CELEX: 62012CJ0061
Traktatbrud
registrering af motorkøretøjer
artikel 34 TEUF og 36 TEUF
direktiv 70/311/EØF
direktiv 2007/46/EF
højrekørsel i en medlemsstat
forpligtelse til i personkøretøjer, hvis styreapparat er anbragt i højre side, at flytte dette til køretøjets venstre side med henblik på registrering

Europa-Kommissionen har i stævningen nedlagt påstand om, at Domstolen fastslår, at Republikken Litauen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2a i Rådets direktiv 70/311/EØF af 8. juni 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om styreapparater for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT 1972 II, s. 323), artikel 4, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (Rammedirektiv) (
EUT L 263, s. 1
) og artikel 34 TEUF, idet den har forbudt registrering af personkøretøjer, hvis rat er monteret i højre side, og/eller inden registreringen kræver, at et rat, der er anbragt i højre side i nye personkøretøjer eller i personkøretøjer, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, flyttes til køretøjets venstre side.
Retsforskrifter
EU-retten
Følgende fremgår af 2., 3. og 14. betragtning til direktiv 2007/46:
»(2)
For at etablere Fællesskabets indre marked og sikre, at det fungerer korrekt, er det hensigtsmæssigt at erstatte medlemsstaternes godkendelsessystemer med en godkendelsesprocedure på fællesskabsplan, der bygger på princippet om fuldstændig harmonisering.
(3)
De tekniske krav, der gælder for systemer, komponenter, separate tekniske enheder og køretøjer, bør harmoniseres og fastlægges nærmere i retsakter. Disse retsakter bør først og fremmest søge at sikre en høj grad af trafiksikkerhed, sundhedsbeskyttelse, miljøbeskyttelse, energieffektivitet og beskyttelse mod uretmæssig brug.
[...]
(14)
Hovedformålet med lovgivningen om godkendelse af køretøjer er, at der i forbindelse med markedsføring af nye køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder sikres et højt sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. Dette formål bør ikke anfægtes af montering af visse dele eller udstyr, efter at køretøjer er blevet markedsført eller taget i brug. Der bør således træffes passende foranstaltninger for at sikre, at dele eller udstyr, der kan monteres på køretøjer, og som i betydeligt omfang kan nedsætte funktionen af systemer, der er vigtige med hensyn til sikkerhed og miljøbeskyttelse, underkastes en forudgående kontrol af en godkendende myndighed, inden de udbydes til salg. Disse foranstaltninger bør bestå i tekniske bestemmelser om de krav, som disse dele eller udstyr skal opfylde.«
Artikel 1 i direktiv 2007/46 med overskriften »Genstand« bestemmer:
»Dette direktiv fastlægger en harmoniseret ramme med de administrative bestemmelser og generelle tekniske krav i forbindelse med godkendelse af alle nye køretøjer, der er omfattet af dets anvendelsesområde, samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, med henblik på at lette registreringen, salget og ibrugtagningen af køretøjerne inden for Fællesskabet.
Dette direktiv fastsætter også bestemmelser for salg og ibrugtagning af dele og udstyr til køretøjer, der er godkendt i overensstemmelse med dette direktiv.
Særlige tekniske krav til køretøjers fremstilling og funktion fastlægges i medfør af dette direktiv i retsakter, som bilag IV indeholder en udtømmende liste over.«
Direktivets artikel 4 med overskriften »Medlemsstaternes forpligtelser« bestemmer i stk. 3:
»Medlemsstaterne registrerer eller tillader kun salg eller ibrugtagning af køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, der opfylder kravene i dette direktiv.
De må ikke forbyde, begrænse eller hindre registrering, salg, ibrugtagning af eller kørsel på vej med køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder af grunde, der vedrører aspekter af fremstillingen af dem og deres funktioner, som er omfattet af dette direktiv, hvis de opfylder kravene i direktivet.«
Direktivets artikel 9 med overskriften »Særlige bestemmelser vedrørende køretøjer« bestemmer i stk. 1, litra a):
»Medlemsstaterne udsteder en EF-typegodkendelse for:
a)
en type køretøj, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i de relevante retsakter, der er opført i bilag IV.«
Del I i bilag IV til direktivet indeholder listen over direktiver, kaldet »særdirektiverne«, som fastsætter de særlige tekniske krav, der finder anvendelse i forbindelse med EF-godkendelsen.
Artikel 18 i direktiv 2007/46 med overskriften »Typeattest« bestemmer følgende i stk. 1, første afsnit:
»I sin egenskab af indehaver af en EF-typegodkendelsesattest for et køretøj leverer fabrikanten en typeattest, der skal ledsage hvert færdigopbygget, delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget køretøj, som produceres i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype.«
Direktivets artikel 26 med overskriften »Registrering, salg og ibrugtagning af køretøjer« bestemmer følgende i stk. 1, første afsnit:
»Med forbehold af bestemmelserne i artikel 29 og 30 må medlemsstaterne kun registrere og tillade salg og ibrugtagning af køretøjer, hvis de ledsages af en gyldig typeattest udstedt i overensstemmelse med artikel 18.«
Bilag I til direktivet har overskriften »Fuldstændig liste over oplysninger til brug for EF-typegodkendelse af køretøjer«. Bilagets punkt 1 med overskriften »Køretøjets almindelige specifikationer« har følgende ordlyd:
»[…]
1.8.
Højre- eller venstrestyring (
)
1.8.1.
Køretøjet er udstyret til højre-/venstrekørsel (
)
[…]«
Følgende fremgår af de forklarende bemærkninger vedrørende nævnte bilag I:
»(
) Det ikke gældende overstreges (i nogle tilfælde skal intet overstreges, f.eks. hvis flere muligheder er gældende).«
Bilag III til direktivet har overskriften »Oplysningsskema til brug ved EF-typegodkendelse af køretøjer«. Bilagets punkt 1 med overskriften »Køretøjets almindelige specifikationer« har følgende ordlyd:
»[…]
1.8.
Højre- eller venstrestyring (
)
1.8.1.
Køretøjet er udstyret til højre-/venstrekørsel (
)
[…]«
De forklarende bemærkninger vedrørende henvisningen med nr. (
) i punkt 1 i bilag III er de samme som de bemærkninger, der knytter sig til punkt 1 i bilag I, således som det fremgår af denne doms præmis 9.
Bilag IX til direktiv 2007/46, som er blevet erstattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 385/2009 af 7. maj 2009 (
EUT L 118, s. 13
) med henblik på at tilpasse det til udviklingen inden for den videnskabelige og tekniske viden, har overskriften »EF-typeattest«. Dette bilags punkt 0 med overskriften »Formål« har følgende ordlyd:
»Typeattesten er en erklæring, som køretøjsfabrikanten afgiver over for køberen for at forsikre denne om, at det erhvervede køretøj på det tidspunkt, det blev fremstillet, opfyldte den gældende lovgivning i Den Europæiske Union.
Formålet med typeattesten er også at give medlemsstaternes kompetente myndigheder mulighed for at registrere køretøjer uden først at skulle afkræve ansøgeren yderligere teknisk dokumentation.
[...]«
S. 1 i denne attest indeholder følgende angivelse:
»Undertegnede […] erklærer, at køretøjet:
[...]
på alle områder stemmer overens med den type, som er beskrevet i godkendelse […] og
kan registreres endeligt i medlemsstater med højre-/venstrekørsel […]«
De forklarende noter til bilag IX til direktiv 2007/46 fastsætter følgende i litra b) og d):
»b)
Angiv, om køretøjet er egnet til brug til enten højre- eller venstrekørsel eller til både højre- og venstrekørsel.
[...]
d)
Erklæringen begrænser ikke medlemsstaternes ret til at kræve tekniske tilpasninger for at tillade, at et køretøj registreres i en anden medlemsstat, end den var bestemt til, og i hvilken der gælder en anden trafikretning.«
Direktiv 70/311 er et af de særdirektiver, der nævnes i bilag IV til direktiv 2007/46. Artikel 2a i direktiv 70/311, der blev tilføjet ved akten vedrørende vilkårene for Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber og tilpasningerne af traktaterne (EFT Særudgave, 27.3.1972, s. 5), bestemmer:
»Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, indregistrering, ibrugtagning eller brug af køretøjer af grunde, der vedrører disses styreanordninger, dersom disse er i overensstemmelse med de i bilaget anførte forskrifter.«
Bilag I til dette direktiv har overskriften »Anvendelsesområde, definitioner, ansøgning om EF-typegodkendelse, meddelelse af EF-typegodkendelse, forskrifter vedrørende konstruktionen, prøveforskrifter, ændring af type og typegodkendelse, produktionens overensstemmelse«.
Punkt 1.3 i dette bilag har følgende ordlyd:
»I dette direktiv forstås ved:
[…]
styreapparat
, hele det anlæg, som tjener til at ændre køretøjets bevægelsesretning.
Styreapparatet omfatter:
—
betjeningsanordningen
—
styretransmissionen
—
de styrende hjul
—
energitilførslen i påkommende tilfælde.«
Bilagets punkt 4.1.1 bestemmer:
»Styreapparatet skal muliggøre sikker og let styring af køretøjet ved hastigheder, indtil dets konstruktivt bestemte maksimalhastighed […]«
Tillæg 1 til bilag I til direktiv 70/311 har overskriften »Oplysningsskema […] [i] henhold til bilag I til Rådets direktiv 70/156/EØF vedrørende EF-typegodkendelse af et køretøj for så vidt angår styreapparatet […]«. Punkt 1 i dette tillæg, som har overskriften »Køretøjets almindelige specifikationer«, har følgende ordlyd:
»[…]
1.8.
Højrestyring/venstrestyring […]
[…]«
Litauisk ret
Žin (2000, nr. 92-2883, lov om færdselssikkerhed), hvoraf en ny affattelse trådte i kraft den 1. juli 2008, fastsætter lovrammen for færdselssikkerheden i Litauen.
Denne lovs artikel 25, stk. 4, bestemmer:
»Det er forbudt at køre på offentlig vej med motorkøretøjer, der er beregnet til kørsel i venstre side af vejen og/eller hvis rat er anbragt i højre side, medmindre disse køretøjer er registreret i Republikken Litauen før den 1. maj 1993, eller de som følge af deres konstruktion og udstyr er beregnet til særlige formål. Dette forbud finder i en begrænset periode (indtil 90 dage pr. år) ikke anvendelse på udlændinge, som ankommer til Republikken Litauen i et køretøj, der er registreret i udlandet, og som ikke har midlertidig eller permanent opholdstilladelse i Republikken Litauen, på litauiske statsborgere, hvis faste bopæl er beliggende i udlandet, og på køretøjer, som tilhører kategorien af veterankøretøjer i henhold til lovgivningen.«
Samme lovs artikel 27, stk. 1 og 2, bestemmer følgende:
»1.   Motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil, der er behørigt registreret, må køre på offentlig vej i Litauen. Forpligtelsen til at registrere motorkøretøjer i Republikken Litauen finder i en begrænset periode (indtil 90 dage pr. år) ikke anvendelse på udlændinge, som ankommer til Republikken Litauen i et køretøj, der er registreret i udlandet, og som ikke har midlertidig eller permanent opholdstilladelse i Republikken Litauen eller har en EU-opholdstilladelse, samt på litauiske statsborgere, der har deres faste bopæl i udlandet.
2.   […] motorkøretøjer, der er indrettet til at køre i venstre side af kørebanen, og/eller hvor rattet er anbragt i højre side, kan ikke registreres i Republikken Litauen, medmindre der er tale om veterankøretøjer eller køretøjer beregnet til særlige formål.«
Bekendtgørelse nr. 2B-290 af 29. juli 2008 udstedt af direktøren for det nationale tilsyn for vejtransport under kommunikationsministeriet bestemmer følgende i kapitel IV vedrørende de generelle krav til installation af styresystemer:
»Et køretøjs styresystem må ikke monteres i højre side af førerrummet/kabinen, medmindre der er tale om motor[køretøjer], som er registreret i Litauen før den 1. maj 1993, eller køretøjer, der er omfattet af en særlig registreringsordning.«
Bekendtgørelse nr. 2B-515 af 23. december 2008 udstedt af direktøren for det nationale tilsyn for vejtransport under kommunikationsministeriet vedrørende fremstilling og ændring af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil og godkendelse af de krav og processer, der finder anvendelse i forbindelse med reparation og tekniske undersøgelser af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil, som ikke må køre på offentlig vej, fastsætter i punkt 28 kravene til flytning af rattet fra højre side til venstre side på følgende måde:
»Flytning af køretøjers styreapparat fra højre til venstre side er tilladt i følgende tilfælde:
Ændringen af køretøjet foretages af et værksted, som er godkendt af fabrikanten.
[...]«
Det fremgår af denne lovgivning, at med henblik på registrering af et køretøj i Litauen skal styresystemet være anbragt i køretøjets venstre side, eller det skal flyttes til denne side, såfremt det tidligere var anbragt i højre side.
Den administrative procedure
Kommissionen har i løbet af de seneste år modtaget adskillige klager fra personer, som i Det Forenede Kongerige eller Irland har købt personkøretøjer, der er beregnet til kørsel i venstre side af kørebanen, og som kun har kunnet registrere disse køretøjer i Litauen på betingelse af, at rattet blev flyttet til venstre side. Da det er Kommissionens opfattelse, at denne betingelse er i strid med artikel 4, stk. 3, i direktiv 2007/46 og artikel 2a i direktiv 70/311, fremsendte Kommissionen den 3. november 2009 en åbningsskrivelse til Republikken Litauen. Ifølge Kommissionen fremgår det af disse bestemmelser, at medlemsstaterne er forpligtede til at registrere et nyt køretøj, som er i overensstemmelse med de tekniske krav, der er fastsat i disse direktiver, herunder bl.a. vedrørende styreapparatet.
Ved skrivelse af 5. januar 2010 besvarede de litauiske myndigheder denne åbningsskrivelse og gjorde herved gældende, at den betingelse, der stilles i henhold til den litauiske lovgivning, er det eneste egnede og forholdsmæssige middel med henblik på at varetage trafiksikkerheden og beskytte liv og helbred for de personer, der anvender vejene. Der er således tale om tvingende almene hensyn, der begrunder en eventuel hindring for varernes frie bevægelighed. Direktiv 2007/46 og 70/311 forpligter endvidere ikke medlemsstaterne til at registrere nye personkøretøjer, hvis styreapparat er i overensstemmelse med kravene i henhold til disse direktiver, uden herved at tage hensyn til, i hvilken side styreapparatet i disse køretøjer er anbragt.
Den 25. november 2010 sendte Kommissionen en begrundet udtalelse til de litauiske myndigheder, hvori den anførte, at de ikke på tilstrækkelig vis havde begrundet hindringerne for registrering af personkøretøjer, der er udstyret med et styresystem i højre side. Kommissionen gentog sin argumentation, hvorefter det ikke er begrundet at afvise registrering af et personkøretøj på grundlag af, at dets styreapparat er anbragt i den ene eller den anden side, såfremt køretøjet er i overensstemmelse med de tekniske krav i nævnte direktiver, hvis bestemmelser finder anvendelse uafhængigt af, i hvilken side af kørebanen trafikken afvikles.
De litauiske myndigheder besvarede den begrundede udtalelse den 19. januar 2011 og gjorde herved gældende, at den omhandlede nationale lovgivning er baseret på færdselssikkerhedsmæssige betragtninger og ikke har nogen sammenhæng med de tekniske krav, der er fastsat i direktiv 2007/46 og 70/311. Denne lovgivning befinder sig således uden for disse direktivers ramme og skal udelukkende vurderes i henhold til artikel 34 TEUF og 36 TEUF. Denne lovgivning er dog ikke i strid med reglerne om varernes frie bevægelighed, for så vidt som indførsel, udførsel, salg og transit af personkøretøjer, der er udstyret med et styresystem i højre side, er tilladt på det litauiske område.
Den omhandlede foranstaltning er under alle omstændigheder egnet til at nå formålet om en forbedring af trafiksikkerheden, henset til det litauiske vejnets stand, antallet af dødelige uheld og antallet af og alderen på de køretøjer, der kører på vejnettet. Foranstaltningen er endvidere forholdsmæssig, idet det er tilladt at anvende køretøjer, der er udstyret med et styresystem i højre side, som er registreret før 1993, køretøjer, der kun midlertidigt er til stede på det litauiske område, samt veterankøretøjer og køretøjer, der er fremstillet til særlige formål.
Efter at have undersøgt denne argumentation har Kommissionen besluttet at anlægge nærværende sag.
Ved kendelse afsagt af Domstolens præsident den 20. juni 2012 har Republikken Estland, Republikken Letland og Republikken Polen fået tilladelse til at intervenere til støtte for Republikken Litauens påstande.
Om søgsmålet
Indledningsvis bemærkes, at Kommissionen i sin stævning har foretaget en sondring mellem nye personkøretøjer, i forhold til hvilke den omhandlede nationale foranstaltning skal vurderes på grundlag af direktiv 2007/46 og 70/311, og køretøjer, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, i forhold til hvilke vurderingen skal foretages på grundlag af artikel 34 TEUF. Domstolen vil i sin behandling af sagen følge denne sondring.
Om anvendelsen af direktiv 2007/46 og 70/311 på nye personkøretøjer
Parternes argumenter
Kommissionen har i det væsentlige gjort gældende, at direktiv 70/311 og 2007/46 samt de særdirektiver, der er omhandlet i bilag IV til sidstnævnte direktiv, udtømmende regulerer de tekniske krav, som nye personkøretøjer skal opfylde, og ikke efterlader nogen skønsmargen for medlemsstaterne på dette område. Et køretøjs styreapparat er omfattet af disse tekniske krav, således at en forpligtelse, der er fastsat i en national lovgivning, om at ændre placeringen af dette styreapparat udgør et krav af teknisk karakter, som medlemsstaterne ikke må fastsætte. Kommissionen har hertil tilføjet, at de tekniske krav, som disse direktiver foreskriver, har til formål at sikre en høj grad af trafiksikkerhed.
Ifølge Kommissionen fremgår det af ordlyden af artikel 2a i direktiv 70/311 og artikel 4, stk. 3, i direktiv 2007/46, at den side, hvori førerpladsen i et køretøj befinder sig, ikke udgør en teknisk forskrift i henhold til direktiverne om godkendelse af nye personkøretøjer i forbindelse med tilpasningen af et køretøj til enten højre- eller venstrekørsel. Den henvisning, der i flere af bestemmelserne i direktiv 2007/46 og 70/311 er foretaget til »højrestyring/venstrestyring«, betyder blot, at køretøjets konstruktion for så vidt angår dets styreapparat opfylder de tekniske forskrifter, der er fastsat i disse direktiver vedrørende styringen, og angiver ikke, at styreapparatet skal befinde sig til venstre i forbindelse med højrekørsel.
Den litauiske regering, støttet af den estiske, den lettiske og den polske regering, har gjort gældende, at forbuddet mod registrering af køretøjer, der er udstyret med et styreapparat i højre side, ikke er knyttet til hensyn i forbindelse med funktionen af disse køretøjers styreapparat eller disses overensstemmelse med de tekniske krav i direktiv 2007/46 og 70/311, men til førerens mulighed for sikkert at føre sådanne køretøjer på veje, hvor færdslen afvikles i højre side. Disse direktiver fastsætter alene forskrifter på området for fremstilling, montering og godkendelse af køretøjer og berører ikke rattets placering, idet placeringen heraf ikke er knyttet til et teknisk krav vedrørende køretøjet, men er knyttet til trafiksikkerheden, som i vidt omfang henhører under medlemsstaternes kompetence.
De tekniske forskrifter har også et trafiksikkerhedsmæssigt formål, men de er ikke de eneste foranstaltninger, som gør det muligt at varetage denne sikkerhed. Den omhandlede nationale foranstaltning er ikke omfattet af disse direktivers anvendelsesområde og skal derfor vurderes i henhold til artikel 34 TEUF og 36 TEUF, hvad end der er tale om nye eller brugte køretøjer. Såfremt denne foranstaltning udgør en begrænsning af varernes frie bevægelighed, er den imidlertid begrundet i tvingende almene hensyn vedrørende trafiksikkerheden.
Ifølge den litauiske regering fastsætter punkt 1.8 og 1.8.1 i bilag I og III til direktiv 2007/46 og punkt 1.8 i tillæg 1 i bilag I til direktiv 70/311 en sondring mellem køretøjer, alt efter om de er beregnet til højre- eller venstrekørsel. Ingen af bestemmelserne i disse direktiver bekræfter, at en medlemsstat er forpligtet til at foretage registrering af et køretøj uden herved at kunne tage hensyn til, om denne stat har højre- eller venstrekørsel. Litra d) i de forklarende bemærkninger i bilag IX til direktiv 2007/46 gør det desuden muligt for en medlemsstat, som har obligatorisk højrekørsel, at kræve, at rattet flyttes til venstre side, inden køretøjet registreres.
Domstolens bemærkninger
Det fremgår af sammenstillingen af disse argumenter, at det centrale stridspunkt mellem parterne er spørgsmålet om, hvorvidt placeringen af førerpladsen i et køretøj er omfattet af den harmoniserede ramme, som er fastsat i direktiv 2007/46 og 70/311, eller om den ikke er omfattet af denne harmonisering, således at det er muligt for medlemsstaterne i forbindelse med registreringen af et nyt køretøj på deres område af sikkerhedsmæssige årsager at kræve, at dette køretøjs førerplads flyttes til den modsatte side af kørselsretningen.
I denne forbindelse bemærkes, at direktiv 2007/46, der er et såkaldt »rammedirektiv«, således som det fremgår af direktivets artikel 1, sammenholdt med 2., 3. og 14. betragtning hertil, har fastsat en ensartet godkendelsesprocedure for nye køretøjer, der er baseret på princippet om fuldstændig harmonisering for så vidt angår disses tekniske karakteristika, idet de særlige tekniske krav til køretøjers fremstilling og funktion er fastsat i de særdirektiver, der er nævnt i bilag IV til direktivet.
Det fremgår af ovennævnte bestemmelser, at den harmoniserede ramme har til formål at etablere det indre marked og sikre, at det fungerer korrekt, mens en høj grad af trafiksikkerhed samtidig sikres ved en fuldstændig harmonisering af de tekniske krav vedrørende bl.a. køretøjers fremstilling.
Artikel 4, stk. 3, i direktiv 2007/46 bestemmer således, at medlemsstaterne ikke på nogen måde må hindre bl.a. køretøjers registrering af grunde, der bl.a. vedrører aspekter af fremstillingen af dem, som er omfattet af dette direktiv, hvis de opfylder kravene heri.
Styreapparatet og i sammenhæng hermed førerpladsen, som er en del heraf, udgør grundlæggende dele af arkitekturen bag et køretøjs konstruktion.
Selv om direktiv 2007/46 og 70/311 ikke fastsætter placeringen af et køretøjs førerplads ved f.eks. at bestemme, at den altid skal være placeret i den modsatte side af kørselsretningen, fremgår det imidlertid ikke heraf, at denne del ikke er omfattet af direktivernes anvendelsesområde. Det bemærkes, at EU-lovgiver i denne forbindelse har tildelt fabrikanterne af motorkøretøjer en frihed, som de nationale lovgivninger ikke må ophæve eller hindre.
Køretøjers styreapparat er specifikt omfattet af direktiv 70/311, hvis artikel 2a bestemmer, at medlemsstaterne ikke må forbyde bl.a. registrering af køretøjer »af grunde, der vedrører disses styreanordninger«, såfremt disse er i overensstemmelse med direktivets forskrifter.
Forbuddet mod at nægte registrering i nævnte artikel 2a er kategorisk og generelt, og ordlyden »af grunde, der vedrører disses styreanordninger« er klar for så vidt angår dens indhold, idet udtrykket »styreanordning« også omfatter førerpladsen, dvs. placeringen af et køretøjs rat, som er en integrerende del af styreapparatet.
Artikel 2a blev således tilføjet ved akten vedrørende vilkårene for bl.a. Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber, som på det tidspunkt var de eneste medlemsstater, hvor trafikken blev afviklet i venstre side af kørebanen, uden at listen over forskrifter i bilag I til direktivet herved blev suppleret.
I denne sammenhæng kan det således ikke med rimelighed antages, at EU-lovgiver ikke var klar over, at den omstændighed, at tiltrædelsen af medlemsstater, på hvis område der var venstrekørsel for biltrafik, og hvor der i den ene blev fabrikeret motorkøretøjer, der i princippet havde førerplads til højre, ville kunne have indflydelse på kørevanerne, eller endog indebære en vis risiko i forbindelse med trafiksikkerheden, inden for en ordning om et indre marked, som indebærer en ret til fri bevægelighed. Det må derimod konkluderes, at lovgiver tog denne eventuelle risiko i betragtning og valgte at vedtage artikel 2a i direktiv 70/311.
Det fremgår af disse betragtninger, at den henvisning i visse af bestemmelserne i direktiv 2007/46 og 70/311 til »højrestyring/venstrestyring«, som skal være angivet såvel i oplysningsskemaet til brug ved godkendelse af køretøjer som i typeattesten, hvoraf det skal fremgå, om køretøjet er »egnet« til brug til højre- eller venstrekørsel, ikke omhandler grundlæggende dele i forbindelse med et køretøjs konstruktion, såsom rattets placering, men udelukkende omhandler andre dele, såsom lysudstyr, viskere eller systemer til indirekte udsyn i køretøjer.
Den samme konklusion gælder for så vidt angår litra d) i de forklarende noter til bilag IX til direktiv 2007/46, hvorefter medlemsstaternes ret til, når køberens valg vedrører et sådant køretøj, at kræve »tekniske tilpasninger« for at tillade, at køretøjet registreres, ikke begrænses af fabrikantens erklæring i typeattesten.
Som generaladvokaten har anført i punkt 48 i forslaget til afgørelse, kan de tilpasninger, der kan kræves, ikke vedrøre en flytning af førerpladsen, som udgør et væsentligt indgreb i arkitekturen bag et køretøjs konstruktion, i strid med ordlyden af og formålet med direktiv 70/311, men udelukkende mindre indgreb som dem, der er omhandlet i denne doms præmis 48.
Argumentet, hvorefter alene de grunde, der er knyttet til krav af teknisk karakter, og ikke de grunde, der er knyttet til at varetage trafiksikkerheden, er omfattet af det forbud mod at nægte registrering, der er indeholdt i artikel 2a i direktiv 70/311, kan desuden ikke tiltrædes. Som Kommissionen med rette har anført, har de tekniske forskrifter, der er fastsat i direktiverne vedrørende godkendelse af nye køretøjer, dels til formål at sikre en høj grad af trafiksikkerhed, således at det ikke er muligt at begrænse rækkevidden af forbuddet i artikel 2a i direktiv 70/311 til andre grunde end dem, der er knyttet til trafiksikkerhed. Dels vil den fortolkning, som den litauiske og den polske regering har argumenteret for, berøve artikel 2a dens effektive virkning, idet den vil gøre det muligt at hindre registrering af nye køretøjer, som opfylder de tekniske krav, af grunde, der knytter sig til trafiksikkerheden, selv om denne netop sikres ved disse tekniske krav.
Det skal derfor konkluderes, at placeringen af førerpladsen, som udgør en integrerende del af et køretøjs styreapparat, er omfattet af den harmonisering, der er fastsat i direktiv 2007/46 og 70/311, således at medlemsstaterne ikke inden registrering af et nyt køretøj på deres områder kan kræve, at køretøjets førerplads af sikkerhedsmæssige grunde flyttes til den modsatte side af kørselsretningen.
Om anvendelsen af artikel 34 TEUF på personkøretøjer, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat
Parternes argumenter
Kommissionen har anført, at registreringen af køretøjer, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, ikke er omfattet af den afledte EU-ret, men af de primærretlige regler på området for varernes frie bevægelighed. Det er Kommissionens opfattelse, at den omtvistede nationale lovgivning, selv om den anvendes uden forskel på alle køretøjer, udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner, idet de har til formål eller bevirker, at varer, der hidrører fra andre medlemsstater, behandles mindre gunstigt.
Kommissionen har gjort gældende, at den omhandlede lovgivning ikke er egnet til at nå det formål om trafiksikkerhed, der forfølges, henset til andre relevante faktorer, som har indflydelse på denne sikkerhed. Ifølge Kommissionen afhænger graden af trafiksikkerhed ikke af, i hvilken side styreapparatet er anbragt i et køretøj, men hænger sammen med førerens adfærd og erfaring samt med vejens og køretøjets stand. Den omhandlede foranstaltning er under alle omstændigheder uforholdsmæssig, idet andre mindre indgribende foranstaltninger, såsom montering af supplerende udvendige spejle og tilpasning af lyssystemer og viskere, vil kunne tjene til opfyldelse af det forfulgte formål.
Den litauiske regering finder, at den omtvistede lovgivning er begrundet ud fra et trafiksikkerhedsmæssigt synspunkt, som i henhold til Domstolens praksis anses for at udgøre et tvingende alment hensyn til beskyttelse af liv og helbred for de personer, der anvender vejene.
Det er den litauiske regerings opfattelse, at den omhandlede lovgivning set i dette perspektiv er egnet til at nå det formål, der forfølges, henset til den omstændighed, at når kørselsretningen er højrekørsel, råder føreren af et køretøj, der er udstyret med et rat i højre side, over et synsfelt, der er væsentligt begrænset i forhold til en fører, hvis køretøj er udstyret med et rat i venstre side, hvilket Kommissionen ikke har bestridt. Denne omstændighed udgør en fare for trafiksikkerheden, og graden af denne sikkerhed er omfattet af medlemsstaternes skøn. Den omhandlede foranstaltning er desuden forholdsmæssig. De alternative foranstaltninger, som Kommissionen har foreslået, er nemlig fuldstændig uforholdsmæssige, endog farlige, og sikrer ikke den samme grad af beskyttelse.
Domstolens bemærkninger
Ifølge Domstolens faste praksis udgør den omtvistede lovgivning en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner, som er forbudt i henhold til artikel 34 TEUF, for så vidt som den medfører, at køretøjer, der er udstyret med en førerplads til højre, som er lovligt fremstillet og registreret i andre medlemsstater end Republikken Litauen, hindres adgang til det litauiske marked (jf. vedrørende oprindelsen af denne retspraksis dom af 11.7.1974, sag
8/74, Dassonville, Sml. s. 837
, præmis 5, af 20.2.1979, sag
120/78, Rewe-Zentral, »Cassis de Dijon-dommen«, Sml. s. 649
, præmis 14, samt vedrørende senere retspraksis dom af 10.2.2009, sag
C-110/05, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 519
, præmis 58).
I overensstemmelse med denne retspraksis kan en sådan lovgivning være begrundet i tvingende hensyn, forudsat at den er egnet til at sikre gennemførelsen af det forfulgte formål og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette formål (dommen i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 59 og den deri nævnte retspraksis).
Den litauiske regering har som begrundelse for den omhandlede lovgivning påberåbt sig nødvendigheden af at varetage trafiksikkerheden, som ifølge fast retspraksis udgør et tvingende alment hensyn, der kan begrunde en hindring for de frie varebevægelser (dommen i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 60 og den deri nævnte retspraksis).
Det bemærkes, at det ligeledes følger af fast retspraksis, at når der ikke er foretaget en fuldstændig harmonisering på EU-plan, som det er tilfældet vedrørende en medlemsstats registrering af et køretøj, der allerede har været registreret i en anden medlemsstat, tilkommer det medlemsstaterne at bestemme, på hvilket niveau de vil varetage trafiksikkerheden på deres område, hvorved de skal tage hensyn til kravene i forbindelse med de frie varebevægelser inden for Unionen. I denne forbindelse påhviler det de kompetente nationale myndigheder at godtgøre, at deres lovgivning er egnet til at sikre gennemførelsen af det forfulgte formål og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette formål (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 61 og 62 og den deri nævnte retspraksis).
Hvad for det første angår spørgsmålet om, hvorvidt den omhandlede lovgivning er egnet, har den litauiske regering gjort gældende, at en placering af et køretøjs rat i den samme side som kørselsretningen begrænser førerens udsyn, gør overhalinger og manøvrer væsentligt sværere – navnlig på ensporede veje med færdsel i begge retninger som dem, der udgør størstedelen af det litauiske vejnet – og forhøjer dermed risikoen for ulykker.
I denne forbindelse bemærkes, at en national lovgivning, som på en medlemsstats område forbyder registrering af et køretøj, hvis styreapparat er anbragt i samme side som kørselsretningen, kan begrænse antallet af sådanne køretøjer, der kører i denne medlemsstat, og følgelig den risiko, der er forbundet med denne kørsel. Hvad angår en sådan risiko er det i overensstemmelse med det fælles erfaringsgrundlag, at placeringen af rattet står i direkte forhold til førerens udsyn, og det bekræftes desuden af, at det er fast praksis for fabrikanter og forhandlere af motorkøretøjer i princippet i hvert enkelt land at udbyde køretøjer, hvis rat er anbragt i den modsatte side af kørselsretningen.
Hvad for det andet angår spørgsmålet om, hvorvidt den omhandlede lovgivning går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå det forfulgte formål, har den litauiske regering gjort gældende, at ingen anden foranstaltning og intet andet alternativt teknisk middel kan sikre det samme beskyttelsesniveau som den omhandlede foranstaltning i forhold til de færdselsrisici, som en placering af rattet til højre indebærer.
I denne forbindelse bemærkes indledningsvis, at den risiko, som følger af kørsel på det litauiske område med køretøjer, hvis rat er anbragt til højre, er den samme, uanset om disse køretøjer er nye eller tidligere har været registreret i en anden medlemsstat. For så vidt angår nye køretøjer er det i denne doms præmis 47 blevet fastslået, at lovgiver har taget hensyn til den potentielle risiko ved vedtagelsen af artikel 2a i direktiv 70/311.
Det bemærkes dernæst, at den omtvistede lovgivning fastsætter undtagelser for så vidt angår anvendelsen af køretøjer, der er udstyret med et rat i højre side, for personer, der er bosiddende i andre medlemsstater, f.eks. turister, som opholder sig i Litauen i en begrænset periode, samt for køretøjer, der er registreret i denne medlemsstat før 1993, hvilket viser, at denne lovgivning tolererer den risiko, der opstår som følge af en sådan færdsel. Risikoen i forhold til trafiksikkerheden er dog ens i disse tilfælde, og dette så meget desto mere eftersom gennemstrømningen af disse besøgende på det litauiske område er kontinuerlig, og eftersom denne risiko ikke kan anses for at være mindre med den begrundelse, at de besøgende, som opholder sig i Litauen i en begrænset periode med et sådant køretøj, kører mere forsigtigt end dem, hvis køretøj er registreret i denne medlemsstat. Den forældede stand af køretøjer registreret før 1993 bidrager heller ikke til en begrænsning af denne risiko.
Ifølge de oplysninger, som Domstolen råder over, er det desuden i henhold til lovgivningen i 22 medlemsstater, dvs. langt den største del heraf, enten udtrykkeligt tilladt at registrere køretøjer, hvis førerplads er placeret i samme side som kørselsretningen, eller en sådan registrering tolereres, selv om vejnettets stand i visse af disse medlemsstater er sammenlignelig med Republikken Litauens vejnet (jf. analogt dom af 28.1.2010, sag
C-333/08, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 757
, præmis 105).
Det bemærkes endvidere, at de statistiske oplysninger, som den litauiske regering har påberåbt sig med hensyn til antallet af dødelige uheld, der er sket på det litauiske vejnet, ikke tilstrækkeligt påviser en sammenhæng mellem dette antal af uheld og indblandingen af køretøjer, hvis førerplads er placeret til højre. Den omstændighed, at der for Republikken Litauen gælder det særlige forhold, at den har et meget højt antal af registrerede køretøjer pr. 1000 indbyggere, og den omstændighed, at den har en af de ældste bilparker i Unionen, udgør heller ikke relevante faktorer.
Endelig bemærkes, at der findes midler og foranstaltninger, der er mindre indgribende i de frie varebevægelser end den omhandlede foranstaltning, som samtidig er egnede til i betragtelig grad at begrænse den risiko, som kan følge af færdsel med køretøjer, hvis rat er anbragt i samme side som kørselsretningen. Det bemærkes navnlig, at medlemsstaterne herved råder over en skønsmargen med hensyn til at pålægge sådanne foranstaltninger, herunder de foranstaltninger, der er foreslået af Kommissionen, som i henhold til det tekniske niveau vil være egnede til at sikre et tilstrækkeligt synsfelt både fremad og bagud for føreren af et køretøj, hvis rat er anbragt i samme side som kørselsretningen.
Set i lyset af de ovenstående betragtninger kan den omhandlede foranstaltning – i modsætning til den situation, der gav anledning til dommen i sagen Kommissionen mod Italien – derfor ikke anses for at være nødvendig med henblik på at nå det forfulgte formål. Henset til disse betragtninger er den omhandlede foranstaltning ikke forenelig med proportionalitetsprincippet.
Det må følgelig i overensstemmelse med Kommissionens stævning fastslås, at Republikken Litauen har begået et traktatbrud.
Sagens omkostninger
Ifølge artikel 138, stk. 1, i Domstolens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Republikken Litauen tilpligtes at betale sagens omkostninger, og da denne har tabt sagen, bør det pålægges Republikken Litauen at betale sagens omkostninger. I medfør af samme reglements artikel 140, stk. 1, hvorefter de medlemsstater, der er indtrådt i en sag, bærer deres egne omkostninger, bør det pålægges Republikken Estland, Republikken Letland og Republikken Polen at bære deres egne omkostninger.

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer Domstolen (Femte Afdeling):

1)
Republikken Litauen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2a i Rådets direktiv 70/311/EØF af 8. juni 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om styreapparater for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil, artikel 4, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (Rammedirektiv) og artikel 34 TEUF, idet den har forbudt registrering af personkøretøjer, hvis rat er monteret i højre side, og/eller inden registreringen kræver, at et rat, der er anbragt i højre side i nye personkøretøjer eller i personkøretøjer, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, flyttes til køretøjets venstre side.

2)
Republikken Litauen betaler sagens omkostninger.

3)
Republikken Estland, Republikken Letland og Republikken Polen bærer deres egne omkostninger.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: litauisk.