CELEX: 62011CJ0530
Valstybės narės įsipareigojimų neįvykdymas
Visuomenės dalyvavimas priimant sprendimus ir teisė kreiptis į teismą aplinkosaugos klausimais
„Ne pernelyg brangaus“ teismo proceso sąvoka

R (Garner) Elmbridge Borough Council and others
, šioje byloje į šį sprendimą, priimtą pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui, Teisingumo Teismas negali atsižvelgti. Be to, bet kuriuo atveju teismas negali suteikti apsaugos, kai bylinėjimosi išlaidos objektyviai yra nepagrįstos. Pagaliau apsauga taip pat negali būti suteikta tuomet, kai kalbama tik apie ieškovo konkretų interesą. Šie skirtingi elementai rodo, jog faktiškai taikomos teismo praktikos taisyklės netenkins reikalavimo, kad teismo procesas nebūtų pernelyg brangus, kaip jis suprantamas pagal minėtą Sprendimą
Edwards ir Pallikaropoulos
.
Iš to, kas išdėstyta pirma, taip pat matyti, kad šioje teismo praktikoje nustatytos taisyklės neužtikrina, kad ieškovas galėtų tinkamai numatyti, ar teismo proceso, kuriame dalyvauja, išlaidas turės padengti jis pats ir kokia bus tų išlaidų suma, nors tai numatyti yra itin svarbu, nes, kaip pripažįsta Jungtinė Karalystė, teismo procese atstovaujantiems advokatams mokėtini honorarai yra dideli.
Be to, Jungtinė Karalystė atsiliepimo į ieškinį 70 punkte atvirai pripažįsta, kad iki minėto
Court of Appeal
sprendimo
R (Garner) Elmbridge Borough Council and others
principai, taikomi nutartims dėl su bylinėjimosi išlaidomis susijusių apsaugos priemonių, ne visais aspektais atitiko Sąjungos teisę.
Dėl Komisijos argumento, kad su bylinėjimosi išlaidomis susijusios apsaugos sistema taip pat neatitinka Sąjungos teisės, nes nutartys dėl su bylinėjimosi išlaidomis susijusių apsaugos priemonių apima „abipusį bylinėjimosi išlaidų apribojimą“, kuris leidžia valstybės įstaigai atsakovei, jeigu ji pralaimės procesą, apriboti savo finansinę atsakomybę, o tai netiesiogiai sumažina susitarimu dėl honoraro suteiktą apsaugą, primintina, kad siekdama įgyvendinti įsipareigojimų neįvykdymo nagrinėjimo procedūrą pagal SESV 258 straipsnį Komisija turi įrodyti, jog įpareigojimas nebuvo įvykdytas. Būtent ji turi Teisingumo Teismui pateikti reikalingą informaciją, kad šis galėtų patikrinti šio įsipareigojimo neįvykdymo buvimą, ir tai darydama ji negali remtis jokia prielaida (žr., be kita ko, 2012 m. lapkričio 22 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
C‑600/10, 13 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Šioje byloje Komisija savo pagrįstoje nuomonėje tenurodė, kad jei nacionalinis teismas suteikia tokį abipusį bylinėjimosi išlaidų apribojimą, ieškovui gali tekti pareiga apmokėti dalį savo advokato honorarų, tačiau nedetalizavo šios praktikos taikymo sąlygų arba dėl jos taikymo atsirandančių finansinių pasekmių.
Todėl reikia konstatuoti, kad Komisijos argumentas yra nepakankamai pagrįstas, kad galėtų būti išnagrinėtas.
Taikant šią išimtį konstatuotina, kad Komisijos argumentai dėl Jungtinės Karalystės bylinėjimosi išlaidų sistemos iš esmės yra pagrįsti.
Priešpriešiniai įsipareigojimai ir laikinosios priemonės
Dėl atsižvelgiant į laikinųjų priemonių taikymą teismo nustatytų priešpriešinių įsipareigojimų, kuriais, kaip tai matyti iš Teisingumo Teismui perduotos medžiagos, ieškovas iš esmės įpareigojamas padėti ištaisyti žalą, galinčią atsirasti taikant laikinąją priemonę, jei teisė, kurią ja buvo siekiama apsaugoti, galiausiai nepripažinta pagrįsta, reikia priminti, jog reikalavimas, kad teismo procesas nebūtų pernelyg brangus, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2003/35 3 straipsnio 7 punktą ir 4 straipsnio 4 punktą, taikomas visoms finansinėms išlaidoms, patirtoms dalyvaujant teismo procese, taigi brangumas turi būti vertinamas visapusiškai, atsižvelgiant į visas atitinkamos šalies patirtas išlaidas (žr. minėto Sprendimo
Edwards ir Pallikaropoulos
27 ir 28 punktus), su sąlyga, kad šia teise nepiktnaudžiaujama.
Be to, iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad Sąjungos teisės reguliuojamą ginčą nagrinėjantis nacionalinis teismas turi turėti teisę taikyti laikinąsias apsaugos priemones, siekdamas užtikrinti visišką būsimo teismo sprendimo dėl pagal Sąjungos teisę reikalaujamų teisių buvimo veiksmingumą (šiuo klausimu žr. 2013 m. sausio 15 d. Sprendimo
Križan ir kt
., C‑416/10, 107 punktą ir nurodytą teismo praktiką), ypač aplinkosaugos teisės srityje (žr. minėto Sprendimo
Križan ir kt
. 109 punktą).
Todėl reikalavimas, kad teismo procesas nebūtų pernelyg brangus, taip pat taikomas finansinėms išlaidoms, atsiradusioms taikant apsaugos priemones, kurias nacionalinis teismas gali nustatyti esant ginčams, susijusiems su Direktyvos 2003/35 3 straipsnio 7 punktu ir 4 straipsnio 4 punktu.
Taikant šią taisyklę, sąlygos, kuriomis nacionalinis teismas taiko tokias laikinąsias priemones, iš principo yra susijusios vien su nacionaline teise, su sąlyga, kad laikomasi lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų. Reikalavimas, kad teismo procesas nebūtų pernelyg brangus, negali būti aiškinamas taip, kad jis
a priori
draudžia taikyti finansinę garantiją, kaip antai „priešpriešinius įsipareigojimus“, kai tokia garantija numatyta pagal nacionalinę teisę. Tas pats pasakytina apie finansines pasekmes, kurių tam tikrais atvejais gali atsirasti pagal nacionalinę teisę, kai ieškinys pateikiamas piktnaudžiaujant.
Kita vertus, aiškindamasis, ar teismo procesas nėra pernelyg brangus, tokį klausimą nagrinėjantis teisėjas turi įsitikinti, kad vertinant įvairias su bylos nagrinėjimu susijusias išlaidas būtų atsižvelgta į ieškovui dėl to kylančią finansinę riziką.
Taigi konstatuotina, kad iš Teisingumo Teismui perduotų bylos medžiagos dokumentų nematyti, jog nacionaliniam teismui šioje srityje yra nustatytas aiškus ir tikslus reikalavimas, kad teismo procesas nebūtų pernelyg brangus. Iš tiesų Jungtinė Karalystė tik teigia, kad praktiškai priešpriešiniai įsipareigojimai ne visuomet nustatomi bylose, susijusiose su aplinkosaugos teise, ir jie nėra taikomi neturtingiems ieškovams.
Dėl Jungtinės Karalystės argumento, kad priešpriešinių įsipareigojimų apribojimas gali pažeisti teisę į nuosavybę, Teisingumo Teismas nuosekliai teigė, kad ši teisė nėra absoliuti prerogatyva, bet turi būti vertinama atsižvelgiant į jos visuomeninę reikšmę. Galima nustatyti naudojimosi šia teise apribojimus, jeigu jie faktiškai atitinka bendrojo intereso tikslus ir siekiamo tikslo atžvilgiu nėra neproporcingas bei netoleruotinas kišimasis, pažeidžiantis pačią šios saugomos teisės esmę (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Križan ir kt
. 113 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Aplinkosaugos apsauga yra vienas iš tokių tikslų, todėl ja galima pateisinti naudojimosi teise į nuosavybę apribojimą (šiuo klausimu taip pat žr. minėto Sprendimo
Križan ir kt
. 114 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Todėl taip pat reikia priimti Komisijos argumentą, kad atsižvelgiant į laikinųjų priemonių taikymą teismo nustatytų priešpriešinių įsipareigojimų sistema gali būti papildomas nesaugumo ir netikslumo veiksnys, kiek tai susiję su reikalavimo, kad teismo procesas nebūtų pernelyg brangus, laikymusi.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, konstatuotina, kad tinkamai neperkėlusi į nacionalinę teisę Direktyvos 2003/35 3 straipsnio 7 punkto ir 4 straipsnio 4 punkto, kuriuose numatyta, kad atitinkamas teismo procesas neturi būti pernelyg brangus, Jungtinė Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Jungtinė Karalystė iš esmės pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti. Pagal Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį Airija ir Danijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1.
Į nacionalinę teisę tinkamai neperkėlusi 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/35/EB, nustatančios visuomenės dalyvavimą rengiant tam tikrus su aplinka susijusius planus ir programas ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 85/337/EEB ir 96/61/EB dėl visuomenės dalyvavimo ir teisės kreiptis į teismus, 3 straipsnio 7 punkto ir 4 straipsnio 4 punkto, kuriuose numatyta, kad atitinkamas teismo procesas neturi būti pernelyg brangus, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

2.
Priteisti iš Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas, o Danijos Karalystė ir Airija padengia savo pačių bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.