CELEX: 62011CJ0177
Direktyva 2001/42/EB
Tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimas
3 straipsnio 2 dalies b punktas
Valstybių narių diskrecija

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2001 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (
OL L 197, p. 30
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 6 t., p. 157, toliau – Direktyva 2001/42) 3 straipsnio 2 dalies b punkto išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas
Symvoulio tis Epikrateias
(Valstybės taryba) nagrinėjant bylą pagal asociacijos
Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton
(toliau – asociacija pareiškėja), kurios buveinė Atėnuose, pateiktą skundą dėl 2006 m. rugpjūčio 28 d. Tarpžinybinio dekreto Nr. 107017 (toliau – 2006 m. rugpjūčio 28 d. tarpžinybinis dekretas), priimto ekonomikos ir finansų (
Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon
), aplinkos, regionų planavimo ir viešųjų darbų (
Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon
) ir vidaus reikalų, viešojo administravimo ir decentralizacijos (
Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis
) ministrų, kuriuo į Graikijos teisę perkeliama Direktyva 2001/42 (YPEXODE/EYPE/oik. 107017/28-8-2006), panaikinimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisės aktai
Su nagrinėjamu atveju susijusios šios direktyvos:
—
Direktyva 2001/42,
—
1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (
OL L 206, p. 7
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102), iš dalies pakeista 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos direktyva 2006/105/EB (
OL L 363, p. 368
, toliau – Buveinių direktyva),
—
1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyva dėl laukinių paukščių apsaugos (
OL L 103, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 1 t., p. 98), iš dalies pakeista 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/147/EB (
OL L 20, 2010, p. 7
, toliau – Paukščių direktyva).
Direktyva 2001/42
Pagal Direktyvos 2001/42 10 konstatuojamąją dalį visų planų ir programų, kuriuos pagal Buveinių direktyvą buvo nustatyta kaip būtinus įvertinti, pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai, todėl paprastai jie turėtų būti rengiami atsižvelgiant į sistemingą aplinkosauginį vertinimą.
Direktyvos 2001/42 3 straipsnyje „Taikymo sritis“ nustatyta:
„1.   2–4 dalyse nurodytų planų ir programų, kurių pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai, aplinkos [aplinkosauginis] vertinimas atliekamas pagal šios direktyvos 4–9 straipsnius.
2.   Laikantis 3 dalies nuostatų, atliekamas toliau išvardytų planų ir programų aplinkos [aplinkosauginis] vertinimas:
a)
kurie rengiami žemės ūkiui, miškininkystei, žuvininkystei, energetikai, pramonei, transportui, atliekų tvarkymui, vandentvarkai, telekomunikacijoms, turizmui, miestų ir kaimų planavimui ar žemės naudojimui ir kurie nustato tolesnio projektų, išvardytų Direktyvos 85/337/EEB I ir II prieduose, vystymo pagrindus, arba
b)
kurių atžvilgiu nustatoma, atsižvelgiant į galimas jų pasekmes teritorijai, kad būtina atlikti vertinimą pagal [Buveinių] direktyvos 6 ir 7 straipsnius.
3.   2 dalyje nurodytų planų ir programų, taikomų nedideliuose plotuose vietiniu lygiu, ir nedidelių 2 dalyje nurodytų planų ir programų pakeitimų aplinkos [aplinkosauginis] vertinimas atliekamas tik tada, kai valstybės narės nustato, kad jų pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai.
4.   Valstybės narės nustato, ar kitų, nenurodytų 2 dalyje, planų ir programų, kurie nustato tolesnio projektų vystymo pagrindus, pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai.
5.   Valstybės narės 3 ir 4 dalyse nurodytų planų ar programų galimą pasekmių reikšmingumą aplinkai nustato išnagrinėdamos kiekvieną konkretų atvejį arba patikslindamos planų ir programų rūšis, arba derindamos abu šiuos metodus. Tuo tikslu valstybės narės visais atvejais atsižvelgia į atitinkamus II priede nurodytus kriterijus, užtikrindamos, kad ši direktyva būtų taikoma planams ir programoms, kurių pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai.
<...>“
Buveinių direktyva
Buveinių direktyvos 4 straipsnyje nustatyta:
„1.   Remdamasi III priede (1 etapas) išdėstytais kriterijais ir atitinkama moksline informacija, kiekviena valstybė narė siūlo teritorijų sąrašą, nurodydama, kurie jos teritorijoje vietiniai I priedo natūralių buveinių tipai ir kurios II priedo rūšys aptinkamos tose teritorijose. <...>
<...>
2.   Remdamasi III priede (2 etapas) nustatytais kriterijais, kiekvienam iš penkių 1 straipsnio c punkto iii papunktyje nurodytų biogeografinių regionų ir visai 2 straipsnio 1 dalyje nurodytai teritorijai Komisija, susitarusi su kiekviena valstybe nare, pagal jų pateiktus sąrašus sudaro Bendrijos svarbos teritorijų sąrašo projektą, paremtą valstybių narių sąrašais, nurodančiais tas teritorijas, kuriose yra vienas ar daugiau natūralių buveinių tipų ar prioritetinių rūšių.
<...>
Atrinktų Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą, nurodant teritorijas, kuriose yra vienas ar daugiau prioritetinių natūralių buveinių tipų ar prioritetinių rūšių, Komisija tvirtina 21 straipsnyje nustatyta tvarka.
3.   Šio straipsnio 2 dalyje nurodytas sąrašas sudaromas per šešerius metus nuo šios direktyvos paskelbimo.
4.   Jei, laikantis 2 dalyje nustatytos tvarkos, yra patvirtinama Bendrijos svarbos teritorija, atitinkama valstybė narė turi kaip galima greičiau, bet ne vėliau kaip per šešerius metus, toje teritorijoje įsteigia specialią saugomą teritoriją, nustatydama prioritetus, atsižvelgdama į teritorijos svarbą palaikant ar atstatant I priede išvardytų natūralių buveinių tipų arba II priede išvardytų rūšių gerą apsaugos būklę bei užtikrinant
Natura 2000
tinklo vientisumą, taip pat atsižvelgdama į toms vietovėms gresiantį degradavimą ar sunaikinimą.
5.   Teritoriją įtraukus į 2 dalies trečiojoje pastraipoje minimą sąrašą, jai pradedamos taikyti 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys.“
Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumui ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę.“
Buveinių direktyvos 7 straipsnyje numatyta:
„Šios direktyvos 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nustatyti įpareigojimai pakeičia bet kuriuos Direktyvos 79/409/EEB 4 straipsnio 4 dalies pirmajame sakinyje nustatytus įpareigojimus teritorijoms, atrinktoms pagal 4 straipsnio 1 dalį arba panašiai pripažintoms pagal jos 4 straipsnio 2 dalį, nuo šios direktyvos įgyvendinimo datos arba nuo valstybės narės atlikto atrinkimo arba pripažinimo datos pagal Direktyvą 79/409/EEB, jei pastaroji data yra vėlesnė.“
Paukščių direktyva
Paukščių direktyvos 4 straipsnyje, identiškai pakeičiančiame Direktyvos 79/409 4 straipsnį, nustatyta:
„1.   Siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios apsaugos priemonės.
Todėl būtina atsižvelgti į:
a)
rūšis, kurioms gresia pavojus išnykti;
b)
rūšis, kurioms gali pakenkti tam tikri jų buveinių pokyčiai;
c)
rūšis, kurios laikomos retomis dėl jų mažų populiacijų ar riboto paplitimo arealo;
d)
kitas rūšis, kurioms dėl specifinio jų buveinių pobūdžio reikia išskirtinio dėmesio.
Vertinant visada remiamasi populiacijų gausumo tendencijomis ir pokyčiais.
Atsižvelgdamos į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, šių rūšių apsaugai valstybės narės įsteigia kiekiu ir dydžiu tinkamiausias specialias apsaugos teritorijas.
2.   Valstybės narės panašias priemones taiko nuolatos aptinkamoms I priede nenurodytoms migruojančioms rūšims, atsižvelgiant į jų apsaugos poreikį geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, jų veisimosi, šėrimosi ir žiemojimo bei poilsio teritorijų, esančių jų migracijos kelyje, atžvilgiu. Dėl šios priežasties valstybės narės kreipia išskirtinį dėmesį šlapžemių, ypač tarptautinės svarbos šlapžemių, apsaugai.
<...>
4.   1 ir 2 dalyse nurodytose apsaugos teritorijose valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo, arba bet kokio paukščių trikdymo, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus. <...>“
Graikijos teisės aktai
2006 m. rugpjūčio 28 d. tarpžinybinio dekreto 1 straipsnyje numatyta:
„Šiuo dekretu siekiama įgyvendinti Direktyvos [2001/42] nuostatas, kad, siekiant subalansuotos plėtros, į priimamus planus ir programas būtų galima integruoti aplinkos klausimus, numatant bet kokias reikiamas priemones, sąlygas ir procedūras jų galimoms pasekmėms aplinkai įvertinti, ir taip skatinti tvarią plėtrą bei aukštą aplinkos apsaugos lygį.“
2006 m. rugpjūčio 28 d. tarpžinybinio dekreto 3 straipsnio 1 dalies b punkte nustatyta:
„1.   Prieš patvirtinant planą ar programą ar pradedant atitinkamą teisėkūros procedūrą, laikantis šio straipsnio 2 dalies nuostatų, atliekamas šių nacionalinių, regioninių, provincijos ir vietos planų ar programų, kurie gali turėti reikšmingų pasekmių aplinkai, strateginis aplinkosauginis vertinimas, visų pirma:
<...>
b)
visų planų ir programų, kurie visapusiškai ar iš dalies taikomi Europos ekologinio tinklo
Natura 2000
nacionalinių teritorijų zonose (Bendrijos svarbos teritorijose (BST) ir specialios apsaugos teritorijose (SAT)) ir kurie gali joms daryti didelę įtaką. Išimtis taikoma valdymo planams ir veiksmų programoms, kurie tiesiogiai susiję su tokių teritorijų valdymu ir apsauga arba yra tam būtini.
Norint nustatyti, ar pirmesniame punkte minėti planai ir programos, kurie nesusiję su a punkte nurodytais planais ir programomis, gali turėti didelę įtaką Europos ekologinio tinklo
Natura 2000
nacionalinių teritorijų zonoms (BST ir SAT) ir ar dėl to reikia atlikti jų strateginio aplinkosauginio vertinimo procedūrą, būtina laikytis 5 straipsnyje numatytos išankstinės aplinkosaugos audito procedūros.“
Tarpžinybinio dekreto 5 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Atliekama kiekvieno 3 straipsnio 1 dalies b punkte ir 3 straipsnio 2 dalyje nurodyto plano ar programos išankstinė aplinkosaugos audito procedūra, kad 3 dalyje nurodyta kompetentinga valdžios institucija, remdamasi konkrečiais tame straipsnyje išvardytais kriterijais, galėtų nustatyti, ar atitinkamas planas ar programa gali turėti reikšmingų pasekmių aplinkai ir dėl to turėtų būti atliktas jo strateginis aplinkosauginis vertinimas <...>“
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad šio tarpžinybinio dekreto 3 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 straipsnyje numatyta, kad prieš atliekant Buveinių direktyvoje numatytą strateginį aplinkosauginį vertinimą atliekama išankstinė aplinkosaugos audito procedūra, kuria siekiama nustatyti, ar tam tikras planas ar programa gali turėti reikšmingų pasekmių aplinkai, kiek tai susiję su specialiomis saugomomis teritorijomis, patenkančiomis į Europos ekologinį tinklą
Natura 2000
.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Grįsdama skundą asociacija pareiškėja nurodė įvairius panaikinimo pagrindus, susijusius tiek su vidaus, tiek su Sąjungos teise.
Kalbant apie Sąjungos teisę, pažymėtina, kad asociacija pareiškėja teigia, jog 2006 m. rugpjūčio 28 d. tarpžinybiniu dekretu Direktyva 2001/42 buvo neteisingai perkelta. Anot jos, iš šios direktyvos 3 straipsnio 4 dalies matyti, kad valstybės narės neturi teisės nustatyti, ar planų ir programų, susijusių su minėto 3 straipsnio 2 dalimi, pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai.
Šiomis aplinkybėmis
Symvoulio tis Epikrateias
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar direktyvos [2001/42] 3 straipsnio 2 dalies b punktas, kuriame nustatyta, kad atliekamas visų planų ir programų, „kuriuos, atsižvelgiant į galimas pasekmes teritorijai, būtina įvertinti pagal [Buveinių] direktyvos 6 ir 7 straipsnius“, aplinkosauginis vertinimas, reiškia, kad pareiga atlikti konkretaus plano aplinkosauginį vertinimą priklauso nuo to, ar toks planas atitinka aplinkosauginio vertinimo atlikimo sąlygas pagal [Buveinių] direktyvą, ir kad dėl to šioje direktyvos [2001/42] nuostatoje, kaip ir minėtose [Buveinių] direktyvos nuostatose, daroma prielaida, jog planas gali turėti didelę įtaką konkrečiai specialiai saugomai teritorijai, suteikiant valstybėms narėms teisę atlikti atitinkamą vertinimą iš esmės? Ar vis dėlto šią direktyvos [2001/42] 3 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatą reikia aiškinti taip, kad pareiga atlikti jame numatytą aplinkosauginį vertinimą nepriklauso nuo to, ar įvykdytos aplinkosauginio vertinimo atlikimo sąlygos pagal [Buveinių] direktyvą, t. y. nuo konstatavimo, kad specialiai saugomai teritorijai gali būti daroma didelė įtaka, ir tam, kad atsirastų pareiga atlikti tokį vertinimą, pakanka konstatuoti, jog atitinkamas planas kaip nors susijęs su viena iš [Buveinių] direktyvoje numatytų teritorijų, bet nebūtinai su specialia saugoma teritorija?“
Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2001/42 3 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį privaloma atlikti konkretaus plano aplinkosauginį vertinimą, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, tik jei toks planas atitinka sąlygas, dėl kurių būtina atlikti jo vertinimą pagal Buveinių direktyvą.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad Direktyvos 2001/42 3 straipsnio 4 dalis, kurią prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat cituoja savo sprendime pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kaip tvirtinama jo formuluotėje, netaikoma šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje numatytiems planams ir programoms.
Kalbant apie Direktyvos 2001/42 3 straipsnio 2 dalies b punktą pažymėtina, kad pagal šią nuostatą aplinkosauginį vertinimą būtina atlikti visada, kai tokio vertinimo reikalaujama pagal Buveinių direktyvos 6 ir 7 straipsnius. Tad siekiant nustatyti Direktyvos 2001/42 3 straipsnio 2 dalies b punkto taikymo sritį, reikia išnagrinėti Buveinių direktyvos 6 ir 7 straipsnių taikymo sritį.
Buveinių direktyvos 4 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad Bendrijos svarbos teritorijoms, taip pat ir toms, kurias valstybės narės apibrėžė kaip specialias saugomas teritorijas, taikomos šios direktyvos 6 straipsnio 2–4 dalių nuostatos.
Iš Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalies, aiškinamos kartu su tos pačios direktyvos 4 straipsnio 5 dalimi, formuluotės matyti, kad reikalaujama atlikti bet kokio plano ar projekto, tiesiogiai nesusijusio su Bendrijos svarbos teritorijos tvarkymu arba jam nebūtino, bet galinčio ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, įvertinimą.
Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalies pirmame sakinyje numatyta, jog reikalavimą atlikti tinkamą plano ar projekto įvertinimą lemia tikimybė arba pavojus, kad šis planas ar projektas reikšmingai paveiks nagrinėjamą teritoriją (2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo
Waddenvereniging ir Vogelbeschermingsvereniging
,
C-127/02, Rink. p. I-7405
, 43 punktas). Ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu, remiantis objektyviomis aplinkybėmis, negalima atmesti galimybės, kad minėtas planas ar projektas atitinkamai teritorijai daro reikšmingą poveikį (šiuo klausimu žr. 2007 m. gruodžio 13 d. Sprendimo
Komisija prieš Airiją
,
C-418/04, Rink. p. I-10947
, 227 punktą).
Darytina išvada, kad nagrinėjant, ar planas arba programa gali reikšmingai paveikti teritoriją, kaip tai suprantama pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį, neišvengiamai keliamas tik klausimas, ar, remiantis objektyviomis aplinkybėmis, galima atmesti galimybę, kad minėtas planas ar projektas atitinkamai teritorijai daro reikšmingą poveikį. Toks aiškinimas taikytinas taip pat kalbant apie Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytas teritorijas, atsižvelgiant į Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalies taikymo srities išplėtimą šios direktyvos 7 straipsniu ir šioms teritorijoms.
Tad į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2001/42 3 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad tai, ar pagal jį privaloma atlikti konkretaus plano aplinkosauginį vertinimą, priklauso nuo to, ar toks planas atitinka sąlygas, dėl kurių būtina atlikti jo vertinimą pagal Buveinių direktyvą, taip pat ir sąlygą, kad planas gali daryti reikšmingą poveikį atitinkamai teritorijai. Nagrinėjant, ar ši sąlyga įgyvendinta, neišvengiamai keliamas tik klausimas, ar, remiantis objektyviomis aplinkybėmis, galima atmesti galimybę, kad minėtas planas ar projektas atitinkamai teritorijai daro reikšmingą poveikį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:

2001 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo 3 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad tai, ar pagal jį privaloma atlikti konkretaus plano aplinkosauginį vertinimą, priklauso nuo to, ar toks planas atitinka sąlygas, dėl kurių būtina atlikti jo vertinimą pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvą 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos, iš dalies pakeistos 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos direktyva 2006/105/EB, taip pat ir sąlygą, kad planas gali daryti reikšmingą poveikį atitinkamai teritorijai. Nagrinėjant, ar ši sąlyga yra įgyvendinta, neišvengiamai keliamas tik klausimas, ar, remiantis objektyviomis aplinkybėmis, galima atmesti galimybę, kad minėtas planas ar projektas atitinkamai teritorijai daro reikšmingą poveikį.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.