellise kriteeriumi puudumisel on kohustuslikult või vabatahtlikult jätkuvalt kindlustatud mõne teise I lisas nimetatud riski
suhtes töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele mõeldud kindlustusskeemi alusel või alapunktis iii osutatud kindlustusskeemi
alusel või kui asjaomases liikmesriigis selline kindlustusskeem puudub, vastab I lisas esitatud määratlusele;
iii)      isik, kes on kohustuslikult kindlustatud käesolevas määruses käsitletud kindlustusliikidega hõlmatud mitme riski suhtes kogu
maaelanikkonnale mõeldud standardse sotsiaalkindlustusskeemi alusel vastavalt I lisas ettenähtud kriteeriumidele;
iv)      isik, kes on vabatahtlikult kindlustatud käesolevas määruses käsitletud kindlustusliikidega hõlmatud ühe või mitme riski suhtes
töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele või kõigile elanikele või elanike teatavatele kategooriatele mõeldud liikmesriigi
sotsiaalkindlustusskeemi alusel, juhul kui:
–        selline isik töötab või kui ta tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana
või
–        selline isik on varem olnud kohustuslikult kindlustatud sama riski suhtes sama liikmesriigi sotsiaalkindlustusskeemi alusel,
mis on mõeldud töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele;
[...]”.
Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping isikute vaba liikumise kohta, mis allkirjastati
21. juunil 1999 Luxembourgis (EÜT 2002, L 114, lk 6), sätestab sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamist käsitleva II lisa
artiklis 1:
„1.      Lepinguosalised lepivad kokku, et sotsiaalkindlustusskeemide kooskõlastamisel kohaldavad nad omavahel ühenduse õigusakte,
millele on viidatud, sellisena nagu need kehtivad lepingu allakirjutamise kuupäeval ja vastavalt käesoleva lisa A jaos tehtud
muudatustele, või kõnealuste õigusaktidega samaväärseid eeskirju.
2.      Käesoleva lisa A jaos esinevat mõistet “liikmesriik (liikmesriigid)” käsitletakse selliselt, et see hõlmab lisaks asjaomaste
õigusaktide reguleerimisalasse kuuluvatele riikidele ka Šveitsi.”
Muu hulgas viitab kõnesoleva lisa A jagu määrusele nr 1408/71.

Siseriiklik õigus
1979. aasta emaduse kaitse seaduse (Mutterschutzgesetz 1979,
BGBl
. 221/1979) § 15 lõike 1 kohaselt tuleb naistöötajale tema taotlusel anda tasustamata puhkust kuni tema lapse 2-aastaseks
saamiseni, kui laps elab temaga koos.
Sama seaduse § 15 lõige 3 sätestab, et vastastikusel kokkuleppel võib tasustamata puhkust pikendada üle selle tähtaja. Kuigi
tasustamata puhkuse ajal jääb töösuhe kehtima, peatuvad puhkuse ajaks siiski peamised tööõigusest tulenevad kohustused.
Lapsehooldustoetuste seaduse (Kinderbetreuungsgeldgesetz) kohaselt on lapsevanemal õigus lapsehooldustoetusele, kui see vanem
ja laps elavad Austria territooriumil. Kui lapsehooldustoetust saab ainult üks lapsevanem, makstakse seda kuni lapse 30. elukuu
lõpuni.
Vastavalt Austria üldise sotsiaalkindlustusseaduse (Österreichische Allgemeine Sozialversicherungsgesetz, edaspidi „ASVG”)
§ 4 lõike 1 punktile 1 on ühe või mitme tööandja juures töötav töötaja kaetud ravi-, õnnetusjuhtumi- ja pensionikindlustusega
(täiskindlustus).
ASVG §-des 7 ja 8 nimetatakse isikute rühmad, kes on kaetud üksnes ühe või kahe sotsiaalkindlustusliigiga. Vastavalt ASVG
§ 8 lõike 1 punktile 2 kehtib pensionikindlustuses osaline kindlustus isikutele, kes hooldavad oma last esimese 48 kalendrikuu
vältel pärast lapse sündi tegelikult ja valdavalt oma riigi territooriumil, juhul kui nad olid pensionikindlustusega hõlmatud
nimetatud seaduse alusel või kui nad olid pensionikindlustusega veel hõlmamata.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et diskrimineerimise vältimiseks tuleb kõnesoleva lapse „oma riigi territooriumil”
hooldamise nõuet mõista nii, et arvesse läheb ka lapse hooldamine Šveitsis.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Austrias elav Austria kodanik T. Borger oli pärast poja sündi 7. jaanuaril 2006 tasustamata puhkusel kuni 7. jaanuarini 2008.
Hiljem leppis ta tööandjaga kokku tasustamata puhkuse pikendamises kuue kuu võrra, kuni 6. juulini 2008.
T. Borger kolis 2007. aasta märtsis koos pojaga Šveitsi, kus tema abikaasa töötab alates 2006. aastast.
Tiroler Gebietskrankenkasse maksis T. Borgerile ajavahemikul 5. märtsist 2006 kuni 28. veebruarini 2007 lapsehooldustoetust
ja ajavahemikul 1. märtsist 2007 kuni 6. jaanuarini 2008 vastavat hüvitist. Kuid T. Borgeri taotlus lapsehooldustoetuse maksmise
jätkamiseks ja sotsiaalkindlustuse säilitamiseks kuue täiendava kuu jooksul jäeti rahuldamata.
18. jaanuari 2008. aasta otsusega tühistas Tiroler Gebietskrankenkasse 7. jaanuarist 2008 arvates T. Borgerile antud õiguse
saada alates 1. märtsist 2007 lapsehooldustoetuse kompenseerimiseks ette nähtud hüvitist, põhjendades otsust sellega, et kuna
T. Borgeril puudub töösuhe Austrias, siis kuulub perehüvitiste maksmise pädevus Šveitsi Konföderatsioonile, kus töötab T. Borgeri
abikaasa ja kus elavad kõik pereliikmed.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Tiroler Gebietskrankenkasse kinnituse kohaselt lõppes T. Borgeri töösuhe tema
Austria tööandjaga vahetult pärast täiendavat kuuekuulist tasustamata puhkust.
T. Borger väitis 15. veebruaril 2008 esitatud kaebuses, et Tiroler Gebietskrankenkasse oli kohustatud talle maksma ajavahemikul
7. jaanuarist 2008 kuni 6. juulini 2008 lapsehooldustoetuse kompenseerimiseks ette nähtud hüvitist. Ta märkis, et kuigi ta
oli sel ajal tasustamata puhkusel, oleks tulnud teda käsitada endistviisi tegelikus töösuhtes olevana ja seega töötajana määruse
nr 1408/71 tähenduses. Ta toonitab, et lapse hooldamise ajal oli ta Austria penisonikindlustusskeemis kaetud osalise kindlustusega.
Esimese astme kohus rahuldas T. Borgeri kaebuse ja kohustas Tiroler Gebietskrankenkasset maksma talle lapsehooldustoetust
7. jaanuarist 2008 kuni 6. juulini 2008 ulatuva ajavahemiku eest.
Apellatsioonikohus ei rahuldanud Tiroler Gebietskrankenkasse apellatsioonkaebust. Apellatsioonikohus leidis, et isik, kes
hoolitseb oma lapse eest esimese 48 kalendrikuu vältel pärast lapse sündi, on riiklikus penisonikindlustusskeemis kaetud osalise
kindlustusega. Kohus oli seisukohal, et sellist osalist kindlustust silmas pidades on Austria Vabariigil peretoetuste maksmise
kohustus, sõltumata küsimusest, kas pärast seadusjärgse tasustamata puhkuse lõppemist töösuhe veel säilib.
Tiroler Gebietskrankenkasse esitas selle otsuse peale erakorralise kassatsioonkaebuse, korrates argumenti, et T. Borgerit
ei saa ajavahemikul 7. jaanuarist 2008 kuni 6. juulini 2008 käsitada Austrias töötava töötajana. Eelotsusetaotluse esitanud
kohtus väitis Tiroler Gebietskrankenkasse, et T. Borger taotles pärast seadusjärgse tasustamata puhkuse lõppemist täiendavat
tasustamata puhkust üksnes peretoetuste saamise eesmärgil. Lisaks märkis ta, et osaline pensionikindlustus ei kuulu töötajate
sotsiaalkindlustusskeemi ning last hooldaval isikul ei ole töötaja staatust, kui puudub igasugune töösuhe.
T. Borger on seisukohal, et „töötaja” staatus määruse nr 1408/71 tähenduses põhineb üksnes kuulumisel mõnda sotsiaalkindlustusskeemi,
tema puhul pensionikindlustusskeemi või ravikindlustusskeemi seoses rasedus- ja sünnitustoetustega.
Eelotsusetaotluses viitab Oberster Gerichtshof Euroopa Kohtu praktikale (12. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑85/96: Martinez
Sala, EKL 1998, lk I‑2691; 4. mai 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑262/96: Sürül, EKL 1999, lk I‑2685, ning 7. juuni 2005. aasta
otsus kohtuasjas C‑543/03: Dodl ja Oberhollenzer, EKL 2005, lk I‑5049), millest tema arvates nähtub, et isiku töötajaks kvalifitseerimisel
määruse nr 1408/71 tähenduses on otsustav tema kuulumine töötajate sotsiaalkindlustusskeemi, sõltumata töösuhte olemasolust,
ning teatavaks ajaks tasustamata puhkuse võtmine ei saa võtta isikult „töötaja” staatust määruse nr 1408/71 tähenduses.
Oberster Gerichtshofi hinnangul räägivad teatud seigad selle kasuks, et T. Borgeri olukorras oleva isiku puhul ei too ASVG
§ 8 lõike 1 punkti 2 alapunktis g ette nähtud osaline pensionikindlustus kaasa kuulumist sotsiaalkindlustusskeemi määruse
nr 1408/71 tähenduses. Niisugune osaline kindlustus on nimelt olemas sõltumata varasemast või praegusest töötamisest või füüsilisest
isikust ettevõtjana tegutsemisest.
Neil asjaoludel otsustas Oberster Gerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [määruse nr 1408/71] artikli 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka – pooleaastase perioodi vältel – isikut,
kes pärast seda, kui tema töösuhe oli pärast lapse sündi seadusjärgselt kaheks aastaks peatatud, lepib oma tööandjaga kokku
töösuhte peatamises veel järgnevaks pooleks aastaks, et saada lapsehooldustasu ja/või asjaomast hüvitist seadusega ette nähtud
maksimumperioodi kestel, ning lõpetab seejärel töösuhte?
2.      Kui vastus esimesele eelotsuse küsimusele on eitav: kas määruse […] nr 1408/71 artikli 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et
see hõlmab ka – pooleaastase perioodi vältel – isikut, kes pärast seda, kui tema töösuhe oli seadusjärgselt kaheks aastaks
peatatud, lepib oma tööandjaga kokku töösuhte peatamises veel järgnevaks pooleks aastaks, kui ta saab sellel perioodil lapsehooldustasu
ja/või asjaomast hüvitist?”

Eelotsuse küsimused
Nende küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas T. Borgeri olukorras oleva isiku puhul tuleb
lapse sünni järel võetud tasustamata puhkuse kuuekuulise pikendamise ajal tunnustada „töötaja” staatust määruse nr 1408/71
artikli 1 punkti a tähenduses.
Euroopa Kohtu praktika kohaselt on isik „töötaja” määruse nr 1408/71 tähenduses, kui ta on sama määruse artikli 1 punktis a
nimetatud üldise või spetsiaalse sotsiaalkindlustusskeemi alusel vabatahtlikult või kohustuslikult kindlustatud kas või ühe
riski suhtes, olenemata töösuhte olemasolust (eespool viidatud kohtuotsus Dodl ja Oberhollenzer, punkt 34).
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib esiteks siiski, et T. Borger kuulub sotsiaalkindlustusskeemi sõltumata varasemast
või praegusest töötamisest või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisest. Teiseks pikendas T. Borger kokkuleppel tööandajaga
oma tasustamata puhkust tahtlikult üksnes selleks, et saada edasi lapsehooldustoetust. Kolmandaks kahtleb eelotsusetaotluse
esitanud kohus selles, kas T. Borgeri kuulumine Austria pensionikindlustusskeemi on tegelikult asjassepuutuv, sest on oht,
et lapsehooldusperioodi, mille alusel on T. Borger pensionikindlustuses osaliselt kindlustatud, ei võeta Austria sotsiaalkindlustusskeemis
kunagi arvesse, juhul kui T. Borgerile vanaduspensioni maksmise pädevus on tema elukohariigil, antud juhul Šveitsi Konföderatsioonil.
Esimese asjaolu osas on piisav, kui meenutada, et eespool viidatud kohtuotsusest Dodl ja Oberhollenzer tulenevalt ei ole määruse
nr 1408/71 isikulise kohaldamisala puhul asjassepuutuv töösuhte olemasolu, vaid selles suhtes on määrava tähtsusega asjaolu,
et isik on määruse artikli 1 punktis a nimetatud üldise või spetsiaalse sotsiaalkindlustusskeemi alusel vabatahtlikult või
kohustuslikult kindlustatud ühe või mitme riski suhtes (eespool viidatud kohtuotsus Dodl ja Oberhollenzer, punkt 31).
Mis puudutab teist eelotsusetaotluse esitanud kohtu mainitud asjaolu, siis olgu märgitud, et isiklikud põhjused tasustamata
puhkuse pikendamiseks ei mängi mingit rolli, sest määruse nr 1408/71 artikli 1 punkti a mõttes töötaja staatuse tunnustamine
sõltub objektiivsest kriteeriumist, s.o asjaolust, et isik on vabatahtlikult või kohustuslikult kindlustatud kas või ühe riski
suhtes selles sättes nimetatud üldise või spetsiaalse sotsiaalkindlustusskeemi alusel.
Mis puudutab asjaolu, et vanaduspensioni õiguse tegeliku kasutamise hetkel saab Austrias pensionikindlustusskeemi kuulumise
perioodi arvestada mitte selles riigis, vaid Šveitsis, siis olgu märgitud, et nagu tõdes Euroopa Komisjon oma kirjalikes märkustes,
ei välista see asjaolu töötaja staatuse tunnustamist. Määruse nr 1408/71 isikulisse kohaldamisalasse kuulumise võimalus ei
sõltu kaetud riski realiseerumisest ega seega küsimusest, kummas riigis neid perioode võimalikul pensionilejäämisel arvestatakse,
vaid asjaolust, et isik on kas või ühe riski suhtes tegelikult määruse artikli 1 punktis a nimetatud üldise või spetsiaalse
sotsiaalkindlustusskeemi alusel vabatahtlikult või kohustuslikult kindlustatud.
Järelikult ei ole kolm eelotsusetaotluse esitanud kohtu mainitud asjaolu iseenesest sellised, et välistada „töötaja” staatust
määruse nr 1408/71 tähenduses.
Käeoleva asja kohta märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et vastavalt ASVG § 8 lõike 1 punktile 2 kehtib pensionikindlustuses
osaline kindlustus isikutele, kes hooldavad oma last esimese 48 kalendrikuu vältel pärast lapse sündi tegelikult ja valdavalt
oma riigi territooriumil. Igal juhul tuleb sel kohtul teha vajalikud kontrollimised veendumaks, et isik, kes on pikendatud
tasustamata puhkusel nagu põhikohtuasjas, kuulub Austria õiguskorras jätkuvalt pensionikindlustusskeemi ning et see kuulumine
lubab pidada seda isikut määruse nr 1408/71 artikli 1 punktis a nimetatud üldise või spetsiaalse sotsiaalkindlustusskeemi
alusel vabatahtlikult või kohustuslikult kindlustatuks kas või ühe riski suhtes.
Eeltoodut arvesse võttes tuleb esitatud küsimustele vastata, et põhikohtuasja kaebuse esitaja olukorras oleva isiku puhul
tuleb lapse sünni järel võetud tasustamata puhkuse kuuekuulise pikendamise ajal tunnustada „töötaja” staatust määruse nr 1408/71
artikli 1 punkti a tähenduses, tingimusel et sel ajavahemikul on isik määruse artikli 1 punktis a nimetatud üldise või spetsiaalse
sotsiaalkindlustusskeemi alusel vabatahtlikult või kohustuslikult kindlustatud kas või ühe riski suhtes. Eelotsusetaotluse
esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas see tingimus on tema menetletavas asjas täidetud.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:
Põhikohtuasja kaebuse esitaja olukorras oleva isiku puhul tuleb lapse sünni järel võetud tasustamata puhkuse kuuekuulise pikendamise
ajal tunnustada „töötaja” staatust nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise
kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (nõukogu 2. detsembri
1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis), mida on muudetud nõukogu 29. juuni 1998. aasta
määrusega (EÜ) nr 1606/98, artikli 1 punkti a tähenduses, tingimusel et sel ajavahemikul on isik määruse artikli 1 punktis a
nimetatud üldise või spetsiaalse sotsiaalkindlustusskeemi alusel vabatahtlikult või kohustuslikult kindlustatud kas või ühe
riski suhtes. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas see tingimus on tema menetletavas asjas täidetud.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.