CELEX: 62011TJ0422
Обществени поръчки за услуги
Процедура за възлагане на обществени поръчки
Доставка на компютърни услуги за разработване и поддръжка на софтуер, консултации и подпомагане за различни видове компютърни приложения
Отхвърляне на офертата на оферент
Оферта с необичайно ниска стойност
Член 139, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002
Задължение за мотивиране
Избор на правното основание
Злоупотреба с власт

Обстоятелства, предхождащи спора
С обявление за обществена поръчка от 5 април 2011 г., публикувано в приложението към
Официален вестник на Европейския съюз
(OВ 2011/S 66‑106099), поправка, публикувана в Официален вестник (OВ 2011/S 70‑113065), Службата за публикации на Европейския съюз (OP) е обявила покана за представяне на оферти в процедура за възлагане на обществена поръчка AO 10340 („Доставка на компютърни услуги за разработване и за поддръжка на софтуер, консултации и подпомагане за различни видове компютърни приложения“).
Съгласно обявлението за обществена поръчка въпросните компютърни услуги са обособени в четири лота, като двата, във връзка с които е подадена настоящата жалба, са лот 1, отнасящ се за „поддръжка и специализирани административни приложения“, и лот 3, отнасящ се за „производствени и приемателни мрежи.“
Целта на обявлението за обществена поръчка е сключването на нови рамкови договори за услуги за всеки от лотовете в замяна на изтичащите рамкови договори. В тръжните условия OP уточнява, че за всеки лот оферентите се подбират съобразно „каскадния механизъм“ и че рамковите договори ще бъдат подписани за срок от четири години с оферентите, които са подали трите икономически най-изгодни оферти, класирани според съотношението им качество—цена.
Обявлението за обществена поръчка и тръжните условия предвиждат за всеки лот, че офертите се преценяват в зависимост от критериите, посочени в тръжните условия. Оценката на всяка оферта цели да се определи до каква степен тя отговаря на обявените изисквания, като трите приети оферти ще бъдат тези, които предлагат най-доброто съотношение качество—цена. Качеството, по-специално техническата оценка, представлява 50 %, а цената, по-специално финансовата оценка, представлява 50 % (точка 2.9 от тръжните условия).
Жалбоподателят, Computer Resources International (Luxembourg) SA, и Intrasoft International SA, обединени в консорциум (наричан по-нататък „консорциумът“), подават оферти за лотове 1 и 3 (наричани по-нататък „офертите на жалбоподателя“).
На 27 юни 2011 г. OP отправя към жалбоподателя молба за информация относно консорциума, в която иска обяснение за условията на изчисляване на цената за човекоден във финансовите му оферти. Питането е отправено при разглеждането на тази цена, по отношение на която OP отбелязва, че би могла да се счита с необичайно ниска стойност по смисъла на член 139 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (
OВ L 357, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3, наричан по-нататък „Правилата за прилагане“).
На 29 юни 2011 г. жалбоподателят, като представляващ консорциума, дава отговор на молбата за информация на OP от 27 юни 2011 г. (наричан по-нататък „отговорът от 29 юни 2011 г.“), като твърди, че цената за човекоден в офертите му може да бъде обяснена чрез вътрешната организация на консорциума и оптимизацията на баланса между дейностите на последния в Люксембург и тези в Румъния. Той посочва освен това, че консорциумът е спазил люксембургското и румънското законодателство в областта на заетостта, по-специално относно минималната работна заплата. Той добавя, че що се отнася до дейностите на консорциума в Румъния, минималната работна заплата е била удвоена с оглед отчитане на инфлацията в тази държава членка, предвид четиригодишния срок на поръчката. Освен това той предоставя на OP подробна информация относно спазването в офертите му на двете национални законодателства в областта на заетостта.
С писмо от 22 юли 2011 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) OP уведомява жалбоподателя, като представляващ консорциума, от една страна, за отхвърлянето на офертите му за лотове 1 и 3, поради това че са с необичайно ниска стойност, и от друга страна, за имената на оферентите, чиито оферти са били приети. Тя посочва също, че консорциумът може да поиска допълнителни уточнения относно отхвърлянето.
С писмо от 25 юли 2011 г. жалбоподателят уведомява OP за несъгласието си с обжалваното решение, като същевременно иска някои уточнения, по-специално относно критериите, въз основа на които е било прието, че офертите му са с необичайно ниска стойност. Жалбоподателят иска също така от OP да му предостави техническите оценки на неговите оферти за лотове 1 и 3 и тези на оферентите, чиито оферти са били приети съобразно „каскадния механизъм“, а така също и поставените на тези оферти оценки. Освен това жалбоподателят иска потвърждение, че „офертата с необичайно ниска стойност се отнася само за цените extra-muros, [а именно цените на предоставяните услуги извън сградите на OP,] като се има предвид, че цените „intra-muros“[, а именно цените на предоставяните услуги в сградите на OP, са били] същите, като тези, които са [били] предложени и приети“ в оферти, подадени в рамките на предходни процедури по възлагане на обществени поръчки, и са били приети от възлагащия орган. Най-сетне, жалбоподателят потвърждава, че неговите средни цени extra-muros в рамките на настоящата процедура по възлагане на обществена поръчка са били по-високи от средните цени, предложени в предходна процедура по възлагане на обществена поръчка, в рамките на която те не са били отхвърлени като такива с необичайно ниска стойност.
На 27 юли 2011 г. OP отхвърля тези възражения, като едновременно с това предоставя на жалбоподателя извлечение от доклада за оценка, което съдържа съображенията, поради които е било счетено, че неговите оферти са с необичайно ниска стойност предвид цената им. Съобразно това извлечение дадените от жалбоподателя, като представляващ консорциума, обяснения в отговора от 29 юли 2011 г. (наричани по-нататък „дадените на 29 юни 2011 г. обяснения“) относно предоставянето на услуги, както и относно местонахождението на персонала в Румъния са противоречали на офертите му и поради това не са можели да бъдат приети. В останалата си част извлечението от доклада за оценка съдържа информация относно оценката на офертите на жалбоподателя и на приетите оференти. Освен това OP е счела, че офертите на жалбоподателя не можело да се сравняват с офертите, подадени в рамките на предходни процедури по възлагане на обществени поръчки и че при всяко положение някои от сравнения, направени от жалбоподателя, са били погрешни.
Производство и искания на страните
На 5 август 2011 г. жалбоподателят подава настоящата жалба в секретариата на Общия съд.
С отделна молба, подадена в секретариата на Общия съд същия ден, жалбоподателят иска да бъде допуснато обезпечение на основание член 104, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.
След като Европейската комисия и OP потвърждават, по искане на администратора на Общия съд, че Комисията трябва да се счита за единствен ответник в случая, Общият съд (втори състав) потвърждава с решение от 28 септември 2011 г. поправката относно посочения ответник.
С определение от 5 октомври 2011 г. по дело Computer Resources International (Luxembourg), T‑422/11 R (
EU:T:2011:566
) председателят на Общия съд отхвърля искането на жалбоподателя за допускане на временни мерки, поради това че той не е доказал наличието на опасност да претърпи тежка и непоправима вреда в отсъствието на исканите временни мерки.
След промяна на разпределението на съдиите в съставите на Общия съд съдията докладчик е включен в девети състав, на който вследствие на това е разпределено настоящото дело.
Въз основа на доклада на съдията докладчик Общият съд (девети състав) решава да започне устната фаза на производството. Поради това че един от членовете на девети състав е бил възпрепятстван да заседава, в приложение на член 32, параграф 3 от Процедурния правилник председателят на Общия съд назначава друг съдия за допълване на състава. Устните състезания и отговорите на страните на поставените от Общия съд въпроси са изслушани в съдебното заседание, проведено на 25 юни 2014 г.
Жалбоподателят моли Общия съд:
—
да отмени обжалваното решение,
—
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Комисията моли Общия съд:
—
да приеме жалбата за неоснователна,
—
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят навежда три правни основания, изведени от: първото, съществено процесуално нарушение, второто, нарушение на приложимите процесуални правила, и третото, злоупотреба с власт или грешно правно основание.
В самото начало следва да се има предвид, че OP разполага с широко право на преценка относно обстоятелствата, които следва да бъдат взети предвид с оглед на приемането на решение за възлагане на обществена поръчка въз основа на покана за представяне на оферти, и контролът на Общия съд трябва да се свежда до проверка дали са спазени процесуалните правила и изискването за мотивиране, както и дали фактите са установени точно и дали не е налице сериозна и явна грешка в преценката или злоупотреба с власт (вж. в този смисъл решение от 13 декември 2011 г., Evropaïki Dynamiki/Комисия, T‑377/07,
EU:T:2011:731
, т. 22, и цитираната съдебна практика).
По правното основание, изведено от съществено процесуално нарушение
Жалбоподателят поддържа, че съгласно член 139 от Правилата за прилагане отхвърлянето на оферта, поради това че предложената в нея цена е необичайно ниска, трябва да бъде изрично мотивирано, като съображенията следва да отговарят на конкретния мотив, на който се основава отхвърлянето. Обжалваното решение обаче не съдържало никакви съображения относно конкретните мотиви, поради които възлагащият орган е решил, че офертите на жалбоподателя са били с необичайно ниска стойност. Следователно обжалваното решение нарушавало съществено процесуално изискване и тази празнина не можело да бъде запълнена чрез позоваване на други документи.
Комисията оспорва основателността на доводите на жалбоподателя.
Следва да се счита, че с това правно основание жалбоподателят се позовава по същество на нарушение на задължението за мотивиране на обжалваното решение.
Следва да се припомни, че когато, както в случая, институциите на Европейския съюз разполагат с широка свобода на преценка, спазването на предоставените от правния ред на Съюза гаранции в административното производство е от още по-голямо значение. Сред тези гаранции по-специално е задължението на компетентната институция да мотивира в достатъчна степен своите решения. Само така съдът на Съюза може да провери дали са налице фактическите и правните обстоятелства, от които зависи упражняването на правото на преценка (вж. в този смисъл решение от 21 ноември 1991 г., Technische Universität München, C‑269/90, Recueil,
EU:C:1991:438
, т. 14, решение от 10 септември 2008 г., Evropaïki Dynamiki/Комисия, T‑465/04,
EU:T:2008:324
, т. 54).
Съдържанието на задължението за мотивиране, което възлагащият орган има в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка по отношение на оферента, който не е бил приет, се определя от член 100, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (
OВ L 248, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198; наричан по-нататък „Финансовият регламент“), и от член 149 от Правилата за прилагане, а не, както изглежда поддържа жалбоподателят, от член 139 от Правилата за прилагане, който се отнася до процедурата, която възлагащият орган трябва да спази, преди да отхвърли дадена оферта, която счита оферта с необичайно ниска стойност.
От член 100, параграф 2 от Финансовия регламент и от член 149 от Правилата за прилагане, както и от постоянната съдебна практика следва обаче, че възлагащият орган е изпълнил задължението си за мотивиране, ако най-напред направи необходимото, за да съобщи незабавно на всеки неодобрен оферент за мотивите, поради които отхвърля офертата му, и ако впоследствие предостави на оферентите, които са подали допустима оферта и изрично поискат това, характеристиките и сравнителните предимства на спечелилата оферта, както и името на оферента, на когото е възложена поръчката, в срок от петнадесет календарни дни, считано от получаването на писмено искане (вж. в този смисъл решения от 9 септември 2010 г., Evropaïki Dynamiki/ЕЦМНН, T‑63/06,
EU:T:2010:368
, т. 111 и цитираната съдебна практика и от 12 декември 2012 г., Evropaïki Dynamiki/ЕОБХ, T‑457/07,
EU:T:2012:671
, т. 45).
Този начин на процедиране е в съответствие с целта на уреденото в член 296, втора алинея ДФЕС задължение за мотивиране, съгласно която мотивите трябва да излагат по ясен и недвусмислен начин съображенията на автора на акта, така че да дадат възможност, от една страна, на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за взетата мярка, за да могат да защитят правата си, а от друга страна, на съда да упражни своя контрол (решения Evropaïki Dynamiki/ЕЦМНН, точка 26 по-горе,
EU:T:2010:368
, т. 112 и цитираната съдебна практика и Evropaïki Dynamiki/ЕОБХ, точка 26 по-горе,
EU:T:2012:671
, т. 46 и цитираната съдебна практика).
Важно е също така да се припомни, че изискването за мотивиране следва да се преценява в зависимост от обстоятелствата в конкретния случай, по-специално в зависимост от съдържанието на акта, от естеството на изложените мотиви и от интереса, който адресатите или други заинтересовани лица, засегнати пряко и лично от акта, могат да имат от получаване на разяснения (вж. решения от 2 април 1998 г., Комисия/Sytraval и Brink’s France, C‑367/95 P, Recueil,
EU:C:1998:154
, т. 63 и цитираната съдебна практика и Evropaïki Dynamiki/Комисия, точка 24 по-горе,
EU:T:2008:324
, т. 49).
Така, за да се прецени в случая дали OP е спазила изискването за мотивиране, следва да се разгледа обжалваното решение, съдържащо решението за отхвърляне на офертите на жалбоподателя. Следва също така да се разгледа и писмото от 27 юли 2011 г., отправено до жалбоподателя в срока по член 149, параграф 3 от Правилата за прилагане, в отговор на изричното му искане от 25 юли 2011 г. за предоставяне на допълнителни уточнения относно обжалваното решение.
В случая, с писмото от 22 юли 2011 г. OP е връчила на жалбоподателя мотивите за отхвърляне на офертите му, а именно факта, че те са били с необичайно ниска стойност. ОP също така е уведомила жалбоподателя за правото му да получи допълнителна информация относно мотивите за отхвърляне на офертата му.
Както беше посочено в точка 10 по-горе, вследствие на дадените от жалбоподателя обяснения, с писмо от 27 юли 2011 г. OP е указала на последния, че офертите му не могат да се сравняват с подадени в рамките на предходни процедури по възлагане на обществени поръчки оферти и че при всяко положение някои от сравненията, направени от жалбоподателя, са погрешни. Освен това тя е предоставила на жалбоподателя извлечение от доклада за оценка, съдържащо съображенията, поради които е било счетено, че офертите му са били с необичайно ниска стойност поради цената им.
В това извлечение от доклада за оценка е било посочено, че дадените на 29 юни 2011 г. обяснения не са разсеяли съмненията относно предложените цени в офертите на жалбоподателя.
Цитирана или възпроизведена е била следната информация по четири въпроса, предоставена от жалбоподателя, от името и за сметка на консорциума, която е довела до този извод:
„1.
„Нашият консорциум е успял да оптимизира и да балансира дейностите в Люксембург и дейностите „near [shore]/off shore“ в Румъния“;
2.
„Близост на персонала: предложеният персонал ще се намира в Люксембург (intra/extra [-muros], така че да се осигури близост, която е абсолютно съществена за този проект), или в Румъния (extra-muros)“;
3.
[Консорциумът] е изчислил сам минимална дневна тарифа за Люксембург от 138 EUR;
4.
„Реалистични общи разходи“: общите разходи на нашия консорциум са включени (управление, разходи, свързани с инфраструктурата, дневните и пътни разходи на лицата, намиращи се „near shore/off shore“, разходи за управление на предприятието, разходи за съоръженията, разходи за общата инфраструктура и т.н.)“.
Второ, в това извлечение от доклада за оценка се посочва, че що се отнася до точки 1 и 2 („AD 1 + 2“) (вж. точка 33 по-горе), дейностите „near [shore]/off shore“ в Румъния не са били споменати в офертите на жалбоподателя и че всички предложени човешки ресурси са били установени в Люксембург. Добавено е, че в частта на тези оферти, отнасяща се до техническото качество на предложените човешки ресурси, е било уточнено, че „[в]сички предложени технически кандидати [са отговаряли] на условията, свързани с минимален срок от три години за университетско образование и за опит“ и че „[т]е също така всички [работели] на автомобилно разстояние от [OP]“.
Що се отнася до точки 2 и 3 („AD 2 + 3“) (вж. точка 33 по-горе), посочено е било, че някои от предложените от консорциума цени за човекоден extra-muros, а именно „INF‑SYS‑TRAI — 105 EUR“ и „INF‑SYS‑END‑USE‑SUP — 105 EUR“, са били по-ниски от минималната дневна тарифа в Люксембург, изчислена от жалбоподателя в отговора от 29 юни 2011 г.
Относно точка 4 („AD 4“) е било уточнено, че комисията за оценка на офертите „е имала съмнения, че един високо квалифициран ANA-PROG [би приел] да работи за тази минимална работна заплата“ и че противно на уверенията от страна на жалбоподателя в отговора му от 29 юни 2011 г., общите разходи не можело да са включени в цената за човекоден.
Извлечението от доклада за оценка е съдържало също така две общи забележки, с които комисията за оценка на офертите е изразявала съмненията си във връзка с факта, че служители „PRO‑MAN“ и „TEC‑CONS“, високо квалифицирани, биха били склонни да работят, съответно, за 200 EUR и за 210 EUR за човекоден extra-muros.
Най-сетне, извлечението от доклада за оценка е съдържало заключения, според които дадените на 29 юни 2011 г. обяснения относно мястото на предоставяне на услугите, както и местонахождението на персонала са противоречали на офертите на жалбоподателя и поради това не е можело да бъдат приети.
Трябва да се отбележи, че предвид обжалваното решение и писмото на OP от 27 юли 2011 г. жалбоподателят е бил в състояние да посочи точните причини на решението за отхвърляне на офертите му. Действително OP е обосновала по ясен начин решението да отхвърли тези оферти, от една страна, като е посочила елементите от обясненията, които счита за нови по отношение на тези оферти и противоречията, които е счела, че съществуват между посочените оферти и дадените на 29 юни 2011 г. обяснения, и от друга страна, като се е позовала на обстоятелството, че тези оферти са с необичайно ниска стойност с оглед на цената им.
OP също така е счела, че офертите на жалбоподателя са били основани на персонал с местонахождение се в Люксембург и изцяло работещ на автомобилно разстояние от OP, а не на персонал с местонахождение в Румъния и на предоставяни в тази държава членка услуги. Въз основа на това тя е направила извода, че посочените оферти са с необичайно ниска цена, тъй като, от една страна, за някои профили посочените тарифи са били по-ниски от минималната дневна тарифа в Люксембург, изчислена от жалбоподателя в отговора му от 29 юни 2011 г., и от друга страна, за други профили не е било икономически реалистично да се счита, че предложеният в тези оферти персонал би приел да работи в Люксембург на предложената тарифа.
С оглед на изложеното по-горе следва да се приеме, че в писмата си, както и в извлечението от доклада за оценка, приложено към писмото от 27 юли 2011 г., OP е мотивирал надлежно от правна страна отхвърлянето на офертите на жалбоподателя. Налага се изводът, че той е спазил изискванията, предвидени в член 100, параграф 2 от Финансовия регламент и в член 149 от Правилата за прилагане.
Първо, този извод не се оборва от доводите на жалбоподателя, че възможността той да бъде информиран за характеристиките и за относителните предимства на приетите оферти, била без значение, тъй като отхвърлянето на офертите му не е почивало на сравнение между тях и приетите оферти.
Следва да се отбележи, че в обжалваното решение OP действително е посочила възможността жалбоподателят да бъде информиран за характеристиките и за относителните предимства на приетите оферти. Ако жалбоподателят не е бил заинтересован от предоставянето на тази информация, той очевидно не е бил задължен да я поиска. Още повече че съгласно член 100, параграф 2 от Финансовия регламент и член 149, параграф 3 от Правилата за прилагане OP е била длъжна да му укаже тази възможност.
Второ, надлежното мотивиране от правна страна на отхвърлянето на офертите на жалбоподателя не се оборва от доводите на жалбоподателя, че обжалваното решение нарушава съществено изискване, предвидено в член 147, параграф 3 от Правилата за прилагане. Според жалбоподателя, макар да е достатъчно решението, за което тази разпоредба се отнася, да посочва само мотивите за несъответствие на дадена оферта с критериите за подбор или факта, че дадена оферта не е най-добрата с оглед на критериите за възлагане, в случай на отхвърляне на оферта, поради това че е с необичайно ниска стойност, е предвидена специална разпоредба. Следователно в случая обжалваното решение нарушавало това съществено изискване.
Това оплакване трябва да бъде отхвърлено като неоснователно, без да е необходимо произнасяне по неговата допустимост, която се оспорва от Комисията. Всъщност член 147 от Правилата за прилагане се отнася, както посочва и заглавието му, до резултатите от оценката. Параграфи 1 и 2 от този член се отнасят до протокола за оценка, докато параграф 3 от посочения член се отнася до взетото от възлагащия орган решение. Макар член 147, параграф 3 от Правилата за прилагане да уточнява реквизитите на това решение, тази разпоредба не предвижда, че те трябва да бъдат уточнени в писмото, с което на отстранените оференти се съобщава съдържанието на това решение. Кореспонденцията между възлагащия орган и оферентите, по-специално тези, които са били отстранени, както и съдържанието на тази кореспонденция в действителност са уредени в член 149 от Правилата за прилагане. Следователно член 147 от Правилата за прилагане е без значение с оглед определянето на съдържанието на задължението за мотивиране, което възлагащият орган има по отношение на отстранения оферент, що се отнася до писмото, с което му се съобщава съдържанието на решението на възлагащия орган.
С оглед на всички изложени по-горе съображения настоящото правно основание трябва да бъде отхвърлено.
По правното основание, изведено от нарушение на приложимите процесуални правила
С това правно основание жалбоподателят се позовава по същество на нарушение на процедурата, предвидена в член 139, параграф 1 от Правилата за прилагане, и по-общо, на нарушение на този член, доколкото той оспорва основателността на отхвърлянето на офертите, поради това че те са били с необичайно ниска стойност.
Комисията оспорва доводите на жалбоподателя.
Съгласно член 139, параграф 1 от Правилата за прилагане, ако за дадена поръчка офертите изглеждат с необичайно ниска стойност, възложителят, преди да ги отхвърли единствено на това основание, отправя искане в писмена форма за представяне на подробности, каквито сметне за необходими във връзка със съставните елементи на офертата, и проверява елементите след изслушване на страните, като взема предвид представените обяснения.
На първо място, жалбоподателят държи да отбележи, че ако Общият съд приеме, че мотивите за отхвърлянето на офертите му могат да бъдат открити в писмото от 27 юли 2011 г., то възприетият от OP в това писмо мотив за отхвърлянето е фактът, че предложените цени са били с необичайно ниска стойност. Мотивите, които той обаче бил добавил чрез позоваване на доклада за оценка на комисията за оценка на офертите, нямали никаква връзка с този мотив и били неотносими. В това отношение жалбоподателят цитира заключението на този доклад, според което „предоставената от консорциума информация относно мястото на предоставяне на услугите, както и местонахождението на персонала са [били] в противоречие [с офертите] и следователно не са [можели] да бъдат приети“.
Трябва да се отбележи, че с първото си оплакване жалбоподателят поддържа по същество, че мотивите за отхвърлянето на офертите му, посочени в доклада за оценка, нямат връзка с мотива за отхвърляне, посочен в обжалваното решение.
Това оплакване трябва да бъде отхвърлено.
Всъщност следва да се приеме, доколкото жалбоподателят поддържа, че неговите оферти са били отхвърлени поради мотив, различен от необичайно ниската им стойност, че това оплакване следва да се разгледа в рамките на твърдението за грешно правно основание на обжалваното решение.
Освен това трябва да се припомни, че при преценката на първото правно основание вече беше направен изводът, че OP е предоставила достатъчно подробни мотиви във връзка с мотива за отхвърляне на офертите на жалбоподателя. В действителност тя е изложила точните причини, поради които дадените на 29 юни 2011 г. обяснения не са разсеяли съмненията относно предложената в посочените оферти цена, и е посочила причините, поради които е било прието, че те са с необичайно ниска стойност (вж. точки 39—46 по-горе).
Най-сетне, посоченият в извлечението от доклада за оценка и цитиран от жалбоподателя извод трябва да се чете в неговия контекст (вж. точки 32—38 по-горе). Извлечението започва с уверението, че след като е анализирала отговора от 29 юни 2011 г., комисията за оценка на офертите е достигнала до извода, че офертите на жалбоподателя трябва да бъдат отхвърлени поради необичайно ниската им цена. По-нататък следва анализ на дадените на 29 юни 2011 г. обяснения относно цените, които възлагащият орган е счел за необичайно ниски, като този анализ изтъква несъответствията между посочените обяснения и офертите на жалбоподателя, поставяйки под съмнение икономическата реалистичност на предложените цени за някои профили и оспорвайки включването на някои разходи в тези цени. Извлечението приключва с извода, цитиран от жалбоподателя, който резюмира причините, поради които дадените на 29 юни 2011 г. обяснения не могат да бъдат взети предвид поради несъответствието им със съдържанието на офертите на жалбоподателя. Следователно, противно на твърденията на жалбоподателя, този извод не е неотносим спрямо мотива за отхвърляне на офертите му, в случая необичайно ниската им стойност, и мотивите, които OP е добавила чрез позоваване на доклада за оценка на комисията за оценяване на офертите, не са лишени от връзка с този мотив.
На второ място, фактът, че комисията за оценяване на офертите не е взела предвид обосновката на жалбоподателя в отговора от 29 юни 2011 г., представлявало нарушение на член 139 от Правилата за прилагане и на съдебната практика. Жалбоподателят поддържа, че поради несъобразяването на неговите обяснения не се е провела действителна обмяна на виждания, а по-скоро монолог на OP. Макар жалбоподателят да признава, че възлагащият орган не е длъжен да провежда безкраен диалог с даден оферент, той поддържа, че възлагащият орган трябва да предостави на оферента възможността да обоснове офертата си.
В самото начало следва да се припомни, че съгласно разпоредбата на член 139, параграф 1 от Правилата за прилагане, възлагащият орган има задължението, ако счита, че дадена оферта е с необичайно ниска стойност, преди да я отхвърли, да позволи на оферента да поясни и дори да обоснове характеристиките на офертата си. Задължението да се провери сериозността на дадена оферта, произтича също от предварителното наличие на съмнения относно нейната надеждност, при това като се има предвид, че основният предмет на този член е да се гарантира на оферента, че няма да бъде отстранен от участие в процедурата, без да е получил възможност да обоснове съдържанието на своята оферта, която изглежда с необичайно ниска стойност (решение от 11 май 2010 г., PC‑Ware Information Technologies/Комисия, T‑121/08, Сборник,
EU:T:2010:183
, т. 72 и цитираната съдебна практика).
От това следва, че доколкото в случая ОР е имала съмнения по отношение на надеждността на офертите на жалбоподателя, тя е бил длъжна да му позволи да обоснове съдържанието на офертите си, които счита, че са с необичайно ниска стойност.
В случая OP е спазила това задължение.
Доводите на жалбоподателя в писмения отговор несъмнено са двусмислени в това отношение, като в тях се признава, че му е била предоставена възможност да поясни съдържанието на офертите си, но същевременно се подразбира и обратното. В отговор на въпрос на Общия съд по време на съдебното заседание жалбоподателят посочва, че му е било отправено само едно писмо с искане за обяснения, което било недостатъчно за да се приеме, че предвидената в член 139 от Правилата за прилагане процедура е била спазена.
Все пак трябва да се отбележи, че ОР е предоставила на жалбоподателя възможност да поясни съдържанието на офертите си съгласно член 139, параграф 1 от Правилата за прилагане. Действително с писмото от 27 юни 2011 г. OP е отправила към жалбоподателя, като представляващ консорциума, молба за предоставяне на информация, в което е поискала обяснения относно условията за изчисляване на цената за човекоден в офертите му (вж. точка 6 по-горе). Жалбоподателят е изпълнил това искане в отговора си от 29 юни 2011 г.
Освен това, доколкото жалбоподателят поддържа, че ОР му е връчила обжалваното решение, без да му даде възможност да изложи по-подробни и по-пълни обяснения в отговор на притесненията ѝ, достатъчно е да се отбележи, че в писмения отговор жалбоподателят признава, че ОР не е била длъжна да провежда безкраен диалог с консорциума.
Най-сетне, доколкото жалбоподателят изразява съжаление за несъобразяването на дадените на 29 юни 2011 г. обяснения, от връченото му извлечение от доклада за оценка следва, че ОР ги е взела предвид, тъй като ги е разгледала и ги е съпоставила с офертите на жалбоподателя, преди да ги отхвърли (вж. точки 31—38 по-горе).
В резултат на това жалбоподателят не е доказал наличието на нарушение на процедурата, предвидена в член 139 от Правилата за прилагане.
На трето място, жалбоподателят счита, че ОР не е обосновала несъобразяването на дадените на 29 юни 2011 г. обяснения, и поддържа, че ОР в някои случаи ги е схванала неправилно.
В това отношение в отговор на въпрос на Общия съд по време на съдебното заседание жалбоподателят потвърждава, че с това оплакване той се позовава на грешка от страна на възлагащия орган при преценката на дадените на 29 юни 2011 г. обяснения и при отхвърлянето на офертите му, поради това че били с необичайно ниска стойност по смисъла на член 139 от Правилата за прилагане.
Първо, следва да се приеме, че жалбоподателят не може да претендира грешка на ОР, доколкото тя се е ограничила да декларира, че предложените цени в подадените в предходни процедури по възлагане на обществени поръчки оферти са неотносими, без друго обяснение, а само с простия мотив, че процедурите по възлагане на обществени поръчки били независими една от друга.
Всъщност ОР без съмнение е уточнила, че оценките са били независими за всяка процедура по възлагане на обществени поръчки и че в резултат на това някои сравнения с друг договор, извършени от жалбоподателя, са били неотносими. Тя е добавила обаче, че тези сравнения са били освен това погрешни и е посочила съображения за това. От една страна, според ОР цените intra-muros не са били идентични в офертите на жалбоподателя и в тези, подадени четири години по-рано. От друга страна, противно на уверенията на жалбоподателя в отговора му от 29 юни 2011 г., офертите му не са съдържали по-ниски цени от тези, посочени в предходните оферти, цитирани от жалбоподателя, само за профилите extra-muros.
Освен това ОР с основание е счела, че сравнение между предложените в офертите на жалбоподателя цени и цените, предложени в рамките на други процедури по възлагане на обществени поръчки, са неотносими. Всъщност, противно на твърдението на жалбоподателя, че нито един предходен случай не е лишен от значение, щом става въпрос за „същата поръчка“, съдържанието на дадена оферта трябва да се разглежда по отношение на процедурата за възлагане на обществена поръчка, по която е подадено.
Второ, жалбоподателят претендира, че комисията за оценка на офертите погрешно е основала твърдението си, че предоставената информация не разсейва съмненията по отношение на предложените цени, на съображението, че всички предложени от консорциума човешки ресурси трябва да се намират в Люксембург. Всъщност, въпреки факта, че не съществувало задължение, нито ангажимент персоналът да е в Люксембург, комисията за оценка на офертите предположила, че предложеният от консорциума персонал се намирал там. Комисията за оценка на офертите продължила процедурата, отхвърляйки дадените на 29 юни 2011 г. обяснения, в които жалбоподателят уточнявал, че някои от наетите в Люксембург лица можело да бъдат евентуално изпратени в Румъния, в краен случай на непълно работно време. Персоналът в близост бил предложен в офертите на жалбоподателя само за нуждите на прякото изпълнение на проекта.
Поради този факт твърдението на комисията за оценка на офертите, посочено като „AD 2 + 3“ (вж. точка 35 по-горе), съгласно което „някои от предложените от [консорциума] цени за човекоден extra-muros, а именно INF-SYS-TRAI — 105 EUR и INF-SYS-END-USE-SUP — 105 EUR, са [били] по-ниски от минималната дневна тарифа в Люксембург, изчислена от жалбоподателя в отговора [от 29 юни 2011 г. ]“, и сходното твърдение, посочено като „AD 4“ (вж. точка 36 по-горе), били неотносими в случая, след като дори заплатите да са били сравнително ниски за Люксембург, било договорено да бъдат уравновесени с чувствително по-ниските румънски заплати.
Следва да се отбележи, че комисията за оценка на офертите е приела, че предложените в офертите на жалбоподателя цени за възнаграждения на човешките ресурси са били твърде ниски за лица, работещи в Люксембург. От една страна, тя е отбелязала, че за някои предложени профили цените са били по-ниски от минималната работна заплата в Люксембург, изчислена от жалбоподателя в отговора от 29 юни 2011 г. От друга страна, тя е изразила съмнения по отношение на други предложени профили, че висококвалифицирани служители биха били склонни да работят за посочените цени.
В това отношение следва да се констатира, че жалбоподателят не оспорва, че посочените в офертите му цени могат да се считат, и в двата случая, като твърде ниски за персонал, работещ в Люксембург.
За сметка на това жалбоподателят оспорва преценката на комисията за оценка на офертите, че съобразяването на дадените на 29 юни 2011 г. обяснения щяло да доведе до промяна на офертите му. Според жалбоподателя възлагащият орган е счел погрешно, че е той бил длъжен да представи в офертите си целия персонал, който би могъл да бъде включен в изпълнението на поръчката, и че дадените от жалбоподателя обяснения представлявали изменение на офертите му.
Според жалбоподателя задължението за представяне в офертите на целия персонал, който би могъл да бъде включен в изпълнението на поръчката, все пак не е било толкова ясно, колкото, явно, счита Комисията.
От една страна, жалбоподателят, разбира се, изтъква в своята точка 4.3.3.4 („Изпълнение на проекта“), че „тръжните условия [предвиждали], че единствено предложените от оферента в неговата оферта човешки ресурси [имали] право да изпълняват исканите задачи“. Все пак тази точка засягала изпълнението на конкретен проект по рамков договор, по-специално поръчките или възлаганията в зависимост от съображенията за време и средства. Следователно съществувало съмнение, що се отнася до това дали тази точка от тръжните условия се отнася до офертата на оферентите за рамковия договор, или за офертата на договарящия за конкретен проект.
Освен това жалбоподателят изтъква, че предвид клауза 1.4.2 от рамковия договор, съгласно която договарящият трябва да направи предложение по искане на възлагащия орган за конкретно определена поръчка или възлагане, като това предложение трябва да включва по-специално автобиографиите на предложените за изпълнението лицата и декларация, че те са на разположение, единственото убедително тълкуване на точка 4.3.3.4 от тръжните условия е, че тя се отнася за тази конкретно определена поръчка или възлагане. Следователно възлагащият орган бил разтълкувал неправилно тази разпоредба и не следвало да приема, че дадените на 29 юни 2011 г. обяснения не можело да бъдат приети.
От друга страна, жалбоподателят изтъква, че при всяко положение, дори Общият съд да приеме, че това задължение се отнася до рамковия договор, то не може да се счита за общо задължение. Всъщност точка 3 („Човешки ресурси и заместване“) от точка 4.3.3.4 от тръжните условия засягала единствено проектите, включващи съображенията за времето и средствата, а не проектите изцяло.
Следователно дадените на 29 юни 2011 г. обяснения относно мястото на предоставяне на услуги extra-muros не били в противоречие със задължението да се предостави само представеният в офертите на жалбоподателя персонал, тъй като едно такова задължение, ако се приеме, че има такова, би съществувало само за предвидените в зависимост от съображенията за време и средства проекти, които биха представлявали според администрацията само малка част от проектите и не биха се оказали поради това решаващи за определянето на общата цена. Следователно жалбоподателят твърди, че той е можел да предоставя услугите на предлаганите в офертите му цени, като компенсира по-високите цени за проектите от този тип с представения в офертите персонал с по-ниските цени за проектите изцяло, като последните са се дължали на благоприятните условия в Румъния. Поради това дадените на 29 юни 2011 г. обяснения не водели до промяна на неговите оферти.
Следва да се обърне внимание, че комисията за оценка на офертите не се позовава на автобиографиите на предложените в офертите на жалбоподателя лица, но отбелязва липсата на каквото и да споменаване в тези оферти на дейностите на консорциума в Румъния.
Освен това тя подчертава, че всички предложени в офертите на жалбоподателя човешки ресурси са се намирали в Люксембург и че жалбоподателят, от името и за сметка на консорциума, бил уточнил, че предложените лица работят всички на автомобилно разстояние от ОР. Жалбоподателят обаче не оспорва истинността на тези твърдения и признава, че в офертите му не се е споменавало предоставянето на услуги в Румъния.
Следователно, противно на твърденията на жалбоподателя, дадените на 29 юни 2011 г. обяснения представляват промяна на офертите му и не е можело да бъдат приети.
Всъщност, без да е необходимо произнасяне по въпроса дали, както жалбоподателят изтъква, даден оферент има право да промени по време на сключването на рамковия договор автобиографиите на предложените лица, достатъчно е да се констатира, че в офертите на жалбоподателя се е уточнявало, че всички предложени лица са работели на автомобилно разстояние от ОР, чието седалище е в Люксембург. Нито обявлението за откриването на процедура за възлагане обществена поръчка, нито тръжните условия обаче са налагали на жалбоподателя да формулира в офертите си такова предложение относно местонахождението на персонала на консорциума. Следователно това предложение трябва да се счита като част от офертите на жалбоподателя.
Следва обаче да се подчертае, че съгласно точка 1.10 от тръжните условия („Период на валидност на офертата“) дадена оферта е трябвало да остане валидна девет месеца след крайната дата за подаване на офертите и през този период оферентите е трябвало да запазят всички условия на тяхната оферта. Освен това следва да се отбележи, подобно на Комисията, че съгласно точка 1.9 от тръжните условия („Общи условия за подаване на оферта“) „[п]одаването на оферта обвързва оферента по време на изпълнението на поръчката, ако му бъде възложена“. Най-сетне, трябва да се отбележи, че съгласно точка 2.7.2, in fine, от тръжните условия („Оценката на техническите критерии за възлагане“), „ако офертата на даден оферент надхвърля минималните изисквания, описани в техническите спецификации, той остава обвързан от тази оферта за целия период на изпълнение на договора, ако му бъде възложен“.
Следователно жалбоподателят не е можел да промени направеното в офертите му предложение, без да промени условията на офертите относно местонахождението на персонала на консорциума.
Трябва обаче да се приеме, че работещите в Румъния лица не могат да се считат за лица, които се намират на автомобилно разстояние и в близост до Люксембург.
Следователно ОР основателно е приела, че дадените на 29 юни 2011 г. обяснения, според които предложеният персонал няма да бъде локализиран задължително на автомобилно разстояние от ОР, а ще бъде разположен също така и в Румъния, представляват промяна на офертите на жалбоподателя. От това тя с основание прави извода, че не може да приеме тези обяснения и жалбоподателят не оспорва факта, че промяната на офертите му не може да бъде приета на този етап от възлагащия орган в съответствие с член 99 от Финансовия регламент и член 148 от Правилника за прилагане, които забраняват промяната на условията на първоначалната оферта (вж. в този смисъл решение от 25 октомври 2012 г., Astrim и Elyo Italia/Комисия, T‑216/09,
EU:T:2012:574
, т. 95).
Най-сетне, следва да се отбележи, че посочените в офертите на жалбоподателя цени за възнаграждение на човешки ресурси е трябвало да бъдат адекватни на предложението относно посоченото им в тези оферти местонахождение. При все това жалбоподателят изтъква като обяснение за тези цени само факта, че макар някои служители да работят в Люксембург, други работят в Румъния. Още повече, следва да се припомни, че жалбоподателят не оспорва, че посочените в офертите му цени могат да се считат за необичайно ниски за персонала, работещ в Люксембург.
Следователно дадените на 29 юни 2011 г. обяснения не позволяват да бъдат премахнати всички съмнения на ОР относно предложените в офертите на жалбоподателя цени, които той счита за необичайно ниски.
От това следва, че доводите на жалбоподателя, с които той оспорва основателността на отхвърлянето на офертите му, поради това че са с необичайно ниска стойност, трябва да бъдат отхвърлени.
Този извод не се оборва от доводите на жалбоподателя, че доколкото обясненията не се отнасят до офертите му, те не могат да доведат до промяната им. Според жалбоподателя възлагащият орган е допуснал грешка, като е добавил към критериите за възлагане и критерий за подбор, и тъй като документът отговарял на този критерий, той не можело да бъде разглеждан като част от офертите.
В това отношение жалбоподателят цитира член 138, параграф 2, член 137, параграф 1, както и член 137, параграф 2, буква а) от Правилата за прилагане. Освен това той посочва съдебна практика, съгласно която не представляват „критерии за възлагане“ критериите, които не служат за установяване на икономически най-изгодната оферта, а са свързани основно с преценката на способността на оферентите да изпълнят въпросната обществена поръчка (решение от 24 януари 2008 г., Lianakis и др., C‑532/06, Сборник,
EU:C:2008:40
, т. 29 и 30).
Следва да се отбележи, че според тези доводи жалбоподателят счита по същество, че комисията за оценка на офертите е добавила при оценката на офертите критерий, свързан с техническата стойност на екипите, който представлява критерий за подбор, като това предполагало, че документът, отговарящ на този критерий, не може да се приеме за част от офертите му и не може да ги промени.
Трябва да се приеме, че това оплакване е подадено за пръв път на стадия на писмения отговор, без при това да следва от изтъкнатите в хода на производството правни и фактически обстоятелства, нито че представлява доразвиване на посочено в жалбата правно основание. Поради това то следва да бъде отхвърлено като недопустимо в приложение на член 48, параграф 2 от Процедурния правилник.
С оглед на всички изложени по-горе съображения настоящото правно основание трябва да бъде отхвърлено.
По правното основание, изведено от злоупотреба с власт или от грешно правно основание
Жалбоподателят поддържа най-напред, че решението за отхвърляне на офертите му не може да се основава на член 139 от Правилата за прилагане и че поради това то почива на грешно правно основание. Той претендира след това, че с оглед отхвърлянето на офертите му ОР се е отклонила от предвидената в тази разпоредба процедурата.
Комисията оспорва основателността на доводите на жалбоподателя.
На първо място, жалбоподателят изтъква, че член 139 от Правилата за изпълнение предвижда само случая на отхвърляне на оферта, която изглежда с необичайно ниска стойност, и че в резултат на това той не може да бъде използван с цел изключването на даден оферент поради съображението, че той не е описал напълно функционирането на консорциума в частта за човешките ресурси.
Според жалбоподателя обаче неговите оферти са били отхвърлени само поради съображението, че не са били достатъчно пълни и подробни, тъй като не са споменавали за част от дружеството, използваща работна ръка в Румъния. В анализа си на отговора на жалбоподателя от 29 юни 2011 г. комисията за оценка на офертите посочвала, че „горепосочените дейности, „екстернализирани в Румъния“, не са [били] посочени в [офертите на жалбоподателя]“. Този пропуск в офертите на жалбоподателя бил предоставил на комисията за оценка на офертите достатъчна свобода на преценка дали предложените цени са необичайно ниски. Според жалбоподателя единствената възможна причина за отхвърлянето на офертите му е била, в краен случай, отхвърляне с оглед на критериите за възлагане.
В писмения си отговор жалбоподателят отбелязва, че критериите за възлагане включват техническата стойност, както и цената и че що се отнася до последната, неговите оферти били по-добри от други оферти. Все пак, тъй като докладът за оценка не съдържал класирането на цените, той не бил в състояние да узнае дали офертите му са предлагали най-доброто съотношение качество—цена. Той следователно счита, че единственият законен начин за отхвърляне на офертите му би било прилагането на критериите, посочени в обявлението за откриване на процедурата за възлагане на обществена поръчка, включително цялостната оценка на качеството на отговорите на консорциума, по повод на което той признава, че офертите му е можело бъдат класирани по-назад от офертите на други оференти поради липсата на яснота във връзка с функционирането на консорциума в частта за човешките ресурси. При всяко положение критериите за възлагане във връзка с човешките ресурси не можело да се считат за критерии за възлагане, което би довело до оспорване на законосъобразността на евентуалното отхвърляне на офертата на консорциума.
Освен това според жалбоподателя предвид дадените на 29 юни 2011 г. обяснения, в частност по отношение на икономическите условия за предоставяне на услугите, неговите оферти не могат да се квалифицират като такива с необичайно ниска стойност.
Задължително следва да се констатира, най-напред, че противно на твърденията на жалбоподателя, при съпоставката на данните относно местонахождението на предложения от консорциума персонал и посочените цени комисията за оценка на офертите не е разгледала критерий за възлагане във връзка с човешките ресурси. На този стадий от производството тя се е ограничила до това да провери съответствието между посочените в офертите на жалбоподателя цени относно възнаграждението на човешките ресурси, обясненията на жалбоподателя, според които тези цени са били свързани с местонахождението на човешките ресурси, и предложенията в офертите относно това местонахождение.
По-нататък жалбоподателят твърди погрешно, че в офертите му всъщност се пропускали някои сведения, тъй като консорциумът не бил описал пълно функционирането си в частта за човешките ресурси.
Всъщност трябва да се приеме, че нищо не сочи и не дава възможност на възлагащия орган да предположи, че в офертите на жалбоподателя липсва информация. Напротив, той с основание е приел след отправените въпроси към жалбоподателя, като представляващ консорциума, относно цените на офертите му, че той е променил информацията относно местонахождението на човешките ресурси, като тази информация е била включена в офертите му, без да е било необходимо съгласно условията на обявлението за откриване на процедура за възлагане на поръчка или тръжните условия (вж. точка 83 по-горе). Следователно дадените на 29 юни 2011 г. обяснения не са допълнили офертите на жалбоподателя, а са ги променили (вж. точки 82—87 по-горе).
Тъй като комисията за оценка на офертите не е могла да вземе предвид предоставената информация от жалбоподателя за консорциума, без да приеме промяна на офертите на жалбоподателя, тази информация не е могла да отговори на въпросите на възлагащия орган относно посочените цени за човекоден. Тъй като тези въпроси са останали без отговор, офертите са били отхвърлени, поради това че са с необичайно ниска стойност. В това отношение следва да се припомни, че жалбоподателят не е доказал наличието на грешка от страна на ОР при отхвърлянето на офертите му с този мотив (вж. точки 90 и 95 по-горе).
От това следва, че доводите на жалбоподателя, че той не е бил в състояние да узнае дали офертите му са предлагали най-доброто съотношение качество—цена и че единственият законен начин, в краен случай, за отхвърляне на офертите му било прилагането на критериите, посочени в обявлението за откриване на процедура за възлагане на обществена поръчка, включително цялостната оценка на качеството на отговорите на консорциума, трябва да бъдат отхвърлени като неотносими.
В резултат на това, тъй като офертите на жалбоподателя не са били отхвърлени само поради съображение за необичайно ниската им стойност, обжалваното решение не почива на грешно правно основание и оплакването на жалбоподателя трябва да бъде отхвърлено.
На второ място, жалбоподателят изтъква, че преценката за дадена цена като необичайно ниска не може да се използва за изключването на оферент поради неотносимост на офертата му. Поради това ОР в случая се е отклонила от предвидената в член 139 от Правилата за прилагане процедура, за да отхвърли офертите на жалбоподателя, след като той е доказал, че офертите му не са с необичайно ниска стойност.
Тези доводи не могат да бъдат приети.
Следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика понятието за злоупотреба с власт се отнася до факта, че даден административен орган е използвал правомощията си за друга цел, различна от тази, с оглед на която те са му били предоставени. Решението е опорочено поради злоупотреба с власт само ако въз основа на обективни, относими и непротиворечиви доказателства се установява, че е било прието с подобна цел (решения от 13 ноември 1990 г., Fedesa и др., C‑331/88, Recueil,
EU:C:1990:391
, т. 24 и от 10 май 2005 г., Италия/Комисия, C‑400/99, Recueil,
EU:C:2005:275
, т. 38). В хипотезата на множество преследвани цели, дори ако законните основания за приемане на дадено решение са придружени от неправомерно основание, решението не е опорочено от злоупотреба с власт, щом като основната цел не е засегната (решения от 21 декември 1954 г., Италия/Висш орган, 2/54, Recueil,
EU:C:1954:8
, стр. 73 и 103, от 21 септември 2005 г., EDP/Комисия, T‑87/05, Recueil,
EU:T:2005:333
, т. 87 и Evropaïki Dynamiki/Комисия, точка 20 по-горе,
EU:T:2011:731
, т. 109).
В случая е достатъчно да се отбележи, че жалбоподателят не е изложил никакво относимо обстоятелство в подкрепа на твърдението си, че ОР се е отклонила от процедурата по член 139 от Правилата за прилагане с цел да отхвърли офертите на жалбоподателя.
Ако жалбоподателят цели чрез това оплакване да се позове на злоупотреба с власт поради използването на грешно правно основание за отхвърлянето на офертите му, достатъчно е да се припомни, че той не е доказал такава грешка от страна на възлагащия орган (вж. точка 107 по-горе).
Най-сетне, трябва да се констатира, че жалбоподателят не е посочил никакво обстоятелство, което може да докаже използване на правомощията на ОР за други цели освен, в случая, да определи кои оферти трябва да бъдат приети.
Предвид всички изложени по-горе съображения настоящото правно основание трябва да бъде отхвърлено, както и жалбата в нейната цялост.
По съдебните разноски
По смисъла на член 87, параграф 2 от Процедурния правилник всяка страна, загубила делото, се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено искане в този смисъл.
В случая, след като жалбоподателят е загубил делото, той трябва да бъде осъден да заплати съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство, в съответствие с исканията на Комисията.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (девети състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Computer Resources International (Luxembourg) SA да заплати съдебните разноски, включително и тези по обезпечителното производство.

Czúcz
Pelikánová
Popescu
Постановено в публично съдебно заседание в Люксембург на 5 ноември 2014 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.