CELEX: 62010CJ0426
Kasační opravný prostředek
Podepsaný prvopis žaloby doručený po lhůtě
Odstranitelná vada

Svým kasačním opravným prostředkem se společnost Bell & Ross BV (dále jen „společnost Bell & Ross“) domáhá zrušení usnesení
Tribunálu Evropské unie ze dne 18. června 2010, Bell & Ross v. OHIM (T‑51/10, dále jen „napadené usnesení“), kterým Tribunál
její žalobu na neplatnost rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 27. října 2009 (věc R 1267/2008-3) týkajícího se
řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Klockgrossisten i Norden AB a Bell & Ross odmítl jako zjevně nepřípustnou
z důvodu, že byla podána opožděně.

Právní rámec

Statut Soudního dvora
Článek 21 druhý pododstavec statutu Soudního dvora Evropské unie zejména stanoví, že k žalobě musí být v případě potřeby připojen
akt, jehož zrušení se požaduje. Jestliže tato písemnost nebyla k žalobě připojena, „vyzve vedoucí soudní kanceláře žalobce,
aby [ji] v přiměřené lhůtě dodal, přičemž žaloba nesmí být odmítnuta proto, že tato vada byla odstraněna teprve po uplynutí
lhůty stanovené pro podání žaloby“.
Článek 45 statutu Soudního dvora zní následovně:
„Jednací řád stanoví prodloužení procesních lhůt z důvodu vzdálenosti.
Zánik nároku pro zmeškání lhůty nelze namítat, jestliže dotyčná strana prokáže působení náhody nebo vyšší moci.“

Jednací řád Tribunálu
Článek 43 jednacího řádu Tribunálu stanoví:
„1.      Prvopis každého podání musí být podepsán zmocněncem nebo advokátem účastníka řízení.
Tento prvopis a všechny přílohy v něm uvedené se předkládají společně s pěti stejnopisy pro Tribunál a se stejnopisem pro
každého z účastníků řízení. Stejnopisy osvědčuje účastník řízení, který je předkládá.
[…]
6.      [...] je den, kdy je stejnopis podepsaného prvopisu podání [...] doručen do kanceláře telefaxem nebo jiným technickým prostředkem,
jímž Tribunál disponuje, rozhodný pro účely zachování procesních lhůt, a to za podmínky, že podepsaný prvopis podání spolu
s přílohami a stejnopisy uvedenými v odst. 1 druhém pododstavci je doručen do kanceláře do deseti dnů poté. Ustanovení čl. 102
odst. 2 se na tuto desetidenní lhůtu nepoužije.
[…]“
Článek 44 tohoto jednacího řádu uvádí:
„[...]
3.      Advokát, který vystupuje jako poradce nebo zástupce účastníka řízení, musí v kanceláři uložit potvrzení, že je oprávněn působit
jako právní zástupce před soudem členského státu nebo jiného státu, který je stranou Dohody o EHP.
4.      K žalobě se případně přikládají písemnosti uvedené v čl. 21 druhém pododstavci statutu [Soudního dvora].
5.      Je-li žalobce právnickou osobou soukromého práva, přikládá k žalobě rovněž:
a)      své stanovy nebo výpis z poslední doby z obchodního rejstříku nebo z rejstříku sdružení nebo jakýkoliv jiný důkaz o své právní
existenci;
b)      důkaz o tom, že procesní plná moc byla jeho advokátovi řádně udělena orgánem k tomu oprávněným.
5a.      K žalobám podávaným podle rozhodčí doložky, která je součástí veřejnoprávní nebo soukromoprávní smlouvy uzavřené Unií nebo
jejím jménem [...] musí být přiloženo jedno vyhotovení smlouvy, která tuto doložku obsahuje.
6.      Nesplňuje-li žaloba podmínky stanovené v odstavcích 3 až 5 tohoto článku, určí vedoucí soudní kanceláře žalobci přiměřenou
lhůtu k tomu, aby vady žaloby odstranil nebo předložil výše uvedené písemnosti. Nedojde-li v určené lhůtě k odstranění vad
či k předložení požadovaných písemností, rozhodne Tribunál, zda nedodržení těchto formálních podmínek činí žalobu nepřípustnou.“

Pokyny pro vedoucího kanceláře
Článek 7 pokynů pro vedoucího kanceláře Tribunálu prvního stupně Evropských společenství ze dne 5. července 2007 (Úř. věst.
L 232, s. 1, dále jen „pokyny pro vedoucího kanceláře“) stanoví:
„1.      Vedoucí soudní kanceláře dbá na soulad písemností založených do soudního spisu s ustanoveními statutu [Soudního dvora], jednacího
řádu a praktických pokynů pro účastníky řízení, jakož i s ustanoveními těchto pokynů.
Je-li to namístě, stanoví vedoucí soudní kanceláře účastníkům řízení lhůtu pro odstranění formálních vad podaných písemností.
V případě nedodržení ustanovení jednacího řádu uvedených v bodech 55 a 56 praktických pokynů pro účastníky řízení je doručení
spisu účastníka řízení pozdrženo.
Nedodržení ustanovení bodů 57 a 59 praktických pokynů pro účastníky řízení podle okolností pozdrží nebo může pozdržet doručení
spisu účastníka řízení.
[…]
3.      Aniž jsou dotčena jednak ustanovení čl. 43 odst. 6 jednacího řádu týkající se podávání písemností telefaxem nebo jinými technickými
prostředky, [...] přijme vedoucí soudní kanceláře pouze takové písemnosti, na nichž je uveden originál podpisu advokáta nebo
zmocněnce účastníka řízení.
[…]“

Praktické pokyny pro účastníky řízení
Praktické pokyny Tribunálu pro účastníky řízení, ve svém znění ze dne 5. července 2007 (Úř. věst. L 232, s. 7, dále jen „praktické
pokyny pro účastníky řízení“), v oddílu B nadepsaném „K předkládání spisů účastníků řízení“ stanoví zejména:
„[…]
7.      Na konci spisu účastníka řízení je uveden originální podpis advokáta nebo zmocněnce dotyčného účastníka řízení. Má-li účastník
více zástupců, postačí, aby byl spis podepsán jedním z nich.
[…]
9.      Na první straně každého stejnopisu podání, který jsou účastníci řízení povinni předložit na základě čl. 43 odst. 1 druhého
pododstavce jednacího řádu, advokát nebo zmocněnec dotyčného účastníka řízení připojí a parafuje poznámku osvědčující, že
se stejnopis shoduje s prvopisem podání.“
Oddíl F praktických pokynů pro účastníky řízení, nadepsaný „K odstranění vad spisů účastníků řízení“, v bodech 55 až 59 stanoví
podmínky, za nichž lze odstranit vady žalob.
Podle uvedeného bodu 55 pokud žaloba nesplňuje následující podmínky uvedené v čl. 44 odst. 3 až 5 jednacího řádu Tribunálu,
je stanovena přiměřená lhůta k odstranění vad:
„a)      předložení osvědčení advokáta […];
b)      důkaz o právní existenci právnické osoby soukromého práva […];
c)      procesní plná moc […];
d)      důkaz o tom, že procesní plná moc byla advokátovi řádně udělena orgánem k tomu oprávněným […];
e)      předložení napadeného aktu (žaloba na neplatnost) […].“
Bod 56 praktických pokynů pro účastníky řízení stanoví:
„Ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví, ve kterých je napadána legalita rozhodnutí některého z odvolacích senátů
OHIM, nebude žaloba, která nesplňuje následující podmínky stanovené v článku 132 jednacího řádu, doručena druhému účastníku
řízení / dalším účastníkům řízení a bude stanovena přiměřená lhůta k odstranění vad:
a)      jména (názvy) účastníků řízení před odvolacím senátem a adresy, které uvedli pro účely doručování v průběhu tohoto řízení
(čl. 132 odst. 1 první pododstavec jednacího řádu);
b)      datum oznámení rozhodnutí odvolacího senátu (čl. 132 odst. 1 [druhý] pododstavec jednacího řádu);
c)      předložení napadeného rozhodnutí (čl. 132 odst. 1 druhý pododstavec jednacího řádu).“
Bod 57 těchto pokynů zejména stanoví:
„Doručení žaloby se odloží a bude stanovena přiměřená lhůta k odstranění vad, nesplňuje-li žaloba následující formální náležitosti:
[…]
b)      originální podpis advokáta nebo zmocněnce na konci žaloby (bod 7 praktických pokynů);
[…]
o)      předložení osvědčených stejnopisů žaloby (čl. 43 odst. 1 druhý pododstavec jednacího řádu; bod 9 praktických pokynů).“
Bod 58 praktických pokynů pro účastníky řízení stanoví, že se žaloba doručí a bude stanovena přiměřená lhůta k odstranění
vad, nesplňuje-li formální náležitosti týkající se uvedení doručovací adresy, osvědčení každého dalšího advokáta, shrnutí
argumentů a překladu příloh do jednacího jazyka.
Konečně bod 59 stanoví zásadu nebo možnost podle konkrétního případu odstranit vady, přesáhne-li počet stránek žaloby počet
stránek stanovený v těchto praktických pokynech, jakož i odložení doručení žaloby v takovém případě.

Skutečnosti předcházející sporu
Podáním, které kanceláři Tribunálu došlo telefaxem dne 22. ledna 2010, navrhovatelka podala žalobu proti rozhodnutí třetího
odvolacího senátu OHIM ze dne 27. října 2009. Tato žaloba došla soudní kanceláři před uplynutím lhůty pro podání žaloby dne
25. ledna 2010.
V dopise ze dne 28. ledna 2010 navrhovatelka uvedla, že kanceláři Tribunálu nechala zaslat prvopis žaloby zaslané telefaxem
dne 22. ledna 2010 a její přílohy, jakož i sedm sad osvědčených kopií a dokumenty požadované čl. 44 odst. 3 až 5 jednacího
řádu Tribunálu.
Dne 2. února 2010 soudní kancelář kontaktovala navrhovatelku, přičemž ji upozornila na skutečnost, že prvopis žaloby mezi
dokumenty doručenými dne 1. února 2010 nelze s určitostí identifikovat.
Dopisem ze dne 3. února 2010 zaslal advokát navrhovatelky soudní kanceláři vyhotovení žaloby, které se nacházelo v jeho spisu,
přičemž uvedl následující:
„Vzhledem k tomu, že jsem přesvědčen o tom, že jsem Vám prvopis dokumentu zaslal již dříve s jednou sadou kopií, nejsem schopen
Vám říci, zda je přiložený dokument prvopisem, či nikoli. Podle mého názoru se jedná o kopii, kterou jsme si ponechali ve
spisu. Ponechávám na Vás, abyste ji přezkoumali, a očekávám tedy Vaše vyjádření.“
Dne 5. února 2010 kancelář Tribunálu navrhovatelce oznámila, že dospěla k závěru, že tento dokument je prvopisem, jelikož
se inkoust černé barvy lehce rozmazal poté, co přes podpis přejel vlhký hadřík.
Kancelář Tribunálu zapsala žalobu do rejstříku dne 5. února 2010, tedy po uplynutí desetidenní lhůty, která běžela od zaslání
žaloby telefaxem, a to v souladu s čl. 43 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu.
Dopisem ze dne 12. února 2010 navrhovatelka k odůvodnění doručení podepsaného prvopisu žaloby po uplynutí výše uvedené desetidenní
lhůty uplatnila omluvitelný omyl.
Tribunál OHIM žalobu nedoručil.

Napadené usnesení
Napadeným usnesením Tribunál žalobu odmítl jako zjevně nepřípustnou na základě článku 111 svého jednacího řádu.
Tribunál připomněl, že čl. 43 odst. 6 jeho jednacího řádu stanoví desetidenní lhůtu k doručení prvopisu žaloby zaslané telefaxem.
S ohledem na tuto dodatečnou lhůtu měl být prvopis žaloby doručen soudní kanceláři před uplynutím této lhůty dne 1. února
2010. Jelikož ovšem prvopis žaloby došel dne 5. února 2010, k doručení žaloby došlo opožděně, aniž jakýkoli omluvitelný omyl
mohl umožnit, aby byla učiněna odchylka od lhůty pro podání žaloby, a to z následujících důvodů:
„15      Žaloba do kanceláře Tribunálu došla telefaxem dne 22. ledna 2010, tedy před uplynutím lhůty pro podání žaloby.
16.      V souladu s čl. 43 odst. 6 jednacího řádu je však den, kdy je stejnopis podepsaného prvopisu podání doručen do kanceláře Tribunálu
telefaxem, rozhodný pro účely zachování procesních lhůt pouze za podmínky, že podepsaný prvopis podání je doručen do této
kanceláře nejpozději do deseti dnů po přijetí telefaxu.
17      V projednávané věci ovšem žalobkyně dne 1. února 2010 předložila kanceláři Tribunálu sedm neosvědčených kopií žaloby. Podepsaný
prvopis žaloby došel kanceláři Tribunálu dne 5. února 2010, tedy po uplynutí desetidenní lhůty stanovené v čl. 43 odst. 6
jednacího řádu. V souladu s tímto ustanovením je tedy rozhodným dnem pro účely zachování lhůty pro podání žaloby pouze den
doručení podepsaného prvopisu originálu, a sice 5. únor 2010. Je tudíž třeba dospět k závěru, že žaloba byla doručena po lhůtě
[usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2008, PubliCare Marketing Communications v. OHIM (Publicare), T‑358/07, nezveřejněné
ve Sbírce rozhodnutí, bod 13].
18      Ve svém dopise ze dne 12. února 2010 žalobkyně uplatnila existenci omluvitelného omylu k tomu, aby byla učiněna odchylka od
dotčené lhůty.
19      V tomto ohledu je třeba připomenout, že pokud jde o lhůty pro podání žaloby, je třeba pojem omluvitelný omyl vykládat striktně
a může se týkat pouze výjimečných okolností, za kterých zejména dotyčný orgán jednal tak, že lze připustit, že samotným tímto
jednáním nebo v rozhodné míře na základě tohoto jednání mohl být zmaten jednotlivec v dobré víře, jenž prokázal veškerou řádnou
péči požadovanou od běžně informovaného subjektu (viz rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 1991, Bayer v. Komise, T‑12/90,
Receuil, s. II‑219, bod 29, a usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2006, MMT v. Komise, T‑392/05, nezveřejněné ve Sbírce
rozhodnutí, bod 36 a citovaná judikatura).
20      V projednávané věci žalobkyně tvrdí, že vzhledem k tomu, že k pořízení požadovaných kopií využila poskytovatele služeb, může
nepředložení podepsaného prvopisu žaloby vysvětlit pouze tím, že při přípravě spisu předloženého kanceláři Tribunálu došlo
k záměně mezi kopiemi a podepsaným prvopisem žaloby, který vrátil poskytovatel služeb.
21      Navíc uvádí, že obvykle podepisuje inkoustem černé barvy, jelikož neexistuje pravidlo, které by ukládalo užívání inkoustu
jiné barvy.
22      Z toho vyplývá, že s ohledem na kvalitu pořízených kopií bylo mimořádně obtížné odlišit podepsaný prvopis od kopie, jelikož
měl originální podpis stejnou barvu jako kopie.
23      Žalobkyně rovněž uvádí, že skutečnost, že se kancelář Tribunálu musela pokusit o rozmazání inkoustu, kterým byl podpis učiněn,
tím, že přes něj přejela vlhkým hadříkem za účelem rozpoznání podepsaného prvopisu žaloby, představuje úroveň péče, kterou
nelze systematicky od žalobkyně vyžadovat.
24      Žalobkyně konečně dodává, že bod 57 písm. o) praktických pokynů [...] pro účastníky řízení [...], který umožňuje v přiměřené
lhůtě odstranit vady žalob, které nesplňují určité formální náležitosti, povoluje předložení chybějících osvědčených kopií
žaloby, takže tato skutečnost může oslabit pozornost žalobců, pokud jde o nezbytnost odlišit podepsaný prvopis žaloby od jejích
kopií.
25      Žalobkyně však s ohledem na předcházející neprokázala existenci výjimečných okolností ani nepředložila důkaz o řádné péči
požadované od běžně informovaného subjektu ve smyslu judikatury připomenuté v bodě 19 výše.
26      Sama totiž připouští, že se dopustila záměny při přípravě spisu určeného k předání kanceláři Tribunálu.
27      Navíc se nejeví, že by obtíž související s odlišením podepsaného prvopisu žaloby od jejích kopií nemohla být překonána použitím
jakékoli metody umožňující zacházet odděleně s podepsaným prvopisem žaloby, tak, aby bylo zabráněno tomu, že k doručení tohoto
prvopisu kanceláři Tribunálu dojde až po uplynutí desetidenní lhůty stanovené v čl. 43 odst. 6 jednacího řádu.
28      Kromě toho je třeba konstatovat, že skutečnost, že v této lhůtě není do kanceláře Tribunálu doručen podepsaný prvopis žaloby,
není uvedena mezi případy odstranění vad žalob stanovenými v bodech 55 až 59 praktických pokynů [...] pro účastníky řízení,
a dále pak bod 57 písm. o) uvedených pokynů umožňuje v zájmu žalobců odložit posouzení podmínek přípustnosti žaloby stanovených
v čl. 43 odst. 1 druhém pododstavci jednacího řádu, které provede Tribunál, přičemž tyto podmínky zahrnují odlišení podepsaného
prvopisu žaloby od jejích kopií. Z toho vyplývá, že možnost odstranění vad žaloby stanovená ve výše uvedeném bodě 57 písm. o)
nemůže mít za následek oslabení pozornosti žalobců, pokud jde o nezbytnost odlišit podepsaný prvopis žaloby od jejích kopií.
29      V každém případě příslušelo žalobkyni, aby odlišila podepsaný prvopis žaloby od jejích kopií.
30      Ze všeho předcházejícího vyplývá, že je žaloba podána opožděně a že je třeba ji odmítnout jako zjevně nepřípustnou, aniž by
bylo nezbytné ji doručit OHIM.“

Návrhová žádání účastníků řízení
Svým kasačním opravným prostředkem společnost Bell & Ross navrhuje, aby Soudní dvůr:
–        zrušil napadené usnesení;
–        určil, že žaloba na neplatnost ve věci T‑51/10 je přípustná, a v důsledku toho věc vrátil Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé,
a
–        uložil OHIM náhradu nákladů řízení týkajících se kasačního opravného prostředku a řízení v prvním stupni.
OHIM navrhuje, aby Soudní dvůr:
–        zamítl kasační opravný prostředek a
–        uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení.

Ke kasačnímu opravnému prostředku
Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje šest důvodů.

K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení článku 111 jednacího řádu Tribunálu
Navrhovatelka tvrdí, že v rozporu s článkem 111 jednacího řádu Tribunálu nebyl vyslechnut generální advokát.
V rámci odpovědi na tento důvod kasačního opravného prostředku je třeba zdůraznit, že ačkoli je pravda, že článek 111 jednacího
řádu Tribunálu, na němž je napadené usnesení založeno, stanoví vyslechnutí generálního advokáta, čl. 2 odst. 2 tohoto jednacího
řádu však stanoví, že odkazy na generálního advokáta „se použijí pouze v případě, že byl některý soudce určen jako generální
advokát.“ V projednávané věci přitom žádný soudce jako generální advokát v řízení před Tribunálem určen nebyl.
Tento důvod kasačního opravného prostředku tedy musí být zamítnut jako neopodstatněný.

Ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení článku 43 jednacího řádu Tribunálu
Argumentace účastníků řízení
Navrhovatelka Tribunálu vytýká, že provedl nesprávný výklad článku 43 svého jednacího řádu, když měl za to, že žaloba byla
doručena po lhůtě. Zdůrazňuje, že na rozdíl od okolností, za nichž bylo vydáno výše uvedené usnesení Tribunálu PubliCare Marketing
Communications v. OHIM (Publicare), zmíněné v bodě 17 napadeného usnesení, soudní kancelář před uplynutím lhůty pro podání
žaloby obdržela sedm vyhotovení žaloby. Navrhovatelka tvrdí, že relevantní otázkou je otázka identifikace původní žaloby.
Uvedený článek 43 nikterak nezmiňuje způsoby podpisu žaloby (barva, typ pera atd.). Test vlhkým hadříkem, který použil Tribunál,
je sporný, neboť se některé druhy inkoustu nerozmazávají. V napadeném usnesení tedy Tribunál, aniž uvedl způsob, který mu
umožnil odlišit prvopis od kopie, doplnil podmínky, které nejsou uvedeny v článku 43 jeho jednacího řádu.
OHIM má za to, že tento důvod kasačního opravného prostředku je zjevně neopodstatněný.
Závěry Soudního dvora
Na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatelka, napadené usnesení neukládá žádný zvláštní požadavek na způsoby podpisu žaloby,
ani na důkazy umožňující osvědčit originální podpis, který na ní musí být uveden.
Kromě toho není zpochybňováno, že vyhotovení žaloby, které soudní kanceláři došlo po uplynutí lhůty pro podání žaloby, obsahovalo
originální podpis advokáta.
Tento důvod kasačního opravného prostředku tedy opodstatněný není.

Ke třetímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení čl. 7 odst. 1 pokynů pro vedoucího kanceláře a bodu
57 písm. b) praktických pokynů pro účastníky řízení
Argumentace účastníků řízení
Navrhovatelka uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když nepřiznal možnost odstranit vady žaloby
v souladu s čl. 7 odst. 1 pokynů pro vedoucího kanceláře a s bodem 57 písm. b) praktických pokynů pro účastníky řízení.
OHIM má za to, že tento důvod kasačního opravného prostředku není přípustný, neboť navrhovatelka neuplatnila porušení bodu
57 písm. b) praktických pokynů pro účastníky řízení. Z meritorního hlediska OHIM tvrdí, že tento důvod kasačního opravného
prostředku není opodstatněný.
Závěry Soudního dvora
Pokud jde o přípustnost tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, je třeba uvést, že napadené usnesení bylo přijato na
základě článku 111 jednacího řádu Tribunálu, který nevyžaduje, aby byli účastníci řízení před přijetím takového rozhodnutí
vyslechnuti. Za těchto okolností nelze navrhovatelce vytýkat, že v žalobě nevznesla argumenty týkající se podmínek jejího
podání. Předmětem třetího důvodu kasačního opravného prostředku tedy není měnit předmět řízení před Tribunálem. Je proto přípustný.
K věci samé je třeba uvést, že v bodě 17 napadeného usnesení Tribunál konstatoval, že podepsaný prvopis žaloby došel kanceláři
Tribunálu po lhůtě. Tribunál kromě toho v bodě 28 tohoto usnesení konstatoval, že nedoručení podepsaného prvopisu žaloby ve
stanovených lhůtách není uvedeno mezi případy, kdy lze vady žalob odstranit a které jsou uvedeny v bodech 55 až 59 praktických
pokynů pro účastníky řízení.
Je nesporné, že prvopis žaloby kanceláři Tribunálu došel až po uplynutí lhůty pro podání žaloby.
Článek 43 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu přitom vyžaduje, aby byl předložen prvopis každého podání podepsaný advokátem účastníka
řízení.
Podle čl. 43 odst. 6 tohoto jednacího řádu je den, kdy je stejnopis podepsaného prvopisu podání doručen do kanceláře Tribunálu
telefaxem, rozhodný pro účelu zachování procesních lhůt za podmínky, že podepsaný prvopis podání je doručen do kanceláře nejpozději
deset dnů po obdržení tohoto telefaxu.
Nepředložení podepsaného prvopisu žaloby nepatří mezi odstranitelné vady na základě čl. 44 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu.
Žaloba, kterou advokát nepodepsal, je tak dotčena vadou, která může způsobit nepřípustnost žaloby v okamžiku uplynutí procesních
lhůt a nemůže být odstraněna (viz v tomto smyslu usnesení ze dne 27. listopadu 2007, Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret a Akar
v. Komise, C‑163/07 P, Sb. rozh. s. I‑10125, body 25 a 26).
Je třeba zdůraznit, že striktní použití těchto procesních pravidel odpovídá požadavku právní jistoty a nutnosti zabránit jakékoli
diskriminaci nebo jakémukoli svévolnému zacházení při výkonu spravedlnosti. V souladu s čl. 45 druhým pododstavcem statutu
Soudního dvora se od procesních lhůt lze odchýlit pouze za zcela výjimečných okolností, v případech působení náhody nebo vyšší
moci (viz v tomto smyslu zejména rozsudek ze dne 26. listopadu 1985, Cockerill-Sambre v. Komise, 42/85, Recueil, s. 3749,
bod 10, a usnesení ze dne 8. listopadu 2007, Belgie v. Komise, C‑242/07 P, Sb. rozh. s. I‑9757, bod 16).
Tento důvod kasačního opravného prostředku tedy opodstatněný není.

Ke čtvrtému a pátému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícím z omluvitelného omylu nebo z náhody
Argumentace účastníků řízení
Navrhovatelka uplatňuje omluvitelný omyl. Vzhledem k tomu, že byl objem požadovaných kopií (celkem 2 651 stran) značný, uvádí,
že musela využít externího poskytovatele služeb. Tento poskytovatel do zásilky Tribunálu opomněl zahrnout jednu písemnost,
přičemž toto pochybení se advokátovi podařilo napravit včas. Záměna mezi prvopisem a kopiemi vyplývá z výjimečných a vnějších
okolností, které lze přičíst opomenutí ze strany poskytovatele služeb. Navrhovatelka má za to, že jednala v dobré víře a s řádnou
péčí. Všechny dokumenty předané soudní kanceláři byly podepsány a podány ve lhůtách. Navrhovatelka rovněž uvádí, že záměna
mezi prvopisem a kopiemi vyplývá z neobvyklých okolností, které nemohla ovlivnit, a představuje tedy náhodu, a to záměnu mezi
originálem a kopiemi provedenou poskytovatelem služeb a předložení neúplné přílohy tímto poskytovatelem. Navrhovatelka použila
veškeré prostředky k odstranění těchto problémů.
OHIM má za to, že se pojem omluvitelný omyl týká pouze výjimečných okolností, za kterých zejména dotyčný orgán jednal tak,
že lze připustit, že samotným tímto jednáním nebo v rozhodné míře na základě tohoto jednání mohl být zmaten jednotlivec. Rozlišení
mezi prvopisem a kopií má přitom podstatný význam. Navrhovatelka měla jasně odlišit prvopis od kopií, například tím, že by
nechala prvopis podepsat perem s modrým inkoustem. Jestliže by jednala rychleji, bylo by možné provést odstranění vady ve
lhůtě pro podání žaloby. OHIM má za to, že záměna mezi prvopisem a kopiemi je přičitatelná navrhovatelce.
Závěry Soudního dvora
Tribunál právem v bodě 19 napadeného usnesení uvedl, že pokud jde o lhůty pro podání žaloby, pojem omluvitelný omyl musí být
vykládán striktně a může se týkat pouze výjimečných okolností, za kterých zejména dotyčný orgán jednal tak, že lze připustit,
že samotným tímto jednáním nebo v rozhodné míře na základě tohoto jednání mohl být zmaten jednotlivec v dobré víře, jenž prokázal
veškerou řádnou péči požadovanou od běžně informovaného subjektu.
Pojem nahodilá událost obsahuje objektivní složku, která spočívá v neobvyklých okolnostech nezávislých na vůli hospodářského
subjektu, a subjektivní složku, která spočívá v povinnosti dotyčného subjektu zabezpečit se proti následkům neobvyklé události
tím, že učiní vhodná opatření, aniž však podstoupí nepřiměřené oběti. Subjekt musí zvláště pečlivě sledovat průběh zahájeného
řízení a zejména prokázat vynaložení náležité péče za účelem dodržení stanovených lhůt (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne
15. prosince 1994, Bayer v. Komise, C‑195/91 P, Recueil, s. I‑5619, bod 32, a výše uvedené usnesení Belgie v. Komise, bod
17).
Navrhovatelka tvrdí, že záměnu mezi prvopisem a kopiemi žaloby lze přičíst zásahu třetí osoby, tedy podniku, kterému svěřila
pořízení velkého počtu kopií nezbytného k podání návrhu na zahájení řízení.
Jak zdůraznila generální advokátka v bodě 89 svého stanoviska, za přípravu, kontrolu a ověření procesních písemností, jež
mají být předloženy soudní kanceláři, odpovídá advokát dotčeného účastníka řízení. Nelze tedy uznat, že skutečnost, že lze
záměnu mezi prvopisem a kopiemi žaloby přičíst zásahu třetí osoby, tedy podniku, který navrhovatelka pověřila pořízením kopií,
jakož i ostatní okolnosti, které uplatnila, jsou výjimečnými okolnostmi či neobvyklými událostmi nezávislými na navrhovatelce,
které by v jejím případě mohly odůvodnit omluvitelný omyl či nahodilou událost.
Čtvrtý a pátý důvod kasačního opravného prostředku tedy opodstatněný není.

K šestému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení zásad proporcionality a legitimního očekávání
Argumentace účastníků řízení
Navrhovatelka uvádí, že Tribunál tím, že prohlásil žalobu za nepřípustnou, třebaže bylo sedm vyhotovení žaloby s podpisem
advokáta doručeno ve stanovených lhůtách, porušil zásady proporcionality a legitimního očekávání. Jak pokyny pro vedoucího
kanceláře (článek 7), tak praktické pokyny pro účastníky řízení [(bod 57 písm. b)] umožňují odstranit vady žaloby, aby na
ní mohl být uveden originální podpis advokáta.
OHIM zdůrazňuje, že právo na účinnou soudní ochranu není dotčeno striktním uplatňováním procesních lhůt a ostatních podstatných
formálních náležitostí. Nepřípustnost z důvodu opožděného doručení žaloby není v rozporu s uvedeným právem, ani není nepřiměřená.
Bod 57 písm. b) praktických pokynů pro účastníky řízení nemůže ze své podstaty založit legitimní očekávání týkající se odstranění
vad žaloby, na které není uveden originální podpis, a nemůže se žádným způsobem odchylovat od jasného požadavku stanoveného
v čl. 43 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu.
Závěry Soudního dvora
Vzhledem k tomu, že prvopis žaloby nebyl předložen v požadované lhůtě, byla žaloba navrhovatelky nepřípustná.
Tento závěr není dotčen tím, že navrhovatelka uplatnila zásadu proporcionality. Jak bylo totiž uvedeno výše v bodě 43 tohoto
rozsudku, striktní použití procesních pravidel odpovídá požadavku právní jistoty a nutnosti zabránit jakékoli diskriminaci
nebo jakémukoli svévolnému zacházení při výkonu spravedlnosti.
Pokud jde o údajné porušení zásady legitimního očekávání, je třeba připomenout, že Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že se právo
dovolávat se uvedené zásady vztahuje na každý právní subjekt, u kterého vzbudil unijní orgán podložené naděje. Mimo jiné se
nikdo nemůže dovolávat porušení této zásady, pokud neexistují konkrétní ujištění, která by mu správa poskytla (rozsudek ze
dne 24. listopadu 2005, Německo v. Komise, C‑506/03, bod 58). Stejně tak, jestliže je opatrný a obezřetný hospodářský subjekt
s to předvídat přijetí opatření Společenství, kterým mohou být dotčeny jeho zájmy, nemůže se dovolávat takovéto zásady, pokud
je toto opatření přijato [rozsudek ze dne 11. března 1987, Van den Bergh en Jurgens a Van Dijk Food Products (Lopik) v. EHS,
265/85, Recueil, s. 1155, bod 44].
V projednávané věci stačí konstatovat, že navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku neuplatnila žádnou
skutečnost umožňující dospět k závěru, že jí Tribunál poskytl konkrétní ujištění, pokud jde o bezvadnost její žaloby.
Z toho vyplývá, že šestý důvod kasačního opravného prostředku není opodstatněný.
Ze všech předcházejících úvah vyplývá, že kasační opravný prostředek musí být jako neopodstatněný zamítnut v plném rozsahu.

K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě článku
118 téhož jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník
řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
Vzhledem k tomu, že OHIM náhradu nákladů řízení od navrhovatelky požadoval a navrhovatelka neměla ve věci úspěch, je důvodné
posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.
2)
Společnosti Bell & Ross BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: francouzština.