CELEX: 62011CJ0401
Селско стопанство
ФЕОГА
Регламент (ЕО) № 1257/1999
Подпомагане на развитието на селските райони
Подпомагане за ранно пенсиониране
Прехвърлител на възраст най-малко 55 години, който не е достигнал нормалната пенсионна възраст към момента на прехвърлянето
Понятие „нормална пенсионна възраст“
Национално законодателство, определящо различна пенсионна възраст в зависимост от пола, а за жените
и от броя на отгледаните деца
Общи принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 11 от Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (
ОВ L 160, стр. 80
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 134), както и на общите принципи на правото на Съюза на равно третиране и на недопускане на дискриминация.
Запитването е отправено в рамките на спор между земеделския производител г-жа Soukupová и Ministerstvo zemědělství (Министерството на земеделието) по повод отхвърлянето на нейното искане за участие в програмата за подпомагане на ранното прекратяване на дейността на земеделските производители.
Правна уредба
Правна уредба на Съюза
Член 3, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (
ОВ L 6, стр. 24
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192), предвижда:
„Настоящата директива се прилага:
a)
[за] закон[оу]становените схеми, които осигуряват закрила срещу следните рискове:
[…]
—
старост,
[…]
б)
за разпоредбите, отнасящи се до социалното подпомагане[,] дотолкова, доколкото те са предназначени да допълнят посочените в буква а) системи или да ги заменят“.
Съгласно член 7 от същата директива:
„1.   Настоящата директива не засяга правото на държавите членки да изключват от приложното ѝ поле:
a)
определянето на пенсионната възраст [с оглед отпускането на пенсии] за старост и [за осигурителен стаж и възраст] и евентуалните [произтичащи от това последици] за други обезщетения;
б)
привилегиите, свързани с правото на пенсия за старост, предоставяни на лица, които са отгледали деца; придобиването на право на обезщетение след прекъсване на работа поради отглеждането на деца;
[…]
2.   Държавите членки периодично правят преглед на изключенията по параграф 1, за да се уверят доколко е оправдано съществуването на тези изключения от гледна точка на социалното развитие в тази област“.
Съображение 23 от Регламент № 1257/1999 предвижда насърчаването на ранното пенсиониране в селското стопанство, за да се подобри функционалността на земеделските стопанства.
Съгласно съображение 40 от този регламент по-специално трябва да се подпомагат премахване на неравенството и насърчаването на равните възможности за мъжете и жените.
Съгласно член 2, единадесето тире от същия регламент подпомагането на развитието на селските райони, свързано със селскостопанските дейности и тяхното преобразуване, може да се отнася до премахването на неравенството и насърчаването на равните възможности за мъжете и жените посредством по-специално подпомагане на проекти, изработени и изпълнявани от жени.
Глава IV, член 10, параграф 1 от Регламент № 1257/1999, озаглавена „Ранно пенсиониране“, има следното съдържание:
„Подпомагането за ранно пенсиониране в селското стопанство допринася за следните цели:
—
осигуряване на доход на възрастните земеделски производители, които решават да прекратят селскостопанската си дейност,
—
насърчаване подмяната на възрастните земеделски производители със земеделски производители, които са в състояние да подобрят при необходимост икономическата функционалност на останалите земеделски стопанства,
—
смяна на предназначението на селскостопанските земи за неземеделска употреба, когато земята не може да се обработва при задоволителни условия на икономическа функционалност“.
Съгласно член 11, параграф 1 от същия регламент:
„Прехвърлителят на земеделско стопанство:
—
прекратява окончателно всякаква селскостопанска дейност; той може все пак да продължи да се занимава със селско стопанство с нетърговска цел и да си запази ползването върху постройките,
—
е на възраст най-малко 55 години, без да е достигнал нормалната пенсионна възраст към момента на прехвърлянето, и
—
е упражнявал селскостопанска дейност през последните десет години, предшестващи прехвърлянето“.
Съгласно член 12, параграф 2 от същия регламент:
„Продължителността на подпомагането за ранно пенсиониране не може да надвишава общо петнадесет години за прехвърлителя и десет години за селскостопанския работник. Подпомагането не може да продължава след навършване на седемдесет и пет години за прехвърлителя и не може да продължи след навършване на нормалната пенсионна възраст на работника.
Ако в случая на прехвърлителя нормалната пенсия при пенсиониране се изплаща от държавата членка, подпомагането за ранно пенсиониране се отпуска под формата на добавка към пенсията, като се отчита размерът на националната пенсия при пенсиониране“.
Чешката правна уредба
Въз основа на Регламент № 1257/1999 на 26 януари 2005 г. Чешката република приема Постановление № 69/2005 на Министерски съвет за определяне на условията за предоставяне на субсидии във връзка с ранното прекратяване на селскостопанска дейност от земеделските производители (nařízení vlády č. 69/2005 Sb., o stanovení podmínek pro poskytování dotace v souvislosti s předčasným ukončením provozování zemědělské činnosti zemědělského podnikatele). Съгласно член 1 от постановлението целта на този акт е да се предоставят субсидии в рамките на програмата за подпомагане на ранното прекратяване на селскостопанска дейност от земеделските производители.
Съгласно член 3, параграф 1, буква б) от постановлението на Министерски съвет участието в програмата предполага в деня на подаване на заявлението заявителят да е на възраст най-малко 55 години и да не е навършил изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст.
Член 32, параграфи 1 и 2 от Закон № 155/1995 за пенсионното осигуряване (zákon č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění), в приложимата към спора в главното производство негова редакция, към който препраща посоченият член 3, параграф 1, буква б), предвижда:
„(1)   Пенсионната възраст
a)
за мъжете е 60 години;
б)
за жените е
1.
53 години, ако са отгледали поне 5 деца,
2.
54 години, ако са отгледали 3 или 4 деца,
3.
55 години, ако са отгледали 2 деца,
4.
56 години, ако са отгледали едно дете, или
5.
57 години, ако осигурените лица са навършили тази възраст към 31 декември 1995 г.
(2)   Ако осигурените лица навършат определените в параграф 1 възрастови граници в периода между 1 януари 1996 г. и 31 декември 2012 г., пенсионната възраст се определя, като към месеца, в който лицето е достигнало тази граница, се добавят 2 месеца за мъжете и 4 месеца за жените, за всяка календарна — включително започната — година по отношение на периода от 31 декември 1995 г. до датата, на която е навършена определената в параграф 1 възрастова граница, като за навършена пенсионна възраст се счита възрастта, навършена през така определения месец на датата, на която числото съответства на рождената дата на осигуреното лице; ако така определеният месец не съдържа такъв ден, за навършена пенсионна възраст се счита възрастта, която е навършена в последния определен по този начин ден на месеца“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Земеделският производител г-жа Soukupová е родена на 24 януари 1947 г. и е отгледала две деца. На 24 май 2004 г. навършва предвидената възраст и придобива право на пенсия за осигурителен стаж и възраст съгласно член 32, параграфи 1 и 2 от Закон № 155/1995.
На 3 октомври 2006 г. г-жа Soukupová подава до Националния фонд за земеделско подпомагане искане за участие в програмата за подпомагане на ранното прекратяване на дейността на земеделските производители.
С решение от 20 декември 2006 г. искането е отхвърлено в съответствие с член 3, параграф 1, точка б) от Постановление № 69/2005 на Министерски съвет, поради това че към датата на подаване на искането г-жа Soukupová е навършила изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст.
Г-жа Soukupová обжалва това решение пред Ministerstvo zemědělství, което отхвърля жалбата с решение от 12 април 2007 г.
Г-жа Soukupová обжалва последното решение пред Městský soud v Praze (Градски съд Прага). В своята жалба тя твърди, че член 3, параграф 1, точка б) от Постановление № 69/2005 на Министерски съвет противоречи на член 11, параграф 1, второ тире от Регламент № 1257/1999, тъй като Регламентът се отнася до „нормалната пенсионна възраст“, а постановлението — до „изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст“. Посочвайки дискриминационния характер на предвиденото в същия член 3 условие изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст по член 3 да се определя за мъжете и за жените по различен начин, при което тя е различна за жените в зависимост от броя на отгледаните деца, г-жа Soukupová иска да се направи тълкуване на понятието „нормална пенсионна възраст“ по смисъла на посочения регламент, което не предполагало дискриминиране по отношение на някои от заявителите. С това тя посочва, че съгласно чешката правна уредба жените, които са отгледали по-голям брой деца, обективно се ползват с по-кратък срок за подаване на заявление за участие в споменатата програма за подпомагане на ранното прекратяване на дейността, отколкото е срокът, предоставен за мъжете и за жените, които са отгледали по-малък брой деца.
С решение от 30 април 2009 г. Městský soud v Praze отменя посоченото решение на Ministerstvo zemědělství, приемайки, че не е налице правомерно основание, което да допуска различното третиране на мъжете земеделски производители и жените земеделски производители с оглед на достъпа до земеделски субсидии. Поради това той изключва всяко тълкуване, което би довело до необосновани различия в третирането на заявителите. Освен това той приема, че възрастовата граница, която позволява да се участва в програмата за подпомагане на ранното прекратяване на дейността на земеделските производители, следва да се счита за определена по еднакъв начин спрямо всички заявители нормална пенсионна възраст.
Ministerstvo zemědělství подава касационна жалба срещу това решение до Nejvyšší správní soud (Върховен административен съд). В жалбата се твърди, че Регламент № 1257/1999 съдържа точни разпоредби само по отношение на долната възрастова граница на заявителите. Посочва се, че изразът „нормална пенсионна възраст“ по смисъла на член 11, параграф 1, второ тире от този регламент и изразът „пенсионна възраст“ по смисъла на член 32 от Закон № 155/1995 имат подобно значение. Министерството твърди, че за точното и обективно определяне на нормалната пенсионна възраст по смисъла на член 11 е било решено тази възраст да бъде определена в изпълнение на член 32 във вътрешния правен ред. Ministerstvo zemědělství посочва още, че е бил създаден идентичен метод за определяне на нормалната пенсионна възраст в програмният документ, наречен „Хоризонтален план за развитие на селските райони на Чешката република за 2004—2006 г.“, одобрен както от правителството на тази държава членка с Решение № 671 от 9 юли 2003 г., така и от Комисията с Решение 2004 CZ 06G DO 001 от 3 септември 2004 г.
Поради съмнения относно правото на г-жа Soukupová да участва в предвидената с Постановление № 69/2005 на Министерски съвет програма за подпомагане на ранното прекратяване на дейността на земеделските производители и считайки, че е необходимо във връзка с това да се получи отговор относно тълкуването на понятието „нормална пенсионна възраст“ по член 11, параграф 1, второ тире от Регламент № 1257/1999 и на въпроса дали правото на Съюза допуска да се прави разграничение при разглеждането на искане за участие в тази програма между заявителите в зависимост от техния пол и от броя на отгледаните от тях деца, Nejvyšší správní soud решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Може ли понятието „нормална пенсионна възраст“ по член 11 от Регламент [№ 1257/1999] да се тълкува като „изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст“ на дадения заявител по смисъла на националното законодателство?
2)
При положителен отговор на първия въпрос, в съответствие ли е с правото на Европейския съюз и с общите принципи на правото на Европейския съюз „нормалната пенсионна възраст“ към момента на прехвърляне на земеделско стопанство да се определя по различен начин за конкретните заявители в зависимост от техния пол и броя на отгледаните от тях деца?
3)
При отрицателен отговор на първия въпрос, какви критерии следва да вземе предвид националният съд при тълкуването на понятието „нормална пенсионна възраст“ към момента на прехвърляне на земеделско стопанство съгласно член 11 от Регламент [№ 1257/1999]?“.
По преюдициалните въпроси
По първия и втория въпрос
С първия и втория въпрос, които е уместно да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да установи дали съответства на правото на Съюза и на общите му принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация обстоятелството, че при прилагането на разпоредбите от националната пенсионна система на дадената държава членка, които се отнасят до изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, „нормалната пенсионна възраст“ по смисъла на член 11, параграф 1, второ тире от Регламент № 1257/1999 се определя по различен начин в зависимост от пола на заявилия подпомагане за ранно пенсиониране в селското стопанство, а по отношение на заявителите жени — в зависимост от броя на децата, отгледани от заинтересованото лице.
Във връзка с това е важно веднага да се отбележи, че видно от член 10, параграф 1 от Регламент № 1257/1999, схемата за подпомагане за ранно пенсиониране в селското стопанство по смисъла на този регламент има за цел да допринесе по-специално за осигуряването на доход на възрастните земеделски производители, които решават да прекратят селскостопанската си дейност, и да насърчи подмяната на възрастните земеделски производители със земеделски производители, които са в състояние да подобрят при необходимост икономическата функционалност на останалите земеделски стопанства. Последната цел е посочена и в съображение 23 от Регламента.
Следователно подпомагането за ранно пенсиониране представлява икономическо поощрение, целящо да насърчи възрастните земеделски производители окончателно да преустановят своята селскостопанска дейност по-рано, отколкото биха го направили в обичайни условия, и по този начин да улесни структурното преобразуване на земеделския сектор, за да се гарантира по-добре функционалността на земеделските стопанства.
Трябва да се приеме, както това посочва генералният адвокат в точка 47 от своето заключение, че предвиденото от Регламент № 1257/1999 подпомагане за ранно пенсиониране в селското стопанство представлява финансиран от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) инструмент на общата селскостопанска политика, който е предназначен да подобри функционалността на земеделските стопанства, а не е социалноосигурително обезщетение, попадащо в приложното поле на Директива 79/7.
При тези условия, макар действително определянето на „нормалната пенсионна възраст“ по смисъла на член 11, параграф 1, второ тире от Регламент № 1257/1999 да е от компетентност на държавите членки при липсата на хармонизация в правото на Съюза, то все пак с оглед на прилагането на този регламент държавите членки не биха могли да се позовават на различното третиране, което член 7, параграф 1 от Директива 79/7 им позволява да запазят при определянето на пенсионната възраст в сферата на социалното осигуряване. Не може да се счита, че с това препращане към едно нехармонизирано понятие законодателят на Съюза е допуснал държавите членки да приемат при изпълнението на този регламент мерки, които биха нарушили общите принципи на правото на Съюза, както и основните права (вж. в този смисъл Решение от 27 юни 2006 г. по дело Парламент/Съвет,
C-540/03, Recueil, стр. I-5769
, точки 22 и 23).
Освен това следва да се посочи, че съображение 40 от Регламент № 1257/1999 препоръчва да бъдат подпомагани мерките за премахване на неравенството и да се насърчават равните възможности за мъжете и жените. Също така съгласно член 2, единадесето тире от този регламент подпомагането на развитието на селските райони може да се отнася до премахването на неравенството и до насърчаването на равните възможности за мъжете и жените. Поради това от тези разпоредби следва, че при осъществяваното въз основа на Регламента подпомагане за ранно пенсиониране в селското стопанство е важно да се гарантира равно третиране на жените и мъжете, а с това и да се забрани всяка дискриминация, основана на пола.
Следователно при прилагането на Регламент № 1257/1999 държавите членки са длъжни по силата на член 51, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз да зачитат принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, които са въведени от член 20, член 21, параграф 1 и член 23 от Хартата.
Съгласно постоянната съдебна практика принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация изискват да не се третират по различен начин сходни положения и да не се третират еднакво различни положения, освен ако такова третиране не е обективно обосновано (вж. по-специално Решение от 17 юли 1997 г. по дело National Farmers’ Union и др.,
C-354/95, Recueil, стр. I-4559
, точка 61, Решение от 11 ноември 2010 г. по дело Grootes,
C-152/09, Сборник, стр. I-11285
, точка 66 и Решение от 1 март 2011 г. по дело Association belge des Consommateurs Test-Achats и др.,
C-236/09, Сборник, стр. I-773
, точка 28).
В случая трябва да се приеме, че жените и мъжете, които са възрастни земеделски производители, се намират в сходно положение с оглед на целта, която се преследва чрез предвиденото в член 10, параграф 1 от Регламент № 1257/1999 подпомагане за ранно пенсиониране и която предполага насърчаване на тези производители — независимо от техния пол и от броя на отгледаните от тях деца — да преустановят преждевременно и окончателно своята селскостопанска дейност, за да се гарантира по-добре функционалността на земеделските стопанства, както е видно от точка 24 от настоящото решение. Тези производители — както мъжете, така и жените — могат да поискат такова подпомагане, ако съгласно изискването на член 11, параграф 1 от Регламента са преустановили окончателно всякаква селскостопанска дейност с търговска цел, след като са упражнявали тази дейност през последните десет години преди прехвърлянето на земеделско стопанство и са на възраст най-малко 55 години, без да са достигнали нормалната пенсионна възраст към момента на прехвърлянето.
При тези условия би било в противоречие с правото на Съюза и на неговите общи принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация, ако подобни положения се третират по различен начин без наличие на обективно основание, поради това че в изпълнение на разпоредбите от националния пенсионен режим на дадената държава членка „нормалната пенсионна възраст“ по член 11, параграф 1, второ тире от Регламент № 1257/1999 е определена по различен начин в зависимост от пола на заявилия подпомагането за ранно пенсиониране в селското стопанство, а по отношение на заявителите жени — в зависимост от броя на децата, отгледани от заинтересованото лице.
Всъщност това право и тези принципи не биха били спазени, ако се приеме, че може да се приложи обективно необосновано неблагоприятно третиране спрямо заявителите на това подпомагане за ранно пенсиониране, които поради своя пол, а по отношение на заявителите жени — в зависимост от броя на отгледаните от тях деца, се отнасят към категория земеделски производители, които са навършили определената от разпоредбите на националната правна уредба възраст по-рано от заявителите, които попадат в друга категория производители. В този случай заявителите от тази втора категория разполагат с по-дълъг срок за подаване на заявленията си за подпомагане, така че ще се окажат привилегировани, без да е налице обективно основание по отношение на попадащите в първата категория, спрямо които за заявление от същото естество ще са приложими по-ограничителни условия за предоставянето на това подпомагане.
Последица от разглежданата в главното производство национална правна уредба е, че дадено лице, като г-жа Soukupová, което преустановява своята селскостопанска дейност на възраст между определената в тази правна уредба в зависимост от пола и от броя на отгледаните от нея деца нормална пенсионна възраст и нормалната пенсионна възраст, която е определена от посочената правна уредба за земеделските производители мъже, това лице не може да се ползва от подпомагането за ранно пенсиониране и поради това правата му ще се сведат до получаването през целия му останал живот на пенсия за осигурителен стаж и възраст, която е по-ниска от споменатото подпомагане, докато преустановяващ своята селскостопанска дейност производител мъж на същата възраст може да получава подобно подпомагане в продължение общо на петнадесет години или до навършването на седемдесет и пет години в съответствие с член 12, параграф 2 от Регламент № 1257/1999, без да се взема предвид изплащаната от съответната държава членка пенсия за осигурителен стаж и възраст.
Противно на твърдението на чешкото и полското правителство, разлика в третирането, каквато е приложената от разглежданата в главното производство национална правна уредба, не може да бъде обективно обоснована. В действителност, както посочва генералният адвокат в точка 61 от своето заключение, целите на структурното преобразуване на земеделския сектор, които се преследват чрез предоставянето въз основа на Регламент № 1257/1999 на подпомагане за ранното пенсиониране в селското стопанство, са очевидно постижими, без държавите членки да прибягват до дискриминационно третиране.
Що се отнася до последиците от неспазването на принципа на равно третиране в ситуация като разглежданата в главното производство, следва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика след установяването на наличие на дискриминация в разрез с правото на Съюза и до приемането на мерки за възстановяване на равното третиране спазването на принципа на равно третиране може да се гарантира единствено като на категорията лица в по-неблагоприятно положение се предоставят същите предимства като тези, от които се ползват лицата в привилегированата категория (вж. Решение от 26 януари 1999 г. по дело Terhoeve,
C-18/95, Recueil, стр. I-345
, точка 57 и Решение от 22 юни 2011 г. по дело Landtová,
C-399/09, Сборник, стр. I-5573
, точка 51). По този начин лицето в по-неблагоприятно положение трябва да бъде поставено в същото положение като лицето, което се ползва от съответната привилегия.
С оглед на всички изложени по-горе съображения на първия и на втория преюдициален въпрос следва да се отговори, че не е съвместимо с правото на Съюза и на неговите общи принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация, ако в изпълнение на разпоредбите на национален пенсионен режим на дадена държава членка, отнасящи се до изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, „нормалната пенсионна възраст“ по смисъла на член 11, параграф 1, второ тире от Регламент № 1257/1999 се определя по различен начин в зависимост от пола на заявилия подпомагане за ранно пенсиониране в селското стопанство, а по отношение на заявителите жени — в зависимост от броя на децата, отгледани от заинтересованото лице.
По третия въпрос
Предвид отговора, даден на първия и втория въпрос, на поставения от запитващата юрисдикция трети въпрос не следва да се отговаря.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните в главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:

Не е съвместимо с правото на Съюза и на неговите общи принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация, ако в изпълнение на разпоредбите на национален пенсионен режим на дадена държава членка, отнасящи се до изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, „нормалната пенсионна възраст“ по смисъла на член 11, параграф 1, второ тире от Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти се определя по различен начин в зависимост от пола на заявилия подпомагане за ранно пенсиониране в селското стопанство, а по отношение на заявителите жени — в зависимост от броя на децата, отгледани от заинтересованото лице.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: чешки.