CELEX: 62009TJ0033
Unionin tuomioistuimen tuomion, jolla valtion todetaan jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, täytäntöönpanon laiminlyönti
Uhkasakko
Maksuvaatimus
Riidanalaisen lainsäädännön kumoaminen

Asiaa koskevat oikeussäännöt
EY 225 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätään seuraavaa:
”Yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan ensimmäisenä oikeusasteena 230, 232, 235, 236
ja 238 artiklassa tarkoitetut kanteet lukuun ottamatta niitä, joiden ratkaiseminen on annettu jonkin lainkäyttölautakunnan
tehtäväksi tai jotka perussäännön mukaan kuuluvat yhteisön tuomioistuimen toimivaltaan. Perussäännössä voidaan määrätä, että
yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan muunkinlaisia kanteita.”
EY 226 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Jos komissio katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille tämän sopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden, komissio
antaa asiasta lausunnon perusteluineen varattuaan ensin sille valtiolle, jota asia koskee, tilaisuuden esittää huomautuksensa.
Jos valtio, jota asia koskee, ei noudata lausuntoa komission asettamassa määräajassa, komissio voi saattaa asian yhteisön
tuomioistuimen käsiteltäväksi.”
EY 228 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.      Jos yhteisön tuomioistuin toteaa, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille tämän sopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden,
jäsenvaltion on toteutettava yhteisön tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet.
2.      Jos komissio katsoo, että jäsenvaltio, jota asia koskee, ei ole toteuttanut näitä toimenpiteitä, komissio antaa varattuaan
ensin tuolle valtiolle tilaisuuden esittää huomautuksensa sellaisen lausunnon perusteluineen, jossa täsmennetään, miltä osin
asianomainen jäsenvaltio ei ole noudattanut yhteisön tuomioistuimen tuomiota.
Jos jäsenvaltio, jota asia koskee, ei toteuta yhteisön tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavia toimenpiteitä
komission asettamassa määräajassa, komissio voi saattaa asian yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi. Komissio yksilöi samalla
sen kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon määrän, joka asianomaisen jäsenvaltion tulisi sen käsityksen mukaan olosuhteet
huomioon ottaen suorittaa.
Jos yhteisön tuomioistuin toteaa, että jäsenvaltio, jota asia koskee, ei ole noudattanut sen tuomiota, se voi määrätä jäsenvaltion
suorittamaan kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon.
– –”
EY 274 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään seuraavaa:
”Komissio toteuttaa talousarviota – – 279 artiklan nojalla annettujen asetusten säännöksiä noudattaen – –”

Tosiseikat
Asiassa C-275/03, komissio vastaan Portugali, 14.10.2004 annetun tuomion (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa, jäljempänä
vuoden 2004 tuomio) tuomiolauselmassa todetaan seuraavaa:
”Portugalin tasavalta ei ole noudattanut julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen
soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun
neuvoston direktiivin 89/665/ETY [(EYVL L 395, s. 33)] 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan,
koska se ei ole kumonnut 21.11.1967 annettua [asetusta] nro 48 051, jonka nojalla vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille,
jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten
sääntöjen rikkomisen vuoksi, edellyttää [näyttöä tuottamuksesta tai vilpistä].”
Euroopan komissio katsoi, ettei Portugalin tasavalta ollut noudattanut edellä mainittua tuomiota, joten se päätti nostaa uuden
jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen EY 228 artiklan 2 kohdan nojalla sillä perusteella, ettei
kyseinen jäsenvaltio ollut noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa asetettuja velvoitteita.
Valtion ja muiden julkiselinten sopimussuhteen ulkopuolisesta vahingonkorvausvastuusta 31.12.2007 annetulla lailla 67/2007
(Lei nº 67/2007, 31.12.2007, Aprova o Regime de Responsabilidade Civil Extracontractual do Estado e Demais Entidades Públicas;
Diário da República, 1-sarja, nro 251, 31.12.2007) säädetään valtion ja muiden julkiselinten sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta
koskevasta järjestelmästä sellaisia tapauksia varten, joissa vahinkoa on aiheutettu lainsäädäntö-, lainkäyttö- tai hallintotoiminnassa
kaikissa niissä tilanteissa, joista ei säädetä erityislaissa. Erityislaissa säänneltyjä tilanteita lukuun ottamatta mainitulla
lailla säännellään myös julkisvallan käyttäjien, virkamiesten ja julkisalan henkilöstön vahingonkorvausvastuusta tapauksissa,
joissa heidän toimistaan tai laiminlyönneistään hallinnollisten tai lainkäytöllisten tehtävien hoitamisen yhteydessä aiheutuu
vahinkoa, joka on seurausta näiden tehtävien hoitamisesta, sekä muiden kyseisen lain piiriin kuuluvien elinten palveluksessa
olevien työntekijöiden vahingonkorvausvastuusta. Lain 67/2007 5 §:llä kumotaan asetus nro 48 051. Laki 67/2007 tuli voimaan
30.1.2008.
Asiassa C-70/06, komissio vastaan Portugali, 10.1.2008 antamassaan tuomiossa (Kok., s. 1; jäljempänä vuoden 2008 tuomio) yhteisöjen
tuomioistuin toteaa seuraavaa:
”16.      [Vuoden 2004 tuomion] tuomiolauselman 1 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että Portugalin tasavalta ei ollut noudattanut
direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ollut kumonnut
asetusta nro 48 051.
17.      Nyt vireillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä on selvitettävä se, onko asetus
nro 48 051 kumottu, sen toteamiseksi, onko Portugalin tasavalta toteuttanut toimenpiteet, joita kyseisen tuomion täytäntöönpano
edellyttää.
18.      Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti EY 228 artiklassa tarkoitetun jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämisen kannalta ratkaisevana ajankohtana on pidettävä tämän määräyksen nojalla annetussa perustellussa lausunnossa
asetetun määräajan päättymishetkeä (asia C-304/02, komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, Kok. 2005, s. I-6263, 30 kohta; asia
C‑119/04, komissio v. Italia, tuomio 18.7.2006, Kok. 2006, s. I‑6885, 27 kohta ja asia C-503/04, komissio v. Saksa, tuomio
18.7.2007, Kok. 2007, s. I‑6153, 19 kohta).
19.      Esillä olevassa asiassa on riidatonta, että Portugalille 13.7.2005 osoitetussa perustellussa lausunnossa asetetun määräajan
päättymispäivänä se ei vielä ollut kumonnut asetusta nro 48 051.
20.      Edellä esitetyn johdosta on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan,
koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä [vuoden 2004 tuomion] täytäntöön panemiseksi.
– –
23.      [On] hylättävä Portugalin tasavallan väite, jonka mukaan valtion vastuusta sen virkamiesten ja muun henkilöstön syyksi luettavista
teoista aiheutuneista vahingoista on säädetty kansallisen oikeuden muissa säännöksissä. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut
[vuoden 2004 tuomion] 33 kohdassa, tämä ei vaikuta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen, joka perustuu siihen,
että asetus nro 48 051 on jätetty voimaan kansallisessa oikeusjärjestyksessä. Tällaisten säännösten olemassaololla ei näin
voida taata kyseisen tuomion täytäntöönpanoa.
24.      Tämän johdosta on todettava, että koska Portugalin tasavalta ei ole kumonnut asetusta nro 48 051 – jonka nojalla vahingonkorvauksen
myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi
annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi, edellyttää näyttöä tuottamuksesta tai tahallisuudesta – se ei ole toteuttanut
tarvittavia toimenpiteitä [vuoden 2004 tuomion] täytäntöön panemiseksi eikä näin ollen noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan
mukaisia velvoitteitaan.
– –
30.      Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut [vuoden 2004 tuomiota], joten se voi EY 228
artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla määrätä tämän jäsenvaltion suoritettavaksi kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon.
31.      Tässä yhteydessä on muistettava, että yhteisöjen tuomioistuimen on kussakin asiassa arvioitava tuomittavat rahamääräiset seuraamukset
ottamalla huomioon käsiteltävänä olevan tapauksen olosuhteet (em. asia komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, 86 kohta ja asia
C-177/04, komissio v. Ranska, tuomio 14.3.2006, Kok. 2006, s. I-2461, 58 kohta).
32.      Esillä olevassa asiassa komissio on esittänyt, että yhteisöjen tuomioistuin määrää uhkasakon Portugalin tasavallalle – –.
– –
36.      Esillä olevassa asiassa on – – todettava, että yhteisöjen tuomioistuimessa 5.7.2007 pidetyssä istunnossa Portugalin tasavallan
asiamies vahvisti sen, että asetus nro 48 051 oli kyseisenä päivänä edelleen voimassa.
– –
54.      Edellä esitettyjen seikkojen perusteella Portugalin tasavalta on velvoitettava maksamaan komissiolle Euroopan yhteisön omien
varojen tilille 19 392 euron suuruinen uhkasakko kultakin päivältä, jolla [vuoden 2004 tuomion] noudattamisen edellyttämien
toimenpiteiden toteuttaminen viivästyy tämän tuomion julistamispäivästä siihen päivään asti, jolloin kyseinen – – tuomio on
pantu täytäntöön.
– –
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole kumonnut 21.11.1967
annettua asetusta nro 48 051 – jonka mukaan vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia
hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi,
edellyttää näyttöä tuottamuksesta tai tahallisuudesta – ja koska se ei siten ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä [vuoden
2004 tuomion] täytäntöön panemiseksi.
2)      Portugalin tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan yhteisöjen komissiolle Euroopan yhteisön omien varojen tilille 19 392
euron suuruinen uhkasakko kultakin päivältä, jolla [vuoden 2004 tuomion] noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden toteuttaminen
viivästyy tämän tuomion julistamispäivästä siihen asti, kunnes [vuoden 2004 tuomio] on pantu täytäntöön.”
Portugalin tasavallan ja komission edustajien välillä 28.1.2008 pidetyssä tapaamisessa keskusteltiin lain 67/2007 ulottuvuudesta.
Portugalin viranomaisten edustajat väittivät, että asetuksen nro 48 051 kumoavan lain 67/2007 hyväksymisellä ja julkaisemisella
Portugalin tasavalta oli toteuttanut kaikki vuoden 2004 tuomiossa edellytetyt toimenpiteet. Portugalin tasavallan edustajat
totesivat lisäksi, että Portugalin tasavalta tulisi riitauttamaan yhteisöjen tuomioistuimessa kaikki mahdolliset komission
päätökset, jotka koskevat yhteisöjen tuomioistuimen asettaman uhkasakon perusteella maksettavien määrien perintää. Kyseiset
edustajat väittivät myös, että Portugalin tasavallan oli joka tapauksessa maksettava enintään ne määrät, jotka mahdollisesti
kertyvät tuomion julistamispäivän 10.1.2008 ja lain 67/2007 voimaantulopäivän 30.1.2008 väliseltä ajalta.
Komissio puolestaan katsoi, että laki 67/2007 ei ole toimenpide, jolla vuoden 2004 tuomio pannaan täytäntöön riittävästi ja
täysimääräisesti.
Portugalin tasavallan aloitteesta osapuolten välillä pidettiin tämän jälkeen vielä kaksi muuta tapaamista, joissa pyrittiin
löytämään sovintoratkaisu mainitun jäsenvaltion ja komission väliseen erimielisyyteen.
Portugalin viranomaiset ilmoittivat 25.4.2008 päivätyllä kirjeellä komissiolle lakiehdotuksesta 210/2008, jolla muutettaisiin
lakia 67/2007.
Tämän lakiehdotuksen perusteluissa Portugalin hallitus perustelee lain 67/2007 muuttamista tarpeella mukauttaa julkiselinten
sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta koskeva uusi järjestelmä vastaamaan komission tulkintaa vuoden 2008 tuomiosta
sekä järjestelmää, josta säädetään julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen
soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetussa neuvoston
direktiivissä 89/665/ETY (EYVL L 395, s. 33) ja vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden
hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten
yhteensovittamisesta 25.2.1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/13/ETY (EYVL L 76, s. 14).
Sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosaston pääjohtaja osoitti 15.7.2008 Portugalin viranomaisille kirjeen, jossa hän yhtäältä
totesi yhtyvänsä näkemykseen, jonka mukaan mainitut viranomaiset eivät vielä olleet toteuttaneet kaikkia vuoden 2004 tuomion
täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä, ja toisaalta vaati maksettavaksi 2 753 664 euron määrää, joka vastasi uhkasakkoja
ajalta 10.1.–31.5.2008 vuoden 2008 tuomion mukaisesti.
Portugalin viranomaiset toimittivat komissiolle 23.7.2008 päivätyllä kirjeellä kopion lain 67/2007 ensimmäisestä muuttamisesta
17.7.2008 annetusta laista 31/2008 (Lei n° 31/2008, 17.7.2008, Procede à primeira alteração à Lei n° 67/2007; Diário da República,
1-sarja, nro 137, 17.7.2008). Mainittu laki tuli voimaan 18.7.2008.
Portugalin viranomaiset vastasivat komission maksupyyntöön 4.8.2008 päivätyllä kirjeellä. Ne toistivat näkemyksensä siitä,
että lain 67/2007 voimaantulon ja julkaisemisen johdosta kyseiset viranomaiset olivat toteuttaneet kaikki vuoden 2004 tuomion
täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet. Samaiset viranomaiset totesivat, että ne olivat silti suostuneet muuttamaan lakia
67/2007 ja antamaan lain 31/2008 oikeusriidan pitkittymisen välttämiseksi ja komission kanssa lain 67/2007 tulkinnasta olevan
erimielisyyden ratkaisemiseksi. Portugalin viranomaiset totesivat lisäksi, että lain 31/2008 2 §:ssä säädettiin kyseisen lain
taannehtivasta soveltamisesta 30.1.2008 alkaen. Täten Portugalin oikeusjärjestys oli 30.1.2008 lähtien ollut vuoden 2004 tuomion
mukainen. Näin ollen Portugalin viranomaiset pyysivät uhkasakon määrän laskemista uudelleen siten, että viitepäivämääränä
käytetään päivämäärää 30.1.2008.
Portugalin viranomaiset ilmoittivat komissiolle 22.8.2008 päivätyllä kirjeellä, että niiden aikomuksena oli suorittaa komission
omien varojen tilille nro 636003 tilisiirtona 2 753 664 euroa, mutta ne täsmensivät tässä yhteydessä kuitenkin, että tilisiirto
oli ehdollinen eikä merkinnyt sitä, että Portugalin tasavalta hyväksyi päivittäisen uhkasakon tai luopui oikeudestaan riitauttaa
uhkasakon peruste asiaan soveltuvassa oikeudenkäyntimenettelyssä.
Portugalin tasavalta nosti 15.7.2008 päivätystä kirjeestä kumoamiskanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamossa
15.9.2008 asianumerolla T-378/08 kirjatulla kannekirjelmällä.
Komissio esitti kirjaamossa 3.12.2008 kirjatulla asiakirjalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114
artiklan mukaisen oikeudenkäyntiväitteen. Komissio katsoi, ettei 15.7.2008 päivätty kirje ollut kannekelpoinen toimi, koska
kyseessä ei ollut komission lopullinen päätös.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamossa 19.1.2009 kirjatulla kirjeellä Portugalin tasavalta ilmoitti ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimelle työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti, että se luopui kanteesta.
Asia T-378/08 poistettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen
jaoston puheenjohtajan 5.3.2009 antamalla määräyksellä.
Päätöksellä K(2008) 7419 lopullinen, joka tehtiin 25.11.2008 (jäljempänä riidanalainen päätös) ja joka annettiin tiedoksi
Portugalin tasavallalle pääsihteeristön 26.11.2008 päivätyllä kirjeellä, komissio ilmoitti näkemyksenään olevan, että lailla
67/2007 ei panna vuoden 2004 tuomiota täytäntöön riittävällä tavalla, että Portugalin viranomaiset olivat panneet mainitun
tuomion täytäntöön vasta lailla 31/2008 ja että koska viimeksi mainittu laki oli tullut voimaan 18.7.2008, jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämisen päättymispäivämääräksi oli määritetty 18.7.2008. Komissio vahvisti näin ollen sisämarkkinoiden ja
palvelujen pääosaston pääjohtajan 15.7.2008 päivätyssä kirjeessä esittämän uhkasakon maksamispyynnön. Komissio vaati myös
911 424 euron lisämäärää, joka vastasi ajanjaksoa 1.6.–17.7.2008.

Asianosaisten vaatimukset
Portugalin tasavalta vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        ensisijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen
–        toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sen vaikutukset ulottuvat myöhemmäksi kuin 29.1.2008
–        velvoittaa komission vastaamaan oikeudenkäyntikuluista kokonaisuudessaan, tai sinä tilanteessa, että unionin yleinen tuomioistuin
alentaa uhkasakon määrää, velvoittaa molemmat osapuolet vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää Portugalin tasavallan vaatimuksen
–        velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

Oikeudellinen arviointi

Asianosaisten lausumat
Portugalin tasavalta väittää ensisijaisesti, että yhteisöjen tuomioistuin on selvästi todennut, että jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättäminen johtui siitä, ettei asetusta nro 48 051 ollut kumottu, ja että täten vuoden 2004 tuomion noudattamiseksi
Portugalin tasavallan oli kumottava kyseinen asetus.
Portugalin tasavalta on pannut vuoden 2004 tuomion täytäntöön antamalla lain 67/2007, jolla kumotaan asetus nro 48 051 ja
otetaan käyttöön valtion sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskeva uusi järjestelmä.
Portugalin tasavalta katsoo lisäksi, että komission tulkinta edellä mainitusta laista on virheellinen.
Portugalin tasavallan mukaan vuoden 2004 tuomion 31 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, ettei Portugalin tasavalta ollut
noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan, koska se oli asettanut valtion vahingonkorvausvastuun syntymisen edellytykseksi näytön
esittämisen tuottamuksesta tai vilpistä asetuksessa nro 48 051 säädettyjen edellytysten mukaisesti. Tuottamusolettamaan perustuva
järjestelmä, josta säädetään laissa 67/2007 ja erityisesti sen 7 §:ssä ja 10 §:n 2 ja 3 momentissa, sitä vastoin on yhteisön
direktiivien mukainen. Mistään vuoden 2004 tuomioon sisältyvästä seikasta ei voida päätellä, että valtion vahingonkorvausvastuu
julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 26.7.1971 annetun neuvoston direktiivin
71/305/ETY (EYVL L 185, s. 5) ja tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 21.12.1976 annetun
neuvoston direktiivin 77/62/ETY (EYVL 1977, L 13, s. 1) soveltamisalaan kuuluvissa urakoissa tai hankinnoissa olisi puhtaasti
objektiivista eli tuottamuksesta riippumatonta.
Portugalin tasavalta katsoo, että se saattoi näin ollen vuoden 2004 tuomion noudattamiseksi määrittää vapaasti direktiivin
89/665 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun järjestelmän soveltamisedellytykset, kunhan tällä järjestelmällä vapautetaan
vahinkoa kärsinyt yksityinen velvollisuudesta esittää näyttö hankintaviranomaisen tuottamuksesta.
Portugalin tasavallan mukaan tuottamuksen olemassaoloa ei tule sekoittaa tarpeeseen esittää siitä näyttö.
Portugalin tasavalta katsoo, että se seikka, että uudessa järjestelmässä säädetään kumottavissa olevasta olettamasta, ei vaaranna
sen yhteensoveltuvuutta direktiivin 89/665 kanssa, koska järjestelmän mukaan riittää, että yksityiset vetoavat toiminnan lainvastaisuuteen
ja näyttävät tämän toteen ilman, että heidän tarvitsee osoittaa tuottamuksen olemassaoloa, kun taas valtion tehtävänä on tässä
tilanteessa esittää päinvastainen näyttö.
Lisäksi Portugalin tasavalta katsoo, että lain 67/2007 10 §:n 2 momentissa oleva viittaus lievään tuottamukseen on merkityksetön,
koska vahinkoa kärsinyt on joka tapauksessa vapautettu velvollisuudesta esittää näyttö tuottamuksesta ja koska tämän viittauksen
ainoana tarkoituksena ja vaikutuksena on estää lainvastaisesta ja vahinkoa aiheuttaneesta toimesta vastuussa olevan virkamiehen
tai julkisalan henkilöstöön kuuluvan henkilön solidaarisen vastuun syntyminen. Toisin sanottuna työntekijää vastaan ei ajeta
takautumiskannetta, jos kyse on lievästä tuottamuksesta, vaan ainoastaan niissä tapauksissa, joissa on kyse törkeästä tuottamuksesta
tai vilpistä. Tällä yksinomaan hallinnon ja sen työntekijöiden välisiä suhteita koskevalla erottelulla ei kuitenkaan ole merkitystä
vahinkoa kärsineelle.
Lisäksi lain 67/2007 7 §:n 3 ja 4 momentissa olevien, virkavirhettä koskevien säännösten tarkoituksena on Portugalin tasavallan
mukaan suojella yksityisiä tilanteissa, joissa he eivät kykene täsmällisesti yksilöimään vahinkoa aiheuttaneesta lainvastaisesta
toimesta vastuussa olevaa julkisalan henkilöstöön kuuluvaa henkilöä tai virkamiestä. Näissä tilanteissa toimen oletetaan olevan
lainvastainen. Yksityiset on täten vapautettu myös velvollisuudesta esittää näyttö toimen lainvastaisuudesta, joten kyseessä
on objektiivinen vastuu.
Portugalin tasavalta väittää myös, että koska se ei ole ainoastaan kumonnut asetusta nro 48 051 vaan tämän lisäksi säätänyt
uudesta valtion sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta koskevasta järjestelmästä, aiemman järjestelmän ja lailla
67/2007 käyttöönotetun järjestelmän välillä ei ole jatkuvuutta, eikä yhteisön oikeuden rikkominen näin ollen myöskään ollut
jatkuvaa.
Portugalin tasavalta esittää lisäksi, että lailla 31/2008 toteutetulla lain 67/2007 muutoksella pyrittiin yksinomaan päättämään
tulkintaerimielisyys komission kanssa ja välttämään tämän erimielisyyden pitkittyminen.
Koska yhteisöjen tuomioistuin otti kantaa ainoastaan siihen, onko laki 67/2007 yhteisön oikeuden mukainen, Portugalin tasavalta
katsoo, että komission olisi tullut nostaa uusi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne saattaakseen
tuomioistuimen ratkaistavaksi kysymyksen siitä, onko tällä lailla käyttöönotettu uusi järjestelmä unionin oikeuden mukainen.
Toissijaisesti Portugalin tasavalta väittää, että lain 31/2008 taannehtivuus – mikäli oletetaan, että juuri tällä lailla,
eikä lailla 67/2007, saatetaan Portugalin oikeusjärjestelmä yhteisön oikeuden mukaiseksi – merkitsee sitä, että jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämisen päättymiseksi huomioon on otettava päivämäärä 30.1.2008 eikä komission virheellisesti käyttämä lain
julkaisupäivä.
Tästä syystä Portugalin tasavalta vaatii riidanalaisen päätöksen kumoamista komission tekemien oikeudellisten virheiden johdosta.
Portugalin tasavallan ensisijaisen väitteen osalta komissio väittää ensinnäkin, että se määrittää oikeudenkäynnin kohteen
kyseiselle jäsenvaltiolle osoittamassaan virallisessa huomautuksessa.
Portugalin tasavaltaa vastaan nostetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen kohteena ei kuitenkaan
ollut kyseisen valtion aktiivinen toiminta vaan toimimisen laiminlyönti. Tämä laiminlyönti aiheutui siitä, että direktiivissä
89/665 edellytettiin tietyn lopputuloksen saavuttamista – korvausten antaminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa
julkisten hankintojen tekemistä koskevan yhteisön oikeuden tai sen kansallisten täytäntöönpanosäännösten rikkomisen johdosta
– ja että asetuksen nro 48 051 kumoaminen ei komission mukaan riittänyt tämän päämäärään saavuttamiseen.
Komissio katsoo täten, ettei kyse ollut pelkästään asetuksen nro 48 051 kumoamisesta vaan koko sen oikeudellisen järjestelmän
kumoamisesta, joka oli yhteisön direktiivin noudattamatta jättämisen perusteena. Sen mukaan yhteisöjen tuomioistuin on ilmaissut
tästä kantansa selvästi vuoden 2004 ja vuoden 2008 tuomiossa katsoessaan, että asetuksen nro 48 051, jonka mukaan vahingonkorvausten
myöntäminen vahinkoa kärsineille edellyttää näyttöä virheestä kyseisessä lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti,
takia Portugalin tasavallan tilanne oli yhteisön oikeuden vastainen. Komissio väittää lisäksi, että yhteisöjen tuomioistuin
totesi vuoden 2008 tuomiossa, ettei Portugalin tasavalta ollut noudattanut vuoden 2004 tuomiota, koska se ei ollut kumonnut
jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen perustana ollutta järjestelmää.
Komission mukaan on selvää, ettei vuoden 2004 tuomio merkitse sitä, että pelkästään kumoamalla asetuksen nro 48 051 Portugalin
tasavalta olisi saattanut oikeutensa vastaamaan direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan
mukaisia velvoitteitaan.
Komissiolla Portugalin oikeudesta olevan tulkintanäkemyksen mukaan lailla 67/2007 ei saatettu Portugalin oikeutta yhteisön
oikeuden mukaiseksi, vaikka komissio myöntääkin kirjelmissään, että kyse on aiemmin voimassa olleeseen järjestelmään nähden
erilaisesta oikeudellisesta järjestelmästä. Portugalin tasavalta saattoi tilanteensa vuoden 2004 tuomion mukaiseksi vasta
antamalla lain 31/2008.
Tämän suhteen komissio toteaa, että direktiivissä 89/665 säädetään korvausten myöntämisestä hankintaviranomaisten lainvastaisista
päätöksistä tai lain rikkomisesta kärsineille henkilöille. Kyse ei täten ole objektiivisesta vastuusta vaan hallinnon siviilioikeudellisesta,
sopimussuhteen ulkopuolisesta vastuusta. Komissio katsoo, ettei yhteisöjen tuomioistuin ole vuoden 2004 tuomiossaan käsitellyt
tätä kysymystä eikä kyseisestä tuomiosta voida tehdä mitään johtopäätöksiä tästä.
Yhteisöjen tuomioistuin on komission mukaan sitä vastoin katsonut, että Portugalin oikeussuojajärjestelmä oli riittämätön,
koska siinä edellytettiin näyttöä hallintoyksikön työntekijän tuottamuksesta.
Myöskään lailla 67/2007 ei pantu direktiiviä 89/665 asianmukaisesti täytäntöön Portugalin oikeudessa.
Komissio täsmentää, että tämän suhteen on erotettava kolme tilannetta.
Ensinnäkin tilanteessa, jossa toimi on virkamiehen tai henkilöstöön kuuluvan henkilön, joka on toiminut vilpillisesti tai
törkeän tuottamuksellisesti, lainvastainen toimi luetaan välittömästi kyseisen virkamiehen tai henkilön syyksi ja valtio on
siitä välillisesti solidaarisessa vastuussa, jos näiden kahden ensimmäisen edellytyksen lisäksi toimen tekijäksi yksilöity
henkilö tai virkamies on toiminut työtehtäviensä rajoissa. Muussa tapauksessa valtio ei ole korvausvastuussa.
Komissio katsoo lisäksi, että jos virkamies on syyllistynyt vilppiin tai törkeään tuottamukseen, vahinkoa kärsineen henkilön
on lain 67/2007 10 §:n 2 momentin mukaan näytettävä toteen vilppi tai törkeä tuottamus, koska näihin tilanteisiin tulevat
uudestaan sovellettaviksi todistustaakkaa koskevat yleiset säännöt.
Toiseksi tilanteessa, jossa lainvastaisen toimen on tehnyt virkamies, joka on syyllistynyt vähäiseen tuottamukseen, lainvastainen
toimi luetaan välittömästi tämän virkamiehen syyksi ja valtiolle syntyy välillinen korvausvastuu, koska se ei ole tehnyt mitään
tekoa, josta sitä voitaisiin moittia. Valtiolla on asiassa ainoastaan isännänvastuu. Myös tässä tilanteessa vahingonkorvausvastuun
syntyminen edellyttää sitä, että julkishallinnon henkilöstöön kuuluva henkilö tai virkamies on toiminut hallintotehtäviään
hoitaessaan ja vahinko on syntynyt näiden tehtävien hoidon johdosta. Jos valtio osoittaa, ettei virkamies ole syyllistynyt
tuottamukseen, se ei ole korvausvastuussa.
Lievän tuottamuksen osalta komissio väittää, että tuottamusolettama voidaan helposti kumota millä keinoin tahansa, mukaan
luettuna todistajanlausunnoilla, koska tuottamusta arvioidaan sellaisen keskivertovirkamiehen huolellisuuden mukaan, jonka
ei oleteta ratkaisevan hallinnollisen järjestelmän puutteellisuuksia.
Kolmanneksi silloin, kun toiminta tai laiminlyönti on luonteeltaan rakenteellista ja kun vahinko ei johdu tietystä virkamiehestä
tai henkilöstöön kuuluvasta henkilöstä tai kun toimintaa tai laiminlyöntiä ei voida osoittaa kenenkään toteuttamaksi, vahinkojen
katsotaan johtuvan yksikön epänormaalista toiminnasta, jos keskiverto-olosuhteiden ja -kriteerien valossa voidaan todeta,
että yksikön voidaan kohtuullisesti edellyttää toimivan toisin. Mikäli nämä edellytykset eivät täyty, valtio ei ole korvausvastuussa.
Komissio katsoo, että yksikön epänormaalin toiminnan käsite on ainakin osittain tuottamuksen korvike, koska se merkitsee välittömästi
juuri siltä julkisyksiköltä, jossa vahinkoa aiheuttanut seikka tapahtui, vaadittavan huolellisuuden selvittämistä.
Näin ollen korvauksen myöntäminen vahinkoa kärsineelle edellyttää lain mukaan virkamiehen tuottamusta hänen tehdessään lainvastaisen
toimen tai yksikön epänormaalia toimintaa.
Komissio katsoo täten, ettei valtion vahingonkorvausvastuu ollut välitön lain 67/2007 nojalla ennen sen muuttamista lailla
31/2008, vaan korvausvastuu riippui hallintoyksikön virkamiesten tai sen palveluksessa olevan henkilön tuottamuksesta. Yhteisöjen
tuomioistuin on kuitenkin vuoden 2004 tuomiossaan todennut, ettei tämä järjestelmä ollut direktiivin 89/665 mukainen. Sekä
hallinnon palveluksessa olevan henkilön tai virkamiehen tuottamus että hallintoyksikön epänormaali toiminta ovat direktiivin
89/665 kannalta tuntemattomia käsitteitä.
Komissio katsoo lopuksi, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on ollut jatkuvaa ja että se on päättynyt vasta
lailla 31/2008, koska asian kannalta merkitystä ei ole sillä, että asetusta nro 48 051 seurasi laki 67/2007. Komission mukaan
lain 31/2008 taannehtivuudella ei niin ikään ole merkitystä, koska jäsenyysvelvoitteiden loukkaaminen päätettiin kyseisen
lain antamisella 17.7.2008, ja huomioon on otettava ainoastaan tämä päivämäärä.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Alustavat huomautukset
On muistettava, että EY 226 artiklassa määrätään, että jos komissio katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille
EY:n perustamissopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden, komissio antaa asiasta lausunnon perusteluineen varattuaan ensin
kyseiselle valtiolle tilaisuuden esittää huomautuksensa. Jos valtio, jota asia koskee, ei noudata lausuntoa komission asettamassa
määräajassa, komissio voi saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että komissiolla ei ole valtaa määritellä EY 226 artiklan nojalla antamissaan lausunnoissa
tai muissa kyseisen menettelyn yhteydessä esittämissään kannanotoissa lopullisesti jäsenvaltion oikeuksia ja velvollisuuksia
taikka antaa jäsenvaltiolle takeita tietyn toiminnan yhteensopivuudesta yhteisön oikeuden kanssa ja että EY 226–EY 228 artiklan
mukaan ainoastaan unionin tuomioistuimen tuomiossa voidaan lopullisesti määrittää jäsenvaltioiden oikeudet ja velvollisuudet
ja ratkaista jäsenvaltioiden toiminnan lainmukaisuus (yhdistetyt asiat 142/80 ja 143/80, Essevi ja Salengo, tuomio 27.5.1981,
Kok., s. I-1413, Kok. Ep. VI, s. 117, 16 kohta ja asia C-393/98, Gomes Valente, tuomio 22.2.2001, Kok., s. I-1327, 18 kohta).
Lisäksi on huomattava, että EY 228 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi annettuaan perustellun lausunnon, jota kyseessä oleva
jäsenvaltio ei ole noudattanut, saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka voi määrätä suoritettavaksi kiinteämääräisen
hyvityksen tai uhkasakon, jos se toteaa, ettei kyseinen jäsenvaltio ole noudattanut sen tuomiota.
EY 228 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely on katsottava tuomioiden täytäntöönpanoa koskevaksi erityiseksi oikeudenkäyntimenettelyksi
eli toisin sanoen täytäntöönpanokeinoksi (asia C-304/02, komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, Kok., s. I-6263, 92 kohta).
EY:n perustamissopimuksessa ei kuitenkaan määrätä unionin tuomioistuimen tämän uuden menettelyn päätteeksi antaman tuomion
täytäntöönpanomenettelystä erityisesti sitä tilannetta varten, että asiassa on määrätty uhkasakosta.
Koska unionin tuomioistuimen EY 228 artiklan 2 kohdan nojalla antamalla tuomiolla velvoitetaan jäsenvaltio maksamaan komissiolle
Euroopan yhteisön omien varojen tilille uhkasakko ja koska komissio EY 274 artiklan mukaan toteuttaa talousarviota, komission
tehtävänä on kuitenkin periä määrät, jotka kyseisen tuomion täytäntöönpanon johdosta on maksettava unionin talousarvioon,
EY 279 artiklan nojalla annettujen asetusten säännösten mukaisesti.
EY:n perustamissopimuksessa ei kuitenkaan ole erityisiä määräyksiä jäsenvaltion ja komission välille tässä yhteydessä syntyvien
riitojen ratkaisemiseksi.
Tästä syystä EY:n perustamissopimuksessa määrättyjä oikeussuojakeinoja sovelletaan, ja päätöksestä, jolla komissio määrittää
jäsenvaltiolla sille määrätyn uhkasakon nojalla maksettavana olevan määrän, voidaan nostaa kumoamiskanne EY 230 artiklan nojalla.
Unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen toimivaltainen ratkaisemaan tällaisen kanteen EY 225 artiklan 1 kohdan ensimmäisen
alakohdan nojalla.
Tätä toimivaltaa käyttäessään unionin yleinen tuomioistuin ei kuitenkaan voi lausua seikoista, jotka kuuluvat EY 226 ja EY
228 artiklan nojalla unionin tuomioistuimen yksinomaisen toimivallan piiriin.
Unionin yleinen tuomioistuin ei täten ratkaistessaan EY 230 artiklaan perustuvaa kumoamiskannetta, joka on nostettu unionin
tuomioistuimen EY 228 artiklan 2 kohdan nojalla antaman tuomion täytäntöönpanosta tehdystä komission päätöksestä, voi ratkaista
kysymystä, joka koskee jäsenvaltion EY:n perustamissopimuksen mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämistä ja jota unionin
tuomioistuin ei vielä ole ratkaissut.
Käsiteltävän asian arviointi
On syytä palauttaa mieliin vuoden 2008 tuomion seuraavat kohdat:
”16.      [Vuoden 2004 tuomion] tuomiolauselman 1 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että Portugalin tasavalta ei ollut noudattanut
direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ollut kumonnut
asetusta nro 48 051.
17.      Nyt vireillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä on selvitettävä se, onko asetus
nro 48 051 kumottu, sen toteamiseksi, onko Portugalin tasavalta toteuttanut toimenpiteet, joita kyseisen tuomion täytäntöönpano
edellyttää.
18.      Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti EY 228 artiklassa tarkoitetun jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämisen kannalta ratkaisevana ajankohtana on pidettävä tämän määräyksen nojalla annetussa perustellussa lausunnossa
asetetun määräajan päättymishetkeä (asia C-304/02, komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, Kok. 2005, s. I-6263, 30 kohta; asia
C‑119/04, komissio v. Italia, tuomio 18.7.2006, Kok. 2006, s. I‑6885, 27 kohta ja asia C-503/04, komissio v. Saksa, tuomio
18.7.2007, Kok. 2007, s. I‑6153, 19 kohta).
19.      Esillä olevassa asiassa on riidatonta, että Portugalille 13.7.2005 osoitetussa perustellussa lausunnossa asetetun määräajan
päättymispäivänä se ei vielä ollut kumonnut asetusta nro 48 051.
20.      Edellä esitetyn johdosta on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan,
koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä [vuoden 2004 tuomion] täytäntöön panemiseksi.
– –
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole kumonnut 21.11.1967
annettua asetusta nro 48 051 – jonka mukaan vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia
hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi,
edellyttää näyttöä tuottamuksesta tai tahallisuudesta – ja koska se ei siten ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä [vuoden
2004 tuomion] täytäntöön panemiseksi.
2)      Portugalin tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan yhteisöjen komissiolle Euroopan yhteisön omien varojen tilille 19 392
euron suuruinen uhkasakko kultakin päivältä, jolla [vuoden 2004 tuomion] noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden toteuttaminen
viivästyy tämän tuomion julistamispäivästä siihen asti, kunnes [vuoden 2004 tuomio] on pantu täytäntöön.”
Vuoden 2008 tuomion tuomiolauselmasta, luettuna yhdessä samaisen tuomion 16–19 kohdassa esitettyjen perustelujen kanssa, ilmenee,
että [vuoden 2004 tuomion noudattamiseksi riittää, että Portugalin tasavalta kumoaa] asetuksen nro 48 051 ja että uhkasakkoa
on maksettava kyseisen lain kumoamiseen asti.
On kiistatonta, että asetus nro 48 051 kumottiin 31.12.2007 annetun, samana päivänä Diário da Repúblicassa julkaistun ja 30.1.2008
voimaan tulleen lain 67/2007 5 §:llä.
Komissio on kuitenkin katsonut riidanalaisessa päätöksessä, että lailla 67/2007 ei pantu riittävällä tavalla täytäntöön vuoden
2004 tuomiota, että Portugalin viranomaiset ovat panneet kyseisen tuomion täytäntöön vasta lailla 31/2008 ja että koska tämä
viimeksi mainittu laki tuli voimaan 18.7.2008, jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen katsottiin päättyneeksi tuona
päivänä. Komissio on tästä syystä kieltäytynyt katsomasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen päättyneen päivänä,
jolloin asetus nro 48 051 kumottiin lailla 67/2007.
Komissio on täten toiminut vastoin vuoden 2008 tuomion tuomiolauselmaa. Riidanalainen päätös on tästä syystä kumottava.
Tätä johtopäätöstä ei voida kyseenalaistaa komission vuoden 2004 tuomiosta esittämällä tulkinnalla.
Komissio väittää, että edellyttäessään vuoden 2004 ja vuoden 2008 tuomiossa, että asetus nro 48 051, jonka mukaan ”vahingonkorvauksen
myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi
annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi, edellyttää [näyttöä tuottamuksesta tai vilpistä]”, on kumottava, yhteisöjen
tuomioistuin ei ole edellyttänyt pelkästään mainitun asetuksen kumoamista – mikä olisi komission mukaan johtanut oikeudelliseen
tyhjiöön eikä olisi merkinnyt direktiivin 89/665 mukaista täytäntöönpanoa – vaan näitä tuomioita on tulkittava siten, että
yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut, että se seikka, että vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet
vahinkoa julkisia hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen
vuoksi, edellyttää näyttöä tuottamuksesta tai vilpistä, ei ole direktiivin mukaista.
Komissio katsoo täten, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkui niin kauan kuin Portugalin oikeudessa säädettiin
siitä, että vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia hankintoja koskevan yhteisön
oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi, edellyttää näyttöä tuottamuksesta
tai vilpistä.
Komission mukaan sen ei ollut täten otettava huomioon päivää, jolloin asetus kumottiin, vaan päivä, jolloin Portugalin lainsäätäjä
kumosi vaatimuksen siitä, että vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia hankintoja
koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi, edellyttää
näyttöä tuottamuksesta tai vilpistä.
Koska asetuksen nro 48 051 kumoamisella ei ollut tällaista vaikutusta, komission mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta
jättäminen näin ollen jatkui.
Komission mukaan tämä on se seikka, jonka se totesi riidanalaisessa päätöksessä katsoessaan, ettei lailla 67/2007 pantu riittävällä
tavalla täytäntöön vuoden 2004 tuomiota, että Portugalin viranomaiset panivat kyseisen tuomion täytäntöön vasta lailla 31/2008
ja että koska tämä viimeksi mainittu laki tuli voimaan 18.7.2008, jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen katsottiin
päättyneeksi 18.7.2008.
Komissiolla ei täten ollut ainoastaan mahdollisuutta vaan myös velvollisuus varmistua siitä, että lain 67/2007 antamisella
toteutettu uusi oikeudellinen järjestelmä merkitsi direktiivin 89/665 asianmukaista täytäntöönpanoa.
Tätä näkökulmaa ei kuitenkaan voida hyväksyä.
Pannessaan täytäntöön unionin tuomioistuimen tuomiota, jolla jäsenvaltiolle määrätään uhkasakko, komission on voitava arvioida
toimenpiteitä, jotka jäsenvaltio on toteuttanut unionin tuomioistuimen tuomion noudattamiseksi, jotta vältetään erityisesti
se, että jäsenyysvelvoitteensa laiminlyönyt jäsenvaltio tyytyy pelkästään toteuttamaan toimenpiteitä, joilla on tosiasiassa
sama sisältö kuin unionin tuomioistuimen antaman tuomion kohteena olleilla toimenpiteillä.
Tämän harkintavallan käytöllä ei kuitenkaan tule loukata jäsenvaltioiden oikeuksia – eikä varsinkaan niiden menettelyllisiä
oikeuksia – sellaisina kuin nämä oikeudet ilmenevät EY 226 artiklalla luodusta menettelystä eikä unionin tuomioistuimen yksinomaista
toimivaltaa ratkaista kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuus yhteisön oikeuden kanssa.
Yhteisöjen tuomioistuin ei kuitenkaan ole vuoden 2004 tuomiossa eikä myöskään vuoden 2008 tuomiossa lausunut lain 67/2007
yhteensoveltuvuudesta direktiivin 89/665 kanssa.
Lisäksi on selvää, että lailla 67/2007 on kumottu asetus 48/051 ja otettu käyttöön uusi korvausvastuujärjestelmä, johon sisältyy
huomattavia muutoksia asetukseen nro 48 051 perustuvaan järjestelmään verrattuna.
Komissio itsekin myöntää riidanalaisessa päätöksessä, että ”lailla 67/2007 mahdollisesti tehdään vahinkoa kärsineille tarjouksentekijöille
helpommaksi vahingonkorvauksen saaminen hankintaviranomaisen lainvastaisen toiminnan johdosta”, ja kirjelmissään, että Portugalin
lainsäätäjä ei ole pelkästään kumonnut asetusta nro 48 051 vaan se on edellä mainitulla lailla korvannut kyseisen asetuksen
uudella oikeudellisella järjestelmällä.
Lisäksi sekä asianosaisten keskusteluista ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä että niiden tässä oikeudenkäynnissä esittämistä
kirjelmistä ilmenee, etteivät ne ole yhtä mieltä lain 67/2007 yhteensoveltuvuudesta yhteisön oikeuden kanssa.
Tällaisen kysymyksen ratkaiseminen merkitsisi lain 67/2007 yhteensoveltuvuuden arvioimista yhteisön oikeuteen nähden, mikä
edellyttää sellaista monitahoista oikeudellista arviointia, joka ylittää selvästi sen puhtaasti menettelyllisen arvioinnin,
jolla pyritään selvittämään, onko asetus nro 48 051 kumottu vai ei.
Jäsenvaltioiden oikeuksien ja velvollisuuksien määrittäminen ja ratkaisun antaminen jäsenvaltioiden toiminnasta voidaan kuitenkin
toteuttaa vain unionin tuomioistuimen EY 226–EY 228 artiklan nojalla antamalla tuomiolla (ks. edellä 58 kohta).
Komissio ei näin ollen voinut päättää pannessaan täytäntöön vuoden 2008 tuomiota, ettei laki 67/2007 ollut yhteisön oikeuden
mukainen, eikä tehdä tästä johtopäätöksiä yhteisöjen tuomioistuimen asettaman uhkasakon laskemiseksi. Sikäli kuin komissio
katsoi, ettei uudella lailla käyttöön otetulla järjestelmällä pantu asianmukaisesti täytäntöön direktiiviä 89/665, sen olisi
tullut aloittaa EY 226 artiklassa määrätty menettely.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa vielä lisäksi, että komission sen väitteen hyväksyminen, jonka mukaan komissiolle
on myönnettävä tavanomaista laajempi harkintavalta unionin tuomioistuimen EY 228 artiklan 2 kohdan mukaisesti antamien tuomioiden
täytäntöönpanossa, merkitsisi sitä, että kun jäsenvaltio riitauttaa unionin yleisessä tuomioistuimessa komission arvioinnin,
joka ylittää unionin tuomioistuimen tuomion päätöslauselman sanamuodon, unionin yleisen tuomioistuimen olisi väistämättä lausuttava
kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuudesta yhteisön oikeuden kanssa. Tällainen arviointi kuuluu kuitenkin unionin tuomioistuimen
yksinomaisen toimivallan piiriin eikä unionin yleiselle tuomioistuimelle.
Edellä esitetyn perusteella komissiolla ei ollut perustetta antaa riidanalaista päätöstä, joka on täten kumottava.

Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, on velvoitettava
korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on hävinnyt asian, se on Portugalin tasavallan
vaatimusten mukaisesti velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Komission 25.11.2008 tekemä päätös K(2008) 7419 lopullinen kumotaan.
2)
Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Julistettiin Luxemburgissa 29 päivänä maaliskuuta 2011.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: portugali.